ir^it 
it it 
it i, 
it it EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 29.01.1998 
KOM(l998) 40 slutlig 
Rapport om det finansiella och tekniska biståndet till och sam­
arbetet med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika enligt 
rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 (EGT nr 
L 52, 27.2.1992, s.1.) 
(framlagt av kommissionen) 

UNI i:i)iNii\(. i 
RAPPORTENS DISPOSITION 4 
1. DEN EKONOMISKA OCH SOCIALA UTVECKLINGEN I ASIEN OCH 
LATINAMERIKA 1991-1995 5 
1.1. ÖVERSIKT 5 
1.2. ASIEN 7 
1.3. LATINAMERIKA 13 
2: EUROPEISKA GEMENSKAPENS (EG:S) UTVECKLINGSSAMARBETE MED 
LÄNDERNA I ASIEN OCH LATINAMERIKA 19 
2.1. ALLMÄN POLICYÖVERSIKT 19 
2.1.1. h )l .K 'YRAM ARNA !•(")R ASIKN 19 
2.1.2. 1'OUCYRAMARNA l-ÖR LATINAMIiRlKA 19 
2.2 UTVECKLING AV AL A-SAMARBETET 1991 -i 995 20 
2.3. AL A-FÖRORDNINGEN NR 443/92 AV DEN 25 FEBRUARI 1992 24 
2.4. BILATERALA SAMARBETSAVTAL OCH MULTILATERALA FÖRBINDELSER 26 
3: REDOGÖRELSE FÖR GEMENSKAPENS SAMARBETE MED ASIEN OCH 
LATINAMERIKA 1991-1995 28 
3.1. KVANTITATIV ÖVERSIKT ÖVER GEMENSKAPSSAMARBETET 28 
3.2. KVALITATIVA ASPEKTER: FINANSIELLT OCH TEKNISKT SAMARBETE 
OCH EKONOMISKT SAMARBETE 33 
3.2.1. AsiliN 33 
3.2.2. LATINAMI-RIKA 34 
4. AVSLUTANDE ANMÄRKNINGAR 36 
ANMÄRKNINGAR TILL TABELLERNA 37 
Rapport om det finansiella och tekniska biståndet till och sam­
arbetet med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika enligt 
rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 (EGT nr 
L 52, 27.2.1992, s.1.) 
Inledning 
Denna rapport har sammanställts i syfte att uppfylla den skyldighet som fastställs i rådets 
förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 om "finansiellt och tekniskt bistånd 
till och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika". 
I artikel 16 i förordningen fastställs att 
" kommissionen vid slutet av varje femårsperiodJ (skall) överlämna en uttöm­
mande rapport med resultaten från den utvärdering som fortlöpande görs för att visa inte 
håra hur projekten och programmen har genomförts utan även huruvida riktlinjerna för 
stödet hör hehä/las eller ändras. " 
Som svar pik en begäran av rådet av den ! juni 1995 har kommissionen redan inlett arbetet 
med en utförlig och allsidig utvärdering av Europeiska gemenskapens utvecklings­
samarbete med de länder som är medlemmar i Lomékonventionen (AVS-ländema) och 
utvecklingsländerna i Asien, Latinamerika och Medelhavsområdet (ALAMED-ländema). 
Kommissionen har redan meddelat rådet sin avsikt att ställa rapporten om denna 
utvärdering till rådets förfogande under 1998. 
Den här rapporten föregriper inte, och skall inte heller på något sätt tolkas som en 
preliminär version av, den ovan nämnda utförliga och heltäckande utvärderingen Syftet 
med detta dokument är snarare att lämna en saklig redogörelse för gemenskapensbiständet 
till och samarbetet med de länder i Asien och Latinamerika (ALA-läiiderna) som omfattas 
av ovannämnda förordning under dess fem första är (1991-1905) mo( bakgrund av den 
sociala och ekonomiska utveckling som har ägt rum i ALA-länderna under perioden För 
konsekvensens och enhetlighetens skull utgår emellertid den här rapporten i huvudsak frän 
samma underlag som används för utvärderingen, särskilt när det gäller åtaganden för och 
utbetalningar av finansiellt utvecklingsbistånd pä förmånliga villkor till länderna i Asien 
och Latinamerika. 
Detta underlag innehåller olika analyser av samtliga former av bistånd till ALA-ländema 
och inte bara sådana som omfattas av förordning 443/92. Eftersom underlaget täcker ett 
bredare område än det som omfattas av förordningen har det endast varit möjligt att göra 
en relativt ytlig bedömning av läget när det gäller åtagandena för och utbetalningarna av de 
detta fall gällde perioden åren 1991 -1995. 
bisländsmcdcl som förordningen avser och av huruvida förordningens krav har 
tillgodosetts Del bör noteras att förordningen visserligen ger en allmänt hällen redogörelse 
för gemenskapens biståndspolitik och är i själva verket den enda juridiska text som 
fastställer en allmän ram för samarbetet med ALA-länderna, men i snävare bemärkelse 
utgör den en rättslig grund för förvaltningen av fyra budgetposter. Dessa är B7-3000 och 
B7-3001 för Asien samt B7-3100 och B7-3110 för Latinamerika, varav den första posten i 
båda fallen hänför sig till finansiellt och tekniskt bistånd och den andra till ekonomiskt 
samarbete. De totala åtagandena under dessa fyra budgetsposter är kända och redovisas i 
bilagorna till denna rapport. Det finns dock ingen detaljerad analys av dessa åtaganden, 
och denna begränsning gör att bedömningen i den här rapporten av de insatser som har 
gjorts med resurserna under dessa budgetposter, som utgår från uppgifter med en annan 
och bredare räckvidd, i bästa fall är approximativ 
Del bör också poängteras att förordningen också omfattar bistånd till och samarbete med 
Kina, Macao, lian, Irak och Jcmcn. Detta har beaktats i de tabeller som utgör en integrerad 
del av denna rapport 
Rapportens disposition 
Huvuddelen av denna rapport är indelad i tre större avsnitt, varav det första består av en 
beskrivning av den sociala och ekonomiska utvecklingen i de berörda länderna i Asien 
(Syd- och Sydostasien samt Kina - avsnitt 1.2) och Latinamerika (avsnitt 1.3) under 
referensperioden och belyser de olika utvecklingserfarenheterna i dessa regioner. I avsnitt 
2 redovisas de principer som styr gemenskapens utvecklingspolitik och undersöks i vilken 
utsträckning dessa har uppfyllts i praktiken genom förordningen. I avsnitt 3 behandlas de 
åtaganden om och utbetalningar av offentligt utvecklingsbistånd - med medel från gemen­
skapens reguljära ärliga budget - som gjorts av kommissionen under referensperioden 
under de viktigaste posterna Rapporten avrundas med ett kort avslutande avsnitt 
1. Den ekonomiska och sociala utvecklingen i Asien och 
Latinamerika 1991-1995 
1.1. Översikt 
Tabell 1.1.1: Översiktlig statistik 
Sydasien Ostasien Latinamerika 
Befolkning (milj. 1994) 1270.0 1761.8 463.9 
Befolkningstillväxt (% per år 1980-95) 2,1 1,5 1,9 
BNP-tiHväxt (årligt genomsnitt i % 1990-95) 4,6 10,3 3,2 
BNP-tillväxt per capita (årligt genomsnitt i % 1985- 2,9 7,2* 0,3 
95) 
Skuldtjänstkvot (i % av exporten, 1995) 24,6 12,8 26,2 
Barnadödl. under 5 år (per tusen lev. födda 1995) 106 53 47 
Inkomstandel för den lägsta kvintilen (% 1990- 8,8 6,9 4,5 
talet) 
Fattigdomsklyftan (% 1993) 12,6 7,8 9,1 
Antal analfabeter (milj.) 416 210 43 
Koldioxidutsläpp (ton per capita, 1992) 0,7 2,1 3,4 
Koldioxidutsläpp totalt (miljoner ton, 1992)b 1625 870 2 251 
- » /' > > > > * t ^Ji^1 "i „ WW> > <f 
< } "• t* < ' y 1 
< , J* *s- . ', , ^> > 
1 I Ippgillerna lör I ntinniiicnka inkluderar Västindien 
2 I Ippgiftema lur < »stiisicn omfattar även Sydostasien, sorn inkluderar ländenia i lonitvariuide Indokina och Kina. 
Källa. Världsbanken - World Development Indicators, 1997, World Development Report 1997. 
n Till ( )stasien räknas även länderna i Stillahavsomrädet. b: l)et bör noteras i fråga om de globala utsläppen av koldioxid 
att de nationella utsläppen är av begränsad betydelse lör analysen cllcrsom de bestäms av befolkningens storlek och 
nivån pä den industriella aktiviteten. Pcrcapitautsläpp ger ett bättre mått för jämförelser av utsläpp som orsakas av 
genomsnittsindividens andel av landets industriproduktion. UNEP World Resources, 1996-97, p. 314. 
Asien har upplevt en relativt hög takt i den ekonomiska tillväxten under senare år (se 
tabell 1.1.1). Till exempel har ekonomierna i Sydasien vuxit i en takt av 4,6% per år i 
reala termer under referensperioden. Även om regionen har den högsta andelen fattiga i 
världen har denna andel ändå till följd av den relativt starka tillväxten minskat från 45% 
till 43%. Fattigdomen, såsom den avspeglas i sociala indikatorer, är dock fortfarande 
utbredd; mer än 50% av barnen i Sydasien under 5 års ålder är under normalvikt och 
endast 48% av de vuxna kan läsa och skriva. 
Sydostasien har upplevt en mycket högre tillväxttakt under referensperioden. Till stor del 
avspeglar denna tillväxttakt ulandsekonomiernas ökande integration med världshandeln -
särskilt gäller detta länderna i Sydostasien - och den snabba utvecklingen av exporten och 
importen (se tabellerna 1.1.2 och 1.1.3). Den institutionella och strukturella basen för den 
snabba tillväxten och utvecklingen uppvisar emellertid i flera länder betydande svagheter: 
regeringarnas bristande förmåga till effektiv styrning och kontroll av ekonomin i allmänhet 
och den finansiella sektorn i synnerhet, otillräcklig hänsyn till tillväxtens effekter på 
miljön och i vissa fall otillräckliga utbildningsinsatser för att förbättra produktiviteten i 
takt med att löneskillnaderna ökar i jämförelse med Kina och Vietnam, Kambodja och 
Laos. 
Nat del fäller \ tet nam, Kambodja och Laos, har i Vietnam resultaten av det liberal! 
sermgsprogram som inleddes i slutet av 19X0 lalcl varit positiva HNIMill växten i reala 
tenner var i genomsnitt K,3% under perioden W0-W5. Trots förlusten av de 
östeuropeiska marknaderna ökade exporten kraftigt till följd av ekonomins tillväxt och 
diversifiering. Under åren 1992-1995 var den årliga exportökningen i storleksordningen 
30%. Kambodja, med en befolkning på 9 miljoner (ungefär två gånger större än 
befolkningen i Laos), har halkat efter sin mindre granne i ekonomiskt hänseende. BNP per 
capita i Kambodja beräknas ha varit 270 dollar 1995 jämfört med 350 dollar i Laos. 
Ingenstans har den ekonomiska tillväxten varit så påfallande snabb som i Kina. Kina har 
lämnat händelserna på Himmelska fridens torg bakom sig och fortsatt att genomföra de 
ekonomiska reformer som inleddes efter Deng Xiaopings makttillträde 1978. 1 slutet av 
referensperioden var Kina gemenskapens fjärde största och snabbast växande handels­
partner. 
Tabell 1.1.2: KU:s (12 medlemsländer) import frän Latinamerika och Ost-, Syd- och 
Sydostasien 1992-1995, miljarder ecu 
1992 1993 1994 1995 
Latinamerika 
Sydasien 
ASEAN 
Kina 
Somjamfbrelse: 
EU-imporf Malt 24,6 
8,0 
21,9 
16,8 
487,1 22,1 
9,4 
25,5 
19,6 
493,2 27,0 
10,9 
29,8 
22,7 
543,2 29,2 
11,7 
32,2 
24,8 
575,y 
Källa europeiska kommissionen Europeiska unionen och världshandeln, 1996. a. Import från länder utan lur KU 
Latinamerika har uppvisat en förbättrad, om än relativt ordinär, tillväxttakt under 
perioden fram till 1995 och en betydande ökning av exporten till och importen från EU (se 
tabellerna 1.1, 12 och 1.3). Idag kan Latinamerika faktiskt se tillbaka på ett årtionde med 
stora förändringar och långtgående politiska och strukturella reformer som har väsentligt 
förvandlat de tlesta länderna och stärkt deras ekonomiska resultat. Även om dessa 
förändringar har vant betydande, har de dock ännu inte till fullo burit frukt i form av 
någon väsentlig förbättring av den sociala utvecklingen i form av en mera rättvis 
fördelning av inkomster och förmögenhet. Detta är den enda regionen i tredje världen 
utom Afrika söder om Sahara där förekomsten av fattigdom (enligt Världsbankens 
"headcount index") faktiskt har ökat under perioden 1987-1993 (från 22% till 23,5%). 
Tabell 1.1.3: EU:s export till Latinamerika och Ost-, Syd- och Sydostasien, 1992-
1995, miljarder ecu 
1992 1993 1994 I995 
Latinamerika 20,5 24.1 29,0 30,5 
Sydasien 7,9 9,4 10,5 12,2 
ASEAN 19,3 23,2 27,8 33,2 
Kina 6,9 11,3 12,5 13,1 
Som jämförelse 
EV-exporftotalt 436,1 491,1 541,8 589,7 
Källa Europeiska kommissionen. Europeiska unionen och världshandeln, 1996. a* Export till länder utanför EU. 
1.2. Asien 
Europeiska unionen har för sitt bilaterala samarbete med flertalet länder och regioner i 
Asien, liksom i andra regioner, successivt ingått handels- och samarbetsavtal. Utöver de 
principer och metoder som fastställs i ALA-förordningen (443/92), och som är 
utgångspunkten för denna rapport, har EU:s övergripande mål, vad gäller alla policy-
aspekter, inklusive utvecklingssamarbete, senast redovisats i kommissionens meddelande 
"Mot en ny strategi i Asien" [KOM)(94)3l4]. Dessa mål innebär en strävan att bidra till 
en hållbar utveckling och fattigdomsbekämpning i de minst resursstarka länderna i Asien, 
att vidta alla åtgärder som behövs för att åstadkomma öppna marknader och icke­
diskriminerande betingelser för näringslivet som kan gynna utvecklingen av handel och 
investeringar mellan Europa och Asien, och att stödja de asiatiska ländernas 
ansträngningar att samarbeta på regional och delregional nivå. 
Länderna i Sydasien, (med undantag av Sri Lanka) upplevde en viss minskning i 
tillväxttakten under perioden 1990-1995 (se tabell 1.2.1). I Indien, den dominerande 
ekonomin i regionen, har den politiska ovissheten bromsat genomförandet av de långt­
gående reformer som inleddes 1991. Stora framsteg har ändå gjorts och 1995 hade budget­
underskottet och underskottet i betalningsbalansen minskat, inflationen hade avtagit och 
lättnader hade införts i valutaregleringama. De utländska direktinvesteringarna har ökat 
stadigt och uppgick 1994 till 620 miljoner dollar. 
Sydasiens resursmobilisering under referensperioden har gett blandade resultat. I Indien 
var det inhemska sparandents andel av BNP (sparkvoten) relativt svag och låg kring 20% 
under större delen av perioden, vilket har hindrat investeringar i välbehövliga infrastruk­
turprojekt och andra kapitalkrävande projekt. Pakistan, med en sparkvot på 17,3% som 
högst 1992 och 13,2% som lägst 1991 och 1993, har lyckats ännu sämre i sina ansträng­
ningar att mobilisera det inhemska sparandet. 
I de flesta sydostasiatiska länderna har den ekonomiska tillväxten varit exceptionellt snabb 
under referensperioden, med en oavbrutet hög årlig tillväxttakt som har varierat mellan 
8,7% i Malaysia och Singapore och 7,6% i Indonesien. Endast Filippinerna utgör ett 
undantag från detta generella tillväxtmönster De reformer som inletts i landet hade dock 
börjat slå igenom under senare delen av referensperioden och vid mitten av 1990-talet steg 
BNP per capita kraftigt i Filippinerna, arbetslösheten avtog och inflationen gick ned till 
ensilïriga tal. Sparkvoten i ekonomierna i denna region har varit relativt hög (endast i 
Filippinerna var kvoten mellan sparande och investeringar lägre än 35 % och i Singapore 
varierade den mellan 45% 1995 och 48% 1994) och dessutom har ett kraftigt inflöde av 
medel från utlandet stärkt kapitalbildningen. 
