RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPEISKA RÅDET Hinder för handel och investeringar – Rapport 2013 /* COM/2013/0103 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPEISKA RÅDET Hinder för handel och investeringar – Rapport 2013 INLEDNING Kommissionen lade 2012 fram sin andra rapport om hinder för handel och investeringar till Europeiska rådet. Rapporten utarbetades, i likhet med den första rapporten, till följd av ett åtagande i Europa 2020-strategin[1] som upprepades i kommissionens meddelande Handel, tillväxt och världspolitik[2]. Enligt meddelandet ska EU från och med 2011 ”utarbeta en årlig rapport om hinder för handel och investeringar, i vilken man följer upp handelshinder och protektionistiska åtgärder och lägger fram förslag till lämpliga motåtgärder. Rapporten kommer att läggas fram vid Europeiska rådets vårmöte.” Syftet med rapporten är att belysa ett urval väsentliga hinder som företag i Europeiska unionen (EU) möter och att överlag öka medvetenheten om vikten av att bemöta handelshinder så att företagen kan utnyttja alla fördelar med den globala marknaden, i enlighet med de multilaterala och bilaterala förhandlingar som förts med EU:s handelspartner men även med de åtaganden som gjorts i andra forum för att främja frihandel, t.ex. i samband med G20-möten. Mot bakgrund av den utdragna ekonomiska stagnationen i EU är denna tredje rapport desto viktigare som en grundpelare i vår strategi för marknadstillträde och som ett komplement till EU:s ambitiösa förhandlingsagenda. Såsom påpekas i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar om externa tillväxtkällor[3] kommer bidraget från den externa efterfrågan till den ekonomiska utvecklingen att öka i framtiden, eftersom man räknar med att 90 % av den globala ekonomiska tillväxten kommer att genereras utanför EU 2015. Den ökade förekomsten av ömsesidigt beroende regionala och globala försörjningskedjor gör dessutom att EU måste bekräfta sin framträdande roll som värdegenerator på global nivå, oavsett om det rör sig om t.ex. tillverkning, FoU, design eller logistik. För att denna potential ska kunna befästas till fullo är starkare förbindelser med de nya globala tillväxtcentrumen – som behandlades utförligt i 2012 års rapport – därför av avgörande betydelse för att säkra en hållbar ekonomisk återhämtning i EU. I denna tredje rapport om hinder för handel och investeringar (2013) redogörs således för de framsteg som gjorts med avseende på de hinder som behandlats i de tidigare rapporterna (2011 och 2012) och som fortfarande är bekymmersamma för EU:s exportörer och inte kunnat åtgärdas helt och hållet så här långt. I 2013 års rapport uppmärksammas dessutom en rad nya hinder som visade sig 2012 och som kräver samordnade åtgärder och politisk prioritet från både kommissionens och medlemsstaternas sida på vissa centrala marknader. Tonvikten i rapporten på några av EU:s strategiska partner innebär givetvis inte att man ska bortse från hinder på andra marknader. Kommissionen samarbetar tvärtom aktivt med en mycket större grupp handelspartner för att förbättra villkoren för marknadstillträde för EU-företag som fortfarande möter ett stort antal handelshinder. Övervakning av handelshinder Rapporten om hinder för handel och investeringar är en av de insatser som görs för att bedöma, övervaka och åtgärda de handelshinder som EU:s exportörer möter. Dessa insatser har olika syften även om de i tekniskt hänseende i viss mån överlappar varandra: För det första belyser rapporten, som redan nämnts, ett antal väsentliga hinder som EU-företag möter på ett begränsat antal marknader. Den syftar till att öka medvetenheten på politisk nivå om vikten av att åtgärder mot dessa hinder prioriteras. För det andra är övervakningen av potentiellt handelsbegränsande åtgärder[4] (den nionde rapporten offentliggjordes i juni 2012) en mer omfattande insats för att kartlägga åtgärder som antagits i samband med den finansiella och ekonomiska krisen. Denna insats har visat att protektionismen varit på framväxt på marknaderna i många av våra partnerländer, i synnerhet genom att många tillväxtekonomier har infört en industripolitik som ofta baseras på krav på lokalt innehåll och importsubstitution. För det tredje har GD Handel också, inom ramen för strategin för marknadstillträde och med början 2009 till följd av en särskild begäran från rådet, genomfört en mer övergripande insats som gäller väsentliga hinder. Den resulterade i att sammanlagt 220 hinder kartlades på 32 marknader. Syftet är att prioritera bland handelsfrågorna genom att med medlemsstaternas och näringslivets hjälp upprätta prioriteringslistor på högst tio hinder per land. På så sätt kan fokus läggas på de hinder som har störst ekonomisk och rättslig betydelse. Listan ses över med jämna mellanrum och åtföljs av riktlinjer till medlemsstaterna för att se till att ett konsekvent budskap förmedlas. Insatsen omfattar naturligtvis hinder i de sex länder som behandlas i rapporten om hinder för handel och investeringar, samt hinder i exempelvis Ukraina, Indonesien, Mexiko, Thailand och Israel. Liksom i 2012 års upplaga läggs i denna rapport tonvikten på hinder för marknadstillträde i några av EU:s strategiska partnerländer – Kina, Indien, Japan, Brasilien[5], Ryssland och Förenta Staterna – och det av tre huvudsakliga skäl. För det första utgör dessa utvalda partnerländer EU:s främsta exportmarknader för varor (40,9 % av varuexporten 2010), tjänster (40,0 %) och utländska direktinvesteringar (41,1 % av de utgående utländska direktinvesteringarna). Förenta staterna är EU:s största exportmarknad med Kina på andra plats, Ryssland på fjärde, Japan på sjätte, Indien på åttonde och Brasilien på nionde plats. För det andra har EU, bland sina tio största exportmarknader, redan förmånshandelsförbindelser med de övriga partnerländerna: Norge och Schweiz har tillgång till den inre marknaden genom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet respektive särskilda avtal, tullunionen med Turkiet och sedan 2011 frihandelsavtalet med Sydkorea. Handelsförbindelserna med dessa fyra partner underlättas således av särskilda handelsinstrument som ger ytterligare möjligheter att åtgärda handelshinder. Det är inte fallet för de sex väsentliga partnerländer som behandlas i denna rapport. Slutligen utgör dessa strategiska partnerländer marknader med stor tillväxtpotential för EU:s handel och investeringar. Tillväxtmarknader som Brasilien, Indien, Kina och i viss mån Ryssland, de så kallade Brik-länderna, kommer utan tvekan att erbjuda allt större möjligheter för EU-företagen i framtiden. Under perioden 2007–2011 hade Kina en genomsnittlig BNP-tillväxt på 9,3 %, medan Indiens var 6,9 %, Rysslands 4,3 % och Brasiliens 2,7 %, enligt Världsbanken[6]. EU:s BNP minskade däremot med i genomsnitt 0,2 % under samma period och kan komma att röra sig mycket litet under de närmaste tre åren, med en genomsnittlig årlig tillväxt på 0,4 % under perioden 2012–2014 enligt kommissionens prognoser från hösten 2012[7]. Det innebär att exporten till dessa länder väntas spela en avgörande roll för EU:s framtida exporttillväxt, som uppskattas till i genomsnitt 3,6 % under perioden 2012–2014. Handelsbalansen har inte bara lindrat krisens effekter sedan 2010 utan väntas även bli den främsta drivkraften för tillväxt 2013, precis som 2011 och 2012. Men även om handeln med de strategiska partnerländer som behandlas i denna rapport har stor betydelse har dess fulla potential inte alls förverkligats, delvis därför att dessa marknader växer oerhört snabbt – och sannolikt kommer att fortsätta att göra det – men främst därför att de inte är tillräckligt öppna för export från EU. Denna trend har bekräftats 2012 och situationen har förvärrats