Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen - Handlingsplan för konsumentpolitiken 1999-2001"

(2000/C 57/12)

BAKGRUND

Kommissionens meddelande "Handlingsplan för konsumentpolitiken 1999-2001" [KOM(1998) 696 slutlig].

Regionkommitténs presidiums beslut av den 15 juli 1998 att i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget ge utskott 5 "Socialpolitik, folkhälsa, konsumentskydd, forskning, turism" ansvaret för det förberedande arbetet.

Det utkast till yttrande (CdR 181/99) som antogs av utskott 5 den 6 september 1999 (föredragande: Franz Josef Jung, D, PPE).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén enhälligt följande yttrande vid sin 31:a plenarsession den 17-18 november 1999 (sammanträdet den 18 november).

1. Inledning

1.1. Utgångsläge

1.1.1. Globaliseringen av marknaderna och de tekniska framstegen får allt större och mer bestående effekter för såväl tjänster och produkter som för försäljningsmetoderna. Konsumenterna erbjuds allt fler och ständigt nya produkter. Till detta kommer att det blir allt vanligare att produkterna inte längre tillverkas i den medlemsstat där konsumenten är bosatt, eller inom Europeiska unionen. Till följd av tekniska innovationer och vetenskapliga framsteg blir produktionsmetoderna och processerna mer och mer komplicerade och moderna, och vilka långsiktiga konsekvenser detta kan få för konsumenternas hälsa och säkerhet går ännu inte att med säkerhet bedöma.

1.1.2. Denna utveckling ställer konsumentpolitiken inför nya uppgifter och kommer därigenom att påverka den framtida konsumentpolitiken. Konsumenterna i Europa förväntar sig strikta hälso- och säkerhetsnormer för dessa produkter och tjänster, och genom dessa förväntningar skapas en måttstock för medlemsstaternas och Europeiska unionens framtida politik, i synnerhet när det gäller åtgärder, riskbedömning och lagstiftning. Denna utveckling, präglad av snabba förändringar, ställer stora krav på konsumenternas kunskaper och omdömesförmåga, något som de hittills inte alltid kunnat utveckla på alla områden. Europeiska kommissionen utgår från att medlemsstaternas regeringar härigenom i allt högre grad kommer att tvingas att vidta åtgärder, och att det i framtiden, vid sidan av förbättringar när det gäller samverkan och samordning kommer att krävas en mer flexibel och behovsinriktad lagstiftningspolitik samt en mer objektiv utformning av politiken som inbegriper oberoende och vetenskapligt säkerställda bedömningar. Dessutom måste konsumenternas tillgång till information bli bättre och mer omfattande.

1.1.3. Även när det gäller tjänster förändras marknaderna och därigenom konsumenternas förväntningar. Allt fler konsumenter efterfrågar i egenskap av lekmän exempelvis komplicerade finansiella tjänster, bland annat i samband med en utökad, privat organiserad äldreomsorg. I motsats till varor är emellertid tjänster huvudsakligen anpassade till konsumenternas personliga behov, vilket försvårar en jämförelse med utbudet av andra tjänster och leder till ett minskat konkurrenstryck. Detta innebär en utmaning för den framtida konsumentpolitiken och kräver att man i de delvis redan föreliggande rättsliga bestämmelserna tar hänsyn till det allt mer komplicerade utbudet.

1.1.4. Tjänster som tidigare uteslutande organiserades inom den offentliga sektorn har under senare år genomgått genomgripande förändringar på grund av den liberalisering som genomförts. Avregleringen av dessa tjänster motiverades framför allt med att detta skulle innebära stora fördelar för konsumenterna till följd av den ökande konkurrensen. Europeiska kommissionen påpekar att det i vissa fall kan krävas ytterligare åtgärder för att den effekt som eftersträvades verkligen skall uppnås.

1.1.5. På grund av den snabba utbredningen av ny informations- och kommunikationsteknik, och i synnerhet av Internet, genomgår marknadsförings- och försäljningsmetoderna omfattande förändringar. Genom Internet får konsumenterna möjlighet att i den omfattning de önskar ta del av en mängd information och erbjudanden. Detta kan samtidigt innebära en risk, eftersom framför allt de rättsliga ramarna för elektronisk handel ännu inte är helt klarlagda. Behovet av engagemang på detta område innebär att det öppnas en mängd olika handlingsområden på europeisk nivå.

1.2. Bakgrund

1.2.1. Genom Amsterdamfördragets nya artikel 153 föreskrivs att gemenskapen skall säkerställa en hög konsument skyddsnivå och främja konsumenternas intressen genom att medverka till att skydda deras hälsa, trygghet och ekonomiska intressen samt genom att verka för deras rätt till upplysning, information och organisationsfrihet i intressebevakande syfte.

