Yttrande från Regionkommittén om "Regionalpolitikens inverkan på åtgärdspaket för att främja investeringar - Alternativ användning av strukturfonderna"

(2000/C 57/09)

BAKGRUND

Presidiets beslut av den 10 mars 1999 att i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget utarbeta ett yttrande i ärendet och att ge utskott 1 (Regionalpolitik, strukturfonder, ekonomisk och social sammanhållning, samarbete över nations- och regiongränser) i uppdrag att i samarbete med utskott 6 förbereda ärendet.

Bidraget från utskott 6 - sysselsättning, ekonomisk politik, inre marknaden, industri och småföretag. Föredragande: Irene Oldfather (UK-PSE) och Erwin Schranz (A-PPE).

Det utkast till yttrande (CdR 127/99 rév. 2) som utskott 1 antog den 6 oktober 1999. Föredragande: Waltraud Klasnic (A-PPE) och Göran Färm (S-PSE).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén följande yttrande vid sin 31:a plenarsession den 17-18 november 1999 (sammanträdet den 18 november).

1. Allmän bakgrund

1.1. Många företags verksamhet blir allt mer global. Den tekniska utvecklingen och företagens snabbt internationaliserade marknader bidrar till detta. De europeiska företagens förmåga att konkurrera på denna marknad har avgörande betydelse för tillväxt och välfärd i framtiden inom EU.

1.2. I och med EMU:s förverkligande har en del av de traditionella konkurrensmedlen för investeringar försvunnit. Med en låst valutakurs försvinner valutafluktuationerna. Medlemsländerna kan inte längre frestas att använda devalveringar för att stärka konkurrenskraften.

1.3. EMU förändrar också villkoren på kreditmarknaden och för bedömningen av andra ekonomiska faktorer. Konkurrensen ökar och det blir lättare för företagen att jämföra kreditgivarnas villkor. Med en gemensam valuta blir också skillnader vad gäller löner, skatter och avgifter tydligare.

1.4. En gemensam enhetlig marknad med en gemensam valuta gör det enklare för företagen att dela upp sin verksamhet. Arbetsintensiva delar som inte kräver särskilt utbildad arbetskraft läggs till områden med låga arbetskraftskostnader. Forskning och utveckling samt de delar av verksamheten som kräver högutbildad arbetskraft hamnar i expansiva områden med högklassiga universitet. Det är en naturlig utveckling, där komparativa fördelar vägs mot varandra, men det är också en utveckling som om den renodlas medför stora problem.

1.5. I mer gynnade regioner försvinner många jobb för människor med lägre utbildning. Resultatet kan bli en tudelad arbetsmarknad, där en stark arbetsmarknad för högutbildade kan förekomma parallellt med hög arbetslöshet i utsatta grupper. I ekonomiskt svagare regioner riskerar man att permanenta en struktur som domineras av arbeten i tillverkningsindustrin. Detta visar på behovet av att rikta stödåtgärder i eftersatta regioner till utbyggnad av infrastruktur, utbildning och annan samhällsservice.

1.6. Den förestående utvidgningen av unionen påverkar redan företagens investeringsbeslut. Länderna i fråga utgör en stor och viktig framtidsmarknad med tillväxt och ökad efterfrågan. Dessa länders anslutning kommer att ha en enorm effekt på arbetsmarknaden, särskilt i grannländerna. Övergångsvis kommer de lägre kostnaderna för arbetskraft och det faktum att miljökrav och sociala standarder inte omedelbart kan uppnås att utgöra viktiga faktorer för investeringar.

2. Den europeiska regionalpolitikens roll för att främja företagsetablering

2.1. I Fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen, artikel 158 andra stycket, uttrycks ett av EU:s viktigaste mål: "Gemenskapen skall särskilt sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna eller öarna, inbegripet landsbygdsområdena."

