Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Att främja hälsosamma och hållbara kostvanor i EU

(yttrande på eget initiativ)

(2019/C 190/02)

Föredragande: Peter SCHMIDT

Beslut av EESK:s plenarförsamling 12.7.2018 Rättslig grund Artikel 29.2 i arbetsordningen Yttrande på eget initiativ Ansvarig facksektion Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö Antagande av facksektionen 31.1.2019 Antagande vid plenarsessionen 20.2.2019 Plenarsession nr 541 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 183/7/5

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 I EESK:s yttrande om ”En heltäckande livsmedelspolitik i EU”, som antogs i december 2017, förordades en mer integrerad strategi för livsmedel i EU. Hälsosamma och hållbara kostvanor utgör en central ”pelare”i en sådan livsmedelspolitik, eftersom vi har ett brådskande behov av att ge våra kostvanor en inriktning som gör att de inte skadar, utan i stället förbättrar såväl våra ekosystems välmående som allmänhetens hälsa och livskraften i landsbygdsområdena.

1.2 Tiden är mogen för att påskynda ett paradigmskifte och det finns tydliga och allt fler belägg för detta. EESK understryker att det nu finns en politisk drivkraft för detta, som exempelvis FN:s årtionde för åtgärder på nutritionsområdet, genomförandet av FN:s mål för hållbar utveckling, Parisavtalet om klimatförändringar och de nya förslagen om den gemensamma jordbrukspolitikens framtid. Det finns även allt fler vetenskapliga belägg för det brådskande behovet av att förändra Europas och världens livsmedelssystem, exempelvis i rapporter från FN:s klimatpanel, EAT-Lancet-kommissionen, kommittén för globalt tryggad livsmedelsförsörjning och InterAcademies Partnership ( 1 ) . Sist men inte minst finns det en stor efterfrågan hos civilsamhället (t.ex. genom processen med den internationella expertpanelen för hållbara livsmedelssystem [IPES Food]), ett erkännande bland företagen av att de bär ett ansvar för att bidra till förändring (t.ex. när det gäller matsvinn, den cirkulära ekonomin, att minska fetman, att skydda den biologiska mångfalden, tillvaratagande av kulturarvet osv.) och åtgärder på regional och kommunal nivå, t.ex. genom den urbana livsmedelspolitiska pakten i Milano, projekten ”Projets Alimentaires Territoriaux”(livsmedelsprojekt på landsbygden) i Frankrike och C40-nätverket ( 2 )

1.3 EESK erkänner och stöder kommissionens befintliga initiativ för att främja hälsosamma och hållbara kostvanor, t.ex. införandet av bestämmelser i det senaste förslaget till reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken om att ”se till att EU:s jordbruk svarar bättre på samhällets krav på livsmedel och hälsa, inbegripet säkra, näringsrika och hållbara livsmedel, matsvinn samt djurskydd” ( 3 ) . Dock saknas en samordnad strategi för dessa initiativ.

1.4 Komplexiteten i kopplingen mellan livsmedel, hälsa, miljö och samhälle kräver en mer omfattande strategi för kostvanor som inte enbart har anknytning till konsumenternas beteende. För att uppnå samstämmighet och ett gemensamt ändamål anser EESK att det bör utarbetas nya riktlinjer för en hållbar kost som tar hänsyn till kulturella och geografiska skillnader mellan och inom medlemsstaterna. Att enbart minska resursanvändningen vid produktion och ändra ingredienser leder inte till bättre och hälsosammare kostvanor.

1.5 Nya riktlinjer för en hållbar kost skulle bidra till en tydligare inriktning för jordbrukare, bearbetningsföretag, återförsäljare och livsmedelstjänster. Jordbruks- och livsmedelssystemet skulle dra fördel av en ny ”ram”för att producera, bearbeta, distribuera och sälja hälsosammare och hållbarare livsmedel till ett mer rättvist pris.

1.6 EESK anser att det bör inrättas en expertgrupp som kan utarbeta EU-omfattande riktlinjer för en hållbar kost inom två år. Denna bör omfatta relevanta bransch- och forskningsorgan från områden som nutrition, folkhälsa, livsmedel, miljö och samhällsvetenskap. EESK är redo att bidra till arbetet i en sådan expertgrupp genom att förmedla input från det civila samhällets organisationer, i synnerhet via den tillfälliga studiegruppen om hållbara livsmedelssystem.

1.7 EESK upprepar att det är viktigt att investera i utbildning om hållbara kostvanor från tidig ålder för att hjälpa unga att uppskatta ”värdet av mat”. Särskild uppmärksamhet måste riktas mot utsatta grupper, särskilt låginkomsttagare.

