[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 27.11.2008

KOM(2008) 794 slutlig

GRÖNBOK

om kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter

(FRAMLAGT AV KOMMISSIONEN)

GRÖNBOK

om kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter

1. INLEDNING

1. I en allt mer konsumtionsinriktad, globaliserad och digital ekonomi bidrar en inre marknad som reagerar effektivt på konsumenternas krav till en mer innovativ och konkurrenskraftig ekonomi. Om man uppmuntrar medborgarnas aktiva medverkan för att åstadkomma väl fungerande marknader bidrar detta också till sunda konkurrensvillkor. Om konsumenterna har tillgång till prövningsmöjligheter när deras rättigheter kränks av näringsidkare ökar detta också konsumenternas förtroende för marknaderna och förbättrar marknadernas funktion.

2. I kommissionens konsumentpolitiska strategi[1] fastställs som mål att den inre detaljhandelsmarknaden ska främjas genom att man ser till att konsumenterna och detaljhandlarna fram till 2013 har samma förtroende för gränsöverskridande som för inhemsk handel. Detta mål kan dock bara uppnås om konsumenterna vet att deras rättigheter tillvaratas och att de får adekvat rättelse när de stöter på problem. Bland de konsumenter som har lågt förtroende för gränsöverskridande handel anser 76 % att det för deras förtroende är mycket eller ganska viktigt att de i ett gränsöverskridande ärende kan väcka talan vid sina nationella domstolar enligt nationell lag[2]. Detta tyder på bristande förtroende för andra rättssystem, såväl i fråga om materiella rättigheter som när det gäller prövningsmöjligheter. I förslaget till direktiv om konsumenträttigheter[3] kommer frågan om trygghet när det gäller materiella rättigheter att behandlas. Effektiviteten när det gäller gränsöverskridande prövningsmöjligheter måste dock behandlas separat.

3. Kommissionen underströk i sin strategi vikten av effektiva prövningsmöjligheter för konsumenterna och tillkännagav att man planerade att överväga åtgärder när det gäller kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter. Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén välkomnade kommissionens avsikt att förbättra prövningsmöjligheterna för konsumenterna och särskilt att överväga åtgärder avseende kollektiva prövningsmöjligheter[4]. Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) framhöll i sin rekommendation om tvistlösning och prövningsmöjligheter för konsumenter[5] att organisationens medlemsländer bör ge sina konsumenter tillgång till olika typer av prövningsmöjligheter, inklusive kollektiva sådana.

4. Syftet med denna grönbok är att bedöma den nuvarande situationen när det gäller prövningsmöjligheter, särskilt i sådana fall där många konsumenter kan beröras av samma överträdelse av lagstiftningen, och att redogöra för åtgärdsalternativ som kan avhjälpa brister som förhindrar att rättelse kommer till stånd i sådana fall. Eftersom den ekonomiska integrationen på detaljhandelsmarknaderna innebär att konsumenterna i ökande utsträckning är aktiva på detaljhandelsmarknaderna utanför sina hemländer och därför påverkas av samma affärsmetoder som de konsumenter som handlar inom landets gränser har det inte bedömts som meningsfullt att skilja mellan gränsöverskridande respektive rent nationella förfaranden för behandling av gruppanspråk. En annan fråga som väcks är huruvida de instrument som eventuellt väljs skulle tillämpas bara på gränsöverskridande ärenden eller också på nationella sådana.

5. Denna grönbok behandlar inte kollektiva prövningsmöjligheter för dem som åsamkats skada på grund av överträdelser av EG:s antitrustlagstiftning, eftersom denna lagstiftning är av en särskild karaktär och berör fler potentiella skadelidande, även små och medelstora företag. Därför föreslog kommissionen i sin vitbok[6] en rad specifika åtgärder i syfte att garantera att såväl konsumenter som företag i alla EU-medlemsstater kan gottgöras för den skada de åsamkas vid överträdelser av EG:s antitrustlagstiftning. Dessa åtgärder omfattar två typer av kollektiva prövningsmöjligheter som är avsedda att lösa de särskilda problemen för dem som har drabbats av överträdelser av antitrustreglerna: en grupptalan med anmälningsförfarande (opt-in) för flera drabbade som kommer överens om att sammanföra sina enskilda anspråk i en enda talan samt en representativ talan som godkända inrättningar, t.ex. konsumentorganisationer eller statliga organ, kan väcka för en grupps räkning.

2. PROBLEMBESKRIVNING

6. Eftersom marknaderna för masskonsumtion expanderar och även blir mer gränsöverskridande kan åtskilliga konsumenter åsamkas skada av samma eller liknande affärsmetoder som tillämpas av en näringsidkare. Konsekvenserna av en otillbörlig affärsmetod kan blir så stora att de snedvrider marknaderna. I Storbritannien undersöks t.ex. banker med anledning av att de systematiskt ska ha tagit ut alltför höga avgifter av hundratusentals konsumenter som övertrasserat sina konton[7]. Genom EG-ledda tillsynsåtgärder som omfattade hela EU kunde ett omfattande marknadsmissbruk konstateras när det gällde ringsignaler för mobiltelefoner[8]. Omkring 60 % av de webbplatser som kontrollerades innehöll den obligatoriska information som ska lämnas innan avtal ingås, men den var dold eller skriven med litet typsnitt. I reklamen erbjöds gratis ringsignaler, men om erbjudandet accepterades var konsumenterna tvungna att betala för dessa och ibland till och med för ett abonnemang.

7. Eftersom överträdelser av konsumenträttigheter som påverkar ett mycket stort antal enskilda kan leda till snedvridning av marknaderna inriktas grönboken på lösning av gruppanspråk med syftet att garantera effektiva kollektiva prövningsmöjligheter för EU-medborgarna. Med detta avses mekanismer genom vilka en stor grupp konsumenter som drabbats av en enda näringsidkares affärsmetoder kan få till stånd faktisk rättelse oavsett var i EU näringsidkaren är etablerad.

8. När konsumenter som har drabbats av en otillbörlig affärsmetod vill väcka talan stöter de nu på hinder[9] i fråga om tillgång, effektivitet och höga kostnader. Detta gäller särskilt mindre anspråk. Konsumenterna har svårast att få till stånd rättelse vid gruppanspråk som gäller finansiella tjänster (39 % av de dokumenterade fallen), telekommunikation (12 %), transporter (8 %) samt paketresor och turism (7 %)[10]. På dessa områden kommer också konsumenterna sannolikt att allt oftare handla över gränserna.

