2.
Europaparlamentets resolution om kommissionens meddelande om den gemensamma sysselsätt-
ningsrapporten 2000 (KOM(2000) 551 /dash C5-0504/2000 /dash 2000/2239(COS))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
cdash med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(2000) 551) cdash C5-0504/2000),
cdash med beaktande av kommissionens förslagtill rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas syssel-
sättningspolitik 2001 (KOM(2000) 548) cdash C5-0491/2000 cdash 2000/0225(CNS)),
cdash med beaktande av förslaget till rekommendationer till medlemsstaterna,
cdash med beaktande av den utvärderingav riktlinjerna som g jorts efter halva tiden,
cdash med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon den 23 och 24 mars 2000,
cdash med beaktande av rådets beslut 2000/228/EG av den 13 mars 2000 om riktlinjerna för medlems-
staternas sysselsättningspolitik 2000(1),
cdash med beaktande av parlamentets ändringar av kommissionens förslag till riktlinjerna för medlemsstater-
nas sysselsättningspolitik 2000 (KOM(1999) 441 cdash C5-0147/1999 cdash 1999/0816(CNS))(2),
cdash med beaktande av kommissionens meddelande om en ny socialpolitisk dagordning (KOM(2000) 379),
cdash med beaktande av kommissionens meddelande om gemenskapens strategier för att stödja sysselsätt-
ning(KOM(2000) 78),
cdash med beaktande av rådets direktiv 1999/85/EG av den 22 oktober 1999 om ändringav direktiv
77/388/EEG beträffande möjlighet att på försök tillämpa en reducerad mervärdesskattesats på arbets-intensiva tjänster(
3),
cdash med beaktande av artikel 47.1 och 62 i arbetsordningen,
cdash med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättningoch socialfråg or och yttrandena från
utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhetsfrågor och utskottet för ekonomi och valutafrågor
(A5-0295/2000), och av följande skäl:
A. Kommissionen har antagit ett sysselsättningspaket som översänts till Europaparlamentet. Paketet består
av förslaget till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 2001, den ovan-nämnda gemensamma sysselsättningsrapporten för år 2000 och det ovannämnda förslaget till rekom-
mendationer till medlemsstaterna. Parlamentet anser det nödvändigt att de tre dokumenten behandlas
gemensamt för att de skall bli politiskt enhetliga och har därför utarbetat nedanstående resolution föralla tre.
B. För att garantera enhetlighet mellan den ekonomiska politiken, sysselsättningspolitiken och socialpoli-
tiken är det nödvändigt att rationalisera förfaranden för sysselsättningsriktlinjerna, den europeiskasociala dagordningen, medlemsstaternas allmänna ekonomiska riktlinjer, rapporten om de strukturellareformerna, den makroekonomiska dialogen och Europeiska rådets årliga möte i enlighet med slut-satserna från Europeiska rådets möte i Lissabon.
C. Därför bör man utarbeta en årsrapport om EU:s ekonomiska och sociala läge som innehåller de kom-
missionsanalyser som offentliggjorts i den ekonomiska årsrapporten, sysselsättningsrapporten samtrapporterna om konkurrens, ekonomiska reformer och de små och medelstora företagens situation.
(1) EGT L 72, 21.3.2000, s. 15.
(2) EGT C 158, 7.6.2000, s. 36.
(3) EGT L 277, 28.10.1999, s. 34.12.7.2001 SV C 197/69 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Tisdag 24oktober 2000
D. Rådet (sysselsättningoch sociala fråg or) bör delta i arbetet med att utarbeta de stora makroekonom-
iska riktlinjerna och Ekofin-rådet bör samtidigt delta i arbetet med sysselsättningsriktlinjerna. På så sättskulle man kunna skapa ökad synergieffekt och samstämmighet mellan EU:s ekonomiska politik ochdess sysselsättningspolitik. Dessutom bör Europaparlamentets befogenheter att ingripa, lägga fram för-
slagoch övervaka befästas och utökas (även g enom formella institutionella överenskommelser).
