EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 12.12.2018 COM(2018) 822 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 531/2012 av den 13 juni 2012 om roaming i allmänna mobilnät i unionen, ändrad genom förordning (EU) 2015/2120 och förordning (EU) 2017/920



1Inledning I oktober 2015 antog Europaparlamentet och rådet förordning (EU) 2015/2120 som föreskrev att roamingavgifterna i unionen skulle avskaffas från och med den 15 juni 2017, inom gränserna för skälig/normal användning och med ett hållbarhetsundantag. Dessa nya roamingbestämmelser har benämnts ”roaming som hemma” (Roam-Like-At-Home, RLAH). För att roaming som hemma ska kunna tillhandahållas på ett hållbart sätt i hela unionen har medlagstiftarna enats om följande åtgärder: ·Betydande sänkning av pristaken för roaming i grossistledet . ·Möjlighet för operatörer att tillämpa en policy för skälig användning, som ska hindra onormal användning eller missbruk av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet till nationellt pris, t.ex. genom permanent användning av ett SIM-kort i en annan medlemsstat än den som SIM-kortet kommer från. ·Ett exceptionellt och tillfälligt system av undantag för operatörer, vilket endast får användas om den nationella regleringsmyndigheten godkänner det och under strikt definierade omständigheter i de fall då ett avskaffande roamingavgifterna på en viss marknad kan medföra att de nationella priserna höjs för operatörens kunder. I enlighet med sitt mandat från medlagstiftarna antog kommissionen den 15 december 2016 närmare bestämmelser om tillämpningen av policyn för skälig användning och metoden för inlämning och bedömning av ansökningar om hållbarhetsundantag . Ovannämnda bestämmelser har tillämpats i EU/EES sedan den 15 juni 2017. I enlighet med artikel 19.3 i roamingförordningen ska kommissionen senast den 15 december 2018 ”överlämna en interimsrapport till Europaparlamentet och rådet, med en sammanfattning av effekterna av avskaffandet av tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet” . Detta är syftet med denna rapport. 2Roamingförordningens tillämpningsområde och huvudbestämmelser Enligt roamingförordningen är roaming en tjänst som ger en kund hos en (virtuell) mobiloperatör (M(V)NO) i ett land tillgång till mobiltjänster (samtal, sms eller data) hos en mobiloperatör i ett annat land . Tjänsteleverantören (mobiloperatören) säkerställer att dennes kunder fortsätter att vara uppkopplade till ett mobilnät när de reser utomlands, utan att behöva byta mobilenhet (eller eventuellt bärbar dator eller surfplatta när det handlar om dataroaming) eller telefonnummer. Den tjänsteleverantör som vill erbjuda sina kunder roamingtjänster (roamingtjänster i slutkundsledet) i ett land måste köpa dem från en mobiloperatör i det besökta landet (roamingtjänster i grossistledet). Därför måste affärsavtal om roaming i grossistledet ingås mellan tjänsteleverantörer. I praktiken fungerar det så att när en kund ringer ett samtal eller använder mobildata genom roaming utomlands tillhandahålls tjänsten av en mobiloperatör i det besökta landet. Roamingkundens hemmaoperatör måste betala värdoperatören för tjänsten. Detta benämns roamingavgifter i grossistledet. EU:s roamingförordning omfattar ett tak för nivån på dessa avgifter, med årliga sänkningar för data (se nedan). Sedan den 15 juni 2017 har mobiloperatörerna inte haft rätt att ta ut någon tilläggsavgift utöver det nationella priset för tillhandahållandet av roamingtjänster (samtal, sms och data) till deras kunder i samband med periodiska resor i EU/EES. För att förhindra missbruk och onormal användning av roamingtjänster – t.ex. permanent roaming – till nationella priser, vilket kan ha skadlig inverkan på de nationella marknaderna, får mobiloperatörerna tillämpa en policy för skälig användning. Policyn för skälig användning ska förhindra missbruk och onormal användning av roamingtjänster till nationella priser. Policyn ska framför allt säkerställa att roaming till nationella priser används vid periodiska resor i EU/EES. Därför får en operatör be sina kunder styrka sin hemvist i eller starka band till det EU-/EES-land där de köper det SIM-kort som ska användas till nationella priser vid resor utomlands. En operatör får också kontrollera om SIM-kortet används mer i hemlandet än utomlands. Om kunden under en period av minst fyra månader har varit mer utomlands i EU än i hemlandet, och har konsumerat mer mobiltjänster utomlands i EU än i hemlandet, så får operatören kontakta kunden för att verifiera detta. Efter en frist på 14 dagar räknat från dagen för kontakten får operatören ta ut en mindre tilläggsavgift för roaming kopplad till pristaken för grossistpriser om kunden fortsätter att konsumera mobiltjänster utomlands. För att möjliggöra en kontinuerlig utveckling av de bästa dataerbjudandena på nationella marknader (dvs. obegränsat med data) får en operatör tillämpa volymbaserade skyddsbestämmelser för roamingdata som konsumeras till nationellt pris. När den volymen överskrids får operatören ta ut en mindre tilläggsavgift för roaming som inte överstiger pristaken för roaming i grossistledet. Vid exceptionella och specifika omständigheter får en operatör, för att undvika en nationell prisökning, beviljas ett s.k. hållbarhetsundantag av sin regleringsmyndighet. I sådana fall måste operatören kunna visa den nationella regleringsmyndigheten att det inte