1.2.2. Första gången en hög konsumentskyddsnivå förklarades vara ett självständigt mål i unionsfördraget var redan i Maastrichtfördraget. I artikel 153 i Amsterdamfördraget blir detta mål bekräftat, betonat och vidareutvecklat. Det är också av stor betydelse för konsumentpolitikens fortsatta utveckling att man även i framtiden beaktar de krav som konsumentskyddet ställer när man fastställer och genomför gemenskapens politik och åtgärder på andra områden.

1.2.3. Denna förstärkning av konsumenternas rättigheter och bekräftelsen av konsumentpolitiken som ett självständigt politikområde i Amsterdamfördraget var också något som Regionkommittén krävde i yttrandet av den 13 juni 1996 om kommissionens meddelande "Konsumentpolitiska prioriteringar 1996-1998" (CdR 221/96 fin)(1).

1.3. Målsättning

Genom detta yttrande vill Regionkommittén

- ge ännu ettbidrag till att stärka konsumentskyddet och konsumenternas rättigheter i Europeiska unionen,

- stödja Europeiska kommissionen vid genomförandet av handlingsplanen för konsumentpolitiken 1999-2001,

- ge förslag till förbättringar av konsumentskyddet,

- betona medlemsstaternas och de lokala och regionala myndigheternas ansvar för förverkligandet av konsumentskyddet i Europa,

- bidra till att Europeiska kommissionen, medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna kan ha ett aktivt konsumentpolitiskt samarbete med näringslivet, konsumentorganisationerna och konsumenterna.

2. Innehåll i handlingsplanen för konsumentpolitiken 1999-2001

I den konsumentpolitiska handlingsplanen 1999-2001 presenterar Europeiska kommissionen en uppgiftsram vars målsättning är att konsumenterna i EU skall kunna göra sig hörda på ett bättre sätt, att säkerställa en hög hälso- och säkerhetsnivå samt att oförbehållsamt tillvarata konsumenternas ekonomiska intressen i Europeiska unionen. Med dessa tre prioriterade mål för konsumentskyddet vill Europeiska kommissionen inleda det nya årtusendet.

2.1. En starkare röst för konsumenterna i EU

2.1.1. Europeiska kommissionen utgår från att konsumenterna själva har ett visst ansvar för att tillvarata och bevaka sina intressen, men genom de allt mer komplicerade förhållandena och det ständigt ökande informationsutbudet, inte minst på grund av informationssamhällets utveckling, är de beroende av ett effektivt och objektivt understöd. Detta gäller i särskilt hög grad för vissa befolkningsgrupper.

2.1.2. En förutsättning för att konsumenternas intressen skall kunna tillvaratas på ett effektivt sätt är att det finns effektiva konsumentorganisationer. För att konsumentorganisationerna på ett effektivt, kompetent och oberoende sätt skall kunna ägna sig åt konsumenternas angelägenheter, exempelvis i form av information, rådgivning och representation, krävs det ekonomiskt och fackmässigt understöd. I detta syfte lägger kommissionen i bilaga 1 i meddelandet fram förslag om utbildningsåtgärder för konsumentorganisationerna som komplement till det befintliga utbildningsutbudet, samt förslag till fortbildningsåtgärder.

2.1.3. Europeiska kommissionen betonar den betydelse dialogen har för att säkerställa att konsumenternas intresse tillvaratas på lämpligt sätt i förhållande till andra aktörer i samhället. Det handlar inte bara om konsumenternas dialog med näringslivet eller de lokala, regionala och nationella myndigheternas dialog med Europeiska kommissionen, utan även om Europeiska kommissionens dialog med tredje land och med internationella organisationer.

2.1.4. För att konsumenternas situation bättre skall uppmärksammas har Europeiska kommissionen för avsikt att under den europeiska opinionsbildningsprocessen vid sidan av ett utökat samråd med konsumentorganisationerna framför allt främja en sakinriktad dialog mellan konsumenter och producenter så att dessa om möjligt kan enas om självregleringsåtgärder för att lösa potentiella eller reella konflikter. För att konsumentfrågorna skall kunna beaktas på lämpligt sätt bör Europeiska kommissionens konsumentkommitté i framtiden rådfrågas när det gäller genomförandeåtgärder, utbildning och informationskampanjer inom Europeiska unionen. Kommissionen vill främja dialogen mellan näringslivet och konsumenterna genom att ställa medel till förfogande för genomförande av (årligen återkommande) dialogrundor inom olika sektorer på "lägsta" nivå, det vill säga mellan konsumenterna och näringslivet.