ytterligare på flera av dessa centrala marknader, och det motiverar detta års förnyade fokus på detta begränsade antal partnerländer. EU-företag möter fortfarande alltför ofta stora hinder när de försöker komma in på dessa utländska marknader. Det rör sig framför allt om icke-tariffära hinder: tekniska föreskrifter och förfaranden för bedömning av överensstämmelse, betungande tullformaliteter eller ineffektiv tillämpning av skydd för immateriella rättigheter. EU har effektivt tagit itu med dessa frågor inom ramen för partnerskapet för marknadstillträde. Hindren blir dock ofta allt fler på områden där de multilaterala handelsordningarna fortfarande är relativt ofullständiga – t.ex. i fråga om offentlig upphandling och exportbegränsningar. En fortsatt generell prioritering måste därför vara att genom vår agenda för handelsförhandlingar vidareutveckla handelsordningar som går utöver de gällande WTO-reglerna. Under det senaste året har EU därför, parallellt med insatserna för att förbättra tillämpningen, aktivt gått vidare med sin ambitiösa förhandlingsagenda. Frihandelsavtalet med Sydkorea trädde i kraft den 1 juli 2011 och har redan börjat ge EU:s företag och konsumenter betydande ekonomiska fördelar. Bilaterala handelsförhandlingar har slutförts med Centralamerika, Peru och Colombia, och avtalen godkändes av Europaparlamentet i december 212. Förhandlingar om ett djupgående och omfattande frihandelsavtal med långtgående bestämmelser i tekniska och lagstiftningsmässiga frågor har slutförts med Ukraina, och i december 2012 avslutades förhandlingarna om ett frihandelsavtal med Singapore. Handelsförhandlingarna med Kanada är inne i slutfasen. Samtidigt pågår fortfarande förhandlingar med Indien, Mercosur, Malaysia, Armenien, Georgien och Moldavien, och förhandlingar med Vietnam inleddes 2012. I december 2011 godkände rådet inledandet av förhandlingar om ett djupgående och omfattande frihandelsavtal med Marocko. När det gäller Japan godkände rådet, efter givande förberedande samtal kring bl.a. särskilda bestämmelser om icke-tariffära handelshinder, inledandet av förhandlingar om ett frihandelsavtal i november 2012. När det gäller Förenta staterna, EU:s främsta handelspartner, pågår nu förberedelser för förhandlingar om ett frihandelsavtal. Högnivågruppen för sysselsättning och tillväxt har nu lämnat sin slutrapport , där man rekommenderar förhandlingar om ett övergripande partnerskap för transatlantisk handel och investering. Förberedande samtal har inletts med Tunisien, Jordanien, Egypten och Marocko för att förhandlingar om djupgående och omfattande frihandelsavtal ska kunna inledas så snart länderna är redo. Diskussioner pågår slutligen även med Indonesien, Thailand och Filippinerna med sikte på eventuella handelssamtal som skulle komplettera den utmanande frihandelsagendan i Asean-regionen. Rysslands anslutning till WTO, en viktig händelse på handelsområdet 2012, har gett nya utsikter för de pågående förhandlingarna om ett nytt avtal som ska ersätta partnerskaps- och samarbetsavtalet. Till följd av diskussioner vid toppmötet mellan EU och Kina pågår förberedelser med sikte på att inleda samtal om ett fristående investeringsavtal. Slutligen för EU dialoger på hög nivå om bland annat hinder för marknadstillträde med världens två största ekonomier, Förenta Staterna och Kina. Handelsförhandlingar och ansträngningar att omsätta resultaten i praktiken måste gå hand i hand för att garantera EU:s plats i globala värdekedjor och säkra stabila och förutsägbara ramvillkor för företagens verksamhet världen över. Utan en bestämd strategi för tillämpningen, som innefattar både handelsdiplomati, tvistelösning och förhandlingar och kräver åtgärder på olika nivåer – även högsta politiska nivå framför allt vid toppmöten med tredjeländer – kan EU inte garantera sina företag de rättvisa villkor de har rätt till på den globala marknaden. Kommissionen, medlemsstaterna och näringslivet måste fortsätta att samarbeta inom ramen för strategin för marknadstillträde för att se till att hinder i tredjeländer undanröjs och försök att införa nya hinder stoppas. Det kommer att gynna EU-företag som får bättre tillträde till snabbt växande utländska marknader, något som effektivt kommer att bidra till EU:s ekonomiska återhämtning. Denna tredje rapport om hinder för handel och investeringar är upplagd på följande sätt: I avsnitt 1 beskrivs de framsteg som gjorts när det gäller de hinder som kartlades i den förra rapporten och möjligheterna till ytterligare åtgärder där framstegen ännu är otillräckliga. I avsnitt 2 behandlas ett antal andra hinder mot vilka insatser bör prioriteras framöver. Avsnitt 3 handlar om hur de tillgängliga verktygen för att åtgärda handelshinder kan kombineras på effektivast möjliga sätt. 1. HINDREN FRÅN 2012: VILKA FRAMSTEG HAR GJORTS? I 2012 års rapport behandlades 25 hinder i sex länder/regioner (Förenta staterna, Kina, Japan, Indien, Ryssland och Brasilien/Argentina). Dessa hinder bedömdes ha stor betydelse för EU:s näringsliv på grund av deras potentiella systemeffekt eller ekonomiska påverkan, och med tanke på de berörda ländernas strategiska betydelse. De har därför prioriterats i EU:s bilaterala handelsrelationer med de berörda länderna. Det betyder att kommissionen systematiskt har tagit upp dem vid alla bilaterala möten, ofta på högsta politiska nivå (t.ex. vid toppmöten). Dessutom bör det nämnas att Rysslands anslutning till WTO den 22 augusti 2012 har öppnat möjligheter att lösa många långvariga marknadstillträdesfrågor, även om nya hinder har rests i samband med denna process. I detta avsnitt redogörs för framstegen under 2012. I vissa fall har arbetet medfört att hindret fullständigt har försvunnit. I andra fall finns hindret delvis kvar även om en viss förbättring har åstadkommits. För ett fåtal hinder har situationen förvärrats jämfört med förra året trots de åtgärder som vidtagits. Analysen i detta avsnitt kommer att följa denna uppdelning i tre grupper beroende på graden av framsteg som gjorts. a. Hinder där betydande framsteg gjorts För Kina har utvecklingen varit positiv när det gäller EU:s insatser mot exportbegränsningar för råvaror. Ett tvistemål i WTO inleddes den 23 juni 2009 av EU och Förenta staterna och därefter av Mexiko. Den 31 januari 2012 godkändes EU:s alla anspråk i överprövningsorganets rapport, där panelens slutsatser från juli 2011 bekräftades. Det bekräftades att Kinas exportbegränsningar för flera industriråvaror stred mot Kinas åtaganden i WTO och att begränsningarna inte kunde motiveras med skäl som rör miljö- eller naturskyddspolitik. Detta var en viktig ekonomisk och strukturell framgång och innebär att de regler som Kina förband sig att följa vid WTO-anslutningen tillämpas. Kina hade fått på sig till och med den 31 december 2012 för genomförandet, och i slutet av året tillkännagavs genomförandeåtgärder som innebär att exporttullarna och kvoterna avskaffas. Kina tillämpar dock exportlicenskrav för nästan alla produkter som tidigare omfattades av en kvot. Kommissionen kommer att fortsätta att nära övervaka situationen och exportutvecklingen, i synnerhet de exportlicenskrav som nyligen införts. Den 13 mars 2012 inleddes ett andra mål mot Kina, när EU, Förenta staterna och Japan begärde samråd om Kinas exportbegränsningar för sällsynta jordartsmetaller, volfram och molybden. En panel har bildats och ett avgörande förväntas mot slutet av 2013. När det gäller Indien uppgavs i förra årets rapport att framsteg nåtts i fråga om de kvantitativa begränsningar som införts 2010 för export av bomull i form av bomullsgarn och råbomull. Den indiska regeringen hade tagit bort alla kvarvarande kvantitativa begränsningar för råbomull i augusti 2011. Detta framsteg äventyrades dock omedelbart