1.8 EESK understryker att en gemensam livsmedelsmärkningsstrategi som återspeglar riktlinjerna för en hållbar kost skulle förbättra insynen och motverka användningen av onödigt billiga råvaror som är både ohälsosamma och ohållbara (t.ex. transfetter, palmolja och för mycket socker). Konsumenterna skulle dra fördel av att livsmedelsmärkningen även omfattade miljöaspekter och sociala aspekter. Detta skulle få konsumenterna att välja hälsosammare och hållbarare alternativ.

1.9 Förutom att hjälpa handelssektorn skulle riktlinjerna för en hållbar kost även tillhandahålla gemensamma och tydliga kriterier för användning vid offentlig upphandling. Livsmedlen bör stå i centrum för en miljöanpassad offentlig upphandling (MOU) i Europa. I detta sammanhang anser EESK att översynen av EU:s MOU-kriterier för livsmedels- och cateringtjänster skyndsamt bör antas.

1.10 Konkurrensrätten bör inte utgöra ett hinder för utvecklingen av riktlinjer för en hållbar kost. Reglerna bör anpassas för att hjälpa den lokala ekonomin och inte lägga hinder i vägen för hållbarheten. För att säkerställa en bättre fördelning av mervärdet för intressenterna i hela livsmedelskedjan välkomnar EESK den möjlighet som införts inom alla livsmedelssektorer genom 2013 års reform av förordningen om en samlad marknadsordning, som gör det möjligt för branschorganisationerna att anmäla sina överenskommelser för att öka hållbarhetsstandarderna på produkter till kommissionen för godkännande enligt konkurrensreglerna. Produkter som produceras på ett hållbarare sätt vad gäller standarder för miljö, djurhälsa och kvalitet skulle kunna göra det möjligt för aktörerna i livsmedelskedjan att få bättre priser. Kontakter med kommissionen före anmälan kan hjälpa branschorganisationer att utforma en eventuell framtida anmälan.

1.11 EESK understryker att samtliga offentliga förvaltningsverktyg bör betraktas som politiska instrument för att förhindra produktion och konsumtion av ohälsosamma livsmedel och främja hälsosamma kostvanor. De externa kostnader som uppstår på grund av ohållbara kostvanor utgör en ”dold”börda för samhället, ekonomin och miljön som måste minskas eller internaliseras. EESK efterlyser ordentliga politiska strategier för genomförandet av riktlinjer för en hållbar kost med särskilt inriktning på sidovinster för jordbrukare och företag.

1.12 Europa kämpar för konsumenters rätt till riktig information. Om vi i Europa vill att hälsosamma och hållbara livsmedelsalternativ ska bli normen och det enklaste valet krävs det öppna och faktabaserade kriterier, som t.ex. genom överenskomna riktlinjer för en hållbar kost.

2. Inledning

2.1 I sitt yttrande på eget initiativ om ”Det civila samhällets bidrag till utvecklingen av en heltäckande livsmedelspolitik i EU”, som antogs i december 2017 (NAT/711), förklarade EESK att man bör utarbeta en heltäckande livsmedelspolitik i EU, med målet att tillhandahålla hälsosam kost från hållbara livsmedelssystem, koppla samman jordbruk med nutritions- och ekosystemtjänster och säkerställa leveranskedjor som skyddar folkhälsan för alla delar av det europeiska samhället ( 4 ) . För att uppfylla dessa mål måste politiska åtgärder samordnas på både utbuds- och efterfrågesidan. Detta betyder att tillgången till och överkomligheten hos livsmedel genom hållbar livsmedelsproduktion också måste samordnas med ökad tillgång och ökad förmåga för konsumenter att välja hälsosam och smaklig kost. Yttrandet på eget initiativ syftar till att behandla hälsosamma och hållbara kostvanor som en av de främsta pelarna i en heltäckande livsmedelspolitik i EU.