2.1.5. Dialogen mellan Europeiska kommissionen och konsumenterna på den europeiska inre marknaden bör fördjupas genom att man inrättar fler europeiska konsument-, informations- och rådgivningskontor, så kallade euroinfocentrer. I samarbete med konsumentorganisationerna bör dessa euroinfocentrer bedriva en utökad PR-verksamhet gentemot allmänheten. För att förbättra informationsflödet för alla som verkar inom eller utnyttjar dessa kontor har Europeiska kommissionen för avsikt att skapa ett nätverk mellan sina egna enheter och euroinfocentren.

2.1.6. Europeiska kommissionen anser även att det är viktigt att stödja konsumentutbildningen i medlemsstaterna. Gemenskapen skall bidra till detta genom att i samarbete med de nationella, regionala och lokala myndigheterna verka för utbyte av bästa metoder när det gäller konsumentutbildning inom skolväsendet. Kommissionen har här för avsikt att inrikta sig på läromedelsutveckling, lärarfortbildning och samverkansformer mellan skolor och lokalsamhällen.

2.2. En hög hälso- och säkerhetsnivå för konsumenterna i EU

2.2.1. På detta område har kommissionen fastställt följande tyngdpunkter:

- Politik baserad på vetenskap.

- Säkrare produkter.

- Säkrare tjänster.

- Bättre genomförande, övervakning och reaktion på nödsituationer.

2.2.2. I handlingsplanen hänvisar Europeiska kommissionen till de ökande riskerna för konsumenternas hälsa och säkerhet till följd av mer komplicerade produkter och tjänster. Kommissionen pekar särskilt på nödvändigheten av ett konsekvent och objektivt förfarande när de politiska strategierna utarbetas och anser att dessa måste bygga på en oberoende, vetenskaplig riskbedömning. I detta sammanhang betonar Europeiska kommissionen att även oförutsedda negativa effekter och risker för konsumenternas hälsa och säkerhet snabbt måste upptäckas och bedömas, samt att man omedelbart måste vidta lämpliga åtgärder.

2.2.3. Europeiska kommissionen har därför som mål att konsolidera och effektivisera de vetenskapliga kommittéernas arbete, ett mål som bland annat kan uppnås genom harmoniserade riktlinjer för kommittéernas procedurer och metoder. Europeiska kommissionen har för avsikt att införa en kritisk bedömningsmetod med hjälp av så kallade referensgrupper och genom samarbete i form av ett nätverk mellan de vetenskapliga kommittéerna och motsvarande nationella organ. Dessutom vill kommissionen undersöka i vilken mån hela riskhanteringsprocessen kan förbättras inom ramen för ett enhetligt riskanalyskoncept. Utveckling av riktlinjer för en omfattande tillämpning av försiktighetsprincipen på Europeisk nivå är också något som omnämns.

2.2.4. Riskerna för konsumenterna gör inte halt vid Europeiska unionens yttre gränser, och därför strävar man även på internationell nivå efter att nå samförstånd om en riskanalys beträffande livsmedels- och produktsäkerhet och om att införa försiktighetsprincipen.

2.2.5. När det gäller lagstiftningen på livsmedelsområdet läggs det i handlingsplanen fram ett förslag till ramdirektiv om livsmedelslagstiftningen, och vidare planeras ett meddelande om åtgärder på livsmedelsområden som är särskilt relevanta för konsumenterna, nämligen märkning, hygien och kontroll. Dessutom planeras en förenkling och skärpning av direktiven om veterinärhygien och livsmedelshygien. Andra mål inom ramen för ändringar av redan existerande rättsregler gäller en förstärkt egenkontroll hos aktörerna genom hela livsmedelskedjan samt att kommissionen skall utföra revisioner av de nationella kontrollerna.

2.2.6. Förutom en planerad rapport om genomförandet av produktsäkerhetsdirektivet med förslag till omarbetning av direktivet överväger man också att vidta förbättringar av barnsäkerheten för produkter och spädbarnsartiklar i samband med upprättandet av nya produktnormer eller vid översynen av de redan befintliga normerna.

2.2.7. För att förbättra konsumentskyddet inom tjänstesektorn planerar kommissionen att vid behov lägga fram förslag beträffande säkerheten i tjänsterna och om tjänsteleverantörernas ansvar.

