Förslag till Rådets förordning om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (97/C 99/01) KOM(97) 46 slutlig 97/0034 (ACC)

(Framlagt av kommissionen den 17 februari 1997)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,

med beaktande av förordningarna om den gemensamma organisationen av marknaderna för jordbruksprodukter och de förordningar som antagits enligt artikel 235 i fördraget och som är tillämpliga på varor som framställts av jordbruksprodukter, särskilt de bestämmelser i förordningarna som medger undantag från den allmänna principen om att skyddsåtgärder vid gränserna endast får ersättas med de åtgärder som föreskrivs i de förordningarna,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

med beaktande av följande:

1. Genom förordning (EEG) nr 2423/88 (1) antog rådet gemensamma regler om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen.

2. Reglerna antogs i enlighet med gällande internationella förpliktelser, särskilt de förpliktelser som följer av artikel VI i Allmänna tull- och handelsavtalet (nedan kallat GATT), av avtalet om tillämpning av artikel VI i GATT (1979 års antidumpningskod) och av avtalet om tolkning och tillämpning av artiklarna VI, XVI och XXIII i GATT (kod om subventioner och utjämningstullar).

3. Avslutandet av de multilaterala handelsförhandlingarna inom ramen för Uruguayrundan har lett till upprättandet av Världshandelsorganisationen (WTO).

4. Bilaga 1 A till avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, godkänt genom rådets beslut 94/800/EG (2) (WTO-avtalet) innehåller bl.a. 1994 års allmänna tull- och handelsavtal (GATT 1994), ett avtal om jordbruk (jordbruksavtalet), ett nytt avtal om tillämpning av artikel VI i GATT 1994 (nedan kallat "1994 års antidumpningsavtal") och ett avtal om subventioner och utjämningsåtgärder (subventionsavtalet).

5. För att uppnå större öppenhet och effektivitet vid gemenskapens tillämpning av reglerna i 1994 års antidumpningsavtal respektive subventionsavtalet anses det nödvändigt att anta två separata förordningar som tillräckligt utförligt fastställer kraven för tillämpning av dessa båda instrument för skydd av handeln.

6. Det är därför lämpligt att ändra gemenskapens föreskrifter om tillämpning av utjämningsåtgärder med hänsyn till de nya multilaterala bestämmelserna, bl.a. vad gäller inledande av förfaranden och genomförande av efterföljande undersökningar, inbegripet fastställande och behandling av faktiska uppgifter, införande av preliminära åtgärder, införande och uttag av utjämningstullar, varaktighet för och översyn av utjämningsåtgärder samt offentliggörande av uppgifter om subventionsundersökningar.

7. Med hänsyn till omfattningen av de förändringar som de nya avtalen har medfört och för att säkerställa en korrekt och öppen tillämpning av de nya reglerna, bör innehållet i de nya avtalen i möjligaste mån tas in i gemenskapens lagstiftning.

8. Det är dessutom lämpligt att tillräckligt utförligt klargöra när en subvention skall anses föreligga, enligt vilka principer den skall utjämnas (särskilt huruvida subventionen är selektivt riktad) samt enligt vilka kriterier storleken på den utjämningsbara subventionen skall beräknas.

9. Det står klart att det vid fastställandet av huruvida en subvention föreligger är nödvändigt att påvisa att ett finansiellt bidrag har beviljats av en regering eller en offentlig myndighet inom ett lands territorium, eller att någon annan form av inkomst- eller prisstöd enligt artikel XVI i GATT 1994 har förelegat och att det mottagande företaget därigenom har fått en förmån.

10. Det är nödvändigt att tillräckligt utförligt klargöra de former av subvention som inte är utjämningsbara och det förfarande som bör tillämpas om det vid en undersökning fastställs att ett undersökt företag har mottagit subventioner som inte är utjämningsbara.

11. I subventionsavtalet fastställs att bestämmelserna om icke-utjämningsbara subventioner skall upphöra att gälla fem år efter det att WTO-avtalet trätt i kraft, om de inte förlängs genom en ömsesidig överenskommelse mellan medlemmarna i WTO. Det kan därför visa sig vara nödvändigt att ändra denna förordning i överensstämmelse därmed, om giltighetstiden för de ifrågavarande bestämmelserna inte förlängs.

12. De åtgärder som förtecknas i bilaga 2 till jordbruksavtalet är icke-utjämningsbara i den omfattning som fastställs i det avtalet.

13. Det är önskvärt att föreskriva tydliga och detaljerade riktlinjer för bedömningen av de faktorer som kan vara av betydelse vid fastställandet av huruvida den subventionerade importen har vållat väsentlig skada eller riskerar att vålla skada. Vid fastställandet av att den berörda importens volym och prisnivå har vållat gemenskapsindustrin skada bör effekten av andra faktorer också uppmärksammas, särskilt de rådande marknadsvillkoren i gemenskapen.

14. Det är lämpligt att definiera begreppet "gemenskapsindustri" och att föreskriva att parter som är exportörer närstående kan uteslutas från denna industri samt att definiera begreppet "närstående". Det är också nödvändigt att föreskriva att åtgärder innebärande utjämningstullar kan vidtas till förmån för producenterna i en region i gemenskapen, och att ange riktlinjer för hur en sådan region skall definieras.

15. Det är nödvändigt att fastställa vem som kan ge in ett klagomål om utjämningstullar, inbegripet i vilken omfattning det bör stödjas av gemenskapsindustrin, samt vilka uppgifter om utjämningsbara subventioner, skada och orsakssamband ett sådant klagomål bör innehålla. Det är också tillrådligt att närmare ange förfaranden för hur klagomål skall avvisas eller hur förfaranden skall inledas.

16. Det är nödvändigt att fastställa på vilket sätt berörda parter bör underrättas om vilka uppgifter myndigheterna kräver och att de bör ges tillräckliga möjligheter att framlägga all relevant bevisning och försvara sina intressen. Det är också önskvärt att klart ange vilka regler och förfaranden som skall följas vid undersökningen, särskilt reglerna om hur berörda parter skall ge sig till känna, framföra sina synpunkter och lämna uppgifter inom bestämda tidsfrister för att dessa synpunkter och uppgifter skall kunna beaktas. Det är även lämpligt att fastställa de villkor enligt vilka en berörd part får ta del av och yttra sig om de uppgifter som lämnats av andra berörda parter. Medlemsstaterna och kommissionen bör även samarbeta vid inhämtandet av uppgifter.

17. Det är nödvändigt att fastställa på vilka villkor preliminära tullar får införas, inbegripet villkoret att de inte får införas tidigare än 60 dagar eller senare än nio månader efter det att ett förfarande har inletts. Kommissionen får under alla omständigheter endast införa sådana tullar för en period om fyra månader.

18. Det är nödvändigt att närmare ange förfaranden för godtagande av åtaganden som undanröjer eller uppväger utjämningsbara subventioner och skada i stället för att införa preliminära eller slutgiltiga tullar. Det är även lämpligt att fastställa konsekvenserna av överträdelse av eller återtagande av ett åtagande och att fastställa att preliminära tullar kan införas vid misstanke om överträdelse eller när ytterligare undersökningar är nödvändiga för att komplettera undersökningsresultaten. Vid godtagandet av ett åtagande bör det tillses att det föreslagna åtagandet och dess genomförande inte medför någon konkurrensbegränsning.

19. Det är nödvändigt att föreskriva att ett förfarande normalt, oberoende av om slutgiltiga åtgärder vidtas eller ej, skall avslutas inom tolv månader och under inga omständigheter senare än 13 månader efter det att undersökningen inleddes.

20. En undersökning eller ett förfarande bör avslutas om subventionsbeloppet är minimalt, i synnerhet i fråga om import med ursprung i utvecklingsländer, där den subventionerade importens volym eller skadan är försumbar, och de begreppen bör definieras. Om åtgärder skall vidtas är det nödvändigt att föreskriva att undersökningen skall avslutas och att fastställa att åtgärderna bör ligga på en nivå som understiger beloppet för den utjämningsbara subventionen om en sådan lägre nivå är tillräcklig för att undanröja skadan. Om stickprov skall tas är det nödvändigt att närmare fastställa en metod för beräkning av åtgärdsnivån.

21. Det är nödvändigt att föreskriva ett retroaktivt uttag av preliminära tullar om detta bedöms vara lämpligt och att närmare ange de omständigheter som kan leda till att tullar tillämpas retroaktivt i syfte att undvika att verkan av de slutgiltiga åtgärder som skall tillämpas undergrävs. Det är även nödvändigt att föreskriva att tull kan tas ut retroaktivt vid överträdelse eller återtagande av åtaganden.

22. Det är nödvändigt att föreskriva att åtgärderna skall upphöra att gälla efter fem år om det inte genom en översyn framkommer att de bör upprätthållas. När det lämnats tillräckliga bevis för att omständigheterna har förändrats är det även nödvändigt att bereda möjlighet för interimsöversyn eller undersökningar för att bestämma huruvida återbetalning av utjämningstullar är berättigad.

23. Trots att subventionsavtalet inte innehåller bestämmelser om kringgående av utjämningsåtgärder finns det möjlighet att kringgå dessa på sätt som liknar kringgående av antidumpningsåtgärder, även om de inte är identiska. Det förefaller således lämpligt att i denna förordning införa en bestämmelse om motverkande av sådant kringgående.

24. Det är tillrådligt att tillåta att utjämningsåtgärderna tillfälligt upphör att gälla om det inträder sådana tillfälliga förändringar i marknadsförhållandena som gör att åtgärderna tillfälligtvis inte är ändamålsenliga.

25. Det är nödvändigt att föreskriva att import som är föremål för en undersökning kan bli föremål för registrering vid importtillfället för att åtgärder mot denna import skall kunna vidtas i efterhand.

26. För att säkerställa att åtgärderna genomförs korrekt är det nödvändigt att medlemsstaterna övervakar och till kommissionen rapporterar om importen av de produkter som är föremål för undersökning eller för åtgärder samt de tullbelopp som har tagits ut i enlighet med denna förordning.

27. Det är nödvändigt att föreskriva att samråd med en rådgivande kommitté regelbundet skall äga rum vid bestämda tidpunkter under undersökningens gång. Kommittén bör bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

28. Det är tillrådligt att föreskriva kontrollbesök för att kontrollera de uppgifter som lämnats om utjämningsbara subventioner och skada. Dessa besök bör dock ske på villkor att korrekt besvarade frågeformulär har mottagits.

29. För att undersökningarna skall kunna slutföras inom utsatt tid är det väsentligt att det tas stickprov om antalet parter eller transaktioner är stort.

30. När parter inte samarbetar på ett tillfredsställande sätt är det nödvändigt att föreskriva att andra uppgifter kan användas för att konstatera de faktiska omständigheterna och att dessa uppgifter kan vara mindre gynnsamma för parterna än om de hade samarbetat.

31. Bestämmelser bör antas om behandling av konfidentiella uppgifter så att affärs- eller statshemligheter inte röjs.

32. Det är väsentligt att föreskriva att de parter som uppfyller villkoren för detta skall få ta del av de viktigaste omständigheterna och övervägandena på ett korrekt sätt och att detta med hänsyn till beslutsgången i gemenskapen skall ske inom en tidsfrist som gör det möjligt för dem att bevaka sina intressen.

33. Det är lämpligt att föreskriva ett förvaltningssystem genom vilket argument kan framföras för huruvida åtgärder ligger i gemenskapens intresse, inbegripet konsumenternas intresse, och att fastställa tidsfrister inom vilka sådana uppgifter skall lämnas samt de berörda parternas rätt att få ta del av uppgifter.

34. Vid tillämpning av reglerna i subventionsavtalet är det, för att upprätthålla den jämvikt mellan rättigheter och skyldigheter som eftersträvats i detta avtal, väsentligt att gemenskapen beaktar hur dess större handelspartner tolkar dessa regler såsom detta avspeglas i lagstiftning eller praxis.

35. Genom rådets förordning (EG) nr 3284/94 av den 22 december 1994 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (3) ersatte rådet förordning (EEG) nr 2423/88 och inrättade ett nytt gemensamt system till skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen.