2.2 Den finns en stark politisk vilja att diskutera hälsosamma och hållbara kostvanor: — Enligt den senaste rapporten om livsmedelsförsörjningen i världen (5), som presenterades i oktober 2018 vid kommittén för globalt tryggad livsmedelsförsörjning, har hungersnöden i världen ökat för tredje året i rad. Det totala antalet undernärda personer ökade från cirka 804 miljoner personer 2016 till nästan 821 miljoner 2017. Fetma bland vuxna har också ökat. Fler än en av åtta vuxna, dvs. fler än 672 miljoner personer i världen, lider av fetma. Den globala fetmaepidemin orsakar enorma ekonomiska kostnader – närapå 3 % av den globala BNP:n, vilket motsvarar kostnaderna för rökning och konsekvenserna av väpnade konflikter. Även i Europa är halva befolkningen överviktig och 20 % lider av fetma. — FN har utlyst detta årtionde till årtiondet för åtgärder på nutritionsområdet, och erkänner behovet av att omforma livsmedelssystemen för att uppnå hälsosammare kostvanor och förbättrad nutrition. Högnivåpanelen av experter i kommittén för globalt tryggad livsmedelsförsörjning framhåller denna nödvändighet ytterligare i sin rapport från september 2017 (6). FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och Världshälsoorganisationen (WHO) arbetar för närvarande på en ny definition av hälsosamma och hållbara kostvanor och planerar ett internationellt samråd i mars 2019 för att analysera de olika aspekterna på hållbar kost. — Nutrition spelar en central roll när det gäller att uppnå en hållbar utveckling och hela Agenda 2030, särskilt när det gäller att säkerställa allas tillgång till tillräckligt med säker och näringsrik mat året runt och att få slut på alla former av felnäring senast 2030 (mål 2), samt att säkerställa ett hälsosamt liv och främja välbefinnande för alla i alla åldrar (mål 3). Genomförandet av målen för hållbar utveckling utgör därför en möjlighet att ändra konsumtionen av och produktionsmönstren för livsmedel så att de blir hållbarare och hälsosammare. — Att uppnå målen i Parisavtalet om klimatförändringar kräver även en omfattande omvandling av livsmedelssystemet. IPCC:s särskilda rapport, som antogs i oktober 2018, var en vetenskaplig bekräftelse på att det finns ett brådskande behov av klimatåtgärder (7). — På EU-nivå utgör reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken en möjlighet att främja en hållbarare produktion av livsmedel och hälsosammare kostvanor, om den gör näringsrika produkter som frukt, grönsaker och mejeriprodukter lättillgängliga för EU-medborgarna. — Europeiska regionkommittén antog också nyligen ett yttrande om ”Lokala och regionala incitament för att främja en sund och hållbar kosthållning” (8). — Inom kort kommer den internationella expertpanelen för hållbara livsmedelssystem att presentera sin rapport om ”En gemensam livsmedelspolitik”i EU, som även kommer att omfatta konkreta rekommendationer för hälsosamma och hållbara kostvanor.

2.3 Lokala och regionala myndigheter blir allt viktigare huvudaktörer i främjandet av hållbarare livsmedelssystem. Genom integrerade och sektorsöverskridande åtgärder knyter städer till sig olika aktörer för att utarbeta en livsmedelspolitik som kommer till rätta med akuta livsmedelsrelaterade problem (såsom osäker livsmedelsförsörjning och fetma), men som samtidigt bidrar till att lösa mer omfattande problem som t.ex. miljöutmaningar, sociala orättvisor och fattigdom. Den urbana livsmedelspolitiska pakten i Milano, som har undertecknats av över 180 städer världen över och som omfattar mer än 450 miljoner invånare ( 9 ) , är en viktig milstolpe i detta sammanhang.

2.4 Förutom den politiska kraften finns det även ett växande vetenskapligt och samhälleligt behov av att lösa detta problem, såsom förklaras i kapitel 3.

3. Konsekvenserna av ohälsosamma och ohållbara kostvanor

3.1 Valet av kosthållning har stora konsekvenser, både positiva och negativa. Européerna behöver stöd för att minska de negativa konsekvenserna av dåliga kostvanor och ta till sig de positiva. Den gamla strategin att endast inrikta sig på en tillräcklig livsmedelsförsörjning är inte längre en adekvat politik. Vi behöver reflektera över hur livsmedel produceras och konsumeras och vilka de långsiktiga och omedelbara effekterna är. Hur européer konsumerar livsmedel får oavsedda konsekvenser i fråga om föroreningar (t.ex. plastförpackningar för engångsbruk), klimat, hälsa, biologisk mångfald m.m. Dessa konsekvenser undergräver framtiden och kräver förändringar i hur vi äter och konsumerar. Livsmedelskedjorna från bondgård till restaurang, behöver få andra politiska signaler. Forskare har börjat omdefiniera vad en bra kosthållning innebär på 2000-talet: hållbara kostvanor från hållbara livsmedelssystem. Denna utmaning behöver nu hanteras av politiker.

