EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 22.10.1996 
KOM(96) 546 slutlig 
BESKATTNINGEN INOM EUROPEISKA UNIONEN 
RAPPORT OM SKATTESYSTEMENS UTVECKLING 
(Framlagt av kommissionen) 

BESKATTNINGEN INOM EUROPEISKA UNIONEN 
RAPPORT OM SKATTESYSTEMENS UTVECKLING 
INNEHÅLL 
I INLEDNING 
II UTVECKLINGEN AV SKATTESYSTEMEN INOM UNIONEN 
III FÖRETAGANDE: GENOMFÖRANDE AV DEN INRE MARKNADEN 
IV SYSSELSÄTTNING 
V MILJÖ 
VI VÄGEN FRAMÅT 
I. INLEDNING 
1.1 1 sitt diskussionsunderlag "Beskattningen inom Europeiska unionen" av den 20 mars 
1996 lade kommissionen fram en ny, övergripande syn på skattepolitiken. Dokumentet 
lyfte särskilt fram de stora utmaningar som unionen står inför: nödvändigheten att skapa 
tillväxt och sysselsättning, att stabilisera skatteintäkterna och att helt och fullt genomföra 
den inre marknaden. Vid det informella EKOFIN-mötet i Verona den 13 april 
välkomnade finansministrarna kommissionens dokument och enades om behovet av att 
behandla dessa frågor i en grupp på hög nivå, som skulle tillsättas och samordnas av 
kommissionen. 
1.2 EKOFIN-ministrarna utsåg personliga representanter till gruppen på hög nivå, som 
sammanträdde vid fyra tillfallen, den 24 juni, 19 juli, 12 september och 7 oktober 1996. 
Även rådets generalsekretariat deltog vid dessa sammanträden. 
1.3 Sammanträdena gav representanterna en värdefull möjlighet att undersöka och utbyta 
uppfattningar om vissa centrala utmaningar för skattepolitiken. Under sammanträdenas 
lopp åhörde gruppen muntliga vittnesmål från Europeiska fackliga samorganisationen 
(EFS), Samarbetsorganisationen för europeiska arbetsgivarföreningar och 
industriförbund (UNICE) och Onno Ruding . Europaparlamentet fick, genom sitt utskott 
för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, en allmän orientering om de ämnen som 
kommissionen lade fram för att dryftas i gruppen. 
1.4 På ordförande Santers initiativ föreslog kommissionen i juni en europeisk förtroendepakt 
för sysselsättningen. Därigenom betonades i synnerhet nödvändigheten att vända 
skattesystemens tendens att motverka sysselsättningen i sin motsats, som en del av en 
omfattande strategi för att skapa fler jobb i unionen. 
1.5 Europeiska rådet i Florens betonade "den inre marknadens väsentliga bidrag för att 
främja tillväxt och sysselsättning", och uppmanade rådet "att före Europeiska rådets 
möte i Dublin lägga fram en rapport om utvecklingen av skattesystemen inom unionen 
med hänsyn till behovet att skapa skattemässiga förutsättningar som stimulerar 
företagande och att skapa arbetstillfällen samt främja en effektivare miljöpolitik.". 
Tidigare finansminister i Nederländerna och ordförande för kommittén av oberoende experter på 
företagsbeskattning i Europeiska gemenskapen, som avlämnade sin rapport i mars 1992. Kommissionens 
slutsatser utifrån denna rapport ges i dess meddelande av den 26 juni 1992 (SEK(92) 1118). 
1.6 I denna rapport skall kommissionen 
sammanfatta (i avsnitten III-V nedan) de uppfattningar som uttryckts av 
medlemmarna i gruppen på hög nivå om de frågor som först togs upp i 
kommissionens Veronadokument, och 
ge (i avsnitt VI) sin egen bedömning av såväl dessa särskilda frågor som av vägen 
framåt. 
1.7 Kommissionen önskar uttrycka sin uppskattning till EKOFIN-ministrarna för det stöd de 
gett åt dess initiativ, både genom sina egna diskussionsbidrag i Verona och genom sina 
personliga representanters deltagande i gruppen på hög nivå. 
II. UTVECKLINGEN AV SKATTESYSTEMEN INOM UNIONEN 
2.1 Utvecklingen av skatter och sociala avgifter i de femton medlemsstaterna i Europeiska 
unionen kan visas genom att se på både utvecklingen av beskattningens nivå (mätt t.ex. 
som andel av BNP) och utvecklingstendenser i beskattningens struktur (såsom de visar 
sig t.ex. i de effektiva skattesatser som tillämpas på olika beskattningsunderlag). 
2.2 Mellan 1980 och 1994 ökade det genomsnittliga totala uttaget av skatter och sociala 
avgifter i procent av BNP i EU med ungefär 2 procentenheter. Skillnaderna mellan olika 
medlemsstater var dock stora. Med den traditionella uppdelningen mellan direkta och 
indirekta skatter samt socialförsäkringsavgifter, stod ökade socialförsäkringsavgifter (en 
ökning med 1,5 procentenheter i genomsnitt för EU, med största delen av ökningen 
under 1990-talet) för huvuddelen av den totala ökningen av beskattningen under 
perioden. Utvecklingen under denna tidsperiod är mer relevant än uppgifter för ett visst 
land under något enstaka år. 
