A4-0128/97

Resolution om utvecklingsproblemen i Europeiska unionens yttersta randområden

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel B i detta och EG-fördraget, särskilt artiklarna 130a och 130b i detta,

- med beaktande av förklaring nr 26 i bilaga till slutakten i Fördraget om Europeiska unionen om regionerna i gemenskapens yttersta randområden,

- med beaktande av sin resolution av den 29 juni 1995 ((EGT nr C 183, 17.7.1995, s. 39.)) om kommissionens dokument «Europa efter år 2000 - samarbete om regionplanering» där parlamentet efterlyste en särskild rättslig ställning för regionerna i unionens yttersta randområden,

- med beaktande av sin resolution av den 13 mars 1996 med (i) Europaparlamentets yttrande om sammankallande till regeringskonferensen, och (ii) utvärdering av reflektionsgruppens arbete och preciseringen av Europaparlamentets politiska prioriteringar inför regeringskonferensen ((EGT nr C 96, 1.4.1996, s. 77.)) och parlamentets stöd för ett införlivande i fördraget av en bestämmelse om särbehandling av regionerna i de yttersta randområdena,

- med beaktande av slutförklaringen från konferensen med Europaparlamentet och regionala och lokala myndigheter i Europeiska unionen med krav på införlivande i fördraget av en bestämmelse som erkänner och reglerar en särskild och permanent ställning för regionerna i unionens yttersta randområden,

- med beaktande av slutsatserna från den reflektionsgrupp som svarade för de tekniska förberedelserna inför regeringskonferensen om en översyn av fördraget, vilka lades fram inför Europeiska rådet i Madrid den 15-16 december 1995, och särskilt punkt 142 som nämner vissa medlemsstaters ställningstagande för ett införlivande i fördraget av en bestämmelse om särbehandling av regionerna i de yttersta randområdena,

- med beaktande av föredragningslistan till regeringskonferensen som lades fram vid konferensens inledande sammanträde i Turin i mars 1996 och som innehåller frågan om att ge regionerna i de yttersta randområdena en särbehandling i fördraget,

- med beaktande av det dokument som lades fram av rådets ordförandeskap inför Europeiska rådet i Dublin med en övergripande ram för ett förslag till översyn av fördragen med förslaget från tre medlemsstater om att ägna en artikel i fördraget åt regionerna i de yttersta randområdena,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Dublin den 13-14 december 1996 där man noterade ovannämnda förslag och vidarebefordrade det till regeringskonferensen för behandling,

- med beaktande av det gemensamma förslag som Spaniens, Frankrikes och Portugals respektive regeringar lade fram inför regeringskonferensen om en ny artikel i fördraget och ett protokoll i bilaga till fördraget om regionerna i de yttersta randområdena,

- med beaktande av den förklaring som regionerna i de yttersta randområdena antog vid sitt sammanträde i Strasbourg den 16 mars 1995, i vilken ordförandena uttrycker sin vilja att skapa ett närmare samarbete sinsemellan, en vilja som bekräftades i det protokoll som undertecknades i Point-à-Pitre den 29 mars 1995,

- med beaktande av den förklaring som ordförandena i regionerna i de yttersta randområdena antog vid sitt sammanträde i Funchal den 14 mars 1996, i vilken de, med anledning av regeringskonferensens sammankallande i Turin, på nytt bekräftade sitt krav på att deras regioners särskilda egenskaper måste tas i beaktande genom ett införlivande i fördraget av begreppet yttersta randområden, definierat i förklaring nr 26,

- med beaktande av artikel 8 i ramförordningen om strukturfonderna (rådets förordning (EEG) nr 2081/93) ((EGT nr L 193, 31.7.1993, s. 5.)) där de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna, Kanarieöarna och Madeira namnges såsom mål 1-områden,

- med beaktande av förslaget till resolution från Sánchez García, Mendonça, Vieira, Costa Neves, Sierra González och Fernández Martín (B4-0721/96),

- med beaktande av rapporten för 1992-1993 om de framsteg som gjorts vid genomförandet av Poseima-programmet (KOM(94)0476 - C4-0293/95),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för regionalpolitik och yttrandena från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, fiskeriutskottet och utskottet för institutionella frågor (A4-0128/97), och med beaktande av följande:

A. Regionerna i de yttersta randområdena - Azorerna, Kanarieöarna, Guadeloupe, Guyana, Madeira, Martinique och Réunion - utgör integrerade delar av Europeiska unionen och deltar i dess ekonomiska, sociala och kulturella liv i de geografiska områden som de ingår i.

B. De här regionernas särskilda egenskaper, karakteriserade av allvarlig strukturell underutveckling som förvärras av flera förhållanden vars varaktighet och kumulativa verkan allvarligt hämmar regionernas ekonomiska och sociala utveckling, motiverar en särbehandling inom unionen och en anpassad tillämpning av gemenskapens politik.

