Yttrande från Europeiska regionkommittén – En makroregional strategi för Karpaterna

(2020/C 79/03)

Föredragande : Władysław ORTYL (PL–ECR), regionpresident, Podkarpackie

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

De makroregionala strategiernas betydelse för sammanhållningen i Europeiska unionen

1. Europeiska regionkommittén (ReK) erinrar om att Europeiska unionen enligt bestämmelserna i EU-fördragen ( 1 ) ska utveckla och fullfölja sin verksamhet för att stärka sin ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållning.

2. Makroregionala strategier bidrar till att hantera gemensamma utmaningar inom konkreta områden, betraktade i ett brett och gränsöverskridande geografiskt sammanhang. Genom ett gemensamt utnyttjande av potentialen i gränsöverskridande områden bidrar strategierna i hög grad till uppnåendet av territoriell sammanhållning mellan länder och regioner ( 2 ) . Utarbetandet av makroregionala strategier återspeglar EU:s naturliga utveckling och är nästa steg i ett fördjupat gränsöverskridande samarbete mellan länder, regioner och lokalsamhällen.

3. Kommittén betonar att makroregionala strategier är ett instrument för flernivåstyre, genom vilket den verksamhet som bedrivs av aktörer som företräder unionsnivån samt den nationella, regionala och lokala nivån integreras i fråga om utvalda mål. De förbättrar också komplementariteten mellan olika politiska strategier och program, som beslutas och genomförs på olika styresnivåer. Denna kombination av gemensamt fastställd potential och samordningen av åtgärder för att undanröja utvecklingshinder utgör ett verkligt europeiskt mervärde.

4. Makroregionala strategier spelar en viktig roll för att fördjupa EU:s integration genom att göra utvecklingsprocesser på regional och lokal nivå mer dynamiska. Detta främjas av möjligheten till erfarenhetsutbyte och överföring av effektiv god praxis i de länder och regioner som omfattas av strategin. På ett naturligt sätt skapas på så sätt förutsättningar för upprättandet av europeisk solidaritet och ansvarstagande för utvecklingen av hela makroregionen. Det gör det möjligt att i stället för specifika strategier tillämpa ett koncept som tar hänsyn till det större sammanhanget i hela makroregionen. Makroregionala strategier är också katalysatorer för initiativ från lokala och regionala samhällen, som gör det möjligt att föra de europeiska idéerna närmare medborgarna.

5. ReK konstaterar att de regionala och lokala myndigheterna spelar en central roll när det gäller att främja demokrati, decentralisering och lokalt och regionalt självstyre, och noterar att de är verksamma inom ramarna för de befintliga makroregionala strategierna och i utarbetandet av nya sådana. Strategierna blir ett nedifrån och upp-verktyg för territoriellt samarbete och bygger på de regionala och lokala aktörernas och det civila samhällets engagemang. Tack vare genomförandet av gemensamma åtgärder för att uppnå målen för de makroregionala strategierna har det inrättats en samarbetsplattform som främjar det europeiska värdesystemet, en förstärkning av de demokratiska principerna och en höjning av standarderna för styrningen av den regionala utvecklingen, bland annat utveckling av en modell för flernivåstyre.

Karpaterna som en särskild makroregion i Europa

6. ReK påpekar att Karpaterna, som har en areal på 190 000 km 2 , är det näst största bergsområdet på den europeiska kontinenten efter Alperna och är hemvist till cirka 68 miljoner människor. Karpaterna är en homogen bergskedja som har särskilda utmaningar och utvecklingsmöjligheter på grund av sin geografiska beskaffenhet.

7. Kommittén framhåller Karpaternas unika resurser, såsom naturrikedomar, ett unikt mångkulturellt arv, mänskliga resurser och en gemensam identitet i bergssamhällena. Allt detta erbjuder mycket goda möjligheter till gemensamma åtgärder för en mer dynamisk, hållbar och balanserad socioekonomisk utveckling i området.