E. Kommissionen har, i enlighet med slutsatserna från Lissabon, lagt fram ett bra förslag om att med-
lemsstaterna skall fastställa nationella mål för att öka sysselsättningen så att man före 2010 kan nå deteuropeiska målet med en total sysselsättningsnivå på 70 procent och över 60 procent för kvinnor.
F. Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att i samarbete med regionala och lokala myndigheter och
arbetsmarknadens parter intensifiera sina insatser för att förbättra utbildningssystemens effektivitet och
kvalitet och göra dem bättre anpassade till arbetsmarknadens krav på yrkeskunskaper och inriktade påde kunskapskrav som uppstår genom informationssamhällets utveckling.
G. På alla nivåer (europeisk, nationell, regional och lokal) måste man etablera och befästa breda och
ansvarsinriktade samarbetsformer med arbetsmarknadens parter för att genomföra, övervaka och
följa upp sysselsättningsstrategin.
H. Trots att sysselsättningen i genomsnitt ökar råder det, som kommissionen påpekar, en obalans mellan
olika geografiska områden. Arbetsmarknaden riskerar att få en dubbel struktur med dels problem medbrist på kvalifikationer eller arbetskraft inom vissa sektorer eller regioner samt flaskhalsar, stress ochutbrändhet och alltför mycket övertid, dels problem med otrygga lågstatusyrken, social utslagning och
arbetslöshet. En långsiktig, kontinuerlig strategi måste därför antas så att man kan lösa problemen med
de paradoxer och flaskhalsar som finns på arbetsmarknaden.
I. Av denna anledning bör man utveckla stöd- och stimulansåtgärder för att främja den geografiska rör-
ligheten, samtidigt som man fortsätter att prioritera initiativ för att locka till sig produktiva invester-ingar och på så sätt främja den ekonomiska balansen och den sociala sammanhållningen i mindre
utvecklade områden. Detta kräver att nödvändiga investeringar görs på områdena infrastruktur, stöd
till små och stora företag, forskning och fortbildning och omskolning av arbetare samt att bidragen tillden sociala tryggheten och skatter på arbete begränsas.
J. Det vore lämpligt att åtgärda problemen med brist på arbetskraft genom att främja åtgärder för att
reglera migrationsströmningarna samt, där så är lämpligt, att genomföra investeringar i utbildning och
specialisering.
K. Kommissionen anser att man bör stärka medlemsstaternas initiativ att sänka skattetrycket och de
direkta och indirekta beskattningen av arbete, utan att äventyra balansen i de offentliga finansernaoch de sociala trygghetssystemen. Detta skulle till exempel kunna göras genom en allmännare tillämp-ningav ovannämnda direktiv 1999/85/EG om reducerad mervärdesskatt på arbetsintensiva tjänster.
L. Strategier, handlingsplaner, nationella mål som fastställts på medlemsstatsnivå och särskilda övervak-
ningsmekanismer måste definieras inom samtliga pelare och riktlinjer för EU:s sysselsättningsstrategiför att alla former av diskrimineringbeträffande tillg ångtill arbetsmarknad och utbildningskall kunnabekämpas. Man måste även se till att grupper och personer som är missgynnade eller riskerar att slåsut, såsom funktionshindrade, etniska minoriteter och invandrare, integreras i samhället.