2.2.8. Varningssystemet för farliga produkter skall förbättras och byggas ut. Dessutom inrättas ett expertnätverk för nödsituationer. Målet att skapa säkrare livsmedel skall uppnås med hjälp av Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor i Dublin genom tillämpning av ett riskhanteringssystem och med hjälp av kontroller under samtliga faser av livsmedelsproduktionskedjan, inklusive kontroll av tillsynsorganen. För att säkerställa att gemenskapens rättsliga föreskrifter genomförs och tillämpas i medlemsstaterna nämner kommissionen uttryckligen möjligheten att inleda fördragsbrottsförfaranden.

2.3. Full respekt för konsumenternas ekonomiska intressen i EU

2.3.1. Under denna titel pekar kommissionen på den omfattande lagstiftning som redan finns för att främja konsumenternas intressen. Att uppdatera denna lagstiftning och att stänga luckor i den är en uppgift för de närmaste åren. Dessutom måste det enligt kommissionens åsikt sörjas för att de föreskrifter som finns fungerar effektivt i praktiken. Därför är det också ett prioriterat mål att förbättra det administrativa samarbetet. Dessutom planerar kommissionen att vidta åtgärder för att förbättra verkställandet samt omsättningen av lagstiftningen i nationell rätt. I övrigt pläderar kommissionen för en balanserad tillämpning av reglerande och icke-reglerande lösningar (mjuk lagstiftning).

2.3.2. I samband med översynen av existerande lagar avser kommissionen att lägga fram förslag till anpassning av konsumentkreditlagstiftningen till dagens försäljningsmetoder och villkor. Kommissionen kommer också att undersöka olika metoder för att förhindra alltför stor skuldsättning och kommer eventuellt att avge rekommendationer om detta. Dessutom skall möjligheterna undersökas att förbättra regelverket för försäkringsmäklare med syfte att göra det lättare att skriva gränsöverskridande avtal. Kommissionen kommer dessutom att undersöka om man på ett tillfredsställande sätt har genomfört rekommendationerna i meddelandet "Hur konsumenternas förtroende för elektroniska betalningsmedel kan ökas på den inre marknaden". Om undersökningen ger ett negativt resultat kommer kommissionen att föreslå ett direktiv på detta område.

2.3.3. I fråga om euron kommer kommissionen främst att göra en löpande övervakning av de tre rekommendationer som avgivits för detta område. Man överväger att föreslå lagstiftning om dubbla prisuppgifter samt åtgärder för att främja konsumentintressena vid användning av elektroniska betalningsmedel.

2.3.4. Kommissionen vill också utnyttja rapporteringsskyldigheten i samband med de existerande lagarna till att göra en noggrann undersökning av dessa. Inom ramen för handlingsprogrammet skall följande rapporter läggas fram:

Före slutet av 1999

- Rapport om tillämpningen av direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal.

- Rapport om möjligheten av att inrätta effektiva instrument för att hantera konsumenters klagomål.

- Rapport om tillämpningen av direktivet om vilseledande och jämförande reklam.

Före slutet av 2001

- Rapport om genomförandet av direktivet om distansförsäljning.

Utan tidsuppgift

- Rapport om tillämpningen av direktivet om förbudsförelägganden.

Förutom översynen av den befintliga lagstiftningen aviserar kommissionen förslag som syftar till att åtgärda luckor i den. Dessa förslag kommer sannolikt att gälla försäljningen av "mirakelmedel", vilseledande påståenden om hälsoeffekter samt försäljning av typ kedjebrev.

2.3.5. Andra viktiga uppgifter i handlingsplanen är det praktiska genomförandet samt kontrollen av att gemenskapsrätten omsätts. Vad gäller genomförandet skall kommissionen förenkla och förbättra det administrativa samarbetet mellan medlemsstaterna, mellan medlemsstaterna och kommissionen samt mellan medlemsstaterna och konsumentorganisationerna. Samtidigt skall genomförandet samordnas bättre hos de nationella myndigheterna.

2.3.6. När det gäller konsumenternas tillgång till rättsmedel prioriterar kommissionen den praktiska tillämpningen av direktivet om förbudsförelägganden. Dessutom vill kommissionen stödja genomförandet av de åtgärder och rekommendationer som nämns i meddelandet om reglering av konsumenttvister utanför domstol. Kommissionen vill också undersöka om det finns behov att underlätta för konsumenterna att väcka talan kollektivt.

