Den värld vi lever i må ha ändrats i grunden under den tiden, men vår vilja att välja freden förblir orubblig. I dag har vi fler möjligheter än någonsin i vår vardag, men vi står också inför nya hot och utmaningar. Fred och säkerhet på hemmaplan kan inte längre tas för givna i en omvärld där globala och regionala stormakter åter rustar upp, där terrorister slår till i stadskärnor i Europa och övriga världen och där cyberattackerna trappas upp.

Efter årtionden av fred i Europa växer nya omständigheter fram inom och utanför våra gränser. Öster om oss står länderna inför ekonomiska och politiska hot och otrygg energiförsörjning. Söder om Medelhavet och i delar av Afrika söder om Sahara har laglösheten brett ut sig och konflikterna har lämnat utrymme för terrorister och brottslingar att frodas. Regionala rivaliteter trappas upp och vi har sett en dramatisk ökning av antalet civila offer och flyktingar i världen: över 60 miljoner människor har fördrivits. I en alltmer uppkopplad omvärld blir gränsen mellan intern och extern säkerhet allt oskarpare. Dessutom kan klimatförändringar och resursbrist i kombination med folkökning och instabila stater också leda till konflikter och oroligheter runt om i världen.

Samtidigt förändras det transatlantiska partnerskapet. Ansvaret för att förbättra den europeiska säkerheten vilar först och främst i europeiska händer. Resurserna borde finnas till hands: sammanlagt har de europeiska länderna den näst största militära budgeten i världen. Tillsammans med USA och andra har Europa ett ansvar för fred och säkerhet i världen. Att samarbeta med våra partnerländer kommer visserligen att förbli EU:s normalläge och förstahandsalternativ, men vi bör kunna agera på egen hand när det krävs.

Under 2016 intensifierade de nationella regeringarna sin respons gentemot de överhängande säkerhetshoten och medborgarnas oro. Försvarsbudgetarna ökade därför. Men det är långt kvar till målet. För att utvecklas i riktning mot ett europeiskt strategiskt oberoende krävs att vi spenderar mer på försvaret, att vi spenderar bättre och att vi spenderar tillsammans (se figur 2). USA lägger redan nu mer än dubbelt så mycket på försvar som alla medlemsstater tillsammans, och kommer att öka sin försvarsbudget med nästan 10 % under 2018. Kina har under det senaste årtiondet ökat sin budget med 150 %, och en ytterligare ökning på 7 % väntas 2017, medan Ryssland lade 5,4 % av BNP på försvar i fjol.

Figur 2: De europeiska försvarsutgifterna jämfört med omvärldens

Källa: Stockholms internationella fredsforskningsinstitut (uppgifter 2016), Janes, Europeiska centrumet för politisk strategi

Politiska faktorer

EU:s ledare har åtagit sig att stärka Europas säkerhet och försvar. Det är vad allmänheten begär och förväntar sig av dem. Opinionsundersökningar visar tydligt att brist på säkerhet är den fråga som oroar mest hos EU:s medborgare (figur 3), även om skälen till oro varierar mellan länderna.

Människorna i EU är också eniga om att för att åstadkomma säkerhet krävs samfälld handling av EU-länderna. Stora majoriteter i alla medlemsstater vill ha ”mer Europa” inom säkerhet och försvar (figur 3). I en union där varor, tjänster, pengar och personer rör sig fritt kan säkerheten inte delas upp eller helt garanteras av medlemsstaterna på egen hand. Européernas budskap är otvetydigt: säkerhet och försvar bör vara en omistlig del av vad vår Europeiska union gör.