skulle vara hållbart att tillhandahålla roamingtjänster utan tilläggsavgifter inom ramen för operatörens nuvarande nationella avgiftsmodell. Då får den nationella regleringsmyndigheten godkänna att operatören under ett år tar ut en liten tilläggsavgift för roaming. För en förlängning av godkännandet måste operatören inkomma med en ny ansökan varje år. På grossistnivå sänktes prisstaken avsevärt 2017 genom roamingförordningen , i synnerhet för data där pristaken är planerade att sänkas varje år fram till 2022, för att säkerställa att marknadsaktörerna kan dra nytta av grossisttaxor som gör det möjligt för dem att tillhandahålla roamingtjänster åt sina kunder utan att ta ut några tilläggsavgifter utöver det nationella priset. Pristaken för roaming i grossistledet säkerställer också att operatörer som tillhandahåller roamingtjänsten i grossistledet kan täcka alla sina kostnader för detta. 3Genomförandet av roaming som hemma: allmän efterlevnad Roamingförordningen är direkt tillämplig i alla EU-medlemsstater och EES-länder . Förordningen ger de nationella regleringsmyndigheterna i uppdrag att övervaka, utöva tillsyn och kontrollera efterlevnaden när det gäller roamingbestämmelserna i medlemsstaterna. För att säkerställa att alla nationella regleringsmyndigheterna utför uppgifterna på ett enhetligt sätt utfärdade organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) riktlinjer för roaming i slutkundsledet i mars 2017 och riktlinjer för roaming i grossistledet i juni 2017. Dessa riktlinjer i tätt samarbete med kommissionen och efter samråd med berörda parter. Berecs riktlinjer är inte bindande i sig, men de ger de nationella regleringsmyndigheterna stöd i deras övervakning, tillsyn och kontroll av efterlevnaden av de nya roamingbestämmelserna i praktiken. Berecs riktlinjer fungerar också som detaljerad vägledning för hur mobiloperatörerna ska tillämpa de nya roamingbestämmelserna i sina olika erbjudanden. Efter kommissionens uppmaning till de nationella regleringsmyndigheterna att se till att bestämmelserna om roaming som hemma följdes redan från första dagen (den 15 juni 2017) vände de sig aktivt till sina mobiloperatörer under första halvåret 2017 för att säkerställa fullständig efterlevnad av de nya bestämmelserna. De nationella regleringsmyndigheterna och kommissionen upprätthöll täta kontakter under hela perioden för att svara på praktiska genomförandefrågor från mobiloperatörerna inför genomförandedatumet.

Tack vare detta förberedande arbete har mobiloperatörerna i allmänhet följt de nya roamingbestämmelserna. När potentiella överträdelser har upptäckts i medlemsstaterna har de nationella regleringsmyndigheterna snabbt löst problemen tillsammans med den berörda operatören, ofta innan några formella förfaranden inletts eller under loppet av sådana förfaranden. I några få fall har operatörer bötfällts. Enligt roamingförordningen måste de nationella regleringsmyndigheterna i alla medlemsstater förses med lämplig befogenhet att besluta om sanktioner i de fall då roamingbestämmelserna inte följs. När nya genomförandefrågor har uppstått efter den 15 juni 2017, avseende nya typer av erbjudanden som inte specifikt behandlades i Berecs riktlinjer, har de nationella regleringsmyndigheterna samordnat sitt agerande i samverkan med kommissionen via den särskilda Berec-arbetsgruppen för internationella roamingexperter . Nationella regleringsmyndigheter har beviljat hållbarhetsundantag för operatörer som setts som sannolika kandidater för undantaget på grund av sin särskilda situation, t.ex. vissa virtuella mobiloperatörer i några länder och vissa mobiloperatörer i några medlemsstater med väldigt låga datapriser och stora roamingobalanser och/eller låga intäkter per användare (Estland, Litauen, Polen och Finland). Trots undantaget erbjuder fortfarande många mobiloperatörer och virtuella mobiloperatörer sina abonnenter stora volymer roamingtjänster utan tilläggsavgifter för att kunna behålla sin konkurrenskraft på sin nationella marknad. När de tar ut den tillåtna tilläggsavgiften för roaming är den betydligt lägre än före den 15 juni 2017 (mer än 90 % lägre för data), så de berörda kunderna gynnas i hög grad av de nya bestämmelserna även i dessa fall (se avsnitt 4). I samtliga fall ligger de tilläggsavgifter som godkänts av de nationella regleringsmyndigheterna och tagits ut av operatörerna under – och ofta långt under – pristaket för roamingavgifter i grossistledet, i enlighet med bestämmelsen att tilläggsavgiften endast ska tas ut i den i den utsträckning som det är nödvändigt för att täcka sådana kostnaderna för tillhandahållandet av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet som annars skulle kunna utlösa nationella prisökningar. 