SV Europeiska unionens officiella tidning C 376/19

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Framtidsutsikterna för Europas unga jordbrukare” (initiativyttrande)

2011/C 376/04

Föredragande: Pedro NARRO

Den 20 januari 2011 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

”Framtidsutsikterna för Europas unga jordbrukare”

(initiativyttrande).

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 21 juni 2011.

Vid sin 474:e plenarsession den 21–22 september 2011 (sammanträdet den 22 september) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 136 röster för och 6 nedlagda röster.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Statistiken visar tydligt att antalet unga lantbrukare generellt minskar och att jordbruksnäringen är på tillbakagång. Mot bakgrund av denna utveckling, som inte går att hejda och som står i skarp kontrast till nödvändigheten att finna en lösning på livsmedelsproblematiken, skulle EESK önska att EU-institutionerna och de nationella regeringarna verkligen prioriterar en politik som gynnar unga jordbrukare.

1.2 Kommittén framhåller att landsbygden erbjuder nya möjligheter som de unga kan ta till vara. Jordbruksverksamheten blir alltmer komplex och teknologisk och ställer allt större krav på kunskaper. De unga har en fördel i och med att de har en företagsmässig och modern inställning till yrket, samt att de är öppna för ny teknik. Om de får tillgång till lämpliga instrument och en adekvat lagstiftningsram är det de yngsta jordbrukarna som har de bästa förutsättningarna att bemästra utmaningen att säkra livsmedelsförsörjningen genom att producera livsmedel av hög kvalitet och utnyttja naturresurserna på ett rationellt sätt.

1.3 De största problemen för unga lantbrukare är svårigheten att få tillgång till mark och banklån. På detta område bör man omgående införa nya system för tillgång till mark och säkerställa möjligheter till banklån via ett europeiskt garantisystem.

1.4 Kommittén föreslår att det inrättas ett europeiskt observationscentrum med uppgift att analysera och utvärdera problemen i samband med etablering, överlåtelse av jordbruksföretag samt rent generellt alla problem rörande generationsskiftet inom jordbruket.

1.5 Stödet till de unga jordbrukarna kan inte begränsas enbart till frågor som rör landsbygdsutveckling. Med tanke på omarbetningen av den gemensamma jordbrukspolitiken bör man i nuläget inrätta en ny, specifik stödordning för unga jordbrukare inom den första pelaren. När det gäller den andra pelaren är det nödvändigt att startstödet till unga jordbrukare blir en obligatorisk åtgärd i hela EU.

1.6 En uppgift som återstår för EU är att underlätta överlåtelse av jordbruksföretag till unga jordbrukare. Vi anser att dessa åtgärder skulle kunna få mycket större effekt om pensionerna förbättrades, i syfte att ge jordbrukare en möjlighet att dra sig tillbaka på ett värdigt sätt.

1.7 Tillgång till utbildning och ny teknik utgör grundvalen för att utveckla ett entreprenörstänkande bland unga jordbrukare. Det räcker inte med en teoretisk utbildning som inte uppdaterats. Unga jordbrukare förtjänar kontinuerlig, professionell rådgivning när det gäller praktiska frågor på jordbruksområdet. EESK föreslår därför ett nytt program för utbyte av unga jordbrukare, ”Erasmus farmer”, och en anpassning av Leonardoprogrammet. Vidare behövs det nya riktlinjer för unga jordbrukares deltagande i jordbrukskooperativ och jordbruksorganisationer mot bakgrund av att de aktiva inom sektorn blir allt äldre. Särskild utbildning, inklusive sommarläger och andra aktiviteter, för barn från landsbygden bör främjas.

1.8 EU har ett stort ansvar gentemot de unga jordbrukarna. Det är absolut nödvändigt att medlemsstaterna inom sina behörighetsområden beviljar skattelättnader, undanröjer byråkrati, investerar i infrastruktur och samhällsservice på landsbygden, främjar korta livsmedelskedjor och diversifiering, samt bidrar till att landsbygden blir en attraktiv plats där människor vill bo och arbeta.

2. Europas unga jordbrukare

2.1 Det har nu gått tio år sedan EESK utarbetade sitt senaste yttrande om unga jordbrukare (1). Dessvärre har de farhågor som kom till uttryck i yttrandet besannats. Antalet unga jordbrukare har minskat kraftigt, och de jordbrukare som kämpar hårt för att hålla sig kvar inom sektorn befinner sig nu, tio år senare, dessutom i en situation där man inte skymtar något ljus i slutet av tunneln.

