I den första handlingsplanen för digital utbildning som antogs 2018 riktade EU in sig på digitalisering i utbildningen genom ett antal åtgärder. Eftersom den digitala omställningen fortsätter och folkhälsokrisen ställer oss inför nya utmaningar fokuserar den nya handlingsplanen på den långsiktiga digitala förändringen inom utbildningen.

Covid-19-krisen har visat på de viktigaste faktorerna för effektiv digital utbildning: uppkoppling och lämplig digital utrustning för elever och lärare, lärare som är trygga och kompetenta i att använda digital teknik som stöd i undervisningen och en anpassad pedagogik, ledarskap, samarbete och utbyte av god praxis och innovativa undervisningsmetoder. Erfarenheter från den här perioden visar att utbildningssystem och utbildningsinstitutioner som tidigare hade investerat i digital kapacitet var bättre förberedda för att anpassa undervisningsmetoderna, hålla eleverna engagerade och fortsätta utbildningsprocessen. Framför allt visade krisen att lärare måste vara duktiga på att använda digital teknik på rätt sätt i sin undervisning och kunna se till att alla barn kan delta i den digitala undervisningen. Det visade sig också att det behövs olika pedagogiska metoder när man undervisar online. Lärare och elever måste också utveckla färdigheterna och kunskapen för detta annorlunda inlärningssätt. Vi rör oss nu förbi den oplanerade och akuta fasen som utbildningsanordnare, lärare, studerande, familjer och utbildningssystemet som helhet tvingades in i. En strategisk och mer långsiktig plan för digital utbildning bör fastställas.

Under de senaste decennierna har många initiativ tagits och många investeringar gjorts inom teknik i undervisningen och utvecklingen av digitala färdigheter. Trots framsteg och utmärkta exempel på innovation har dessa initiativ ofta blivit kortlivade och fått begränsad omfattning och marginell påverkan på systemnivå. Det kan delvis bero på att möjligheterna att digitalisera utbildningen inte var synliga och begripliga för alla. Covid-19-krisen försatte oss för första gången i en situation där det inte fanns så mycket mer att välja på än att använda digital teknik för att tillhandahålla utbildning. Vi har lärt oss mycket och många lärare, elever och föräldrar har gjort mycket stora framsteg på kort tid. Samtidigt har pandemin avslöjat brister som måste åtgärdas om man ska lyckas integrera digital teknik i utbildningssystemen.

Användningen av digital teknik är också avgörande om vi ska lyckas med målen för den europeiska gröna given och för att uppnå klimatneutralitet senast 2050. Digital teknik är ett kraftfullt verktyg för en grön ekonomisk omställning, bland annat för övergången till cirkulär ekonomi och för utfasningen av fossila bränslen från sektorer som energi, transport, byggindustri, jordbruk och andra branscher och sektorer. Samtidigt är det viktigt att minska klimat- och miljöavtrycket från digitala produkter och underlätta övergången till ett hållbart beteende, både när det gäller utveckling och användning av dessa produkter.

Den snabba digitaliseringen under de senaste tio åren har förändrat många aspekter av arbete och vardagsliv. Den digitala omställningen drivs på av innovation och teknisk utveckling och innebär en omformning av samhället, arbetsmarknaden och arbetets framtid. Arbetsgivarna har svårt att rekrytera arbetstagare med hög kompetens inom ett antal ekonomiska sektorer, däribland den digitala sektorn. Det är allt för få vuxna som skaffar sig ny kompetens eller omskolar sig för att fylla vakanserna, och det beror ofta på att utbildning inte finns tillgänglig vid rätt tidpunkt och på rätt plats.

I sina politiska riktlinjer betonade ordförande Ursula von der Leyen behovet av att utnyttja den digitala teknikens potential för lärande och undervisning och att utveckla digitala färdigheter för alla. Utbildning är nyckeln till personlig utveckling, social sammanhållning, ekonomisk tillväxt och innovation. Den utgör också en viktig grund för ett rättvisare och hållbarare Europa. Under den digitala och den gröna omställningen är det strategiskt viktigt för EU att höja kvaliteten på och öka delaktigheten i utbildningssystemen och att erbjuda undervisning i digitala färdigheter för alla.

Kommissionen anordnade en rad samråd med berörda parter för att informera om och samla in uppgifter för det här initiativet. Samråden ägde rum mellan februari och september 2020 och omfattade organisationer inom den offentliga och privata sektorn, utbildningsorganisationer och ett stort antal andra berörda parter, däribland forskningsinstitut och det civila samhället.

Under processen framhöll utbildningsmyndigheterna behovet av att kartlägga, undersöka och lära av reaktionerna på covid-19-krisen, och att identifiera starka och svaga punkter i de olika strategier och åtgärder som vidtagits. Utbildningsmyndigheter och utbildningsaktörer framhöll också behovet av ett forum för utbyte av praxis och erfarenheter på EU-nivå. Dessutom framhävde de behovet av vägledning och stöd, både under den omedelbara krisen och under återhämtningsperioden.

De berörda parterna var överens om att krisen har ökat behovet av att förbättra lärarnas digitala färdigheter, och efterlyste också praktiska riktlinjer på europeisk nivå – särskilt för ministerier och utbildningsinstitutioner – om hur online- och distansundervisning och blandad undervisning ska kunna genomföras effektivt och inkluderande. De framhöll behovet av vägledning på vissa områden som är särskilt utmanande, till exempel bedömning.