9. Konsumenterna kan alltid gå till domstol för att få till stånd rättelse i det enskilda fallet. Gruppanspråk skulle därför i princip kunna lösas genom många enskilda anspråk. Det finns dock sådant som faktiskt hindrar de europeiska konsumenterna från att få till stånd faktisk rättelse. Det gäller främst höga rättegångskostnader och komplicerade och långa processer. En av fem konsumenter i EU går inte till domstol för anspråk under 1 000 euro. Hälften säger att de inte skulle gå till domstol för anspråk under 200 euro[11] De höga kostnaderna och riskerna i samband med processen innebär att det för en konsument inte är ekonomiskt försvarbart att betala domstolsavgifter, advokatarvoden och utgifter för experter som kan komma att överstiga gottgörelsebeloppet. Processerna är så komplicerade och långa att konsumenterna kan komma att snärjas in utan att ha någon klar uppfattning om när eller huruvida deras ärende kan få en tillfredsställande lösning. Bara 30 % av konsumenterna anser att det är lätt att lösa tvister i domstol[12].

10. I vissa fall, men inte alltid, kan konsumenterna ha möjlighet att få sina enskilda ärenden prövade genom alternativ tvistlösning. Situationen när det gäller sådan tvistlösning är fragmenterad i EU. Möjligheterna till alternativ tvistlösning varierar mellan medlemsstaterna. De kan också variera inom en och samma medlemsstat beroende på vilket område det gäller och t.ex. inskränka sig till vissa sektorer. Bara 39 % av konsumenterna i EU anser att det är lätt att lösa tvister med näringsidkare genom alternativa tvistlösningsmetoder[13].

11. Konsumenterna har också bristfälliga kunskaper om vilka möjligheter till rättelse och prövning som står till buds, särskilt vid gränsöverskridande direktköp eller näthandel. Förtroendet för de befintliga systemen tycks dessutom vara bristfälligt, vilket också hindrar konsumenterna från att få gottgörelse. 51 % av de konsumenter som hade lämnat klagomål till en näringsidkare och inte var nöjda med hur klagomålet hade behandlats gick inte vidare med sitt ärende.[14] En undersökning om skador som åsamkats konsumenter som gjorts av det brittiska konsumentskyddsorganet Office of Fair Trading visar att i genomsnitt bara 62 % av de drabbade konsumenterna i Storbritannien klagar och att denna procentandel sjunker till 54 % vid köp till ett värde under 10 pund[15]. På frågan om vilka problem de kan stöta när de handlar över gränserna svarade konsumenterna att det största problemet är att lösa tvister (33 %)[16].

12. För närvarande erbjuder tretton medlemsstater möjligheter till kollektiv prövning vid domstol. Förfarandena varierar mycket kraftigt från land till land och ger dessutom skiftande resultat. Den undersökning som kommissionen inledde[17] och de samråd som förts[18] visar att en klar majoritet av de kollektiva prövningsmöjligheter som nu finns ofta har en del aspekter som fungerar väl, medan andra inte fungerar så väl. Nästan alla befintliga förfaranden för kollektiv prövning ger ett visst mervärde i förhållande till en enskild talan i domstol och alternativ tvistlösning[19], men de kan bli ändamålsenligare och effektivare. Förfarandena har dock tillämpats i relativt få fall.[20] I Tyskland finner man det lägsta antalet konsumenter som utnyttjar kollektiva prövningsförfaranden. Där medverkar årligen i genomsnitt bara fyra enskilda personer på tio miljoner i en grupptalan.[21] Det kollektiva prövningsförfarande som har omfattat flest människor i ett enskild fall var ett mål mot ett teleföretag i Portugal, som utmynnade i rättelse för omkring tre miljoner konsumenter som hade överdebiterats på samma sätt. Dessa konsumenter gottgjordes huvudsakligen genom andra medel än pengar. Det genomsnittliga gottgörelsebeloppet för konsumenter i förfaranden för kollektiv prövning har varit från 32 euro i Portugal till 332 euro i Spanien.[22]

13. De kollektiva prövningsmöjligheterna kan bli effektivare och ändamålsenligare genom politiskt och ekonomiskt stöd från staten, omfattande medietäckning (som kan få näringsidkare att lösa tvister, bidra till att hitta finansieringsföretag och samtidigt ha en generellt avskräckande effekt för dem som begår överträdelser), inga eller låga rättegångskostnader för konsumenterna, inga eller nedsatta rättegångskostnader för konsumenternas företrädare samt flexibla lösningar avseende advokatarvoden och undvikande av formaliteter i den vanliga civilprocessen.

14. Sådant som gör de kollektiva prövningsmöjligheterna mindre effektiva och ändamålsenliga är å andra sidan otillräcklig finansiering, brist på sakkunskap och resurser hos konsumentorganisationer, det faktum att konsumentorganisationerna ofta riskerar att få betala höga rättegångskostnader, komplicerade processer, mycket stränga förutsättningar för att ta upp målen till behandling och för att föra talan (som avskräcker från utnyttjandet av förfarandena), processens längd och de svarandes möjlighet att fördröja processen, bristande medietäckning, svårigheter att fördela gottgörelsen efter målet på ett effektivt sätt, det faktum att alternativ tvistlösning är avhängig av näringsidkarnas samarbetsvilja och att ett och samma förfarande för kollektiv prövning tillämpas på alla anspråk utan anpassning till det värde som tvisten gäller och till behoven och de särskilda omständigheterna för varje anspråk.

15. På grund av bristerna i de nuvarande bestämmelserna om prövningsmöjligheter och genomdrivande av konsumenträttigheter i EU får många av de konsumenter som har åsamkats skada ingen rättelse till stånd. Vid mål som rör gruppanspråk från väldigt många konsumenter kan skadan för den enskilde konsumenten vara ringa, samtidigt som den samlade skadan är omfattande i förhållande till marknadens storlek. Eftersom marknaderna blir alltmer gränsöverskridande måste man kunna garantera tillgången till effektiva prövningsmöjligheter över gränserna. Idag har närmare 10 % av anspråken vid kollektiva prövningar en gränsöverskridande dimension[23]. Ett brittiskt företag distribuerade t.ex. nyligen skrapkort i irländska dagstidningar, där man erbjöd gratis semesterresor, men erbjudandet visade sig i själva verket kosta varje konsument minst 130 euro[24]. Med ytterligare integrerade marknader kommer denna procentandel troligtvis att öka.