2.3 En metod för att analysera de långsiktiga trenderna i skattestrukturen är att beräkna de 
implicita skattesatserna (skatteintäkter dividerade med skatteunderlaget) för de olika 
ekonomiska faktorerna (produktions- och konsumtionsfaktorer). Mellan 1980 och 1994 
ökade det europeiska genomsnittet av den implicita skattesatsen på anställd arbetskraft 
stadigt från 34,7 % till 40,5 %. Den motsvarande skattesatsen för de övriga 
produktionsfaktorerna (kapital, egna företagare, energi, naturresurser) minskade från 
44,1 % till 35,2 % (se diagrammet nedan). Skattesatsen på konsumtion förblev i stort sett 
stabil, med en svag ökning från 13,1 % till 13,8 %. Också här finns stora skillnader 
mellan de enskilda medlemsstaterna. De medlemsstater som hade den största ökningen 
av den implicita skattesatsen på anställd arbetskraft under perioden var i huvudsak de i 
vilka även den totala beskattningen ökade mest. 
2.4 Det finns många tänkbara förklaringar till dessa förändringar i beskattningens struktur, 
inbegripet utvecklingen av skattesatser och -underlag, befolkningens åldrande och det 
faktum att löneinkomster är relativt stabila och lätta att beskatta. En annan faktor kan 
vara en framskridande urholkning av vissa skatteunderlag som en möjlig följd av 
överdriven eller skadlig skattekonkurrens. OECD:s ministerråd och G7-toppmötet i 
Lyon har i år framhävt oron över att särskilt gynnsamma skattesystem, i synnerhet för 
internationellt rörliga verksamheter, kan leda till ekonomiskt felaktiga resursfördelningar 
och undergräva andra länders skatteintäkter. Fastän det inte finns något mått på den 
totala skatteurholkningen, finns det dock ett visst underlag som pekar på att den 
effektiva beskattningen av kapitalinkomster har hotats av investeringar som utförts av 
rena skatteskäl mellan medlemsstater eller utanför unionen. 
Implicita skattesatser 1980 -1994 
Anställd arbetskraft 
övriga faktorer 
1980 1981 1982 1983 1984 1985 1986 1987 1988 1989 1990 1991 1992 1993 1994 
III. FÖRETAGANDE: GENOMFORANDE AV DEN INRE MARKNADEN 
Bakgrund 
3.1 Företagandet är en väsentlig drivkraft för skapande av tillväxt, välstånd och 
sysselsättning inom unionen. Skapandet av en miljö som låter företagandet blomstra är 
av livsviktig betydelse för att upprätthålla och förstärka unionens konkurrenskraft på 
global nivå. För detta spelar den inre marknaden en central roll. Allteftersom de 
inskränkande regleringarna försvinner framträder de skattehinder eller snedvridningar 
som kvarstår allt tydligare, och beskattningen ses allmänt som ett av de viktigaste 
områden på vilka den inre marknaden inte genomförts fullständigt. Detta gäller till och 
med på ett sådant område som mervärdesbeskattningen, där systemet, trots en avsevärd 
lagstiftningsinsats från gemenskapens sida, ännu är långt ifrån anpassat till den inre 
marknadens behov, och dess komplexitet och skiljaktiga tillämpningar leder till verkliga 
problem. 
3.2 Skattesystemen måste tillåta att gränsöverskridande ekonomiska verksamheter utvecklas 
inom unionen. Samtidigt är det dock nödvändigt att tillse att de ökade möjligheterna till 
gränsöverskridande handel och investeringar inte leder till oacceptabla förluster av 
skatteintäkter genom skattearbitrage, skatteflykt eller skattebedrägerier. På samma sätt 
som det är nödvändigt att förhindra dubbelbeskattning av inkomstflödena över 
gränserna, borde transaktioner inom unionen inte helt och hållet kunna undgå 
beskattning. 
Främjande av tillväxt och företagande 
3.3 Inom gruppen på hög nivå fanns en bred enighet om att de bästa förutsättningarna för 
företagande låg i skattesystem som var så enkla, rättvisa och effektiva som möjligt. 
Under de senaste åren har utvecklingen gått mot system med breda underlag och i 
allmänhet låga skattesatser. Dessa ansågs i allmänhet vara bäst lämpade för att främja 
varaktig ekonomisk tillväxt och att föredra framför en rad särskilda skatteundantag eller 
avdrag riktade till enskilda sektorer eller nischer inom näringslivet. 
3.4 Icke desto mindre har en del medlemsstater tagit särskilda initiativ för att stimulera 
nyföretagande och små och medelstora företag. Båda dessa sektorer är primära skapare 
av ökat välstånd och nya jobb och båda kan de skadas genom oproportionerligt höga 
kostnader för att efterleva alla bestämmelser. 