2.2. Vidare definieras Europeiska regionala utvecklingsfondens (ERUF) syfte i artikel 160 i EG-fördraget. ERUF skall bistå med att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna i gemenskapen genom att delta i utvecklingen och den strukturella anpassningen av regioner som utvecklas långsammare samt i omstruktureringen av industriregioner på tillbakagång.

2.3. Ett viktigt mål för EU:s regionalpolitik är att stödja en utveckling i utsatta regioner som leder till tillväxt och skapandet av ny, hållbar sysselsättning. Genom EU:s strukturfonder har regioner med problem under många år fått ett viktigt stöd i sitt utvecklingsarbete. Det finns många goda exempel på hur EU-stöd kunnat bidra till en positiv utveckling i mindre gynnade regioner liksom i krisdrabbade industriorter. Strukturfonderna är ett viktigt gemensamt medel för att skapa nya jobb och stärka EU:s konkurrenskraft.

2.4. Regionkommittén är dock oroad av snedvridningar av de grundläggande syftena med EU:s strukturfonder. EU:s regionalpolitik bör vaka över att redan existerande arbetstillfällen inte helt enkelt flyttas från en del av Europa till en annan. Om de subventioner som står till europeisk industris förfogande minskas, bör man främja en politik som går ut på att konsekvent beakta de regionala utvecklingsskillnader som nämns i artikel 158 i EG-fördraget. I detta sammanhang kommer det strukturondsprogram för åren 2000-2006 som antogs av Europeiska rådet i Berlin inom ramen för Agenda 2000 att få en nyckelroll.

2.5. Befolkningsutvecklingen leder till att Europa får en allt äldre arbetskraft. Samtidigt upplever vi en mycket snabb teknisk utveckling. Stora insatser är nödvändiga för att arbetskraftens kompetens skall kunna harmonisera med utvecklingen i övrigt och för att möta en hård internationell konkurrens. När tillskottet på ung och nyutbildad arbetskraft minskar, måste företagen hitta nya sätt att täcka sina rekryteringsbehov(1).

2.6. De nationella program som nu skapas i medlemsstaterna för att sätta EU:s nya strukturfondsprogram i praktisk tillämpning bör därför ha sin viktigaste roll i att stödja utbildningsinsatser för att stärka arbetskraftens kompetens i hela unionen. Därtill bör strukturfondernas huvuduppgift vara att fortsätta att ge stöd för utbyggnad av infrastruktur, utbildning och FoU och ökade företagsinvesteringar samt i övrigt bidra till skapandet av stabilt gynnsamma grundförutsättningar och utvecklingskraft i eftersatta områden. Syftet bör där vara att skapa långsiktiga lösningar med förbättrade lokala förutsättningar för tillväxt så att hållbara arbetstillfällen kan skapas. På så sätt kan också medlemsländerna leva upp till målet om en hög sysselsättningsnivå enligt Amsterdamfördragets sysselsättningskapitel.

3. Åtgärdspaket som ett instrument för att locka till investeringar i europeiska regioner

3.1. Företags rättighet att flytta sin verksamhet till andra platser i Europeiska unionen ges av Europeiska fördragen och genom inrättandet av inre marknaden. Det är oroväckande att företag erbjuds offentligt stöd för att flytta sin verksamhet, och denna oro förstärks när beslut om flyttning verkar ha fattats på grundval av stödåtgärder som inte främjar en hållbar sysselsättning.

3.2. Europeiska unionens regionalpolitik har varit mycket positiv för utvecklingen i EU:s regioner och när det gäller att förbättra balansen och sammanhållningen i unionen. Det förekommer dock en tilltagande offentlig debatt om de paketlösningar som företagen lockas med, eftersom man i undantagsfall kan konstatera brist på efterlevnad av gemenskapens regler. De viktigaste aspekterna i detta sammanhang är följande:

- Subventionerad eller gratis tillgång till tomtmark, lokaler och annan utrustning till företag som flyttar produktion från en del av EU till en annan ingår.

- Dessa stöd kombineras med en flora av omfattande lokala/regionala/nationella stöd som ligger utanför EU:s förordningar om strukturstöd, och som synes stå i direkt strid med EU:s konkurrenspolitik och regler för statsstöd.