8. Karpaterna är ett område av utomordentligt stor betydelse med tanke på den biologiska mångfaldens höga värde och situationen vad gäller bevarandet av naturmiljön, som är unik i Europa. Det är en reservoar för det europeiska arvet, som måste bevaras för kommande generationer. Detta medför en förpliktelse att sträva efter en ansvarsfull ekonomisk utveckling som gör det möjligt att bevara och skydda detta arv. De därmed sammanhängande åtgärderna från aktörer på alla styresnivåer måste därför samordnas med tanke på miljöfrågornas gränsöverskridande karaktär.

9. ReK noterar potentialen i det månghundraåriga grannskapet av samhällen i olika delar av Karpaterna och bergsregionernas rika kultur, som är ett resultat av mötet mellan östligt och västligt inflytande, gemensamma historiska erfarenheter men även betestraditioner. De initiativ som för närvarande genomförs för att bevara och föra ut det gemensamma kulturarvet ( 3 ) visar på den stora potential som finns när det gäller att integrera lokalsamhällena. Att respektera etniska minoriteters rättigheter och bevara deras kulturarv är mycket viktigt i den karpatiska regionen.

10. Kommittén konstaterar att de fattigaste regionerna i medlemsstaterna utgör en betydande del av den karpatiska makroregionen och att BNP per capita i de flesta av dem inte överstiger 50 % av genomsnittet i EU. Deras utvecklingskapacitet begränsas av det perifera läget i förhållande till de europeiska utvecklingscentrumen, den svaga utbyggnaden av kommunikationsförbindelserna till följd av de bergiga förhållandena och de historiskt betingade gränshindren. En annan faktor är den bristfälliga infrastrukturen som är en följd av otillräckliga investeringar under många år, omvandlingsprocesser i ekonomierna och försummelse av utvecklingspotentialen.

11. ReK erkänner behovet av att lyfta fram de specifika behoven i Karpaternas bergsregioner och dra nytta av makroregionens särskilda inneboende potential. Ett samarbete grundat på partnerskap mellan staterna och regionerna i Karpaterna kommer att göra det möjligt att bättre anpassa åtgärderna till de specifika utvecklingsförhållanden och utvecklingsbehov som uppstått på grund av sociala, historiska, infrastrukturmässiga och geopolitiska omständigheter.

12. Kommittén anser att kommissionen genom att lägga fram ett strategidokument om Karpaterna skulle fästa uppmärksamheten på problemen i detta område och göra det möjligt att utnyttja hela makroregionens unika, men i dag slumrande, potential, genom att rikta in åtgärderna på de viktigaste, övergripande problemen och utmaningarna.

13. Karpaterna är ett ytterst viktigt geopolitiskt område där strategiska politiska och ekonomiska intressen från västra och östra Europa möts. Efter EU:s utvidgning 2004 har den blivit ännu viktigare som hela EU:s östra gräns.

14. Den karpatiska makroregionen omfattar inte bara EU-medlemsstater utan även Moldavien, Serbien och Ukraina, vilket inte bara gör det möjligt att förstärka integrationen mellan EU-länderna, utan även att påverka grannländerna genom att inbegripa dem i ett fördjupat samarbete.

Målen för en makroregional strategi för Karpaterna

15. ReK konstaterar att ett antal initiativ har tagits på olika nivåer och av en mängd aktörer i syfte att utarbeta en makroregional strategi för den karpatiska regionen (strategin för Karpaterna) ( 4 ) . De har mynnat ut i antagandet av förklaringar som stöder idén om att utarbeta en sådan strategi ( 5 ) . Det är värt att understryka att dessa initiativ genomförs såväl av regeringar och nationella parlament som av regionala och lokala myndigheter och lokalsamhällen.

16. ReK välkomnar att alla dokument har antagits på grundval av en dialog mellan de olika intressenterna i den framtida strategin, samt med beaktande av dess transnationella, interregionala och lokala karaktär. Detta visar hur de vidtagna åtgärderna kompletterar varandra, vilket i framtiden kan vara en förutsättning för att den makroregionala strategin för den karpatiska regionen ska lyckas.