Den inre marknaden 
3.5 Det erkändes allmänt att skattereglerna var ett viktigt element i det fullständiga 
genomförandet av den inre marknaden och att utvecklingen av den inre marknaden hade 
ställt skattesystemen själva inför vissa utmaningar, framförallt vad beträffar skyddet av 
skatteunderlagen och förhindrande av gränsöverskridande skattebedrägerier och 
skattefusk. Om behovet av och det brådskande i att vidta särskilda åtgärder på 
gemenskapsnivå fanns det dock många olika uppfattningar. Medan samtliga 
representanter påpekade hur politiskt känsliga skattebeslut är och nödvändigheten att 
respektera subsidiaritetsprincipen, framhöll en del att detta inte fick tas som ursäkt för 
passivitet och stagnation i skattefrågor. 
3.6 Ett antal representanter förväntade sig att snedvridningarna i beskattningen skulle bli 
ännu tydligare under den tredje etappen av EMU, då det skulle finnas färre variabla 
faktorer och transaktionskostnader och valutarisker inte längre skulle utgöra några större 
handelshinder. Andra menade dock att den huvudsakliga konsekvensen av EMU skulle 
vara att understryka vikten av att bevara en nationell flexibilitet i skattepolitiken. 
3.7 Gruppen i allmänhet ansåg att det vore viktigt att ha en klar uppfattning av 
beskattningens roll på den inre marknaden på medellång och lång sikt, men att det inom 
denna ram skulle tillämpas en pragmatisk och praktisk inställning till enskilda frågor. 
Det noterades även att t.o.m. utan någon ny skattelagstiftning förs ett ökande antal fall 
till domstolarna, antingen på nationell nivå eller till EG-domstolen. I detta avseende 
förändras hela tiden uppfattningen av lagen. Ett antal representanter uttryckte allvarlig 
oro över att utvecklingen av gemenskapens skattesystem riskerade att bli ett lappverk om 
inte domstolsbehandlingen kompletterades med andra instrument. 
3.8 Många personliga representanter ville ge omedelbar prioritet åt gemenskapsåtgärder för 
att avskaffa skattehinder för gränsöverskridande inkomstströmmar. Ett betydande antal 
pekade ut ränte- och royaltybetalningar mellan företag och bad kommissionen att 
utarbeta ett nytt förslag till direktiv på basen av vilket diskussionen kunde sättas i gång 
på nytt. Många framhöll även behovet av ett enklare och effektivare 
mervärdesskattesystem för att avskaffa den komplexitet, marknadsuppdelning och 
möjligheter till bedrägeri som den nuvarande övergångsordningen rymmer. En del ansåg 
det vara brådskande att inleda arbetet på att genomföra kommissionens program för ett 
nytt gemensamt mervärdesskattesystem. 
3.9 Ett antal representanter ansåg att Rudingkommitténs rapport från 1992 hade gett en 
användbar analys av de åtgärder som borde vidtas inom företagsbeskattningen. Bland de 
prioriteringar för gemenskapsåtgärder som nämndes fanns åtgärder beträffande 
finansieringstjänster, i synnerhet livförsäkringar och pensioner, behandlingen av 
gränsarbetare med avseende på inkomstbeskattning och socialförsäkring, punktskatter 
och ett eventuellt utarbetande av gemensamma skattedefinitioner. 
3.10 Det fördes en omfattande diskussion om betydelsen av avtal om dubbelbeskattning 
mellan medlemsstater (och med tredje land) för att på effektivaste sätt bidra till att 
uppfylla den inre marknadens behov. Fastän bilaterala avtal baserade på OECD:s 
modellavtal har inneburit ett stort steg framåt för att underlätta internationell handel över 
hela världen, efterlyste många representanter åtgärder för att förbättra avtalens funktion. 
Det föreslogs att vissa områden där det förelåg risk för dubbelbeskattning skulle 
identifieras och behandlingen av dessa överenskommas på gemenskapsnivå. Detta skulle 
resultera i en gemensam modell för att rationalisera systemet. 
3.11 Nödvändigheten att utveckla och stärka samarbetet mellan skattemyndigheterna i 
kampen mot skattebedrägerier och skattefusk på den inre marknaden framhölls av ett 
antal representanter som en av deras främsta prioriteringar. Skattesystemen borde vara 
icke-diskriminerande, men även kraftfulla nog för att kunna undvika intäktsförluster på 
grund av skattefusk. Samarbetet skulle inte endast utsträckas till utbyte av erfarenheter 
om de bästa sätten för att hantera fusket, utan också till förbättringar av kontrollen och 
det ömsesidigt biståndet mellan skattemyndigheterna i medlemsstaterna. Även 
möjligheten att företa gemensamma skatterevisioner i fråga om gränsöverskridande 
ekonomiska verksamheter nämndes. 
Skattekonkurrens 
3.12 Diskussionerna i gruppen visade att den utsträckning i vilken det uppfattade hotet om 
illojal eller skadlig konkurrens om intäkterna från internationellt rörliga 
affärsverksamheter påverkar utformningen av skattepolitiken varierar från land till land. 