4Effekterna av roaming som hemma för slutanvändarna De olika roamingförordningar som funnits sedan 2007 har gett konsumenterna konkreta vinster i form av prissänkningar för samtals-, sms- och roamingtjänster, men ändå har många européer fortsatt att undvika eller begränsa användningen av sina mobiltelefoner när de reser utanför sin hemmedlemsstat eftersom de vill undvika roamingavgifter. År 2014 stängde mer än hälften av européerna av sin dataroamingfunktion under resor i EU, och endast var tionde ringde eller tog emot samtal lika ofta som i hemlandet . Bestämmelserna om roaming som hemma har till sist gjort det möjligt att radikalt ändra detta och frigöra den latenta efterfrågan på mobilkonsumtion bland resenärer i EU. I avsnitt 4.1, 4.2 och 4.3 används siffror från Berecs senaste benchmarkrapporter om internationell roaming . Roaming som hemma ledde till en massiv och snabb ökning av roamingkonsumtionen De europeiska konsumenterna har omedelbart och i stor omfattning börjat dra nytta av avskaffandet av roamingavgifter i EU/EES från och med den 15 juni 2017. Redan under sommaren 2017 multiplicerades roaminganvändningen av mobildatatjänster i EU/EES med 5,35 (+435 %) jämfört med sommaren 2016, och volymen roamingsamtal med 2,45 (+145 %). De följande två kvartalen (fjärde kvartalet 2017 och första kvartalet 2018) förblev användningen av roamingdata nästan fem gånger högre än ett år tidigare ( figur 1 ). Dessa två kvartal förblev den totala volymen av roamingsamtal nästan dubbelt så stor som före roaming som hemma. Såsom Berec fastställde i sin 21:a benchmarkrapport om internationell roaming visar dessa siffror tydligt att bestämmelserna om roaming som hemma i hög grad bidragit till att stimulera efterfrågan på roamingtjänster och utvecklingen av en internationell roamingmarknad i EU/EES. Källa: Baserat på Berecs 21:a International Roaming Benchmark Report, oktober 2017–mars 2018 Resenärerna använder nu i genomsnitt nästan fyra gånger så mycket data vid roaming som innan roaming som hemma infördes (se figur 2 ) . I genomsnitt ringer de också omkring 1,7 gånger mer med roaming än före införandet av roaming som hemma . Källa: Baserat på Berecs 21:a International Roaming Benchmark Report, oktober 2017–mars 2018 Alla medlemsstater har sett en avsevärd ökning av abonnenternas roamingkonsumtion sedan juni 2017. Kundernas roamingkonsumtion i EU/EES har ökat särskilt mycket hos polska, rumänska, bulgariska, kroatiska och spanska operatörer för samtal (mer än tre gånger så mycket) och hos bulgariska, kroatiska, tjeckiska, polska och lettländska operatörer för data (minst tio gånger så mycket) . I de tre medlemsstater där samtliga mobiloperatörer har beviljats hållbarhetsundantag sedan den 15 juni 2017 (Finland, Litauen och Estland , se avsnitt 3) har användarna markant ökat sin konsumtion av mobiltjänster utomlands inom EU/EES i ungefär samma omfattning som i många andra medlemsstater. Detta beror på att de operatörer som beviljats undantag ändå tillhandahållit roamingtjänster utan tilläggsavgifter i viss utsträckning (avsnitt 4.2) och de tilläggsavgifter som godkändes av de nationella regleringsmyndigheterna var betydligt lägre än de tilläggsavgifter som togs ut före den 15 juni 2017. Därmed har även dessa operatörers kunder haft stor nytta av de nya roamingbestämmelserna och de har följaktligen reagerat med ökad efterfrågan. Roaming som hemma är allmänt tillgängligt i EU/EES Redan sommaren 2017 kunde i princip alla européer få mobilabonnemang som omfattade roaming som hemma. 1,8 % av abonnenterna i EU/EES omfattades av en tilläggsavgift på grund av ett undantag som beviljats av den nationella regleringsmyndigheten och 1,6 % på grund av att de inte bodde eller hade några starka band till operatörens land. Alla andra abonnenter omfattades av roaming som hemma eller valde avsiktligt en alternativ roamingtariff som fyllde deras särskilda roamingbehov i länder utanför EU. Till följd av detta uppgick roaming som hemma till 90 % av samtals- och dataroamingtrafiken för EU-/EES-abonnenter på resa i EU/EES . Även i Finland, Litauen och Estland, där samtliga mobiloperatörer hade rätt till undantag från roaming som hemma från och med den 15 juni 2017, tillhandahöll mobiloperatörerna ändå stora volymer roamingtjänster utan tilläggsavgifter (i något mindre grad i Litauen). Därmed omfattas huvuddelen av roamingtrafiken för finska och estniska abonnenter av roaming som hemma .

Generellt är antalet mobilerbjudanden som endast omfattar inhemsk användning begränsat och finns huvudsakligen i det förbetalda marknadssegmentet Enligt Berecs senaste benchmarkrapporter har andelen EU-/EES-abonnenter med SIM-kort som tillåter roaming stabilt legat på omkring 96 % sedan sommaren 2017. De SIM-kort som är begränsade till inhemsk användning (dvs. SIM-kort som överhuvudtaget inte ger tillgång till några roamingtjänster i utlandet) är oftast förbetalda kort som används för lokala kommunikationsbehov och/eller tariffplaner som endast omfattar data eller fasta trådlösa accessprodukter och endast kan användas på en specifik plats. Taxeplaner som endast omfattar inhemsk användning är alltså fortfarande ett marginellt fenomen, utom i Rumänien, Estland, Lettland och Bulgarien där mer än 10 % av användarna utnyttjar sådana erbjudanden. Denna andel har minskat i Bulgarien och Lettland sedan sommaren 2017, men har ökat avsevärt i Rumänien . Österrike är den enda andra medlemsstat där andelen sådana abonnenter har ökat avsevärt (från 4 % till 9 % mellan sommaren 2017 och första kvartalet 2018, huvudsakligen abonnenter hos virtuella mobiloperatörer). Generellt sett har de virtuella mobiloperatörerna haft en större andel (ibland en betydligt större andel) användare med abonnemang för endast nationell användning. Detta beror sannolik delvis på det kundsegment som dessa erbjudanden oftast riktas till. I alla EU-/EES-länder är dock andelen mobilabonnenter vars abonnemang endast omfattar nationell användning betydligt mindre än den befolkningsandel som inte rest utomlands under det föregående året. Kommissionen kommer att