Vietnam, Kambodja och Laos har upplevt en ekonomisk tillväxt och de utländska 
investeringarna har oeksä ökat I Vietnam har både export och import gynnats av 
liberaliseringen av utrikeshandeln och investeringsreglerna och av att landet har blivit 
tillgängligare för utlänningar. Även om de utländska investeringarna i Vietnam har varit 
blygsamma jämfört med de övriga sydostasiatiska länderna, har de ökat snabbt. Sedan 
antagandet av lagen om utländska investeringar 19X8 (som liberaliserades ytterligare 1992) 
har flödena av utländska direktinvesteringar stigit stadigt och nådde 1,8 miljarder dollar 
1995 och 2,3 miljarder dollar 1996. Utvecklingen för de mindre länderna i regionen har 
varit likartad. Laos uppvisade en genomsnittlig årlig tillväxt på 6,5%> i reala termer under 
1990-talets första hälft, medan tillväxten i Kambodja var 6,4% under samma period. 
Den kinesiska ekonomin är världens tionde enligt det traditionella BNP-måttet. Öm man i 
stället använder måttet köpkraftsparitet, vilket ger en mer rättvisande bild, räknas Kina 
som världens fjärde ekonomiska makt. Dess ekonomi växte rekordsnabbt under 1992 och 
1993, då den årliga tillväxttakten var drygt 13%. Stigande inflation, fysiska falskhalsar och 
institutionella svagheter hotade denna tillväxttakt och gjorde det nödvändigt att gå fram 
med större försiktigtighet. Den reala tillväxten minskade till 10% under 1995 och beräknas 
ha sjunkit ytterligare till 8,5% förra året, huvudsakligen till följd av en restriktiv 
finanspolitik som infördes för att motverka inflationstendenserna. Samtidigt sjönk 
inflationen, som hade nått 21% 1994, till 15% 1995. 
Tabell 1.2.1 BNP-tillväxt 
Genomsnittlig tillväxttakt (procent) 
1980-90 1990-
Sydasien 
Bangladesh 4,3 4,1 
Indien 5,8 4,1 
Pakistan 6,3 4,6 
Sri Lanka 4,2 4,8 
Sydostasien 
Indoncsicn 6,1 7,6 
Malaysia 5,2 8,7 
Filippincrna 1,0 2,3 
Singapore 6,4 8,7 
Thailand 7,6 8,4 
Vietnam ... 8,3 
Kina 10,2 12,8 
Källa: Världsbanken- World Development Indicators, 1997 Kina håller snabbt på att 
integreras i de globala kapital­
marknaderna och absorberar en 
ökande andel av de inter­
nationella finansiella flödena till 
utvecklingsländerna. Världs­
banken beräknar att Kinas andel 
i förhållande till samtliga ut­
vecklingsländer är 40%) vad 
gäller utländska direktinvester­
ingar, 10% av de internationella 
aktiefonderna och 5% av de 
internationella obligationsflö­
dena. Kinas utrikeshandel upp­
visade ett överskott förra året på 
16 miljarder dollar, med en 
exportökning på 3% till totalt 
153 miljarder dollar och en 
ökning av importen med 4% till 
137 miljarder dollar. I slutet av 
referensperioden var Kina liuropeiska unionens fjärde största och snabbaste växande 
handelspartner. Trots ett relativt svagt klimat för näringslivet ökade de genomförda 
utländska investeringarna frän 38 miljarder dollar 1995 till 40 miljarder dollar förra året I 
en nyligen publicerad rapport (september 1907) förutser Världshanken att inflödet av 
utländska investeringar äter kommer, i takt med all del pågående stabiliseringsprogrammet 
slår igenom, att stiga till de rekordnivåer som gällde under del tidiga 1990-talet och all 
Kina i slutet av årtiondet kommer att återta platsen som en av de största mottagarna av 
utländska direktinvesteringar. Enligt Världsbankens beräkningar kommer Kina fram till år 
2000 att ha svarat för så mycket som 40% av utvecklingsländernas exportökning under 
detta årtionde. Till år 2020 beräknar Världsbanken att Kina kan komma att tredubbla sin 
andel av världshandeln till 10% och därmed bli världens näst största handelsnation efter 
Förenta Staterna. 
Tabell 1.2.2 Demografiska indikatorer 
Sydasien 
Bangladesh 
Indien 
Pakistan 
Sri Lanka 
Totalt (1994) 
Sydostasien 
Indoncsien 
Malaysia 
Filippincnia 
Singapore 
Thailand 
Vietnam 
Tolalt (1994) Bcfolkning 
(miljoner, 1995) 
120 
929 
130 
18 
1 270,0 
193 
20 
69 
3 
58 
73 
478,8 Bcfolknings-
tillväxt 
(ärligt geiHHimiitt 
% 1995-2010) 
1,5 
1,3 
2,5 
1,1 
1,8a 
1,3 
1,8 
1,8 
1,0 
0,7 
1,6 
1,6a Sta( 
(Slön 
1990 Isbeft 
llH StHll 
1995) rikiiiiig 
1 - tlllvliiltakl I "/ 
5,7 
4,2 
4,3 
4,4 
2,0 
3,1 
1,0 
2,2 
1,9 Bcfolkniii}>s-
*' dyn amik2 
(basil r=* 1995) 
1,6 
1,4 
1,6 
1,4 
1,4 
1,6 
1,5 
1,2 
1,4 
1,6 rvledel-
livslangd 
(1994 -ur) 
56,4 
61,3 
62,3 
72,2 
61,3 
63,5 
71,2 
67,0 
77,1 
69,5 
66,0 
64,3 
Kina 1 200 0,8 2,3 1,3 68,9 
Källa: Världsbanken- World Development Indicators, 1997. UNDP Human Development Report 1997 a: 1994-2000 
De demografiska indikatorerna avspeglar strukturförändringarna i de asiatiska samhällena. 
Fertilitetstalet, dvs. antalet födslar per kvinna, sjönk i Indien från 5 år 1980 till 3,2 år 
2 Indikatorn för bcfolkningsdynamik visar förhållandet mellan den del av befolkningen som varken ökar eller 
minskar och hela landets befolkning under basåret, under förutsätUiingcn att fertilitetstalet är tillräckligt högt 
för all inte befolkningen skall minska. Den är ett uttryck för det förhållandet att spridningen av stora grupper 
av kvinnor i fruktsam ålder i älderspyramiden, trots nolltillväxt bland befolkningen i stort, kan leda till att 
antalet födslar blir större än antalet dödsfall i de äldre åldersgrupperna. 1 höginkomstländcrna, liksom i Öst­
europa, ligger indikatorn kring 1.1 
1905 Födslarna per kvinna i Bangladesh föll från 6,1 år 1980 till 3,5 år 1995, medan mot­
svarande siffror för Pakistan var 7 och 5,2. Fertilitetstalen i Sydostasien, där utgångsnivän 
var lägre, uppvisade mindre kraftiga minskningar frän 4,2 till 3,4 i Malaysia och 3,5 till 
1,8 i Thailand liiidnst i Filippinerna och Indonesien närmade sig lertilitelslalen de som 
uppmättes'i Sydasien Indikatorn lör befolkningsdynamik, som visar procentandelen yngre 
människor i en given befolkning, har varit fortsatt hög i båda regionerna. 
De vanliga fattigdomsindikatorerna, t.ex. dödlighet bland barn under fem år och tillgång 
till rent vatten och sanitära anläggningar, visade samtliga på förbättrade levnadsför­
hållanden. Vid mitten av 1990-talet hade 81%» av Indiens befolkning tillgång till rent 
vatten och 29% tillgång till sanitära anläggningar. Siffrorna för Pakistan var 74% 
respektive 47%. 
I länderna i Sydostasien har dessa indikatorer förbättrats så mycket att de inte längre är 
intressanta. 96% av befolkningen i Thailand och 84% i Malaysia hade tillgång till sanitära 
anläggningar. Även i de mindre rika länderna Indonesien och Filippinerna var 
motsvarande siffra 51% respektive 77%» översiktliga indikatorer, t.ex Världsbankens ofta 
citerade "hcadcounl index" - den procentandel av befolkningen som inte når upp till ett 
existensminimum på 1 dollar per dag - har också förbättrats, särskilt i Sydostasien. 
Tabell 1.2.3.: Fattigdom och inkomstfördelning 
Fattiga Gini-index 
(<1$ 
kdpkrattsparitet per 
dag, %)1981-95 
Asien 
Kina 29,4 41,5(1989)b 
Indien 52,5 33,8(1992)" 
Bangladesh 28,3 (1995)'' 
Pakistan 11,6 32,1 (1992)" 
Indonesia! 14,5 31,7(1993)" 
Filippincrna 27,5 40,7(1988)" 
Malaysia 5,6 48,4(1989)" 
Thailand 0,1 46,2(1992)" 
Vietnam 35,7(1993)" Drygt 52% av befolkningen i 
Indien och 29% av befolkningen i 
Bangladesh fick klara sig på 
mindre än 1 dollar per dag 1993, 
men i Sydostasien var det bara 
Filippinerna som uppvisade en 
liknande fattigdomsnivå. I övrigt 
varierade nivåerna mellan 15%» av 
befolkningen i Indonesien och 6%» 
i Malaysia. 
Killin: UNDP- llummi Development Report 1997, Världsbanken - World 
Development Report 1997 a: Källa: Världsbanken, Poverty Reduction and 
the World Bank: Progress and Challenges in the 1990s. Maj 1996. 
Uppgifterna avser 1993. b: Undersökningsår. 
Tabell 1.2.4 Hälsa: antal patienter per läkare 
Sydasien 
Bangladesh 
Indien 
Pakistan 
Sri Lanka 
Sydostasien 
Indonesien 
Malaysia 
Filippinerna 
Singapore 
Thailand 
Vietnam 
Kina 1980 1993 
8424 12844 
2694 2459 
3500 1923 
7172 6843 
12458 7028 
3917 2441 
7848 8273 
1111 714 
6803 4416 
4151 2279 
1100 1063 
Källa: Världsbanken - World Development Indicators, 1997 
antalet patienter per läkare har ökat från 8 424 
hälso- och sjukvård i Sydostasien framgår av 
patienter per läkare från 3 917 år 1980 till 2 441 
803 år 1980 och 4 416 år 1993. Hälsotalen har också förbättrats. 
Dödligheten bland barn under 5 år 
hade sjunkit till 115 per tusen 
levande födda i Indien och 
Bangladesh i mitten av 1990-talet, 
medan de i Pakistan hade sjunkit till 
137. I början av årtiondet var 
motsvarande siffror 142 respektive 
180 för Indien och Bangladesh och 
158 för Pakistan. I de mindre rika 
sydostasiatiska länderna - Indone­
sien och Filippinerna - var dödlig­
heten bland barn under 5 år 36 
respektive 53 i mitten av 1990-talet. 
På samma sätt har läkartätheten ökat 
markant i hela regionen. Enda 
undantaget var Bangladesh, där 
år 1980 till 12 884 år 1993. Utbudet av 
läkartätheten; i Malaysia sjönk antalet 
år 1993, medan siffrorna i Thailand var 6 
I Vietnam, Kambodja och Laos har effekterna av långvariga interna konflikter och en 
kraftig koncentration av resurser till säkerhetssektorn satt sina spår i en lägre levnads­
standard för större delen av befolkningen. Kambodja kommer på 148:e plats i UNDP:s 
index för mänsklig utveckling (Human Development Index) och Laos på 141. a plats, långt 
efter Vietnam på 115:e plats. Medellivslängden i Kambodja är 49,7 år (51,7 år i Laos), 
jämfört med 62,7 år i Vietnam. Den genomsnittliga utbildningstiden i Kambodja är 2,0 år 
jämfört med 2,9 i Laos och 4,6 i Vietnam. 13% av Kambodjas befolkning har tillgång till 
sanitära anläggningar jämfört med 53% i Vietnam. Barnadödligheten i Kambodja är 120 
per tusen levande födda, jämfört med 101 i Laos och 59 i Vietnam. 
Kinas snabba tillväxt har åtföljts av en massiv minskning av fattigdomen. Mellan 1991 och 
mitten av 1995 minskade antalet människor bland landsbygdsbefolkningen som levde i 
extrem fattigdom från 94 miljoner till 65 miljoner. Idag förekommer extrem fattigdom i 
Kina nästan uteslutande på landsbygden och drabbar vanligen hela samhällen snarare än 
enskilda individer. Den är huvudsakligen koncentrerad till inlandsprovinserna i landets 
relativt ogästvänliga norra och sydvästra delar, där barnadödlighet och andra fattig­
domsindikatorer är fortsatt höga jämfört med de mer välmående regionerna längs kusten 
och i nordost. Till stor del tack vare innovativa program för landsbygdsutveckling är 
inkomsterna på landsbygden numera mindre beroende av jordbruk än tidigare. Det finns 
för närvarande mer än 18 miljoner landsbygds- och byföretag med ca 95 miljoner 
anställda, som tidigare var lantarbetare, och dessa svarar för nästan en tredjedel av 
industriproduktionen. Inkomsterna från dessa industrier har höjt landsbygdssamhällenas 
självförtroende och, kanske mera påtagligt, deras levnadsstandard. 
11 
Tabell 1.2.5: könsfördelning inom utbildningen: 
1'rimiii undervisning: procentandel kvinnliga elever 
1 *>H0 I (>*>3 
Sydasitn 
Itaiif.l.idcsh W 
Indien .V) 43 
Pakistan 33 31 
Sri Lanka 48 48 
Sydostasien 
Indonesien 46 48 
Malaysia 49 49 
Filippinerna 49 50 
Singapore 48 
Thailand 48 49 
Vietnam 47 
Kina 45 47 
Källa: Världsbanken World Development Indicators, IV97 Framstegen när det gäller 
att riva ner könsbarriär-
erna har varit ojämna. 
I--änderna i Sydostasien 
har gjort viktiga framsteg 
pä detta område, men när 
det gäller kvinnans roll i 
Sydasien finns fortfarande 
utrymme för utveckling. 
Kvinnornas möjligheter 
att delta aktivt i det 
ekonomiska och 
samhälleliga livet är 
begränsade. Många 
kvinnor i Sydasien är 
lågutbildade och deras 
deltagande på arbetsmark­
naden är begränsat till den 
informella, lågavlönade 
produktionssektorn. Bristen pä mojligheter till formell utbildning, vilket delvis beror pä 
bristen pä kvinnliga lärare i landsbygdsområdena, skapar en situation där kvinnor, särskilt 
kvinnor som kommer frän landsbygden, i praktiken är uteslutna frän den formella 
arbetsmarknaden. Det finns fä kvinnliga chefer i Bangladesh; endast 2% av landets högre 
tjänstemän och chefer är kvinnor, vilket kan jämföras med 2,3% i Indien, 3,4% i Pakistan 
och 7% i Sri Lanka. Dessa siffror står i bjärt kontrast till dem som gäller för Sydostasien. 1 
Singapore och Filippinerna är 34% av de högre tjänstemännen och cheferna kvinnor, 
medan kvinnorna i Indonesien och Malaysia utgör 63% respektive 45% av den 
kvalificerade personalen och personal inom tekniska yrken. 
Offentligt utvecklingsbistånd svarade för en jämförelsevis liten del - 10% - av inflödet av 
externa resurser till utvecklingsländerna i Sydostasien 1994 och för 3,6% av BNP. När det 
gäller Sydasien svarade offentligt utvecklingsbistånd för knappt hälften (46%) av 
nettoinflödet av resurser frän utlandet och för ca 2% av BNP (7 miljarder dollar) 
Netlokapitalflödct till Sydasien frän den privata sektorn uppgick till 5,2 miljarder dollar 
19%, varav I,S miljarder dollar i 'utländska direktinvesteringar. Ostasien (inberäknat 
Kina) mottog som jämförelse totalt 84 miljarder dollar 1995, varav 51,8 miljarder dollar i 
form av inländska direktinvesteringar. Ostasien tog emot 9 miljarder dollar i offentligt 
utvecklingsbistånd 1994, vilket motsvarar 1,1% av dess BNP (jemenskapsbiständet till 
Kina under referensperioden koncentrerades till jordbrukssektorn. Syftet med de godkända 
projekten var produktivitetsförbättringar och tekniköverföring. Under 1995, referens­
periodens sista år, ändrades prioriteringarna i riktning mot utveckling av mänskliga 
resurser och stöd för Kinas reform- och liberaliseringsprogram, näringslivssamarbete och 
miljön. 
12 
1.3. Latinamerika 
Tabell 1.3.1: Grundläggande ekonomiska 
indikatorer 
Befolkning, 
miljoner 
1994 BNP, 
miljarder 
1994 BNP per 
capita, 
% 
1994 
Latinamcrika 
Brasilicn 
Argentina 
Chile 
Mexico 
Ecuador 
Nicaragua 463,9 
156.9 
34,3 
14,0 
89,6 
11,2 
4,0 I 549,0 
554,6 
281,9 
52,0 
377,1 
16,6 
1,8 3 188 
2 970 
8 110 
3 520 
4 180 
1 280 
340 
Källa: UNDP Human Development Report 1997 Latinamerika är inte något en­
hetligt begrepp utan omfattar 
länder som står på mycket vari­
erande nivåer i fråga om social, 
ekonomisk och politisk utveck­
ling. Percapitainkomsten varie­
rar från 340 dollar i Nicaragua, 
ett av de fattigaste och minst 
utvecklade länderna i världen, 
tilj mer än 8 000 dollar i Argen­
tina. Man måste hålla dessa 
skillnader i minnet, när man ser 
på utvecklingen i Latinamerika 
under det senaste årtiondet. 1 
tabellerna i detta avsnitt presen­
teras statistik för ett representa­
tivt urval av latinamerikanska 
länder. 
