SV Europeiska unionens officiella tidning C 81/46

Yttrande från Regionkommittén om Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet ”Europa–Medelhavspartnerskapet tio år: Ett arbetsprogram för att möta utmaningarna under de fem kommande åren”

(2006/C 81/12)

REGIONKOMMITTÉN HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

MED BEAKTANDE AV

kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet ”Europa–Medelhavspartnerskapet tio år: Ett arbetsprogram för att möta utmaningarna under de fem kommande åren” (KOM(2005) 139 slutlig),

kommissionens beslut av den 3 juni 2005 att rådfråga Regionkommittén i enlighet med artikel 256, första stycket, i EG-fördraget,

presidiets beslut av den 12 april 2005 att ge utskottet för yttre förbindelser i uppdrag att utarbeta ett yttrande i ärendet,

Regionkommitténs förberedande yttrande av den 21 april 2004 om ”Partnerskapet EU-Medelhavsländerna och de lokala och regionala myndigheterna: Behovet av samordning och ett särskilt instrument för det decentraliserade samarbetet” (CdR 327/2003) (1),

slutsatserna från konferensen om ett nytt EU–Medelhavsområde där lokala och regionala företrädare på initiativ av Regionkommittén möttes i Livorno den 31 oktober 2003 (CdR 350/2003),

slutsatserna från det första sammanträdet för den parlamentariska församlingen för EU–Medelhavsområdet som hölls i Kairo i mars 2005,

slutsatserna från den sjunde ministerkonferensen för Europa/Medelhavsländerna i Luxemburg den 30–31 maj 2005,

FEMISE:s (Euro-Mediterranean Forum of Economic Institutes) rapport ”Euro-Mediterranean Partnership, Ten years after Barcelona: Achievements and Perspectives”,

EuroMeSCo:s (Euro-Mediterranean Study Commission) rapport ”Barcelona Plus. Towards a Euro-Mediterranean Community of Democratic States”,

den deklaration från borgmästarna i Europa–Medelhavsområdet som antogs av Eurocities Euromedutskott i Byblos den 27 september 2003,

Regionkommitténs resolution om den sjätte Europa–Medelhavskonferensen (CdR 357/2003) (2),

Utkastet till yttrande (CdR 142/2005 rév. 1) som antogs av utskottet för yttre förbindelser den 30 juni 2005 (föredragande: Anna Terrón i Cusí, direktör för den autonoma regionen Kataloniens Brysselkontor (ES–PSE).

Yttrandet antogs enhälligt vid Regionkommitténs 61:a plenarsession den 12–13 oktober 2005 (sammanträdet den 13 oktober):

1. Regionkommitténs synpunkter

1.1 Allmänna kommentarer

Kommitténs bedömning

1.1.1 Regionkommittén välkomnar kommissionens meddelande och stöder uttryckligen dess fortsatta engagemang i partnerskapet EU–Medelhavsländerna.

1.1.2 Kommittén instämmer i åsikten att Barcelonaprocessen har lett till ett starkt partnerskap som grundar sig på gemensamt ansvar, dialog och samarbete.

1.1.3 Kommittén understryker att de starka band som finns mellan EU och dess partner i Medelhavsländerna är både historiska och strategiska och dessutom sammanflätade på grund av finansiella flöden, samt handels-, migrations- och turismströmmar.

1.1.4 Tioårsdagen av Europa–Medelhavspartnerskapet ger möjlighet att ytterligare utveckla samarbetet mellan båda sidor av Medelhavet och ge Barcelonaprocessen ny kraft.

1.1.5 Resultatet av tio års arbete är övervägande positivt och avsevärda framsteg har uppnåtts även om arbetet med vissa viktiga frågor gått mycket långsamt.

1.1.6 Regionkommittén ställer sig bakom det ambitiösa och väl förberedda arbetsprogram som kommissionen lagt fram.

1.1.7 Partnerskapet EU–Medelhavsländerna är en mycket viktig fråga för Regionkommittén, som sedan början av Barcelonaprocessen har stött och uppmuntrat samarbete runt Medelhavet.