2.3.7. Kommissionen kommer också att sträva efter att konsumentintressena skall integreras bättre i unionens övriga politikområden. I handlingsplanen för konsumentpolitiken nämns först och främst olika tjänster i allmänhetens intresse. I fråga om dessa skall man eftersträva balans mellan de krav liberaliseringen av marknaderna ställer och de önskemål konsumenterna har om valmöjligheter i fråga om kostnader, kvalitet och överblick över utbudet. Därutöver vill kommissionen starkare integrera konsumenternas intressen när det gäller informationssamhället, som visserligen kan vara till stor nytta för konsumenterna, men som samtidigt innebär risker för dem, särskilt avseende säkerheten inom betalningssystemen, ansvarsfrågor, uppdelningen av ansvaret m.m.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Regionkommittén välkomnar att kommissionen har lagt fram ett meddelande om handlingsplanen för konsumentpolitiken 1999-2001 på basis av Amsterdamfördraget. Kommissionen redogör för de framtida konsumentpolitiska åtgärderna och aktiviteterna i ljuset av Amsterdamfördragets bestämmelser och förklarar i vilka sektorer den avser att koncentrera sina insatser under den kommande treårsperioden.

3.2. Regionkommittén anser att Amsterdamfördragets mål i artikel 153 om en hög konsumentskyddsnivå i EU är ett nödvändigt komplement till inre marknaden. Även av detta skäl välkomnar ReK uttryckligen kommissionens handlingsplan för konsumentpolitik.

3.3. Regionkommittén anser att kommissionens konsumentpolitiska handlingsplan 1999-2001 är ett grundläggande instrument för den fortsatta utvecklingen av konsumentskyddet på europeisk nivå. Kommittén vill dock påpeka att handlingsplanen är allmänt hållen och att de åtgärder som nämns därför måste konkretiseras när den skall genomföras, och framför allt att man noga måste undersöka behovet av lagstiftning på europeisk nivå innan man börjar agera.

3.4. Regionkommittén stöder kommissionens förslag till förstärkning av konsumentpolitiken på europeisk nivå och de prioriteringar kommissionen gör, dvs. att stärka konsumenternas ställning i unionen, att skapa en hög hälso- och säkerhetsnivå för konsumenterna samt att upprätthålla full respekt för konsumenternas ekonomiska intressen i EU. Kommittén påpekar dock att unionen enligt artikel 153 i Amsterdamfördraget endast skall bidra till detta.

3.5. Regionkommittén betonar att gemenskapens konsumentskyddspolitik inte skall ha en defensiv prägel, utan att den efter noggrann undersökning skall angripa de problemområden som finns och påverka och ge stöd och framför allt främja de europeiska konsumenternas aktiva deltagande i den processen.

3.6. Regionkommittén betonar dock också att gemenskapens konsumentpolitik måste stå i samklang med principerna om subsidiaritet och proportionalitet enligt artikel 5 i Amsterdamfördraget. I synnerhet i samband med kommissionens avsikt att starkare engagera sig i genomförandet uppmanar ReK kommissionen att beakta subsidiaritetsprincipen. Kommittén vill påpeka att tillämpningen av unionens rättsakter ligger inom medlemsstaternas ansvar, och i vissa fall inom regionernas ansvar.

3.7. Även om konsumenterna själva också har ett visst ansvar för att tillvarata sina egna intressen, är de enligt Regionkommitténs mening ändå hänvisade till skydd från myndigheter eller hjälp från olika konsumentorganisationer. Det gäller framför allt uppgiften att skapa förutsättningar för en fungerande marknad och vid avreglering av allmännyttiga verksamheter samt på hälsoområdet och i fråga om den information som finns tillgänglig via de nya medierna. EU-medborgarnas rätt till information och utbildning samt rätt att organisera sig måste betraktas som grundläggande rättigheter som man måste värna om. Allt detta är en förutsättning för att de skall kunna utöva sina rättigheter som konsumenter. Regionkommittén vill påpeka att myndigheter och konsumentorganisationer - i takt med samhällsutvecklingen och den ekonomiska utvecklingen inom Europeiska unionen (till exempel problemet med befolkningens stigande genomsnittsålder)(2) - alltmer ställs inför frågor som berör de grupper som till följd av materiella eller personliga handikapp inte fullt ut kan uppfylla sitt konsumentansvar och därför i hög grad är hänvisade till olika former av hjälp.

3.8. Regionkommittén ser positivt på att Europeiska kommissionen betonar värdet av kompetenta och effektiva konsumentorganisationer och även föreslår att konsumentorganisationerna skall stödjas. Detta är av central betydelse, inte bara för konsumenterna utan också för konsumentpolitiken på lokal, regional och nationell nivå samt på EU-nivå. Konsumentorganisationerna måste vara i stånd att kanalisera och utvärdera det ständigt ökande informationsflödet, dels för att kunna tillhandahålla en effektiv konsumentrådgivning, dels för att på ett sakligt sätt kunna företräda konsumenternas intressen i de politiska beslutsprocesserna.