De flesta länderna i Latinamerika har ett antal gemensamma problem, t.ex. utbredd 
fattigdom, en ojämlik fördelning av inkomster och förmögenhet och höga utlandsskulder. 
Trots den liberalisering som har genomförts är marknaderna i många av dessa länder 
fortsatt snedvridna och föga konkurrenskraftiga, vilket beror bl.a. på statlig inblandning 
och oligopolistiska marknadsstrukturer. Detta har i många fall gjort det svårt att 
komplettera en utveckling, som är baserad på naturresurser, genom att stärka tillverknings-
och tjänstesektorerna. 
Tabell 1.3.2: Utlandsskuld 
Utlandsskuld i % av 
BNP 
1980 1995 export av varor 
och tjänster 
1980 1995 Skuldtjänst i % av exporten 
av varor och tjänster 
1980 1995 
Latinamerika 
Brasilien 
Argentina 
Chile 
Mexiko 
Peru 
Nicaragua 36,0 
31,2 
35,6 
45,5 
30,5 
47,6 
108,5 41,0 
24,0 
33,1 
43,3 
69,9 
54,1 
589,7 201,8 
306,5 
242,4 
192,5 
232,4 
194,2 
426,5 212,0 
269,8 
320,2 
127,7 
170,5 
399,5 
1 272,7 36,3 
63,3 
37,3 
43,1 
44,4 
44,5 
22,3 26,1 
37,9 
34,7 
25,7 
24,2 
15,3 
38,7 
Källa: Världsbanken - World Development Report 1997 
13 
Även om skuldnivåerna fortfarande är höga, har skuldökningen nu avtagit i mänga länder 
till följd av den posiliva effekten av skuldlällnadsprogram ("Bradyprogrammen") Den 
kraftigt okande exporten har tillsammans med sjunkande räntor minskat skuldtjänstkvoten 
till någorlunda hanterbara nivåer Vissa länder, framför allt Brasilien, har lyckats minska 
sin skuld export kvol och skuld BNP kvot avsevärt 
Skuldkrisen under l9K()-talel fungerade som en katalysator lör reformer och demokrati­
sering, som ledde till förbättrade ekonomiska resultat. De ekonomiska reformer som 
genomförts under senare år i nästan alla dessa länder har följande tre huvudkomponenter: 
Makroekonomisk stabilisering: huvudmålet har varit att sänka inflationen. Detta har 
uppnåtts i hela regionen genom en kombination av sund finans- och penningpolitik. Infla­
tionen på årsbasis har minskat i Latinamerika från nästan 900% år 1993 till 26% år 1995 
(se tabell 1.3.3 nedan, som är baserad på uppgifter från FN). En annan hörnsten i den mak-
roekonomiska stabiliseringen har varit budgetåtstramningar. De flesta länderna i regionen 
har avsevärt minskat sina budgetunderskott, även om de fortfarande drabbas av problem 
till följd av ineffektiviteten i skatteuppbörden och i förvaltningen av de offentliga 
utgiftenia, vilket kan komma att äventyra den makroekonomiska stabiliteten på medellång 
och lång sikt. Bland annat har många latinamerikanska länder stora och ineffektiva 
byråkratier och problem med korruption. 
Liberalisering av handeln: under det gångna årtiondet har de flesta länderna i Latin­
amerika ensidigt libéraliserai handeln, dels till följd av förhandlingarna inom ramen för 
Uruguayrundan, dels genom de strukturanpassningprogram som genomförts under överin­
seende av Världsbanken och Internationella valutafonden. De genomsnittliga tillämpade 
tullsatserna har minskat från 45% till 13% och de icke-tariffära hindren har minskat 
drastiskt. Många tullbindningar som fastställdes i samband med de multilaterala för­
handlingarna inom ramen för Uruguayrundan var dock avsevärt högre än de tullar som 
verkligen tillämpades och detta kan teoretiskt leda till höjda tullsatser, utan att dessa länder 
bryter mot sina åtaganden enligt Uruguay rundan. Trots denna risk är det uppenbart, att de 
tullsänkningar som gjorts under senare år har haft stor betydelse för handeln, som har ökat 
kraftigt, särskilt handeln inom vissa regioner, som har främjats av regionala samarbets­
projekt som MERCOSUR och ANDINSKA PAKTEN. 
Avreglering av ekonomin: de första viktiga stegen har tagits, särskilt vad gäller privati­
sering, men mycket återstår att göra. De latinamerikanska ekonomierna är fortfarande häri 
reglerade, reformerna pä arbetsmarknaden går inte tillräckligt långt och arbetslösheten i 
mänga länder är redan hög och har stigit ytterligare, särskilt i Mexiko, Uruguay, Venezuela 
och Argentina. Många marknader är fortfarande ineffektiva och föga konkurrenskraftiga, 
delvis för att de fortfarande styrs av oligopolistiska krafter. 
Trots detta har tillväxttakten ökat under de senaste fem åren tack vare reformerna och en 
gynnsammare internationell ekonomisk miljö (förbättrade bytesförhållanden, högre tillväxt 
i USA och EU, som är Latinamerikas största exportmarknader m.m.). Följaktligen har per-
capitainkomsten ökat något under referensperioden. 
14 
Tabell 1.3.3: Ekonomisk tillväxt, inflation 
Latinamerika 
Brasilien 
Argentina 
Cliile 
Mexiko 
Ecuador 
Nicaragua 
•• - S"» f If- *W' if/*-* ^ 
Kalla.CEPAL 1996 BNP, genomsnittlig 
årlig 
1981-90 
0,9 
1,3 
-0,9 
3,0 
1,7 
1,7 
-1,8 
v "*• ^Xt5" tillväxt 
% 
v/-1991-95 
3,0 
2,6 
5,2 
7,2 
0,8 
3,8 
1,8 
~ - -' ' » 
W* V \ ^^ BNP per capita, 
genomsnittlig 
arlig tillvaxt 
7PS7-P0 
-1,1 
-0,7 
-2,3 
1,3 
-0,4 
-0,9 
-4,4 
s\ ) -">'* '/' 
'' \ -/ If 
1991-95 
1,1 
0,8 
3,9 
5,4 
-1,0 
1,5 
-2,0 
£ ' % ''•^*v $> 
J,' - V > ^ * */ Inflation pa arsbasis 
7PS0-SP 
388,4 
740,5 
162,0 
10,6 
15,9 
29,1 
1 591,5 
> ' <ot .. < % 
1993 
892,7 
2 489,1 
7,4 
12,2 
8,0 
31,0 
19,5 1995 
25,9 
22,0 
1,7 
8,2 
52,0 
22,8 
11,1 
'', rv 
Liberaliseringen av handeln har lyckats tämligen väl. Exporten har ökat under första 
hälften av 1990-talet, men importen, särskilt av tillverkade varor, har ökat ännu snabbare. 
Detta beror på den allt snabbare tillväxten i takt med att reform- och stabiliseringsinsats­
erna har återställt förtroendet hos konsumenter och producenter. En strukturell svaghet är 
att exporten från Latinamerika fortfarande är koncentrerad till ett fåtal sektorer, huvud­
sakligen råvaror, särskilt jordbruksvaror, vilket begränsar möjligheterna att öka exporten. 
Dessutom har vissa inslag i de antagna makroekonomiska stabiliseringsprogrammen, bl.a. 
koppling av valutan (t.ex. den argentinska peson) till dollarn, lett till övervärderade 
valutor, vilket har gynnat import framför export. 
Som en motvikt till dessa brister har det skett en ökning av kapitalinflödena under senare 
år. 1995 mottog Latinamerika 54 miljarder dollar i kapitalinflöden, varav 40% utgjorde 
utländska direktinvesteringar, 37% portföljinvesteringar och resten bankutlåning och 
handelskrediter. Den höga nivån på de utländska direktinvesteringarna och portfölj-
investeringarna kan ses som ett resultat av mikroekonomiska reformer som privatisering 
och liberalisering. Andra, framför allt kortfristiga, kapitalinflöden är en följd av höga reala 
räntor, och har bidragit till en övervärdering av valutorna. Trots detta visar ökande kapital­
inflöden, särskilt utländska direktinvesteringar, att det finns ett växande internationellt 
förtroende för de latinamerikanska ekonomierna. Flyktigheten i de internationella finansi­
ella flödena, särskilt portfölj investeringarna, innebär emellertid vissa risker. Dessa risker 
och deras potentiella negativa effekter på den ekonomiska utvecklingen blev tydliga under 
krisen för den mexikanska peson 1994-1995, som fick katastrofala konsekvenser för den 
mexikanska ekonomin och genom att påverka förtroendet för de finansiella marknaderna 
gav upphov till konjunktursvackor i Argentina och Uruguay. De ännu jämförelsevis 
underutvecklade finansiella marknaderna i regionen, tillsammans med växande underskott 
i bytesbalansen och i vissa fall fortsatt stora budgetunderskott, skulle allvarligt kunna 
äventyra den finansiella stabiliteten i regionen. 
15 
Tabell 1.3.4: Utrikeshandel 
Exportvolym,genom-
snittlig årlig tillväxt Importvolym, genom­
snittlig årlig tillväxt 
1980-90 1990-95 1980-90 1990-95 
Latinamer 
Brasilicn 
Argentina 
Chile 
Mexiko 
Ecuador 
Nicaragua ika 5,2 
6,1 
3,1 
5,7 
12,2 
3,0 
-4,4 
^ ** .. '•»^ ,s w " ,. i '•• 6,6 
6,6 
1,0 
10,5 
14,7 
8,9 
-8,7 -0,5 
-1,5 
-8,6 
1.4 
5,7 
-3,9 
-4,1 
^ -„lVfA' ,' -15,1 
8,5 
45,8 
14,5 
18,7 
10,0 
7,3 
/fttf/a: Human Development Report 1997, World Development Report 1997 
Nivåerna på sparande och investeringar i Latinamerika är låga i ett internationellt per­
spektiv och sparandet uppvisar till och med en fallande tendens (med Chile som enda un­
dantag). Även om det otillräckliga inhemska sparandet på kort sikt kan kompenseras med 
ett betydande utländskt sparande för att finansiera de nödvändiga investeringarna, kan man 
inte räkna med att betydande inflöden kommer att fortsätta för all framtid. Det bästa sättet 
att höja den låga sparkvoten vore att genomföra en genomgripande reform av finanspoli­
tiken, dvs att reformera inte endast budgetpolitiken utan också skattesystemet och det so­
ciala trygghetssystemet Hittills har de sistnämnda åtgärderna endast inletts i sju länder i 
regionen. 
Graph 1.3.1: Sparande och investeringar i Latinamerika jämfört med de nya 
industriländerna i Asien 
1993 
- - - LATIN 
AMERICAN 
GROSS FIXED 
INVESTMENT NICsGROSS — 
FIXED 
INVESTMENT 
RINGAR i »-nn .iiirnioA 
GROSS 
NATIONAL AND 
FOREIGN 
SAVING NATIONAL AND 
FOREIGN 
SAVING 
Källa: G. Palma, Whatever happened to Latin America 's savings? UNCTAD 1996 
16 
Tabell 1.3.5: l<a(tigdoni och inkomstfördelning 
Latinamerika 
Brasilien 
Argentina 
Chile 
Mexiko 
Ecuador 
Nicaragua Fattiga 
% som lever på < 1$ 
(köpkraftsparitet) per 
dag 
1981-95 
24,6" 
28,7 
15,0 
I4,() 
30,4 
43,8 Gini-index Enligt Världsbankens beräkning­
ar lever nästan en fjärdedel av 
befolkningen i regionen i fattig­
dom. FN:s Ekonomiska kommis­
sion för Latinamerika och Väst­
indien, som tillämpat en mindre 
restriktiv definition, beräknar att 
de fattiga utgör ca 39% av be­
folkningen. Ojämlikheten i 
Latinamerika både vad gäller 
fördelningen av inkomster och 
tillgångar (särskilt jord) är den 
högsta i världen. Medan de 
rikaste 20% av befolkningen har 
en genomsnittsinkomst på 17 000 
dollar har de fattigaste 20% en 
genomsnittlig inkomst på 930 
dollar. Enligt en nyutkommen 
rapport från Världsbanken skulle 
tillväxttakten, med hänsyn till 
den stora ojämlikheten i regionen, behöva vara två gånger högre än den nuvarande takten 
för att antalet människor som lever i extrem fattigdom skulle minska. 63,4 (1989)1' 
56,5(1994)'' 
50,3(1992)'' 
46,6(1994)'* 
50,3(1993)" 
-World Källa: UNDP""- Human Development Report 1997, Världsbanken 
Development Report 1997 
a: Källa: Världsbanken, Poverty Reduction and the World Bank: Progress och 
Challenges in the 1990s. Maj 1996. Uppgifterna avser 1993. 
b: Undersökningsår. 
Däremot har hälsotalen förbättrats avsevärt i nästan hela regionen under de senaste 
årtiondena. Medellivslängden har ökat och ligger på nivåer som inte är mycket lägre än de 
som gäller i höginkomstländerna. Dödligheten bland barn under fem år fortsatte att sjunka 
i alla länder mellan 1990 och 1995, allra mest i Peru (från 116 per tusen levande födda till 
55) och Bolivia (från 160 till 105). Mellan 70% och 95% av befolkningen i Latinamerika 
har idag tillgång till hälso- och sjukvård. 
Tabell 1.3.6: Hälsa 
Latinamerika 
Brasilien 
Argentina 
Chile 
Mexiko 
Ecuador 
Nicaragua Medellivslangd 
1960 
55 
65 
57 
57 
53 
47 antal år 
1994 
69 
66 
72 
75 
72 
69 
67 Antal patienter per 
1980 
1,458 
1,301 
1,149 
2,308 lakare 
1993 
970 
844 
330 
942 
615 
652 
2,039 
Källa UNDP -, Human Development Report 1997, Världsbanken 
World Development Indicators 1997 
17 
Områden som bor prioriteras är förbättring av de fattigas tillgäng till hälso- och sjukvård 
och reform av hälso- och sjukvårdssystemen för alt stärka deras allmänna kapacitet, för­
bättra deras effektivitet och säkerställa en uthållig finansiering. 
Läs och skrivkunnigheten bland vuxna har ökat under de senaste 25 åren och ligger nu 
mellan K0% och 100%. Nästan alla barn tär grundläggande undervisning idag, men 
andelen elever som lär päbyggnadsundcivisning är fortfarande betydligt lägre än i 
industriländerna. Statistiken över skolutbildningen visar att kvinnliga elever utgör ca 50% 
av alla elever. 
Tabell 1. 3.7: Utbildning 
Bruttoinskrivningskvot Bruttoinskrivningskvot 
för samtliga stadier påbyggnadsundervisning 
(% i åldrarna 6-23) (% av aktuell åldersgrupp) 
1980 1994 1980 1993 
Latinamerika 
Brasilien 
Argentina 
Chile 
Mexiko 
Ixuador 
Nicaragua 59 
54 
65 
65 
68 
69 
53 70 
72 
77 
72 
66 
72 
62 42 
34 
56 
52 
48 
53 
42 51 
43 
72 
70 
58 
55 
41 
Källa: I INI >!' -Human Development Report 1997, Världsbanken - World Development Indicators 1997 
Således tycks kvinnorna vara jämställda åtminstone när det gäller utbildning. Men de 
diskrimineras på alla andra samhällsområden. De löper större risk att drabbas av fattigdom 
och arbetslöshet och är överrepresenterade bland dem som arbetar i den informella sektorn. 
Trots de framsteg som har gjorts i Latinamerika som helhet när det gäller att sörja för att 
barnen får grundläggande undervisning har de fattiga mycket små möjligheter till 
påbyggnadsundervisning och deras tillträde till högskoleutbildning är minimalt. Ett bra 
och fungerande utbildningssystem är avgörande för ekonomisk tillväxt, genom att det 
förbättrar produktiviteten och därmed höjer tillväxttakten, samtidigt som det minskar 
ojämlikheten. Fortfarande behöver utbildningssystemet reformeras och resurserna på detta 
område måste fördelas bättre, med en större inriktning pä grundläggande undervisning och 
päbyggnadsundervisning. 