efter offentliggörandet av 2012 års rapport eftersom ett nytt delförbud infördes den 5 mars 2012, som dock formellt avskaffades den 4 maj. Efter bilaterala och sektorsvisa samtal med den indiska regeringen fick EU löften från Indien om att inga exportbegränsningar skulle införas under nästa säsong. När det gäller Japan nämndes vissa framsteg i förra årets rapport. Efter toppmötet mellan EU och Japan i maj 2011 inleddes förberedande samtal om omfattning och ambitionsnivå för framtida förhandlingar om frihandelsavtal. I det sammanhanget diskuterades 2012 en utförlig förteckning över icke-tariffära hinder. För en del av de problem som upptäckts har de förberedande samtalen redan gett resultat, och följande icke-tariffära hinder i förteckningen har nu avlägsnats: ekologiska livsmedel, tillstånd för partihandel med spritdrycker, öppenhet, utvidgning av avtalet mellan EU och Japan om ömsesidigt erkännande av god tillverkningssed i fråga om läkemedel till tolv nya EU-medlemsstater samt förteckning av två nya livsmedelstillsatser. Goda framsteg har gjorts i frågor som rör pyrotekniska säkerhetsanordningar i bilsektorn och förutsägbarhet i prissättningen av läkemedelsprodukter. Japan har även beslutat att häva förbudet mot import av nötkött från Frankrike och Nederländerna från djur som är under 30 månader gamla. Ansökningarna från andra medlemsstater håller nu på att granskas. Det faktiska öppnandet förväntas ske under våren 2013. I ett antal andra fall, t.ex. i fråga om radioutrustning, medicintekniska produkter, motorfordon och läkemedelsprodukter, bör Japan före slutet av mars 2013 vidta ytterligare åtgärder med anledning av EU:s bekymmer. När det gäller de återstående frågorna bör de kommande förhandlingarna om ett frihandelsavtal möjliggöra ytterligare framsteg. I och med Rysslands WTO-anslutning den 22 augusti 2012 bands de ryska importtullarna för första gången. Den huvudsakliga effekten var att de höjningar av tullarna som införts 2008 under krisen försvann. b. Hinder där vissa framsteg gjorts Enligt 2011 års rapport hade kommissionens kontinuerliga ansträngningar gett resultat i en av de principiellt mest betydande frågorna bland störningsmomenten i den bilaterala handeln med Kina. Viktiga framsteg gjordes under andra halvåret 2011 i fråga om politiken för ”inhemsk innovation” som bygger på principen att endast innovativa produkter av kinesiskt ursprung kan komma i fråga vid offentlig upphandling. Finansministeriet hade upphävt tre grundförordningar i början av juli 2011, och politiska tillkännagivanden gjordes på högsta nivå. Det finns dock fortfarande belägg för att rättsakter som kräver att tekniska standarder anpassas till inhemska innovationer offentliggörs på regional nivå (t.ex. en förordning i Guangdong som trädde i kraft i mars 2012). På samma sätt fortsätter politiken för inhemsk innovation att ta sig olika uttryck. Det gäller t.ex. informationssäkerhetsstandarder som utarbetas till stöd för skyddssystemet på flera nivåer (MLPS), nya kataloger för offentlig upphandling av t.ex. bilar för tjänstemän eller partitoppar och det nya förslaget till katalog för strategiska tillväxtindustrier från den nationella kommissionen för utveckling och reformer. Framstegen är därför ännu bräckliga. Frikopplingen mellan politiken för inhemsk innovation och offentlig upphandling tycks inte ha slagit igenom till fullo och det krävs fortfarande noggrann övervakning, särskilt eftersom den nya lagstiftningen framstår som alltmer sofistikerad. När det gäller standardisering och tekniska föreskrifter, utpekas kinesiska hinder inom sektorn för informationssäkerhet fortfarande som en prioritet (t.ex. förordningen från myndigheten för kommersiell kryptografi [OSCCA] om kommersiell kryptering och MLPS). En del begränsade framsteg[8] har gjorts men det är fortfarande svårt att erhålla certifiering från OSCCA för krypterade produkter, och genomförandet av MLPS går vidare. Andra källor till oro är Kinas villkor för exportfinansiering och exportsubventioner. För att öka nationellt prestigeladdad export i kapitalintensiva, ofta högteknologiska, sektorer använder sig Kina av exportkrediter som väcker frågor med avseende på OECD:s/WTO:s regler. Vissa framsteg nåddes 2012 eftersom Kina har förklarat sig i princip villigt att inleda internationella förhandlingar om villkor för exportfinansiering. Ett första möte i en internationell arbetsgrupp hölls i november 2012, och Kina erbjöd sig att stå värd för nästa möte i maj 2013. Förhandlingsprocessen fick dock en problematisk start. För att deltagarna i den internationella arbetsgruppen ska få möjlighet att diskutera exportkreditfrågor på informell nivå kommer EU innan dess att stå värd för ett tekniskt möte i mars 2013. Enligt förra årets rapport uppnåddes ingen märkbar framgång i Indien i försöken att öppna vissa sektorer för utländska investeringar, exempelvis detaljhandel, juridiska tjänster, redovisning, försäkring samt bank- och finanstjänster. På liknande sätt kvarstod farhågor över reformen av postsektorn och dess möjliga negativa effekter på tillhandahållande av kurirtjänster. Under 2012 tycks regeringen dock ha inlett en ekonomisk reformagenda. Några konkreta resultat av denna process är öppnandet av detaljhandel (med enstaka och många varumärken) för utländska direktinvesteringar och beslutet att öka de utländska direktinvesteringarna i flygbolag. Andra reformer som diskuteras i parlamentet är reformer av bankväsendet och öppnande av försäkringar för utländska direktinvesteringar, vilka båda skulle bekräfta regeringens avsikt att fortsätta med de ekonomiska reformerna. I Indien gjordes dessutom vissa begränsade framsteg i fråga om krav på säkerhetsgodkännande inom telekommunikationssektorn. Det gällde först och främst de säkerhetskrav som infördes 2010 för telekommunikationsutrustning och som slutligen ändrades så att de mest betungande villkoren försvann – framför allt avskaffades det ursprungliga kravet på deposition av källkoder. Det finns fortfarande farhågor när det gäller kravet på att utrustning som anses kräva säkerhetshänsyn ska certifieras i Indien, i strid med internationell praxis som utgår från kriterier för ömsesidigt erkännande. Indien tillämpar också sedan länge ett certifieringssystem som utformats av den indiska standardiseringsbyrån (BIS) för importerade och exporterade däck. I september 2012 avskaffade Indien ett av de mest betungande inslagen i systemet, nämligen förbudet mot försäljning av IS-märkta (Indian Standard – indisk standard) däck utanför den indiska marknaden. Detta hade sedan länge varit ett krav från EU-industrins sida. Ett antal problem kvarstår dock när det gäller certifiering av däck (avgifter som tas ut per däck, utdragna förfaranden, fabriksinspektioner, krav på bankgarantier etc.). När det gäller BIS-certifiering av stålprodukter har Indien skjutit upp ikraftträdandet av certifieringskraven för vissa produkter till mars 2013 (tidigare september 2012). Certifieringskraven är dock fortfarande oproportionerliga och oförenliga med internationell praxis på området (fabriksinspektioner, långa tidsfrister, överdriven testning, avgifter). Certifieringssystemen för både däck och stålprodukter har anmälts av Indien enligt WTO:s avtal om tekniska handelshinder och diskuteras regelbundet i kommittén för tekniska handelshinder. I Förenta staterna har de framsteg som beskrevs i förra årets rapport bekräftats. Enligt rapporten hade framsteg gjorts i fråga om lagstiftningen om ”100 % skanning”. Till följd av ett antal insatser, bl.a. från EU:s sida, sköt det amerikanska ministeriet för inrikes säkerhet upp kraven på 100 % skanning av containrar, som skulle ha trätt i kraft i juli 2012, i två år. I Förenta staternas handelspolitiska granskning bekräftades