3.9. På denna grund kan en konstruktiv och jämlik dialog föras mellan konsumenterna och näringslivet. I det sammanhanget välkomnar Regionkommittén speciellt Europeiska kommissionens avsikt att främja en regelbunden dialog inom olika sektorer, med målet att underlätta utarbetandet av självreglerande åtgärder. Kommissionens strävan att i minsta möjliga utsträckning tillgripa rättsakter kan bidra till att de lagstiftande organen avlastas, men framför allt till att ansvarsmedvetandet ökar hos berörda parter på lokal och regional nivå. ReK vill också uttryckligen betona att denna inriktning inte får gå ut över konsumenterna och att möjligheten att i sista hand ändå lagstifta om konsumentskyddsåtgärder måste finnas kvar.

3.10. Regionkommittén ställer sig också mycket positiv till att Europeiska kommissionen prioriterar ett systematiskt samråd med konsumentorganisationerna, den eftersträvade mer långtgående samordningen av samrådet på sektorsnivå och det planerade expertnätverket för konsumentfrågor.

Enligt ReK:s uppfattning bör detta nätverk, som med hjälp av modern kommunikationsteknik bör kunna arbeta relativt kostnadseffektivt, vara kopplat såväl till Euroinfocentrer som till lokala och regionala myndigheter och befintliga konsumentorganisationer. Största möjliga öppenhet och insyn är av grundläggande betydelse för medborgarnas inställning till Europeiska unionen och för deras förtroende för inre marknaden. Därför välkomnar ReK också förslaget att systematiskt inventera, sammanfatta och publicera den konsumentlagstiftning som finns på EU-nivå och i de olika medlemsstaterna.

3.11. Kommittén uppskattar särskilt kommissionens avsikt att ta större hänsyn till konsumenternas ekonomiska intressen även inom andra politikområden. Enligt ReK måste detta leda till att Europeiska unionens övriga politik i ännu högre grad än hittills kan förenas med skyddet av konsumenternas intressen.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Regionkommittén vill framhålla att ökad hänsyn till konsumentintressena kan göra medborgarna mer positivt inställda till Europeiska unionen. En avvisande hållning från befolkningens sida framträder som tydligast i de fall då förväntade åtgärder från EU:s sida uteblir eller är otillräckliga - exempelvis i fråga om hälsoskydd och inom livsmedelssektorn. Den europeiska konsumentpolitiken har stor strategisk betydelse när det gäller att föra EU närmare medborgarna.

4.2. I och med att barn och ungdomar i allt snabbare takt får tillgång till modern kommunikationsteknik är det enligt Regionkommitténs mening speciellt viktigt att fostra dessa grupper till öppna, men också kritiska, konsumenter som framför allt är medvetna om sitt eget ansvar. Denna uppgift är också en angelägenhet för skolorna. Dessutom rör sig ungdomar i dag på inre marknaden på ett betydligt mer självklart sätt än för några år sedan. Så till vida framstår det också som ett följdriktigt förslag att konsumentskyddets europeiska dimension skall ingå i utbildningsmålen. Med en hänvisning till respekten för subsidiaritetsprincipen välkomnar ReK därför kommissionens erbjudande om att komma med ett bidrag i detta avseende.

4.3. Regionkommittén ser också positivt på Europeiska kommissionens intentioner att i fortsättningen tillämpa ett vetenskapligt säkerställt förfarande för riskanalys och riskvärdering i samband med åtgärder och beslut. BSE-krisen och den därmed sammanhängande djupgående förtroendeklyftan gentemot de europeiska konsumenterna har med all önskvärd tydlighet visat hur nödvändigt det är med ett sådant förfarande på EU-nivå. I framtiden måste man se till att endast sådana säkra och sunda livsmedel som lämpar sig för att konsumeras av människor saluförs på marknaden.

4.4. För att livsmedelssäkerheten skall kunna garanteras måste hela produktionskedjan - från produktion till försäljning till de slutliga konsumenterna - omfattas på ett effektivt och heltäckande sätt. Såväl medlemsstaterna som regioner och kommuner uppmanas att i största möjliga utsträckning förbättra sin kontrollverksamhet och att med kommissionens hjälp också samordna insatserna ännu bättre sinsemellan. I detta sammanhang anmodas Europeiska kommissionen att snarast möjligt lägga fram ett ramdirektiv för hela livsmedelslagstiftningen, i vilket grundprinciperna för gemenskapens livsmedelslagstiftning förankras och berörda parters skyldigheter klart definieras.