följa utvecklingen av taxeplanerna för endast nationell användning när pristaket för roaming fortsätter att gå ner. Konsumenterna är nöjda År 2017 mobiliserade kommissionen, Europaparlamentet och nationella partner (t.ex. nationella regleringsmyndigheter och konsumentorganisationer) viktiga resurser och kanaler för att lämna ändamålsenlig information till de europeiska medborgarna om deras nya rättigheter i fråga om roaming vid resor inom EU/EES. Reformen roaming som hemma är välkänd och uppskattad bland européerna. Ett år efter införandet visade en Eurobarometer-undersökning att 62 % visste att roamingavgifterna hade avskaffats i EU/EES och 69 % ansåg att de, eller någon de kände, utnyttjade eller skulle komma att utnyttja detta. Medvetenheten om de nya bestämmelserna var hela 81 % bland personer som hade rest under de föregående tolv månaderna . I Finland, Litauen och Estland, där alla mobiloperatörer beviljats hållbarhetsundantag sedan den 15 juni 2017, påverkade inte detta undantag, som använts med viss försiktighet av operatörerna, konsumenternas erkännande av reformens fördelar (ligger till och med över EU-genomsnittet i dessa länder). Undersökningen visar också tydliga beteendeförändringar i fråga om roaming sedan de nya bestämmelserna infördes. Sedan juni 2017 är resenärer mindre benägna att begränsa sin mobilanvändning när de reser utomlands inom EU (53 %) än före den 15 juni 2017 (66 %). Andelen resenärer som ansåg att de använde mobildata lika mycket med roaming som hemma ökade till 34 % jämfört med 15 % före den 15 juni 2017. Samtidigt minskade andelen resenärer som aldrig använde mobildata i utlandet till 19 % jämfört med 42 % före den 15 juni 2017 (och 52 % år 2014). För samtal ökade andelen resenärer som använde sina mobiltelefoner lika mycket med roaming som hemma till 26 % jämfört med 11 % före den 15 juni 2017. En färsk studie från Beltug bekräftar att roaming som hemma också har inneburit stora fördelar för företagen och deras anställda, eftersom det har gett både produktivitetsvinster och sänkta kostnader för affärsresenärer utanför hemlandet. En slutsats från studien är att införandet av roaming som hemma har ändrat de anställdas sätt att använda mobilkommunikation på affärsresor. Det innebär att företagen bör anpassa sig till sådana ändrade mönster för att dra full nytta av roaming som hemma. 5Effekterna av roaming som hemma för operatörerna Inledning Införandet av roaming som hemma har i hög grad underlättat användningen av mobiltjänster för EU-konsumenter som reser inom unionen, såsom visas i avsnitt 4. Detta avsnitt fokuserar på konsekvenserna av avskaffandet av tilläggsavgifterna för roaming från mobiloperatörernas perspektiv (även de virtuella mobiloperatörerna) i unionen . Roamingtjänster förutsätter ett bilateralt avtal mellan två mobiloperatörer, som finns i olika länder, så att deras kunder kan använda den andra operatörens nät vid resor i det landet. I det avseendet kan konsekvenserna av roaming som hemma variera avsevärt mellan olika operatörer, beroende på trafikflödena hos den berörda operatörens kundbas. Baserat på trafikflödena kan en operatör klassificeras som en operatör med utflöde av trafik eller en med inflöde av trafik. En operatör med utflöde av trafik har en kundbas som konsumerar mer mobiltjänster i utlandet (dvs. på partneroperatörers nät i andra EU-länder) än vad som konsumeras av partneroperatörens kundbas på det egna nätet. Omvänt har en operatör med inflöde av trafik en kundbas som konsumerar mindre mobiltjänster i utlandet (dvs. på partneroperatörers nät i andra EU-länder) än vad som konsumeras av partneroperatörens kundbas på det egna nätet. Nedan analyseras separat hur roaming som hemma påverkar länder med utflöde respektive inflöde av trafik. På grund av turistflöden är nordeuropeiska operatörer normalt operatör med nettoutflöde av roamingtrafik, medan sydeuropeiska operatörer normalt är operatörer med inflöde av roamingtrafik, även om det finns några undantag. I detta avsnitt baseras siffrorna på data som de nationella regleringsmyndigheterna samlat in från mobiloperatörerna inför Berecs 19:e, 20:e och 21:a benchmarkrapport, som omfattar perioden mellan fjärde kvartalet 2016 och första kvartalet 2018, samt på en enkätundersökning som kommissionen gjorde bland de nationella regleringsmyndigheterna i maj–juni 2018. Dataanalysen gjordes av kommissionens gemensamma forskningscentrum . Förordningen har skapat en konkurrenspräglad dynamik som medfört betydligt lägre priser i grossistledet, vilket har gagnat operatörer med nettoutflöde av trafik När en kund från en operatör använder roaming på en roamingpartners nät i ett annat EU-land måste den förstnämnda operatören betala en avgift för att få tillgång till den andra operatörens nät. Det är det som är roamingavgifter i grossistledet. Införandet av roaming som hemma åtföljdes av betydliga sänkningar av maxpriserna för roaming i grossistledet och tycks ha medfört ytterligare sänkningar av de faktiska priserna i grossistledet. Det genomsnittliga EES-priset för roaming i grossistledet för samtalstjänster var 2,93 eurocent/min det tredje kvartalet 2016, vilket kan jämföras med 2,41 eurocent/min det tredje kvartalet 2017 och 2,06 eurocent/min det första kvartalet 2018 . Det genomsnittliga EES-priset för roaming i grossistledet för datatjänster var 9,9 euro/GB det tredje kvartalet 2016, vilket kan jämföras med 