17. Kommittén lovordar de åtgärder som vidtagits för att genomföra 2003 års ramkonvention om skydd av och hållbar utveckling i Karpaterna. Den är ett multilateralt internationellt avtal för den karpatiska regionen, som inrättats på grundval av den internationella rättens fördragsprinciper. Parterna i konventionen är skyldiga att samarbeta och bedriva en övergripande politik för skydd och hållbar utveckling av den karpatiska regionen, också genom att beakta konventionens mål och bestämmelser i sina sektoriella politiska åtgärder (t.ex. fysisk planering, jordbruk, skogsbruk, transport och turism), bättre samordna dessa politiska åtgärder samt genom att använda en integrerad markförvaltningsstrategi.

18. Konventionen är en sektorsöverskridande styrningsmekanism som omfattar den karpatiska regionen, vilket möjliggör en sektorsövergripande integration och ett brett deltagande av berörda aktörer från olika nivåer (nationell, regional, icke-statlig osv.). De standarder för samarbete på flera nivåer som har utarbetats och resulterat i fem tematiska protokoll till ramkonventionen ( 6 ) kan användas som ett viktigt inslag i det fortsatta samarbetet ( 7 )

19. Kommittén lovordar erfarenheterna och landvinningarna i euroregionen Karpaterna, som inrättades 1993 som ett sociopolitiskt initiativ understött av regeringarna i staterna i Karpaterna och som är den äldsta organisation som stöder den socioekonomiska utvecklingen i området. På grundval av mer än 26 års erfarenhet har det utvecklats en sektorsövergripande, internationell och specialiserad samarbetsstruktur med mer än 1 000 aktörer.

20. ReK påminner om att man i februari 2016 i Europeiska regionkommittén inrättade den mellanregionala gruppen ”Karpaterna”, i vars arbete det deltar företrädare för regionala och lokala myndigheter från länder som är intresserade av att utarbeta en makroregional strategi för den karpatiska regionen.

21. Kommittén erinrar om sitt yttrande ”Makroregionala strategier, såsom den för Donau: en ram för att främja transnationella kluster” ( 8 ) , där den förespråkade inrättandet av en strategi för Karpaterna och uttryckte sin övertygelse om att inrättandet av en makroregional strategi för den karpatiska regionen är ett utmärkt komplement till befintliga initiativ, t.ex. ramkonventionen om skydd av och hållbar utveckling i Karpaterna och euroregionen Karpaterna, och gör det möjligt att utnyttja den befintliga potentialen för samarbete mellan myndigheter på alla nivåer.

22. Det främsta syftet med en strategi för Karpaterna skulle vara att bevara de höga naturvärdena och stärka konkurrenskraften och attraktionskraften för den karpatiska makroregionen på grundval av det unika natur- och kulturarvet, regionens inre potential för hållbar utveckling och skapandet av en konkurrensfördel. Det handlar därför om att höja levnadsstandarden och livskvaliteten för invånarna i den karpatiska regionen, samtidigt som Karpaternas unika ekologiska värden bevaras.

23. ReK anser att avfolkningen och den stigande medelåldern i de karpatiska samhällena är en fråga som bör hanteras skyndsamt. En central punkt för samarbetet inom en makroregional strategi för Karpaterna bör därför vara att utveckla de grundläggande samhällstjänsterna i området, särskilt sådana som hänger samman med tillgång till utbildning och hälso- och sjukvård och med social delaktighet.

24. De åtgärder som föreslås i strategin bör inriktas på att stärka det hållbara och ekonomiska samarbetet inom sektorer som är av strategisk betydelse för makroregionen (ren industri, hållbar turism och en jordbruks- och livsmedelssektor), genom utveckling av de karpatiska klustren och det makroregionala innovationsekosystemet. De föreslagna åtgärderna bör inriktas på en effektiv användning av de lokala resurserna, bl.a. genom certifiering och införande av en gemensam karpatisk märkning av produkter, och på utnyttjandet av den gemensamma potentialen i staterna och regionerna i Karpaterna och även mer kraftfullt främja utvecklingen i områden med mindre gynnsamma socioekonomiska förhållanden i syfte att stärka konkurrenskraften i makroregionen som helhet.