1994 svarade det offentliga utvecklingsbiståndet för ca 1,7% av Latinamerikas totala BNP, 
eller 6 miljarder dollar, en ökning från 1,4% år 1990. Dessa belopp är obetydliga, om de 
jämförs med mängden privat kapital som strömmar in i Latinamerika och som år 1995 
uppgick till 54 miljarder dollar. Dessa kapitalflöden koncentreras emellertid till ett litet 
antal länder; så gick t.ex. inte mindre än 35% till Brasilien. Länderna i Latinamerika 
kommer att behöva fortsatt internationellt stöd, bl.a. så att de kan fortsätta att minska 
fattigdomen och utöka och förbättra den sociala, institutionella och ekonomiska infra­
strukturen för att säkerställa att den ekonomiska tillväxten blir uthållig och att tillväxtens 
frukter fördelas jämnare. 
2: Europeiska gemenskapens (EG:s) utvecklingssamarbete med 
länderna i Asien och Latinamerika 
2.1. Allmän policyöversikt 
ALA-förordningen utgör utgångspunkten för utformningen av kommissionens politik för 
samarbetet med länderna i Asien och Latinamerika. Men kommissionens politik på detta 
område går långt utöver det finansiella stöd som fastställs i förordningen och omfattar bl.a. 
en politisk dialog och förhandlingar om samarbets- och handelsavtal. 
2.1.1. Policyramarna för Asien 
Vad gäller Asien redovisas dessa bredare överväganden i kommissionens meddelande 
"Mot en ny strategi i Asien" [KOM)(94)314]. De omfattar bl.a. utveckling av en rad 
strukturer för politisk dialog genom vilka länderna i Syd- och Sydostasien kan stimuleras 
att knyta sina ekonomier ännu närmare till det globala systemet samt initiativ för att främja 
investeringar och ett effektivt affärsklimat i våra partnerländer och insatser som underlättar 
för dessa länder att få tillgång till den senaste tekniken. Liknande överväganden redovisas i 
kommissionens meddelande om en långsiktig politik för relationerna mellan Kina och 
Europa [KOM)(95)279]. Den nya strategin för Asien har banat väg för kommissionens 
senare strategiska studier om relationerna med Indien och ASEAN. I sitt samarbete med 
utvecklingsländerna i Asien fäster EU synnerligen stor vikt vid respekt för de mänskliga 
rättigheterna, utveckling och konsolidering av demokrati och rättssäkerhet. EU har ett 
bilateralt samarbete med många länder och regioner i Asien inom ramen för handels- och 
samarbetsavtal som kompletteras med en strukturerad politisk dialog på såväl bilateral som 
regional nivå (t.ex. dialogen med ASEAN). EU deltar också i den enda kollektiva 
regionala säkerhetsdialogen, ASEAN Regional Forum. EG undertecknade det första 
handels- och samarbetsavtalet med Kina 1985. Utvecklingen av de bilaterala 
förbindelserna stannade upp efter händelserna på Himmelska fridens torg 1989 (som ledde 
till att EU införde en rad sanktioner), men normaliseringen av förbindelserna sedan början 
av 1990-talet har banat väg för utökat samarbete och för inrättandet av nya former för 
politisk dialog. Alla dessa initiativ kompletterar de mer traditionella mål, dvs. 
fattigdomsminskning och ekonomiskt samarbete, som fastställs i ALA-förordningen och 
måste därför beaktas vid varje övergripande bedömning av gemenskapens förbindelser 
med staterna i denna region. 
2.1.2. Policyramarna för Latinamerika 
Efter Europeiska rådet i Madrid i december 1995 har en ny långsiktig strategi antagits -
EU och Latinamerika. Nuläget och utsikterna till ett fastare partnerskap 1996 - 2000 - i 
syfte att stärka partnerskapet och samarbetet under tiden fram till år 2000. Detta 
partnerskap inleddes för flera årtionden sedan och har stärkts avsevärt under de senaste 15 
åren. Den politiska dialogen mellan gemenskapen och dess latinamerikanska partners har 
19 
in.'.liliiliniialiNcialM i Nan lose piorrssen (sedan PJK4) o< h dialogen med Kioj-ruppen (sedan 
I'WO), vilket liai medfört en stadig lorhallrmg av de politiska förbindelserna Den politiska 
dialogen har kompletterats med samarbetsavtal lifter undertecknandet av "tredje genera 
tionens" avtal med alla latinamerikanska länder (utom Kuba) har en ny läs med ännu 
närmare samarbete inletts i och med slutförandet av förhandlingar om avtal med Mercosur 
(undertecknat 1995) och Chile (undertecknat 19%), som kan förväntas senare medföra 
ytterligare liberalisering av handeln mellan EU och länderna och regionerna i 
Latinamerika inom ramen för en "öppen regionalism". Mot bakgrund av ett starkare 
partnerskap har samarbetet mellan EU och Latinamerika också diversifierats och 
vidareutvecklats för att tillgodose de nya behoven hos en mycket heterogen subkontinent 
som strävar efter att konsolidera den demokratiska processen, uppnå internationell 
konkurrenskraft och komma till rätta med den endemiska fattigdomen och den sociala 
ojämlikheten. Traditionellt tekniskt och finansiellt bistånd kompletteras i ökande 
utsträckning med instrument som syftar till att utveckla närmare ekonomiska och 
affärsmässiga band och instrument för att öka biståndet inom områden som utvecklingens 
jämslälldhelsaspekler samt miljön Andra prioriterade områden är demokratisering, 
mänskliga rättigheter och utbildning Därutöver har de interparlanwntariska 
konferenserna, som anordnas vartannat är sedan 1974, ytterligare främjat dialogen. 
2.2. Utveckling av ALA-samarbetet 1991-1995 
Inom denna allmänna ram har gemenskapens förbindelser med ALA-länderna under 
perioden 1991-1995 blivit mera omfattande och systematiska, och det ekonomiska och 
finansiella samarbetet och utvecklingssamarbetet har utvidgats väsentligt. Detta har skett 
mot bakgrund av betydande förbättringar vad gäller demokratisering (som hänger samman 
med ett effektivare engagemang från civilsamhället), den positiva effekten av en politik för 
liberalisering av marknader och handel som stötts av de internationella finansiella institu­
tionerna (särskilt Internationella valutafonden), regionala integrationsprojekt och framsteg 
i fråga om strukturella reformer (privatisering av statsägda tillgångar, skattereform, reform 
av de finansiella systemen, omstrukturering av utlandsskulden mm) 
(iemenskapen har också engagerat sig i ökande omfattning i katastrof- och rehabiliterings­
program genom att finansiera återuppbyggnads- och rehabiliteringsprojekt efter krig, sär­
skilt i Nicaragua och El Salvador. Kommissionen har utvecklat nya decentraliserade 
samarbetsinstrument och betydande finansiella resurser har fördelats genom icke-statliga 
organisationer till förmån för lokala privata företag och organisationer. Ett nära samarbete 
vad gäller policyfrågor, resursmobilisering och verksamheter har etablerats med internatio­
nella finansiella institutioner som är aktiva i Asien och Latinamerika. Dessutom har 
gemenskapen främjat etableringen av regionala forum och organisationer inom ramen för 
"öppen regionalism" som ett sätt att förbättra möjligheterna till politisk dialog, handels­
integration och ekonomiskt partnerskap. Syftet med denna Syd/Syd-dialog och den 
ekonomiska integrationen är att utnyttja komplementariteter och komparativa fördelar och 
uppnå en effektivare användning av de mänskliga, finansiella och tekniska resurser som 
behövs för att lösa allmänna problem med en regional dimension (t.ex miljövård). 
20 
Vidareutvecklingen av gemenskapens politiska dialog med ALA-länderna och en bättre 
samordning av biståndet med andra multilaterala och bilaterala givare har medfört ett 
effektivare utnyttjande av de tillgängliga finansiella resurserna Under de senaste åren har 
gemenskapen blivit en viktig partner för ALA-länderna genom att främja politiska 
reformer, lämna bistånd for att bekämpa fattigdomen pä landsbygden och i städerna, stödja 
privat företagsamhet och små och medelstora företag, stimulera nya finansiella inflöden 
från den privata sektorn i Europa, stödja nationella "sociala trygghetsnät" under anpass­
ningen och övergångsprocessen och främja de lokala gräsrotsorganisationernas deltagande 
i katastrof- och återuppbyggnadsprogram. 
Kvinnors roll i utvecklingen 
Kvinnor drabbas särskilt hårt av en negativ social och ekonomisk utveckling. De är överrepresenterade 
bland fattiga och arbetslösa, de arbetar oftare i hemmet och den informella sektorn, vilket normalt 
innebär att de inte omfatta* av någon social trygghet, de har mindre utbildningsmöjligheter, vilket 
begränsar deras möjligheter, och är i största allmänhet utsatta för diskriminering från samhället och 
dess institutioner, t.ex. rättssystemet, det politiska systemet och utbildningssystemet. 
Att förbättra kvinnornas ställning och främja jämställdhet är inte bara viktigt i sig, utan det bidrar också 
till social och ekonomisk utveckling över lag. Att förbättra kvinnornas möjligheter till utbildning är 
särskilt viktigt. Det går att bryta den onda fattigdomscirkeln, som orsakas av ohälsa i barndomen och 
en låg utbildningsnivå, genom att förbättra kvinnornas utbildning. Att ge kvinnor utbildning är ett 
effektivt sätt att minska barnadödligheten och förbättra barnens näringsstatus och hälsa i största 
allmänhet. Detta har också betydelse för barnafödande (som brukar vara lägre hos läs- och 
skrivkunniga kvinnor) och användning av preventivmedel. Dessutom ökar det kvinnornas möjligheter 
till aktivt deltagande på arbetsmarknaden och till regelrätt anställning. 
ALA-förordningen lägger särskild vikt vid kvinnans roll i utvecklingsprocessen och fastställer att EG:s 
biståndspolitik bör "sörja för att (...) särskilda åtgärder eller hela projekt genomförs för att öka 
kvinnornas aktiva deltagande på lika villkor i produktionen och dess resultat samt i sociala aktiviteter 
och beslutsfattande (artikel 5). " Dessutom skall samtliga program och projekt inom programmet för 
utvecklingssamarbete med ALA-länderna "särskilt beakta kvinnans roll." Denna princip har förstärkts 
genom rådets resolution nr. 12847/95 av den 20 december 1995 om integrering av könsaspekten i 
utvecklingssamarbetet. 
Genomförandet av förordningen utgår således från två principer. Eftersom främjandet av jämställdhet 
skall vara en integrerad del av alla aktiviteter, har alla projekt sedan 1994 kontrollerats för att säker­
ställa att vederbörlig hänsyn tas till jämställdhetsaspekterna. Samtidigt kan det behövas särskilda 
projekt för att bekämpa ojämlikhet mellan könen. Av det totala EG-biståndet till ALA-regionerna sedan 
1992 har åtaganden ingåtts för drygt 235 miljoner ecu till projekt för konkreta åtgärder för att stärka 
kvinnornas ställning, och härtill kommer åtgärder inom ramen för projekt och program under olika 
budgetposter. Det finns också en särskild mindre budgetpost "Kvinnornas roll i utveckling" som skall 
användas för att finansiera teknisk rådgivning och medvetandehöjande insatser som skall leda till att 
det tas större hänsyn till jämställdhetsfrågor i det reguljära utvecklingssamarbetet. Kommissionen har 
till exempel finansierat ett antal studier ("Jämställdhetsprofiler") om kvinnornas situation i vissa 
utvecklingsländer i Latinamerika för att underlätta en effektiv inriktning av projekt och program mot 
förbättring av kvinnornas situation. 
1 samarbetet med ALA-länderna betonas också jämställdhetsmedvetandet och kvinnornas 
roll i utvecklingen tillsammans, på ett mer allmänt plan, med behovet att respektera grund­
läggande fri- och rättigheter, konstitutionella reformer, konsolidering av demokratiserings­
processen och reformer av nationella rättssystem Överhuvudtaget är offentligt redovis­
ningsansvar ("god sed"), god förvaltning och respekt för rättsstaten hos våra ALA-partners 
21 
en förutsättning för en givande dialog och för mobilisering av gemenskapens finansiella 
resurser till stöd for dessa strävanden. 
(iemenskapens ekonomiska samaibetsprogram i Asien och Latinamerika har en stark 
inriktning pä den privata sektorn Huvudmålet för dessa program är att förbättra 
företagsklimatet och den rättsliga miljön i partnerländerna för att främja ömsesidiga 
handelsllöden och investeringar genom att utveckla ett stort antal instrument lör all främja 
utvecklingen av näringslivet, särskilt de små och medelstora företagen Dessa instrument 
innefattar institutionellt stöd genom organisationer som Europeiska handelskammares råd 
och näringslivsräd samt olika direktflnansierade utbildningsprogram för att förbättra 
företagsledarkompetensen i partnerländerna. Kommissionens program inskränker sig 
emellertid inte till utvecklingens ekonomiska dimension. Hänsyn tas också till den sociala 
sektorns betydelse och behovet av att åstadkomma en rättvis balans vid fördelning av 
framstegens resultat. Projekt och program inom det finansiella och tekniska biståndet är 
riktade mot fattigdom och avser hälso- och sjukvård, sanitära anläggningar och utveck­
lingen av mänskliga resurser samtidigt som jämställdhets- och miljöaspekterna beaktas i 
utvecklingsarbetet. 
Befolkning och reproduktiv hälsa 
Att få bukt med befolkningstillväxten genom att göra människor medvetna om familjeplanerings­
frågor och tillhandahålla behovsanpassade tjänster av god kvalitet är en viktig utvecklingsfråga. Att 
minska de hundratusentals dödsfallen bland mödrar och de miljontals sjukdomsfallen i samband 
med graviditet och förlossning är en hög prioritet. Dessutom ägnas ökad uppmärksamhet åt att 
skapa en trygg miljö för ungdomar som är fri från risken för våld och missbruk och att ge 
information och rådgivning för att förhindra oönskade graviditeter och sexuellt överförda infektioner 
(inklusive HIV). 
I Asien och Latinamerika stöder kommissionen insatser för att ge kvinnor en starkare ställning så 
att de kan få bestämma över sin reproduktion. Den ger stöd till utveckling av bättre vård- och 
rådgivningsinsatser och till att dessa i ökad utsträckning skall göras tillgängliga för dem som 
behöver dem och verkar för att utveckla kostnadseffektiva strategier för att hindra spridningen av 
HIV/AIDS och andra sexuellt överförda infektioner. 
Den särskilda budgetposten för stöd till befolkningspolitik och demografiska program i 
utvecklingsländer (B7-631) används för att stödja utvecklingen av program och strategier samt 
innovativa projekt som kompletterar de bredare stödprogrammen inom hälso- och 
sjukvårdssektorn. I rådets nya förordning (EEG) nr 1484/97 (EGT nr L 202, 30.7.1997, s. 1) 
avseende budgetposten B7-638 anges att kommissionen skall verka för 
* att göra det möjligt för kvinnor, män och ungdomar att träffa ett fritt och välgrundat val 
beträffande antalet barn och mellanrummen mellan dem, 
* bidra till skapandet av en sociokulturell, ekonomisk och utbildningsmässig miljö, som gör det 
möjligt, särskilt för kvinnor och ungdomar, att träffa fria val, bl.a. genom att fördöma och utrota 
alla former av sexuellt våld, stympning och missbruk som påverkar deras värdighet och hälsa, 
* hjälpa med att utveckla eller reformera hälso- och sjukvårdssystem i syfte att förbättra 
tillgången och kvaliteten på reproduktiv hälsovård för kvinnor och män, även ungdomar, och 
därigenom avsevärt minska riskerna för kvinnors och barns hälsa. 
Det är mycket viktigt att betona att gemenskapens syn på samarbetet med ALA-länderna är 
baserad på användningen av ett stort antal olika instrument som motsvarar mångfalden i 
dessa länders erfarenheter av utveckling. Dessutom används olika instrument i olika länder 
22 
och legioner med hänsyn till utvecklingsnivån och efter en bedömning av huruvida 
behovet i första hand gäller insatser för att främja handel och investeringar, 
projektfinansiering, strukturanpassningfonder, finansiellt och tekniskt bistånd och/eller 
ekonomiskt samarbete eller förbättrat tillträde till marknaden. Det är denna mångfald som 
gör att utvecklingssamarbetet med ALA-länderna utgör en sådan utmaning för 
gemenskapen. 
När det gäller utvecklingsländerna i Sydostasien och den indiska subkontinenten 
återspeglar utvecklingen och karaktären av EG: s multilaterala och bilaterala dialog och 
samarbete under perioden 1991-1995 den snabba tillväxt som uppnåtts i denna del av 
världen, de strukturer som inrättats för att stärka det regionala samarbetet i Asien-
Stillahavsområdet (ASEAN, S A ARC, APEC mm) och de förändringar i den globala 
maktbalansen som har ägt rum till följd av detta. Behovet av en differentierad politik har 
också blivit allt tydligare mot bakgrund av de olika grader av ekonomiskt och socialt 
framåtskridande som har uppnåtts av länderna i denna del av världen. Därför haj- EG:s 
strategier i Asien omfattat marknadsstyrd handel, handelsintegration och investeringar i 
snabbväxande ekonomier, stöd till politisk dialog och till reformer i länder där det pågår en 
anpassning till den globala ekonomin (före detta planekonomier) samt traditionellt utveck­
lingssamarbete i de fattigaste länderna, med tonvikt på strategier för att bekämpa fattig­
domen. 