C. En stark autonom makt med omfattande politiska befogenheter kommer i de yttersta randområdena att bidra till att öka effektiviteten hos åtgärder som syftar till att utveckla deras ekonomi.

D. Begreppet yttersta randområden hänför sig dels till ett erkännande av de specifika egenskaper som vissa av unionens regioner har, dels till det gensvar sådana egenskaper måste få i gemenskapspolitiken för att göra det möjligt för regioner i de yttersta randområdena att integreras på ett lämpligt sätt och på lika villkor i det europeiska området, med full respekt för deras särskilda egenskaper.

E. Begreppet yttersta randområden har med tiden fått en viss status inom unionen genom erkännande i sekundärlagstiftningen, men det krävs också ett erkännande i fördraget genom en bestämmelse som kan utgöra rättslig grund för särbehandling av de här regionerna.

F. De särskilda egenskaperna hos de franska utomeuropeiska departementen erkänns redan i artikel 227 i EG-fördraget, och Kanarieöarnas, Azorernas och Madeiras särskilda egenskaper i Spaniens och Portugals anslutningsakter.

G. Poseima-programmen utgjorde ett första steg mot en nödvändig anpassning av gemenskapens politik till de särskilda förhållandena i regionerna i de yttersta randområdena inför fullbordandet av den inre marknaden, tack vare den gemensamma åtgärden för anpassning av gemenskapspolitiken och strukturfonderna.

H. Förklaring nr 26 utgjorde ett första erkännande av begreppet yttersta randområden och innebar en förstärkning av dess juridiska tyngd, men den utgör inte någon rättslig grund för lagstiftning på området.

I. Ur geografisk synpunkt karakteriseras de yttersta randområden av mycket stora avstånd till den europeiska kontinenten, accentuerad topografi och risk för naturkatastrofer såsom vulkanutbrott och cykloner, och alla de här regionerna är konfronterade med mycket specifika miljöproblem som framför allt beror på att de flesta av områdena består av öar och på deras unika ekosystem som ökar svårigheterna att genomföra miljöskyddsåtgärder som utarbetats för områden på kontinenten.

J. Ur ekonomisk synpunkt har de här avlägset och ensligt belägna regionerna en mycket lägre BNP än gemenskapsgenomsnittet, en mycket hög arbetslöshet, närmare 30 % av den aktiva befolkningen för samtliga sju regioner, och allvarliga brister vad gäller arbetskraftens utbildningsnivå och yrkeskvalifikationer.

K. Avståndet till den europeiska kontinenten samt bristen på lokala eller närliggande försörjningskällor leder, på grund av transporterna, till oöverstigliga kostnader för varor, särskilt basvaror, något som allvarligt försvårar de här områdenas integrering på den inre marknaden på samma villkor som övriga europeiska regioner.

L. De här regionernas små ytor gör det ofta omöjligt att genomföra omfattande ekonomiska projekt och försvårar utnyttjandet av stordriftsfördelar, och denna situation förvärras i vissa fall av ögruppernas karakteristiska spridning och i andra fall av att det i regionerna råder geografiska, ekonomiska och kulturella förhållanden som är mycket olika deras nationella och europeiska sammanhang.

M. Den permanenta karaktären på dessa regioners specifika egenskaper innebär att regionerna i de yttersta randområdena bör kunna fortsätta att dra fördel av prioriterade insatser finansierade med medel från strukturfonderna efter 1999.

N. Ur jordbrukssynpunkt är regionerna i de yttersta randområdena ofta beroende av en eller ett fåtal produkter i en situation med ofördelaktig konkurrens jämfört med resten av Europeiska unionen och med tredje land.

O. Gemenskapens bananproducenter i de yttersta randområdena befinner sig i en situation av rättslig osäkerhet och utan skydd till följd av det beslut som nyligen fattades av Världshandelsorganisationens panel om dess gemensamma marknadsorganisation.

P. De ständiga svårigheterna för de här regionerna har historiskt lett till att deras respektive stater gett dem en skattemässig särställning.

Q. Regionerna i de yttersta randområdena har även betydelsefulla fördelar i demografiska termer, i form av närhet till nya marknader, biologisk mångfald och allmän livskvalitet som måste utvecklas på bästa möjliga sätt.