Dessutom fanns det ingen allmänt erkänd och objektiv uppfattning om vad en illojal 
åtgärd är. En del representanter framhöll sin oro över att följderna av skatteurholkningen 
i sista hand kunde hota ett uppnående av centrala gemenskapsmål och efterlyste 
följaktligen en gemensam hållning inom unionen. 
3.13 Ett antal representanter lade stor tonvikt vid nödvändigheten att EG:s konkurrensregler, 
framförallt beträffande statsunderstöd, tillämpades konsekvent och öppet. Andra 
påpekade, samtidigt som de stödde kravet på öppenhet, att skatteåtgärder bara var ett sätt 
för regeringarna att understödja näringsverksamheter och att behandlingen av 
skatteincitament borde stå i samklang med en mer övergripande konkurrenspolitik, 
inbegripet erkännande av regionpolitiska målsättningar. Den allmänna meningen i 
gruppen var en önskan om närmare samarbete mellan kommissionen och 
medlemsstaterna på detta område. 
3.14 Gruppen på hög nivå gav i allmänhet ringa stöd på detta stadium åt minimiskattesatser 
och -skatteunderlag inom företagsbeskattningen, även inom ramen för det övergripande 
målet att säkerställa ett minimum av effektiv beskattning inom unionen. 
3.15 Många representanter understödde dock en fortsättning av initiativ särskilt inriktade pä 
att begränsa eller avskaffa orättvis konkurrens inom detta område, i förening med del 
arbete som för närvarande pågår inom OECD. Några representanter föreslog även 
ytterligare ett antal initiativ, däribland sådana som syftar till att klargöra tolkningen av 
existerande lagar, att definiera godtagbart respektive icke godtagbart beteende i 
gemenskapssammanhang och att i högre grad utbyta information om medlemsstaternas 
skattepolitik och skatteåtgärder. 
Beskattning av kapitalinkomster 
3.16 Många personliga representanter föste särskild uppmärksamhet vid beskattningen av 
kapitalinkomster, såväl inom unionen som på global nivå. Kapitalinkomsterna, och dä i 
synnerhet ränteinkomster från sparande, utgör den mest lättrörliga av alla skattebaser 
och skillnader i beskattningen kan leda till allvarliga snedvridningar av 
kapitalallokeringen och kapitalflödena. Ett antal personliga representanter förde fram 
uppfattningen att avskaffandet av valutariskerna och minskningen av ränteskillnaderna i 
den tredje etappen av EMU skulle öka känsligheten för skillnader i beskattningen. 
3.17 Som svar på detta problem ansåg många representanter att en miniminivå på 
beskattningen av ränteinkomster från sparande skulle genomföras i hela unionen för att 
förhindra ekonomiska störningar och intäktsförluster. En del talade för en 
minimikällskatt, medan andra förordade utbyte av information mellan 
skatteförvaltningarna om ränteinkomster för i utlandet bosatta och var ovilliga att 
acceptera en källskatt inom unionen om inte lagstiftningen om banksekretess upphävdes. 
Andra representanter ansåg att dessa två tillvägagångssätt kunde samexistera för att 
utgöra en grund för ett möjligt hävande av dödläget. 
IV. SYSSELSÄTTNING 
Bakgrund 
4.1 Kampen mot arbetslösheten är den största utmaning som gemenskapen idag står inför. 
Såsom visades ovan har den långsiktiga trenden i beskattningen i gemenskapen 
missgynnat arbetskraften. Ersättning av arbete med kapital har uppmuntrats genom ett 
strukturellt förfördelande av arbetskraften i skattesystemen. 
4.2 Den betydande reduktion av beskattningen av arbetskraften för att gynna 
sysselsättningen (1-2% av BNP) som kommissionen rekommenderade i Vitboken om 
tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning har ännu inte kommit till stånd. Det 
huvudsakliga skälet till detta är de svårigheter som medlemsstaterna har att finna 
lämpliga och tillräckliga kompensationer i budgeten för att uppväga förlusten av 
intäkter. 
Beskattningens betydelse 
4.3 Det rådde en bred konsensus inom gruppen på hög nivå om att skatterna på arbete måste 
minskas. En del personliga representanter talade för ett målinriktat tillvägagångssätt, så 
att beskattningen av arbete skulle skäras ned för vissa särskilda kategorier inom 
arbetskraften (t.ex. långtidsarbetslösa, unga arbetslösa) för att maximera effekten på 
sysselsättningen. Andra personliga representanter betonade nödvändigheten att skapa en 
lämplig skattemiljö för jobbskapande genom att minska den totala skattebördan, 
inklusive företagsbeskattningen. En överflyttning av skatter från arbete till alternativa 
skatteunderlag förordades av några representanter. Andra menade att skapandet av 
sysselsättning kunde underlättas bättre genom att minska den totala skattebördan och 
kontrollera eller reducera de offentliga utgifterna. 