Riktlinjer för 2001
1. Parlamentet bekräftar att full sysselsättningär ett prioriterat mål i EU:s ekonomiska politik, sysselsätt-
ningspolitik och socialpolitik och betonar att det för att uppnå detta mål inte bara krävs ett totalt och
effektivt genomförande av åtgärderna under de fyra pelarna i Luxemburgprocessen utan också en effektivC 197/70 SV 12.7.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Tisdag 24oktober 2000
och konsekvent blandningav makroekonomisk politik, strukturella reformer, investeringi utbildning ,
forskningoch innovation för systemets konkurrenskraft och en socialt aktiv stat för utvecklingav mänsk-liga resurser och åtgärder för integrering och solidaritet,
2. bekräftar behovet av att stimulera och främja tillgång till gymnasieutbildning och högre utbildning
för fler personer samtidigt som man utvecklar effektiva och enhetliga strategier för att garantera utbild-ningsmöjligheter under hela livet; betonar i detta sammanhang behovet av att fastställa kvantitativa ochkvalitativa nationella mål och utarbeta effektiva instrument och metoder för kontroll av de framstegsomgörs,
3. föreslår cdash samtidigt som det erkänner att system för arbetslöshetsunderstöd är av avgörande vikt cdash
att den tidsperiod inom vilken medlemsstater skall garantera arbetslösa tillgång till sysselsättningspolitiskaåtgärder inte bör överstiga två år från det att dessa riktlinjer har antagits, och medlemsstaterna bör fålämpliga riktlinjer med tydligare tidsplaner och uppföljningsmetoder; konstaterar i detta hänseende att deoffentliga arbetsförmedlingarna är i behov av en strukturell reform och åtgärder för vidareutbildning av
personalen och att samarbetet med privata arbetsförmedlare och yrkesutbildningsinstitut måste stärkas för
att höja kvalitetsstandarden,
4. instämmer i riktlinjernas förslagom ett samordnat paket med främjande och stimulerande åtg ärder
för att äldre arbetstagare skall stanna kvar på eller komma tillbaka till arbetsmarknaden, till exempel till-
gång till fortbildning och omskolning, gynnsamma ändringar av skatte- och bidragssystemen, experiment
med nya former av flexibla arbetsvillkor och möjlighet till gradvis pensionering på frivillig basis koppladtill deltidsarbete,
5. betonar behovet att förbättra effektiviteten och kvaliteten i utbildningssystemen, inte minst ur
perspektivet livslångt lärande, genom att uppmuntra medlemsstaterna att:
a) motverka avhopp från skolan i förtid genom att ge lämpligt stöd till elever med inlärningssvårigheter,
förlänga den obligatoriska skolgången eller utbildningen till 18 år och anslå tillräckliga ekonomiskaresurser (både statliga och privata) för fortbildningsåtgärder,
b) garantera konkret tillgång till utbildning och fortbildning som är avsedd för och särskilt riktad till de
fattigaste och mest utsatta befolkningsgrupperna,
c) garantera att de utbildningar som genomförs i samband med särskilda arbetskontrakt (praktiktjänst-
göring, lärlingsutbildning, kombination arbete-skolgång) är effektiva och av hög kvalitet,
d) öka möjligheterna till vuxenutbildning och höja kvaliteten på sådan utbildning för att vuxna skall
kunna byta yrke och röra siginom sektorn,
e) se till att de andra särskilda åtgärder och kvantitativa mål som kommissionen föreslår antas, särskilt de
inom riktlinje 4,
6. anser att man måste främja och stimulera övervakningsorgan och lämpliga undersökningsprogram på
nationell, regional och lokal nivå för att klargöra de olika sektorernas och regionernas behov av yrkeskom-petens, och att man i detta hänseende bör beakta utvecklingen inom teknik och produktion samt så långt
det är möjligt samarbeta med arbetsmarknadens parter,
7. anser att åtgärderna inom pelaren för företagaranda mer exakt måste inriktas på att:
a) bekämpa alla former av affärsverksamhet eller arbete som sker illegalt, i strid med gällande föreskrifter
eller svart genom att förstärka de repressiva instrumenten, men också genom att vidta stöd- ochstimulansåtgärder för att reglera sådant arbete och ta hjälp av de sociala krafterna,
b) ta initiativ för att främja och stimulera sysselsättningspotentialen inom tjänstesektorn, både när det
gäller traditionella och icke-traditionella tjänster, affärsverksamhet och personliga tjänster; man måste