Under andra hälften av 1980-talet och de första åren av 1990-talet började många, om inte 
de flesta, länder i Latinamerika att genomföra en demokratiseringsprocess genom att 
eftersträva ett styrelsesätt med större folkligt deltagande, uppmuntra öppenhet och 
redovisningsansvar i den offentliga förvaltningen och främja rättssäkerheten. Denna 
positiva utveckling och den åtföljande omorienteringen av politiken har medfört större 
politisk stabilitet i regionen. 
Dessa länder har blivit en stor utmaning för EG:s samarbctspolitik på grund av variationen 
när det gäller tidsramen och ordningsföljden för strukturanpassnings-, marknads­
liberaliserings- och demokratiseringsprocesserna i de olika länderna. Under andra hälften 
av 1980-talet och de första åren under 1990-talet inledde en del länder i regionen ambitiösa 
stabiliserings- och anpassningsprogram (t.ex. Brasilien, Argentina och Chile) och många 
av dem (däribland Costa Rica, Mexiko, Venezuela, Uruguay och Bolivia) började ta itu 
med akuta finansiella problem och betalningsbalansproblem som hade sin grund i 
ohållbara utlandsskulder till banker i väst. 
Stärkande av demokratin, politisk stabilitet, ekonomiska reformer och regional integration 
har medfört nya inflöden av utländska direktinvesteringar och massiva återuppbyggnads-
/rehabiliterings- och biståndsprogram stödda av bilaterala biståndsgivare, gemenskapen 
och Bretton Woods-institutionerna. 
Under perioden i fråga har stora ansträngningar gjorts av länderna i Central- och 
Sydamerika att främja regionalt samarbete och integration (San José-processen, Andinska 
gemenskapen, Mercosur mm), vilket är ett uttryck för den positiva effekten av den nya 
inriktningen på ekonomisk liberalisering och handelsintegration. 
23 
2.3. Rådets förordning (EEG) nr 443/92 av den 25 februari 1992 
Rådets förordning (HlHi) nr 44 V92 om lïnansiclll och tekniskt bistånd lill och ekonomiskt 
samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika (l'!GT nr I, 52, '27.2.1992, 
sid. I ) är ett nyckeldokunicnl när del gäller redovisningen av gemenskapens syn pä 
bisländsstralegicr. Denna förordning, som utgår frän artikel 235 i fördraget, är särskilt 
nyskapande av följande skäl: 
1) I förordningen slås fast att instrumenten för gemenskapens utvecklingssamarbete måste 
nära samordnas med strategierna för en marknadsstyrd liberalisering av handeln. Såväl 
parlamentet som rådet har i detta sammanhang bekräftat principen om att det ekonomiska 
och finansiella bistånd som ges inom ramen för förordningen skall vara nära knutet till 
handelspolitiken och de handelspolitiska instrumenten (artikel 1). 
2) I förordningen bekräftas principen om flexibilitet när det gäller programplanering av 
bistånd och resursmobilisering. Gemenskapens viktigaste Imansiella instrument (och 
programplaneringen av dessa) bör anpassas lör all tillgodose särskilda och växande behov 
hos Al,A partncrländcma eller olika behov hos deras befolkningar. Möjligheterna till 
mcdlinansiciing av projekt bör utnyttjas ordentligt och lämpliga former för decentraliserat 
samarbete bör tillämpas när delta är möjligt (artikel 2). 
3) 1 förordningen har intagits principen om att respekten i det enskilda partncrlandet för 
grundläggande mänskliga rättigheter och demokratiska principer är en förutsättning för 
samarbete och finansiellt stöd. Därför innehåller texten i de samarbetsavtal som har 
fram förhandlats efter 1992 alltid bestämmelser om "mänskliga rättigheter" och 
"demokratisering" (artikel 3). 
4) Enligt förordningen kan en rad decentraliserade myndigheter komma i fråga för 
ekonomiskt, tekniskt och finansiellt bistånd. Biståndsmottagarna behöver inte vara centrala 
eller lokala offentliga myndigheter, utan kan också vara privata företag och enskilda 
organisationer (artikel 3). 
5) I förordningen anges all del finansiella och tekniska samarbetet i förslå hand skall 
inriktas pä alt stödja de fattigaste ALA-ulvceklingsländcrna och de fattigaste befolknings 
lagren (artikel 4). 
6) Det finansiella och tekniska biståndet skall inriktas på landsbygdsutveckling och social 
utveckling, livsmedelssäkerhet, hållbar utveckling (strategier för att minska fattigdomen), 
miljövård, kvinnans roll, narkotikabekämpning, demokratisering, skydd av barnen etc. 
(artikel 5). I de mer utvecklade ALA-länderna skall tyngdpunkten ligga på ekonomiskt 
samarbete, dvs. vetenskapligt och tekniskt samarbete och partnerskap, institutionell och 
administrativ uppbyggnad, stöd till investeringar och handelsintegration och stöd till den 
privata sektorn. Särskilt bör det ekonomiska samarbetet tjäna gemensamma intressen hos 
gemenskapen och dess samarbetspartners. Stöd till regionalt samarbete ses som en viktig 
del av det ekonomiska samarbetet (artikel 7). 
24 
7) För att göra det möjligt för gemenskapen att tillämpa dessa riktlinjer och ge finansiellt, 
ekonomiskt och tekniskt bistånd till sina ALA-partners angavs i förordningen att ett belopp 
på sammanlagt 2 750 miljoner ecu bedömdes som nödvändigt för perioden 1991-1995. 
Resursmobiliseringen skulle äga rum inom ramen för en vägledande medel fristig 
programplanering som skulle genomföras med de berörda utvecklingsländerna 10% av 
delta belopp skulle användas lör all finansiera program pä miljöområdet och program för 
bevarande av tropiska skogar (artiklarna 9 och 10) 
Narkotikabekämpning 
Budgetposten för stöd till narkotikabekämpning med titeln "Nord-Syd-samarbete för bekämpning av narkotika 
och narkotikamissbruk" inrättades 1987 (B7 - 6210). Den är avsedd att finansiera pilotprojekt inom detta 
område. 
f 
Kommissionen har sedan dess strävat efter att det skall fastställas en förordning som skall tjäna som rättslig 
grund för denna budgetpost. Sedan rådet yttrat sig efter Europaparlamentets andra behandling den 13 mars 
1997 torde ett slutgiltigt avgörande kunna ske inom kort. 
Denna budgetpost återspeglar emellertid inte de faktiska kostnaderna för Generaldirektorat 1B:s samarbete 
avseende narkotikabekämpning med länderna i den geografiska zon som direktoratet ansvarar för, eftersom 
den dels inte inkluderar de kostnader som uppkommer under hela perioden för EG:s budget på grund av 
förlorade intäkter till följd av bestämmelserna om "narkotikabekämpning" i Allmänna preferenssystemet 
(industri- och jordbruksprodukter för länderna i Andinska pakten, jordbruksprodukter för länderna i Andinska 
pakten och länderna i Centralamerika), dels inte täcker eventuell finansiering av program som genomförs via 
andra budgetposter. 
Under perioden 1991-1995 uppgick de medel för vilka åtaganden ingåtts under budgetpost B7-6210 till ca 50 
miljoner ecu. 34% tilldelades Latinamerika, 31,3% Asien, 9,3% AVS-ländema och 19,8% 
Medelhavsländerna; 3,5% tilldelades flera länder eller användes för övergripande åtgärder till förmån för en 
hel region eller samtliga länder (temastudier mm). 
Beträffande de typer av insatser som har fått stöd har 52% av medlen anslagits till program ägnade att 
förebygga och minska efterfrågan på narkotika eller för behandling och rehabilitering av narkotikamiss­
brukare, 20% till program för alternativ utveckling, 10% för att bekämpa narkotikahandeln och minska 
utbudet och de återstående 18% till utbildnings- och forskningsprogram. 
Beträffande samarbetspartner har under perioden icke-statliga organisationer varit samarbetspartner i 
projekt som motsvarar hälften av de medel för vilka åtaganden ingåtts och nationella administrationer i 
projekt motsvarande 30% av dessa medel. Ca 18% har gått till FN:s narkotikakontrollprogram (UNDCP). 
Konsulter och universitet har fått 2% för att genomföra studier. 
25 
Miljövård i EG:s samarbete med ALA-ländema 
Miljöfrågor har kommit att utgöra en viktig aspekt av EG:s samarbete med utvecklingsländerna i Asien 
och Latinamerika. De blir alltmer framträdande i dialogen med partnerländerna, vilket framgår till 
exempel av det faktum att miljöfrågor ingår i samtliga samarbetsavtal med ALA-länder/regioner. Den 
vikt som tillmäts miljöfrågor framgår också av omfattningen av finansieringen för projekt och program 
med uttalade miljömål. Det kan nämnas i detta sammanhang att det i en nyligen genomförd fristående 
genomgång av Generaldirektorat 1B:s åtaganden för miljöprojekt beräknades att åtagandena för 
perioden 1990-1995 uppgick till 596 miljoner ecu för miljöprojekt i Asien och 255 miljoner ecu för 
projekt i Latinamerika. 
En stor del av dessa utgifter ställs till förfogande genom budgetposten ALA, som således som 
helhet når "tioprocentsmålet" enligt ALA-förordningen. Men dessa siffror omfattar också två budget­
poster som är avsedda särskilt för miljön i utvecklingsländerna och för tropiska skogar. Dessa 
kompletterande insatser har genomförts med hjälp av ALA-budgetposterna. 
Budgetposten för miljö i utvecklingsländerna (B7-6200, 15 miljoner ecu 1995 för alla ALA/MED/AVS-
länderna) används för innovativa pilotprojekt för vård av natur- och stadsmiljöer samt för strategiska 
miljöstudier. De pilotprojekt som finansieras via denna budgetpost övertas ofta för vidare finansiering 
via de budgetposter som regleras av ALA-förordningen. Det finns således en betydande synergieffekt 
mellan dessa två finansieringsinstrument. 1995 inleddes ett arbete för att lägga en rättslig grund för 
denna verksamhet genom en förordning. Arbetet fortsatte under 1996 och slutfördes i början av 1997 
(förordning (EEG) nr 722/97, EGT nr L 108, 25.4.1997, s. 1). 
Den andra "miljöbudgetposten" avser skydd av tropiska skogar (B7-6201, 50 miljoner ecu 1995 för 
länder i Asien och Latinamerika och AVS-länderna). Den används särskilt för skydd och rationell 
förvaltning av tropiska skogar och förbättring av levnadsvillkoren för skogsinvånare och befolkningar 
som lever i utkanten av skogen. Den 20 december 1995 antogs en förordning (EEG) nr 3062/95 (EGT 
nr L 327, 22.12.1995, s. 9) där de grundläggande principerna och strategierna för denna budgetpost 
samt förfarandena för de finansiella åtagandena fastställdes. Icke-statliga organisationer spelar en 
viktig roll vid genomförandet av program och projekt som finansieras via dessa två budgetposter. 
Ett annat viktigt verktyg för att säkerställa miljöhänsynen i de samarbetsinsatser som finansieras via 
ALA-budgetposten är miljökonsekvensutredningar. Sådana utredningar infördes 1991 och utvecklas 
kontinuerligt och kompletteras med olika slags stöd, t.ex. utbildning och informationsmaterial. 
2.4. Bilaterala samarbetsavtal och multilaterala förbindelser 
ALA-förordningen har genomförts inom ramen för en stärkt politisk dialog (som också 
innefattar kulturella, vetenskapliga och tekniska frågor) och en h an del s integration process 
som regleras genom en ny serie bilaterala samarbetsavtal ("tredje generationens" avtal) 
och, på multilateral nivå, genom nya förbindelser med regionala organisationer i Asien och 
Latinamerika. 
a) När det gäller nya bilaterala förbindelser med partnerländerna i Asien har 
samarbetsavtal under referensperioden undertecknats med Indien (EGT nr L 223/94, s. 
23), Sri Lanka (FXiT nr L 85/95, s 32), Vietnam (EGT nr L 136/96, s 28), Nepal (RGT nr 
L 137/9(), s 14) och Macao (LGT nr L 404/92, s 26) Multilateralt samarbete ined 
regionala grupperingar i Asien (ASKAN, SAAKC mm) har intensifierats i betydande grad 
loi att omfatta en rad områden av gemensamt eller regionalt intresse. 
26 
Som en ram för denna bilaterala och multilaterala dialog antog rådet i november 1994 ett 
nytt meddelande "Mot en nv strategi i Asien" |K()M)(94)3I4] Den nya Asien-strategin 
omfattar nya långsiktiga mål och politiska prioriteringar, vars syfte är atl säkerställa en 
mer elfekliv och aktivare europeisk politisk och kulturell roll och ekonomisk närvaro i 
denna den mest dynamiska regionen i den globala ekonomin och den har banat väg för 
AS LM-processen. Strategin har kompletterats med meddelanden om framtida förbindelser 
med Kina, Indien och ASEAN-länderna. 
b) Även när det gäller Central- och Sydamerika har nya samarbetsavtal undertecknats med 
vart och ett av länderna i regionen, däribland nyligen med Chile och Mexico, samt med 
Mercosur och Andinska pakten. Enda undantaget har varit Kuba, där endast humanitärt 
bistånd har lämnats genom icke-statliga organisationer. I december 1995 antog dessutom 
Europeiska rådet i Madrid, i enlighet med tidigare deklarationer från Europeiska rådet i 
Korfu, Essen och Cannes, en ny långsiktig strategi som är avsedd att stärka partnerskapet 
och samarbetet mellan EU och ALA-länderna under perioden fram till år 2000. 
27 
3: Redogörelse för gemenskapens samarbete med Asien och 
Latinamerika 1991-1995 
3.1. Kvantitativ översikt över gemenskapssamarbetet 
I detta avsnitt görs ett försök att visa så tydligt som möjligt, med hjälp av uppgifter som 
gör det möjligt att jämföra samtliga ALA-regioner, hur genomförandet, av det program för 
utvecklingssamarbetet som fastställdes i ALA-förordningen har skett. De uppgifter som 
behandlas i detta avsnitt och redovisas i bilagorna har hämtats från två olika källor. 
[*ÏEiMJprsta har sammanfattningstabellen l och de detaljerade tabellerna 2A-2D och 3A-
3I) hämtats från den databas som har upprättats för den heltäckande utvärdering som nu 
har påbörjats inom (Jeneraldirektorat l B'1. Denna statistik ger en överblick över åtaganden 
och utbetalningar för de två regionerna (och de olika delregionerna) sammanställd efter en 
ram som är baserad på OECD/DAC:s klassificering av offentligt utvecklingsbistånd 
(tabellerna 2A-2D) och efter mottagarland (tabellerna 3A-3D). Denna statistik omfattar ett 
bredare spektrum av insatser och instrument än det som egentligen täcks av ALA-
förordningen och här används en klassificering efter projekttyper som skiljer sig något från 
avgränsningen i förordningen. I själva verket görs i OECD/DACs klassificering ingen 
tydlig avgränsning mellan de olika samarbetsområden som nämns i ALA-förordningen och 
i kommissionens grundläggande strategiska dokument för Asien och Latinamerika (se 
avsnitt 2.1.1 och 2.1.2.). I tabell 2B (Latinamerika) till exempel anges en summa på 126 
miljoner ecu i åtagandena för delsektom "industri, gruvor och byggande", trots att denna 
summa till största del avser projekt för mikroföretag i den informella sektorn. 
Den andra^ källan är de databaser som förs av de tekniska enheterna vid Asien- och 
Latinamcrikadircktoraten inom (Jeneraldirektorat IB. I lär analyseras de totala åtagandena 
tor den aktuella perioden och för Asien respektive Latinamerika under de enskilda 
budgetposterna Dessa budgetposter avser sådana insatser som ALA-förordningen 
åtminstone i princip behandlar eller berör och grupperas under följande fyra poster. 
Finansiellt och teknisk bistånd. 
Ekonomiskt samarbete. 
Humanitärt bistånd. 
Övrigt bistånd4. 
Uppgifter om åtaganden enligt denna klassificering redovisas i tabell 4 för Asien och i 
tabell 6 för Latinamerika. 
ALA-förordningen 443/92 berör emellertid specifikt förvaltningen av budgetposterna för 
finansiellt och tekniskt bistånd (B7-3000 och B7-3100) och för ekonomiskt samarbete i 
i Se till exempel motsvarande tabeller i 'Inventory of European Community Aid' OD1, London, december 
1996. 