att kravet på 100 % skanning kommer att träda i kraft först den 1 juli 2014. Det lagstadgade kravet gäller fortfarande men genomförandedatumet har ändrats. Ministern för inrikes säkerhet har befogenhet att därefter skjuta upp genomförandet på nytt, men något sådant beslut har ännu inte fattats. I Förenta staterna har vissa framsteg också nåtts när det gäller lagstiftningen med bestämmelser om preferenser för att handla amerikanskt, ”Buy American”, även om denna lagstiftning fortfarande i sig är problematisk. Det stimulanspaket som lanserades under finanskrisen 2009 och innehöll omfattande sådana bestämmelser löpte ut i september 2011 och förlängdes inte. Den 25 januari 2013, åtta månader efter det att samråd inom ramen för ett tvistemål i WTO om handelsbegränsande åtgärder inletts, avskaffade Argentina de icke-automatiska importlicenserna. Detta är en viktig åtgärd och ett resultat av EU:s kontinuerliga ansträngningar för att få Argentina att leva upp till sina WTO-åtaganden. Det är också ett tecken på att WTO:s tvistelösningsförfarande fyller sitt syfte. Alla handelsbegränsande åtgärder som tillämpas i Argentina omfattas emellertid inte. Den 28 januari 2013 begärde EU därför en WTO-panel för att försöka få bort två andra olagliga åtgärder (se nästa avsnitt). c. Hinder där inga framsteg gjordes under 2012 Trots EU:s insatser under 2012, som i en del fall innefattade åtgärder på högsta politiska nivå, kunde inga betydande framsteg nås för ett antal hinder som kommer att bli kvar på listan över prioriteringar för 2013. Investeringar fortsätter vara ett viktigt tema i de bilaterala kontakterna med Kina. Landet erbjuder en stor potential, men hinder för investeringar kvarstår och situationen har knappt förbättrats under det gångna året. Den katalog för utländska investeringar som reviderades i slutet av 2011 var en besvikelse såtillvida att den bara vittnade om liberalisering på några få områden, medan marknadstillträdet begränsades ännu mer på vissa andra områden. Ett exempel på försämring är utländska investeringar i ”komponenttillverkning” för fordonsindustrin, som i rättsligt hänseende varit ”obegränsade” fram till antagandet av 2011 års katalog för utländska investeringar. I katalogen från slutet av 2011 begränsas nu investeringarna för elfordonsbatterier till högst 50 %. Vid toppmötet mellan EU och Kina den 20 september 2012 förklarade sig båda sidor på nytt villiga att förbereda inledandet av investeringsförhandlingar, men de inledande kontakterna mellan de två förvaltningarna fortsätter eftersom båda parters interna förberedelser pågår. Under 2012 gjordes ett antal officiella uttalandet om ytterligare öppnande för investeringar, framför allt på tjänsteområdet. Det återstår att se om detta kommer att följas av konkreta åtgärder. Kina antog under loppet av 2011 ett förfarande för prövning av nationell säkerhet vid sammanslagningar och förvärv med utländska investerare, varigenom Kina kan stoppa utländska förvärv med hänvisning till nationell säkerhet. Det slutliga förfarandet antogs i september 2011. Problemet är inte själva införandet av ett sådant förfarande (det förekommer även i vissa av EU:s medlemsstater) utan att det har mycket bred tillämpning – i fråga om både sektorer och definitionen av nationell säkerhet – och går långt utöver de principer som överenskommits på internationell nivå (OECD). Inga framsteg kan rapporteras och vi känner till ett fall nyligen med ett samriskföretag med ett företag i EU som för närvarande genomgår prövningsförfarandena vid utländska direktinvesteringar. Förfaranden och regler är fortfarande oklara och oförutsägbara, och det leder till stor osäkerhet och avskräcker potentiella investerare. Indiens nya politiska ramar för telekommunikation är ännu under utveckling, men vissa redan offentliggjorda delar av politiken innehåller krav på lokalt innehåll (minst 30 %) som gynnar inhemskt tillverkad utrustning och elektronik vid upphandlingsförfaranden. Liknande bestämmelser finns på andra områden, t.ex. förnybar energi och solenergiproduktion. Även om Indien inte är part i avtalet om offentlig upphandling är denna politiska utveckling tämligen oroande, särskilt i samband med de pågående förhandlingarna om ett frihandelsavtal. Den bekräftar nämligen Indiens avsikt att gynna nationellt prestigefyllda företag i centrala industrisektorer där EU-aktörer har viktiga intressen i Indien. Denna politik skulle därför kunna äventyra de affärsmöjligheter som i dag finns i Indien. En annan oroande utveckling som är viktig att notera är att Indien planerar att införa krav på lokalt innehåll vid privat upphandling av telekommunikationsutrustning med hänvisning till säkerhetsöverväganden, ett projekt som i hög grad oroar industrin. Som rapporterades förra året gjordes 2011 vissa framsteg med Indien i sanitära och fytosanitära frågor. Närmare bestämt förbättrades utsikterna att få till stånd en anpassning till internationella standarder i fråga om genetiskt material (sperma) från nötkreatur. Trots Indiens åtagande att ändra dessa importvillkor gjordes dock inga verkliga framsteg 2012. Kommissionen fortsätter sin noggranna uppföljning av denna fråga med Indien men är fortfarande bekymrad över Indiens allmänna strävan att behålla omotiverade och onödiga sanitära och fytosanitära åtgärder som ett sätt att utestänga import från livsmedelsmarknaden. Under 2011 hade inga förbättringar åstadkommits när det gäller de hinder som upptäckts i Mercosur-länderna, där vi tvärtom såg fortsatta protektionistiska tendenser, i synnerhet när det gäller åtgärderna i Argentina och Brasilien. För vissa av dessa hinder (t.ex. begränsningar för sjötransporter och exportbegränsningar för råvaror i Argentina och Brasilien) sågs förhandlingarna om ett frihandelsavtal som den huvudsakliga ramen för en diskussion om dessa frågor. Förhandlingarna med Mercosur har gått mycket långsamt framåt, men den 26 januari 2013 enades parterna på ministernivå om att erbjudanden ska utväxlas senast under sista kvartalet 2013. De importbegränsande åtgärderna ökar överlag. Argentinas politik för återindustrialisering och importsubstitution fortsätter och diskriminerar import. I februari 2012 införde Argentina ett nytt gemensamt elektroniskt system för all import med krav på bestyrkta deklarationer före import och med skönsmässigt godkännande från olika statliga myndigheter. Det förvärrar de redan kraftiga förseningarna av importen i många sektorer. I april 2012 utvidgades systemet till att även omfatta tjänstesektorn. Utländska företag påverkas också i allt högre grad av begränsningar för överföring av utländska valutor, vinstutdelningar och royalties. Importörer måste dessutom fullgöra krav på importkompensation. Dessa åtgärder är oförenliga med såväl förbudet mot kvantitativa begränsningar som kravet på icke-diskriminering och principen om nationell behandling enligt Gatt 1994 och även med reglerna i överenskommelsen om importlicensförfaranden. Den 25 maj 2012 begärde EU samråd inom ramen för ett tvistemål i WTO om icke-automatiska licenser (som avskaffades i januari 2013 – se ovan), bestyrkta deklarationer före import och krav på importkompensation, men samrådet i juli blev resultatlöst. Den 6 december 2012 bad EU WTO att yttra sig om lagligheten hos Argentinas handelsbegränsande åtgärder och att inrätta en panel. Förenta staterna och Japan begärde samma dag att en panel skulle inrättas för samma åtgärder. Argentina upprätthöll begränsningar även inom sektorn för återförsäkringstjänster. I februari 2011 utfärdade den argentinska försäkringsmyndigheten (Superintendencia de Seguros de la Nacion – SSN) en resolution om ändring av den rättsliga ramen för återförsäkring. En av de viktigaste nya bestämmelserna går ut på att begränsa marknadstillträdet genom att bara ge nationella företag eller lokalt etablerade filialer till utländska företag tillstånd att tillhandahålla återförsäkringstjänster i landet. Inga framsteg har nåtts. När det gäller tillträde till offentlig upphandling i Brasilien skedde inga förbättringar. Brasilien införde 2010 en förmånsmarginal på 25 % för inhemska varor och tjänster i sin nationella lagstiftning om offentlig upphandling, och den började omedelbart tillämpas i sektorn för informations- och kommunikationsteknik. Inga framsteg gjordes 2012. Brasilien har också skärpt sina förfaranden för import av textilvaror och kläder genom förstärkta tullkontroller sedan sista kvartalet 2011. Import av textilvaror och kläder går genom de ”grå” och ”röda” tullförfarandena. Det betyder att varor underkastas fysisk inspektion och laboratorietestning kan utföras på stickprov. Inga framsteg kan rapporteras. 