3. BEFINTLIGA EU-INSTRUMENT

16. Vissa instrument som är särskilt avsedda för prövning av konsumentärenden finns redan på EU-nivå. Det finns två rekommendationer från kommissionen[25] som ska underlätta alternativ tvistlösning genom enkla och billiga förfaranden. I båda rekommendationerna anges principer för hur god tvistlösning utanför domstol bör fungera. I direktivet om förbudsföreläggande[26] finns ett förfarande som gör det möjligt för konsumentorganisationer och offentliga myndigheter att stoppa överträdelser utomlands. Den offentliga tillsynen stärktes nyligen genom förordningen om konsumentskyddssamarbete[27], som medger att namngivna nationella myndigheter får begära att myndigheter i andra medlemsstater agerar vid en överträdelse. Varken i direktivet om förbudsföreläggande eller i förordningen om konsumentskyddssamarbete föreskrivs att konsumenterna ska gottgöras.

17. De befintliga EU-instrumenten för prövning och genomdrivande av konsumenternas rättigheter är inte tillfredsställande. Förordningen om konsumentskyddssamarbete är relativt ny, men visar dock att den offentliga tillsynen över gränserna ännu inte är tillfredsställande. Konsumenterna har inte tillgång till alternativ tvistlösning i alla medlemsstater eller på alla områden. Nästan ingen medlemsstat har t.ex. något system för alternativ tvistlösning när det gäller flygtransporter. Talan i gränsöverskridande mål har bara väckts två gånger sedan direktivet om förbudsföreläggande trädde i kraft 1998[28]. Huvudorsakerna till detta är den ekonomiska risken för det organ som väcker talan och de nationella förbudsföreläggandenas komplexitet och mångfald.

18. Eftersom det finns bevis för att otillbörliga affärsmetoder som påverkar många konsumenter ofta förblir olösta och eftersom kollektiva prövningsmöjligheter, där sådana finns, eventuellt kan vara ett bra kompletterande sätt att minska skadorna för konsumenterna inriktas denna grönbok på kollektiva prövningsmöjligheter som ett instrument som kan bidra till att lösa konsumenternas problem att få till stånd rättelse vid gruppanspråk såväl nationellt som i ett gränsöverskridande sammanhang. 76 % av konsumenterna skulle vara mer positiva till att tillvarata sina rättigheter i domstol om de kunde sluta sig samman med andra konsumenter[29]. För näringsidkarna skulle det innebära mindre förluster från otillbörlig konkurrens, ökad rättslig säkerhet och lägre rättegångskostnader om anspråk som riktas mot dem kunde sammanföras[30]. Samtidigt måste nödvändiga skyddsåtgärder vidtas så att näringsidkarna inte belastas med oberättigade anspråk, straffskadestånd eller alltför höga kostnader.

4. ÅTGÄRDSALTERNATIV

19. Den nuvarande situationen när det gäller prövningsmöjligheter för konsumenter i EU är otillfredsställande och ger inte möjlighet för många konsumenter som drabbats av en och samma lagöverträdelse att få till stånd rättelse och gottgörelse. Kommissionen har utformat några åtgärdsalternativ som skulle kunna användas för att behandla frågan, som är viktig för en sund och integrerad detaljhandelsmarknad inom EU. Målet är att se till att det finns effektiva mekanismer som fungerar både för konsumenter och för näringsidkare. Åtgärdsalternativen nedan redovisas i en ordning med en successivt ökande grad av medverkan på EU-nivå. De olika alternativen och de olika delarna i dessa skulle också kunna kombineras.

Alternativ 1 – Ingen EU-åtgärd

20. Detta alternativ innebär ingen ny EU-åtgärd, utan bygger på att de befintliga nationella bestämmelserna och EU-bestämmelserna ska garantera adekvata prövningsmöjligheter för konsumenter. De nationella förfarandena för domstolsprövning genom enskild talan eller grupptalan ger tillsammans med alternativa tvistlösningsmetoder och näringsidkarnas eller tjänsteleverantörernas system för klagomålshantering prövningsmöjligheter för konsumenter med gruppanspråk. Dessa prövningsmöjligheter är mer eller mindre effektiva beroende på vilket system som tillämpas.

21. På EU-nivå kommer en del rättsliga instrument som kan bidra till att lösa gränsöverskridande gruppanspråk att införlivas i nationell lagstiftning inom den närmaste framtiden eller att träda i kraft inom kort. Direktivet om medling[31] ska vara införlivat senast 2011 och kommissionen ska rapportera om tillämpningen av bestämmelserna i direktivet under 2016. Förordningen om ett europeiskt småmålsförfarande[32] kommer att börja tillämpas den 1 januari 2009 och kommissionen kommer att rapportera om dess tillämpning under 2014. Båda dessa rättsakter har dock begränsad tillämpning på gruppanspråk. Direktivet om medling kan bara vara till hjälp om parterna är villiga att medla. Förordningen om småmålsförfarandet gäller gränsöverskridande tvistemål till värden som inte överstiger 2 000 euro och de nationella procedurreglerna avgör om förfarandet kan tillämpas för en kollektiv prövning. De nationella procedurreglerna kan exempelvis medge att flera enskilda anspråk gentemot samma näringsidkare sammanförs, om inget anspråk överstiger gränsen enligt förordningen. Det kan vara önskvärt att invänta bedömningen av hur dessa EU-bestämmelser påverkar gruppanspråk.

22. Alternativ 1 skulle innebära att man väntar tills mer information[33] finns tillgänglig om effekterna av de nationella bestämmelser och EU-bestämmelser som finns eller håller på att införas. Detta alternativ har den fördelen att det inte medför några extra kostnader för den praktiska tillämpningen varken för medlemsstaterna eller för näringsidkarna. Nackdelen är dock att konsumenterna får tillgång till olika prövningsmöjligheter beroende på var de är bosatta, i vilken medlemsstat transaktionen utfördes eller var skadan uppkom. Denna fragmenterade situation kan leda till att konkurrensen snedvrids och till att konsumenterna får tillgång till olika omfattande prövningsmöjligheter. Detta alternativ skulle troligtvis inte kunna ge tillfredsställande rättelse för många berörda konsumenter eller undanröja hinder för den inre marknaden.