36. Vid offentliggörandet upptäcktes att formuleringen av texten till förordning (EG) nr 3284/94 gav upphov till betydande svårigheter. Förordningen har dessutom redan ändrats.

37. För klarhetens, öppenhetens och rättssäkerhetens skull bör den förordningen därför upphöra att gälla och ersättas utan att detta påverkar de utjämningsförfaranden som redan inletts med stöd av den förordningen eller med stöd av förordning (EEG) nr 2423/88.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Principer

1. En utjämningstull får införas som motvikt mot en subvention som direkt eller indirekt har beviljats för tillverkning, export eller transport av en produkt vars övergång till fri omsättning i gemenskapen vållar skada.

2. I denna förordning avses med subventionerad produkt en produkt som beviljats en utjämningsbar subvention i enlighet med artiklarna 2 och 3.

3. En sådan subvention kan beviljas antingen av staten i den importerade produktens ursprungsland eller av staten i ett mellanliggande land från vilket produkten exporteras till gemenskapen, i denna förordning kallat exportlandet.

I denna förordning avses med staten regeringen eller en offentlig myndighet inom ursprungslandets eller exportlandets territorium.

4. Trots vad som sägs i punkterna 1, 2 och 3 skall produkter som inte importeras direkt från ursprungslandet utan exporteras till gemenskapen från ett mellanliggande land, omfattas fullt ut av bestämmelserna i denna förordning, och transaktionen eller transaktionerna skall, i tillämpliga fall, anses ha ägt rum mellan ursprungslandet och gemenskapen.

5. Vid tillämpningen av denna förordning avses med begreppet likadan produkt en produkt som är identisk med, dvs. i alla avseenden likadan som, produkten i fråga, eller, om en sådan produkt inte finns, en annan produkt som har egenskaper som nära påminner om den berörda produktens egenskaper, även om den inte i alla avseenden är likadan.

Artikel 2 Definition av en subvention

En subvention skall anses föreligga om

1. a) ett finansiellt bidrag från staten i ursprungslandet eller exportlandet förekommer, dvs. när

i) ett statligt förfarande medför en direkt överföring av medel (t.ex. bidrag, lån, kapitaltillskott), eller en möjlig direkt överföring av medel eller förpliktelser (t.ex. lånegarantier),

ii) statsintäkter som annars skulle tas ut inte drivs in eller efterskänks (t.ex. skattemässiga incitament såsom skattereduktion); i detta fall skall befrielse för en exporterad produkt från tullar eller skatter som åvilar en produkt av samma slag som är ämnad för inhems konsumtion, eller återbetalning av sådana tullar eller skatter till belopp som inte överstiger de pålagda avgifterna, inte anses innebära en subvention, under förutsättning att denna befrielse beviljas i enlighet med bestämmelserna i bilagorna I, II och III,

iii) staten tillhandahåller andra varor eller tjänster än allmän infrastruktur, eller upphandlar varor,

iv) staten

- gör utbetalningar via en fond, eller

- anförtror åt eller beordrar ett privat organ att utföra en eller flera av de funktioner som beskrivs i led i, ii och iii ovan och som vanligtvis ligger inom statens kompetens och som i praktiken inte skiljer sig från normal statlig praxis, eller

b) det förekommer någon annan form av inkomst- eller prisstöd i enlighet med artikel XVI i GATT 1994, och

2. en förmån därmed beviljas.

Artikel 3 Utjämningsbara subventioner

1. Subventioner skall endast omfattas av utjämningsåtgärder om de är selektiva i enlighet med punkterna 2, 3 och 4.

2. För att fastställa om en subvention är selektivt riktad till ett företag eller en industri eller en grupp av företag eller industrier, nedan kallade vissa företag, inom det utbetalande landets jurisdiktion, skall följande principer tillämpas:

a) Om den myndighet som beviljar subventionen, eller den lagstiftning enligt vilken denna myndighet verkar, uttryckligen begränsar subventionen till att endast omfatta vissa företag, skall subventionen anses vara selektiv.

b) Om den myndighet som beviljar subventionen, eller den lagstiftning enligt vilken denna myndighet verkar, fastställer objektiva kriterier eller villkor som avgör berättigandet till och storleken av en subvention, skall selektivitet inte anses föreligga under förutsättning att alla som uppfyller kraven för subventionen också automatiskt får den och att sådana kriterier och villkor strikt följs.

I denna artikel avses med objektiva kriterier eller villkor sådana kriterier eller villkor som är neutrala, som inte gynnar vissa företag framför andra, och som är ekonomiska till sin karaktär och tillämpas övergripande, t.ex. antalet anställda eller företagets storlek.

Kriterierna och villkoren skall vara klart och tydligt angivna i lag, annan författning eller annan offentlig handling så att de kan kontrolleras.

c) Om det finns anledning att anta att en subvention i själva verket är selektiv, trots att en tillämpning av principerna i led a och b visar motsatsen, får även andra faktorer undersökas. Sådana faktorer är att ett begränsat antal företag utnyttjar ett subventionsprogram, att vissa företag dominerar utnyttjandet av ett subventionsprogram, att vissa företag får oproportionerligt stora subventioner, samt graden av godtycke när den ansvariga myndigheten beslutar att bevilja en subvention. I detta sammanhang skall uppgifter om hur ofta ansökningar om subventioner avslås eller godkänns och skälen till sådana beslut särskilt beaktas.

Vid tillämpning av första stycket skall hänsyn tas såväl till diversifieringsgraden i den ekonomiska verksamheten inom den beviljande myndighetens ansvarsområde som till den tid som subventionsprogrammet har varit i kraft.

3. En subvention som begränsas till vissa företag inom ett bestämt geografiskt område inom den beviljande myndighetens ansvarsområde skall anses vara selektiv. Fastställande och förändringar av allmänt tillämpliga skattesatser av behöriga organ på alla nivåer skall inte anses utgöra en selektiv subvention enligt denna förordning.

4. Trots bestämmelserna i punkterna 2 och 3 skall följande subventioner anses vara selektiva:

a) Subventioner som rättsligen eller i praktiken är knutna till exportresultat, ensamt eller som ett av flera villkor, inbegripet de som anges i bilaga I.

Subventioner skall anses vara i praktiken knutna till exportresultat om omständigheterna visar att beviljandet av subventionen, även om det inte är rättsligt bestämt av exportresultatet, i praktiken är knutet till faktisk eller förväntad export eller faktiska eller förväntade exportintäkter. Endast det förhållandet att en subvention beviljas ett exportföretag skall inte i sig anses utgöra en exportsubvention i enlighet med denna bestämmelse.

b) Subventioner som bestäms av krav på att inhemska varor används framför importerade, oavsett om detta är det enda kravet eller ett av flera villkor.

5. Alla beslut rörande selektivitet i enlighet med bestämmelserna i denna artikel skall vara klart och tydligt underbyggda genom faktiska bevis.

Artikel 4 Icke-utjämningsbara subventioner

1. Följande subventioner skall inte omfattas av utjämningsåtgärder:

a) Subventioner som inte är selektiva enligt artikel 3.2 och 3.3.

b) Subventioner som är selektiva enligt artikel 3.2 och 3.3 men som uppfyller villkoren enligt punkterna 2, 3 eller 4 i denna artikel.

c) Det inslag av subvention som kan ingå i någon av de åtgärder som förtecknas i bilaga IV.

2. Stöd till forskning som utförs av företag eller högre utbildnings- eller forskningsinstitutioner på uppdrag av företag skall inte omfattas av utjämningsåtgärder om stöden motsvarar högst 75 % av kostnaderna för industriell forskning eller 50 % av kostnaderna för utveckling innan produkten introduceras på marknaden, och under förutsättning att sådana stöd är begränsade till att enbart täcka

a) kostnader för personal (forskare, tekniker och annan stödpersonal som uteslutande arbetar med forskningsverksamhet),

b) kostnader för instrument, utrustning, mark och byggnader som uteslutande och permanent används för forskningsverksamhet (utom när de avyttras på affärsmässiga grunder),

c) kostnader för konsulttjänster och liknande tjänster som uteslutande avser forskning, inbegripet forskning som köps in, tekniskt kunnande, patent osv.,

d) andra allmänna omkostnader som direkt uppkommer till följd av forskningen,

e) andra löpande kostnader (såsom kostnader för material, insatsvaror och andra liknande kostnader) som direkt uppkommer till följd av forskningen.

Första stycket skall inte gälla civila flygplan (enligt definitionen i 1979 års avtal om handel med civila flygplan, i sin ändrade form eller i något annat senare avtal som ändrar eller ersätter detta avtal).

Vid tillämpningen av första stycket gäller följande:

a) De tillåtna nivåerna för icke-utjämningsbara subventioner skall fastställas på grundval av det totala belopp av här avsedda kostnader som uppstått under ett enskilt projekts varaktighet.

I program som innefattar både "industriell forskning" och "utveckling innan produkten introduceras på marknaden" får den tillåtna nivån för icke-utjämningsbara subventioner inte överstiga det enkla medelvärdet av de tillåtna nivåerna för icke-utjämningsbara subventioner som ingår i de två kategorier som nämns ovan, beräknat på grundval av alla kostnader som anges i led a e i första stycket.

b) Begreppet industriell forskning avser planerad forskning eller kritisk analys som syftar till att utveckla ny kunskap, i syfte att sådan kunskap skall kunna användas för att utveckla nya produkter, tillverkningsprocesser eller tjänster, eller för att markant förbättra befintliga produkter, tillverkningsprocesser eller tjänster.

c) Begreppet utveckling innan produkten introduceras på marknaden avser överföring av industriella forskningsresultat till en metod, ett utkast eller en skiss till nya, ändrade eller förbättrade produkter, processer eller tjänster, oberoende av om de är avsedda för försäljning eller användning, fram till skapandet av den första prototypen, som dock inte skall kunna användas i kommersiellt syfte. Det kan även inbegripa alternativa idéer till och alternativ utformning av produkter, processer eller tjänster och inledande demonstrationer eller pilotprojekt, under förutsättning att dessa projekt inte kan omvandlas eller användas för industriell tillämpning eller kommersiell exploatering. Det inbegriper inte rutinmässiga eller återkommande ändringar av befintliga produkter, tillverkningsmetoder, tillverkningsprocesser, tjänster eller andra pågående verksamheter även om dessa ändringar kan innebära förbättringar.

3. Subventioner som inom ramen för regionala utvecklingsprogram beviljas mindre gynnade regioner inom ursprungs- eller exportlandets territorier och som skulle vara icke-selektiva om de kriterier som anges i artikel 3.2 och 3.3 tillämpades på var och en av de berörda stödberättigade regionerna, skall inte omfattas av utjämningsåtgärder under förutsättning att

a) varje mindre gynnad region utgör ett tydligt avgränsat, sammanhängande geografiskt område med definierbar ekonomisk och administrativ identitet,

b) regionen anses vara mindre gynnad enligt neutrala och objektiva kriterier som visar att regionens svårigheter beror på mer än tillfälliga omständigheter; sådana kriterier måste vara klart angivna i lag, annan författning eller annan offentlig handling så att de kan kontrolleras,

c) de kriterier som nämns i led 6 innefattar ett mått på ekonomisk utveckling vilket skall grundas på minst en av följande faktorer:

- Att antingen inkomst per capita, hushållens inkomst per capita eller BNP per capita inte överstiger 85 % av medelvärdet för det berörda ursprungs- eller exportlandet.

- Att arbetslöshetsnivån motsvarar minst 110 % av genomsnittet för det berörda ursprungs- eller exportlandet.

Beräkningen skall baseras på en treårsperiod. Måttet kan också vara sammansatt och innefatta andra faktorer.