med andra ord investera i betydelsefulla områden med innovativ affärsverksamhet och sysselsättnings-
potential (här kan särskilt nämnas miljösektorn, markskydd, säkerhet på arbetsplatsen och informa-tionssamhällets utveckling) och stimulera utvecklingen av den tredje sektorn genom lämpliga skatte-och lagstiftningsåtgärder, särskilt vad gäller personliga tjänster,12.7.2001 SV C 197/71 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Tisdag 24oktober 2000
c) medlemsstaterna skall vidta konsekventa åtgärder för att ge större betydelse åt både offentliga och
privata aktörers roller och ansvarsområden i arbetet med att ta fram utvecklingsplaner och utveck-lingsprojekt samt skapa sysselsättningstillfällen lokalt; på den här nivån är det ännu viktigare att strävaefter en samordnad strategi för stödåtgärder till investeringar i produktionen, särskilt för de små och
medelstora företagen; denna strategi skall ha som mål att minska de byråkratiska flaskhalsarna och
orimliga avgifterna, stärka arbetsmarknadsåtgärder och målinriktade åtgärder för utbildning ochomskolning, fokusera på de sociala krafternas värde och bidrag i arbetet för att omvandla arbetsmark-nadsrelationerna och experimentera fram flexibla avtal som gynnar utvecklingen av produktion ochsysselsättning,
8. påminner om EIB:s viktiga roll när det gäller att stödja tillväxt och sysselsättning, i synnerhet genom
att förse små och medelstora företagmed riskkapital för deras investering ar i ny och miljövänligteknik,
9. framhåller hur en omorganisering av finansmarknaderna skulle kunna bidra till att öka sysselsätt-
ningen genom att mer riskkapital görs tillgängligt för små och medelstora företag, som dessutom måstebefrias från byråkratiska, juridiska och skatterelaterade hinder,
10. anser att det är av grundläggande betydelse att uppmuntra till och utveckla förhandlingar mellan
arbetsmarknadens parter och fatta överenskommelser om moderniseringav arbetets org anisation, ta tagi
de produktivitets- och konkurrenskraftsutmaningar som företagen står inför, höja kvaliteten och säkerhetenpå arbetet och garantera att tillväxtens vinster fördelas jämnt mellan vinstutbetalning, löner, innovationoch sysselsättningsökning (både kvantitativt och kvalitativt),
11. efterlyser, inom ramen för den öppna samordningsmetoden som inleddes i och med Luxemburg-
processen och med hänsyn till subsidiaritetsprincipen, lämpliga initiativ från medlemsstaterna för att rådetsdirektiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett för-farande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med
arbetstagare(
1) skall kunna genomföras och den grundläggande rättsliga ramen utvecklas samt för att
man därigenom skall kunna ge det nödvändiga rättsliga stödet till förhandlingar om flexibilitet inom över-enskomna gränser och till utveckling av riktlinjer för arbetstider (minskade och omorganiserade arbetstider,minskad övertid, övertidskompensation och kompensationssystem för inarbetad övertid, ledighet för utbild-ning och föräldraledighet) samt utveckling och reglering av nya arbetsformer,
12. uppmanar kommissionen, rådet, kommittén för social trygghet och medlemsstaterna att inom
ramen för den öppna samordningsmetoden göra verklighet av riktlinjer i kampen mot social utslagning,
bland annat med målet att vidta politiska åtgärder för att motverka social utslagning på arbetsmarknaden
och välja ut arbetsmarknadsåtgärder på ett sådant sätt att social integration främjas,
13. uppmanar rådet att erkänna hushållsarbete som utförs av tredje man i privata hushåll som en sektor
på arbetsmarknaden, eftersom ett erkännande skulle inbegripa att det upprättas regler för arbetstagarnassociala rättigheter, att tillgång och efterfrågan på området regleras, att det erbjuds möjligheter till fortbild-ning och att myndigheterna medfinansierar skatteavgifter och skatterelaterade avgifter,
14. anser att resultaten beträffande genomförandet av riktlinjerna inom den fjärde pelaren cdash lika
möjligheter för kvinnor och män cdash fortfarande är otillräckliga, särskilt med tanke på att många av denya arbetstillfällena för kvinnor utgörs av deltids- och korttidsanställningar och arbete inom lågstatusyrken,
och att förbättringarna har varit helt otillräckliga i vissa länder.