- Båda dessa stödformer kan därtill i vissa medlemsstater kombineras med att arbetsgivare pressar ner anställningsvillkoren (social dumpning). Detta innebär en allvarlig fara för den sociala sammanhållningen i Europa, för vilken ett kännetecken är ett fullgott socialt skydd för arbetstagarna. Därför måste man undvika att konkurrensen sänker de sociala villkoren genom att harmonisera dessa inom ramen för protokollet om tillämpning av den europeiska stadgan för arbetstagarnas grundläggande rättigheter, som fogats till Fördraget om Europeiska unionen.

- I vissa fall förekommer speciella skatte- och avgiftsförmåner (skattedumpning). Det är t.ex. väl känt att kapital- och bolagsskatter varierar kraftigt mellan olika länder inom Europeiska unionen och att det också finns betydande skillnader mellan regioner inom några medlemsstater, vilket i dag tenderar att leda till omfattande företagsflyttningar mellan regioner av rena skatteskäl. Detta riskerar att på sikt driva ner skattetrycket så långt att det kommer att uppstå stora svårigheter att finansiera utbildning och social trygghet.

3.3. Åtgärder måste vidtas för att säkerställa att stödpaket inte snedvrider konkurrensen och ger orättvist stöd. Statligt stöd måste användas för att främja konkurrens som ger ekonomisk effektivitet, hållbar tillväxt och skapar långvariga arbetstillfällen. Stödpaket är viktiga i vissa regioner för att kompensera för regionens strukturella nackdelar vad gäller ekonomisk utveckling och för att skapa ekonomisk och social sammanhållning inom EU.

3.4. Kampen om att locka till sig företag, inför hotet om en fortsatt hög arbetslöshetsnivå i åtanke, blir allt hårdare. Risken blir att långsiktigt hållbar sysselsättning får stå tillbaka till förmån för snabba åtgärder för att locka företag.

3.5. Ett företags lokaliseringsbeslut som mer grundas på allehanda subventioner än på en regions mer långsiktiga komparativa fördelar riskerar också att bli kortvarigt. Nya, upptrappade subventioner kan leda till nya beslut om flyttning. Det finns flera exempel på sådant agerande. De regioner som ger sig in i det här spelet, där ofta företag spelar ut olika regioner mot varandra, bör vara medvetna om att de i slutändan kan stå som förlorare. Skyldigheten att å ena sidan möta Maastricht-kriterierna och å andra sidan brådskan att ge maximalt statsstöd inklusive skattelindringar kan leda till allvarliga problem för både medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna, vilket kan få negativa konsekvenser.

4. Omlokalisering som en följd av stimulanspaket

4.1. Strukturförändringar är en naturlig och nödvändig del av näringslivets och inre marknadens utveckling. I detta ingår att företag eller delar av företag läggs ned, nya företag uppstår samt att företag eller verksamheter omlokaliseras. I runda tal försvinner ca tio procent av arbetstillfällena under ett år för att ersättas med ungefär lika många nya. Detta ställer stora krav på såväl individers som företags och regioners förändringsförmåga.

4.2. I en sund marknadsekonomi väger företagen olika orters och regioners komparativa fördelar mot varandra när ett beslut om lokalisering skall tas. Detta är också en process som kräver olika åtgärder från samhällets sida, men där samtidigt EU:s grundprinciper om lika konkurrensförhållanden och förbud mot snedvridande stöd måste värnas.

4.3. I början av 1990-talet undersökte kommissionen regionernas konkurrenskraft med avseende på att attrahera investerare. Undersökningen var en del i arbetet med fullbordandet av inre marknaden. Undersökningen utgick från tre kategorier av regioner (gynnade regioner, regioner med industriell tillbakagång samt svagt utvecklade regioner). Undersökningen identifierade också 37 olika faktorer för regional konkurrenskraft. Företagen, som ingick i undersökningen, ombads peka ut vilka faktorer som de prioriterade högst.