Alternativ 2 – Samarbete mellan medlemsstaterna

23. Detta alternativ inriktas på att utveckla samarbetet mellan medlemsstaterna i syfte att se till att konsumenterna i hela EU kan utnyttja kollektiva prövningsmöjligheter som är tillgängliga i andra medlemsstater. Detta alternativ skulle säkerställa att de medlemsstater som har kollektiva prövningsmöjligheter ger konsumenter från andra medlemsstater möjlighet att utnyttja dessa och att medlemsstater som saknar sådana inför en sådan möjlighet. Detta kan uppnås antingen genom en rekommendation eller ett direktiv. I en rekommendation skulle det samtidigt kunna anges vissa riktmärken som alla medlemsstater bör uppfylla.

24. Tretton medlemsstater har för närvarande någon form av kollektiv prövningsmöjlighet (representativ talan, enskild grupptalan eller pilotmålsförfarande). Talan kan i dessa fall väckas av konsumentorganisationer, enskilda eller offentliga organ. Om t.ex. en näringsidkare begår en överträdelse av konsumentskyddslagstiftningen i en medlemsstat där en representativ talan kan väckas bör den berörda medlemsstaten se till att det behöriga nationella organet också företräder konsumenter från andra medlemsstater eller tillåta organ från andra medlemsstater att väcka en sådan talan vid domstolarna i den berörda medlemsstaten. Vid en enskild grupptalan bör den berörda medlemsstaten tillåta konsumenter från andra medlemsstater att ansluta sig till en talan som väcks av konsumenter i den berörda medlemsstaten eller tillåta konsumenter från andra medlemsstater att väcka talan vid domstolarna i den berörda medlemsstaten. En medlemsstat som erbjuder möjlighet att väcka talan genom ett pilotmål bör tillåta konsumenter från andra medlemsstater att väcka en sådan talan vid dess domstolar och se till att verkan av dessa mål utsträcks till att omfatta alla berörda konsumenter oavsett nationalitet eller bosättningsland.

25. De nationella förfarandena för kollektiv prövning skulle lättare kunna göras tillgängliga om man upprättade ett samarbetsnätverk för de organ som är behöriga att väcka en grupptalan i de medlemsstater där denna möjlighet finns, inklusive offentliga organ och konsumentorganisationer.

26. Vid en representativ talan skulle samarbetet kunna omfatta de behöriga organen i näringsidkarens medlemsstat, som antingen väcker talan för konsumenter i andra medlemsstater på begäran av motsvarande organ i dessa medlemsstater eller bistår dem om de själva väcker talan. När det gäller enskild grupptalan och pilotmål skulle nätverksmedlemmarna i den berörda medlemsstaten kunna samarbeta och bistå de konsumenter som har lidit skada med att väcka grupptalan eller med att ansluta sig till pilotmål vid domstolarna i näringsidkarens medlemsstat.

27. I biståndet skull kunna ingå att sprida information om anhängiggjorda mål i form av grupptalan, sammanföra anspråk, bistå med översättning av handlingar, förklara nationella processregler och hjälpa till med att hitta jurister och sakkunniga i den berörda medlemsstaten.

28. De medlemsstater som har kollektiva prövningsmöjligheter kan vara tveksamma till att bevilja sina organ medel till att vid deras domstolar bistå eller väcka grupptalan för andra medlemsstaters konsumenter när inga organ i de medlemsstater som saknar kollektiva prövningsmöjligheter har någon sådan skyldighet. Informella samråd med konsumentorganisationer i dessa medlemsstater tyder på att de inte skulle vara beredda att bedriva sådan verksamhet på grund av bristande resurser. Ett rättvist sätt att fördela processkostnaderna skulle behöva införas. Medlemsstaterna skulle också kunna uppmanas att avsätta tillräckliga resurser till sina organ för detta ändamål.

29. Arbetet i samarbetsnätverket skulle kunna underlättas via nätverket för europeiska konsumentcentrum (ECC-Net) . Fördelen med att utnyttja ECC-Net är att det är ett EU-täckande nätverk som redan finns på plats, men eftersom nätverket nu främst arbetar med enskilda gränsöverskridande ärenden utanför domstol krävs annan sakkunskap och utökade resurser[34].

30. Alternativt skulle ett nytt särskilt nätverk för kollektiv prövning kunna inrättas. Den finansiering som behövs för ett sådant nätverk beror på arbetsbördan, vilken i sin tur beror på hur många organ nätverket skulle omfatta och på den kompetens och sakkunskap och de exakta uppgifter som de skulle ha och hur många gränsöverskridande ärenden som blir aktuella.

31. Frågor som gäller domstolarnas behörighet och tillämplig lag i respektive utanför kontraktsförhållanden (se punkterna 58–60) skulle också uppkomma med detta alternativ.

Alternativ 3: Åtgärdsmix

32. Alternativ 3 innebär en blandning av icke bindande och bindande instrument som tillsammans kan förbättra konsumenternas prövningsmöjligheter genom att man inriktar sig på de mest betydande av de problem som angetts ovan, dvs. höga rättegångskostnader, komplicerade och långa processer och konsumenternas bristande kunskaper om de prövningsmöjligheter som står till buds. I detta ingår att förbättra metoderna för alternativ tvistlösning, utvidga tillämpningsområdet för de nationella småmålsförfarandena till att även omfatta gruppanspråk, utvidga tillämpningsområdet i förordningen om konsumentskyddssamarbete, uppmuntra näringsidkarna att förbättra sina system för klagomålshantering och vidta åtgärder för att öka konsumenternas kunskaper om befintliga prövningsmöjligheter.

33. Anspråkets värde är en viktig faktor när konsumenterna bestämmer sig för huruvida de ska väcka talan eller inte. En konsument väcker sannolikt inte talan när anspråket ligger under en viss gräns. Alternativ tvistlösning, småmålsförfaranden eller samarbete mellan nationella tillsynsmyndigheter kan vara mer ändamålsenliga lösningar beroende på beloppens storlek.

34. Om båda parter har tillräckliga incitament[35] att utnyttja alternativ tvistlösning har en sådan lösning visat sig vara ett ändamålsenligt alternativ till en domstolsprocess vid låga och medelhöga anspråk, eftersom det kan vara snabbare, billigare och smidigare. Alternativ tvistlösning kan dock vara mindre lämplig när det gäller höga anspråk, som ofta inbegriper komplicerad upptagning av fakta och bevis. Vid mycket låga anspråk söker konsumenterna sannolikt inte rättelse eftersom den individuella skadan är lägre än kostnaderna för en rättegång.