2.2 Inom EU finns det en jordbrukare under 35 år för var nionde jordbrukare över 55 år. I vissa medlemsstater som Portugal, Spanien, Italien, Storbritannien och Bulgarien är andelen unga jordbrukare mycket låg (endast en ung jordbrukare för var 20:e över 55 år). Situationen är emellertid en helt annan i länder som Polen, Österrike och Tyskland, där det finns en ung jordbrukare för var tredje över 55 år. Dessa skillnader beror till stor del på att det i vissa länder finns en gynnsam lagstiftning som har främjat generationsskiftet på landsbygden tack vare incitament för överlåtelse av jordbruksföretag.

2.3 En analys av jordbruksstrukturerna visar att antalet jordbrukare systematiskt minskar och att medelåldern inom yrket ökar mycket snabbare än vad som är fallet inom andra ekonomiska sektorer, även om det förekommer variationer. Efter år 2000 har antalet jordbrukare minskat med 9 % och antalet unga lantbrukare med 45 %.

2.4 Minskningen av antalet jordbrukare kan på längre sikt inte kompenseras genom en produktivitetsökning. Mot bakgrund av den stora ökningen av råvarupriserna får strategiska aspekter, exempelvis en tryggad livsmedelsförsörjning och livsmedelssuveränitet (2) som behandlats i en rad EESK-yttranden, särskild relevans. Miljöskydd och andra kollektiva nyttigheter har ett globalt intresse och kan inte importeras. Europa 2020-strategin, som grundas på en grön, intelligent och hållbar tillväxt, vore en ren utopi utan jordbrukarna.

2.5 Jordbrukets strategiska betydelse kan inte ifrågasättas. Det tycks emellertid inte som om tillbakagången inom jordbruksverksamheten har något slut. Därför måste man skyndsamt i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken grundligt överväga vilken väg man ska välja för att göra jordbruksyrket mer attraktivt och lönsamt. Situationen inom sektorn för animalieproduktion är särskilt kritiskt. Om de unga inte anser att omständigheterna för att utöva yrket är gynnsamma, kommer alla särskilda och välmenta åtgärder i fråga om etablering, utbildning, överlåtelse av jordbruksföretag, skatteregler, osv. att vara förspillda.

3. Utmaningarna för Europas unga jordbrukare

3.1 EU:s jordbruk håller på att förändras, och för många handlar det om en övergång till en ny jordbruksmodell. Det blir de unga jordbrukarnas uppgift att anta de nya utmaningarna och orientera jordbruksdriften efter de fastställda målen. Avsaknaden av en stabil, långsiktig politik har skapat osäkerhet och instabilitet inom sektorn, vilket i sin tur påverkat jordbrukarnas ekonomiska planering.

3.2 Jordbrukarna befinner sig i en paradoxal situation. De tar fler risker, gör större investeringar, har större produktionskostnader och är bättre utbildade, men trots detta får de sämre betalt för sina produkter än någonsin. Diskussionen om specifika instrument och åtgärder för unga jordbrukare kan inte dölja det faktum att jordbruksverksamheten kommer att minska i Europa om man inte lyckas garantera jordbrukarna en minimal lönsamhet och rättvisa priser på deras produkter. För att jordbrukarna ska kunna leva på sitt arbete rekommenderar EESK att man genomför en reglering av jordbruksmarknaderna med utgångspunkt i dessa marknaders öppenhet för insyn och att man organiserar handeln med livsmedel på ett sätt som möjliggör självbestämmande i livsmedelsfrågor, genom inrättandet av stora jordbruksregioner för produktion och handel. Eftersom WTO:s regler inte är lämpade för jordbruket bör man överväga att inrätta särskilda instanser, såsom rekommenderas av bl.a. MOMAGRI (Mouvement pour l'Organisation Mondiale de l'Agriculture).

3.3 Obalanserna i livsmedelskedjan avskräcker i stor utsträckning de unga från att välja jordbruksyrket: de stora prisskillnaderna mellan de priser som jordbrukarna erhåller och det pris konsumenterna i slutändan betalar, och den avsaknad av insyn och illojala handelspraxis som är kännetecknande för hur livsmedelskedjan fungerar (3).

3.4 EU befinner sig mitt uppe i en ambitiös liberalisering av handeln med Medelhavsländerna, Mercosur, Kanada, osv. De unga jordbrukarna ställer sig frågan hur de ska kunna göra en produktion med höga kvalitetskrav, både miljömässigt och socialt, förenlig med billig import av produkter som inte på långt när lever upp till EU:s produktionsnormer. Denna process kommer att leda till att produktionen koncentreras till de mest konkurrenskraftiga områdena och att jordbruken på en mycket stor del av landsbygden överges (4).