4.4. Även om det fanns skillnader mellan de tre kategorierna av regioner, så var det genomgående följande faktorer som hamnade högst på listan:

- Kreditkostnader.

- Inkomst- och bolagsskatt.

- Tillgång till kvalificerad arbetskraft.

- Indirekta kostnader för arbetskraft.

- Arbetsmarknadslagstiftning.

- Graden av ekonomisk tillväxt.

- Lönekostnader.

4.5. Kommissionen pekade i sammanhanget även på många åtgärder för att förbättra den regionala konkurrenskraften, för vilka lokala och regionala myndigheter är ansvariga. I dessa ingick faktorer som utbildningssystem, infrastruktur, regionalpolitik, regionens ekonomi och social service.

4.6. Hur en sådan bedömning faller ut i det enskilda fallet styrs delvis av verksamhetens karaktär. Den som söker kvalificerad och högutbildad arbetskraft gör delvis en annan bedömning än den som söker lokaliseringsort för en arbetsintensiv industri. Flera andra undersökningar visar att företag i tillväxtbranscher med högutbildad arbetskraft tillmäter mjuka frågor som tillgång till skolor, miljö, möjligheter till fritidsaktiviteter, hälsovård och annan samhällsservice samt låg kriminalitet allt större betydelse.

5. Europeiska kommissionen verkliga roll

5.1. År 1997 antog kommissionen nya riktlinjer för nationella regionalstöd. Dessa riktlinjer innehåller under punkterna 4.10 och 4.14 en bestämmelse som kräver att medlemsstaterna enbart skall bevilja regionalt stöd till ett företag om investeringen och arbetstillfällena stannar kvar i området för en minimiperiod på minst fem år. Medlemsstaterna skall senast den 1 januari 2000 göra en översyn av sina nationella stödprogram så att de är förenliga med den nya bestämmelsen. I riktlinjerna definieras också termen "startinvestering", som innebär att investeringen kan finansieras med regionalstöd.

5.2. När det gäller den kommande programperioden för EU:s regionalstöd 2000-2006 finns i förordningen om allmänna bestämmelser för strukturfonderna en motsvarande regel i artikel 30.4 som berör omlokalisering av företag. Den säger att en verksamhet endast skall få behålla medel från fonderna om verksamheten inte genomgår en avsevärd förändring som framför allt har sin grund i att man upphör med en produktion eller ändrar lokaliseringsorten. Regeln skall gälla inom fem år från det datum då den berörda nationella myndigheten fattat beslut om stöd från EU:s strukturfonder.

5.3. I de riktlinjer som kommissionen utarbetat för den kommande programperioden finns ett uttalande om att strukturfonderna inte bör användas för att enbart omlokalisera befintlig verksamhet.

5.4. Att övervaka att konkurrenslagstiftning och regler om statsstöd följs är en av Europeiska kommissionens viktigaste arbetsuppgifter. Statsstöd som snedvrider konkurrensen får i princip inte förekomma. Balansgången mellan å ena sidan behovet av stöd för att utveckla eftersatta områden och å andra sidan sunda konkurrensvillkor på en gemensam marknad är inte alltid lätt. Sedan april 1998 finns sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt(2). Syftet med dessa bestämmelser är att ge underlag för att utöva en strängare kontroll över statsstöd i samband med stora investeringar. Samtidigt är det önskvärt att uppnå balans mellan tre av de centrala målen för EU:s politik, nämligen att se till att konkurrensen på den inre marknaden inte snedvrids, att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen och stärka den industriella konkurrensen.

5.5. Bilindustrins övergripande betydelse och stora rörlighet övertygade kommissionen om att också bevaka denna industrigren särskilt för att undvika konkurrenssnedvridningar mellan företag som tar emot långtgående erbjudanden om statligt stöd. Ett speciellt regelverk upprättades genom gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till bilindustrin(3), enligt vilket detaljerade analyser av investeringsbeslutet måste ges till kommissionen innan det godkänns. Beroende på erfarenheterna av detta ramverk kan liknande ramverk införas för till exempel telekommunikationsindustrin. Vidare borde ramverket tillämpas gentemot andra mycket konkurrensutsatta och krympande industrisektorer.