3.2 Kosthållningens konsekvenser för folkhälsan

Dåliga kostvanor är huvudorsaken till för tidig död och sjukdomar som hade kunnat förebyggas i Europa. Hälsa faller inom medlemsstaternas ansvarsområde och kommissionens huvudsakliga uppgift är att underlätta utbyte av data och information. EU har dock potential att förbättra konsumenters förståelse för hur viktigt det är för hälsan att man har hållbara kostvanor. Inom EU dör 550 000 personer i arbetsför ålder varje år på grund av icke-smittsamma sjukdomar. Icke-smittsamma sjukdomar har gått om smittsamma sjukdomar som orsak till för tidig död världen över. De icke-smittsamma sjukdomarna står numera för huvudparten av medlemsstaternas hälso- och sjukvårdsutgifter och kostar EU:s ekonomier 115 miljarder euro, dvs. 0,8 % av BNP varje år, enligt OECD (10). Spridningen av antimikrobiell resistens utgör ett överhängande hot mot den framtida folkhälsan (11). Även om kommissionen och WHO-regionen Europa har antagit bra och starka ståndpunkter mot antimikrobiell resistens krävs det större ansträngningar för att minska användningen av antimikrobiella medel på bondgårdar inom EU och för att förhindra import av kött från tredjeländer som använder antibiotika i förebyggande syfte.

3.3 Kosthållningens konsekvenser för samhället

Kostvanor är både en viktig indikator för sociala orättvisor och en orsak till dem. Låginkomsttagare i Europa äter sämre och drabbas tidigare och värre av ohälsa relaterad till dålig kosthållning. Områden med låginkomsttagare har lägre köpkraft än rikare områden. Låginkomsttagare har mer begränsade kostvanor och konsumerar mindre frukt och grönsaker. Deras kostvanor utgörs i större utsträckning av ”ultra-bearbetade”livsmedelsprodukter med fett, salt och socker, eftersom de helt enkelt är billigare.

3.4 Kosthållningens kulturella och psykologiska konsekvenser

Europa är känt för sina mångsidiga och rika mattraditioner. Även om EU har gjort mycket för att skydda livsmedel av särskilt och lokalt intresse genom systemen för skyddad ursprungsbeteckning, skyddad geografisk beteckning och garanterad traditionell specialitet (12) går integreringen av livsmedel långsamt i takt med att bearbetningsföretagen ökar produktionen för att få lägre kostnader och hitta nya marknader. Här i Europa behöver vi göra ansträngningar för att på nytt bygga upp och diversifiera våra matkulturer – inte försegla dem bakom murar, utan bygga upp mångfald för att möjliggöra motståndskraft. Mångsidigare kostvanor ökar urvalet av näringsämnen och smaker.

3.5 Kosthållningens konsekvenser för miljön

Produktion och konsumtion av livsmedel har en väsentlig påverkan på miljön när det gäller resursanvändningen på global nivå. Inom EU är denna påverkan dock mycket lägre. Jordbruks- och livsmedelsproduktionssystemet har stor påverkan på miljön (t.ex. på växthusgaserna, den biologiska mångfalden, vattnet och marken). Europa kan minska påverkan från system för onödigt bearbetade livsmedel genom att främja enkla näringsämnen i stället för energirik kost. Livsmedelssystemen kan bli drivkraften bakom en återställning och en förbättrad motståndskraft om livsmedel odlas, bearbetas och konsumeras på ett annat sätt (13) (14). Detta kommer med största sannolikhet att innebära att vi måste ge mindre spannmål till boskapen och att konsumenterna måste äta mindre kött. Detta medför fördelar för såväl klimatet som hälsan (15). Vi måste främja mer hållbara jordbrukssystem och uppmärksamma t.ex. gräsmarkernas positiva miljöeffekter (ökad biologisk mångfald, koldioxidbindning). Detta skulle också uppmuntra konsumenterna till hälsosamma, balanserade och hållbara kostvanor.

3.6 Kosthållningens konsekvenser för ekonomin

Europas framgång består i att 550 miljoner européer har en trygg livsmedelsförsörjning varje år, men nu måste detta system bli mer hållbart. Många ekonomer är kritiska till subventionerna i den gemensamma jordbrukspolitiken som utgör en stor del av EU:s budget. Motargumentet är att Europas jordbrukare existerar tack vare dessa subventioner. Deras kostnader har ökat men den procentandel av bruttoförädlingsvärdet som jordbrukare får är låg. Den största delen av bruttoförädlingsvärdet skapas inte på utan utanför fältet. Livsmedel är en av EU:s största ekonomisektorer. EU:s livsmedelsindustri sysselsätter till exempel 4,2 miljoner personer och har en omsättning på 1 089 miljarder brittiska pund (16). Konsumenterna har under en lång tid dragit fördel av att matkostnaderna har utgjort en allt mindre del av hushållsutgifterna. Men de fullständiga kostnaderna ingår inte nödvändigtvis i de allt lägre kostnaderna. En studie av Förenade kungarikets livsmedelssystem från 2017 visade att de brittiska konsumenterna spenderar 120 miljarder brittiska pund årligen direkt på mat, men att detta innebär en ytterligare kostnad för andra ”budgetposter”i den reella ekonomin med samma belopp, inbegripet 30 miljarder brittiska pund för markförsämring och 40 miljarder brittiska pund för hälsa (17). Denna typ av studier visar att det finns ett behov av att redovisa de verkliga kostnaderna, vilket är en strategi som förespråkas inom FN:s miljöprogram (18).