4 euro/GB det tredje kvartalet 2017 och 2,7 euro/GB det första kvartalet 2018 . Grossistpriserna för nettoutflöde av (obalanserad) roamingtrafik, som är den del av roamingtrafiken som genererar nettobetalningar från en operatör till en annan, är ännu lägre (1,84 eurocent/min för samtal och 2,6 euro/GB för data i genomsnitt under första kvartalet 2018). Genomsnittet för operatörerna med de fem lägsta priserna i grossistledet för nettoutflöde av (obalanserad) roamingtrafik uppgick till 1,39 eurocent/min för samtal och 1,1 euro/GB för data under det första kvartalet 2018. De sänkta roamingpriserna i grossistledet berodde huvudsakligen på två faktorer. För det första har införandet av roaming som hemma medfört kraftigt ökade roamingvolymer (såsom visas i avsnitt 4.1), vilket främjar konkurrensen när det gäller roamingpriser i grossistledet. För det andra har de reglerade högsta roamingpriserna i grossistledet, i linje med roamingförordningens mål, fungerat som tak, vilket har medfört en konkurrenspräglad marknadsdynamik mellan operatörer som erbjuder roamingaccess i grossistledet för priser under dessa tak. Sänkningen av roamingpriserna i grossistledet bör välkomnas av tre skäl: För det första har lägre roamingspriser i grossistledet i hög grad mildrat de eventuella konsekvenser som införandet av roaming som hemma haft för operatörer med utflöde av trafik , eftersom det har minskat deras betalningar för roaming i grossistledet. För det andra är sådana minskningar, tillsammans med det faktum att de genomsnittliga marknadspriserna i grossistledet har legat under de reglerade maxtarifferna i grossistledet, ett övertygande bevis på att operatörer med nettoinflöde av trafik har kunnat tillgodose den ökade efterfrågan på roamingtjänster och samtidigt kunnat täcka kostnaderna för sina nätinvesteringar, inklusive kapitalkostnaderna. För det tredje är de sänkta roamingpriserna i grossistledet ett tecken på en bättre fungerande inre marknad på grossistnivå, åtminstone när det gäller en betydande del av de bilaterala förhållandena mellan operatörer. Det faktum att det är omöjligt att upprätthålla överdrivet höga priser för roamingtjänster i slutkundsledet på de olika nationella marknaderna, kombinerat med den ökade efterfrågan till följd av roaming som hemma på slutkundsnivå, tycks ha haft positiv betydelse i det avseendet. Operatörer med nettoinflöde har gagnats av ökad efterfrågan på roaming När det gäller operatörer i länder med inflöde av trafik visar Berecs benchmarkrapporter att av de 29 länder som omfattas (dvs. 28 EU-medlemsstater plus Norge) är det 13 som har ett nettoinflöde av roamingdatatrafik. Det finns några skillnader vad gäller ökningen av inkommande roamingdatatrafik i dessa länder efter införandet av roaming som hemma. I några (t.ex. Spanien, Cypern och Italien), där utflödet av datatrafik började öka från låga nivåer jämfört med inflödet av datatrafik, har denna ökning proportionellt sett varit större än ökningen av inflödet. Ett liknande mönster kan iakttas för roamingsamtal. Nettoinflödet uppgår normalt till 1–8 % av den nationella trafiken i länder med inflöde. För data utgjorde den över 10 % av den inhemska trafiken sommaren 2017 i Kroatien, Malta och Portugal, och uppgick till omkring 20 % i Cypern och Grekland. Operatörer i alla länder med nettoinflöde har gagnats av en ökad efterfrågan på roamingtjänster i grossistledet till marknadspriser, vilket har inneburit att operatörerna i länder med nettoinflöde kunnat täcka sina kostnader för att tillhandahålla roamingaccess i grossistledet, inklusive en lämplig avkastning på sina investeringar (såsom beskrivs i avsnitt 5.2).

Trots den betydande ökningen motsvarar nettoutflödet av roamingtrafik endast en liten del av den inhemska efterfrågan För att bedöma de potentiella konsekvenser som den ökade efterfrågan på roaming har för operatörer med nettoutflöde bör man analysera nettoutflödet i dessa länder. Med andra ord bör skillnaden mellan utflödet och inflödet av roamingtrafik kunna ge en indikation på hur stora (netto)betalningarna för roaming i grossistledet är för dessa operatörer. Berecs benchmarkrapporter visar att nettoutflödet av roamingdatatrafik (dvs. roamingdatautflödet minus roamingdatainflödet), trots den massiva ökningen av roamingdatatrafiken, endast utgör en liten andel av den nationella datatrafiken för dessa operatörer, vanligtvis under 3 % och aldrig mer än 6 % av den nationella datatrafikkonsumtionen i något land. När det gäller roamingsamtal konsumerar en polsk, rumänsk eller bulgarisk abonnent i genomsnitt 4–5 gånger mer roamingsamtal inom EU/EES än den genomsnittliga EU-/EES-abonnenten , men nettoutflödet av roamingsamtalstrafik i dessa länder uppgår ändå till mindre än 5 % av dessa operatörers inhemska samtalstrafik. De flesta operatörer har infört en policy för skälig/normal användning Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/2286 omfattar ingående bestämmelser som ska säkerställa ett konsekvent genomförande av en policy för skälig/normal användning, som roamingleverantörerna får tillämpa för att motverka missbruk och onormal användning av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet inom ramen för roaming som hemma, om dessa kan ha en skadlig inverkan på nationella marknader. Under maj–juni 2018 lät kommissionen de nationella regleringsmyndigheterna besvara en enkät om hur policyn om skälig användning