Åtgärder på lång och kort sikt 
4.4 Många personliga representanter ansåg att det var nödvändigt att vända den långsiktiga 
trenden mot ökad beskattning av arbete, även om det vore svårt i praktiken, framförallt 
beroende på det begränsade utrymmet för att finansiera större minskningar av skatterna 
på arbete. En ömvändning av denna trend skulle troligtvis påverka besluten att anställa 
arbetskraft på medellång och lång sikt i högre grad än kortsiktiga åtgärder. De flesta 
personliga representanterna ansåg det vara av avgörande betydelse att arbetsgivarna fick 
en tydlig signal om att den långsiktiga trenden i skattestrukturen nu skulle vändas och 
infogade denna signal i sina förväntningar. 
4.5 En del personliga representanter förde fram betydelsen av åtgärder på kortare sikt som 
införts i några medlemsstater. Dessa är i allmänhet tillfälliga minskningar av 
lönebikostnader och inriktade på särskilda områden, och har snarare effekt på 
anställningsbeslut på kort sikt, under den tid åtgärderna är i kraft. En nyckelfråga är hur 
känslig efterfrågan på arbetskraft är för dessa kortvariga minskningar av kostnaderna för 
den. En del personliga representanter underströk de risker som är förenade med dessa 
kortsiktiga åtgärder, som till exempel höga kringkostnader. 
Finansieringen av minskade skatter på arbete 
4.6 Alternativen för att finansiera minskningar av skatterna på arbete (både på lång och kort 
sikt) är minskning av de offentliga utgifterna och ökad beskattning på andra områden. 
Dessa alternativa skatteunderlag kunde vara konsumtion eller andra produktionsfaktorer 
än arbete. Att finansiera sådana minskningar är lättare under en period av högre 
ekonomisk tillväxt. 
10 
4.7 En del personliga representanter ansåg att minskningar av de offentliga utgifterna borde 
prioriteras. Sådana minskningar kunde skapa utrymme för att antingen finansiera 
reduktioner av skatten på arbete eller för att mer allmänt minska den totala skattebördan. 
Några personliga representanter framhävde den rådande tendensen i deras länder att 
överflytta beskattningen från inkomster, inklusive arbetsinkomster, till utgifter eller 
konsumtion. Beträffande det särskilda alternativet att använda extra intäkter från en 
justering av grundskattesatsen för mervärdesskatt i det nya gemensamma systemet, 
ansåg de personliga representanterna i allmänhet att detta snarare var ett alternativ på 
medellång eller lång sikt. En del av dem underströk att ökningar av mervärdesskatten var 
neutrala med avseende på EU:s konkurrenskraft. Alternativet att införa eller öka 
miljöskatter, inklusive energiskatter, för att finansiera minskningar av skatterna på 
arbete, och sålunda bidra till att rätta till det nuvarande förhållandet med 
underutnyttjande av arbetskraftsresurser och överutnyttjande av knappa miljöresurser, 
framhävdes av vissa personliga representanter (se avsnitt V nedan). Beträffande 
beskattningen av andra produktionsfaktorer än arbete, i synnerhet rörligt kapital, 
slutligen, betonade några personliga representanter betydelsen av att uppnå enighet om 
"säkerhetsnät" för att antingen tillhandahålla stabila alternativa skatteunderlag eller 
förhindra att ytterligare urholkning av intäkterna från dessa skatteunderlag leder till ökad 
beskattning av arbete. 
4.8 Inför det ökade trycket på deras sociala trygghetssystem har vissa medlemsstater infört 
alternativa sätt att finansiera sociala utgifter, t.ex. genom att bredda 
finansieringsunderlaget så att hela bördan inte längre vilar endast på den anställda 
arbetskraften, eller genom att uppmuntra större privata inslag på området. En del 
personliga representanter framhävde kopplingen mellan sociala avgifter och sociala 
förmåner. Andra underströk att det med en åldrande befolkning och en relativ 
krympning av basen av anställd arbetskraft var nödvändigt att finna alternativa sätt att 
finansiera de sociala utgifterna. Några personliga representanter redogjorde för reformer 
på detta område som genomförts under senare tid. 
V. MILJÖ 
Bakgrund 
5.1 En av gemenskapens uppgifter är att främja en varaktig ekonomisk tillväxt som 
respekterar miljön. För att säkerställa att höga miljökrav inte i onödan inkräktar på andra 
mål, såsom en hög sysselsättningsnivå, vilken kräver bl.a. en hög ekonomisk 
prestationsnivå och en konkurrenskraftig europeisk industri, är det nödvändigt att finna 
kostnadseffektiva lösningar på miljöproblem. Beskattningen är, genom sin påverkan på 
varupriserna, ett ekonomiskt instrument som kan användas för att uppmuntra till ett mer 
balanserat utnyttjande av knappa naturresurser och för att internalisera de externa 
kostnaderna för användningen av dem. 