4. Politiska strategier och verktyg för att främja hälsosamma och hållbara kostvanor

4.1 Det finns ett brådskande behov av att stödja bättre och hälsosammare kostvanor i Europa, och möjligheter som främjar näringsriktiga kostvanor genom bättre livsmedelssystem bör utforskas ytterligare ( 19 ) . En övergång till livsmedelssystem som tillhandahåller näringsrika livsmedel för hälsosamma kostvanor kräver politiska förändringar, på både utbuds- och efterfrågesidan. På utbudssidan är livsmedelsproduktionen och det sätt på vilket livsmedlen bearbetas (t.ex. åtgärder för ändring av livsmedlens sammansättning), distribueras och görs tillgängliga för konsumenterna avgörande faktorer för tillgången till överkomligheten hos livsmedel som främjar hälsosammare kostvanor. På efterfrågesidan bör den offentliga politiken ge konsumenterna förmåga att välja hälsosammare kostvanor, t.ex. genom utbildning i skolan och upplysningskampanjer, kostråd, märkning och offentlig upphandling. Politik och strategier som förbättrar utbudet och efterfrågan på näringsrika livsmedel är sammankopplade och beroende av varandra. En omfattande, sektorsövergripande strategi på flera nivåer, som involverar relevanta institutioner, civilsamhället och berörda parter inom livsmedelssystemet, bör därför antas.

4.2 En del av problemet är också att många beslut inom livsmedelsindustrin hittills har fattats på kortsiktiga, ekonomiska grunder, vilket ibland har lett produktionen och bearbetningen i fel riktning, till exempel mot odling och användning av ohälsosamma ingredienser (såsom palmolja, transfetter och för mycket socker och salt). En hållbar strategi innebär att hänsyn inte enbart måste tas till ekonomin, utan även till konsekvenserna för samhället och miljön. En sådan strategi måste ha ett långsiktigt perspektiv och utveckla de förutsättningar som krävs för kortare och lokala livsmedelskedjor. Av denna anledning är det även viktigt att en ny ”ram”för livsmedelsindustrin, inbegripet små och medelstora företag, främjas för produktion, bearbetning, distribution och försäljning av hälsosammare och hållbarare livsmedel. Till exempel bör EU-åtgärder göra det lättare för producenter att ange en ändring i sammansättningen, även om den sker stegvis, vilket inte är möjligt under nuvarande lagstiftning. Vad gäller den gemensamma jordbrukspolitiken bör den uppmuntra jordbrukarna att på lokal nivå producera ingredienser som är bättre för hälsan. EESK uppmanar även till ett skyndsamt införande av en EU-övergripande lagstiftningsbegränsning för industriellt producerade transfetter i livsmedel.

4.3. Det finns redan ett flertal politiska strategier och initiativ från EU:s sida som syftar till att främja hälsosamma kostvanor, t.ex. kommissionsinitiativ såsom EU-plattformen för åtgärder för kost, fysisk aktivitet och hälsa, lagstiftningsåtgärder för livsmedelsinformation till konsumenter och näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel, vitboken om fetma från 2017, EU:s handlingsplan om barnfetma 2001–2020, vissa bestämmelser i förslaget till en ny gemensam jordbrukspolitik (t.ex. ”se till att EU:s jordbruk svarar bättre på samhällets krav på livsmedel och hälsa, inbegripet säkra, näringsrika och hållbara livsmedel, matsvinn samt djurskydd”), EU:s program för frukt och grönsaker i skolan och skolmjölksprogram osv. Dock saknas det en samordnad strategi. Nya EU-riktlinjer för en hållbar kost skulle säkerställa denna samstämmighet och en ram som bygger på flera olika kriterier för att medlemsstaterna ska kunna utveckla sina nationella riktlinjer, såsom förklaras vidare nedan.

