4.3

För att begränsa dessa problem krävs några ändringar som enligt EESK skulle göra processen smidigare och effektivare, utan att därför förvanska eller förringa förslagets anda eller målsättning. Följande artiklar behöver särskilt ses över: Artikel 4.5: Det referensfordon som typgodkännandetesterna skall utföras på definieras som den version av fordonet som enligt godkännandemyndigheten är minst lämpad för återanvändning och återvinning. Om man beaktar all utrustning som vanligtvis ingår i samma fordonstyp är det inte alltid lätt att definiera referensfordonet. För att undvika bristande förståelse mellan parterna och för att inte förlora dyrbar tid vore det önskvärt att tydligt ange att referensfordonet skall väljas ut gemensamt av tillverkaren och den myndighet som utfärdar typgodkännandet som det minst lämpade för återanvändning och återvinning. Artikel 5.3: I punkt 6.2.2 i motiveringen till direktivförslaget föreskrivs en fysisk kontroll av de fordonsprototyper som skall typgodkännas för att verifiera den information som tillverkaren och dennes leverantörer har lämnat om märkning, typ av material och komponenternas vikt etc. I artikel 5.3 föreskrivs särskilt fysisk kontroll av märkningen av komponenter som är tillverkade av polymerer eller elastomerer. I själva verket utförs typgodkännandeprovet på prototyper med material som ännu inte befinner sig i tillverkning och därför inte är märkta. En bokstavlig tillämpning av bestämmelsen skulle innebära tillverkning av särskilda prototyper för kontrolländamål, vilket skulle medföra ytterligare kostnader utöver de redan höga kostnader som krävs för att respektera de övriga bestämmelserna i direktivförslaget. En mindre kostsam lösning vore att ändra artikel 5.3 så att myndigheterna skall kontrollera att tillverkaren har sett till och tagit ansvar för att komponenter som är tillverkade av polymerer och elastomerer vid serietillverkning märks enligt kraven. De fysiska kontrollerna kan alltid genomföras innan fordonet släpps ut på marknaden genom att använda de fordon som tillverkats under godkännandeförfarandet och som brukats för olika tester (bromsar, buller, trafiksäkerhet, etc.), eller ännu hellre fordon som använts för kontroll av produktionens överensstämmelse. Artikel 10.3: I denna artikel föreskrivs att de fastställda bestämmelserna skall tillämpas från och med 36 månader efter det att direktivet trätt i kraft, både vad gäller nyligen typgodkända fordon (nya typer) och nyregistrerade fordon (hela produktionen). Denna tidsgräns står i skarp kontrast till vad som vanligen föreskrivs i liknande bestämmelser. För nyregistrerade fordon senareläggs åtagandena generellt med två–tre år jämfört med dem för nyligen typgodkända fordon. Syftet är att göra det möjligt för tillverkarna att anpassa fordon som redan är i produktion till de nya bestämmelserna. Ett enda datum för ikraftträdande skulle skapa stora svårigheter för tillverkarna både vad gäller att anpassa produkten och att få tid och resurser för typgodkännande av samtliga bilmodeller. I godkännandeförfarandet deltar förutom tillverkaren också olika tekniska tjänster och godkännandemyndigheten, som också de skulle kunna få svårt att klara av att typgodkänna många fordonstyper på kort tid. Med hänsyn till ovanstående, och utan att därför sälla sig till dem som kräver att de fordon som redan är i produktion skall undantas från det aktuella direktivet, anser EESK att artikel 10.3 bör ändras så att de nya reglerna vad gäller nyregistrerade fordon börjar tillämpas efter en längre period (48 eller 60 månader) i stället för 36 som föreslås i direktivförslaget. Bil. I punkt 9: I denna punkt föreskrivs att när komponenternas materialsammansättning och massa kontrolleras skall tillverkaren ställa till godkännandemyndighetens förfogande representativa fordon för respektive typ av kaross och komponenter som är avsedda för fordonen. Också detta krav innebär stora bördor både för tillverkarna och godkännandemyndigheten, och förefaller heller inte nödvändigt för att typgodkännandet skall genomföras på rätt sätt. Det verkar till exempel onödigt att testa alla karosstyper (tredörrars, femdörrars, kombi, etc.) när det i detta fall vore mycket enklare att för typgodkännande välja den fordonstyp som är svårast att återvinna.