Anser det vara särskilt viktigt att stödja initiativ och åtgärder för att:
a) minska bristerna i jämställdhet mellan könen i fråga om sysselsättning, arbetslöshet, lön och sektors-
segregering med 50 procent i medlemsstaterna inom fem år; för att uppnå detta mål krävs det statistikom sysselsättningen fördelad på kön och sektor; uppmanar därför kommissionen och medlemsstaternaatt tydligare definiera de kriterier och benchmarks som överenskommits för sysselsättningen, genom-
förandet och bedömningen av principen om integreringen av jämställdhetsaspekter i varje sektor av
gemenskapens och medlemsstaternas politik,
(1) EGT L 254, 30.9.1994, s. 64.C 197/72 SV 12.7.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Tisdag 24oktober 2000
b) garantera kvinnors tillgång till aktiva arbetsmarknadsåtgärder i proportion till deras arbetslöshets-
siffror,
c) avskaffa de negativa incitament i skatte- och bidragssystem som har en negativ inverkan på kvinnors
deltagande på arbetsmarknaden, och att minska skatten på arbetskraft och indirekta arbetskostnader;påpekar nödvändigheten att stödja entreprenörskap och egenföretagande bland kvinnor, såväl inom
den privata sektorn som i den sociala ekonomin, dels genom att främja utbildning av kvinnliga entre-
prenörer och dels genom att minska hinder som hänför sig till skatte- och bidragssystemen; det ärdessutom nödvändigt att genom skattelättnader främja positiva erfarenheter från företag som har enfamiljevänligpolicy,
d) uppnå lika lön för lika arbete genom en tydligare politik och genom att öka arbetsmarknadens parters
deltagande och aktiva medverkan; i detta syfte bör Eurostat med jämna mellanrum utarbeta och
offentliggöra statistik om lönenivåer uppdelade på kön för varje sektor och yrke,
e) bestämt stödja kommissionens uppmaningtill medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att utar-
beta och genomföra politik till förmån för familjerna genom att skapa högkvalitativa och tillgängligatjänster för barnomsorg och vård av anhöriga; hävdar i det avseendet att det är nödvändigt att med-lemsstaterna definierar nationella mål för att inom de närmaste fem åren uppnå den genomsnittliga
nivån i de tre medlemsstater som har bäst resultat på detta område,
f) beakta bestämmelserna om gravida kvinnors och nyblivna mödrars hälsa, såväl före som efter förloss-
ningen.
Förfaranden och genomförande
15. betonar behovet av att man även i medlemsstaterna anstränger sig för att samordna politiken mer
och behovet av ett omfattande samarbete som inbegriper samtliga relevanta arbetsmarknadsparter för attförbereda, fastställa och utvärdera Luxemburgstrategins effekter och garantera ett större engagemang fråndet civila samhället och bättre möjligheter för medborgarna att initierat delta,
16. föreslår att man på alla nivåer (inom gemenskapen, nationellt och lokalt) skall se till att budget-
politiken stämmer överens med de strategier och prioriteringar som fastställts enligt sysselsättningsriktlinj-erna så att man kan omvandla mål, insatser och samordnade åtgärder till rätt avpassade budgetanslag,eventuellt med flerårigförfalloplan,
17. anser samtidigt att man ur ett strategiskt perspektiv måste införliva bidragen från andra åtgärds-
instrument, i synnerhet strukturfonderna och gemenskapsinitiativen,
18. håller med om att man måste fastställa och anta gemensamma och jämförbara indikatorer, likväl
som man måste införa homogena och effektiva system för statistiska uppgifter och utvärdera vilka följdervidtagna åtgärder haft; anser att detta mål är grundläggande också för att stödja benchmarking-projekt ochstimulera fastställande och utbyte av bästa lösningar på alla tänkbara nivåer,
19. fäster särskild uppmärksamhet vid att det vore lämpligt att låta Ekofin-rådet och rådet (sysselsätt-
ning och sociala frågor) delta i förberedelserna för Europeiska rådets första ”vårmöte” om strategier och
politik på det ekonomiska området och sysselsättningsområdet,
20. är oroad över den föreslagna strategin för att införa den öppna samarbetsmetoden som fastställdes i
Lissabon och syftar till att säkerställa ett nära samarbete mellan de olika rådskonstellationerna och mellanordförandeskapet och kommissionen; framhåller bestämt att Europaparlamentets ställningi det här sam-manhanget skall respekteras genom en interinstitutionell överenskommelse mellan rådet, kommissionenoch parlamentet, för att säkerställa att uppföljningen av Lissabon-strategin inte endast sker på mellanstatlig
nivå,
*
**
21. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.12.7.2001 SV C 197/73 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Tisdag 24oktober 2000