1.1.8 Kommittén noterar att man måste öka ansträngningarna för att engagera aktörer på nivån under den statliga i Barcelonaprocessen eftersom de är nyckelaktörer som skall bidra till att fördjupa och utöka partnerskapet EU–Medelhavsländerna.

1.1.9 Kommittén understryker att man konsekvent krävt att lokala och regionala myndigheter skall få ökad delaktighet i Barcelonaprocessen.

1.1.10 ReK välkomnar slutsatserna från den sjunde ministerkonferensen för Europa/Medelhavsländerna om de lokala och regionala myndigheternas roll där det framgår att de bör vara mer engagerade i Europa–Medelhavspartnerskapet för att få en överblick över gemensamma utmaningar, samt för att kunna utbyta erfarenheter och bästa metoder.

1.1.11 Regionkommittén är villig att öka samarbetet med de institutioner som är engagerade i partnerskapet EU–Medelhavsländerna.

1.2 Resultat hittills vad gäller Barcelonaprocessen

Kommitténs bedömning

1.2.1 Regionkommittén delar uppfattningen att samarbetet har förbättrats både vad gäller den politiska och säkerhetsmässiga dimensionen. Arbetet har dock gått långsammare än vad man hoppats. Den parlamentariska församlingen EU–Medelhavsområdet, som inrättades under 2004, är ett viktigt delmål på vägen, liksom vissa förtroendeskapande åtgärder.

1.2.2 Barcelonaprocessen har dock inte medfört några avgörande framsteg vad gäller demokratiseringsprocessen och den har inte heller haft någon direkt effekt på de stora olösta konflikter som finns i regionen, särskilt den mellan Israel och Palestina.

1.2.3 Kommittén instämmer i åsikten att framstegen i partnerskapet främst handlat om de ekonomiska och kommersiella målsättningarna i Barcelonadeklarationen med syfte att skapa ett frihandelsområde mellan Europa och Medelhavsländerna senast 2010. De bilaterala Euromed-associeringsavtalen är nästan helt klara och tullsatser för industriella varor har avskaffats eller minskas gradvis.

1.2.4 Det har inte skett tillräckliga framsteg när det gäller ömsesidig liberalisering av handeln med jordbruksprodukter. De utländska och inhemska privata investeringarna är fortfarande på en låg nivå i partnerländerna och välståndsklyftan har inte minskat.

1.2.5 Syd-syd-integrationen har gått långsamt vilket beror på ett antal olika faktorer, där den låga institutionella utvecklingen hos Medelhavspartnerna är en av de viktigaste.

1.2.6 Kommittén noterar dessutom att de utländska direktinvesteringarna knappast har ökat. Syd-syd-integrationen har inte förbättrats. Agadir-avtalet som undertecknades 2004 mellan Marocko, Tunisien, Jordanien och Egypten har ännu inte ratificerats.

1.2.7 Regionkommittén instämmer i att utbildning är den viktigaste faktorn när det gäller den mänskliga, kulturella och sociala dimensionen. Samarbetet med det civila samhället har förstärkts och stiftelsen Anna Lindh Foundation for Dialogue between Cultures kommer även framöver att främja utbyte inom dessa områden.

1.2.8 Kommittén välkomnar de avsevärda framsteg som har gjorts när det gäller de finansiella aspekterna av partnerskapet genom inrättandet av FEMIP (en mekanism för Europa–Medelhavsinvesteringar) och genom att påskynda genomförandet av projekt inom programmet Meda II.

1.2.9 Kommittén upprepar åter att bristen på samarbete mellan Meda II and Interreg III har begränsat engagemanget från lokala och regionala myndigheter i de södra Medelhavsländerna i de samarbetsprojekt som genomförts under Interreg III, vilket beror på avsaknaden av europeisk medfinansiering för Medelhavspartnerna. Kommittén påpekar även behovet av gränsöverskridande samarbete och föreslår att det nya finansiella instrumentet ENPI skall användas i detta syfte.

1.2.10 Kommittén påpekar återigen att detta har lett till att man inte kunnat dela med sig av erfarenheter och bästa praxis i enlighet med andan i Barcelonaprocessen i frågor som gäller partnerskapet på lokal och regional nivå, trots det faktum att många lokala och regionala myndigheter inom EU har goda kontakter med sina motsvarigheter på andra sidan Medelhavet.