5. Riktlinjer för en hållbar kost

5.1 Eftersom beläggen för hur kostvanor påverkar hälsa, miljö och ekonomi har blivit fler, har intresset för att utveckla det som kallas ”riktlinjer för en hållbar kost”ökat. Nästan alla nationalstater har officiella näringsbaserade eller livsmedelsbaserade riktlinjer för kosthållning. Dessa är kända som råd om att äta mindre salt, äta ett visst antal ”portioner”frukt och grönsaker, konsumera en viss mängd fisk, samt andra riktlinjer. Med tanke på hur starka beläggen är för livsmedlens påverkan på miljön förefaller det logiskt att inkludera bredare kriterier i kostråden – därav den växande efterfrågan på ”riktlinjer för en hållbar kost” ( 20 )

5.3 En expertgrupp bör inrättas för att utarbeta EU-övergripande riktlinjer för en hållbar kost. Denna bör omfatta relevanta bransch- och forskningsorgan från områden som nutrition, folkhälsa, livsmedel, miljö och samhällsvetenskap. Expertgruppen skulle utarbeta riktlinjer inom två år som ger konsumenter tydliga råd om hållbara kostvanor baserade på forskning och data från Gemensamma forskningscentrumet, Food 2030, den ständiga kommittén för jordbruksforskning och andra. Dessa riktlinjer skulle bli tillgängliga för medlemsstaterna för användning på nationell nivå, t.ex. inom hälso- och sjukvårdstjänster och offentliga institutioner och på EU-nivå för att bidra till utvecklingen av tydliga, integrerade ramar för livsmedelskedjan. Riktlinjerna skulle bidra till att uppnå breda mål på EU-nivå, såsom målen för hållbar utveckling, Parisavtalet om klimatförändringar och andra hållbarhetsåtaganden och hållbarhetsprogram såsom FOOD2030 ( 26 ) . Expertgruppen bör inkludera viktiga organ såsom förbundet för europeiska nutritionssällskap (FENS), den internationella expertpanelen för hållbara livsmedelssystem (IPES Food), den europeiska sammanslutningen för folkhälsa (EUPHA) och den europeiska ekologiska federationen (EEF) samt input från vetenskapliga källor som t.ex. ständiga kommittén för jordbruksforskning (SCAR), med stöd från GD Jordbruk, GD Miljö, GD Hälsa och livsmedelssäkerhet, Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet, Europeiska miljöbyrån och ständiga kommittén för jordbruksforskning (SCAR). EESK är redo att bidra till arbetet i en sådan expertgrupp genom att förmedla input från det civila samhällets organisationer, i synnerhet via den tillfälliga studiegruppen om hållbara livsmedelssystem.

6. System för märkning av hållbara livsmedel

6.1 Riktlinjer för en hållbar kost bör även utgöra grunden för en bredare livsmedelsmärkning som är lättförståelig och skulle förbättra insynen och förhindra användningen av onödigt billiga råvaror som är både ohälsosamma och ohållbara (t.ex. transfetter, palmolja och för mycket socker). Konsumenterna skulle dra fördel av en utvidgning av livsmedelsmärkningen, däribland EU:s system för kvalitetslogotyper (SGB, SUB och GTS), till att omfatta såväl miljömässiga och sociala aspekter som hälso- och näringsaspekter.

6.2 Politiken har inriktats på näringspåståenden och andra hälsopåståenden, men EESK noterar en växande oro över bristen på konsumentinformation och utbildning om livsmedlens sociala och miljömässiga påverkan. Genomförandet av ett tydligt märkningssystem med information om livsmedlens ursprung, produktionsmetod och näringsvärde skulle underlätta konsumenternas val. Spårbarheten är också viktig för både livsmedelsproducenter och konsumenter för att säkerställa livsmedelssäkerheten ( 27 ) . EESK upprepar därför att den efterfrågar ett nytt smart system för märkning av hållbara livsmedel, vilket bör harmoniseras på EU-nivå ( 28 ) . Detta bör även baseras på nya spårbarhets- och certifieringsprocesser och kommer att utvecklas ytterligare inom ramen för det framtida arbetet i EESK:s tillfälliga studiegrupp för hållbara livsmedelssystem. Ett ökat fokus på teknik som mobilappar och tydlig konsumentinformation i detaljhandeln med alla nödvändiga uppgifter och fullständig spårbarhet bör också främjas.

7. Offentlig upphandling

7.1 Genom offentlig upphandling skulle lokala myndigheter gradvis kunna tillämpa riktlinjer för en hållbar kost vid en rad offentliga institutioner, särskilt skolor och sjukhus. Produktion, försäljning och konsumtion av hälsosamma, lokala och säsongsbaserade livsmedel som säkerställer hållbarhet skulle bidra till mål 12.7 – hållbara offentliga upphandlingar – i Agenda 2030. Lokala producenter bör få företräde vid offentlig upphandling för att främja hälsosamma kostvanor och den lokala ekonomins utveckling.