3.5 Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken utgör en möjlighet att fokusera stödet på de unga jordbrukarnas behov och koncentrera det på produktion av jordbruksprodukter. Att stödja de unga betyder inte att de äldre glöms bort, utan det handlar om att finna en konsekvent ram för stödet som gör jordbruket bärkraftigt.

3.6 Av tradition har EU:s lagstiftning om etableringsstöd först och främst varit inriktat mot unga jordbrukare. Nu är det hög tid att införa nya åtgärder som främjar den jordbruksverksamhet som bedrivs av unga jordbrukare via den första och den andra pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken. Prioriteringen när det gäller beviljandet av stöd bör utgöra grunden för den nya modellen.

3.7 De offentliga myndigheterna bör göra stora ansträngningar för att framhäva värdet av jordbruksarbetet och göra det mer synligt. Trots en gigantisk EU-lagstiftning med avseende på märkning, kvalitet och marknadsföring finns det stor okunskap om och ett växande ointresse för vad det vill säga att producera sunda livsmedel av hög kvalitet (5). De europeiska konsumenterna använder endast 14 % av sina inkomster till livsmedel. EESK framhåller det oerhört viktiga arbete som jordbruksorganisationerna utför på nationell och europeisk nivå genom att de på ett pedagogiskt sätt sprider kunskap om och bidrar till att uppvärdera jordbrukarnas arbete och livsmedelssektorns strategiska roll.

3.8 EU:s slogan ”från jord till bord”, den så kallade ”spårbarheten” bör förmedlas till konsumenterna på ett enhetligt sätt. Denna strategi för kvalitetsprodukter är av stor vikt för företagens konkurrenskraft och konsumenternas hälsa, och bör därför utvidgas till att även omfatta varor som importeras till EU från tredjeländer, i syfte att bekämpa och motverka orättvis handelspraxis.

3.9 Budgeten är alltid en central del av alla strategier, men många av de åtgärder som är nödvändiga för att göra jordbruket lönsamt är inte avhängiga av ytterligare medel, utan av den politiska viljan att satsa på förändring samt av en enhetlig, långsiktig strategi som kan bidra till att göra landsbygden attraktivare (6).

4. Handlingsområden

Landsbygdsutveckling – etablering

4.1 Av tradition har EU:s debatt om framtiden för unga jordbrukare och boskapsuppfödare handlat om att analysera etableringsåtgärder. Den statistik som finns är visserligen både knapphändig och ofullständig, men det framgår ändå tydligt att både prioriteringar och nivåer när det gäller stöd till unga jordbrukare varierar i hög grad inom EU. Medan länder som Frankrike använder cirka 10 % av budgeten till landsbygdsutveckling för att stödja unga jordbrukares etablering, har andra länder, som Nederländerna, Malta, Irland, Slovakien, osv., av olika anledningar inte vidtagit några åtgärder för att stödja dem. I EU som helhet kommer 3 % av medlen för landsbygdsutveckling att användas till stöd till unga jordbrukare under budgetperioden 2007–2013. De unga jordbrukarna är i genomsnitt 28 år då de etablerar sig. Mot bakgrund av etableringens strategiska betydelse för hela EU skulle det vara lämpligt att göra denna åtgärd obligatorisk med avseende på planerna för landsbygdsutveckling och samtidigt fastställa en obligatorisk minimiprocentsats när det gäller stöd.

4.2 EU:s system för etablering bör vara flexibelt, i synnerhet beträffande tidsfristerna, i syfte att motivera ungdomar att bli jordbrukare. Det komplicerade och oerhört byråkratiska systemet är en bromskloss. I vissa fall bör medlemsstaterna införa olika etableringsprogram med olika längd och differentierad finansiering. I många länder försvåras de ungas beslut att börja arbeta inom sektorn genom kravet att binda sig för en etablering under en period på inte mindre än fem år. Etableringsstödet bör struktureras i olika nivåer. Det vore lämpligt att skilja mellan unga jordbrukare som har jordbruket som sin huvudsakliga sysselsättning och dem som arbetar deltid. EU:s nya rättsliga ramar bör inte bara ta hänsyn till unga som etablerar sig inom sektorn från och med 2014 utan även till dem som etablerade sig före detta datum.