1.3 Föreslagna initiativ och arbetsprogram

Kommitténs bedömning

1.3.1 När det gäller mänskliga rättigheter och demokrati måste man öka ansträngningarna för att främja jämställdhet, grundläggande och sociala rättigheter, oberoende rättsväsen, pluralism, samt för att arbeta för ett gemensamt synsätt i fråga om demokratisering.

1.3.2 För att uppnå resultat inom detta område är det avgörande att tillsammans med det civila samhället och arbetsmarknadens parter kontakta och engagera aktörer på nivån under den statliga (lokala och regionala instanser).

1.3.3 Kommittén anser att ett decentraliserat samarbete gör det enklare för lokala och regionala myndigheter i de södra Medelhavsländerna att utveckla sund offentlig förvaltning genom att främja socialt deltagande, privat engagemang och offentligt ledarskap, faktorer som kan underlätta den lokala ekonomiska utvecklingen vilket i sin tur stärker de lokala och regionala myndigheternas institutionella roll gentemot det centrala styret och decentraliserade statliga myndigheter.

1.3.4 Kommittén påpekar att en av de viktigaste målsättningarna med partnerskapet EU–Medelhavet är att främja den ekonomiska och sociala utvecklingen utifrån en regional integrationsstrategi.

1.3.5 En fungerande regional marknad kan bidra till ekonomisk och social utveckling och det är en av flera nödvändiga förutsättningar för utveckling.

1.3.6 En aktiv regional marknad förutsätter stärkt integration mellan Medelhavspartnerna, heltäckande strategier för fördjupade reformer, medverkan av det civila samhället och av aktörer under den statliga nivån samt en tydlig politisk vilja.

1.3.7 Kommittén anser att associeringsavtalen i första hand är bilaterala och inte utgör något heltäckande instrument för regional integration för partnerländerna i Medelhavsområdet, vilket i sin tur är nödvändigt för att kunna skapa en verklig regional marknad.

1.3.8 EU:s grannskapspolitik kan genom handlingsplaner bidra till förbättrade relationer inom Euromed, men detta får inte göras på bekostnad av den multilaterala dimensionen av partnerskapet EU–Medelhavsområdet. Barcelonaprocessen bör även fortsättningsvis utgöra ett centralt instrument för partnerskap och dialog i området.

1.3.9 Kommittén framhåller att inrättandet av instrumentet för den nya europeiska grannskapspolitiken (ENPI – European Neighbourhood Policy Instrument), som ersätter befintliga program, exempelvis Meda, förutsätter ett förnyat intresse för att bygga upp ett samarbete med partnerländerna i Medelhavet, i syfte att kunna fullfölja de föreslagna handlingsplanerna tillsammans med Medelhavsländerna utan att dra ned på det regionala engagemang som fanns i Meda-programet och utan att minska den finansiella hjälp Europeiska unionen erbjuder partnerländerna i Medelhavet (vare sig i absoluta eller relativa termer).

1.3.10 Inrättandet av FEMIP och möjligheterna till medfinansiering innebär att det snarast möjligt måste undersökas vilka verkliga alternativ det finns att etablera en utvecklingsbank för Europa–Medelhavsområdet.

1.3.11 Kommittén stöder därför kommissionens förslag att 2007 göra en bedömning i samråd med EIB.

1.3.12 Kommittén ser positivt på att förhandlingar inleds mellan EU och Medelhavsländerna om liberalisering och integrering av tjänstehandel och etableringsrätt och beklagar att kommissionen ännu inte slutfört studien om effekterna av att frihandelsområdet inrättas. I denna utvärdering bör de fem utmaningar som hänger samman med Meda II beaktas, nämligen följande aspekter: demografi, sysselsättning och migration, globalisering, ökande resursknapphet och miljöfrågor. Regionkommittén vill påminna om att denna studie beställdes redan vid Maltakonferensen (Barcelona II, 1997) och att ReK och EP vid flera tillfällen efterlyst den.