2. ANDRA BETYDANDE HINDER OCH PRIORITERINGAR FÖR ÅRETS RAPPORT Förutom de kvarstående hindren från 2012 års rapport dök ett antal nya hinder för marknadstillträde upp under året och har förts upp på listan över prioriterade åtgärder. a. Nya hinder Enligt 2012 års rapport höjde Brasilien i september 2011 skatten på industriprodukter för försäljning av motorfordon som inte uppfyller vissa villkor i fråga om lokal produktion. De tillfälliga reglerna om skatt på industriprodukter från 2011 ersattes i oktober 2012 av nya regler för perioden 2013–2017, med ytterligare villkor och krav (stödprogrammet INOVAR-AUTO). Lokala tillverkare kommer att kunna beviljas sänkt skatt på industriprodukter om de uppfyller villkor som bl.a. gäller FoU-investeringar och utförande av fler tillverkningssteg i Brasilien. Skattesänkningar beviljas i form av ett ytterligare skatteavdrag med koppling till användning av inhemskt producerade bildelar. Brasilien har därmed i själva verket förlängt de diskriminerande skatteregler som först infördes 2011. Reglerna för 2013–2017 fortsätter att ge incitament för lokal tillverkning medan import missgynnas. Användningen av indirekta skatter för att skydda brasilianska tillverkare mot import är inte begränsad till fordonssektorn. Problematiska åtgärder har rapporterats även i andra sektorer, t.ex. elektronik och telekommunikationsutrustning. Det finns oro för att diskutabla skatteregler ska utvidgas till fler områden, bl.a. med syftet att subventionera brasilianska exportföretag. De problem som upptäckts när det gäller intern beskattning förvärras ytterligare av Brasiliens beslut i oktober 2012 efter ett beslut vid Mercosurs toppmöte om att höja tullarna för 100 poster upp till WTO:s bundna tullsatser, som ett undantag från Mercosurs gemensamma tull. Detta strider visserligen inte mot åtaganden inom WTO, men beslutet är inte förenligt med G20:s politiska åtagande att avstå från importbegränsande åtgärder. Många produkter omfattas, t.ex. keramiska produkter och eldfasta material, papper, viskosgarn, bearbetad potatis, kemikalier etc., varav många har stor ekonomisk betydelse för EU. En ytterligare höjning av tullarna för 100 poster som ett undantag från Mercosurs gemensamma tull förväntas i början av 2013. När det gäller bilar är en trend i Brasilien att införa egna inhemska föreskrifter och egna certifieringsförfaranden för bildelar. Tidigare godtog Brasilien produkter med Uneces certifiering och märkning utan ytterligare testning, certifiering eller märkning. Brasilien bör helst ansluta sig till den multilaterala överenskommelsen om antagande av enhetliga tekniska föreskrifter och ömsesidigt erkännande för bilar och bildelar (Uneces överenskommelse från 1958), men den politiska viljan saknas. Alternativa sätt att underlätta Brasiliens godkännande av förfaranden för bedömning av överensstämmelse (testning och granskningar) som genomförts i EU skulle gynna EU-tillverkarna. Den utveckling mot krav på lokalt innehåll som beskrivs ovan för Brasilien och Indien kan också iakttas i Kina, men krav på lokalt innehåll offentliggörs i allmänhet inte i form av nationella eller lokala kinesiska förordningar. Det betyder inte att de inte existerar utan snarare att de blivit mer sofistikerade och döljs i större utsträckning än tidigare. På senare år har offentlig upphandling också blivit ett stort problemområde. Offentlig upphandling i Kina regleras huvudsakligen i två lagar – lagen om offentlig upphandling (uppskattat marknadsvärde 1,13 biljoner yuan, gäller inte statsägda företag) och anbudslagen (uppskattat marknadsvärde 8,3 biljoner yuan, gäller statsägda företag). I vissa fall har lokala myndigheter fastställt krav på 70 % lokalt innehåll. I praktiken har kravet på ”inhemska varor” i anbudshandlingar och avsaknaden av tydlig vägledning om definitionen av sådana ”inhemska varor” hindrat utlandsinvesterade företag som är etablerade i Kina från att få lika tillgång till kontrakt som är föremål för offentlig upphandling. I Argentina är det oroande att regeringen de senaste åren aktivt strävat efter att vissa sektorer och branscher ska öka det lokala innehållet i sina produktionsprocesser. Det har lett till att en lång rad sektorer och branscher är bundna av krav på lokalt innehåll. Det gäller exempelvis gruvdrift, motorfordon, skor, jordbruk, maskiner, byggnadsmaterial, läkemedel, kemikalier och textilier. Tjänstesektorerna berörs också i hög grad av regeringens politik. För bank- och försäkringsväsende och medietjänster gäller stränga krav på lokalt innehåll. I april 2012 fattade den argentinska regeringen beslutet att expropriera 51 % av de aktier i YPF som ägdes av det spanska företaget Repsol och 51 % av de aktier i Repsol YPF GAS S.A. som ägdes av det spanska företaget Repsol Butano S.A. Denna expropriering kan för det första vara diskriminerande eftersom bara en aktieägares aktier i YPF exproprierades, inte de övrigas. I strid med bestämmelserna i det bilaterala investeringsavtalet mellan Spanien och Argentina har Argentina för det andra inte erbjudit den tidigare ägaren någon ersättning. Indien har nyligen meddelat kommittén för tekniska handelshinder sin avsikt att införa ett obligatoriskt registreringssystem för elektroniska och informationstekniska produkter. Genom systemet (som exempelvis kräver att produkterna testas i indiska laboratorier från april 2013) fastställs ett förfarande för bedömning av överensstämmelse som är striktare än vad som är nödvändigt med tanke på de risker som bristande överensstämmelse skulle ge upphov till. I EU betraktas sådana produkter som lågriskprodukter som omfattas av krav på försäkran om överensstämmelse från leverantören. Handeln med dessa produkter mellan EU och Indien kan komma att påverkas i hög grad. Ett annat bekymmer är Kinas momsbefrielse för inhemskt producerade regionalflygplan. Detta undantag ger upphov till stora svårigheter med avseende på WTO:s krav på icke-diskriminering och försvårar marknadstillträdet för utländska tillverkare. Frågan kommer att drivas vidare för att få Kina att leva upp till sina internationella åtaganden. b. Ryssland – nya hinder vid WTO-anslutningen, vid sidan av mångåriga problem med marknadstillträde Ryssland har slutfört den 18 år långa förhandlingsprocessen för WTO-anslutning och anslöt sig formellt till WTO den 22 augusti 2012. Anslutningen välkomnas som en milstolpe i strävan efter bättre handelsförbindelser med Ryssland. Inför anslutningen bibehöll eller antog Ryssland dock en rad protektionistiska åtgärder, varav de flesta är oförenliga med Rysslands WTO-åtaganden. När det gäller återvinningsavgiften för bilar trädde ny ramlagstiftning och ett genomförandedekret i kraft den 1 september 2012, varigenom ett återvinningssystem med återvinningsavgifter införs för fordon som ska säljas. Inhemska tillverkare kan lämna en garanti