4 Till exempel demokratisering, kvinnors roll i utvecklingen, demografi, tropiska skogar etc. 
28 
egentlig bemärkelse (B7-3001 och B7-3110). Statistiken om åtagandena enbart under 
dessa budgetposter redovisas i tabellerna 5 (Asien) och 7 (Latinamerika). 
Utgångspunkten är tabell 1, som ger en översikt över kommissionens åtaganden och 
utbetalningar vad gäller Asien, inklusive Kina, Macao och Jemen, och Latinamerika. Som 
redan nämnts omfattar statistiken i denna tabell ett mycket bredare spektrum av insatser än 
de som direkt omfattas av A LA-förordningen. Den ger ändå en bild - hittills den enda - av 
förhållandet mellan åtagandena för Asien och Latinamerika och de verkställda utbetal­
ningarna Dessutom har uppgifterna för Syd- och Sydostasien sammanförts sä all 
förhållandet mellan åtaganden och utbetalningar tydligt framgår 
Det är viktigt att notera att de biståndsbelopp för vilka åtaganden har ingåtts och 
utbetalningar gjorts under åren 1991-1995 var avsevärt högre än under de föregående 
perioderna. Det framgår av rad 8 i tabell 1 att de totala utbetalningarna under perioden 
utgjorde 60% av åtagandena och att siffran för Latinamerika är högre (64%) än den för 
Asien (58%). Siffran för enbart Syd- och Sydostasien är något lägre: 56%. Denna siffra 
kan betraktas som representativ för, eller ett approximativt värde på, förhållandet mellan 
utbetalningar och åtaganden vad gäller insatser enligt ALA-förordningen. Detta innebär att 
under den period som denna rapport avser låg de sammanlagda utbetalningarna långt efter 
de sammanlagda åtagandena och klyftan förefaller nu vara större än under den första 
perioden (siffran för perioden 1986-1990 var 64%). Detta innebär en betydande nedgång i 
utbetalningarna för Asien jämfört med de ingångna åtagandena, som inte kompenseras av 
någon ökning för Latinamerika Det finns flera möjliga förklaringar till denna nedgång 
Det kan bero på att utvecklingssamarbetet har blivit mera avancerat, sä att det tar längre tid 
för programmen att nä det operativa stadiet och även på andra faktorer som har gjort att 
eftersläpningen blir längre, t.ex. problem med att absorbera biståndsresurserna. 
När det gäller balansen mellan utbetalningarna till Asien och till Latinamerika, låg dessa 
ganska nära varandra under perioden 1991-1995 (54% till Asien, 46% till Latinamerika), 
vilket kan jämföras med 63% respektive 37%» för den tidigare perioden 1986-1990. Det 
framgår tydligt att de nya siffrorna ligger långt ifrån den sedan länge gällande informella 
överenskommelsen om att ca två tredjedelar av biståndet enligt ALA-programmet skulle 
gå till Asien, vilket i huvudsak tycks ha respekterats under perioden fram till 1990. Denna 
utveckling kan utan tvekan åtminstone delvis förklaras av de beslut som fattats av 
budgetmyndigheterna i de europeiska institutionerna. 
Tabellerna 2A-2D innehåller också en analys av de totala åtagandena och utbetalningarna 
för Asien och Latinamerika indelade enligt ett schema som utgår från det som används av 
OECD/DAC. Återigen är det viktigt att betona den begränsade användbarheten av denna 
klassificering för den här rapporten (se ovan). Trots detta ger tabellerna en antydan om hur 
A LA-förordningens prioriteringar har följts. Det är viktigt att notera att tabellerna 2A och 
2B i fråga om åtaganden visar följande: 
- De resurser för landsbygdsutveckling för vilka åtaganden har ingåtts i såväl Asien som 
Latinamerika är fortfarande betydande jämfört med den första perioden. 
29 
- Medlen under posterna "Miljön " och "Kvinnors roll i utvecklingen " avser endast medel 
som särskilt anslagits under dessa poster och underskattar således kraftigt EG:s 
stödätaganden på dessa områden Av det tillgängliga underlaget kan man dock dra 
slutsatsen att förordningens krav att 10% av åtagandena skall användas för insatser som 
gynnar miljön har uppfyllts Denna slutsats dras i studien "Evaluation of the 
Environmental performance of the EC Programmes, 1990- p)95" (Vol I EKM Oct 19%). 
- En stone andel av resurserna har tilldelats social infrastruktur och social service jämfört 
till exempel med den minskande andel som har tilldelats ekonomisk infrastruktur och 
tjänster. 
Ekonomiskt samarbete 
I ALA-förordningen uttalas tydligt att det ekonomiska samarbetet med utvecklingsländerna i de två 
regionerna skall ges hög prioritet. Skillnaden mellan detta och finansiellt och tekniskt bistånd är betoningen 
på ömsesidigt intresse, dvs. ekonomiskt samarbete skall skapa och stärka ett nätverk av affärsmässiga 
och andra ekonomiska band mellan EU och dess samarbetspartner. Programmen och projekten inom det 
ekonomiska samarbetet "skall bidra till utvecklingen i ALA-utvecklingsländema genom att dessa ges hjälp 
med att bygga upp sin institutionella kapacitet i syfte att skapa förmånligare villkor för investeringar och 
utveckling och att dra största möjliga fördel av de möjligheter som den växande världshandeln erbjuder, 
varav den europeiska enhettiga marknaden är en del, samt genom att öka närvaron av näringsidkare, 
teknologi och kunnande från alla medlemsstater, särskilt inom den privata sektorn och i små och 
medelstora företag (artikel 7). " 
EG har utvecklat och tillämpat ett stort antal olika instrument för att främja ekonomiskt samarbete i olika 
former. 
Investeringar främjas inom ramen för ECIP, AL-lnvest och Asia Invest. ECIP, som inte endast omfattar 
ALA-länderna utan också Medelhavsregionen, finansierar investeringsfrämjande åtgärder, t.ex. åtgärder för 
att främja samarbete mellan företag, genomförbarhetsstudier, pilotprojekt, individuell riskkapitalfinansiering, 
utbildningsprogram och management-stöd. AL-lnvest och Asia-Invest är två program som finansieras av 
kommissionen i syfte att för att 
• stimulera en ökning av ömsesidiga handels- och investeringsflöden 
• bidra till att höja medvetandet hos det europeiska näringslivet om möjligheterna i ALA-regionema, och 
• hjälpa företag i ALA-utvecklingsländema att ingå ett ömsesidigt fördelaktigt samarbete med Europeiska 
företag. 
Kontakter och samarbete mellan företag i de två regionerna och europeiska företag stöds också genom 
inrättningar som BC-Net (Business Co-operation Network), och BCC (Business Co-operation Centre) 
Dessa hjälper företag, särskilt små och medelstora företag, att finna varandra. 
EG-biståndet kanaliseras också i form av stöd till bank-, finans- och företagstjänster för att stödja den 
finansiella sektorn, främja privatisering och stärka de finansiella institutionerna i ALA-länderna. 
De årliga åtagandena under budgetposten Ekonomiskt samarbete har ökat betydligt under perioden sedan 
1990 och uppgick 1995 till 56 miljoner ecu för Latinamerika och 58 miljoner ecu för Asien. Under perioden 
1991-1995 ingicks åtaganden avseende ekonomiskt samarbete för 16% av det totala biståndet till 
Latinamerika. För Asien var siffran 10 %. 
Det är inte lätt att på grundval av DAC-underlaget ge några tydliga kommentarer om 
utbetalningarna (tabellerna 2C och 2D). Enligt denna källa har när det gäller Asien en stor 
del av det sammanlagda beloppet (50%) fortfarande inte fördelats på de olika sektorerna, 
30 
vilket gör det omöjligt att dra några vederhäftiga slutsatser om förhållandet mellan 
utbetalningar och åtaganden i de olika sektorerna för regionen under den begränsade tid 
som omfattas av denna rapport. Situationen är något bättre när det gäller Latinamerika, där 
endast ungelär en sjättedel av de totala utbetalningarna inte har fordelats sektorvis, och 
ungefär samma andel gäller också lör åtaganden Om man ser pä tabellerna 2.W och ?\) 
tillsammans verkar det alltså, nar del gäller Latinamerika, som om förhållandet mellan 
utbetalningar och åtaganden är något högre i de traditionella sektorerna (naturresurser och 
andra produktionssektorer) än i de sektorer pä vilka det ekonomiska samarbetet nu i första 
hand skall inriktas, nämligen ekonomisk och social infrastruktur, stöd till en god 
förvaltning och civilsamhället och övergripande frågor som kvinnors roll i utvecklingen 
och landsbygdsutveckling mm. Dock skall sägas, vilket redan har nämnts i fråga om 
Asien, att denna rapport endast handlar om perioden 1991-1995, och uppgifterna för 1996 
kan ge en något annorlunda bild. 
Tabellerna 3A-3D möjliggör en analys av åtaganden och utbetalningar efter mottagarland. 
Här kan man se att förhållandet mellan utbetalningar och åtaganden under 
referensperioden är relativt lågt i flera länder (Filippinerna, Indien, Peru, Nicaragua) trots 
de stora behoven. Det bör dock noteras att en stor del av båda åtagandena och 
utbetalningarna fortfarande inte har fördelats på de olika länderna, och därför måste detta 
betraktas som preliminära påpekanden 
Efter de tabeller som är baserade pä OECD-DAC-källor innehåller tabellerna 4 och o 
detaljerade uppgifter, som är hämtade frän interna källor inom kommissionen, om 
åtaganden beträffande Asien och Latinamerika under budgetposter som finansierar sädana 
insatser som kan anses överensstämma med de allmänna principer som fastställs i ALA-
förordningen. 
Som redan har påpekats utgör ALA-förordningen den rättsliga grunden för fyra budget­
poster. Uppgifter om åtagandena i Asien och Latinamerika under dessa budgetposter ges i 
tabellerna 5 och 7. 
Av tabell 4 framgår att de sammanlagda åtagandena för Asien ökade med två tredjedelar 
under perioden 1990-1995. Nästan hela denna ökning (ca 240 miljoner ecu) utgörs av 
föreslagna utgifter under posterna Finansiellt och tekniskt samarbete (140 miljoner ecu) 
och i.konomiskt samarbete (55 miljoner ecu) Den ändrade inriktningen beaktar de 
aspekter av utvecklingssamarbetet som betonas i förordningen. Betydande ökningar skedde 
dessutom i åtagandena i fråga om rehabiliteringsprogram, livsmedelsbistånd och katastrof­
bistånd. 
När det gäller Latinamerika, är det till att börja med viktigt att notera att EU nu är den 
största givaren av offentligt utvecklingsbistånd och svarade for'53% av allt bistånd som 
betalades ut under 1995. 
Av tabell 6 framgår att åtagandena för Latinamerika mer än fördubblades mellan 1990 och 
1995, från 255 miljoner ecu till 520 miljoner ecu. Inom denna ram skedde betydande 
ökningar i åtagandena för de områden som betonas i förordningen, nämligen finansiellt 
och tekniskt samarbete (från 104 till 232 miljoner ecu) och ekonomiskt samarbete (från 15 
31 
Mil Vi mil|onei ecu) Åtagandena loi de tropiska skogarna steg också brant frän 0 är 1990 
till 36 miljoner ecu 1995 Dessutom ökade åtagandena under posten Katastrofliistånd från 
ett försumbart belopp 1990 till nästan 22 miljoner ecu 1995. 
32 
3.2. Kvalitativa aspekter: finansiellt och tekniskt samarbete och ekonomiskt 
samarbete 
3.2.1. Asien 
Det finansiella och tekniska samarbetet svarade för ca 60% av EG: s bistånd till Asien 
under 1990-talet. Detta bistånd kan i princip användas för alla slags utvecklingsbehov. I 
Asien inriktas det emellertid nästan uteslutande på de fattiga länderna och inom dessa på 
de minst gynnade befolkningsgrupperna och de fattiga på landsbygden. 
Fattigdomsbekämpning 
Även om det finns en generell korrelation mellan ekonomisk tillväxt och social utveckling är 
sambanden komplicerade. Den avgörande frågan är: hur omsätts ekonomisk tillväxt i social och 
mänsklig utveckling? Hög ekonomisk tillväxt kan gå hand i hand med växande social ojämlikhet 
och fattigdom och det händer ofta att otillräcklig hänsyn tas i anpassningsprogram till den 
mänskliga sidan av ekonomiska reformer. Därför måste biståndspolitiken koncentreras kring denna 
aspekt och inriktas på att stödja en tillväxt som gynnar de fattiga. Ekonomisk tillväxt bidrar till att 
minska fattigdom om den 
* medför förbättringar vad gäller hälsa/utbildning/kompetens 
* ökar sysselsättningen (små och medelstora företag - här finns en stor potential) 
* förbättrar produktiviteten och 
* därmed bidrar till reala löneökningar. 
På landsbygden, där den största andelen fattiga fortfarande lever (även om det nu sker en 
utflyttning till städerna) är tillväxt som gynnar de fattiga avgörande. Insatserna på detta område bör 
inriktas på att förbättra möjligheterna till utbildning och hälso- och sjukvård, som ofta är 
underutvecklade på landsbygden, och att skapa en gynnsam miljö för småskaligt jordbruk, i syfte 
att öka livsmedelssäkerheten, och för mikroföretag, till exempel genom att förbättra kreditmöjlig­
heterna. 
Fattigdom utgör ett stort problem i såväl Latinamerika som Asien, särskilt Sydasien. I ALA-
förordningen sägs uttryckligen att "gemenskapens utvecklings- och samarbetspolitik skall ta sikte 
på mänsklig utveckling" (artikel 2). 
Beträffande finansiellt och tekniskt bistånd skall detta "främst ta sikte på de fattigaste befolknings­
lagren och de fattigaste länderna i de två regionerna, genom att program och projekt genomförs 
inom sådana områden där gemenskapsstöd kan komma att spela en betydande roll (artikel 4)." 
Förordningen betonar också att utveckling av landsbygden och förbättring av livsmedelssäkerheten 
skall vara prioriterade områden. Detta bistånd borde också utvidgas till att omfatta de mer utveck 
lade ALA-ländema, särskilt för pilotprojekt avsedda att hjälpa de sämst ställda befolknings 
grupperna, särskilt i storstadsregionerna (artikel 6). 
Fattigdomsbekämpning och mänsklig utveckling är nyckelområden i EG:s biståndspolitik. 
Allt bistånd kan, låt vara indirekt, minska fattigdom genom att förbättra de ekonomiska, sociala och 
institutionella förhållandena, men det är fortfarande nödvändigt att rikta insatserna särskilt till de 
fattiga och främja mänsklig utveckling. Under perioden 1991-1995 har åtaganden avseende social 
infrastruktur och service och landsbygdsutveckling ingåtts för nästan en fjärdedel av EU:s totala 
bistånd till Latinamerika och Asien (23% i Latinamerika, 22% i Asien), jämfört med 15% under den 
föregående femårsperioden. Här bortses från projekt i andra sektorer, såsom miljö, ekonomisk 
infrastruktur mm, som också torde ha en positiv inverkan på fattigdom. Detta visar klart den 
växande betydelsen av insatser som direkt inriktas på fattigdomsbekämpning inom ramen för EG:s 
biståndspolitik. Enligt ALA-förordningen skall fattigdomsbekämpning på landsbygden ges högsta 
prioritet inom ramen för finansiellt och tekniskt bistånd i de två regionerna. Stora projekt till 
exempel inom områdena utbildning och hälsa koncentreras normalt på landsbygdsområden och 
randområden. 
Mer än 40%» av alla projekt i Asien under perioden 1992-1995 har haft fattigdoms­
bekämpning som sitt uttryckliga mål Ca 70% av de projekt som finansieras av EG har 
älminslone indirekt varit inriktade pä att minska fattigdomen genom att förhål t ra 
livsmedelssäkerheten. Men målet all minska fattigdomen har också fullföljts genom 
insatser för att 
* höja inkomsterna och främja sysselsättningskapande program för de fattiga pä lands­
bygden, 
* främja en jämlik utveckling för kvinnor och män, 
* skydda och rehabilitera sårbara ekosystem, 
* förbättra tillgången till hälso- och sjukvård och utbildning. 
Förutom denna huvudinriktning på att minska fattigdomen stöder EG: s finansiella och 
tekniska bistånd regeringarnas ansträngningar att förbättra utbudet av och kvaliteten på 
social service. I Indien till exempel stöds reformen av systemen för utbildning och 
familjeomsorg. Dessutom kompletterar icke-statliga organisationers medfinansiering EG:s 
biståndsprogram Bland annat kan nämnas det växande engagemanget hos icke-statliga 
organisationer i Asien i samband med genomförandel av en rad program för utveckling av 
landsbygden som finansieras inom ramen för det finansiella och tekniska samarbetet. 
3.2.2. Latinamerika 
När det gäller finansiellt och tekniskt samarbete är det viktigt att notera följande: 
* Även om den fortfarande är viktig, utgör inte landsbygdsutveckling kärnan i det 
finansiella och tekniska biståndet, och dess relativa betydelse avtar. 