De berörda parterna efterlyste ett mer strategiskt och konsekvent tillvägagångssätt av EU om digital utbildning, både mot bakgrund av krisen och de pågående utmaningarna inom ramen för den digitala omställningen. Andra ämnen som togs upp var behovet att använda EU:s finansieringsprogram för att stödja uppkoppling, infrastruktur och tillgång till digital teknik i medlemsländerna, både för formella och icke-formella miljöer. Vidare framhöll de behovet att främja digital kompetens, hantera överflödet av information och bekämpa desinformation, ett problem som de ansåg har förvärrats under krisen.

De främsta slutsatserna av det offentliga samrådet

Mer än 2 700 bidrag kom in under det offentliga samrådet om handlingsplanen för digital utbildning, som ägde rum mellan den 18 juni och 4 september 2020. Erfarenheterna av lärande under covid-19-krisen stod i centrum för samrådet, som vände sig till studenter, föräldrar och anhörigvårdare, allmänheten, arbetsgivare och företag samt utbildare och utbildningsinstitutioner.

Diagram 1: Bidrag till det öppna offentliga samrådet uppdelade efter svarande som företrätt en organisation (till vänster) eller svarat för sig själva personligen (till höger) i relevanta underkategorier.

Enligt samrådet har covid-19-krisen lett till en utbredd användning av digitala inlärningsmetoder inom utbildningen i hela EU. Svarande från flera medlemsländer uppgav dock att de svåra omständigheter som pandemin medförde innebar att detta skedde snabbt och ofta på ett oplanerat sätt. De åtgärder som medlemsländerna och institutionerna vidtog för att säkerställa kontinuitet i utbildningen var allt från tv-sända lektioner och lärplattformar online till utbildning med hjälp av simuleringar. Strategierna varierade både mellan och inom länderna men också mellan olika utbildningsnivåer och -sektorer. Detta återspeglar olika nivåer av digital mognad i olika delar av systemet. De områden som de svarande oroade sig mest över var hur man ska kunna garantera tillgång, rättvisa och inkludering. De oroade sig över framväxten av digitala klyftor.

Personer med funktionsnedsättning rapporterade också svårigheter. Det gällde exempelvis tillgänglighet för teknik och digitalt utbildningsmaterial, tillgång till tekniska hjälpmedel, tekniskt stöd till elever med funktionsnedsättning och lärarnas kompetens vad gäller funktionsnedsättningar och tillgänglighet.

Anordnare av vuxenutbildning uppger att ett stort antal elever slutade på utbildningen, i vissa fall gällde det tre fjärdedelar av gruppen. I vissa länder tillhandahöll regionala eller lokala myndigheter digital utrustning och digitala verktyg till vuxenstuderande och anordnare av vuxenutbildning. Även om dessa åtgärder var till hjälp motsvarade det inte de stora behoven i sektorn. En del utbildningsanordnare blev tvungna att stänga verksamheten i flera veckor och månader, särskilt när det gällde arbetsplatsförlagt lärande som ofta kräver fysisk närvaro.

”Situationen just nu är ett enda lappverk. Onlineundervisningen måste vara av samma kvalitet för alla och inte vara kopplad till vilka ekonomiska resurser staden eller kommunen har.” Förälder

Den här perioden med enorma störningar i utbildningen har skapat en känsla av att det är bråttom med den digitala utbildningen. 95 % av de svarande anser att covid-19-krisen blev en vändpunkt för hur tekniken används i utbildningen. Det har understrukit behovet av att digitalt innehåll av hög kvalitet ska finnas lättillgängligt och vara ekonomiskt överkomligt för studerande och lärare. Det har också ökat behovet att engagera alla människor och alla delar av utbildningssystemet i en gemensam satsning på att se till att tekniken används på ett ändamålsenligt sätt så att den blir en möjlighet och inte ett hinder för god, inkluderande utbildning.

”Den främsta erfarenheten från covid-19-krisen är att digital utbildning inte ska betraktas som en isolerad företeelse utan som en integrerad del i all utbildning.” Lärare

De svarande ansåg att lärarnas digitala färdigheter och kompentens är den viktigaste faktorn när det gäller digital utbildning, följt av ledarskap och visioner inom utbildningsinstitutionen, lämpligt digitalt innehåll och lämplig infrastruktur. Eleverna uttryckte ett behov av mer interaktion och vägledning från lärarnas sida, mer kommunikation med kamrater och mer stöd för psykisk hälsa och välbefinnande. Enligt de svarande var det elever i grundskolan, och elever som är mer beroende av att det finns en handledare eller lärare fysiskt närvarande, som påverkades mest under den här perioden.

Föräldrarna var viktiga för att möjliggöra lärande, eftersom såväl lärande som välbefinnande blev lidande på grund av bristen på social interaktion och vägledning. När föräldrarna bedömde vad som behövdes och vad som inte fanns tillgängligt för dem under krisen pekade de på vikten av att få mer stöd i hur de kan hjälpa sina barn vid online-och distansundervisning. Jämfört med lärare uttryckte föräldrar från många medlemsländer en mer negativ inställning till de åtgärder som vidtagits för att säkerställa kontinuitet i utbildningen.

”Mitt barn går i förskolan. Hon kan inte göra något på egen hand om inte jag finns där och hjälper henne. Men jag måste ju också jobba.” Förälder