7.2 Det finns redan flera initiativ för att främja offentlig upphandling av hållbara livsmedel, vilket tyder på att civilsamhället och lokala myndigheter visar ett allt större intresse och engagerar sig mer i den här frågan. Till exempel främjar Iclei (Lokala myndigheter för hållbar utveckling) för närvarande ett initiativ för att arbeta för obligatoriska, progressiva och hållbara livsmedelsupphandlingar i alla skolor och förskolor i Europa, med 20 % ekologisk mat senast 2022 som ett första mål.

7.3 EESK erkänner det arbete som kommissionens gemensamma forskningscentrum gör för att granska EU:s kriterier för miljöanpassad offentlig upphandling avseende livsmedels- och cateringtjänster. EESK anser att man bör införliva tydliga och ambitiösare kriterier för hållbara livsmedel i de miljöanpassade upphandlingarna och att lagstiftningshinder, i synnerhet när det gäller konkurrensregler, bör undanröjas.

8. Konkurrensregler

8.1 Konkurrenslagstiftningen framställs ibland som ett hinder för produktion och distribution av hållbara och hälsosamma livsmedel. Samråd med kommissionens GD Konkurrens skulle främja både ett förtydligande av och en anpassning till de befintliga bestämmelserna så att de europeiska livsmedelskedjorna kan uppnå bättre villkor och påskynda omställningen till hållbarhet.

8.2 I artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ( 29 ) förbjuds avtal mellan två eller fler oberoende marknadsaktörer som begränsar konkurrensen. Dessa bestämmelser omfattar i synnerhet överenskommelser om fastställande av priser. Enligt artikel 101.3 i EUF-fördraget undantas avtal från förbudet i artikel 101.1 om de ger upphov till objektiva ekonomiska fördelar som uppväger de negativa effekterna av en begränsning av konkurrensen, t.ex. genom att de bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor, och samtidigt gör det möjligt för konsumenterna att ta del av dessa fördelar ( 30 )

8.3 Erkända branschorganisationer kan, om de uppfyller vissa villkor, räkna med ett undantag från artikel 101.1 i EUF-fördraget. De har möjlighet att anmäla sina avtal till kommissionen i enlighet med artikel 210 i förordning (EU) nr 1308/2013 (förordningen om en samlad marknadsordning), och om kommissionen inte finner dem oförenliga med EU-lagstiftningen inom två månader efter det att den mottagit en komplett anmälan, gäller inte EUF-fördragets artikel 101.1. Avtalen får inte innebära ett fastställande av priser eller kvoter eller leda till en uppdelning av marknaden eller skapa andra snedvridningar av konkurrensen. Genom att använda sig av de möjligheter som förordningen om en samlad marknadsordning erbjuder får branschorganisationer ingå avtal som höjer hållbarhetsstandarderna.

9. Information och ökat medvetande

9.1 EESK upprepar sitt förslag om att inleda en EU-omfattande informations- och upplysningskampanj om ”värdet av livsmedel”. Detta kommer att behövas för att säkerställa en långsiktig förändring i konsumenternas beteende ( 31 )

9.2 Det är även nödvändigt att investera mer i utbildning om livsmedel i såväl skolor som yrkesutbildning.

9.3 ( 34 ). EESK efterlyser återigen visuella reklamkampanjer för hälsosammare livsmedel och kostvanor i hela EU ( 32 ) med inspiration från positiva reklamkampanjer på en del tv-kanaler för barn, som t.ex. uppmuntrar en mer balanserad kost. Effektivare kontroller bör införas av marknadsföring av livsmedel med höga halter av mättade fetter, transfetter, fritt socker och/eller salt som riktas till barn, inte bara under de perioder då barn tittar som mest på tv, utan även genom sociala medier och andra kommersiella kanaler som formar barns matvanor ( 33 )

Bryssel den 20 februari 2019. Luca JAHIER Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) http://www.interacademies.org/48945/Global-food-systems-are-failing-humanity-and-speeding-up-climate-change.

(2) https://www.c40.org/.

(3) COM(2017) 713 final.

(4) EUT C 129, 11.4.2018, s. 18.

(5) Rapporten ”The State of Food Security and Nutrition in the World”(SOFI) 2018: http://www.fao.org/state-of-food-security-nutrition/en/.

(6) HLPE (högnivåpanelen av experter), 2017. Nutrition and food systems.

(7) http://www.ipcc.ch/news_and_events/pr_181008_P48_spm.shtml.