* De fattiga i städerna (gatubarn och andra utsatta grupper) ägnas större uppmärksamhet. 
Projekten på detta område har ofta vuxit fram ur pilotprojekt som finansierats via 
budgetposten "demokratisering och mänskliga rättigheter". 
* Mikroföretag (oftast i den informella sektorn) och kreditprojekt stöddes i början av 
1990-talet, men på senare år har deras betydelse minskat. 
I slutet av referensperioden kan märkas en betydande ökning av resurser för 
1 utbildningsprojekt 
2 stöd till nationella sektorsprogram inom hälso- och sjukvård och utbildning 
3 program avsedda att stärka institutioner och reformera den offentliga förvaltningen. 
När det gäller det ekonomiska samarbetet startades och konsoliderades följande 
"övergripande program" under referensperioden: 
* ALA-INVEST (samarbete inom näringsliv och industri) 
* ALFA (universitetsnätverk) 
* ALURE (energisektorn). 
I slutet av perioden förbereddes ännu ett övergripande program - ORB-AL - vars syfte är 
att upprätta och stödja nätverk av lokala förvaltningar (i städer och regioner). 
34 
Vart och ett av dessa program utgör en ram för de decentraliserade initiativ som 
finansieras och lägger grunden för en gemensam programmetodik. Således samordnas 
inom ramen för alla dessa program insatser som under perioden 1986-1990 och det tidiga 
1990-talet skulle ha finansierats genom "individuella" projekt 
Viktiga program har dessutom utvecklats och genomförts, huvudsakligen på delregional 
nivå, som berör-standarder och tullbestämmelser. Det finns dessutom fortfarande en rad 
individuella nationella projekt som syftar till att främja handeln, men deras roll i det 
ekonomiska samarbetet i stort minskar stadigt. Slutligen haj* IKi finansierat utbildnings­
projekt för nyckelgrupper i Latinamerika, dvs. tjänstemän inom den offentliga förvalt­
ningen, företagsledare och specialister på "regional integration". 
35 
4. Avslutande anmärkningar 
I avsnitt 1 i denna rapport beskrivs den ekonomiska och sociala utvecklingen i de länder 
som omfattas av ALA-förordningen under referensperioden och redogörs särskilt för de 
förbättringar och framsteg som har gjorts. Där betonas också att mycket återstår att göra i 
båda regionerna och framhålls särskilt vikten av en sund makroekonomisk politik och god 
förvaltningssed och av att ännu mer resurser avsätts för hälso- och sjukvård, utbildning och 
institutionsbyggande och därmed, såväl direkt som indirekt, för att lösa fattigdoms­
problemet. 
Även om EG:s budget för finansiellt, tekniskt och ekonomiskt samarbete med ALA-
länderna är ganska begränsad i förhållande till dessa länders behov av extern finansiering 
(både offentligt utvecklingsbistånd och investeringar), har EG kunnat lämna ett positivt 
bidrag genom 
* att upprätthålla en politisk och ekonomisk dialog, 
* att koncentrera sig på fattigdomsbekämpning (i vidare bemärkelse, dvs. omfattande även 
primärvårds- och befolkningsprogram, grundläggande undervisning, stärkande av kvin­
nans ställning mm), 
* att stödja makroekonomiska reformer och institutionsbyggande, 
* att främja handel, investeringar och tekniköverföring, 
* att stödja demokratisering och mänskliga rättigheter, särskilt övergången till demokrati, 
* att stödja framsteg i fråga om regionalt samarbete och regional integration bland 
partnerländerna i AL A-regionerna. 
I avsnitt 2 beskrivs den allmänna ramen för samarbetet med ALA-länderna och de mål och 
principer som fastställs i ALA-förordningen och visas att ett program för utvecklings­
samarbete baserat på dessa mål och principer med säkerhet kommer att hjälpa ALA-
länderna att lösa de problem som tas upp i avsnitt 1. 
I avsnitt 3 visas, / den mån detta har varit möjligt med hänsyn till den tillgängliga 
informationen, att åtaganden ingåtts för de resurser som har ställts till förfogande inom 
ramen för ALA-förordningen i enlighet med förordningens mål och principer. Det 
förefaller som om gemenskapens samarbetspolitik, särskilt den del som regleras av ALA-
förordningen, i första hand inriktas på de viktigaste utvecklingsproblem som ALA-
länderna står inför och att den bidrar verksamt till att lösa dessa problem samt stödja och 
förbättra förbindelserna mellan EU och ALA-länderna till gagn för båda parter. 
Slutligen, med tanke på den utförliga och heltäckande utvärdering av gemenskapens 
utvecklingssamarbete som kommer att presenteras nästa år, finns ingen anledning att på 
detta stadium och utifrån den tillgängliga informationen ändra de riktlinjer som fastställts i 
ALA-förordningen. 
36 
Anmärkningar tilt tabellerna 
Denna rapport bygger på olika faktaunderlag, som vart och ett har utformats för olika 
ändamål. Följaktligen är det svårt, för att inte säga omöjligt, att redovisa och jämföra den 
tillgängliga statistiken på ett alltigenom konsekvent sätt. Vid granskning och analys av 
tabellerna i bilagan bör man dessutom tänka på att de siffror som anges där är oreviderade 
uppskattningar av transaktioner (åtaganden och utbetalningar) under referensperioden. 
Man måste därför vara mycket försiktig med att dra slutsatser om gemenskapens 
utvecklingssamarbete i ALA-ländema under referensperioden på grundval av den 
redovisade statistiken. 
Det bör framhållas att följande förhållanden särskilt måste beaktas. 
Åtaganden (uppgifter från ODI - Overseas Development Institute) 
Tabellerna 2A och 2B överensstämmer med tabell 1. Men tabell 3A - åtaganden för Asien 
efter land - täcker ett större område än tabell 2A eftersom den också innehåller uppgifter 
om Irak, Iran och Jemen. De summerade beloppen i tabell 3A stämmer väl överens med 
dem i tabellerna 2A och 1 om man utesluter uppgifterna för dessa tre länder. 
De summerade beloppen i tabellerna 1, 2B och 3B för Latinamerika är praktiskt taget 
identiska (de mindre avvikelser som förekommer beror i flertalet fall på avrundningsfel). 
Utbetalningar (uppgifter från ODI) 
De summerade beloppen beträffande Asien i tabellerna 2C och 3C stämmer väl överens. 
Det har dock inte varit möjligt att bringa dessa summor i överensstämmelse med dem som 
anges i tabell 1. När det gäller Latinamerika är summorna i tabellerna 1, 2D och 3D 
återigen nästan identiska (avvikelserna beror således till större delen på avrundningsfel). 
Information från interna kommissionskällor 
Uppgifterna i tabellerna 4 och 6 och tabellerna 5 och 7 är hämtade från källor inom 
kommissionen. De avser åtaganden under budgetposter för vilka ALA-förordningen utgör 
den rättsliga grunden (finansiellt och tekniskt samarbete och ekonomiskt samarbete) 
liksom de budgetposter som kan anses omfattas av de allmänna principer som fastställs i 
förordningen. 
Dessa tabeller är resultatet av vissa val som gjorts när de sammanställts. Följaktligen kan, 
trots att större delen av biståndsåtagandena för ALA-ländema upptas i tabellerna 4 och 6, 
dessa tabeller inte betraktas som uttömmande. 
37 
BILAGA 1 
TABELLER 
3* BILAGA 1 
TABELLER 
3* BILAGA 1 
TABELLER 
3* BILAGA 1 
TABELLER 
3* BILAGA 1 
TABELLER 
3* 
I AIJKLL 1: VXiiS BISTÅND TILL ASIEN OCH LATINAMERIKA (miljoner ecu)'. 
1) Asien: åtaganden 
Kina och övr. Ostasien 
Sydasien 
Sydostasien 
Ej fördelningsbart 
2) Latinamerika: åtaganden 
Sydamerika 
Nord- och Centralamerika 
Regionala 
Ej fördelningsbart 
3) Asien: utbetalningar 
Kina och övr". Ostasien 
Sydasien 
Sydostasien 
Ej fördelningsbart 
4) Latinamerika: utbetalningar 
Sydamerika 
Nord- och Centralamerika 
Regionala 
Ej fördelningsbart 
5) Asien & Latinamerika: åtaganden 
6) Asien & Latinamerika: utbetaln. (jlenomsnitt 
1986-1990 
273 
25 
168 
50 
29 
181 
69 
42 
29 
41 
183 
19 
110 
34 
21 
108 
39 
26 
8 
34 
454 
291 1991 
383 
21 
295 
46 
21 
286 
134 
73 
16 
62 
261 
33 
135 
66 
26 
196 
78 
62 
7 
49 
669 
457 1992 
470 
11 
230 
153 
76 
338 
160 
129 
6 
44 
300 
24 
174 
75 
28 
231 
88 
66 
21 
. 55 
808 
531 1993 
504 
21 
302 
146 
35 
401 
170 
140 
49 
42 
264 
16 
144 
53 
50 
273 
100 
98 
21 
54 
905 
537 1994 
451 
40 
203 
165 
44 
390 
173 
182 
20 
15 
246 
11 
132 
76 
27 
247 
108 
75 
17 
48 
841 
493 1995 
696 
62 
288 
200 
146 
486 
232 
212 
28 
14 
369 
22 
189 
112 
46 
275 
100 
94 
33 
47 
1182 
644 l'otalt 
1991-1995 
2504 
155 
318 
710 
322 
1901 
869 
736 
119 
177 
1440 
106 
774 
382 
177 
1222 
474 
395 
99 
253 
4405 
2662 
Som jämförelse: 
7) Asien utom Kina och övr. Ostasien 
a) Åtaganden 
b) Utbetalningar 241 
162 361 
224 457 
274 481 
244 406 
234 618 
344 2364 
1320 
KVOTER: Procentandel 
8) Utbetalningar-åtaganden 
Asien 
Asien utom Kina och övr. Ostasien 
Latinamerika 
Totalt 
9) Åtaganden totalt: 
Asien 
Latinamerika 
10) Utbetalningar totalt: 
Asien 
Latinamerika 67 
67 
60 
64 
60 
40 
63 
37 68 
62 
69 
68 
57 
43 
57 
43 64 
60 
68 
66 
58 
42 
56 
44 52 
51 
68 
59 
56 
44 
49 
51 55 
52 
63 
59 
54 
46 
50 
50 53 
56 
57 
54 
59 
41 
57 
43 58 
56 
64 
60 
57 
43 
54 
46 
1 Källa: ODI 1996. Små avvikelser kan förekomma på grund av avrundningsfel. 
2 Geografiskt ej fördelningsbara belopp har fördelats proportionellt. 
33 
TABELL 2A : EG-BISTÀND TILL ASIEN PER SEKTOR 
(ÅTAGANDEN) 
miljoner ecu (avrundat) 
Programbistånd * 
Stabex 
Livsmedelsbistånd (utvecklings-) 
Humanitärt bistånd 
Humanitärt bistånd exkl. rehabilitering 
Rehabilitering 
Bistånd till icke-statliga organisationer TOTALT 
1986-1990 
24 
24 
273 
86 
86 
46 1991 1992 1993 1994 1995 TOTALT 
1991-1995 
0 
0 
69 
65 
65 100 
84 
84 56 
88 
88 63 
90 
81 
9 98 
95 
83 
12 0 
0 
386 
422 
401 
22 
13 14 20 20 23 91 
Naturresurser/Produktionssektorer 
Jordbruk 
Skogsbruk 
Fiske 
Övriga produktionssektorer 
Industri, gruvor & byggande 
Handel 
Turism 
Investeringsfrämjande åtgärder 
Ekonomisk infrastruktur & tjänster 
Transport & kommunikationer 
Energi 
Banker, finansiella inst. & företagstjänster 
Social infrastruktur & service 
Utbildning 
Hälsa & befolkning 
Vattenförsörjning 
Annan social infrastruktur & service 
Förvaltning & civilsamhället 
Tvärsektoriellt bistånd 
Miljö 
Kvinnors roll i utvecklingen 
Landsbygdsutveckling 
övrigt Tvärsektoriellt bistånd 
Ej fördelningsbart på sektorer 436 
401 
36 
22 
7 
7 
8 141 
141 
6 
2 
0 
4 47 
15 
32 
8 
1 
7 42 
14 
29 
14 
2 
1 
11 86 
49 
37 
22 
3 
0 
18 115 
53 
61 
24 
1 
23 431 
272 
159 
0 
74 
8 
3 
64 
93 
53 
19 
20 
31 
25 
4 
1 
16 
236 
94 
142 
103 31 44 35 33 94 236 
9 
6 
16 
51 
6 
45 
1 
0 
4 
4 31 
13 
16 
5 
8 
2 
0 
108 
33 
0 
75 2 
2 
31 
160 
150 
5 
4 
1 
4 
71 
17 
54 9 
24 
62 
50 
12 
1 
4 
58 
1 
0 
57 1 
0 
93 
54 
19 
34 
1 
3 
154 
65 
37 
52 12 
49 
177 
344 
230 
104 
5 
6 
11 
395 
121 
37 
237 
48 13 14 37 114 
ASIEN TOTALT 1366 383 470 504 451 696 2504 
<fr 
TABELL 2B : EG:S BISTÅND TILL LATINAMERIKA PER SEKTOR 
(ÅTAGANDEN) 
miljoner ecu (avrundat) 
Programbistånd 
Livsmedelsbistånd (utvecklings-) TOTALT 
1986-1990 
0 
131 1991 1992 1993 1994 1995 
55 48 56 50 52 TOTALT 
1991-1995 
261 
Humanitärt bistånd 
Humanitärt bistånd oxkl. rohabilitering 
Rehabilitering 
Bistånd till Icko-statllga organisationer 54 
54 
101 16 
16 22 
22 32 
32 59 
49 
10 59 
47 
12 188 
166 
22 
34 37 39 51 43 204 
Naturresurser/Produktionssektorer 
jordbruk 
Skogsbruk 
Fiske 
Övriga produktionssektorer 
Industri, gruvor & byggande 
Handel 
Turism 
Investeringsfrämjande åtgärder 
Ekonomisk infrastruktur & tjänster 
Transport & kommunikationer 
Energi 
Banker, finansiella inst. & företagstjänster 
Social infrastruktur & service 
Utbildning 
Hälsa & befolkning 
Vattenförsörjning 
Annan social infrastruktur & service 
Förvaltning & civilsamhället 104 
76 
27 
76 
36 
34 
5 
36 
21 
15 16 
9 
7 
36 
31 
5 
6 
3 
4 68 
35 
20 
13 
17 
10 
7 
6 
6 70 
41 
21 
7 
18 
9 
9 12 
8 
5 
43 
31 
12 
7 
7 25 
22 
2 
56 
45 
10 
10 
3 
7 191 
115 
48 
27 
170 
126 
0 
43 
29 
13 
17 
113 
7 
44 
59 
4 25 35 40 20 103 223 
24 
1 
1 17 
16 
1 15 
20 
6 2 
16 
2 68 
24 
11 2 
140 
61 
21 
10 10 15 14 21 70 
Tvärsektoriellt bistånd 
Miljö 
Kvinnors roll i utvecklingen 
Landsbygdsutveckling 