I första stycket avses med

a) regionala utvecklingsprogram: regionala stödprogram som är en del av en internt sammanhållen och generellt tillämplig regional utvecklingspolitik, där subventioner för regional utveckling inte ges till geografiskt isolerade områden utan, eller med mycket liten, betydelse för regionens utveckling,

b) neutrala och objektiva kriterier: kriterier som inte gynnar vissa regioner mer än vad som är lämpligt för att undanröja eller minska regionala skillnader inom ramen för det allmänna regionala utvecklingsprogrammet. För detta ändamål skall ett regionalt stödprogram ange övre gränser för det stöd som kan utbetalas för varje subventionerat projekt. Sådana tak skall differentieras med hänsyn till utvecklingsnivån inom respektive stödberättigad region och uttryckas i form av investeringskostnader eller kostnader för sysselsättningsskapande åtgärder. Fördelningen av stöd inom dessa gränser skall vara tillräckligt bred och rättvis för att undvika att subventioner till övervägande del utnyttjas av, eller att oproportionerligt stora belopp utbetalas till, vissa företag.

Definitionen skall tillämpas med beaktande av de kriterier som anges i artikel 3.2 och 3.3.

4. Subventioner för att underlätta anpassning av befintliga anläggningar till nya miljökrav som är införda genom lag eller författning och som resulterar i ökade restriktioner och finansiella påfrestningar för företagen, skall inte omfattas av utjämningsåtgärder, under förutsättning att subventionen

a) är en engångsföreteelse,

b) är begränsad till 20 % av anpassningskostnaden,

c) inte täcker kostnader för att ersätta och driva den subventionerade investeringen, som måste bäras fullt ut av företagen,

d) är direkt kopplad till och proportionell mot ett företags planerade minskning av olägenheter och föroreningar, och inte täcker besparingar som kan uppnås i tillverkningskostnaderna, och

e) är tillgänglig för alla företag som kan införa den nya utrustningen eller tillverkningsprocessen.

I första stycket avses med befintliga anläggningar sådana anläggningar som har varit i drift i minst två år innan de nya miljökraven införs.

Artikel 5 Beräkning av storleken på den utjämningsbara subventionen

Vid tillämpning av denna förordning skall storleken på utjämningsbara subventioner beräknas i förhållande till den förmån som mottagaren konstateras få under den tid subventionsundersökningen pågår. I normala fall motsvaras denna tid av mottagarens senaste räkenskapsår, men den kan utgöras av varje annan period om minst sex månader före undersökningens början för vilken det finns tillförlitliga finansiella och andra relevanta uppgifter.

Artikel 6 Beräkning av förmånen för mottagaren

Vid beräkning av förmånen för mottagaren skall följande gälla:

a) Statlig tilldelning av eget kapital skall inte anses medföra en förmån om inte investeringen kan anses strida mot sedvanlig investeringspraxis (inbegripet tilldelning av riskkapital) bland privata investerare inom ursprungs- eller exportlandets territorium.

b) Statliga lån skall inte anses medföra en förmån om det inte finns någon skillnad mellan det belopp det lånemottagande företaget betalar för det statliga lånet och det belopp företaget skulle ha behövt betala för ett likvärdigt affärsmässigt lån som företaget skulle ha kunnat få på marknaden. I sådana fall skall förmånen anses utgöra skillnaden mellan dessa två belopp.

c) Statliga lånegarantier skall inte anses medföra en förmån om det inte finns någon skillnad mellan det belopp företaget betalar för ett lån från staten med statlig lånegaranti och det belopp som företaget skulle ha behövt betala för ett likvärdigt affärsmässigt lån utan statlig lånegaranti. I sådana fall skall förmånen anses utgöra skillnaden mellan dessa två belopp, justerad för eventuella skillnader i avgifter.

d) Statligt tillhandahållande av varor eller tjänster, eller statlig upphandling av varor, skall inte anses medföra en förmån om inte tillhandahållandet har skett mot otillräcklig ersättning eller upphandlingen har skett till för högt pris. Huruvida ersättningen är adekvat eller ej skall bestämmas i förhållande till rådande marknadsvillkor för produkterna eller tjänsterna i fråga i det land som tillhandahåller eller upphandlar dem (inbegripet pris, kvalitet, tillgänglighet, säljbarhet, transport och andra villkor för upphandlingen eller försäljningen).

Artikel 7 Allmänna bestämmelser om beräkning

1. Utjämningsbara subventioners storlek skall fastställas per enhet av den subventionerade produkt som exporteras till gemenskapen. Vid fastställandet av detta belopp får följande avdrag göras från det sammanlagda subventionsbeloppet:

a) Ansökningsavgifter eller andra oundvikliga kostnader för den som vill bli berättigad till eller ta emot en subvention.

b) Exportskatter, tullar eller andra avgifter som tas ut vid export av produkten till gemenskapen i särskilt syfte att utjämna subventionen.

Om en berörd part begär en nedsättning skall han bevisa att denna begäran är väl grundad.

2. Om subventionen inte beviljas på grundval av de kvantiteter som har framställts, producerats, exporterats eller transporterats skall den utjämningsbara subventionens storlek, allt efter omständigheterna, fastställas genom att den sammanlagda subventionens värde fördelas i proportion till produktions-, försäljnings- eller exportvolymen av de ifrågavarande produkterna under perioden för subventionsundersökningen.

3. Om subventionen kan knytas till förvärv eller framtida förvärv av fast egendom skall den utjämningsbara subventionens storlek beräknas genom att subventionen sprids över en period som motsvarar en normal avskrivningstid för sådana tillgångar i den ifrågavarande industrin. Det på så sätt beräknade beloppet, som kan hänföras till undersökningsperioden, inbegripet sådana belopp som rör anläggningstillgångar som förvärvats före denna period, skall fördelas på det sätt som anges i punkt 2.

Om tillgångarna inte är avskrivningsbara skall subventionen jämställas med ett räntefritt lån och behandlas i enlighet med artikel 6 b.

4. Om subventionen inte kan knytas till förvärv av fast egendom, skall storleken på den förmån som mottas under undersökningsperioden i princip hänföras till denna period och fördelas i enlighet med punkt 2, om det inte på grund av särskilda omständigheter finns anledning att hänföra den till en annan period.

Artikel 8 Fastställande av skada

1. Vid tillämpning av denna förordning skall, om inte annat anges, begreppet skada avse väsentlig skada för gemenskapsindustrin, risk för väsentlig skada för gemenskapsindustrin eller avsevärd försening av etablerandet av sådan industri och begreppet skall tolkas enligt bestämmelserna i denna artikel.

2. Fastställande av skada skall grundas på faktiska bevis och skall inbegripa en objektiv granskning av såväl a) den subventionerade importens omfattning och inverkan på priserna på gemenskapsmarknaden för likadana produkter, som b) denna imports inverkan på gemenskapsindustrin.

3. Med avseende på den subventionerade importens omfattning skall det övervägas huruvida en betydande ökning av subventionerad import ägt rum antingen i absoluta tal eller i förhållande till produktion eller konsumtion i gemenskapen. Vad avser den subventionerade importens inverkan på priserna skall det övervägas huruvida de subventionerade importprodukterna bedrivit prisunderskridande gentemot den likadana produkten framställd av gemenskapsindustrin, eller om denna import annars leder till att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras. Varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande.

4. Om en utjämningstullundersökning samtidigt inbegriper import av en produkt från mer än ett land, skall verkan av denna import slås samman endast om det fastställs

a) att de utjämningsbara subventionernas storlek i förhållande till importen från varje enskilt land överstiger miniminivån (de minimis) enligt artikel 14.5 och omfattningen av importen från varje enskilt land inte är försumbar, samt

b) att det är lämpligt att slå samman verkan av importen vid skadebedömningen med hänsyn till konkurrensvillkoren mellan de importerade produkterna och konkurrensvillkoren mellan de importerade produkterna och den likadana gemenskapsprodukten.

5. Granskningen av den subventionerade importens inverkan på den berörda gemenskapsindustrin skall innefatta en bedömning av alla relevanta ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för industrins tillstånd, inbegripet den omständigheten att en industri ännu inte har återhämtat sig från verkan av tidigare subventionering eller dumpning, de utjämningsbara subventionernas storlek, faktisk och möjlig nedgång i försäljning, vinst, tillverkningsvolym, marknadsandel, produktivitet, avkastning på investeringar, kapacitetsutnyttjande, faktorer som påverkar gemenskapspriser, faktiska och möjliga negativa verkningar på likviditetsflöde, lagerhållning, sysselsättning, löner, tillväxt och förmåga att anskaffa kapital eller investeringsmedel och, när det gäller jordbruk, om påfrestningarna på statens stödprogram ökat. Denna uppräkning är inte uttömmande och varken en enskild faktor eller flera av dessa faktorer behöver nödvändigtvis vara avgörande.

6. Av den relevanta bevisning som framläggs enligt punkt 2 skall det framgå att den subventionerade importen vållar skada i den mening som avses i denna förordning. Detta innebär särskilt att det påvisas att den omfattning eller de prisnivåer som avses i punkt 3 ligger bakom den inverkan på gemenskapsindustrin som avses i punkt 5 och att denna inverkan är så omfattande att den kan betecknas som väsentlig.

7. Andra kända faktorer utöver den subventionerade importen vilka samtidigt med denna skadar gemenskapsindustrin skall även granskas för att säkerställa att den skada som vållas av dessa faktorer inte tillskrivs den subventionerade importen enligt punkt 6. Faktorer som kan beaktas i detta sammanhang inbegriper omfattningen av och priserna på den icke-subventionerade importen, minskad efterfrågan eller förändringar i konsumtionsmönstren, handelsbegränsande åtgärder som tillämpas av och konkurrens mellan producenter i tredje land och gemenskapsproducenter, teknisk utveckling och gemenskapsindustrins exportutveckling och produktivitet.

8. Verkan av den subventionerade importen skall bedömas i förhållande till gemenskapsindustrins produktion av den likadana produkten när tillgängliga uppgifter möjliggör att denna produktion särskiljs på grundval av kriterier sådana som produktionsprocessen, producenternas försäljning samt vinst. Om produktionen inte på detta sätt kan särskiljas, skall verkningarna av den subventionerade importen bedömas genom undersökning av produktionen av den minsta varugrupp eller produktserie som inbegriper den likadana produkten och för vilken nödvändiga uppgifter kan lämnas.

9. Fastställande av risk för väsentlig skada skall grundas på fakta och inte endast på påståenden, förmodanden eller avlägsna möjligheter. Den förändring i förhållanden som skulle kunna skapa en situation där subventionen skulle vålla skada måste klart kunna förutses och vara nära förestående.

Vid en prövning av om det finns risk för väsentlig skada skall bland annat följande faktorer beaktas:

a) Arten av subventionen eller subventionerna ifråga och de handelseffekter som kan förväntas uppstå.

b) En betydande ökningstakt för subventionerad import till gemenskapsmarknaden vilket tyder på att en starkt ökad import är sannolik.

c) Tillräcklig fritt tillgänglig kapacitet hos exportören eller en omedelbart förestående betydande ökning av denna kapacitet som innebär sannolikhet för en starkt ökad subventionerad export till gemenskapen, med hänsyn tagen till förekomsten av andra exportmarknader som skulle kunna ta emot ytterligare export.

d) Huruvida importen sker till priser som väsentligen skulle kunna sänka priser eller förhindra prisökningar som annars skulle ha ägt rum och som sannolikt skulle öka efterfrågan på ytterligare import.

e) Lagerhållningen av den undersökta produkten.

Ingen av de faktorer som anges ovan behöver nödvändigtvis i sig vara avgörande men de undersökta faktorerna måste sammantagna leda till slutsatsen att ytterligare subventionerad export är nära förestående och att väsentlig skada kommer att uppstå om inte skyddsåtgärder vidtas.

Artikel 9 Definition av gemenskapsindustri

1. Vid tillämpning av denna förordning skall begreppet gemenskapsindustri avse alla producenter inom gemenskapen vilka tillverkar den likadana produkten eller de producenter vars sammanlagda tillverkning av produkten utgör en större del, enligt definitionen i artikel 10.8, av gemenskapens sammanlagda tillverkning av denna produkt, utom i följande fall:

a) När producenter är exportörer eller importörer närstående eller själva är importörer av den produkt som påstås vara subventionerad, får begreppet "gemenskapsindustri" begränsas till att avse övriga producenter.

b) I undantagsfall får gemenskapens territorium med avseende på den aktuella produktionen indelas i två eller flera konkurrerande marknader och producenterna inom varje marknad får betraktas som en separat industri om

i) producenterna inom en sådan marknad säljer hela eller nästan hela sin tillverkning av produkten i fråga på denna marknad, och

ii) efterfrågan på denna marknad inte i väsentlig utsträckning tillgodoses av producenter av produkten i fråga som befinner sig på annat håll inom gemenskapen.