5.6. I slutet av mars i år publicerade kommissionen sin sjunde undersökning om statsstöd. Kommissionen konstaterar att de nationella statsstöden uppgår till ca 95 miljarder euro per år, varav ca 38 miljarder avser tillverkningsindustrin. Kommissionen konstaterar att stöden genomgår en fortsatt nedåtgående trend, men att de fortfarande är alldeles för omfattande och i många fall oförenliga med inre marknadens konkurrensvillkor.

5.7. Dessutom finns stora variationer mellan medlemsländerna. Den nedåtgående trenden har visserligen pågått under en längre tid, men den omfattar inte alla. I hälften av medlemsländerna skedde en ökning eller ingen minskning alls under åren 1995-1997 jämfört med 1993-1995. Därför kommer kommissionens kontroll av stöden fortfarande ha högsta prioritet. Kommissionen konstaterar att det redan finns regler, men att dessa inte följs av många medlemsländer. Det är också viktigt att kommissionen ges de resurser som krävs för att den även framöver skall kunna bedriva en övervakning med hög ambitionsnivå.

5.8. Frågan om omlokalisering av befintliga jobb har varit föremål för diskussioner mellan berörda generaldirektorat inom kommissionen vid många tillfällen under senare år. Det gäller främst när omlokaliseringar varit kombinerade med EU-stöd eller nationella statliga stöd. I flera fall har fokus satts på frågan om vilken roll arbetstagarnas villkor spelat. Stora delar av den gemensamma arbetsrätten och arbetarskyddslagstiftningen har tillkommit för att motverka social dumpning. Femårsregeln för stöd ur EU:s strukturfonder kan också ses som ett resultat av detta.

5.9. Genom Amsterdamfördraget stärks samarbetet när det gäller såväl den sociala dimensionen som miljöfrågor. Arbetsmarknadens parter har gemensamt ett stort ansvar för att gemensamma regler respekteras och att arbetsvillkoren förbättras för arbetstagarna. Det utökade samarbetet ger också kommissionen större auktoritet för att följa upp hur gemensamma regler efterlevs. Det är viktigt att kommissionen ges de resurser som detta arbete kräver. Den förestående utvidgningen med nya medlemsstater i Central- och Östeuropa kommer att förstärka detta behov.

5.10. De diskussioner som pågår inom kommissionen mellan berörda generaldirektorat har bl.a. resulterat i att en studie om företags omlokaliseringsbeslut initierats. Studien har lagts ut på ett externt konsultföretag och skall vara klar till hösten 1999. Studien skall belysa vilka faktorer som är betydelsefulla för beslut om omlokalisering av företag.

5.11. Vad gäller skatter och frågan om skattedumpning har kommissionen tillsatt en expertgrupp under ledning av britternas Paymaster General Dawn Primolo. Det finns en ökande kritik mot att skatter och avgiftssubventioner utgör delar i stimulanspaket för att locka investerare.

6. Ett annorlunda tillvägagångssätt för de lokala och regionala myndigheterna vad gäller regionalpolitik

6.1. Under 1990-talet har vi kunnat se en rad exempel på omlokaliseringar av arbetstillfällen från en del av unionen till en annan. I många av dessa fall har olika statsstöd (med eller utan medel från EU:s strukturfonder) ingått. Sämre villkor för arbetstagarna, inte bara vad gäller löner utan också anställningsvillkor i övrigt, har också spelat en roll. I de orter som drabbats av nedläggningar har det ofta varit svårt att finna ersättningsjobb. Ökad arbetslöshet med ekonomiska och sociala problem i kölvattnet har i stället blivit resultatet. Allt detta visar att nuvarande överenskommelser inom EU måste förstärkas. Det behövs en översyn för att förhindra att EU:s stöd utmynnar i ohälsosam konkurrens mellan lokala och regionala myndigheter.