övrigt tvärsektoriellt bistånd 
Ej fördelningsbart på sektorer 59 
3 
56 49 
4 
39 
6 53 
2 
50 
1 65 
6 
4 
48 
8 66 
16 
5 
44 
1 58 
14 
21 
23 291 
42 
9 
202 
39 
227 38 42 66 69 58 273 
LATINAMERIKA TOTALT 906 286 338 401 390 486 1900 
<H 
TABELL 2C : EG:S BISTÅND TILL ASIEN PER SEKTOR 
(UTBETALNINGAR) 
miljoner ecu (avrundat) 
Programbistånd * 
Strukturanpassning 
Stabex 
Livsmedelsbistånd (utvecklings-) 
Humanitärt bistånd 
Humanitärt bistånd exkl. rehabilitering 
Rehabilitering 
Bistånd till enskilda organisationer TOTALT 
1986-1990 
25 
1 
24 
241 
45 
45 1991 
0 
107 
36 
36 1992 
108 
48 
48 
0 1993 
37 
59 
59 1994 
19 
23 
23 
0 1995 
57 
36 
36 
0 TOTALT 
1991-1995 
0 
0 
328 
202 
202 
34 20 13 15 15 18 81 
Naturresurser/Produktionssektorer 
Jordbruk 
Skogsbruk 
Fiske 
övriga produktionssektorer 
Industri, gruvor & byggande 
Handel 
Turism 
Investeringsfrämjande åtgärder 
Ekonomisk infrastruktur & tjänster 
Transport & kommunikationer 
Energi 
Banker, finansiella inst. & företagstjänster 
Social infrastruktur & service 
Utbildning 
Hälsa & befolkning 
Vattenförsörjning 
Annan social infrastruktur & service 
Förvaltning & civilsamhället 
Tvärsektoriellt bistånd 
Miljö 
Kvinnors roll i utvecklingen 
Landsbygdsutveckling 
övrigt tvärsektoriellt bistånd 
Ej fördelningsbart på sektorer 0 
0 
4 
12 
0 
12 
0 
ASIEN TOTALT 2 
0 
2 
536 
902 86 0 
0 
0 
114 11 
0 
o 
11 
o 
o 
o 
o 
1 
o 
o 
120 21 
0 
21 
0 
0 
o 
o 13 
0 
o 
13 
0 
o 
o o 
o o 
154 210 55 
55 
7 
256 295 248 228 352 15 
1 
12 
2 
3 
2 
2 
684 
1379 
te 
TABELL 2D : EG:S BISTÅND TILL LATINAMERIKA PER SEKTOR 
(UTBETALNINGAR) 
miljoner ecu (avrundat) 
Programbistånd * 
Strukturanpassning 
Stabex 
Livsmedelsbistånd (utvecklings-) TOTALT 
1986-1990 
113 1991 1992 1993 1994 1995 
57 52 40 23 25 TOTALT 
1991-1995 
197 
Humanitärt bistånd 
Humanitärt bistånd exkl. rehabilitering 
Rehabilitering 
Bistånd till icke-statliga organisationer 38 
38 17 
17 21 
21 25 
25 18 
18 45 
43 
2 126 
124 
2 
80 23 25 35 38 31 152 
Naturresurser/Produktionssektorer 
'Jordbruk 
Skogsbruk 
Fiske 
övriga produktionssektorer 
Industri, gruvor & byggande 
Handel 
Turism 
Investeringsfrämjande åtgärder 
Ekonomisk infrastruktur & tjänster 
Transport & kommunikationer 
Energi 
Banker, finansiella inst. & affärstjänster 
Social infrastruktur & service 
Utbildning 
Hälsa & befolkning 
Vattenförsörjning 
Annan social infrastruktur & service 
Förvaltning & civilsamhället 31 
25 
6 
31 
25 
5 
1 
10 
1 
3 
6 
35 
3 
14 
17 
1 17 
15 
2 
14 
7 
2 
5 
4 
1 
3 
0 
17 
1 
6 
10 
0 18 
11 
4 
3 
31 
18 
8 
5 
7 
3 
4 
0 
22 
0 
12 
9 
1 46 
32 
8 
6 
29 
13 
8 
8 
7 
7 
0 
0 
20 
1 
8 
10 
1 28 
16 
8 
4 
31 
16 
7 
8 
2 
2 
0 
0 
23 
2 
11 
9 
1 26 
12 
4 
10 
21 
6 
6 
9 
4 
4 
0 
32 
1 
18 
3 
10 135 
86 
24 
25 
126 
60 
31 
35 
24 
17 
7 
0 
114 
5 
55 
41 
13 
12 14 44 
Tvärsektoriellt bistånd 
Miljö 
Kvinnors roll i utvecklingen 
Landsbygdsutveckling 
Övrigt tvärsektoriellt bistånd bistånd 
Ej fördelningsbart på sektorer 23 
1 
22 
174 7 
1 
6 
0 9 
2 
0 
7 
0 17 
2 
0 
13 
2 22 
2 
0 
19 
1 32 
2 
1 
25 
4 
30 31 39 49 56 87 
9 
1 
70 
7 
205 
LATINAMERIKA TOTALT 535 195 228 272 234 281 1210 
ii 
TABELL 3A : EG:S BISTÅND TILL ASIEN PER LAND 
Afghanistan 
Bangladesh 
Bhutan 
Kambodja 
Kina 
Hong Kong 
Indien 
Indonesien 
Irak 
Iran 
Laos 
Malaysia 
Nepal 
Pakistan 
Filippinerna 
Sri Lanka 
Thailand 
Vietnam 
Jemen 
Ej fordelningsbart pa lander 
ASIEN TOTALT 
TABELL 3B : EG:S 
Argentina 
Bolivia 
Brasilien 
Chile 
Colombia 
Costa Rica 
Kuba 
Ecuador 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Mexiko 
Nicaragua 
Panama 
Paraguay 
Peru 
Uruguay 
Venezuela 
Regionalt 
Ej fordelningsbart pa lander 
LATINAMERIKA 
TOTALT (ATAGANDEN) 
miljoner ecu (avrundat) 
TOTALT 
1986-1990 
14 
227 
8 
6 
118 
8 
471 
43 
5 
19 
1 
8 
85 
87 
28 
85 
9 
9 
147 
1378 
\ BISTÅND 1991 
4 
145 
6 
3 
21 
98 
13 
116 
2 
1 
1 
34 
6 
7 
8 
15 
7 
21 
508 1992 
19 
74 
6 
23 
8 
3 
41 
33 
3 
2 
4 
3 
78 
51 
9 
13 
27 
2 
76 
475 1993 
24 
67 
1 
15 
19 
2 
176 
6 
22 
5 
16 
3 
29 
49 
2 
9 
50 
15 
35 
545 1994 
37 
75 
0 
68 
38 
2 
43 
10 
23 
3 
17 
18 
26 
27 
4 
12 
27 
2 
44 
476 1995 
38 
98 
37 
61 
1 
103 
66 
30 
15 
30 
7 
52 
10 
11 
18 
4 
146 
727 TOTALT 
1991-1995 
122 
459 
13 
146 
146 
7 
462 
128 
194 
11 
52 
54 
175 
184 
32 
54 
138 
30 
322 
2731 
TILL LATINAMERIKA PER LAND 
(ÅTAGANDEN) 
miljoner ecu (avrundat) 
TOTALT 
1986-1990 
9 
107 
25 
40 
29 
8 
12 
29 
36 
37 
26 
19 
66 
5 
4 
95 
4 
2 
144 
205 
902 1991 
3 
21 
13 
19 
10 
1 
5 
13 
14 
18 
3 
8 
23 
0 
14 
37 
3 
1 
16 
62 
284 1992 
4 
42 
24 
25 
23 
2 
7 
3 
55 
15 
11 
9 
27 
1 
1 
32 
3 
2 
6 
44 
336 1993 
3 
34 
18 
20 
17 
11 
14 
13 
44 
29 
2 
7 
25 
7 
5 
45 
2 
13 
49 
42 
400 1994 
6 
7 
30 
13 
11 
2 
22 
21 
17 
55 
16 
13 
56 
1 
17 
60 
4 
3 
20 
15 
389 1995 
18 
35 
27 
18 
15 
5 
31 
21 
22 
34 
31 
7 
61 
21 
5 
58 
14 
22 
28 
14 
487 TOTALT 
1991-1995 
34 
139 
111 
94 
77 
20 
79 
71 
152 
151 
63 
44 
192 
29 
42 
232 
26 
41 
119 
177 
1896 
^ 
TABELL 3C : EG:S BISTÅND TILL ASIEN PER LAND (UTBETALNINGAR) 
miljoner ecu (avrundat) 
Bangladesh 
Bhutan 
Kambodja 
Kina 
Indien 
Indonesien 
Laos 
Nepal 
Pakistan 
Filippinerna 
Sri Lanka 
Thailand 
Vietnam 
Jemen 
Ej fordelningsbart pa 
lander 
ASIEN TOTALT 
TABELL 3D 
Argentina 
Bolivia 
Brasilien 
Chile 
Colombia 
Costa Rica 
Kuba 
Ecuador 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Mexiko 
Nicaragua 
Panama 
Paraguay 
Peru 
Uruguay 
Venezuela 
Regionalt 
Ej fordelningsbart pa 
lender 
LATINAMERIKA TOTALT TOTALT 
1986-1990 
130 
5 
4 
88 
300 
38 
7 
14 
52 
28 
29 
79 
8 
16 
104 
902 1991 
53 
2 
3 
32 
30 
10 
2 
3 
38 
13 
7 
21 
12 
7 
26 
258 
: EG:S BISTÅND 
m 
TOTALT 
1986-1990 
0 
60 
23 
35 
10 
13 
9 
14 
16 
20 
13 
13 
43 
0 
5 
46 
2 
2 
42 
170 
536 1992 
64 
5 
16 
21 
50 
9 
2 
2 
40 
13 
3 
19 
14 
9 
28 
294 1993 
62 
3 
15 
16 
31 
10 
3 
4 
19 
6 
6 
8 
12 
4 
50 
248 1994 
47 
2 
7 
8 
46 
11 
5 
3 
14 
18 
5 
11 
17 
2 
27 
224 1995 
101 
2 
18 
20 
45 
18 
8 
2 
10 
30 
4 
18 
17 
9 
46 
347 TOTALT 
1991-1995 
326 
13 
59 
97 
202 
57 
20 
14 
121 
80 
25 
77 
71 
31 
178 
1371 
TILL LATINAMERIKA PER LAND 
(UTBETALNINGAR) 
liljoner ecu (avrundat) 
1991 
0 
21 
8 
11 
5 
3 
7 
8 
10 
11 
9 
5 
17 
0 
0 
22 
0 
0 
7 
49 
194 1992 
0 
24 
12 
11 
5 
5 
6 
5 
16 
7 
2 
5 
21 
1 
2 
27 
2 
0 
21 
55 
228 1993 
0 
22 
13 
15 
11 
5 
11 
7 
34 
13 
10 
6 
16 
2 
4 
27 
0 
1 
21 
54 
272 1994 
0 
22 
19 
13 
9 
3 
2 
7 
20 
14 
5 
10 
18 
3 
3 
32 
0 
2 
17 
48 
246 1995 
0 
16 
12 
9 
12 
7 
15 
8 
18 
17 
5 
7 
23 
2 
7 
34 
0 
3 
33 
47 
275 TOTALT 
1991-1995 
0 
105 
64 
59 
41 
23 
41 
36 
99 
62 
30 
33 
95 
8 
16 
142 
2 
6 
99 
253 
1215 
^s 
lindset 
post 
73000 Finansiellt och 
tekniskt samarbete 
A totalt 
Ekonomiskt samarbete 
Ekonomiskt samarbete 73001 
ECIP 75000 
Vetenskap och teknik 66224 
Vetenskapligt samarbete 68371 
Energisamarbete 41041 Tabell 4 
Asien: Åtaganden (miljoner ecu) 
1990 1991 1992 1993 I «>«>4 
225,05 210,85 211,22 310,62 276,73 
225,05 210,85 211,22 310,62 276,73 
2,79 
2,88 
1,07 
7,32 
0,21 11,99 
5,49 
... 
3,97 
1,12 13,45 
10,00 
3,97 
3,73 
1,51 49,41 
12,56 
2,31 
11,71 
1,00 42,21 
... 
4,05 
4,51 
0,91 
Ovrigt bistand 
Miljo 75040 
Tropiska skogar 75041 
Kvinnors roll i 75051 
utvccklingcn 
Ovrigt (cj specificeral 
pa annul hall) 0,13 
34,76 0,04 
30,00 0,53 2,46 0,80 
8,73 11,76 9,64 
0,08 ... 0,04 
35,34 37,79 72,70 
I) totalt 
Totalt 34,89 30,04 44,68 52,01 83,18 
377,58 371,07 469,39 520,80 479,53 1995 
366,29 
366,29 
57,47 
3,17 
42,21 
45,38 
618,41 1991-95 
1375,71 
1375,71 
174,44 
28,05 
10,33 
23,92 
4,54 
B totalt 
Humanitart bistand 
Flyktinghjalp 
Rehabilitering 
Narkotika 
Livsmedelsbistand 
Katastrofbistand 
AIDS 
C totalt 73920 
75076 
75080 
72000 
72010 
75046 14,27 
18,99 
... 
1,59 
82,20 
... 
0,21 
103,37 22,57 
28,88 
... 
3,79 
74,94 
... 
1,12 
107,61 32,66 
62,17 
... 
4,99 
110,81 
1,05 
1,51 
178,02 76,99 
43,37 
... 
1,67 
18,02 
14,00 
1,00 
77,06 51,69 
37,07 
10,00 
2,33 
12,00 
... 
0,91 
61,40 57,47 
38,17 
11,50 
2,16 
84,74 
12,70 
... 
149,27 241,28 
209,66 
21,50 
15,05 
300,51 
26,75 
4,54 
586,93 
3,83 
33,30 
0,12 
218,04 
255,79 
2203,93 
Anm. : Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa 
för storleksordningen på de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. 
41 
Tabell 5 
EG:s åtaganden för Asien enligt ALA-förordningen nr 443/92. 
Budgetposterna B 73000 och B 73001 (miljoner ecu) 
Budget 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 
post 
Finansiellt och 73000 225,05 210,85 211,22 310,62 276,73 366,29 1375,71 
tekniskt samarbete 
Ekonomiskt samarbete 73001 2,79 11,99 13,45 49,41 42,21 57,47 174,44 
Totalt 227,84 222,84 224,67 360,03 360,03 318,94 1550,25 
Anm.: Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för 
storleksordningen på de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. 
Anm.: Denna tabell och tabell 7 innehåller uppgifter om åtaganden för de budgetposter för vilka ALA-
förordningen utgör den rättsliga grunden. 
<tr 
Tabell 6 
Latinamerika: Åtaganden (miljoner ecu) 
FinansiclM och tekniskt 
samarbetc 
A totalt 
Ekonomiskt samarbete 
Ekonomiskt samarbete 
ECIP 
Vetenskap och teknik 
Vetenskapligt samarbete 
Energisamarbete 
Ovrigt (ej specificerat pa 
annat hall) 
B totalt 
Humanitiirt bistand 
Flyktinghjalp 
Rehabilitering 
Narkotika 
Livsmedelsbistand 
Katastrofbi stand 
AIDS 
Ovrigt (ej specificerat pa 
annat hall) 
C totalt 
Ovrigt bistand 
Miljo 
Tropiska skogar 
Kvinnors roll i utvecklingcn 
Demokratiscring 
Ovrigt (ej specificerat pa 
annat hall) 
D totalt 
Totalt 73100 
73110 
78720 
66224 
68371 
41041 
72120 
76410 
76210 
72000 
72010 
76211 
76200 
76201 
75051 
77030 103,78 
103,78 
14,77 
4,49 
3,67 
7,92 
0,84 
3,52 
35,21 
11,96 
... 
1,46 
62,74 
0,32 
0,83 
28,00 
105,31 
1,99 
... 
... 
9,99 
1,00 
12,98 
257,28 134,28 
134,28 
20,33 
3,66 
1,85 
9,30 
0,69 
3,46 
39,29 
15,62 
... 
2,89 
60,16 
2,86 
1,16 
38,71 
121,40 
3,35 
... 
... 
9,99 
1,01 
14,35 
309,32 152,52 
152,52 
35,28 
5,93 
2,19 
11,79 
1,23 
2,61 
59,03 
19,28 
... 
4,04 
56,78 
2,10 
0,50 
45,36 
128,06 
1,85 
20,23 
... 
9,99 
1,40 
33,47 
373,08 168,20 
168,20 
46,60 
8,54 
2,01 
16,57 
1,04 
3,59 
78,35 
20,00 
... 
4,91 
49,16 
12,25 
1,34 
50,54 
138,20 
5,92 
22,08 
... 
15,00 
1,89 
44,89 
429,64 203,06 
203,06 
46,60 
11,47 
4,15 
14,76 
0,51 
3,07 
80,56 
27,77 
9,82 
3,10 
22,43 
21,51 
3,36 
60,04 
148,03 
2,17 
22,10 
0,32 
13,00 
3,22 
40,81 
472,46 231,57 
231,57 
56,00 
9,79 
... 
... 
... 
6,45 
72,24 
20,00 
10,90 
2,64 
47,86 
28,13 
5,62 
43,38 
158,53 
3,51 
35,69 
0,36 
14,00 
3,71 
57,27 
519,61 899,63 
899,63 
204,81 
39,39 
10,20 
52,42 
3,47 
19,18 
329,47 
102,67 
20,72 
17,58 
236,39 
66,85 
11,98 
238,03 
694,22 
16,80 
100,10 
0,68 
61,98 
11,23 
190,79 
2104,11 
Anm.: Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för 
storleksordningen pä de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. 
h% 
Tabell 7 
KG:s åtaganden för Latinamerika enligt ALA-förordningen nr 443/92. 
Budgetposterna B 73100 och B 73110 (miljoner ecu) 
Budget- 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1991-95 
post 
Finansiellt och 73100 103,78 134,28 152,52 168,20 203,06 231,57 899,63 
tekniskt samarbete 
Ekonomiskt samarbete 73110 14,77 20,33 35,28 46,60 46,60 56,00 204,81 
Totalt 118,55 154,61 187,80 214,80 249,66 287,57 1104,44 
Anm.: Kommissionens uppskattningar- dessa siffror är ungefärliga och bör endast betraktas som representativa för 
storleksordningen på de belopp för vilka åtaganden har ingåtts under de angivna budgetposterna. 
<+9 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 40 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 01 02 
Katalognummer : CB-CO-98-040-SV-C 
ISBN 92-78-30397-6 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
Jo