har tillämpats på deras nationella marknader. Såsom visas i tabell 1 har den stora majoriteten operatörer tillämpat en policy för skälig användning, särskilt operatörer i länder med utflöde. Nej Ja Länder med inflöde 20 % 80 % Länder med utflöde 6 % 94 % Källa: Kommissionens enkät till nationella regleringsmyndigheter (juni 2018) Andelen virtuella mobiloperatörer som tillämpar en policy om skälig användning ligger relativt sett under genomsnittet (67 % för virtuella mobiloperatörer i länder med inflöde och 87 % för virtuella mobiloperatörer i länder med utflöde). Detta tyder på att de virtuella mobiloperatörerna i allmänhet har varit mer benägna att vänta tills de vet hur deras kunder använder roaming som hemma innan de avgör om de ska investera i åtgärder för en skälig användning. När det gäller de typer av policyer som tillämpas har ungefär hälften av operatörerna infört kriteriet avseende hemvist/starka band. Tabell 2 visar att den stora majoriteten operatörer har förlitat sig på begränsning av öppna datavolymer, dock i lägre grad för virtuella mobiloperatörer. Denna policy för skälig användning gör att operatörerna kan sätta gränser för hur mycket mobildata som deras kunder får konsumera med roaming till inhemskt pris, baserat på priserna på deras erbjudanden och de reglerade maxtaxor för roaming i grossistledet som är tillämpliga vid den tidpunkten . Nej Ja a. 4-månadersfönster Ett 4-månadersfönster för att bedöma om kunden har en huvudsakligen inhemsk konsumtion eller huvudsakligen inhemsk närvaro jämfört med närvaron i andra unionsmedlemsstater Länder med inflöde 74 % 26 % Länder med utflöde 55 % 45 % b. Begränsning av öppna datavolymer Roamingkunden ska kunna konsumera volymer som motsvarar minst dubbelt så mycket som den volym man får fram genom att dividera det nationella slutkundspriset med maxtaket i grossistledet Länder med inflöde 21 %* 79 %* Länder med utflöde 13 %* 87 %* c. Förbetalda gränser Roamingkunden ska kunna konsumera volymer som motsvarar minst dubbelt så mycket som den volym man får fram genom att dividera den tillgängliga krediten med maxtaket i grossistledet Länder med inflöde 75 %** 25 %** Länder med utflöde 62 %** 38 %** d. Andra mekanismer Andra objektiva indikatorer SIM-kort som länge varit inaktiva och mest används för roaming eller när en person använder eller har abonnemang på flera olika SIM-kort för roaming Länder med inflöde 91 % 9 % Länder med utflöde 70 % 30 % Källa: Kommissionens enkät till nationella regleringsmyndigheter (juni 2018). * % svarande operatörer som erbjuder öppna datavolymer (75 % av de svarande). * % svarande operatörer som erbjuder förbetalda taxeplaner (53 % av de svarande). Däremot har andra typer av policyer för skälig användning, såsom 4-månadersfönstret med i huvudsak inhemsk användning, databegränsningar för förbetalda kort eller andra kontrollmekanismer kopplade till andra objektiva indikatorer enligt kommissionens genomförordning, endast använts i relativt begränsad omfattning. Den viktigaste anledning har varit att operatörerna ansett att dessa mekanismer inte har varit tillräckligt effektiva, såsom framgår av tabell 3 . Effektiv/delvis effektiv Ineffektiv Onödig 4-månadersfönster 43,6 % 46,4 % 10 % Begränsning av öppna volymer 74,6 % 15,5 % 9,9 % Förbetalda gränser 49,2 % 24,8 % 26,0 % Andra mekanismer 43,1 % 33,7 % 23,2 % Källa: Kommissionens enkät till nationella regleringsmyndigheter (juni 2018).

När det gäller 4-månadersfönstret anger en betydande del av operatörerna att de ansåg det antingen för komplext (63 % av operatörerna) eller för dyrt (23 % av operatörerna). En knapp majoritet av operatörerna (54 %) använder dock mekanismen med 4-månadersfönster i länder med utflöde av trafik. Ett antal operatörer anger dessutom att de använder strategin ”att vänta och se” och att de skulle kunna tänka sig att använda mekanismen i framtiden beroende på antalet kunder som överskrider den tillåtna roamingkonsumtionen/närvaron under 4-månadersperioden. Policyn för skälig användning redovisas öppet för roamingkunderna. Nästan alla operatörer som tillämpar begränsningar av öppna datavolymer underrättar sina kunder om var den faktiska gränsen ligger (i GB) och vilken återstående volym som finns tillgänglig. De varnar dem också när de når gränsen. När kontrollmekanismen med 4-månadersfönster tillämpas ingår den i kundens avtal. Ungefär 2/3 av operatörerna underrättar sina kunder om deras roaming och inhemska användning via deras personliga kundsida (93 %) eller callcenter (100 %). En överväldigande majoritet av roamingkunderna stannar dock utomlands betydligt kortare tidsperioder och behöver därmed inte oroa sig över kontrollmekanismen: för 71 % av de operatörer som tillämpade 4-månadersfönstret var det endast mellan 0 och 1 % av abonnenterna som fick en varning på grund av sin huvudsakliga roamingnärvaro/-konsumtion . Antalet abonnenter som i praktiken belades med en tilläggsavgift för roaming är ännu mindre. Det bör nämnas att kontrollmekanismen i sig avskräcker konsumenter från att överskrida 4-månadersfönstret, vilket kan förklara den låga andelen kunder som i praktiken varnas. I de fall då ingen kontrollmekanism tillämpas kan andelen kunder som i huvudsak har en roamingnärvaro/roamingkonsumtion tänkas vara större än när det finns en kontrollmekanism. I stort behåller de virtuella mobiloperatörerna sin ställning på marknaden Kommissionen har