Under sådana omständigheter kan skada anses föreligga även då en större del av den sammanlagda gemenskapsindustrin inte vållats någon skada, under förutsättning att en koncentration av subventionerad import till en sådan isolerad marknad föreligger och vidare under förutsättning att den subventionerade importen vållar skada för de producenter som står för hela eller nästan hela produktionen inom en sådan marknad.

2. Vid tillämpning av punkt 1 skall producenter anses vara en exportör eller importör närstående endast om a) en av dem direkt eller indirekt kontrollerar den andre, eller b) båda direkt eller indirekt kontrolleras av en tredje part, eller c) de tillsammans, direkt eller indirekt, kontrollerar en tredje part under förutsättning att det finns anledning att tro eller misstänka att detta förhållande är av sådan art att det gör att producenten i fråga agerar på ett annat sätt än producenter som inte är närstående på detta sätt. Vid tillämpning av denna punkt skall en part anses kontrollera den andre om den förre rättsligen eller i praktiken kan styra eller begränsa den senares verksamhet.

3. När gemenskapsindustrin har tolkats som avseende producenter inom en viss region skall exportörerna eller den regering som beviljar utjämningsbara subventioner ges tillfälle att göra åtaganden för den berörda regionen enligt artikel 13. I sådana fall skall vid bedömningen av i vilken mån åtgärderna ligger i gemenskapens intresse särskild hänsyn tas till regionens intressen. Om ett fullgott åtagande inte görs omedelbart eller om de situationer som anges i artikel 13.9 och 13.10 är tillämpliga, får en preliminär eller slutgiltig utjämningstull införas för gemenskapen i dess helhet. I sådana fall kan tullarna, om detta är praktiskt genomförbart, begränsas till särskilda producenter eller exportörer.

4. Bestämmelserna i artikel 8.8 skall vara tillämpliga på denna artikel.

Artikel 10 Inledande av förfaranden

1. Med undantag för vad som föreskrivs i artikel 10 skall en undersökning för att fastställa förekomst, grad och verkan av en påstådd subvention inledas när en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning utan status som juridisk person som företräder gemenskapsindustrin framför ett skriftligt klagomål.

Klagomålet kan inges till kommissionen eller till en medlemsstat som skall vidarebefordra det till kommissionen. Kommissionen skall sända medlemsstaterna en kopia av varje klagomål den tar emot. Klagomålet skall anses ha givits in den första arbetsdagen efter det att klagomålet översänts till kommissionen med rekommenderat brev eller efter det att kommissionen utfärdat ett mottagningsbevis.

Om en medlemsstat utan att klagomål har ingivits har tillräckliga bevis för subvention och för att denna har vållat gemenskapsindustrin skada skall den omedelbart underrätta kommissionen om dessa bevis.

2. Ett klagomål enligt punkt 1 skall innehålla tillräckliga bevis om förekomsten av en utjämningsbar subvention (och, om möjligt, dess omfattning), skada och orsakssamband mellan den påstått subventionerade importen och den påstådda skadan. Klagomålet skall innehålla sådana uppgifter som rimligen är tillgängliga för den klagande vad gäller följande:

a) Den klagandes identitet och en beskrivning av volymen och värdet av den klagandes tillverkning i gemenskapen av den likadana produkten. Om ett skriftligt klagomål inges för gemenskapsindustrins räkning skall klagomålet visa vilken industri som avses genom en förteckning över samtliga kända gemenskapsproducenter av den likadana produkten (eller sammanslutningar av gemenskapsproducenter av den likadana produkten), och det skall i mån av möjlighet innehålla uppgifter om hur stor del av volymen och värdet av gemenskapens tillverkning av den likadana produkten som dessa producenter svarar för.

b) En fullständig beskrivning av den produkt som påstås vara subventionerad, namnen på ursprungs- eller exportlandet eller -länderna, varje känd exportörs eller utländsk producents identitet samt en förteckning över kända importörer av produkten i fråga.

c) Bevis angående förekomsten, omfattningen och arten av subventionen ifråga samt bevis för att den är utjämningsbar.

d) Uppgifter om ändringar i volymen av den påstått subventionerade importen, verkningarna av denna import på priset för den likadana produkten på gemenskapsmarknaden och följderna av denna import för gemenskapsindustrin, enligt vad som framgår av relevanta faktorer och förhållanden som är av betydelse för gemenskapsindustrins tillstånd, t.ex. de som räknas upp i artikel 8.3 och 8.5.

3. Kommissionen skall i möjligaste mån pröva riktigheten och tillförlitligheten hos den bevisning som framläggs i klagomålet för att fastställa om den är tillräcklig för att motivera att en undersökning inleds.

4. En undersökning kan inledas för att fastställa om den påstådda subventioneringen är selektiv enligt artikel 3.2 och 3.3.

5. En undersökning kan även inledas avseende icke-utjämningsbar subventionering enligt artikel 4.2, 4.3 eller 4.4 för att fastställa om de villkor som anges i dessa punkter har uppfyllts.

6. Om en subvention beviljas inom ramen för ett subventionsprogram, som enligt bestämmelsen i artikel 8 i subventionsavtalet har anmälts till WTO-kommittén för subventioner och utjämningsåtgärder innan det började tillämpas, och för vilket kommittén inte har fastställt att de relevanta villkoren i artikel 8 i subventionsavtalet inte har uppfyllts, skall en undersökning av subventioner som beviljats genom ett sådant program inte inledas, såvida inte en överträdelse av artikel 8 i subventionsavtalet har konstaterats antingen av det behöriga WTO-tvistlösningsorganet eller genom skiljedomsförfarande enligt artikel 8.5 i subventionsavtalet.

7. En undersökning kan även inledas angående åtgärder av det slag som förtecknas i bilaga IV, om de har ett inslag av subvention i enlighet med artikel 2, i syfte att fastställa huruvida åtgärderna i fråga är helt i överensstämmelse med bestämmelserna i den bilagan.

8. En undersökning enligt punkt 1 skall endast inledas om det, på grundval av en granskning av i vilken grad det bland gemenskapsproducenter av likadan produkt finns stöd för eller motstånd mot klagomålet, fastställs att klagomålet är ingivet av gemenskapsindustrin eller för dess räkning. Klagomålet skall anses vara ingivet av gemenskapsindustrin eller för dess räkning om det stöds av gemenskapsproducenter vars sammanlagda produktion utgör mer än 50 % av den totala produktionen av den likadana produkten för den del av gemenskapsindustrin som antingen uttrycker stöd för eller motsätter sig klagomålet. Undersökningen skall dock inte inledas om de gemenskapsproducenter som uttryckligen stöder klagomålet tillsammans svarar för mindre än 25 % av gemenskapsindustrins sammanlagda produktion av den likadana produkten.

9. Om ett beslut inte redan har fattats om att en undersökning, skall inledas, skall myndigheterna undvika att offentliggöra det klagomål i vilket det begärs att en undersökning skall inledas. Kommissionen skall dock, så snart som möjligt efter det att ett klagomål som är behörigen dokumenterat i enlighet med denna artikel har tagits emot och i alla händelser innan en undersökning inleds, underrätta det berörda ursprungs- eller exportlandet som skall erbjudas samråd i syfte att klargöra situationen i fråga om de angelägenheter som avses i punkt 2 och för att uppnå en ömsesidigt tillfredsställande lösning.

10. Om kommissionen på grund av särskilda omständigheter beslutar att en undersökning skall inledas utan att ett skriftligt klagomål angående inledande av en sådan undersökning har mottagits från gemenskapsindustrin eller för dess räkning, skall detta göras under förutsättning att tillräckliga bevis föreligger för utjämningsbar subventionering, skada och orsakssamband enligt vad som anges i punkt 2.

11. Bevisning om subventionering och skada skall prövas samtidigt när beslut fattas om huruvida en undersökning skall inledas eller inte. Ett klagomål skall avslås om bevisningen för utjämningsbar subventionering eller för skada är otillräcklig för att motivera att ärendet fortsätts. Förfaranden skall inte inledas mot länder vars import motsvarar en marknadsandel om mindre än 1 % om inte dessa länder tillsammans svarar för 3 % eller mer av gemenskapens konsumtion.

12. Klagomålet får återkallas innan undersökningen har inletts och skall då anses inte ha ingivits.

13. Om det efter samråd är uppenbart att bevisningen är tillräcklig för att motivera att ett förfarande inleds, skall kommissionen inleda förfarandet inom 45 dagar efter det att klagomålet ingavs och offentliggöra ett tillkännagivande om detta i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Om tillräcklig bevisning inte har framlagts skall den klagande efter samråd informeras om detta inom 45 dagar efter det att klagomålet gavs in till kommissionen.

14. I tillkännagivandet om att ett förfarande inleds, skall meddelas att en undersökning har påbörjats, anges den produkt och de länder som berörs, ges en sammanfattning av de uppgifter som har tagits emot och föreskrivas att alla relevanta uppgifter skall lämnas till kommissionen; vidare skall de tidsfrister anges inom vilka berörda parter skall ge sig till känna och skriftligen lämna sina synpunkter och uppgifter om dessa synpunkter och uppgifter skall kunna beaktas vid undersökningen. I tillkännagivandet skall även anges den tid inom vilken berörda parter kan begära att bli hörda av kommissionen enligt artikel 11.5.

15. Kommissionen skall underrätta de exportörer, importörer och intresseorganisationer för dessa som den vet är berörda samt ursprungs- eller exportlandet och de klagande om att förfarandet har inletts och skall, med hänsyn tagen till skyddet av konfidentiella uppgifter, tillställa de kända exportörerna och myndigheterna i ursprungs- eller exportlandet den fullständiga texten till det skriftliga klagomål som avses i punkt 1 och på begäran även göra den tillgänglig för andra berörda parter. Om antalet berörda exportörer är mycket stort kan den fullständiga texten till klagomålet i stället tillställas endast myndigheterna i ursprungs- eller exportlandet eller den berörda branschorganisationen.

16. En undersökning avseende utjämningstull skall inte hindra tullklarering.

Artikel 11 Undersökningen

1. Efter det att förfarandet har inletts skall kommissionen i samarbete med medlemsstaterna inleda en undersökning på gemenskapsnivå. Denna undersökning skall omfatta såväl subvention som skada och dessa företeelser skall undersökas samtidigt. För att säkerställa att undersökningsresultaten blir representativa skall en undersökningsperiod väljas som i fråga om subvention normalt skall omfatta den undersökningsperiod som anges i artikel 5.1. Uppgifter avseende en period som infaller efter undersökningsperioden skall normalt inte beaktas.

2. Parter som får frågeformulär i en undersökning om utjämningstull skall ges minst 30 dagar för att besvara dem. Tidsgränsen för exportörerna skall räknas från och med den dag då de får frågeformuläret, vilket skall anses ha skett en vecka efter det att frågeformuläret sändes till exportörerna eller överlämnades till den behörige diplomatiske representanten för ursprungs- eller exportlandet. Med hänsyn till de tidsfrister som gäller för undersökningen kan en förlängning av trettiodagarsperioden beviljas under förutsättning att parten företer goda skäl härför, i form av särskilda omständigheter.

3. Kommissionen kan begära att medlemsstaterna lämnar uppgifter, och medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att verkställa en sådan begäran. De skall sända kommissionen de begärda uppgifterna tillsammans med resultaten av alla inspektioner, kontroller eller undersökningar som utförts. Om dessa uppgifter är av allmänt intresse eller om en medlemsstat så begär skall kommissionen vidarebefordra dem till medlemsstaterna, under förutsättning att uppgifterna inte är konfidentiella, i vilket fall en icke-konfidentiell sammanfattning skall vidarebefordras.