1. Parlamentet anser att ett erkännande i fördraget av begreppet yttersta randområden såsom en grund för särbehandling av de här regionerna vid tillämpningen av sekundärrätten och unionens politik är ett uttryck för principen om ekonomisk och social sammanhållning; denna princip har fått rangen av grundläggande mål för unionen enligt artikel B i Fördraget om Europeiska unionen, och enligt artikel 130b i EG-fördraget skall den beaktas «vid utformningen och genomförandet av gemenskapens politik och åtgärder och vid genomförandet av den inre marknaden»,

2. uppmanar regeringskonferensen för översyn av fördraget att i fördraget införliva en särskild artikel om regionerna i de yttersta randområdena som innebär att

a) bestämmelserna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och sekundärrätten skall tillämpas på regionerna i de yttersta randområdena (de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna, Madeira och Kanarieöarna),

b) rådet och Europaparlamentet, skall på förslag från kommissionen, skall fastställa villkoren för tillämpning av fördragets bestämmelser och de särskilda genomförandevillkoren för gemenskapens politik och andra särskilda åtgärder till förmån för de här regionerna - detta med hänsyn till regionernas strukturella ekonomiska och sociala underutveckling, som förvärras av förhållanden (stora avstånd, ökaraktär, liten yta, svåra topografiska och klimatmässiga förhållanden och ekonomiskt beroende av ett fåtal produkter) vars varaktighet och kumulativa verkan allvarligt hämmar dessa regioners utveckling,

c) gemenskapens institutioner skall, inom ramen för de förfaranden som avses i fördraget, övervaka de här regionernas ekonomiska och sociala utveckling så att deras beroende av en enda produkt kan övervinnas,

3. anser dessutom att det i bilaga till fördraget måste föras in ett protokoll som

a) bekräftar att den nya artikel i fördraget skall utgöra rättslig grund för fastställandet av särskilda villkor för dess tillämpning i regionerna i de yttersta randområdena (de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna, Madeira och Kanarieöarna) och för antagandet av särskilda åtgärder i sekundärrätten,

b) erkänner att de här regionerna lider av allvarliga socioekonomiska svårigheter av strukturell art som förvärras av flera ofördelaktiga förhållanden (stora avstånd, ökaraktär, svårigheter med transporter inom ögrupperna, liten yta, svåra topografiska och klimatmässiga förhållanden, ekonomiskt beroende av ett fåtal produkter, högre energikostnader) vars varaktighet och kumulativa verkan allvarligt hämmar deras utveckling, och att de här särskilda svårigheterna motiverar ett ökat stöd från Europeiska unionen i form av särskilda åtgärder,

c) slår fast att det här stödet, utöver strukturfondsåtgärder och övriga finansiella instrument, också måste innebära en anpassning av gemenskapens politik till den regionala verkligheten,

d) innehåller medlemsstaternas åtagande att intensifiera och förstärka de åtgärder som redan påbörjats inom ramen för Poseima-programmen,

e) preciserar att bestämmelserna i den nya artikeln i fördraget i synnerhet skall hänföra sig till följande områden som är av avgörande betydelse för den ekonomiska utvecklingen i de här regionerna:

- tull- och handelspolitik, särskilt inom ramen för frihandelsområden,

- skattepolitik, i syfte att garantera medel för en harmonisk och homogen utveckling baserad på lokal produktion och främjande av investeringar i de här regionerna,

- miljöskyddspolitiken, särskilt med avseende på skydd, restaurering och sanering av kusten, rening av avloppsvatten, avfallspolitik och incitament till förnybar energi,

- jordbruks- och fiskeripolitik, i syfte att stödja produktionen och främja ansträngningar för modernisering och diversifiering inom ramen för en hållbar utveckling och undvika att dess småskaliga produktion rubbas på grund av påtryckningar från multinationella företag,

- försörjning av råvaror och konsumtionsvaror, med beaktande av de stora avstånden,

f) erkänner att hänsyn måste tas till de särskilda egenskaperna hos var och en av de här regionerna vad gäller formerna för statligt stöd, i synnerhet för att göra det möjligt att kompensera för de höga kostnaderna för transport av personer och varor och för att främja företagande,

g) återspeglar åtagandet att, med beaktande av de här regionernas särskilda egenskaper, skapa lämpliga förutsättningar för deltagande i gemenskapens sektorsövergripande program, särskilt på områdena informationssamhälle, energi, miljö, yrkesutbildning, turism, företagspolitiska åtgärder, särskilt vad gäller tillgång till finansiering, samt forskning och utveckling,

4. anser det nödvändigt att kommissionens enheter även fortsättningsvis har en särskild samordningsstruktur för regionerna i de yttersta randområdena, vars roll bör stärkas,

5. anser det nödvändigt att kommissionen i samarbete med regionala och lokala myndigheter och arbetsmarknadens parter utarbetar ett meddelande där man identifierar branscher och verksamhetsområden inom vilka det är möjligt att producera för externa marknader, samt åtgärder för anpassning och omställning av produktionen för att göra det möjligt att ta tillvara dessa marknaders möjligheter och tillgodose deras krav,

6. kräver att regionerna i de yttersta randområdena, vid översynen av strukturfonderna och dess bestämmelser, på grund av sin karaktär skall få fortsätta att dra fördel av prioriterade insatser finansierade med medel från strukturfonderna,

7. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till regeringskonferensen, rådet, kommissionen, medlemsstaternas parlament och regionerna i de yttersta randområdena.