analyserat de data om virtuella mobiloperatörer som samlades in för Berecs benchmarkrapportern. Tyvärr hade de virtuella mobiloperatörerna en lägre svarsfrekvens än mobiloperatörerna, och antalet virtuella mobiloperatörer som har bidragit till de olika benchmarkrapporterna har varierat. Det betyder att man måste vara försiktig när man drar slutsatser av analysen av uppgifterna om virtuella mobiloperatörer. Deras data i benchmarkrapporterna tycks tyda på att de virtuella mobiloperatörerna i de flesta länder som vi har uppgifter om har kunnat behålla sin nationella marknadsandel (i antal abonnenter) och i vissa fall tycks de har lyckats öka denna under den aktuella perioden. De virtuella mobiloperatörernas genomsnittliga intäkt per användare , som är standardmåttet för sådana jämförelser, ökade mellan det fjärde kvartalet 2017 och det första kvartalet 2018, medan den genomsnittliga intäkten per användare var stabil för mobiloperatörerna. Den absoluta majoriteten deltagande virtuella mobiloperatörer får roamingaccess i grossistledet via sin nationella värdmobiloperatör (71 %) och endast 5 % via direkta bilaterala förhandlingar med mobiloperatörer och 7 % via en hubb . När det gäller de virtuella mobiloperatörernas synpunkter på potentiella negativa effekter på deras konkurrens med övriga mobiloperatörer anger vissa att avsaknaden av grossistverksamhet (inga inkomster från inkommande roaming) och grossistpriser på samma nivå som det reglerade pristaket i grossistledet var de viktigaste faktorerna (35 respektive 40 % av de deltagande virtuella mobiloperatörerna). Figur 3 (samtal) och figur 4 (data) visar de lägsta roamingpriser i grossistledet som betalas av virtuella mobiloperatörer och mobiloperatörer från varje land respektive för varje tjänst. Dessa priser visas mot de reglerade maxtaxorna för roaming i grossistledet. Underlaget visar inte hela bilden för alla länder, eftersom det var många operatörer som inte inkom med några uppgifter, men följande preliminära slutsatser kan dras. För det första, det är visserligen sant att virtuella mobiloperatörer vanligtvis betalar roamingpriser som är högre än de som betalas av mobiloperatörer och att några betalar priser som i princip är på samma nivå som pristaken för roaming i grossistledet, men det finns många exempel på virtuella mobiloperatörer som betalar roamingpriser i grossistledet som ligger klart under de reglerade taxorna i de flesta EU-länder. Det kan därmed inte utifrån detta underlag fastställas att alla virtuella mobiloperatörer betalar roamingpriser i grossistledet som ligger på samma nivå som de reglerade taken. För det andra finns det några exempel på virtuella mobiloperatörer som betalar roamingpriser i grossistledet som ligger på samma nivåer som de som betalas av mobiloperatörer. Källa: Berecs 21:a International Roaming Benchmark Report (oktober 2018) och kommissionens enkät till virtuella mobiloperatörer (juni 2018). Grafen visar genomsnittet av de fem lägsta priser som betalas av mobiloperatörer och det genomsnittliga pris som betalas av virtuella mobiloperatörer. Gemensamma forskningscentrumets beräkningar. Källa: Berecs 21:a International Roaming Benchmark Report (oktober 2018) och kommissionens enkät till virtuella mobiloperatörer (juni 2018). Grafen visar genomsnittet av de fem lägsta priser som betalas av mobiloperatörer och det genomsnittliga pris som betalas av virtuella mobiloperatörer. Gemensamma forskningscentrumets beräkningar. Figur 3 och figur 4 tycks visa att de priser som betalas av virtuella mobiloperatörer kan variera avsevärt beroende på andra faktorer än just det faktum att de är virtuella operatörer. Exempelvis kan en virtuell mobiloperatör ha möjlighet att förhandla fram andra priser beroende på sin storlek eller förhandlingsstrategi gentemot värdmobiloperatören. En virtuell mobiloperatör som fäster större vikt vid roamingtjänster kan tänkas kunna förhandla fram ett bättre avtal om roamingaccess i grossistledet med en mobiloperatör än en virtuell mobiloperatör som inte anser roamingtjänster som lika viktiga och som fokuserar sin strategi på nationella tjänster. Den näst viktigaste faktorn (35,3 % av deltagarna) som belystes av de virtuella mobiloperatörerna tycks vara att de inte äger ett nät och därför inte har några intäkter från inflöden av roamingtrafik. Detta kan tillsammans med de relativt sett mindre volymerna hos (vissa) virtuella mobiloperatörer (en aspekt som nämndes av 11,8 % av deltagarna) förklara de relativt sett högre priser som virtuella mobiloperatörer betalar jämfört med mobiloperatörer. Dessa faktorer är inbyggda i de virtuella mobiloperatörernas affärsmodeller. Undantagen har varit begränsade till operatörer i ett fåtal länder och bör gradvis försvinna De mobiloperatörer som har visat att de inte kan få täckning för sina faktiska och väntade kostnader för tillhandahållandet av reglerade roamingtjänster utan att höja sina nationella priser för att tillhandahålla roaming som hemma, har beviljats ett hållbarhetsundantag av sin nationella regleringsmyndighet. De beviljade undantagen är strikt avsedda för att täcka deras kostnader för att tillhandahålla roamingtjänster åt sina kunder och undvika nationella prisökningar (se avsnitt 2). Tabell 4 visar antalet undantag som beviljats under det första året av roaming som hemma, uppdelat per land och typ av operatör (mobiloperatör eller virtuell mobiloperatör).