25. Karpaternas miljömässiga värden är en integrerad del av makroregionens utveckling. Förbättringen av det makroregionala samarbetet, som syftar till att skydda och bevara den naturliga miljön, hantera naturliga risker, mildra och anpassa sig till klimatförändringarna och deras koppling till hanteringen av förökningsmaterial genom hållbar skogsförvaltning, och genomförandet av utbildningsåtgärder som ökar miljömedvetenheten, kommer att bidra till att förbättra miljöns kvalitet i regionen. Genom samordning av åtgärderna i hela den karpatiska regionen kommer stordriftsfördelar att kunna uppnås.

26. ReK anser att hela det karpatiska bergsområdet bör spela en aktiv roll och ge ett stort bidrag till EU:s klimatpolitik när det gäller det gemensamma målet att följa upp de åtaganden som gjorts inom ramen för Parisavtalet. Vi understryker därför att det är absolut nödvändigt att bevara de karpatiska skogarna eftersom de spelar en mycket viktig roll när det handlar om att minska mängden koldioxid och med tanke på deras betydelse för vattenhållningen, skyddet av jorden och bevarandet av den biologiska mångfalden.

27. ReK anser att initiativ för att stärka regionens konkurrens- och innovationskraft måste kopplas till åtgärder för att förbättra dess tillgänglighet. Verksamhet på andra områden kan inte bedrivas utan hållbara transporter, digital infrastruktur och social infrastruktur. Gemensamma åtgärder på detta område kommer att bidra till att öppna upp den karpatiska regionen och stärka dess inre sammanhållning, och bl.a. förbättra förbindelserna över gränserna.

28. Den fysiska planeringen och samarbetet i regionen är ett viktigt inslag i den mångfasetterade utvecklingen av den karpatiska regionen. Kvaliteten på det arbete som utförs av institutionerna, inklusive de lokala myndigheterna, är en avgörande faktor för kvaliteten på samarbetet och därmed för makroregionens utvecklingsmöjligheter. Strategin bör ta särskild hänsyn till särdragen i bosättningsstrukturen i Karpaterna (dvs. ett stort antal små orter som är belägna i dalgångar), men även högre belägna samhällen där man livnär sig på traditionell boskapsuppfödning och som har påverkats negativt av de senaste årtiondenas samhällsekonomiska förändringar. Det är viktigt att utveckla de funktionella banden mellan bergsregionerna i Karpaterna och de omgivande områdena samt att stärka stadsområdena.

29. Kommittén anser med hänvisning till sitt tidigare yttrande ( 9 ) att en makroregional strategi för den karpatiska regionen kommer att göra det möjligt att komplettera de åtgärder som vidtas inom ramen för den befintliga Donaustrategin, eftersom den tar hänsyn till Karpaternas särdrag som bergsområde. EU-strategin för Donauområdet från 2010 är för närvarande den av EU:s makroregionala strategier som omfattar det största området, och en del av detta område omfattas av EU:s strategi för Alperna (Eusalp, från 2016) liksom av EU:s strategi för den adriatisk-joniska regionen (Eusair från 2010), vilket inte är till någon nackdel. Kommittén anser att detta även kommer att vara fallet för strategin för Karpaterna.

30. Kommittén erinrar om och upprepar den ståndpunkt som den många gånger framfört i sina yttranden ( 10 ) , nämligen att den välkomnar initiativet att utarbeta en makroregional strategi för den karpatiska regionen och ser det som ett fullt utvecklat initiativ på alla styresnivåer – europeisk, nationell, regional och lokal.

31. Vi erinrar om rådets uppmaning om att ge förnyad politisk stimulans till makroregionala strategier, och dess beredskap att analysera initiativ som syftar till att inrätta nya strategier ( 11 )

32. ReK uppmanar kommissionen att stödja initiativ för att inrätta en makroregional strategi för den karpatiska regionen, som skulle vara nästa makroregionala strategi och den andra för ett europeiskt bergsområde.