1.3.13 Kommittén understryker hur viktig frågan om jordbruksprodukter är för Medelhavspartnerna.

1.3.14 Kommittén anser därför att den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) snarast måste utvecklas och att unionens marknad skall öppnas för produkter från Medelhavsområdet, samt att det införs en mekanism av typen EUGFJ–Medelhavsområdet.

1.3.15 Kommittén håller med om att det är viktigt att starta ett regionalt samarbetsprogram för landsbygdens utveckling.

1.3.16 Regionkommittén är positiv till förslaget att starta en dialog med partnerländerna och medlemsstaterna för att öka det bilaterala samarbetet inom sektorn utbildning och yrkesutbildning med målet att uppnå följande senast 2015: utrota analfabetismen i regionen, ge alla barn tillgång till grundskola oavsett kön, eliminera könsklyftorna inom samtliga utbildningsnivåer.

1.3.17 Kommittén välkomnar initiativet att stärka de befintliga rörlighetsprogrammen genom att starta ett omfattande stipendieprogram för universitetsstuderande medfinansierat av kommissionen och värdländerna i EU–Medelhavsområdet.

1.3.18 Kommittén välkomnar erkännandet av de lokala myndigheternas och det civila samhällets roll när det gäller att främja samarbetet i rättsliga frågor samt i frågor som rör säkerhet, frihet, emigration och social integration.

1.3.19 Det är viktigt att stärka det civila samhällets och arbetsmarknadens parters roll och inflytande i partnerskapet. Kommittén välkomnar lanseringen av en icke-statlig plattform som skall fungera som en privilegierad samtalspart i EuroMed-partnerskapet.

1.3.20 Kommittén anser att Medelhavet är ett privilegierat område för att föra en dialog mellan kulturer och samhällen och uppmanar till fortsatt stöd för initiativ som syftar till att skapa audiovisuellt utrymme, som ökar förståelsen mellan samhällena och som motverkar rasism och alla former av främlingsfientlighet inklusive antisemitism och fientlighet mot islam.

1.3.21 Kommittén beklagar att kommissionen i sitt meddelande av den 12 april 2005 inte föreslår några åtgärder för att stärka inflytandet för aktörerna på nivån under den statliga i partnerskapet eller för att inrätta samrådsmekanismer med de befintliga EuroMed-institutionerna. ReK välkomnar emellertid de viktiga regionalprogrammen Medact och Medpact som skall förstärka denna satsning.

1.3.22 Partnerskapet måste bli mer synligt både i EU och i partnerländerna. Detta förutsätter effektiv, ömsesidigt överenskommen, tydlig och konsekvent information till allmänheten.

1.3.23 Kommittén understryker att de lokala och regionala myndigheterna på båda sidor om Medelhavet utgör en funktionell, politisk och regional länk mellan det centrala styret och det civila samhället.

1.3.24 Kommittén erinrar slutligen om att samtliga följande områden, som enligt kommissionens meddelande är de viktigaste för samarbete enligt Barcelonaprocessen, är sådana där lokala och regionala myndigheter besitter särskilt stor sakkunskap: — underlätta demokratisering, — reformera institutioner, — politik för att främja små och medelstora företag, — politik för att främja investeringar, — jordbruk, fiske och landsbygdsutveckling, — politik för att främja sysselsättningen, — regional och fysisk planering, — stadsplanering, — miljö, resursförvaltning och åtgärder för att förhindra naturkatastrofer, — den subregionala dimensionen inom transport och energi, — initiativ på områdena kultur och idrott, — politik för att skydda och framhålla kulturarvets värde, — socialpolitik i närområdet, — utbildning och yrkesutbildning, — hälso- och sjukvård, — hantering av migrationsströmmar, flyktingmottagande och integrationspolitik, — synliggöra partnerskapet i ökad omfattning.

2. Regionkommitténs rekommendationer

Kommitténs bedömning

2.1 Regionkommittén understryker den roll som de lokala och regionala myndigheterna kan spela vad gäller att stärka Europa–Medelhavspartnerskapet.