Undantag som beviljats under det första året av roaming som hemma mobiloperatör virtuell mobiloperatör AT 0 2 BE 0 1 DK 0 1 EE 3 0 ES 0 1 FI 3 1 FR 0 11 IT 0 4 LT 3 1 PL 4 7 RO 1 0 SI 0 1 Totalt 14 30 Källa: Kommissionens enkät till nationella regleringsmyndigheter, juni 2018. Såsom väntat är det främst virtuella mobiloperatörer som utnyttjat hållbarhetsundantaget, med tanke på deras särskilda situation på roamingmarknaden i grossistledet (se avsnitt 5.6). Under det första året av roaming som hemma avsåg ungefär 2/3 av undantagen virtuella mobiloperatörer (30 vs 14). Det är dock endast en liten del av de över 330 virtuella mobiloperatörer som finns i unionen. De flesta leverantörer som beviljades undantag har små marknadsandelar i sina respektive länder. När det gäller mobiloperatörer finns det fyra medlemsstater där samtliga mobiloperatörer fått ett hållbarhetsundantag, nämligen Estland, Finland, Litauen och Polen (Polen endast sedan 2018). Rumäniens mindre mobiloperatör beviljades också ett hållbarhetsundantag. Dessa länder kännetecknas av särskilt låga priser på mobildata och ett högt nettoutflöde av roamingtrafik. Det var därmed operatörerna i dessa länder som var de mest sannolika kandidaterna för undantaget enligt roamingförordningen för att prisnivån för inhemsk trafik på dessa marknader inte skulle påverkas. Omvänt har som väntat inga undantag beviljats för mobiloperatörer i medlemsstater som är nettomottagare av ett inflöde av roamingtrafik. I alla dessa fall har operatörerna använt undantagen med försiktighet och endast infört tilläggsavgifter för vissa delar av sina taxeplaner, så att huvuddelen av utflödet av roamingtrafik från dessa länder fortfarande omfattas av roaming som hemma (se avsnitt 4.2). I många fall ligger också de högsta tilläggsavgifter som tillåts av de nationella regleringsmyndigheterna klart under pristaken för roaming i grossistledet. Inga nya undantag har beviljats under det andra året av roaming som hemma, utan endast förlängningar av redan beviljade undantag. I Frankrike har ett fåtal undantag inte förlängts och i Danmark har det enda undantaget inte förlängts. I övriga medlemsstater har undantagen gått ut eller förlängts av de nationella regleringsmyndigheterna efter en granskning av de nya ansökningar som lämnats in av operatörerna. I de flesta fall är de nya maximala tilläggsavgifter som tillåts av de nationella regleringsmyndigheterna lägre än enligt de första undantagen. Kommissionen följer uppmärksamt de undantag som beviljats och förlängts av de nationella regleringsmyndigheterna för att säkerställa en konsekvent tillämpning av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/2286 i hela unionen. Kommissionen har uppmanat de nationella regleringsmyndigheterna att utöva samma noggranna kontroll när de granskar ansökningar om undantag. De nationella regleringsmyndigheterna har befogenhet att ompröva sitt beslut under ett beviljat undantags giltighetsperiod i ljuset av ny utveckling och/eller information om operatörens situation. Kommissionen väntar sig se undantagen försvinna gradvis, i synnerhet från och med 2019 då stora sänkningar av taken för mobildatatjänster i grossistledet får verkan, vilket ökar hållbarheten för roaming som hemma i dessa länder. 6Effekterna av roaming som hemma på de nationella marknaderna Trenden med sjunkande nationella priser håller i sig i hela EU/EES Enligt studien Mobile Broadband Prices in Europe 2018 fanns det inga tendenser till stigande nationella priser under perioden februari 2017–februari 2018 (dvs. med början tre månader före införandet av roaming som hemma och slut nio månader efter införandet). Tvärtom har det genomsnittliga priset i EU sjunkit mellan dessa två datum för alla samtals- och datapaket, liksom för paket som enbart omfattar data, såsom speglas i följande tabeller: 100MB, 30 samtal 500 MB, 100 samtal 1GB,

300 samtal 2 GB,

900 samtal 2 GB,

100 samtal 5 GB,

100 samtal Ändring av det genomsnittliga EU-priset för samtals- och datapaket -14 % -6 % -6 % -5 % -16 % -20 % 256 MB 512 MB 1 GB 2 GB 5 GB 10 GB 20 GB Ändring av det genomsnittliga EU-priset för paket som endast omfattar data -10 % -14 % -5 % -12 % -4 % -6 % -16 % Enligt denna studie är det endast fem medlemsstater som har en trend med ökande priser på paket som omfattar samtal och data (BG, IE, LV, MT, SE) medan priserna sjunker i tolv (AT, BE, FR, DE, HU, IT, NL, PL, PT, RO, ES, UK). Priserna i de återstående medlemsstaterna är antingen stabila eller har en blandad tendens där de sjunker för vissa paket och ökar för alla. Situationen är likartad för paket som endast omfattar data. I fem medlemsstater ökar priserna (HR, DK, EE, LT, MT), medan de sjunker i åtta medlemsstater (FI, FR, IE, IT, NL, PL, SE, UK). Sådana trender utgör dock inte några större avvikelser från de senaste årens trender, med beaktande av att mognadsgranden också ändras för datatjänsterna. Användningen av mobilt bredband och 4G-täckningen fortsätter att öka Införandet av roaming som hemma tycks inte ha påverkat användningen av mobilt bredband vare sig positivt eller negativt. Det tycks inte heller ha påverkat operatörernas investeringar för att bygga ut sina 4G-nät. Enligt DESI-studien fortsätter användningen av mobilt bredband att öka i hela EU, och nådde 90,2 % vid 2017 års utgång, jämfört med 83,8 % vid 2016 års utgång, och ökningstakten är stabil jämfört med tidigare år .