för återvinningen av sina fordon i stället för att betala avgiften, medan utländska leverantörer måste betala avgiften för att den importerade bilen ska få registreras – en uppenbart diskriminerande bestämmelse. Bilaterala förhandlingar pågår med sikte på att lösa frågan. Om inga resultat kan nås kommer EU att överväga att inleda ett tvistemål i WTO. För en lång rad produkter, t.ex. begagnade fordon, papper, bilkarosser m.fl., tillämpar Ryssland sedan WTO-anslutningen importtullar som är högre än de (så kallade bundna) nivåer man gjort åtaganden om (t.ex. genom att en specifik tull i form av ett minimiimportpris läggs till den gällande värdetullen)[9]. Dessa åtgärder strider mot WTO-åtaganden och bör snarast upphöra. Bilaterala förhandlingar pågår. Vissa framsteg har gjorts mot en ändring av ett antal tullposter till den 1 mars 2013, men inte när det gäller tullarna på bilkarosser. När det gäller tekniska handelshinder har ett antal tekniska föreskrifter (t.ex. för alkoholhaltiga drycker, bilar och textilier) nyligen utarbetats inom ramen för tullunionen mellan Ryssland, Kazakstan och Vitryssland. Om dessa föreskrifter godkänns i sin nuvarande form kommer det att bli svårt för EU-aktörer att få ut sina produkter på den ryska marknaden. Ryssland har uppmanats att fullgöra sina åtaganden enligt WTO:s avtal om tekniska handelshinder genom att anmäla förslag till tekniska föreskrifter på ett tidigt stadium så att andra WTO-medlemmar får möjlighet att analysera och kommentera dem. Två anmälningar (gällande alkoholhaltiga drycker och bilar) har inkommit hittills, men Ryssland har inte gett andra WTO-medlemmar möjlighet att kommentera dem, såsom krävs enligt avtalet om tekniska handelshinder. Problemen med alkoholhaltiga drycker och textilier har diskuterats ingående på bilateral och multilateral nivå. Vid Rysslands anslutning till WTO förväntades framsteg i många sanitära och fytosanitära frågor, eftersom Ryssland normalt sett redan från början borde ha följt WTO:s avtal om tillämpningen av sanitära och fytosanitära åtgärder och relevanta internationella standarder. Framför allt bör man se till landets sanitära och fytosanitära åtgärder baseras på öppenhet och vetenskapliga belägg och att de är proportionerliga och motiverade. Nya hinder har dock införts, och en del begränsningar kvarstår. Den 20 mars 2012 förbjöd Ryssland import av levande djur från EU. Det oproportionerliga förbudet mot slaktsvin motiverades av de ryska myndigheterna med att man upptäckt oegentligheter i hälsointygen för vissa sändningar från EU. Det tar fortfarande oerhört lång tid för livsmedelstillverkare i EU att få nytt tillstånd att exportera till Ryssland eller tullunionen, och det händer också att tillstånd nekas. Medlemsstaterna uppmanas också att begära granskningar av sina system. Bilaterala förhandlingar pågår men hittills utan tillfredsställande resultat. Ryssland införde nyligen en rad nya sanitära och fytosanitära bestämmelser gällande förbud mot kylt kött och utsädespotatis från Tyskland. EU är bekymrat över att Ryssland systematiskt inför förbud mot dess produkter så snart ett problem uppstår, utan hänsyn till WTO:s principer om motiverade och proportionerliga åtgärder när det gäller sanitära och fytosanitära bestämmelser. När det gäller träimport från Ryssland borde det bilaterala avtalet mellan EU och Ryssland om två tullkvoter för gran och tall ha gjort det möjligt för EU-aktörer att importera dessa träslag till avsevärt sänkta exporttullsatser från september 2012. Utfärdandet av exportlicenser fördröjdes dock kraftigt, och EU har tvingats ta upp frågan vid flera tillfällen för att få bort de viktigaste hindren. Efter flera månaders försening har utfärdandet av exportlicenser slutligen inletts, och importen av trä inom ramen för tullkvoterna ökar nu avsevärt. EU kommer att se till att trenden inte vänder 2013. c. Genomförande av frihandelsavtalet med Sydkorea Frihandelsavtalet mellan EU och Sydkorea har tillämpats provisoriskt sedan juli 2011[10]. Det är det första i en ny generation frihandelsavtal och kännetecknas av sin långtgående och heltäckande karaktär. Det är också EU:s första handelsavtal med ett östasiatiskt land. De huvudsakliga slutsatserna baseras på en jämförelse mellan uppgifter för avtalets första genomförandeår (juli 2011–juni 2012) och ett genomsnitt av uppgifterna för de senaste fyra åren (”referensperioden”) och tyder på att EU:s export till Sydkorea ökat med totalt 37 %. Samtidigt har EU:s import från Sydkorea bara ökat marginellt (med 1 %). När det gäller de återstående handelshindren har avtalets institutionella struktur gjort det möjligt för kommissionen att ta upp viktiga frågor, t.ex. Sydkoreas förbud mot import av nötkött från EU och Sydkoreas vägran att godta Uneces internationella märkning av vissa bildelar. Kommissionen kommer att fortsätta med sina ansträngningar för att lösa dessa och andra problem med marknadstillträdet till förmån för EU-industrin. Sedan frihandelsavtalet trädde i kraft har utvecklingen redan varit positiv på vissa områden, t.ex. i motorfordonssektorn när det gäller märkning av däck, godtagande av Uneces typgodkännandeintyg för bilar som tillhör samma familj, registrering av bildelstillverkare, utsläppsmätning och standarder för elfordon. d. Andra hinder på marknaderna i utvalda strategiska partnerländer I ett antal fall konstaterades betydande framsteg för ett antal hinder som inte tagits upp i 2012 års rapport. I den utdragna frågan om datoriserade bokningssystem har Kina, i och med interimsbestämmelsernas ikraftträdande, till sist infört en rättslig ram som gör det möjligt för utländska leverantörer av datoriserade bokningssystem att verka på den kinesiska marknaden. Svårigheter med genomförandet av denna nya ram tycks kvarstå, och kommissionen kommer att fortsätta att övervaka situationen noga mot bakgrund av Kinas WTO-åtaganden. När det gäller kosmetika i Kina finns det fortfarande svårigheter med godkännandet av nya ingredienser och produkter som innehåller nya ingredienser. Vissa framsteg kan dock rapporteras i andra frågor som rör kosmetika. Under de bilaterala samtalen med EU den 25 oktober 2012 bekräftade exempelvis den statliga livsmedels- och läkemedelsmyndigheten (SFDA) att man, efter omfattande samråd med industrin och med handelspartner, hade beslutat att skjuta upp den planerade lagstiftningen om omklassificering av ett stort antal produktkategorier från ”icke-speciella” till ”speciella” produkter[11]. En sådan omklassificering skulle ha medfört betydligt mer betungande krav. De kommande planerna kommer att övervägas i samband med översynen av CHMR (den kinesiska grundförordningen om kosmetika), som planeras till 2013–2014. Kina har uppgett att man kan tänka sig att övergå från ett system med godkännande före utsläppande på marknaden till ett system med anmälningskrav. Det är dock ännu oklart om detta skulle gälla alla kosmetiska produkter. När det gäller de kinesiska bestämmelserna om koldioxid-/bränsleeffektivitet har industri- och informationsteknikministeriet (MIIT) uppgett att planer på ett enhetligt förbrukningsmål lagts på hyllan och att ett system med företagsgenomsnitt i stället kommer att användas (som i EU). MIIT har dock även uppgett att det vid beräkningen av dessa genomsnitt inte kommer att vara möjligt att slå ihop den inhemskt producerade fordonsparken med en importerad fordonspark. Detta är problematiskt eftersom importerade fordon ofta är stora, exklusiva nischfordon som är tyngre och förbrukar mer. Om sammanslagning inte är möjlig kan det bli svårt att nå genomsnittsmålet för den importerade fordonsparken. Slutligen sköt Kina upp förslaget till prissättningspolitik för medicintekniska produkter för implantation från den nationella