2.2 Kommittén understryker därför att bidraget från dessa aktörer är absolut nödvändigt för att uppnå framsteg på området mänskliga rättigheter och demokrati, ekonomisk och social utveckling, kulturell dialog och ömsesidig förståelse, som utgör de viktigaste riktlinjerna i Barcelonaprocessen och huvudprioriteringarna i arbetsprogrammet för de kommande fem åren.

2.3 Regionkommittén kräver återigen att åtgärder måste vidtas för att få till stånd ett aktivt deltagande och engagemang från de lokala och regionala myndigheternas sida i Europa–Medelhavsprocessen, eftersom dessa nivåer är viktiga aktörer i genomförandet av ett område med fred, stabilitet och välstånd i Medelhavsområdet.

2.4 Kommittén betonar att regionalt samarbete på politisk och officiell nivå är en lämplig strategi och att det civila samhällets nätverk är goda partnerskap. De måste dock kompletteras med andra mekanismer, också partnerskap under den statliga nivån.

2.5 Regionkommittén vill att det skall inrättas ett nytt forum inom ramen för partnerskapet EU-Medelhavsländerna. Syftet med forumet skulle vara att främja territoriellt och decentraliserat samarbete och att uppmuntra partnerskap och utveckla program som omfattade åtgärder som skall vidtas i hela Medelhavsområdet och ge möjlighet till analys av hur associeringsavtalen med Medelhavsländerna fungerar. Detta forum kan omfatta kommuner och regioner från båda sidor om Medelhavet.

2.6 Regionkommittén hoppas att kommissionen beaktar den uppmaning som riktades till de lokala myndigheterna vid det första sammanträdet för den parlamentariska församlingen för EU-Medelhavsområdet, nämligen att dessa i högre grad skall bidra till att bygga upp kontaktnätverk för främjande av dialog och ömsesidig förståelse samt utbyte av erfarenheter och välfungerande metoder.

2.7 Regionkommittén betonar att de sociala aktörernas och det civila samhällets engagemang är ytterst viktigt för att partnerskapet skall bli framgångsrikt och för att dess målsättning skall uppnås, men detta kan inte åstadkommas utan bidrag från de regionala och lokala institutionernas och myndigheternas sida.

2.8 ReK anser att man måste överskrida de traditionella gränserna för centraliserat samarbete och att de lokala och regionala myndigheterna är den lämpligaste nivån för ett decentraliserat samarbete.

2.9 Regionkommittén påminner i sammanhanget om att de regionala och lokala myndigheterna kan vidta åtgärder som innefattar och går utöver de traditionella gränserna för samarbetet på central nivå.

2.10 ReK anser att inrättandet av instrument som stimulerar det gränsöverskridande och det transnationella samarbetet skulle kunna främja det territoriella samarbetet i regionerna i Medelhavsområdet.

2.11 Regionkommittén påpekar att de rutiner för det decentraliserade samarbetet som utvecklats på senare år har belyst det ansvar som de lokala myndigheterna har i sin roll som katalysator för dessa nya samarbetsprocesser, vilket också erkändes av kommissionen i en PM om decentraliserat samarbete i januari 2000.

2.12 ReK noterar att även om de lokala och regionala myndigheternas centrala roll har erkänts av många medlemsstater borde det även harmoniseras och förtydligas på EU-nivå. Det bör också uttryckligen påpekas att de lokala och regionala myndigheternas partner i länderna söder om Medelhavet bör vara företrädare för decentraliserade organ, direkt valda av medborgarna i de berörda områdena och att de inte – eller inte enbart – bör utgöras av tjänstemän som företräder centralregeringen på lokal nivå.

2.13 Kommittén rekommenderar kommissionen att skaffa sig djupare kunskaper om de uppgifter och befogenheter som åvilar myndigheterna under den statliga nivån i länderna i södra Medelhavsområdet genom att göra en jämförande analys av de lokala och regionala myndigheterna och de pågående reformerna i regionen.

Bryssel den 13 oktober 2005 Regionkommitténs ordförande Peter STRAUB

(1) EUT C 121, 30.4.2004, s. 18.

(2) EUT C 73, 23.3.2004, s. 77.