11 
5.2 Miljörelaterade skatter, som t.ex. tas ut på användningen av begränsade naturtillgångar 
och energi, kan grovt definieras som alla skatter vars underlag har specifika negativa 
effekter på miljön. Vid sidan av deras funktion att generera intäkter, tjänar de även som 
incitament för att förändra beteenden. De förs därför ofta fram som effektiva 
ekonomiska instrument för skydd av miljön. Erfarenheter från områden som t.ex. 
användningen av blyfri bensin har visat att miljömålen ofta bäst kan uppnås när 
skatteinstrumenten kombineras med andra åtgärder som används konsekvent för att 
förändra beteenden. 
5.3 Användningen av miljörelaterade skatter, inbegripet energiskatter, har i genomsnitt inte 
ökat i någon väsentlig utsträckning mellan 1980 och 1994. För EU som helhet uppgick 
miljö- och energiskatterna till 2,6 % av BNP år 1980 och 2,9 % år 1994. Siffrorna för 
1995 och 1996 kan visa på en viss ökning eftersom flera medlemsstater har infört nya 
miljöskatter, som inte avspeglas i de ovan nämnda siffrorna. En del av de personliga 
representanterna redogjorde för dessa nyinförda "gröna" skattereformer i sina respektive 
länder. 
Miljöskatter och minskning av skatterna på arbete 
5.4 Såsom nämndes ovan, kunde intäkter från ökade insatser av miljö- och energiskatter 
användas för att finansiera minskningar av skatterna på arbete. Mot denna bakgrund 
uttalade sig några personliga representanter för ökade energirelaterade skatter och 
påminde om att flera medlemsstater redan använt sig av denna möjlighet. 
Energiskatterna sågs som ett område där betydande intäkter kunde uppbringas, fastän 
vissa medlemsstater redan hade relativt höga energiskatter. Andra miljörelaterade skatter 
med mindre skatteunderlag kunde knappast inbringa betydande intäkter, särskilt om de 
framgångsrikt kunde påverka beteendena. Andra personliga representanter hyste mindre 
förhoppningar om att använda miljö- och energiskatter för att minska beskattningen av 
arbete, i synnerhet om andra länder inte antog samma politik. Det framhölls även att de 
potentiellt negativa effekterna på konkurrenskraften av att öka skatterna på industrins 
användning av energi kunde mildras om en gemensam ram för miljöskatter kunde 
införas i EU. 
VI. VÄGEN FRAMÅT 
En process for ökad samordning 
6.1 I denna avslutande del av rapporten framlägger kommissionen sina slutsatser, baserade 
på de fyra sammanträdena med gruppen på hög nivå. Dessa slutsatser bygger på det 
dokument som utarbetades inför det informella EKOFIN-mötet i Verona samt 
överläggningarna i gruppen på hög nivå, inklusive de uppmaningar till handlande som 
framfördes av EFS, UNICE och Onno Ruding. 
12 
6.2 Kommissionen understryker att alla förslag till gemenskapsåtgärder på skatteområdet 
måste ta full hänsyn till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Kommissionen 
eftersträvar inte harmonisering av skattesystemen för harmoniseringens egen skull. 
Snarare vill den understödja en pragmatisk och realistisk hållning som syftar till att 
tillhandahålla ett effektivare försvar än hittills mot den förlust av den nationella 
beskattningssuveräniteten till förmån för marknaderna som medlemsstaterna fatt erfara. 
6.3 Hur kan man uppnå ett bättre samarbete på gemenskapsnivå? En del personliga 
representanter har framfört uppfattningen att det finns ett klart behov av en grupp, i 
vilken medlemsstaterna och kommissionen kan utbyta information om och granska 
skattepolitiken. 
6.4 En sådan grupp, som skulle ledas av kommissionen, kunde användas för att ge en 
strategisk överblick över olika skattepolitiska linjer och arbetet i de existerande 
specialkommittéerna som bildats av kommissionen och medlemsstaterna gemensamt 
(och som behandlar indirekt beskattning, direkt beskattning och minskning av 
lönebikostnader). Den skulle ha till uppgift att hjälpa till att identifiera de centrala 
initiativ, av lagstiftningsnatur eller av annat slag, som sedda i ett helhetsperspektiv 
kunde bidra till att förverkliga viktiga mål för gemenskapen, såsom de som formulerades 
i Florens, samtidigt som den skulle slå vakt om medlemsstaternas skatteuppbärande 
befogenheter. 
6.5 Ett tätare informationsutbyte om politiska beslut och åtgärder i medlemsstaterna borde 
göra det möjligt för gruppen att ta upp frågan om skattekonkurrens. För det ändamålet 
kommer kommissionen att föra fram ett antal initiativ, inklusive ett antal av dem som 
föreslogs av en del personliga representanter. Dessa initiativ kommer att inriktas på 
följande: 
• säkerställande av en bred enighet om vilka slag av åtgärder som är skadliga i 
gemenskapssammanhang, 
• bestämmande av gemensamma normer som sträcker sig över flera områden (en 
"uppförandekodex"), 
• 
• införande av ökad samordning av åtgärder som vidtas av skattemyndigheterna i 
medlemsstaterna och utformas för att förhindra att skattekonkurrens skadar 
gemenskapens intressen, och 
förstärkande av samarbetet mellan skattemyndigheterna i den gemensamma kampen mot 
skattebedrägerier och skattefusk. 