6.2. Vid sysselsättningstoppmötet i Luxemburg i november 1997 beslutade man att tillsätta en högnivågrupp av experter under ledning av Volvos förre ordförande P G Gyllenhammar med uppgift att analysera de sociala och ekonomiska implikationerna av strukturförändringar inom industrin. Gruppen har i sitt arbete riktat in sig på att ge vägledning om åtgärder för att främja sysselsättning och konkurrenskraft, slå vakt om en väl fungerande arbetsmarknad och förberedelser för förändringar på dessa områden. Gruppens slutrapport färdigställdes i november 1998 (en interimsrapport överlämnades i april 1998) och riktar sig till politiska beslutsfattare, industriledare och arbetsmarknadens parter(4).

6.3. Expertgruppen konstaterar att omfattande strukturförändringar kommer att ske framöver och beröra många industrigrenar och regioner. Gruppens rapport innehåller en lång rad rekommendationer för att EU:s medlemsstater bättre skall kunna möta de sociala och ekonomiska påfrestningar som förändringarna kommer att medföra. Rekommendationerna innefattar bl. a. insatser för att utveckla moderna system för utbildning och infrastruktur, satsningar på små och medelstora företag samt särskilt utveckla framtidsbranscher. En viktig slutsats är att det yttersta ansvaret för strukturförändringar ligger på företagen själva. Den inre marknaden måste fullbordas. Alla former av dolda hinder för en fri och sund konkurrens måste elimineras. I detta ingår att alla bidrag som stör konkurrensen måste tas bort och att alla bidrag, inklusive skattelättnader, görs fullt synliga och överskådliga för att skapa lika konkurrensförutsättningar.

6.4. Partnerskapet mellan alla inblandade aktörer är en kärnfråga i expertgruppens rapport. Den sociala dialogen måste utvecklas ytterligare och ges full utslagskraft på alla nivåer. Utan en bred medverkan från de berörda är det svårt att genomföra strukturförändringar på ett effektivt och framgångsrikt sätt. I brett samförstånd bör åtgärder sättas in i företag och regioner som berörs av strukturomställningar. Det gäller t. ex. utbildningsprogram för arbetstagare för att de skall kunna utveckla sina kunskaper för att möta förändringar samt åtgärder för att främja små och medelstora företag i berörda regioner. I regioner som genomgår strukturförändringar bör en strategi för ekonomisk utveckling utarbetas för att motverka sociala problem.

6.5. Regionkommittén anser att expertgruppens arbete är ett viktigt bidrag till EU:s mål att skapa bättre social och ekonomisk sammanhållning inom unionen. Med detta som utgångspunkt vill kommittén ta initiativ till en uppförandekod för genomförande av strukturförändringar.

6.6. Arbetsmarknadsparternas och de övriga intresseorganisationernas roll och ansvar bör stärkas i dessa frågor. Initiativ finns redan på flera håll och den sociala dialogen behöver stärkas ytterligare på alla nivåer.

6.7. Det bör utarbetas en uppförandekod i form av en katalog med rekommendationer som antas i brett samförstånd mellan berörda parter, dvs. regeringar, regioner och arbetsmarknadens parter och övriga intresseorganisationer. Syftet bör vara att skapa goda förutsättningar för ekonomisk och social sammanhållning med en regionalpolitik som stimulerar ökad konkurrenskraft och ekonomisk tillväxt. Koden skall vara ett instrument för att motverka osund konkurrens som grundas i social, skattemässig eller miljömässig dumpning. Kärnan i uppförandekoden bör vara ett uppstramat regelverk och policyprogram kring den europeiska regionalpolitiken med offensiva satsningar på utbildning, infrastruktur och företagsinvesteringar, där strukturfondsmedel inte används för att flytta redan existerande jobb.