35. Småmålsförfaranden är förenklade domstolsprocesser med låga rättegångskostnader och relativt snabb handläggning. De är därför lämpliga för enskilda låga och medelhöga anspråk när parterna inte vill förhandla med varandra.

36. Åtgärder som vidtas av nationella tillsynsmyndigheter, t.ex. de myndigheter som ingår i nätverket enligt förordningen om konsumentskyddssamarbete (CPC-nätverket), kan ge ändamålsenlig rättelse när alternativ tvistlösning eller småmålsförfaranden sannolikt fungerar sämre, särskilt vid mycket låga anspråk där konsumenterna inte har några större incitament att agera.

37. De alternativa tvistlösningssystemen för konsumenter varierar betydligt mellan medlemsstaterna. De kan finansieras med offentliga eller privata medel, de kan hanteras av offentliga eller privata organisationer, kollegiala eller enskilda organ, de kan ha nationell, regional eller lokal täckning, de kan omfatta alla konsumentanspråk eller bara anspråk på vissa områden, de kan utmynna i bindande eller icke bindande beslut eller leda till överenskommelse mellan parterna. Det finns också stora såväl områdesspecifika som geografiska luckor när det gäller vad alternativ tvistlösning täcker. Alla konsumentanspråk kan därför inte behandlas genom alternativ tvistlösning. De flesta system för alternativ tvistlösning inom EU behandlar främst enskilda anspråk. Vissa medlemsstater har ändrat[36] eller kan komma att anpassa[37] sin lagstiftning i syfte att uttryckligen erkänna alternativ tvistlösning för gruppanspråk.

38. Den befintliga EU-lagstiftningen utesluter inte alternativ tvistlösning vid gruppanspråk. Även om de två antagna rekommendationerna om alternativ tvistlösning inte utformades med tanke på att lösa gruppanspråk från konsumenter kan principerna i rekommendationerna även tillämpas på alternativ tvistlösning vid gruppanspråk. Rekommendationerna skulle kunna kompletteras så att de omfattar särskilda frågor som är kopplade till handläggningen av gruppanspråk.

39. EU skulle kunna uppmuntra medlemsstaterna att införa alternativa tvistlösningsmetoder för gruppanspråk från konsumenter och att se till att sådana tvistlösningsmetoder finns att tillgå för alla konsumentanspråk på hela deras territorier och för konsumenter från andra medlemsstater. Medlemsstaterna skulle kunna få välja hur de inför sådana alternativa tvistlösningssystem för gruppanspråk. De skulle antingen kunna anpassa sina befintliga system eller införa ett eller flera nya alternativa tvistlösningsförfaranden för gruppanspråk från konsumenter. De befintliga europeiska nätverken, t.ex. ECC-Net eller FIN-Net, som redan nu hjälper enskilda konsumenter att få tillgång till alternativ tvistlösning i andra länder, skulle också kunna hjälpa konsumenter med liknande anspråk att få tillgång till lämplig alternativ tvistlösning för gruppanspråk i andra medlemsstater. Detta kan eventuellt medföra extra driftskostnader för dessa nätverk. Den eventuella merkostnaden skulle behöva beslutas tillsammans med de medlemsstater som samfinansierar ECC-Net.

40. Detta skulle kunna uppnås genom en rekommendation eller ett direktiv. En rekommendation med en resultatinriktad övervakningsprocess skulle ge flexibilitet i genomförandet och kunna utformas som ett första steg. Ett EG-direktiv skulle också kunna ålägga medlemsstaterna att inrätta system för alternativ tvistlösning för gruppanspråk från konsumenter. Både dessa instrument skulle kunna vara mer detaljerade och ange huvudkomponenterna i ett system för alternativ tvistlösning för gruppanspråk (t.ex. systemets beståndsdelar och förfarandet).

41. Parallellt skulle kommissionen kunna samla berörda parter för att utforma en standardmodell för alternativ tvistlösning vid gruppanspråk som är lätt att tillämpa, särskilt i gränsöverskridande ärenden. En sådan standardmodell skulle kunna ange huvudbeståndsdelarna i ett system för alternativ tvistlösning vid gruppanspråk. Modellen skulle kunna tillämpas av dem som vill upprätta ett sådant system. Det skulle vara en frivillig åtgärd med sikte på att uppnå mer enhetliga system för alternativ tvistlösning för gruppanspråk.

42. Något som också skulle kunna bidra till att förbättra befintliga prövningsmöjligheter är att medlemsstaterna utvidgar tillämpningsområdet för sina småmålsförfaranden så att de på ett ändamålsenligt sätt också kan omfatta nationella och gränsöverskridande gruppanspråk. Om exempelvis flera enskilda har samma anspråk gentemot samma näringsidkare med anledning av samma skada skulle alla de enskilda anspråken kunna sammanföras, helst av domstolen, och behandlas enligt de förenklade förfaranden som är avsedda för enskilda småmål. En rekommendation med en övervakningsprocess skulle kunna vara den lämpliga lösningen.

43. Genom förordningen om konsumentskyddssamarbete inrättades ett EU-nätverk för nationella tillsynsmyndigheter. Dessa myndigheter kan begära hjälp av nätverksmedlemmarna för att utreda eventuella överträdelser av konsumentlagstiftningen och för att vidta åtgärder mot näringsidkare som har gjort sig skyldiga till sådana överträdelser. I förordningen anges vissa utrednings- och tillsynsbefogenheter som krävs för tillämpningen av förordningen och som får utövas bara när det finns skälig misstanke om en överträdelse inom gemenskapen. Här ingår också en befogenhet att se till att överträdelser inom gemenskapen upphör eller förbjuds.

44. Förordningen om konsumentskyddssamarbete skulle kunna ändras så att det föreskrivs att den behöriga myndigheten, efter att ha konstaterat en överträdelse inom gemenskapen, har befogenhet att ålägga näringsidkaren att gottgöra de konsumenter som lidit skada[38]. Medlemsstaterna skulle ansvara för den närmare tillämpningen av denna befogenhet. De skulle också ansvara för sådana frågor som finansieringen, hur och genom vilket organ de berörda konsumenterna skulle hittas och informeras, vilken typ av bevisning konsumenterna skulle behöva lägga fram, vilka åtgärder som ska vidtas om näringsidkaren inte rättar sig efter åläggandet att gottgöra konsumenterna och möjligheterna till överklagande. Sådana frågor skulle också kunna behandlas på EU-nivå genom en rekommendation eller ett direktiv. När det gäller finansieringen föreskrivs följande i artikel 4.7 i förordningen om konsumentskyddssamarbete: ”Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna tilldelas de resurser som krävs för tillämpningen av denna förordning.”