33. Den makroregionala strategin som ett instrument kommer att göra det möjligt att effektivisera användningen av de ekonomiska medel som finns tillgängliga inom ramen för målet för Europeiskt territoriellt samarbete, genom att det byggs upp ett verkligt system för medfinansiering och genomförande av åtgärder till stöd för regioner i staterna i Karpaterna. På detta sätt kommer dessa regioner också att lättare få tillgång till EU-finansiering ( 12 )

34. Kommittén erkänner det positiva bidraget från ramkonventionen om skydd av och hållbar utveckling i Karpaterna, betydelsen av dess mål och deras överensstämmelse med unionens prioriteringar och uppmanar kommissionen att vidta åtgärder i syfte att EU ska ansluta sig som en part i konventionen. ReK erinrar om att unionen redan är part i Alpkonventionen.

Bryssel den 4 december 2019. Karl-Heinz LAMBERTZ Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) Bland annat avdelning XVIII i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

(2) Liksom andra instrument, såsom Europeiska grupperingar för territoriellt samarbete (EGTS), Interreg-programmen eller programmen inom ramen för det europeiska grannskapsinstrumentet.

(3) Som exempel kan nämnas projekt inom ramen för de nuvarande programmen för europeiskt territoriellt samarbete, bl.a. projekt som genomförs av lokala myndigheter och icke-statliga organisationer.

(4) Frågan om en strategi för Karpaterna har diskuterats under den internationella konferensserien ”Karpaternas Europa” (Europa Karpat), som anordnas sedan 2011. Vid det ekonomiska forumet i Krynica hålls paneldiskussioner om strategin för Karpaterna med deltagande av internationella partner som företräder parlament, regeringar och regioner. Exempel på initiativ från lokala och regionala myndigheter är anordnandet av Internationella forumet för samarbete i den karpatiska regionen, Dagarna för god grannsämja i Karpaterna samt talrika konferenser och möten.

(5) I september 2018 undertecknade företrädare för regeringarna i Ungern, Slovakien, Ukraina och Polen den karpatiska förklaringen (Declaration of Intent to Create the EU Macro-Regional Strategy for the Carpathian Region).

(6) Protokoll om skydd och hållbart utnyttjande av biologisk och landskapsmässig mångfald – 2008, Bukarest; Protokoll om hållbar turism – 2011, Bratislava; Protokoll om hållbart skogsbruk – 2011, Bratislava; Protokoll om hållbar transport – 2015; Mikulov; Protokoll om hållbart jordbruk och hållbar landsbygdsutveckling – 2017 Lillafüred.

(7) Samarbetet inom ramen för ramkonventionen, i vilken de sju staterna i Karpaterna (Tjeckien, Ungern, Polen, Rumänien, Serbien, Slovakien och Ukraina) är parter, är en viktig del av den europeiska integrationsprocessen, eftersom det utöver EU-medlemsstater också omfattar två direkta grannländer till EU (Serbien och Ukraina).

(8) Yttrande 6422/2018 om ”Makroregionala strategier, såsom den för Donau: en ram för att främja transnationella kluster”, föredragande: Dainis Turlais (LV–ALDE).

(9) CoR opinion 6422/2018.

(10) Bland annat yttrandena om ”Makroregionala strategier, såsom den för Donau: en ram för att främja transnationella kluster” (ReK 6422/2018), ”Genomförandet av de makroregionala strategierna” (ReK 2554/2017) och om sammanhållningspolitikens framtid (2017/C 306/03).

(11) COM(2019) 21 final – doc. 5927/19 + ADD 1.

(12) Med tanke på Europeiska rådets slutsatser och Europeiska regionkommitténs egna yttranden, däribland ReK/2017/C/306/03, i vilket det efterlyses att de europeiska struktur- och investeringsfonderna ska baseras på en platsbaserad strategi, och det påpekas att EU:s politik och insatser bör inriktas på problem som rör specifika områden där den strukturella och socioekonomiska situationen enligt EUF-fördraget motiverar att särskilda åtgärder vidtas.