(8) Faktablad om ReK:s yttrande om ”Lokala och regionala incitament för att främja en sund och hållbar kosthållning”.

(9) http://www.milanurbanfoodpolicypact.org/.

(10) Europeiska kommissionen (2018). Folksjukdomar https://ec.europa.eu/health/non_communicable_diseases/overview_sv.

(11) Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) (2017), Summary of the latest data on antibiotic resistance in the European Union. https://ecdc.europa.eu/sites/portal/files/documents/EAAD%20EARS-Net%20summary.pdf.

(12) Europeiska kommissionen (2015), Geographical indications and traditional specialities http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm.

(13) Berners-Lee M, et al (2018) Current global food production is sufficient to meet human nutritional needs in 2050 provided there is radical societal adaptation, Elementa, 6, 1, 52: http://doi.org/10.1525/elementa.310.

(14) Ritchie H, D Reay & P Higgins (2017). Beyond Calories: A Holistic Assessment of the Global Food System, Frontiers in Sustainable Food Systems, 2, 57, doi: 10.3389/fsufs.2018.00057.

(15) Se rapporter såsom WRI (2018) Creating a Sustainable Future. https://www.wri.org/publication/creating-sustainable-food-future; och EAT-Lancet-kommissionens Healthy Diets from Sustainable Food Systems (2019). Food in the Anthropocene https://eatforum.org/initiatives/eat-lancet/.

(16) FDE (2018). Annual Report 2018. https://www.fooddrinkeurope.eu/uploads/publications_documents/FoodDrinkEurope_Annual_Report_INTERACTIVE.pdf.

(17) Sustainable Food Trust (2017). The Hidden Cost of Food. Bristol.

http://sustainablefoodtrust.org/wp-content/uploads/2013/04/HCOF-Report-online-version.pdf.

(18) UNEP (2017). TEEB for Agriculture and Food Interim Report. Nairobi: FN:s miljöprogram. http://teebweb.org/agrifood/home/teeb-for-agriculture-food-interim-report/.

(19) EUT C 129, 11.4.2018, s. 18.

(20) Gonzalez-Fischer C, T Garnett (2016). Plates, pyramids, planet: Developments in national healthy and sustainable dietary guidelines: a state of play assessment. Rome and Oxford: FAO and Food Climate Research Network.

(21) Se översikten i Lang T, P Mason (2017). Sustainable diet policy development: implications of multi-criteria and other approaches, 2008–2017, Proceedings of the Nutrition Society, doi: 10.1017/S0029665117004074.

(22) Health Council of the Netherlands (2011) Guidelines for a Healthy Diet: the Ecological Perspective. Contract No.: publication no. 2011/08E The Hague: Health Council of the Netherlands.

(23) Voedingscentrum (2016). Riktlinjer från Nederländernas kostrådscentrum (Voedingscentrum) ”Wheel of Five”(bilaga 13 om hållbarhetsfrågor). Den Haag: Voedingscentrum.

(24) Livsmedelsverket, Naturvårdsverket (2008) Environmentally Effective Food Choices: Proposal notified to the EU. Stockholm: Livsmedelsverket.

(25) Tysklands råd för hållbar utveckling (RNE) (2014) The Sustainable Shopping Basket - A Guide to Better Shopping. Berlin: Rat für Nachhaltige Entwicklung / Tysklands råd för hållbar utveckling https://www.nachhaltigkeitsrat.de/en/projects/the-sustainable-shopping-basket/.

(26) http://ec.europa.eu/research/bioeconomy/index.cfm?pg=policy&lib=food2030.

(27) EUT C 303, 19.8.2016, s. 64.

(28) EUT C 129, 11.4.2018, s. 18.

(29) EUT C 326, 26.10.2012, s. 1.

(30) COM(2018) 706 final https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/TXT/\?qid=1550848707357&uri=CELEX:52018DC0706.

(31) Se fotnot 12.

(32) EUT C 303, 19.8.2016, s. 64.

(33) WHO Region for Europe (2018). Policies to limit marketing of unhealthy foods to children. Copenhagen: WHO Europe http://www.euro.who.int/en/health-topics/disease-prevention/nutrition/news/news/2018/10/policies-to-limit-marketing-of-unhealthy-foods-to-children-fall-short-of-protecting-their-health-and-rights.

(34) Food Active & Children’s Food Campaign (2018). Junk Food Marketing to Children: a study of parents’ perceptions. London. http://www.foodactive.org.uk/wp-content/uploads/2018/06/Junk-Food-Marketing-to-Children-a-study-of-parents-perceptions.pdf.