kommissionen för utveckling och reformer. Förslaget innefattade ett pristak för avancerade medicinska implantat och även en komplicerad men diskriminerande maxprisberäkning för inhemskt producerade respektive importerade produkter. Det finns risk för att åtgärden tas upp igen efter ledarbytet, men för närvarande ligger dessa prissättningsplaner nere. Förenta staterna har tillkännagett att den länge emotsedda slutliga föreskriften om bovin spongiform encefalopati (BSE) kommer att offentliggöras och föreskriften om klassisk svinpest träda i kraft under 2013. Den föreslagna kungörelsen om vesikulär svinsjuka, där vissa italienska regioner förklaras vara fria från sjukdomen, offentliggjordes också i slutet av 2012 för synpunkter från allmänheten. EU räknar med att exporten till Förenta staterna av nötkreatur, svin och produkter av dessa kommer att återupptas strax efter det att dessa föreskrifter offentliggjorts. EU är dock fortsatt oroat över den kraftigt försenade handläggningen av andra exportansökningar på det sanitära och fytosanitära området som lämnats av EU; det gäller exempelvis äpplen, päron och paprika. Brasilien har tillkännagett att dess sanitära och fytosanitära bestämmelser gällande transmissibel spongiform encefalopati (TSE) för import av idisslare (t.ex. nötkreatur och får) och produkter av dessa från EU snart skulle kunna anpassas till den gällande internationella standarden och handel tillåtas. Brasilien har däremot inte gjort några större framsteg när det gäller att genomföra den egna planen för besök i EU:s medlemsstater. Detta fortsätter att inverka kraftigt negativt på exporten från EU, i synnerhet av förädlade produkter av animaliskt ursprung. 3. HUR KAN DE TILLGÄNGLIGA VERKTYGEN FÖR ATT ÅTGÄRDA HANDELSHINDER KOMBINERAS? Syftet med detta avsnitt är att ge en översikt över hur en kombination av de olika verktyg som EU har tillgång till kan användas. a. Handelsdiplomati Handelsdiplomati är ett viktigt inslag i EU:s yttre förbindelser och bedrivs dels på tjänstenivå inom EU-institutionerna, i nära samarbete med EU:s delegationer på fältet, och inom medlemsstaternas förvaltningar, dels på högsta politiska nivå i samband med toppmöten och bilaterala kontakter. EU:s sätt att bedriva handelsdiplomati och yttre ekonomiska förbindelser speglar Europeiska rådets uppmaning till utökad samverkan mellan EU-nivå och nationell nivå, i överensstämmelse med bestämmelserna i fördragen, och mellan olika institutioner, en bättre samordning av relevanta instrument och initiativ samt ett mer effektivt utnyttjande av toppmöten med tredjeländer. Handelsdiplomatin är ett led i EU:s konsekventa utrikespolitiska hållning. Handelsdiplomati är vanligen det snabbaste sättet att åtgärda handelshinder eftersom den inte kräver något särskilt sammanhang, som förhandlingar om frihandelsavtal, eller någon utdragen och komplex processtrategi, som vid handelstvister. Direktkontakter med lokala myndigheter kan vara tillräckligt för att peka på hinder och vissa åtgärders oförenlighet med WTO-förpliktelser. Det sättet att åtgärda handelshinder är dessutom ett verkligt diplomatiskt verktyg – syftet är ju just att lösa problem utan att någon part förlorar medan den andra vinner. Det gör att man undviker risken för upptrappade tvister och vedergällningsåtgärder, lagliga eller olagliga. Handelsdiplomatins effektivitet är dock beroende av möjligheten att övertyga det berörda landet om att det ligger i dess eget intresse att åtgärda hindren i fråga. Detta är i synnerhet avhängigt av följande: · Möjligheten att på ett övertygande sätt visa att det skulle gynna landets konsumenter och företag om hindret togs bort, i en utsträckning som överstiger förlusterna för andra företag som direkt konkurrerar med de EU-företag som drabbas av hindret. · EU:s förmåga att lägga fram övertygande alternativa lösningar i form av konkreta förslag som helst grundas på EU:s och medlemsstaternas erfarenheter och lärdomar. Samarbete och dialog i lagstiftningsfrågor är mycket värdefullt i det sammanhanget. Sådant samarbete bör vara helt integrerat med och stödja EU:s övergripande yttre ekonomiska agenda i förhållande till ett visst land, som ett komplement till handelsförhandlingar och för att underlätta marknadstillträde[12]. · Möjligheten att väcka talan vid domstol – det kan lyckas om risken för en process är tillräckligt avskräckande för att förmå landet att ta bort hindret. I det avseendet är ett tillförlitligt och effektivt tvistelösningsförfarande avgörande för att handelsdiplomati ska ge resultat. Detta visar att handelsdiplomatins effektivitet är mycket större när den kombineras med andra verktyg, eftersom de mest ändamålsenliga verktygen bara kan ge resultat om de stöds av trovärdiga sanktionsmekanismer. b. Tvistelösning När det gäller tvistelösning har EU varit en av de mest aktiva WTO-medlemmarna de senaste 17 åren, sedan tvistelösningsorganet (DSB) bildades 1995[13]. De senaste två åren har EU inlett fem nya offensiva tvistemål. EU ifrågasätter för närvarande regler om lokalt innehåll, godtyckliga importlicenskrav, exportbegränsningar och missbruk av antidumpnings- och utjämningstullar som införts av tredjeländer mot export från EU. Under samma period har EU vunnit viktiga segrar i tvistemål i WTO. EU vann ett betydelsefullt mål mot Kinas begränsningar för export av råvaror och säkrade icke-diskriminerande behandling för spritdrycker från EU i Filippinerna. EU har också löst den långvariga tvisten med Förenta staterna om metoden med nedsättning till noll (”zeroing”) i antidumpningsärenden. Den omfattande processen med Förenta staterna om stora civila flygplan går vidare, och EU har fått viktiga WTO-avgöranden mot Förenta staternas olagliga subventioner till Boeing. För att ytterligare stärka den del av EU:s handelspolitik som gäller tillämpningen har kommissionen också nyligen föreslagit bättre regler om tillämpning av EU:s rättigheter enligt internationella handelsavtal[14]. Syftet är att göra det möjligt för EU att reagera snabbt och effektivt för att kunna försvara sina rättigheter. Kommissionen föreslår en förordning om inrättande av en tydlig och förutsägbar ram för antagande av genomförandeakter till följd av internationella handelstvister som får negativa ekonomiska konsekvenser för EU. c. Effektivt utnyttjande av WTO:s kommittéer När det gäller tekniska föreskrifter och förfaranden för bedömning av överensstämmelse är EU, tillsammans med Förenta staterna, den mest aktiva WTO-medlemmen i kommittéerna för tekniska handelshinder och sanitära och fytosanitära frågor. Mötena i kommittén för tekniska handelshinder i Genève är ett effektivt verktyg för att belysa EU:s farhågor i fråga om tekniska föreskrifter som införs av andra WTO-medlemmar, öka insynen i sådana krav, öka medvetenheten och bygga allianser med andra berörda WTO-medlemmar. Vid mötet i kommittén för tekniska handelshinder i mars 2012 diskuterades 65 specifika handelsfrågor – det högsta antalet någonsin – varav EU tagit upp eller stödde 35. EU tillämpar samma proaktiva hållning även i alla andra WTO-kommittéer. Kommittéerna för importlicensförfaranden och handelsrelaterade investeringsåtgärder är de mest relevanta när det gäller de handelshinder som behandlas i denna rapport. d. Förhandlingar om frihandelsavtal Förhandlingar om förmånshandelsavtal, i synnerhet frihandelsavtal och djupgående och omfattande frihandelsavtal, men även förhandlingar om WTO-anslutning, kan vara ett användbart verktyg för att åtgärda vissa specifika handelssnedvridande åtgärder i tredjeländer, tillsammans med de övriga verktyg som nämns ovan. Av de sex länder och regioner som behandlas i denna rapport förhandlar EU för närvarande om frihandelsavtal med två, nämligen Indien och Brasilien/Argentina (som