4.5. Regionkommittén anser det vara positivt att kommissionen avser att utarbeta ett meddelande om åtgärder på livsmedelsområden som är särskilt relevanta för konsumenterna, nämligen märkning, hygien och kontroll. Kommissionen uppmanas i detta sammanhang att utarbeta mer vittgående bestämmelser för märkning av livsmedel, så att konsumenterna får omfattande information om samtliga livsmedels innehåll, beståndsdelar och ursprung. Detta är särskilt viktigt för livsmedel som innehåller genetiskt modifierade organismer eller som framställts ur eller med hjälp av genetiskt modifierade organismer. Regionkommittén anser också att en omfattande märkning av livsmedel även är av intresse för konsumenter med allergier. Det är först när samtliga beståndsdelar anges som denna konsumentgrupp kan välja riskfria varor.

4.6. Det är också nödvändigt att försiktighetsprincipen görs till ledstjärna för Europeiska kommissionen, medlemsstaterna, regionerna och kommunerna. Regionkommittén uppmanar kommissionen att konkretisera denna princip med avseende på den praktiska användningen och utarbeta klara och effektiva riktlinjer för tillämpningen av försiktighetsprincipen.

4.7. Regionkommittén betonar att en likvärdig och enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten i medlemsstaterna är en nödvändig förutsättning för att inre marknaden skall fungera väl och för att man skall kunna vinna konsumenternas förtroende. Denna tillämpning måste också kontrolleras. En utvärdering av de ansvariga kontrollorganens och myndigheternas arbete med hjälp av moderna revisionsmetoder ses som ett lämpligt verktyg för att fastställa om de nödvändiga övervakningsåtgärderna genomförs på ett effektivt och likvärdigt sätt över hela inre marknaden. Detta bidrar till en enhetlig tillämpning av gemenskapslagstiftningen. I det sammanhanget vill ReK dock framhålla att livsmedelskontroll faller inom medlemsstaternas, regionernas och kommunernas ansvarsområden och måste göra det även i fortsättningen.

4.8. Regionkommittén stöder kommissionens avsikt att ge de europeiska normeringsorganisationerna i uppdrag att utarbeta nya produktnormer eller se över befintliga normer, i synnerhet i fråga om barnsäkerhet och spädbarnsartiklar. De europeiska konsumenterna bör dock i lämplig utsträckning involveras i dessa normeringsförfaranden.

4.9. Regionkommittén ställer sig positiv till kommissionens målsättning att förbättra och bygga ut systemet för snabba larm om farliga konsumentprodukter. För att göra det möjligt för berörda myndigheter i medlemsstaterna, särskilt på livsmedelsområdet, att reagera snabbt och effektivt anser vi att man måste koncentrera varningsmeddelandena till de fall där folkhälsan är akut hotad, och ge medlemsstaternas ansvariga myndigheter nödvändig information om hur de farliga produkterna spritts, så att de kan sätta in omedelbara och välriktade åtgärder. Meddelanden som har karaktären av allmän information skall lätt kunna skiljas från varningsmeddelanden.

4.10. Regionkommittén är medveten om att självpåtagna förpliktelser från näringslivets sida eller frivilliga överenskommelser mellan konsumentorganisationer och näringslivet är en välkommen komplettering eller ett alternativ till rättsregler. Sådana självpåtagna förpliktelser och överenskommelser måste emellertid ligga i linje med målet att upprätthålla en hög konsumentskyddsnivå. Dessutom har det grundläggande betydelse för effekten att dessa instrument tillämpas och kontrolleras under ordnade former.

4.11. Kommittén ställer sig klart positiv till att kommissionen avser att modernisera dagens bestämmelser om konsumentkrediter och anpassa dem till befintliga försäljningsmetoder och villkor.

4.12. Det finns ett stort intresse hos de europeiska konsumenterna av att fullt ut kunna använda sig av elektronisk kommunikation och av den alltmer utvecklade elektroniska handeln. Detta förutsätter inte enbart avsevärda tekniska framsteg, utan kräver även ytterligare anpassningar av de rättsliga ramvillkoren. Regionkommittén vill klart markera att de rambestämmelser som skall garantera konsumentskyddet i informationssamhället rimligen bara kan fastställas på europeisk eller global nivå.

4.13. I den pågående diskussionen om förslaget till direktiv om distansförsäljning av finansiella tjänster visar det sig att medlemsstaterna i stor utsträckning är överens om att reglerna i det allmänna distansförsäljningsdirektivet bör bilda utgångspunkt för förhandlingarna. Det råder enighet om att dagsläget i tillnärmningen av civilrätten inte motiverar fullständig harmonisering inom ramen för detta direktiv. Regionkommittén ställer sig bakom ståndpunkten att fastställande av miniminormer bör ha förtur, eftersom det ger medlemsstaterna möjlighet att sätta en högre skyddsnivå.