13 
6.6 Utöver dessa områden kunde gruppen också ge en välbehövlig möjlighet att undersöka 
de viktigaste politiska konsekvenserna av vissa specifika frågor. Exempel på sådana, av 
vilka många togs upp av de personliga representanterna, är bl.a. följande: 
• dubbelbeskattningsavtalens roll, funktionssätt och eventuell samordning av dem, 
• förenkling av skattesystemen för små och medelstora företag och andra näringsidkare, 
• samordning av skatter och socialförsäkringssavgifter, i synnerhet för gränsarbetare, och 
• beskattning av internationella tjänster och konsekvenserna av de nya teknologierna. 
6.7 Slutligen finns det behov av ytterligare undersökning av samspelet mellan beskattningen 
och de gemensamt omfattade mål som formulerades i Florens, nämligen företagande, 
sysselsättning och miljön, enligt de linjer som föreslås nedan. 
Företagandet och den inre marknaden 
6.8 För att fullt ut kunna skörda frukterna av den inre marknaden och stimulera, före t ägande t 
måste skattehinder och olägenheter för företagande inom unionen angripas rakt på sak. 
Ett avskaffande av hindren för gränsöverskridande inkomst- och kapitalflöden kommer 
att minska komplikationerna och därmed kostnaderna för att bedriva affärsverksamhet. 
På lång sikt är en skattemässigt neutral miljö som främjar affärsverksamhet och 
välståndsskapande ett av de bästa sätten att uppnå den konkurrenskraft som är 
oundgänglig på internationell nivå. 
6.9 Kommissionen anser, samtidigt som den är uppmärksam på känsligheter och svårigheter, 
att åtgärder är nödvändiga för att avlägsna sådana barriärer. Den är också övertygad om 
att en gemensam ansträngning i samarbete är avgörande för att bygga upp icke-
snedvridande och för den inre marknaden anpassade skattesystem. Hittills har en del av 
hindren för den fria rörligheten och de icke-diskrimineringsprinciper som stadfästs i 
fördragen blivit föremål för domslut från EG-domstolen, då nationella domstolar ansett 
att skattebestämmelser kunde hindra den inre marknaden från att fungera som den bör. 
Om denna trend består och inte kompletteras med andra åtgärder kan den mycket väl 
resultera i ett styckverk, som aldrig kan bli ett hållbart alternativ till samarbete. 
14 
6.10 Mot denna bakgrund lyfter kommissionen fram fyra områden för åtgärder vilka är av 
central betydelse för att utveckla skattevillkor för en optimalt fungerande inre marknad. 
Kommissionen skall 
• föra fram sitt arbetsprogram för införande av ett nytt gemensamt mervärdesskattesystem, 
• lägga fram nya förslag för att avlägsna skatteolägenheter för gränsöverskridande 
ekonomisk verksamhet, med början i betalningar av räntor och royalties mellan 
närstående bolag, 
• klargöra omfattningen av och förbättra den konsekventa tillämpningen av gemenskapens 
konkurrensregler, inklusive reglerna för statsstöd, och 
• förbinda sig själv till att förbättra möjligheterna till ökat samarbete och ömsesidigt 
bistånd mellan skattemyndigheterna, i synnerhet genom specifika förslag som integrerar 
samarbetsredskapen och stärker det ömsesidiga biståndet vid uppbörd av skatter. 
6.11 Vad beträffar beskattningen av sparande, anser kommissionen att den nuvarande 
situationen är så nedbrytande att effektiva åtgärder måste vidtas. Ett värdefullt första steg 
vore enligt kommissionens uppfattning införandet av en minimikällskatt, enligt dess 
förslag från 1989. Detta skulle inte medföra att principen om banksekretess 
permanentades och det skulle säkerställa att det fanns åtminstone en effektiv 
minimiskattenivå som tillämpades på alla ränteinkomster i unionen. Kommissionen 
uppmanar därför rådet att i brådskande ordning återuppta sin granskning av det 
föreliggande förslaget till beskattning av sparräntor. 
Främjande av sysselsättningen 
6.12 För att främja sysselsättningen råder det en bred enighet om nödvändigheten att vända 
den trend i skattestrukturerna som lägger en växande börda på arbete i jämförelse med 
andra skatteunderlag. Kommissionen understryker att medlemsstaterna, i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen, borde ha frihet att välja tillvägagångssätt för att minska skatterna 
på arbete och medlen för att finansiera dessa minskningar. Alla finansieringsalternativ 
har sina begränsningar och de måste samtliga övervägas, inbegripet en kombination av 
olika alternativ. Kommissionen sätter stort värde på en intensifiering av det utbyte av 
information och erfarenheter som för närvarande pågår i dessa frågor, efter publiceringen 
av dess rapport om socialskyddets framtid inom unionen. 