45. Tillämpningsområdet i förordningen om konsumentskyddssamarbete skulle i fråga om ”överträdelser inom gemenskapen”, utöver handlingar som skadar konsumenternas kollektiva intressen, även behöva omfatta handlingar som skadar flera konsumenters enskilda intressen. En gräns för antalet berörda konsumenter skulle behöva fastställas. Den gottgörelse som följer av domstolens avgörande eller den offentliga myndighetens beslut måste fördelas korrekt till konsumenter från andra medlemsstater. I synnerhet när det gäller mycket låga anspråk skulle man i förordningen kunna föreskriva en befogenhet att få ta en del av vinsten från näringsidkare som har gjort sig skyldiga till en överträdelse inom gemenskapen. Detta innebär då att medlemsstaterna måste ge sina myndigheter en sådan befogenhet[39]. Medlemsstaterna skulle ansvara för den närmare utformningen och t.ex. besluta om det belopp som tas från vinsten ska tillfalla statskassan eller användas för konsumentrelaterade ändamål. Tillämpningsområdet i förordningen skulle förbli oförändrat. I ett sådant system skulle de enskilda konsumenterna inte få någon del av den vinst som tas från näringsidkaren, men de skulle indirekt dra nytta av den avskräckande effekten systemet skulle få för näringsidkarna.

46. Näringsidkarna har ett intresse av att se till att deras kunder är nöjda. Självregleringsåtgärder skulle kunna uppmuntras där de fortfarande saknas och befintliga åtgärder förbättras ytterligare. Detta innebär bl.a. att se till att alla näringsidkare har ett internt system för klagomålshantering som är trovärdigt, fungerar effektivt och uppfyller oberoende övervaknings- och revisionsstandarder. Kommissionen skulle också kunna uppmuntra alla näringsidkare, särskilt i de branscher där stora problem rapporteras, att utforma självregleringsåtgärder i form av branschregler och att informera så många konsumenter som möjligt om dessa.

47. För att öka konsumenternas kunskaper om de prövningsmöjligheter som står till deras förfogande kan informationsinsatser övervägas. Dessa skulle kunna genomföras som informationsinsatser på EU-nivå eller på nationell nivå, antingen som allmänna insatser eller som särskilda insatser för specifika branscher. Det skulle exempelvis kunna handla om informationsverksamhet genom konsumentorganisationer eller insatser som stöds av medlemsstaterna eller EU.

Alternativ 4 – Kollektiva prövningsmöjligheter i domstol

48. I detta alternativ föreslås en icke bindande eller bindande EU-åtgärd som garanterar att en möjlighet till kollektiv domstolsprövning finns i alla medlemsstater. Ett sådant förfarande skulle garantera att alla konsumenter i hela EU genom en representativ talan, enskild grupptalan eller pilotmål kan få adekvat rättelse till stånd vid gruppanspråk. De frågor som det då måste beslutas om är finansiering av processen, hur man undviker oberättigade anspråk, talerätt i domstol, frågan om anmälning till (opt-in) eller automatisk anslutning till (opt-out) processen och fördelningen av gottgörelsen. Syftet med detta alternativ är att utforma ett förfarande för prövning av gruppanspråk vid domstol som på ett effektivt och ändamålsenligt sätt ger konsumenterna rättelse. I alla händelser bör man i detta alternativ undvika aspekter som sägs uppmuntra till en sådan rättegångskultur som sägs existera i vissa utomeuropeiska länder, t.ex. straffskadestånd, resultatberoende arvoden och andra aspekter.

49. När det gäller finansieringen kan kostnaderna innebära att konsumenterna avstår från en grupptalan och att konsumentorganisationerna får det mycket svårt att hantera gruppanspråken vid en representativ talan.

50. Något som delvis skulle kunna lösa problemet är att sänka kostnaderna, t.ex. genom att undanta grupptalan från domstolsavgifter eller att sätta ett lägre tak för rättsavgifterna.

51. Vid representativ talan är finansieringen av de organisationer som företräder konsumenterna av avgörande betydelse. Man skulle här kunna överväga att fördela en del av gottgörelsen till dessa organisationer så att de kan täcka sina kostnader. En tredje part (t.ex. en bank) eller ett offentligt organ skulle kunna bevilja lån som täcker eventuell finansiering av rättegångar som måste göras på förhand. I vissa medlemsstater finansieras rättegångskostnader med framgång av privata utomstående finansiärer (t.ex. företag specialiserade på rättegångsfinansiering). En annan lösning skulle kunna vara offentlig finansiering av medlemsstaterna. Olika finansieringslösningar skulle också kunna kombineras.

52. En EU-mekanism bör underlätta berättigade anspråk och vara till nytta för konsumenterna. Den måste samtidigt motverka en sådan rättegångskultur som nämnts ovan, eftersom detta snarare skulle komma advokaterna än konsumenterna till godo och medföra höga kostnader för de svarande. För att undvika eventuellt missbruk av system för kollektiv prövning finns olika typer av skyddsåtgärder till hands som bidrar till att undvika oberättigade anspråk . Domaren kan fylla en viktig funktion genom att besluta huruvida ett gruppanspråk är oberättigat eller kan tas upp till prövning. Som ett filter fungerar också godkännandet av de organ som företräder konsumenterna och principen om att den som förlorar målet ska betala rättegångskostnaderna i de länder som har en sådan princip. De offentliga myndigheterna skulle också kunna fungera som kontrollinstanser när det gäller finansieringen av grupptalan genom att inte finansiera oberättigade anspråk.

53. Konsumenternas ställning i grupprättegångar skulle kunna stärkas genom att man ser till att godkända inrättningar, t.ex. konsumentorganisationer eller ombudsmän, får talerätt som företrädare för konsumenter.

54. En viktig aspekt av grupprättegångar är att besluta huruvida man bör införa ett anmälningsförfarande (opt-in) eller tillämpa automatisk anslutning till processen om man inte anmäler utträde (opt-out).