De ungas roll inom den gemensamma jordbrukspolitikens första pelare

4.3 Vid reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken bör man ta särskild hänsyn till de unga jordbrukarnas situation i samband med en ny modell för direktstöd. Kommissionen bör i sina nya riktlinjer för direktstöd prioritera stödet till unga jordbrukare. Detta stöd skulle kunna bestå i att en extra andel av stödet förbehålls vissa prioriterade kategorier av jordbrukare, bland annat de unga. En annan möjlighet är att införa ett specifikt stöd för ungdomar. Detta stöd skulle inte baseras på arealen utan grundas på andra kriterier som anställning, jordbruksföretagens art eller de företagna investeringarna. EESK stöder den pågående diskussionen om begreppet ”aktiv jordbrukare” som stödmottagare och framhåller att man också måste diskutera begreppet ”aktivt kooperativ”.

De unga jordbrukarnas roll inom den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare

4.4 Den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare bör liksom den första pelaren i hög grad bidra till att stödja och motivera unga jordbrukare i deras verksamhet.

4.4.1 Åtgärderna inom den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare kan och bör skapa de förutsättningar som är nödvändiga för att unga jordbrukare ska kunna omfattas av dessa åtgärder, så att alla sökande kan beaktas om det skulle saknas budgetmedel.

4.4.2 Inom ramen för andra pelaren bör man inrätta sådana stödstrukturer som unga jordbrukare behöver, bland annat en mer allmän rådgivningstjänst samt en hjälptjänst inom boskapsuppfödningen. Eftersom djuren måste ha omvårdnad och skötsel varje dag bör medlemsstaterna vidta politiska åtgärder och inrätta organisationer som säkerställer att jordbrukaren kan få en avbytare under sjukdoms- och semesterperioder. Det är oerhört viktigt att det finns en hjälptjänst för jordbruksföretag då de unga ska besluta om huruvida de vill föra familjejordbruket vidare eller ej. I dag är ungdomarna inte längre benägna att ta över ett jordbruksföretag, eftersom de är medvetna om att de under hela sitt liv kommer att bli tvungna att arbeta 365 dagar om året utan semester. Eftersom det i många medlemsstater ännu inte finns någon sådan hjälptjänst, bör man vidta tvingande åtgärder inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitikens andra pelare som gör det möjligt för jordbrukare som bedriver boskapsuppfödning att utnyttja en sådan tjänst vid sjukdom (inklusive föräldraledighet före och efter födseln), samt för lediga dagar och/eller årlig semester.

Utbildning – Ny teknik

4.5 Utbildningen av framtida jordbrukare är en av de grundläggande förutsättningarna för att lyckas inom jordbruket. Vissa länder erbjuder visserligen en adekvat utbildning, men i andra länder finns det avgrundsdjupa skillnader mellan den utbildning staten erbjuder och jordbrukarnas verkliga behov. Jordbruksorganisationernas bör ges tillfälle att yttra sig när det gäller de ungas utbildning. Det gäller att erbjuda de unga en utbildning av mycket god kvalitet med högt kvalificerade lärare och aktualiserade kursplaner som tillgodoser unga jordbrukares behov. Ibland ägnar man yrkesutbildningskurserna åt de administrativa förfarandena för att erhålla stöd, och de blir inte tillräckligt motiverande. Den avsaknad av motivation som blir följden är problematisk, särskilt när det finns förutsättningar för att utbildningen ska bli ett mycket nyttigt redskap för de unga jordbrukarna. Det är absolut nödvändigt att praktik ingår i utbildningen. Den danska modellen har lyckats förena teoretisk utbildning och praktik på jordbruksföretagen. Det tar tre år och åtta månader att få ”grönt bevis”.

4.6 EU bör stödja europeiska utbildningsprogram för jordbrukare eller jordbruksföretag som under minst ett år ger ungdomar som avslutat sin jordbruksutbildning under de senaste två åren möjlighet att arbeta som praktikanter. Stödmottagaren bör förpliktiga sig att utarbeta en utbildningsplan för den unga person som i förekommande fall kan ta över företaget, men som redan under praktikperioden kan bidra till jordbruket med sina kunskaper och en ny och mer innovativ inställning. Kort sagt skulle man kunna tillgodose både de ungas och de äldres behov, som ofta kompletterar varandra. Det vore också lämpligt att vissa EU-program, exempelvis Leonardo, det sjunde ramprogrammet för forskning, programmet ”Unga på väg”, m.fl. byggs ut med specifika insatser för unga jordbrukare. Erasmusprogrammet, som är inriktat på studerande och unga företagare, bör anpassas så att unga jordbrukare kan delta och komplettera sin utbildning på andra jordbruks- och boskapsuppfödningsföretag inom EU.

4.7 Det ekologiska jordbruket är ett intressant alternativ för nyblivna jordbrukare, men det är inte det enda. Även det integrerade jordbruket och bevarandejordbruket bör främjas på EU-nivå. Utbildningen bör också omfatta nya produktionssystem som kan förbättra avkastningen och en hållbar förvaltning av naturtillgångarna. Även biotekniken kan skapa nya möjligheter för EU:s unga jordbrukare (7).