15 
6.13 På kort sikt har åtgärder som vidtagits i flera medlemsstater för att reducera 
lönebikostnaderna och som inriktats på särskilda kategorier inom arbetskraften, såsom 
okvalificerade eller nytillkomna på arbetsmarknaden, under de rådande ekonomiska 
förhållandena ännu inte lett till några betydande minskningar av arbetslösheten. 
Erfarenheten visar dock att deras effekt kan förbättras avsevärt om de ges en mycket 
noggrann utformning. Dessa åtgärder kunde vara effektivare om de kopplades till 
jobbskapande och på ett flexibelt sätt till experiment med förändringar av 
arbetsorganisationen eller arbetstiden. Att hålla åtgärderna så enkla som möjligt skulle 
dessutom bidra till att maximera anslutningen och minimera uppfyllandekostnaderna, 
särskilt för de minsta företagen. Med tanke på att de små och medelstora företagen är 
huvudkällan till nya jobb i unionen borde skattepolitiken också underlätta och 
upprätthålla deras sysselsättningsskapande förmåga. På liknande sätt skulle ett utökat 
hänsynstagande till utgifter för immateriella investeringar i företagsbeskattningen bidra 
till utvecklingen av kvalifikationer, till ökad prestationsförmåga och även till bättre 
innovationsstrategier. 
6.14 I det långsiktiga perspektivet anser kommissionen att det linns stora fördelar att vinna 
genom att samordna skatteåtgärder och föra fram dem som en del av en ansträngning 
som omfattar hela gemenskapen för att minska arbetslösheten. Avgörande är att övertyga 
de ekonomiska aktörerna om att skattestrukturerna från och med nu kommer att inriktas 
på att främja sysselsättningen. En sådan samordning skulle vara särskilt värdefull i 
samband med ömvändningen av den långsiktiga trenden i beskattningsstrukturerna och 
för att ingjuta det nödvändiga förtroendet som en del av den europeiska 
förtroendepakten. 
Miljön 
6.15 Beträffande miljön erkänner kommissionen nödvändigheten att undersöka en utvidgad 
användning av energi- och miljörelaterade skatter. Rådande praxis visar dock att 
miljömål ofta bäst uppnås när skatteinstrument kombineras med andra åtgärder, som 
tillämpas konsekvent för att ändra beteenden. I valet av instrument bör effekterna på 
konkurrenskraften, sysselsättningen och miljön omsorgsfullt värderas. 
6.16 Fastän den lämpliga kombinationen av politiska instrument för att uppnå miljömål 
kanske inte är densamma för alla medlemsstater, är det dock nödvändigt att skillnaderna 
är förenliga med den inre marknadens friktionsfria funktion. I detta avseende kommer 
kommissionen inom kort att presentera ett meddelande med riktlinjer for 
medlemsstaterna beträffande användningen av miljöskatter på grundval av den rådande 
gemenskapsrätten. 
16 
6.17 Fastän medlemsstaterna kommer att vara tvungna att bedöma den utsträckning i vilken 
skatteinstrument är nödvändiga för att uppnå deras miljömål, finns det dock ett område 
på vilket det otvetydigt visat sig nödvändigt med åtgärder på gemenskapsnivå. Detta 
gäller beskattningen av energiprodukter, som bl.a. spelar en viktig roll för att hjälpa till 
att uppnä målet all år 2000 stabilisera utsläppen av C'()2 pä 1990 ars nivå. I dclla 
sammanhang kommer kommissionen att lägga fram nya förslag till beskattning av 
energiprodukter före utgången av detta år. Dessa förslag kommer att ge en gemensam 
ram, som gör det möjligt för medlemsstaterna att bygga upp sina egna skattesystem i 
ljuset av de egna nationella förhållandena samtidigt som den inre marknadens fullgoda 
funktion respekteras. 
Slutsatser 
6.18 Med tanke på den analys och de handlingslinjer som lagts fram i det föregående, anser 
kommissionen att det linns ett brådskande behov av att göra framsteg, med avseende pä 
såväl enskilda frågor som den övergripande inriktningen i skattepolitiken. En 
arbetsgrupp för skattepolitik kunde visa sig vara värdefull för att utveckla och bedöma 
framsteg på alla dessa områden. På längre sikt kunde den bereda vägen för en allmän 
överenskommelse för att tillse att skattepolitiken i de olika medlemsstaterna på ett bättre 
sätt inriktas på att uppnå viktiga mål för unionen, samtidigt som den skyddar 
skatteunderlagen mot skadlig skattekonkurrens. 
6.19 Kommissionen anmodar rådet 
i) att beakta denna rapport och uppmärksamma Europeiska rådet på den, 
ii) att ägna ett av sina nästa sammanträden åt att i sin helhet granska såväl existerande 
förslag från kommissionen som möjliga åtgärder i framtiden, och 
iii) att bifalla att arbete inleds i gruppen och att godkänna huvuddragen i dess 
arbetsprogram enligt denna rapport. 
17 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 546 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 
Katalognummer : CB-CO-96-547-SV-C 
ISBN 92-78-10725-5 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
\S