4. Kommissionen kan anmoda en medlemsstat att utföra alla nödvändiga kontroller och inspektioner, särskilt hos importörer, handlare och gemenskapsproducenter, samt att utföra undersökningar i tredje land, under förutsättning att de berörda företagen ger sitt samtycke och att regeringen i landet i fråga har blivit officiellt underrättad och inte gör några invändningar. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att verkställa sådana anmodanden från kommissionens sida. Om kommissionen eller en medlemsstat så begär, skall tjänstemän från kommissionen bemyndigas att biträda medlemsstaters tjänstemän vid fullgörandet av deras åligganden.

5. De berörda parter som har givit sig till känna enligt artikel 10.14 skall höras om de har lämnat en skriftlig begäran om detta inom den tidsfrist som angavs i tillkännagivandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och därvid visat att de är berörda parter som troligen kommer att beröras av resultatet av förfarandet och att det finns särskilda skäl att höra dem.

6. På begäran skall de importörer, exportörer och klagande som har givit sig till känna enligt artikel 10.14 samt regeringen i ursprungs- eller exportlandet, ges tillfälle att möta parter med motstridiga intressen så att motsatta uppfattningar och motargument kan framföras. Därvid skall hänsyn tas till behovet av att skydda konfidentiella uppgifter och till parternas intresssen. Ingen av parterna skall vara skyldig att närvara vid ett sådant möte, och underlåtenhet att närvara skall inte skada den berörda partens sak. Muntliga uppgifter som lämnas enligt denna punkt skall beaktas av kommissionen om de därefter bekräftas skriftligen.

7. De klagande, regeringen i ursprungs- eller exportlandet, importörer och exportörer och deras intresseorganisationer, användare och konsumentorganisationer som har givit sig till känna enligt artikel 10.14, kan på skriftlig begäran få granska alla de uppgifter som har gjorts tillgängliga för kommissionen av någon av parterna i undersökningen, till skillnad från interna handlingar som upprättats av myndigheterna i gemenskapen eller dess medlemsstater, under förutsättning att dessa har betydelse för framläggandet av deras sak och att de inte är konfidentiella i den mening som avses i artikel 29 och att de används i undersökningen. Dessa parter får bemöta uppgifterna, och deras synpunkter skall beaktas i den mån de är tillräckligt väl underbyggda.

8. Utom under de omständigheter som avses i artikel 28 skall i görligaste mån riktigheten undersökas i de uppgifter som lämnas av berörda parter och som läggs till grund för de avgöranden som träffas.

9. I fråga om förfaranden som inleds enligt artikel 10.13 skall en undersökning om möjligt avslutas inom ett år. Sådana undersökningar skall under alla omständigheter avslutas inom 13 månader efter det att de inletts och detta skall, vad beträffar åtaganden, ske på grundval av undersökningsresultat enligt artikel 13 eller, vad beträffar slutgiltiga åtgärder, undersökningsresultat enligt artikel 15.

10. Under hela den tid som undersökningen pågår skall kommissionen ge ursprungs- eller exportlandet tillräckliga möjligheter att fortsätta samråd i syfte att klargöra den faktiska situationen och uppnå en ömsesidigt tillfredsställande lösning.

Artikel 12 Preliminära åtgärder

1. Preliminära tullar kan införas om

a) förfaranden har inletts enligt artikel 10,

b) ett tillkännagivande av detta har gjorts och berörda parter har givits tillräckliga möjligheter att inkomma med uppgifter och att yttra sig enligt artikel 10.14,

c) det preliminärt har fastställts att den importerade produkten beviljats utjämningsbara subventioner och därav följande skada för gemenskapsindustrin föreligger, och

d) gemenskapens intresse kräver att det görs ett ingripande för att förhindra denna skada.

De preliminära tullarna skall införas tidigast 60 dagar och senast nio månader från den dag förfarandet inleddes.

Storleken på den preliminära utjämningstullen får inte överstiga det sammanlagda beloppet på de preliminärt fastställda utjämningsbara subventionerna, men den bör vara lägre än detta om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja skadan för gemenskapsindustrin.

2. Preliminära tullar skall säkras genom en garanti, och övergången av de infrågavarande produkterna till fri omsättning i gemenskapen skall ske på villkor att en sådan garanti ställs.

3. Kommissionen skall efter samråd eller, i extremt brådskande fall, efter att ha informerat medlemsstaterna, vidta preliminära åtgärder. I det senare fallet skall samråd äga rum senast tio dagar efter det att kommissionen har meddelat medlemsstaterna vilka åtgärder som vidtagits.

4. Om en medlemsstat begär att kommissionen omedelbart ingriper och om villkoren i punkt 1 första och andra styckena är uppfyllda, skall kommissionen inom högst fem arbetsdagar efter det att denna begäran har mottagits besluta om huruvida en preliminär utjämningstull skall införas.

5. Kommissionen skall omedelbart underrätta rådet och medlemsstaterna om varje beslut som fattas med stöd av punkt 1 4. Rådet kan med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut.

6. Preliminära utjämningstullar skall ha en giltighetstid om högst fyra månader.

Artikel 13 Åtaganden

1. Undersökningar får avslutas utan att preliminära eller slutgiltiga tullar införs, om ett tillfredsställande, frivilligt åtagande mottas med innebörden att

a) ursprungs- eller exportlandet åtar sig att upphöra med eller begränsa subventionen eller att vidta andra åtgärder som påverkar dess verkningar, eller

b) exportören åtar sig att ändra sina priser eller att upphöra med export till det ifrågavarande området så länge som denna export beviljas utjämningsbara subventioner, så att kommissionen efter samråd kan vara övertygad om att subventionernas skadliga verkan undanröjts. Prishöjningar enligt sådana åtaganden skall inte vara större än vad som är nödvändigt för att undanröja den ifrågavarande utjämningsbara subventionen och de bör vara lägre än den utjämningsbara subventionen om sådana prishöjningar skulle vara tillräckliga för att undanröja skadan för gemenskapsindustrin.

2. Kommissionen kan föreslå åtaganden, men ett land eller en exportör skall inte vara förpliktad att göra ett sådant åtagande. Det faktum att ett land eller en exportör inte erbjuder sig att göra ett sådant åtagande eller inte godtar en uppmaning att göra det skall inte på något vis påverka bedömningen av ärendet. Det kan dock komma att fastställas att risk för skada med större sannolikhet blir ett faktum om den subventionerade importen fortsätter. Åtaganden skall inte begäras eller godtas från länder eller exportörer med mindre än att det preliminärt har fastställts att subvention och därav följande skada föreligger. Utom i undantagsfall får åtaganden inte erbjudas senare än vid slutet av den period under vilken uppgifter kan lämnas enligt artikel 30.5.

3. Åtaganden som erbjudits behöver inte godtas om det är praktiskt svårt att tillämpa dem, till exempel om antalet faktiska eller möjliga exportörer är alltför stort eller av andra skäl, inbegripet skäl av allmänpolitisk karaktär. Den berörde exportören eller det berörda ursprungs- eller exportlandet kan få ta del av de skäl som ligger till grund för förslaget att avslå erbjudandet om åtagande och ges tillfälle att yttra sig. Skälen för avslaget skall anges i det slutgiltiga beslutet.

4. De parter som erbjuder ett åtagande skall tillhandahålla en icke-konfidentiell version av åtagandet så att de parter som berörs av undersökningen kan få tillgång till det.

5. Om ett åtagande godtas efter samråd och rådgivande kommittén inte har några invändningar, skall undersökningen avslutas. I alla övriga fall skall kommissionen omedelbart förelägga rådet en rapport om resultaten av samråden tillsammans med ett förslag om att undersökningen skall avslutas. Undersökningen skall anses vara avslutad om inte rådet inom en månad med kvalificerad majoritet har beslutat annorlunda.

6. Om ett åtagande godtas skall undersökningen angående subventionering och skada normalt fullföljas. Om det i ett sådant fall fastställs att subventionering och skada inte förelegat, skall åtagandet automatiskt upphöra att gälla utom i de fall då ett sådant fastställande i stor utsträckning beror på förekomsten av ett åtagande. I sådana fall kan det begäras att åtagandet bibehålls under en skälig tidsperiod. Om subventionering och skada fastställs, skall åtagandet fortsätta att gälla på de villkor som fastställts och i enlighet med bestämmelserna i denna förordning.

7. Kommissionen skall begära att varje land eller exportör vars åtagande godtagits regelbundet lämnar uppgifter om åtagandets fullgörande och tillåter kontroll av relevanta uppgifter. Om dessa krav inte uppfylls skall detta betraktas som en överträdelse av åtagandet.

8. Om åtaganden från vissa exportörer godtas medan en undersökning pågår skall de, vid tillämpning av artiklarna 18, 19, 20 och 22 anses börja gälla från och med den dag då undersökningen avslutas för ursprungs- eller exportlandet i fråga.

9. Om en part bryter mot eller återtar ett åtagande skall en slutgiltig tull införas i enlighet med artikel 15 på grundval av de faktiska omständigheter som konstaterats i samband med den undersökning som ledde till att åtagandet gjordes, under förutsättning att denna undersökning avslutades med ett slutgiltigt fastställande av att subvention och skada förelåg och att den berörda exportören eller det berörda ursprungs- eller exportlandet har givits tillfälle att lämna synpunkter, utom i de fall där exportören eller regeringen i fråga återtar sitt åtagande.

10. En preliminär tull kan efter samråd införas enligt artikel 12 på grundval av de mest tillförlitliga uppgifter som finns tillgängliga, om det finns anledning att tro att ett åtagande har brutits eller, vid överträdelse av eller återtagande av åtagande, om den undersökning som ledde till åtagandet inte har avslutats.

Artikel 14 Avslutande utan åtgärder

1. Om klagomålet återkallas kan förfarandet avslutas om inte ett sådant avslutande skulle strida mot gemenskapens intresse.

2. Om det efter samråd fastställs att skyddsåtgärder inte är nödvändiga och om rådgivande kommittén inte anför några invändningar, skall undersökningen eller förfarandet avslutas. I alla övriga fall skall kommissionen omedelbart lämna en rapport till rådet om resultaten av samrådet tillsammans med ett förslag om att förfarandet skall avslutas. Förfarandet skall anses vara avslutat om inte rådet inom en månad med kvalificerad majoritet har beslutat annorlunda.

3. Förfarandet skall omedelbart avslutas om det konstateras att de utjämningsbara subventionernas storlek är minimal, i enlighet med punkt 5, eller den faktiska eller potentiella subventionerade importens volym, eller skadan, är försumbar.

4. För ett förfarande som inletts i enlighet med artikel 10.13 skall skada normalt anses som försumbar när importens marknadsandel understiger de procentsatser som fastställs i artikel 10.11. Vad beträffar undersökningar av import från utvecklingsländer skall den subventionerade importens volym även anses vara försumbar om den understiger 4 % av den sammanlagda importen av likadana varor till gemenskapen, under förutsättning att importen från utvecklingsländer, vars enskilda andelar av den sammanlagda importen understiger 4 %, inte tillsammans utgör mer än 9 % av den sammanlagda importen av likadana varor till gemenskapen.

5. De utjämningsbara subventionernas storlek skall anses vara minimal om de i värde understiger 1 %, med undantag för

a) undersökningar av import från utvecklingsländer där minimitröskeln för värdet skall vara 2 %, och

b) de utvecklingsländer som är medlemmar i WTO och som anges i bilaga VII till subventionsavtalet och de utvecklingsländer som är medlemmar i WTO och som helt har avskaffat exportsubventioner enligt definitionen i artikel 3.4 a i denna förordning, där minimitröskeln för värdet skall vara 3 %; om tillämpningen av denna bestämmelse är betingad av att exportsubventioner avskaffas skall den tillämpas från och med den dag då avskaffandet av exportsubventioner meddelas WTO-kommittén för subventioner och utjämningsåtgärder, och så länge som exportsubventioner inte beviljas av det ifrågavarande utvecklingslandet; denna bestämmelse skall upphöra att gälla åtta år efter det att WTO-avtalet trätt i kraft,

dock under förutsättning att det endast är undersökningen som avslutas när den utjämningsbara subventionens storlek understiger den relevanta minimitröskeln för enskilda exportörer och att exportörerna även fortsättningsvis omfattas av förfarandet och kan bli föremål för en översyn som genomförs för det ifrågavarande landet i enlighet med artiklarna 18 och 19.