Enighet ger styrka

4.8 De unga måste delta aktivt i jordbruksorganisationerna och jordbrukskooperativen för att tillföra dem nya idéer, innovation och en större företagaranda. I en situation där efterfrågan är koncentrerad till ett par större distributionskedjor är det viktigt att ge kooperativen ny stimulans i syfte att förbättra deras marknadsföring. EESK föreslår också att man inrättar försäljningscentraler som förvaltas av jordbrukarna, i syfte att skapa en jämnare maktbalans i förhållande till den storskaliga detaljhandelns mäktiga inköpscentraler. Därför finns det anledning att främja de ungas deltagande i kooperativens styrelser samt att involvera dem i beslutsprocessen och dra nytta av deras utbildning och företagarvisioner. Frankrikes största jordbrukskooperativ, Terrena, har olika ungdomskommittéer som introducerar dem i jordbrukskooperativens komplexa värld och ger dem utbildning.

Övrig EU-politik

4.9 EU bör utnyttja sina olika fonder för att för det första skapa en lockande levnadsmiljö på landsbygden och för det andra stärka ekonomisk verksamhet som i likhet med jordbruket utgör ryggraden i den socioekonomiska väven i landsbygdsområdena. Inom ramen för europeiska projekt på området för miljö, forskning och företagande bör man vidta specifika åtgärder till stöd för ungdomar i allmänhet och unga jordbrukare i synnerhet. Man bör ta tillvara positiva erfarenheter inom EU. Ett bra exempel är utbytesprogrammet för unga jordbrukare som gjorde det möjligt för unga jordbrukare från hela Europa att genomgå en värdefull utbildningsperiod på ett annat jordbruksföretag i EU, liksom programmet Tellus (som var resultatet av samarbetet mellan det europeiska rådet för unga jordbrukare och Europeiska kommissionen) som syftade till att ge skolungdomar inblick i det föga kända jordbrukaryrket. Återväxten inom jordbrukaryrket måste bli ett synligt mål för EU. Inrättandet av ett europeiskt observationscentrum som analyserar de unga jordbrukarnas situation och deras behov skulle kunna utgöra en god grogrund för nya lagstiftningsinitiativ. Det handlar inte om att inrätta nya byråkratiska organ, utan om instrument med klara och konkreta uppgifter som analyserar och sprider adekvat information och statistik avseende återväxten på den europeiska landsbygden.

Nationella initiativ

4.10 EU-politiken för unga jordbrukare bör åtföljas av specifika initiativ som antas på nationell nivå. De största frågorna för unga jordbrukare är arvsrätten, tillgången till mark och beskattningen. Det är angeläget att stimulera införandet av effektiva åtgärder som kan utgöra incitament till att bli jordbrukare. Allmänt sett kan man emellertid konstatera att det i de olika EU-länderna finns en komplex byråkrati som påverkar huruvida ett stort antal av dessa åtgärder blir framgångsrika eller inte.

4.11 Medlemsstaterna bör fokusera sina ansträngningar på att utforma instrument som underlättar tillgången till mark för unga jordbrukare och bidrar till ökad säkerhet i fråga om de stora investeringar som krävs och som utgör ett av de största hindren för deras etablering. Ett par nationella initiativ har visat på möjliga vägar. I Frankrike har företaget Safer fått i uppdrag att begränsa markkoncentrationen och främja de ungas tillgång till mark.

Bryssel den 22 september 2011 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) EUT C 36, 8.2.2002, s. 29–35, ”Den nya ekonomin, kunskapssamhället och landsbygdsutvecklingen. Framtidsperspektiv för unga jordbrukare”.

(2) EUT C 54, 19.2.2011, s. 20–23, ”Försörjningstrygghet inom jordbruket och livsmedelssektorn i EU”.

(3) EUT C 48, 15.2.2011, s. 145–149, ”En bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja i Europa”.

(4) EUT C 255, 22.9.2010, s. 1–9, ”Handel och livsmedelstrygghet”.

(5) EUT C 18, 19.1.2011, s. 5–10, ”EU:s jordbruksmodell: produktkvalitet och konsumentupplysning som konkurrensmedel”.

(6) EUT C 132, 3.5.2011, s. 63–70, ”Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020: Att klara framtidens utmaningar i fråga om livsmedel, naturresurser och territoriell balans”.

(7) EUT C 100, 30.4.2009 s. 44–52, ”EU och den globala livsmedelsproblematiken”.