7. Slutsatser

Regionkommittén

1) noterar att företagens rätt att flytta verksamhet ingår i de europeiska fördragen men att denna rätt inte skall främjas genom snedvridande användning av stödåtgärder och att reglerna för statligt stöd som anger vilket stöd som är tillåtet och främjar en rättvis konkurrens måste tillämpas strikt.

2) anser att EU:s regionalpolitik är ett nyckelområde för att främja ekonomisk och social sammanhållning. Stödpaket är viktiga i vissa regioner för att kompensera för regionala och strukturella nackdelar som hindrar ekonomisk utveckling. Det är av avgörande vikt att dessa stödpaket främjar en hållbar ekonomisk utveckling och långsiktiga arbetstillfällen.

3) slår fast att det bör vara en uppgift för Europeiska unionens politik att gradvis minska de direkta subventionerna till industrilokaliseringar - med hänsyn tagen till målen enligt artikel 158 i EG-fördraget, det vill säga att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna.

4) skall nära följa det utredningsarbete om företags lokaliseringsbeslut som kommissionen initierat. En viktig fråga är att få klarlagt hur och i vilken omfattning medel ur EU:s strukturfonder ingår i paketlösningar som erbjuds företag för att de skall etablera verksamhet i olika regioner.

5) är medveten om att kommissionen i sin sjunde rapport om statsstöd visar på att statligt stöd till tillverkningsindustrin minskar. Denna minskning är förstås välkommen, men det är viktigt med en fortsatt övervakning av statsstöd, eftersom varje fall av utlokalisering på grund av orättfärdigt stöd kan få allvarliga följder för de regioner och orter som förlorat arbetstillfällen. Ett program bör både innebära skärpningar av nuvarande regler och kontrollsystem, men också innehålla förslag till en uppförandekod för berörda parter på detta område. Uppförandekoden bör utarbetas med bl.a. stöd av de riktlinjer som föreslagits i rapporten från den expertgrupp, som på Europeiska rådets uppdrag utrett frågan om strukturförändringars ekonomiska och social konsekvenser.

6) uppmanar Europaparlamentet och rådet att stödja kommissionen i dess strävan att fortsätta att övervaka stödinsatserna och på ett effektivare sätt bekämpa social och miljömässig dumpning.

7) förespråkar att man bidrar till en offensiv utveckling där EU:s strukturprogram under den kommande programperioden år 2000-2006 i högre grad fokuserar på de utmaningar som EU står inför. Åtgärder till stöd för skapandet av nya arbetstillfällen i stödregioner bör då i första hand vara inriktade på program som syftar till att främja investeringar, infrastruktur, utbildning, forskning, offentlig service m.m. som skall vara tillväxtbefrämjande, bidra till att öka konkurrenskraften och förmågan att möta nya utmaningar samt skapa fler varaktiga arbetstillfällen. I detta hänseende bör stöd till företagsinvesteringar som skapar nya arbettillfällen innefatta ett krav på att stödet inte används som ett direktstöd till enbart flyttningar, eftersom flyttningar inte anses vara investeringskostnader i enlighet med gemenskapens riktlinjer för statligt regionalstöd.

8) rekommenderar att ett speciellt EU-ramverk för statligt stöd i mycket konkurrensutsatta och krympande industrisektorer initieras. Detta skall likna gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till bilindustrin.

Bryssel den 18 november 1999.

Regionkommitténs

ordförande

Manfred DAMMEYER

(1) Se vidare "Befolkningsrapport 1998", utarbetad av generaldirektorat V, samt "A Society for All Ages", konferensdokument utarbetat av generaldirektorat V till konferensen med samma namn i Wien den 12-13 oktober 1998

(2) EGT C 107, 1998, s. 7.

(3) EGT C 279, 1997, s. 1.

(4) "Att hantera förändringar - Högnivågruppen om ekonomiska och sociala konsekvenser av industriella förändringar - slutlig rapport", utgiven av Europeiska kommissionen, generaldirektorat V.