Artikel 15 Införande av slutgiltiga tullar

1. Om det av de faktiska omständigheter som slutligen konstateras framgår att utjämningsbara subventioner och därav följande skada föreligger och att gemenskapens intresse kräver ett ingripande enligt artikel 31, skall rådet med enkel majoritet införa en slutgiltig utjämningstull på förslag av kommissionen efter samråd med rådgivande kommittén, om inte subventionen eller subventionerna dras tillbaka eller det kan påvisas att subventionerna inte längre utgör en förmån för de berörda exportörerna. Om preliminära tullar är i kraft skall ett förslag om slutgiltiga åtgärder föreläggas rådet senast en månad innan dessa tullar upphör att gälla. Storleken på utjämningstullen får inte överstiga det belopp som fastställts i enlighet med denna förordning för de utjämningsbara subventioner exportörerna faktiskt haft förmånen av, men bör vara lägre än det sammanlagda utjämningsbara subventionsbeloppet om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja den skada som vållats gemenskapsindustrin.

2. En utjämningstull skall på ett icke-diskriminerande sätt och med ett i varje enskilt fall lämpligt belopp införas på import av en produkt, oavsett var den kommer ifrån, om det konstateras att den haft förmån av en utjämningsbar subvention och vållar skada, utom på import för vilken ett åtagande enligt denna förordning har godtagits. I den förordning genom vilken tullen införs skall den tillämpliga tullsatsen anges för varje leverantör, eller om detta är praktiskt ogenomförbart, för varje berört leverantörsland.

3. Om kommissionen har begränsat sin undersökning i enlighet med artikel 27, får varje utjämningstull som tillämpas på import från de exportörer eller producenter som har givit sig till känna enligt artikel 27 men som inte har omfattats av undersökningen, inte överstiga det vägda genomsnittet av de utjämningsbara subventioner som fastställts för parterna i stickprovet. Vid tillämpningen av denna punkt skall kommissionen bortse från varje utjämningsbart subventionsbelopp som är noll eller understiger minimitröskeln och från utjämningsbara subventioner som fastställts under de omständigheter som avses i artikel 28. Enskilda tullsatser skall tillämpas på import från exportörer eller producenter för vilka ett enskilt belopp för utjämningsbar subvention har beräknats i enlighet med artikel 27.

Artikel 16 Retroaktiv verkan

1. Preliminära åtgärder och slutgiltiga utjämningstullar skall tillämpas endast på produkter som övergår till fri omsättning efter det att åtgärden enligt artiklarna 12.1 eller 15.1 trätt i kraft, om inte annat följer av de undantag som anges i denna förordning.

2. Om en preliminär tull har tillämpats och det slutliga konstaterandet av de faktiska omständigheterna visar att utjämningsbara subventioner och skada föreligger, skall rådet oavsett om en slutgiltig utjämningstull skall införas eller ej besluta i vilken omfattning den preliminära tullen slutgiltigt skall tas ut. I detta sammanhang skall "skada" inte innefatta vare sig en avsevärd försening vid etablerandet av en gemenskapsindustri eller risk för väsentlig skada, utom i de fall där det konstateras att detta skulle ha lett till väsentlig skada om inte preliminära åtgärder hade vidtagits. I alla övriga fall där sådan risk eller sådan försening föreligger, skall de preliminära beloppen återställas, och slutgiltiga tullar får införas endast från och med den dag då det slutligen fastställs att risk för skada eller en avsevärd försening föreligger.

3. Om den slutgiltiga utjämningstullen är högre än den preliminära tullen, skall mellanskillnaden inte tas ut. Om den slutgiltiga tullen är lägre än den preliminära tullen skall tullen beräknas på nytt. Om ett slutligt fastställande är negativt, skall den preliminära tullen inte bekräftas.

4. Produkter som införts för konsumtion högst 90 dagar före den dag då de preliminära åtgärderna började tillämpas men inte innan undersökningen inleddes, kan beläggas med en slutgiltig utjämningstull under förutsättning att importen har registrerats enligt artikel 24.5, att kommissionen har givit de berörda importörerna tillfälle att yttra sig och

a) det föreligger kritiska omständigheter som innebär att den berörda subventionerade produkten vållas skada som är svår att åtgärda på grund av omfattande import under en relativt kort tid av en produkt som drar förmån av utjämningsbara subventioner enligt bestämmelserna i denna förordning, och

b) det anses nödvändigt att införa retroaktiva utjämningstullar för denna import i syfte att förhindra att en sådan skada återuppstår.

5. Om åtaganden har brutits eller återtagits kan slutgiltiga tullar tas ut på varor som övergått till fri omsättning högst 90 dagar innan preliminära åtgärder började tillämpas under förutsättning att importen har registrerats enligt artikel 24.5 och att en sådan retroaktiv bedömning inte skall tillämpas på import som övergick till fri omsättning innan åtagandet bröts eller återtogs.

Artikel 17 Varaktighet

En utjämningsåtgärd skall vara i kraft endast så länge och i den utsträckning som krävs för att motverka utjämningsbara subventioner som vållar skada.

Artikel 18 Översyn vid giltighetstidens slut

1. En slutgiltig utjämningsåtgärd skall upphöra att gälla fem år efter det att den infördes eller fem år från den dag då den senaste översynen av såväl subvention som skada avslutades, om det inte vid en översyn konstateras att åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventionen och skadan fortsätter eller återkommer. En sådan översyn vid giltighetstidens utgång skall inledas på kommissionens initiativ eller på begäran av gemenskapsproducenter eller för gemenskapsproducenters räkning och åtgärden skall fortsätta att gälla i avvaktan på resultatet av en sådan översyn.

2. En översyn vid giltighetstidens utgång skall inledas om begäran innehåller tillräckliga bevis för att åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventionen och skadan fortsätter eller återkommer. Sannolikheten för detta kan exempelvis styrkas genom bevis för fortsatt subvention och skada eller bevis för att skadans undanröjande helt eller delvis är beroende av gällande åtgärder eller bevis för att exportörernas omständigheter eller marknadsvillkoren är sådana att det finns anledning att förmoda att den skadevållande subventioneringen skulle fortsätta.

3. När undersökningar enligt denna artikel utförs, skall exportörerna, importörerna, ursprungs- eller exportlandet och gemenskapsproducenterna ges tillfälle att utveckla, dementera eller yttra sig över de uppgifter som lämnats i begäran om översyn, och slutsatserna skall dras med beaktande av alla relevanta och dokumenterade bevis som framläggs avseende frågan om huruvida åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att subventionen och skadan fortsätter eller återkommer.

4. Ett tillkännagivande om att giltighetstiden snart kommer att löpa ut skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning vid en lämplig tidpunkt under det sista år åtgärderna är i kraft i enlighet med denna artikel. Därefter skall gemenskapsproducenterna senast tre månader innan femårsperioden löper ut ha rätt att inge en begäran om översyn i enlighet med punkt 2. Ett tillkännagivande om åtgärdernas faktiska upphörande i enlighet med denna artikel skall också offentliggöras.

Artikel 19 Interimsöversyn

1. Om det är nödvändigt kan en översyn av behovet av en fortsatt tillämpning av åtgärder utföras på initiativ av kommissionen eller på begäran av en medlemsstat eller, under förutsättning att en rimlig tid om minst ett år har gått sedan den slutgiltiga åtgärden infördes, på begäran av en exportör eller importör eller av gemenskapsproducenterna eller ursprungs- eller exportlandet, om begäran innehåller tillräckliga bevis som styrker behovet av en sådan interimsöversyn.

2. En interimsöversyn skall inledas om begäran innehåller tillräckliga bevis för att den fortsatta tillämpningen av åtgärden inte längre är nödvändig för att motverka den utjämningsbara subventionen eller för att det är osannolikt att skadan fortsätter eller återkommer om åtgärden upphävs eller ändras eller för att den gällande åtgärden inte, eller inte längre, är tillräcklig för att motverka den skadevållande utjämningsbara subventionen.

3. Om en utjämningstull som är lägre än de utjämningsbara subventionerna har införts skall en interimsöversyn inledas om gemenskapens producenter framlägger tillräckliga bevis för att denna tull inte har medfört någon ändring eller endast en otillräcklig ändring av försäljningspriset i gemenskapen för den importerade produkten. Om det vid undersökningen framkommer att detta antagande är korrekt kan utjämningstullen höjas för att den prishöjning som krävs för att undanröja skadan skall uppnås, men den höjda tullsatsen får inte överstiga det utjämningsbara subventionsbeloppet.

4. Vid undersökningar som genomförs i enlighet med denna artikel kan kommissionen bland annat överväga om de omständigheter som rör subvention och skada har ändrats väsentligt eller om gällande åtgärder leder till det avsedda resultatet att undanröja den skada som tidigare konstaterats enligt artikel 8. I detta sammanhang skall alla relevanta och dokumenterade bevis beaktas vid det slutliga fastställandet.

Artikel 20 Påskyndad översyn

En exportör vars export belagts med en slutgiltig utjämningstull men som, på andra grunder än vägran att samarbeta med kommissionen, inte undersökts enskilt vid den ursprungliga undersökningen, skall på begäran ha rätt till en påskyndad översyn så att kommissionen snabbt kan fastställa en individuell utjämningstullsats för denne exportör. En sådan översyn skall inledas efter samråd med rådgivande kommittén och efter det att gemenskapens producenter givits tillfälle att yttra sig.

Artikel 21 Återbetalning

1. Utan hinder av artikel 18 kan en importör begära återbetalning av tull som tagits ut, om det framkommer att det belopp på den utjämningsbara subventionen som ligger till grund för den erlagda tullen har slopats eller sänkts till en nivå som är lägre än den gällande tullsatsen.

2. Vid begäran om återbetalning av utjämningstull skall importören inge en ansökan till kommissionen. Ansökan skall inges via den medlemsstat på vars territorium produkterna övergått till fri omsättning inom sex månader från och med den dag då den slutgiltiga tullens storlek fastställdes av de behöriga myndigheterna eller från och med den dag då ett beslut slutgiltigt fattades om att ta ut de belopp för vilka säkerhet ställts i form av en preliminär tull. Medlemsstaterna skall omedelbart vidarebefordra denna begäran till kommissionen.

3. En ansökan om återbetalning skall anses vara vederbörligen styrkt endast om den innehåller exakta uppgifter om storleken på den återkrävda utjämningstullen samt alla tullhandlingar avseende beräkning och betalning av detta belopp. Den skall även innehålla bevisning om storleken på de utjämningsbara subventioner som under en representativ period har erhållits av den exportör eller producent som omfattas av tullen. I de fall då importören inte har någon anknytning till den berörda exportören eller producenten och dessa uppgifter inte är direkt tillgängliga eller då exportören eller producenten inte är villig att överlämna dem till importören, skall ansökan innehålla en förklaring av exportören eller producenten om att beloppet på den utjämningsbara subventionen har sänkts eller slopats enligt denna artikel och att det relevanta bevismaterialet kommer att tillställas kommissionen. Om denna bevisning inte framläggs inom en rimlig tid av exportören eller producenten, skall ansökan avslås.

4. Kommissionen skall efter samrad med rådgivande kommittén besluta om och i vilken omfattning ansökan skall bifallas, eller också kan den när som helst fatta beslut om att inleda en interimsöversyn, varvid de uppgifter och resultat som framkommer vid översynen som skall utföras i enlighet med de bestämmelser som gäller för denna typ av översyn, skall användas för att fastställa om och i vilken omfattning en återbetalning är berättigad. Återbetalning av tull skall normalt ske inom tolv månader, och under inga omständigheter senare än arton månader efter det att en importör av den produkt som belagts med utjämningstull har ingivit en styrkt begäran om återbetalning. Utbetalning av det återkrävda beloppet bör normalt göras av medlemsstaterna inom 90 dagar efter det nämnda beslutet.