55. System som grundas på ett anmälningsförfarande (opt-in) kan vara tungrodda och dyra för konsumentorganisationerna, som måste förbereda talan, bl.a. genom att identifiera berörda konsumenter, fastställa fakta i varje mål och dessutom föra talan och kommunicera med varje kärande. Med sådana system kan det också vara svårt att få tillräckligt många konsumenter att anmäla sig när den skada som åsamkats uppgår till ett mycket lågt värde, där konsumenterna sannolikt agerar i mindre utsträckning. De innebär dock ingen risk att man uppmuntrar till överdrivna eller oberättigade anspråk.

56. Opt-out-lösningar kan minska vissa problem i de system som grundas på ett anmälningsförfarande. I Europa ser man dock ofta ganska negativt på sådana system, eftersom man anser att de kan uppmuntra till sådant överdrivet processande som förekommer i vissa utomeuropeiska rättssystem. Alla system för kollektiv prövning bör vara utformade så att en sådan risk undviks. Frågan om informationsspridning över gränserna är i alla händelser betydelsefull. Bristande information kan leda till att konsumenter blir bundna av en dom utan att veta om detta eller utan att ha kunnat överklaga hanteringen av målet. I processer med automatisk anslutning (opt-out) kan konsumentorganisationerna dessutom komma att belastas med en börda när de måste identifiera de drabbade konsumenterna och fördela gottgörelsen.

57. I en process som grundas på ett anmälningsförfarande skulle ovanstående problem kunna lösas genom att domstolen fördelar gottgörelsen och genom att man tillåter konsumenter att ansluta sig till en grupptalan efter det att ett pilotmål har avgjorts, med verkan för alla dem som har drabbats. Varje enskild konsument skulle dock vara tvungen att följa ett särskilt domstolsförfarande för att kunna omfattas av avgörandet.

58. I gränsöverskridande mål skulle förordningen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område[40] vara tillämplig på alla privaträttsliga mål, inklusive då talan väcks av en offentlig myndighet (t.ex. en ombudsman som väcker talan för konsumenternas räkning). En representativ talan måste väckas vid näringsidkarens domstol eller vid den behöriga domstolen på den ort där avtalet ska fullgöras (artikel 5.1).

59. Vid en grupptalan som omfattar konsumenter från olika medlemsstater skulle domstolen vara tvungen att i fråga om avtalsförpliktelser tillämpa lagstiftningen i konsumenternas olika hemländer (artikel 6 i Rom I-förordningen[41]). Detta skulle innebära praktiska problem i mål som omfattar konsumenter från många olika medlemsstater. En lösning kan vara att ändra bestämmelserna och föreskriva att näringsidkarens lagstiftning ska tillämpas vid grupprättegångar. Andra alternativ är att tillämpa den lagstiftning som gäller för den mest berörda marknaden eller lagstiftningen i den medlemsstat där det organ som företräder konsumenterna är etablerat.

60. I liknande situationer som avser produktansvar (artikel 5 i Rom II-förordningen[42]) skulle en överenskommelse om tillämplig lag efter det att den skadevållande händelsen har inträffat (artikel 14.1 a i Rom II-förordningen) vara till hjälp.

Fråga 1: Vilken uppgift bör EU ha när det gäller kollektiva prövningsmöjligheter för konsumenter?

Fråga 2: Vilket av de fyra alternativ som behandlats ovan är att föredra? Är det något alternativ som ni avfärdar?

Fråga 3: Finns det vissa delar i de olika alternativen som ni samtycker till eller har en avvikande uppfattning om?

Fråga 4: Finns det andra delar som bör ingå i det alternativ ni föredrar?

Fråga 5: Om ni föredrar en kombination av olika alternativ, vilka alternativ skulle i så fall ingå och vad skulle de omfatta?

Fråga 6: Alternativ 2, 3 eller 4: Behövs ett bindande instrument eller föredrar ni ett icke bindande instrument?

Fråga 7: Kan frågan hanteras på något annat sätt?

Med utgångspunkt i denna grönbok uppmanar Europeiska kommissionen berörda parter att senast den 1 mars 2009 lämna synpunkter genom att skicka sina svar (märkta ”Response to the Green Paper on Consumer Collective Redress”) till följande adress:

Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrågor

Rue de la Loi 200

BE-1049 Bryssel

Belgien

Svaren kan alternativt skickas till följande e-postadress: Sanco-consumer-collective-redress@ec.europa.eu

Bidragen med synpunkter kommer att publiceras på webbplatsen för Europeiska kommissionens generaldirektorat för hälso- och konsumentfrågor. Det är möjligt att begära att bidragen ska vara konfidentiella. I så fall måste den som lämnar synpunkterna på första sidan klart och tydligt ange att de inte ska offentliggöras. Kommissionen kommer att granska bidragen och offentliggöra en sammanfattning av dem under det första halvåret 2009.

På grundval av resultatet av samrådet kommer kommissionen att lägga fram ytterligare ett policydokument under 2009.

Integritetsförklaring

Behandling av personuppgifter: syfte och omfattning

Generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrågor kommer att registrera och behandla dina personuppgifter i den omfattning som krävs för att följa upp ditt bidrag till det offentliga samrådet om grönboken om kollektiva prövningsmöjligheter.

Uppgifterna behandlas enligt bestämmelserna i förordning (EG) nr 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter.

Dina uppgifter registreras och sparas så länge som uppföljningsåtgärder behövs avseende ditt bidrag till samrådet.

För öppenhetens skull kommer bidragen med ditt namn och din befattning i din organisation att offentliggöras, företrädesvis på webbplatsen för generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrågor på servern Europa:

http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

Rätt att få uppgifter korrigerade samt personuppgiftsansvarig

Om du behöver mer information om behandlingen av personuppgifterna eller vill utnyttja dina rättigheter (t.ex. att få tillgång till eller att korrigera felaktiga eller ofullständiga uppgifter) kan du skriva till följande e-postadress:

Sanco-consumer-collective-redress@ec.europa.eu

Du har också rätt att när som helst vända dig till Europeiska datatillsynsmannen på följande e-postadress: edps@edps.europa.eu

[1] KOM(2007) 99 slutlig.

[2] Flash Eurobarometer 57.2 – våren 2002.

[3] KOM(2008) 614 slutlig.