4.14. Regionkommittén ställer sig positiv till att kommissionen avser att undersöka i vilken mån det är nödvändigt och förnuftigt att underlätta kollektiva aktioner från konsumenternas sida. Kommissionen noterar emellertid att man har principiella invändningar i vissa medlemsstater mot att organisationer får ytterligare förstärkt rätt att väcka talan; här förutsätts att den individuella rätten är lättillgänglig för samtliga konsumenter.

5. Slutsatser

5.1. De europeiska konsumenterna kommer framför allt att bedöma Europeiska unionens konsumentpolitik efter i vilken mån enbart felfria och sunda livsmedel och säkra produkter släpps ut på marknaden. Därför uppmanar Regionkommittén berörda institutioner att göra detta till en central tyngdpunkt i arbetet under de kommande tre åren. Kommittén vill att man fortsättningsvis skall ägna ökad uppmärksamhet - även ur konsumentskyddssynpunkt - åt det utbredda användandet av läkemedel, särskilt antibiotika, i djurfoder och därmed i produktionen av livsmedel med animaliskt ursprung, samt åt hygienen på djurfoderområdet.

5.2. Regionkommittén uppmanar kommissionen att med all kraft bevaka de europeiska konsumenternas intressen med avseende på hälsoaspekter, säkerhet och ekonomi, särskilt i berörda internationella organ och inom ramen för internationella handelsförbindelser.

5.3. Kommittén vill än en gång understryka att den europeiska rättsliga tillnärmningen inom konsumentskyddet måste genomföras på basis av miniminormer. På så sätt kan medlemsstaterna behålla möjligheten att i linje med EG-fördraget höja minimiskyddsnivån på det nationella planet vid behov och ta hänsyn till nationella särdrag även när åtgärderna genomförs.

5.4. Regionkommittén är medveten om att de europeiska konsumenterna blir alltmer intresserade av uppgifter om ursprung och sammansättning för saluförda produkter. Kommissionen uppmanas därför att införa mer omfattande bestämmelser om krav på märkning av livsmedel i syfte att stärka konsumentskyddet. Kommittén önskar även att man från den lagstiftande sidan gör det lättare att ange produkternas regionala ursprung.

5.5. Med tanke på att marknaderna blir alltmer världsomspännande måste konsumenterna skyddas från internationellt verksamma företags regelbrott. Gemenskapen bör därför förstärka sina insatser även på områden som berör konsumentskyddet på de globala marknaderna.

5.6. Regionkommittén välkomnar att kommissionen ser en förstärkt representation för konsumentintressena på europeisk och internationell nivå som ett självständigt mål. Kommittén uppmanar därför kommissionen att tillmäta konsumentskyddet den betydelse det förtjänar inom ramen för utvidgningsprocessen, och stödja kandidatländerna i utvecklingen av ett eget konsumentskydd på nationell nivå. Det är enligt kommitténs åsikt absolut nödvändigt att bygga upp ett varaktigt samarbete över gränserna mellan regionala konsumentskyddsorganisationer i medlemsstaterna och kandidatländerna.

5.7. Det är kommitténs uppfattning att man bör försöka standardisera rättigheterna i konsumentskyddsdirektiven. Det är exempelvis lämpligt att harmonisera olika typer av returrätt och tidsgränser, formulera enhetliga definitioner av konsument- och företagsbegreppen och utveckla en standardformulering för de internationella civilrättsliga klausulerna.

5.8. Regionkommittén menar att det är viktigare att de befintliga konsumentskyddsorganisationerna på nationell, regional och lokal nivå tillförs ytterligare resurser och nätverksmöjligheter, än att man inrättar ytterligare euroinfocentrer. De är normalkonsumenternas viktigaste kontaktpunkter.

5.9. Kommittén ställer sig positiv till systematisk inventering, sammanställning och publicering av gällande konsumenträtt på EU-nivå, på regional nivå och i medlemsstaterna. Vi föreslår att även företagens frivilliga åtaganden förs in i en sådan databank.

5.10. Vi uppmanar kommissionen att underrätta Regionkommittén med jämna mellanrum om hur åtgärdsplanen fortskrider och vilka framsteg som gjorts.

Bryssel den 18 november 1999.

Regionkommitténs

ordförande

Manfred DAMMEYER

(1) EGT C 337, 11.11.1996, s. 49.

(2) Se CdR 388/97 fin - EGT C 251, 10.8.1998, s. 36 - Yttrande om Europeiska kommissionens rapport om det demografiska läget 1997.