Artikel 22 Allmänna bestämmelser om översyn och återbetalning

1. Tillämpliga bestämmelser i artiklarna 10 och 11, med undantag för dem som avser tidsfrister, skall gälla för varje översyn som genomförts i enlighet med artiklarna 18, 19 och 20. En sådan översyn skall genomföras snabbt och normalt avslutas inom tolv månader efter det att den inleddes.

2. Översyn enligt artiklarna 18, 19 och 20 skall inledas av kommissionen efter samråd med rådgivande kommittén. Om det vid översyn visar sig motiverat skall åtgärder upphävas eller bibehållas enligt artikel 18 eller upphävas, bibehållas eller ändras enligt artiklarna 19 och 20 av den gemenskapsinstitution som ansvarat för deras införande. Om åtgärderna upphävs för enskilda exportörer, men inte för landet i dess helhet, skall dessa exportörer även fortsättningsvis omfattas av förfarandet och kan underkastas en förnyad undersökning vid en senare översyn som utförs för landet i fråga enligt artiklarna 18, 19 och 20.

3. Om en översyn av åtgärder enligt artikel 19 fortfarande pågår då åtgärdernas giltighetstid löper ut enligt artikel 18, skall åtgärderna även undersökas med hänsyn till bestämmelserna i artikel 18.

4. Vid varje undersökning avseende översyn eller återbetalning som utförs enligt artiklarna 18 21 skall kommissionen, under förutsättning att omständigheterna är oförändrade, med vederbörligt beaktande av artiklarna 5, 6, 7 och 27, tillämpa samma metoder som vid den undersökning som ledde till införandet av tullen i fråga.

Artikel 23 Kringgående av åtgärder

1. Om gällande åtgärder kringgås får de utjämningstullar som har införts enligt denna förordning utvidgas till att omfatta import av likadana produkter eller delar av sådana produkter från tredje land. Kringgående skall definieras som en förändring i handelsmönstret mellan tredje land och gemenskapen som härrör från sådant bruk, sådana processer eller sådan bearbetning för vilka ingen annan tillräcklig grund eller ekonomisk anledning finns än införandet av utjämningstullen, samt att det finns bevis för att verkningarna av denna tull undergrävs i fråga om priser på eller kvantiteter av den likadana produkten och att den importerade likadana produkten eller delar av den fortfarande subventioneras.

2. Undersökningar skall inledas enligt denna artikel när en begäran innehåller tillräcklig bevisning för de faktorer som anges i punkt 1. Undersökningarna skall efter samråd med rådgivande kommittén inledas genom en förordning från kommissionen enligt vilken tullmyndigheterna även skall åläggas att antingen registrera importen enligt artikel 24.5 eller kräva garantier. Undersökningarna skall utföras av kommissionen med eventuellt bistånd av tullmyndigheterna och skall avslutas inom nio månader. Om det slutligen framkommer att en utvidgning av åtgärderna är berättigad, skall rådet med enkel majoritet på förslag av kommissionen införa denna utvidgning från och med den dag då registrering infördes enligt artikel 24.5 eller från och med den dag då garantier krävdes. De tillämpliga bestämmelserna i denna förordning som gäller förfaranden vid inledande och genomförande av undersökningar skall gälla enligt denna artikel.

3. Produkter som åtföljs av ett tullcertifikat som intygar att import av varorna inte utgör kringgående skall inte omfattas av registrering enligt artikel 24.5 eller av åtgärder. Dessa certifikat kan på skriftlig ansökan utfärdas till importörer efter bemyndigande genom ett beslut av kommissionen efter samråd med rådgivande kommittén eller ett beslut av rådet om införande av åtgärder, och de skall vara giltiga under den period och på de villkor som anges i dem.

4. Bestämmelserna i denna artikel skall inte utesluta den normala tillämpningen av gällande tullbestämmelser.

Artikel 24 Allmänna bestämmelser

1. Preliminära eller slutgiltiga utjämningstullar skall införas genom förordning och tas ut av medlemsstaterna i den form och enligt den tullsats och de villkor som anges i den förordning genom vilken dessa tullar införs. Dessa tullar skall även tas ut oberoende av de tullar, skatter och andra avgifter som normalt åläggs import. Ingen produkt skall beläggas med både antidumpnings- och utjämningstull i syfte att råda bot på en och samma situation som uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention.

2. Förordningar genom vilka preliminära eller slutgiltiga utjämningstullar införs och förordningar eller beslut genom vilka åtaganden godtas eller genom vilka undersökningar och förfaranden avslutas skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Sådana förordningar eller beslut skall med beaktande av skyddet för konfidentiella uppgifter särskilt innehålla namnen på exportörerna, om det är möjligt, eller de berörda länderna, en varubeskrivning och en sammanfattning av de omständigheter och överväganden som är relevanta för fastställandet av subvention och skada. I varje enskilt fall skall en kopia av förordningen eller beslutet skickas till de berörda parter som är kända. Bestämmelserna i denna punkt skall i tillämpliga delar även gälla översyner.

3. Särskilda bestämmelser, i synnerhet avseende den gemensamma definitionen av begreppet ursprung enligt rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (4), får antas i enlighet med den här förordningen.

4. Om det ligger i gemenskapens intresse kan de åtgärder som införs enligt denna förordning, efter samråd med rådgivande kommittén, för en period om nio månader tillfälligt upphävas genom ett beslut av kommissionen. Detta tillfälliga upphävande kan förlängas med en ytterligare period om högst ett år om rådet med enkel majoritet på förslag av kommissionen fattar beslut om detta. Åtgärder får endast upphävas tillfälligt om marknadsförhållandena tillfälligt har ändrats i en sådan omfattning att det finns anledning att anta att skadan inte kommer att återuppstå om åtgärderna tillfälligt upphävs och under förutsättning att gemenskapsindustrin har givits tillfälle att yttra sig och att dessa yttranden har beaktats. Åtgärder kan när som helst efter samråd återinföras om skälet till att de tillfälligt upphävdes inte längre är tillämpligt.

5. Kommissionen kan efter samråd med rådgivande kommittén kräva att tullmyndigheterna vidtar lämpliga åtgärder för att registrera importen så att åtgärder därefter kan vidtas mot denna import från och med dagen för registreringen. Import kan göras till föremål för registrering på begäran av gemenskapsindustrin, om begäran innehåller tillräcklig bevisning för att motivera en sådan åtgärd. Registrering skall införas genom en förordning i vilken ändamålet med åtgärden och i förekommande fall den uppskattade storleken på eventuella framtida betalningsförpliktelser skall anges. Import får inte göras till föremål för registrering under en längre period än nio månader.

6. Medlemsstaterna skall varje månad till kommissionen lämna uppgifter om importhandeln med sådana produkter som omfattas av undersökning och åtgärder samt de tullbelopp som tagits ut i enlighet med denna förordning.

Artikel 25 Samråd

1. De samråd som föreskrivs i denna förordning skall, med undantag för dem som avses i artiklarna 10.9 och 11.10, äga rum i en rådgivande kommitté, som skall bestå av företrädare för varje medlemsstat och ha en företrädare för kommissionen som ordförande. Samråd skall hållas omedelbart på begäran av en medlemsstat eller på initiativ av kommissionen, och under alla omständigheter inom en tidsperiod som gör det möjligt att respektera de tidsfrister som fastställs i denna förordning.

2. Kommittén skall sammanträda på kallelse av ordföranden. Denne skall snarast möjligt förse medlemsstaterna med alla relevanta uppgifter.

3. När så krävs kan samråd ske enbart i skriftlig form; i sådana fall skall kommissionen underrätta medlemsstaterna och ange en tidsfrist inom vilken de skall ha rätt att lämna synpunkter eller begära ett muntligt samråd, som ordföranden skall ordna, under förutsättning att ett sådant muntligt samråd kan äga rum inom en tidsperiod som gör det möjligt att respektera de tidsfrister som fastställs i denna förordning.

4. Samråd skall särskilt avse

a) förekomsten av utjämningsbara subventioner och metoderna för att fastställa deras storlek,

b) förekomsten och omfattningen av skada,

c) orsakssambandet mellan den subventionerade importen och skadan,

d) de åtgärder som under föreliggande förhållanden är lämpliga för att förhindra eller avhjälpa den av utjämningsbara subventioner vållade skadan samt hur dessa åtgärder skall genomföras.

Artikel 26 Kontrollbesök

1. Kommissionen skall, om den finner detta lämpligt, genomföra besök hos importörer, exportörer, handlare, agenter, producenter och branschföreningar och -organisationer för att gå igenom deras bokföring och kontrollera de uppgifter som lämnats om subventioner och skada. Kontrollbesök får endast genomföras om frågeformuläret i tid besvarats på ett korrekt sätt.

2. Kommissionen kan vid behov utföra undersökningar i tredje land under förutsättning att de berörda företagen ger sitt samtycke, att det berörda landet underrättas och att detta inte motsätter sig undersökningen. Så snart de berörda företagens samtycke har erhållits bör kommissionen underrätta myndigheterna i ursprungs- eller exportlandet om namn på och adress till de företag som skall besökas och de datum som överenskommits.

3. De berörda företagen skall underrättas om vilka slags uppgifter som skall kontrolleras vid kontrollbesöket och om alla ytterligare uppgifter som kan komma att krävas vid sådana besök, vilket inte behöver utesluta att det mot bakgrund av de uppgifter som framkommer vid kontrollbesöket kan krävas att ytterligare detaljuppgifter lämnas.

4. Vid undersökningar som genomförs enligt punkterna 1, 2 och 3 skall kommissionen biträdas av tjänstemän från de medlemsstater som begär detta.

Artikel 27 Stickprov

1. I de fall där antalet klagande, exportörer eller importörer, slag av produkter eller transaktioner är stort får undersökningen begränsas till

a) ett rimligt antal parter, produkter eller transaktioner genom statistiskt representativa stickprov som utförs på grundval av de uppgifter som är tillgängliga när urvalet görs, eller

b) den största representativa produktions-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande.

2. Urvalet av parter, slag av produkter eller transaktioner som görs i enlighet med denna artikel skall kommissionen ansvara för, men urvalet skall helst göras i samråd med de berörda parterna och med deras samtycke, under förutsättning att dessa partner inom tre veckor efter det att undersökningen inletts givit sig till känna och lämnat tillräckliga uppgifter för att ett representativt stickprov skall kunna göras.

3. I de fall undersökningen har begränsats enligt denna artikel skall ett enskilt belopp för utjämningsbar subvention dock beräknas för varje exportör eller producent som inte ursprungligen utvaldes och som lämnar de nödvändiga uppgifterna inom de tidsfrister som anges i denna förordning, utom när antalet exportörer eller producenter är så stort att enskilda undersökningar skulle bli orimligt betungande och skulle förhindra att undersökningen avslutades i rätt tid.

4. Om beslut fattas om stickprovstagning och några eller alla utvalda parter brister i samarbetet och detta i betydande grad kan komma att påverka resultatet av undersökningen, får ett nytt stickprov göras. Om samarbetet fortsatt uppvisar avsevärda brister eller om det inte finns tillräckligt med tid för att ta ett nytt stickprov skall tillämpliga bestämmelser i artikel 28 gälla.

Artikel 28 Bristande samarbete

1. I sådana fall där någon berörd part vägrar att ge tillgång till eller på något annat sätt inte lämnar nödvändiga uppgifter inom de tidsfrister som fastställs i denna förordning eller väsentligen hindrar undersökningen kan preliminära eller slutgiltiga, positiva eller negativa avgöranden fattas på grundval av tillgängliga uppgifter.

Om det framkommer att någon berörd part har lämnat oriktiga eller vilseledande uppgifter skall dessa lämnas utan beaktande och tillgängliga uppgifter kan användas.

Berörda parter bör göras uppmärksamma på konsekvenserna av bristande samarbete.

2. Underlåtenhet att lämna svar i datoriserad form skall inte anses utgöra bristande samarbete, under förutsättning att den berörda parten kan visa att det skulle vara orimligt betungande eller medföra orimliga extrakostnader att lämna svar på det sätt som begärts.