[4] I sina resolutioner om den konsumentpolitiska strategin uppmanade Europaparlamentet kommissionen att, efter en noggrann bedömning av frågan om prövningsmöjligheter för konsumenterna i medlemsstaterna ”när så är lämpligt lägga fram en övergripande lösning på EU-nivå som ger alla konsumenter tillgång till ett system med kollektiva rättsmedel för att lösa gränsöverskridande tvister.” (A6-0155/2008). Rådet uppmanade kommissionen att ”noga överväga kollektiva mekanismer för prövning och lägga fram resultatet av de pågående relevanta undersökningarna med tanke på ett eventuellt förslag eller en eventuell åtgärd” (EUT C 166, 20.7.2007, s. 1). Europaparlamentet upprepade sin begäran i resolutionen om grönboken om finansiella tjänster till privatpersoner och mindre företag på den inre marknaden (A6-0187/2008). Europaparlamentets kommitté för undersökning av krisen i bolaget Equitable Life Assurance Society uppmanade också kommissionen att vidare undersöka ”upprättandet av en rättslig ram med enhetliga civilprocessrättsliga krav för gränsöverskridande europeisk grupptalan …” (A6-0203/2007). I sitt yttrande på eget initiativ av den 14 februari 2008 (INT-348 – CESE 258/2008) lade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén fram förslag till lagstiftning om möjligheter till kollektiv rättslig prövning.

[5] http://www.oecd.org/dataoecd/43/50/38960101.pdf

[6] Vitbok om skadeståndstalan vid brott mot EG:s antitrustregler, KOM (2008) 165 slutlig, http://ec.europa.eu/comm/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html

[7] http://www.oft.gov.uk/advice_and_resources/resource_base/market-studies/current/personal/personal-test-case

[8] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/08/1169&format=HTML&aged=0&language=EN

[9] Jfr undersökningen om konsumenternas problem att få till stånd rättelse vid överträdelser av konsumentskyddslagstiftningen och de ekonomiska konsekvenserna av sådana problem (Problem Study) , s. 35, http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

[10] Problem Study , s. 21.

[11] Särskild Eurobarometerundersökning om prövningsmöjligheter i domstol, oktober 2004, s. 29. Uppgifterna avser bara de 15 EU-länderna före 2004 års utvidgning.

[12] Eurobarometerundersökning om konsumentskydd på den inre marknaden, september 2008.

[13] Situationer skiljer sig dock åt mellan de olika länderna. Nederländerna är det land som har den högsta procentandelen av konsumenter med förtroende för alternativa tvistlösningsmetoder (57 %). Därefter följer de nordiska länderna (Danmark och Finland 47 %, Sverige 45 %). Bulgarien har den lägsta procentandelen (12 %) tillsammans med Slovakien (17 %) och Portugal (19 %). Se fotnot 12.

[14] Se fotnot 12.

[15] Se http://www.oft.gov.uk/advice_and_resources/publications/reports/consumer-protection/

[16] Se fotnot 12.

[17] Study on the Evaluation of the effectiveness and efficiency of CR mechanisms in the European Union (Evaluation Study) , s. 47 och del II (landsspecifika rapporter); http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

[18] Kommissionen anordnade i juni 2007 ett seminarium i Leuven och höll under perioden maj–juni 2008 ytterligare tre seminarier tillsammans med företrädare för konsumenter, näringsidkare och jurister. Vid den ordförandeskapskonferens om kollektiva prövningsmöjligheter som Portugal anordnade i Lissabon i november 2007 inleddes ett samråd om ett utkast till riktmärken för ett effektivt och ändamålsenligt system för kollektiv prövning. Se

http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/collective_redress_en.htm

[19] Evaluation Study , s. 93.

[20] 326 ärenden dokumenterades. Vissa förfaranden (de bulgariska, danska och finska förfarandena för grupptalan och det grekiska pilotmålsförfarandet) är så nyligen införda att de ännu inte kan utvärderas på ett riktigt sätt. Det italienska förfarandet håller på att ses över.

[21] Evaluation Study , s. 116.

[22] Evaluation Study , s. 116. I dessa uppgifter ingår inte resultaten för Nederländerna, som snedvrids av några få mål som gällde stora företag och omfattande belopp.

[23] Evaluation Study , s. 44.

[24] Problem Study , bilaga 3.

[25] Kommissionens rekommendation 98/257/EG om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol (EGT L 115, 17.4.1998, s. 31) och kommissionens rekommendation 2001/310/EG om principer som skall tillämpas på extrajudiciella organ som deltar i reglering av konsumenttvister som görs upp i godo (EGT L 109, 19.4.2001, s. 56).

[26] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG av den 19 maj 1998 om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen (EGT L 166, 11.6.1998, s. 51).

[27] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av den 27 oktober 2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (EUT L 364, 9.12.2004, s. 1).

[28] Kommissionens rapport om tillämpningen av direktivet om förbudsföreläggande, http://ec.europa.eu/consumers/enforcement/injunctions_en.htm .

[29] Detta är till och med en liten ökning jämfört med den föregående Eurobarometerundersökningen 2006 (74 %). Se fotnot 12.

[30] Problem Study , s. 96.

[31] Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/52/EG av den 21 maj 2008 om vissa aspekter på medling på privaträttens område (EUT L 136, 24.5.2008, s. 3).

[32] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 861/2007 av den 11 juli 2007 om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande (EUT L 199, 31.7.2007, s. 1).

[33] För att samla information om hur de olika systemen för prövning fungerar kommer resultattavlan för konsumentmarknaderna att användas för att redovisa uppgifter som rör prövningsförfaranden.

[34] Detta kan medföra eventuella extrakostnader som måste beslutas tillsammans med medlemsstaterna.

[35] T.ex. uppmärksamhet i medier eller tillgång till effektiva prövningsmöjligheter i domstol.

[36] Sverige och Finland.

[37] Slovenien.

[38] Kommissionen har fört informella samråd med CPC-nätverket, och det verkar som om tillsynsmyndigheterna i de allra flesta medlemsstater inte har någon befogenhet att ålägga näringsidkare som har gjort sig skyldiga till en överträdelse inom gemenskapen att gottgöra konsumenterna och att de i bara några få medlemsstater har rätt att stämma dem som begår överträdelser för skador som åsamkats konsumenterna.

[39] Kommissionen har fört informella samråd med CPC-nätverket, och det verkar som om en sådan befogenhet saknas i de flesta medlemsstater.

[40] Rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, EGT L 12, 16.1.2001, s. 1.

[41] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I), EUT L 177, 4.7.2008, s. 6.

[42] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 864/2007 av den 11 juli 2007 om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II), EUT L 199, 31.7.2007, s. 40.