en del av Mercosur) och kommer snart att inleda förhandlingar med Japan och eventuellt med Förenta staterna inom de närmaste månaderna. Dessa förhandlingar kan, tillsammans med samtalen om ett nytt avtal med Ryssland, ge en positiv ram för hantering av handelshinder, av olika skäl: För det första ger EU:s ställning som central exportdestination möjlighet att utverka eftergifter från tredjeländer som har ett starkt incitament att förhandla med en integrerad marknad med 500 miljoner konsumenter. För det andra är avsikten med sådana avtal just att åtgärda ett stort antal hinder på samma gång och om möjligt införa strängare regler än de gällande internationella handelsreglerna. EU vill därför åstadkomma mer med dessa diskussioner än genom att bara tillämpa gällande regler. Slutligen kan den nya generationen frihandelsavtal underlätta lösning av handelstvister eftersom de innefattar bilaterala tvistelösningsförfaranden baserade på WTO:s modell. Frihandelsavtal bildar också en heltäckande struktur av sektorsvisa och tematiska arbetsgrupper och kommittéer för att säkra ett riktigt genomförande av avtalet och förhindra att nya hinder införs i framtiden. Förmånshandelsavtal har dock också sina begränsningar som verktyg för marknadstillträde. De utgör exempelvis en möjlighet som inte kommer tillbaka – hinder som inte har lösts under processen, eller som uppstår efteråt, måste åtgärdas på andra sätt. Den tid det tar att förhandla fram och anta frihandelsavtal gör dessutom att de inte alltid lämpar sig för mycket snabbare affärscykler. Slutligen är det svårt att finna en balans när det gäller eftergifter, vilket ofta innebär att det inte går att åtgärda alla handelshinder på samma gång och specifikt. Vissa måste prioriteras för att ett överlag tillfredsställande avtal ska kunna åstadkommas. 5. SLUTSATS Handeln väntas vara avgörande för större delen av EU:s ekonomiska tillväxt de kommande åren. Den kommer också att ge en viktig indikation på Europas konkurrenskraft på globala marknader när det gäller vår industris förmåga att befästa regionala värdekedjor och vara en integrerad del av globala värdekedjor. Kommissionen vill därför ytterligare stärka sina partnerskapsinstrument inom ramen för strategin för marknadstillträde, för att åtgärda hinder för handel och investeringar i hela världen och åstadkomma rättvisa villkor så att vår ekonomiska potential kan förverkligas till fullo. För att de kollektiva handelsdiplomatiska ansträngningar som kommissionen, EU:s delegationer och medlemsstaterna gör i tredjeländer ska bli effektivare, kommer kommissionen särskilt att regelbundet se över och uppdatera listan över de viktigaste hindren på marknaderna hos våra huvudsakliga handelspartner. Medlemsstaterna kommer att ges riktlinjer för att kunna förmedla ett konsekvent budskap i sina kontakter med myndigheterna i de berörda länderna. Handelsdiplomatin kommer att gynnas av effektivast möjliga utnyttjande av alla relevanta instrument och strategier, och av toppmöten med tredjeländer och EU:s yttre förbindelser överlag – Europeiska utrikestjänsten ska stödja dessa insatser och arbeta för ökad konsekvens. EU är fortfarande världens största exportör, importör, utländska direktinvesterare och mottagare av utländska direktinvesteringar. Unionen har genom åren lyckats behålla en andel på nästan 20 % av världens sammanlagda export[15], trots den ekonomiska krisen och de dramatiska förändringar som präglat världshandeln de senaste 30 åren. Vårt enorma handelsöverskott inom tillverkningsindustrin på 281 miljarder euro – en siffra som har femdubblats sedan 2000 – har med råge kompenserat för våra ökade energikostnader under samma period. EU:s överskott när det gäller tjänster har mer än tjugodubblats på tio år och uppgick 2011 till 108 miljarder euro. Handelsbalansen inom jordbruket har gått från ett underskott på mer än 3 miljarder euro 2000 till ett överskott på omkring 7 miljarder euro 2011. För att stödja denna tydliga utveckling kommer kommissionen tillsammans med medlemsstaterna att fortsätta öka ansträngningarna för att få bort hinder i tredjeländer genom samordnade åtgärder och en kombination av alla medel som står till buds för att säkra ett rättvist marknadstillträde. Vid sidan av den handelsdiplomati som bedrivs från Bryssel och på plats handlar det här om att utnyttja WTO:s kommittéer på ett effektivt sätt och att se till att åtaganden inom ramen för multilaterala och bilaterala avtal fullgörs, vid behov även genom välriktad tvistelösning när EU:s partner inte lever upp till sina internationella förpliktelser. Förhandlingar om frihandelsavtal måste också utnyttjas på bästa sätt för att undanröja handelshinder på ett systematiskt sätt. [1] ”Med början 2011, och därefter varje år inför Europeiska rådets vårmöte, en rapport om hindren för handel och investeringar med förslag till hur situationen när det gäller marknadstillträde och lagstiftning för EU-företag kan förbättras.” i Europa 2020, En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla, ec.europa.eu/research/era/docs/en/investing-in-research-european-commission-europe-2020-2010.pdf [2] Handel, tillväxt och världspolitik, KOM(2010) 612, 9.11.2010, eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0612:FIN:EN:PDF trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146955.pdf [3] Commission Staff Working Document on external sources of growth, Progress report on EU trade and investment relationships with key economic partners, 2012, trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/july/tradoc_149807.pdf [4] trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/june/tradoc_149526.pdf [5] Och i vissa fall Argentina/Mercosur. [6] data.worldbank.org/indicator/NY.GDP.MKTP.KD.ZG/countries?display=default [7] ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/pdf/ee-2012-7_en.pdf [8] I maj 2012 beviljades ett utlandsägt företag kinesisk obligatorisk certifiering för informationssäkerhetsprodukter (CC-IS), på grundval av ett krypteringstesttillstånd från OSCCA. Det var första gången OSCCA beviljade ett utlandsägt företag ett krypteringstesttillstånd. Certifieringen hängde dock samman med behovet av det mikrochip som användes på det smartkort som skulle produceras av en kinesisk halvledartillverkare med inbyggda kinesiska nationella kryptoalgoritmer (Källa: European Union Chamber in China Position Paper 2012). [9] Det bör noteras att en liknande situation skulle kunna uppstå i fråga om Ukraina, som håller på att se över vissa av sina gällande tullsatser. Ukraina har för övrigt också inlett ett WTO-förfarande för översyn av sina bundna tullsatser för ett stort antal tullposter, vilket skulle kunna skapa ett olyckligt prejudikat. [10] Frihandelsavtalet tillämpas provisoriskt i EU till dess att alla EU:s medlemsstater har ratificerat det. Läget när det gäller ratificeringen kan kontrolleras på rådets webbplats för avtal: www.consilium.europa.eu/policies/agreements/search-the-agreements-database?command=details&id=&lang=en&aid=2010036&doclang=EN [11] Anmälan G/TBT/N/CHN/887 enligt WTO:s avtal om tekniska handelshinder. [12] Se exempelvis översynen av den inre marknaden 2007 – ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1519_en.pdf [13] Av 452 tvister som hänförts till DSB från november 2012 har EU varit inblandat i 87 offensiva mål (och 73 defensiva mål)[13], dvs. 19,2 % av alla mål, varav 66 mot något av de sex länder/regioner som nämns i denna rapport (32 mot Förenta staterna, 4 mot Brasilien, 8 mot Argentina, 10 mot Indien, 6 mot Japan, 6 mot Kina, inget mot Ryssland hittills), motsvarande 75,9% av EU:s offensiva mål. [14] trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=856 [15] Handel med varor, utom olja och gas, källa databasen UN-COMTRADE.