3. Även om de uppgifter som lämnas av en berörd part inte är fullkomliga i varje avseende bör de inte lämnas utan beaktande, under förutsättning att eventuella brister inte är sådana att de gör det orimligt svårt att komma fram till ett rimligt tillförlitligt avgörande, att uppgifterna i tid lämnas på ett korrekt sätt och är kontrollerbara och att parten har handlat efter bästa förmåga.

4. Om bevis eller uppgifter inte godtas skall den part som lämnat dem omedelbart underrättas om orsakerna till detta och ges tillfälle att lämna ytterligare förklaringar inom den fastställda tidsfristen. Om förklaringarna inte anses vara tillfredsställande skall skälen till att dessa bevis eller uppgifter avvisas anges och uppges i de avgöranden som offentliggörs.

5. Om fastställanden, inbegripet de som rör utjämningsbara subventioners storlek, grundas på bestämmelserna i punkt 1 och de uppgifter som lämnas i klagomålet, skall uppgifterna om det är praktiskt möjligt och med beaktande av tidsfristerna för undersökningen, kontrolleras mot uppgifter från andra oberoende källor som kan finnas tillgängliga, exempelvis offentliggjorda prislistor, officiell importstatistik och uppgifter om tullintäkter, eller uppgifter som andra berörda parter lämnat som ett led i undersökningen.

6. Om någon berörd part inte samarbetar eller endast delvis samarbetar så att relevanta uppgifter därigenom undanhålls, kan resultatet utfalla mindre gynnsamt för parten än om denne hade samarbetat.

Artikel 29 Konfidentiell behandling

1. Uppgifter som till sin natur är konfidentiella (t.ex. på grund av att deras utlämnande skulle medöfra en klar konkurrensfördel för en konkurrent eller leda till väsentlig skada för den person som lämnar uppgifterna, eller för en person från vilken denne har erhållit uppgifterna) eller som lämnas konfidentiellt av parter i en undersökning, skall på välgrundad begäran behandlas konfidentiellt av myndigheterna.

2. De berörda parter som lämnar konfidentiella uppgifter skall lämna icke-konfidentiella sammanfattningar av dessa. Dessa sammanfattningar skall vara tillräckligt detaljerade för att det skall vara möjligt att kunna bilda sig en rimlig uppfattning om kontentan av de konfidentiella uppgifterna. Under särskilda omständigheter får dessa parter ange att uppgifterna i fråga inte kan sammanfattas. Under sådana särskilda omständigheter skall en förklaring lämnas angående skälen till att uppgifterna inte kan sammanfattas.

3. Om en begäran om konfidentiell behandling inte anses berättigad och om den person som lämnar uppgifterna antingen är ovillig att göra uppgifterna tillgängliga eller att tillåta att de yppas i allmännare ordalag eller i sammanfattad form, får dessa uppgifter lämnas utan beaktande om det inte med hjälp av lämpliga källor på ett tillfredsställande sätt går att påvisa att uppgifterna är korrekta. Begäran om konfidentiell behandling skall inte avvisas godtyckligt.

4. Denna artikel skall inte hindra gemenskapens myndigheter från att lämna ut allmän information, särskilt inte de skäl som legat till grund för de beslut som fattats i enlighet med denna förordning, och inte heller att de lämnar ut den bevisning som gemenskapens myndigheter stödjer sig på i den mån det är nödvändigt att redogöra för dessa skäl vid en rättegång. Ett sådant utlämnande måste ske med beaktande av de berörda parternas legitima intresse av att deras affärs- eller statshemligheter inte röjs.

5. Rådet, kommissionen och medlemsstaterna eller någon av dessas tjänstemän får inte utan uttryckligt tillstånd från uppgiftslämnaren lämna ut några uppgifter som mottagits i enlighet med denna förordning och för vilka uppgiftslämnaren har begärt konfidentiell behandling. Uppgifter som utväxlas mellan kommissionen och medlemsstaterna eller uppgifter avseende samråd enligt artikel 25 eller samråd enligt artiklarna 10.9 och 11.10, eller interna handlingar som upprättats av gemenskapens eller medlemsstaternas myndigheter får endast lämnas ut om detta uttryckligen anges i denna förordning.

6. Uppgifter som mottagits i enlighet med denna förordning får endast användas för de ändamål för vilka de begärdes.

Artikel 30 Utlämnande av uppgifter

1. De klagande, importörer, exportörer och deras intresseorganisationer, samt ursprungs- eller exportlandet, får begära att uppgifter om de viktigaste omständigheter och överväganden som ligger till grund för införandet av preliminära åtgärder lämnas ut. En sådan begäran skall göras skriftligen omedelbart efter det att de preliminära åtgärderna har införts och uppgifterna skall därefter så snart som möjligt lämnas ut skriftligen.

2. De parter som avses i punkt 1 får begära att slutligen få ta del av de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka man avser att rekommendera att slutgiltiga åtgärder införs eller att en undersökning eller ett förfarande avslutas utan att åtgärder införs, varvid särskild hänsyn skall tas till utlämnandet av sådana omständigheter och överväganden som skiljer sig från dem som låg till grund för de preliminära åtgärderna.

3. En begäran om att slutligen få ta del av uppgifter skall lämnas skriftligen till kommissionen och, om en preliminär tull har tillämpats, vara kommissionen till handa senast en månad efter det att införandet av tullen i fråga offentliggjordes. Om en preliminär tull inte har tillämpats skall parterna ges tillfälle att begära ett slutligt utlämnande av uppgifterna inom den tidsfrist som fastställs av kommissionen.

4. Ett slutligt utlämnande av uppgifter skall ske skriftligen. Det skall ske så snart som möjligt med beaktande av skyddet för konfidentiella uppgifter och normalt sett senast en månad innan ett slutgiltigt beslut fattas eller innan kommissionen lämnar förslag till slutgiltiga åtgärder enligt artiklarna 14 och 15. Om kommissionen vid den tidpunkten inte kan utlämna vissa omständigheter eller överväganden skall dessa utlämnas så snart som möjligt. Utlämnande av uppgifter skall inte inverka på något beslut som kommissionen eller rådet därefter kan komma att fatta, men om ett sådant beslut fattas på grundval av andra omständigheter eller överväganden skall dessa utlämnas snarast möjligt.

5. De uppgifter som lämnas efter ett slutligt utlämnande av uppgifter skall endast beaktas om de inkommer inom en period som i varje enskilt fall skall fastställas av kommissionen och som skall vara minst tio dagar med beaktande av hur brådskande ärendet är.

Artikel 31 Gemenskapens intresse

1. Ett fastställande om huruvida ett ingripande är befogat med hänsyn till gemenskapens intresse skall fattas på grundval av en helhetsbedömning av alla berörda parters intressen, inbegripet den inhemska industrins, användarnas och konsumenternas intressen, och ett fastställande enligt denna artikel skall endast göras då alla parter har givits tillfälle att yttra sig enligt punkt 2. Vid en sådan undersökning skall särskild hänsyn tas till behovet av att undanröja den snedvridning av handeln som följer av skadevållande subventionering och till behovet av att återställa en effektiv konkurrens. Åtgärder som fastställs på grundval av konstaterad subventionering och skada får inte vidtas om myndigheterna på grundval av samtliga lämnade uppgifter med säkerhet kan fastslå att det inte ligger i gemenskapens intresse att vidta sådana åtgärder.

2. För att få fram ett ordentligt underlag som gör det möjligt för myndigheterna att beakta alla synpunkter och uppgifter när de fattar beslut om huruvida det ligger i gemenskapens intresse att införa åtgärder, kan de klagande, importörerna och deras intresseorganisationer, representativa användare och representativa konsumentorganisationer ge sig till känna och lämna uppgifter till kommissionen inom de tidsfrister som anges i tillkännagivandet om inledande av undersökning avseende utjämningstull. Dessa uppgifter eller lämpliga sammanfattningar därav skall göras tillgängliga för de övriga parter som anges i denna punkt, vilka skall ha rätt att yttra sig över uppgifterna.

3. Parter som har handlat enligt punkt 2 får begära att bli hörda. En sådan begäran skall beviljas om den lämnas inom de tidsgränser som anges i punkt 2 och om den innehåller sådana skäl som med beaktande av gemenskapens intresse motiverar att parten bör höras.

4. Parter som har handlat i enlighet med punkt 2 får yttra sig om tillämpningen av de preliminära tullar som har införts. För att dessa synpunkter skall kunna beaktas skall de ha inkommit inom en månad efter det att åtgärderna i fråga börjat tillämpas och synpunkterna eller sammanfattningar av dem skall göras tillgängliga för övriga parter som skall ha rätt att yttra sig över dem.

5. Kommissionen skall undersöka de uppgifter som inlämnats på korrekt sätt och undersöka i vilken omfattning de är representativa, och resultaten av denna analys tillsammans med en bedömning av dessa uppgifter skall överlämnas till rådgivande kommittén. Kommissionen skall vid utarbetandet av förslag i enlighet med artiklarna 14 och 15 ta kommitténs samlade åsikter i beaktande.

6. De parter som har handlat i enlighet med punkt 2 kan begära att få tillgång till de omständigheter och överväganden som ligger till grund för de sannolika slutgiltiga besluten. Dessa uppgifter skall i görligaste mån göras tillgängliga för dem utan att detta inverkar på sådana beslut som kommissionen eller rådet senare kan komma att fatta.

7. Uppgifter skall endast beaktas när faktisk bevisning stöder deras tillförlitlighet.

Artikel 32 Förhållande mellan utjämningstullåtgärder och multilaterala lösningar

Om en importerad produkt omfattas av någon motåtgärd som införs i enlighet med de förfaranden för tvistlösning som fastställs i subventionsavtalet och denna åtgärd är ändamålsenlig för att avhjälpa den skada som de utjämningsbara subventionerna har vållat, skall varje utjämningstull som införts för produkten i fråga omedelbart avskaffas eller tillfälligt upphävas, beroende på vad som är tillämpligt.

Artikel 33 Slutbestämmelser

Denna förordning skall inte utesluta tillämpningen av

a) sådana särskilda bestämmelser som anges i överenskommelser mellan gemenskapen och tredje land,

b) gemenskapens förordningar på jordbruksområdet och rådets förordningar EG nr 3448/93 (5), (EEG) nr 2730/75 (6) och (EEG) nr 2783/75 (7), varvid denna förordning skall komplettera de förordningarna och tillämpas utan hinder av alla de bestämmelser i dessa förordningar som utesluter tillämpning av utjämningstullar,

c) särskilda åtgärder, under förutsättning att sådana åtgärder inte står i strid med förpliktelser enligt GATT.

Artikel 34 Upphävande av gällande lagstiftning och övergångsåtgärder

Förordning (EG) nr 3284/94 skall upphöra att gälla.

Upphävandet av förordning (EG) nr 3284/94 skall inte påverka giltigheten av de förfaranden som inletts med stöd av den förordningen.

Hänvisningar till förordning (EEG) nr 2423/88 och till förordning (EG) nr 3284/94 skall i förekommande fall tolkas som hänvisningar till den här förordningen.

Artikel 35 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 522/94 (EGT nr L 66, 10.3.1994, s. 10).

(2) EGT nr L 336, 23.12.1994, s. 1.

(3) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 22. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1252/95 (EGT nr L 122, 2.6.1995, s. 2).

(4) EGT nr L 302, 19.10.1992, s. 1, senast ändrad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 82/97 (EGT nr L 17, 21.1.1997, s. 1).

(5) EGT nr L 318, 20.12.1993, s. 18.

(6) EGT nr L 281, 1.11.1975, s. 20. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2931/95 (EGT nr L 307, 20.12.1995, s. 10).

(7) EGT nr L 282, 1.11.1975, s. 104. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2916/95 (EGT nr L 305, 19.12.1995, s. 49).

BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER EXEMPEL PÅ EXPORTSUBVENTIONER

a) Direkta statliga subventioner till ett företag eller en industri, som bestäms av företagets eller industrins exportresultat.

b) System varigenom en exportör får förfoga ö