EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 16.10.1996 
KOM(96)487 slutlig 
MEDDELANDE FRÄN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
OCH REGIONKOMMITTÉN 
Olagligt eller skadligt material på Internet 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
1. MÖJLIGHETERNA MED INTERNET 3 
2. HUR FUNGERAR INTERNET? 4 
3. OLAGLIGT ELLER SKADLIGT MATERIAL PÅ INTERNET 5 
4. KARTLÄGGNING OCH BEKÄMPNING AV OLAGLIGT MATERIAL 
PÅ INTERNET 6 
5. ATT HANTERA SKADLIGT MATERIAL PÅ INTERNET 10 
6. HANDLINGSALTERNATIV/SLUTSATSER 14 
INLEDNING 
Internet är ett tecken på hur utvecklingen inom telekommunikationsindustri, 
datortillverkning och produktion av innehåll konvergerar mot en gemensam punkt. 
Samtidigt driver Internet på denna utveckling och framstår både som en hörnsten i en 
global infrastruktur för informationsförmedling och som ett viktigt redskap för 
informationssamhället i Europa. Internet kännetecknas av en inom 
kommunikationstekniken tidigare aldrig skådad tillväxttakt och når nu 60 miljoner 
användare i 160 länder, en fördubbling har kunnat registreras varje år. Den populäraste 
funktionen, World Wide Web, som bygger på protokoll framtagna i Europa, är snabbt på 
väg att bli ett standardinstrument för informationsförmedling och elektronisk handel med 
uppskattningsvis 10 miljoner platser över hela världen 1995, en ökning med 1600% under 
det senaste året. På grund av att Internet vuxit så explosionsartat och snabbt utvecklats från 
att ha varit ett förvaltnings-/universitetsnätverk till att bli ett brett forum för kommunikation 
och handel håller det på att omstöpa ett antal näringssektorer. En dynamisk och snabbt 
växande "Internetekonomi" bryter fram. Samtidigt har Internet vunnit genomslag på 
sociala och kulturella områden samt inom utbildning. Internet har gett medborgare och 
utbildare större möjligheter genom att sänka tröskeln för att skapa och sprida material och 
genom att ge allmän tillgång till allt rikare digitala informationskällor. 
Det allra mesta materialet på Intemat skall ses mot denna bakgrund och har tillkommit på 
grund av att företag eller privatpersoner har fullständigt legitima (och ofta 
produktivitetshöj ande) skäl att förmedla information. Men i likhet med annan 
kommunikationsteknik, särskilt i lanseringsfasen, omfattar Internet sig en del material som 
kan vara skadligt eller olagligt och kan missbrukas som redskap för brottslig verksamhet. 
Företeelsen är statistiskt sett marginell men berör ett brett spektrum av distinkta områden. 
Dessa områden faller under olika rättsliga regleringar på nationell och internationell nivå, 
nämligen 
• nationell säkerhet (anvisningar för att tillverka bomber, olaglig drogframställning, 
terrorverksamhet), 
skydd av minderåriga (otillåten marknadsföring, våld, pornografi), 
skydd av mänsklig värdighet (rashets eller uppmaning till diskriminering p.g.a. 
rastillhörighet), 
ekonomiskt säkerhet (bedrägeri, anvisningar för kreditkortsförfalskning), 
informationssäkerhet (intrång i informationssystem), 
skydd av privatlivet (otillåten förmedling av personuppgifter, elektroniska trakasserier), 
skydd av renommé (ärekränkning, olaglig jämförande marknadsföring), 
immaterialrätt (otillåten spridning av verk, dvs. mjukvara eller musik, som skyddas av 
upphovsrätt) 
Fördelarna med Internet väger visserligen mycket tyngre än nackdelarna men dessa kan inte 
sopas under mattan. De är brådskande angelägenheter för allmänheten och ur ett politiskt, 
ekonomiskt och rättsligt perspektiv. Mot denna bakgrund har det i politiska diskussioner i 
Europeiska unionen rests krav på omedelbar handling och konkreta lösningar. 
Helt nyligen, den 27 september 1996, antog rådsmötet i telekommunikationsfrågor en 
resolution om att hindra spridning via Internet av olagligt material, särskilt barnpornografi. 
Rådet noterade att kommissionen planerade ett meddelande om detta och välkomnade 
% 
initiativet. Rådet betonade att insatser borde sättas in snarast och uppmanade kommissionen 
att föra arbetet vidare och lägga fram förslag på praktiska åtgärder före rådets möte om 
telekommunikationsfrågor den 28 november 1996. 
Kommissionen är mycket medveten om att dessa frågor är viktiga och att man måste göra 
en lämplig avvägning mellan fritt informationsflöde och säkert skydd av samhällets 
intressen för att tillmötesgå berättigad oro. 
Redan vid EU:s telekommunikations- och kulturministrars informella rådsmöte i Bologna 
den 24 april 1996 gav man frågan om olagligt eller skadligt material på Internet högsta 
prioritet. Befintliga nationella lagar gäller visserligen för Internet, men man ansåg att en 
överenskommelse borde träffas i ett vidare sammanhang för att angripa de särskilda 
utmaningar som detta 'härverkens nätverk" för med sig. Kommissionen fick därför i 
uppdrag att göra en sammanställning av de problem som uppstår i samband med att 
Internet växer så snabbt och särskilt att göra en bedömning av huruvida det är önskvärt 
med europeisk eller internationell reglering. 
Vad gäller spridning av olagligt material på Internet är det naturligtvis medlemsstaternas 
sak att säkerställa tillämpning av gällande lag. Material som är olagligt när det 
förekommer utanför Internet är också olagligt på Internet och medlemsstaterna svarar 
för att lagarna tillämpas. Men Internet har en mycket decentraliserad och internationell 
uppbyggnad och därför bör konkreta åtgärder för att stärka samarbetet mellan 
medlemsstaterna vidtas inom ramen för rättsliga och inrikes frågor. 
Ur en annan synvinkel återverkar förekomsten av olagligt eller skadligt material på 
Internet direkt på hur den inre marknaden fungerar. När medlemsstater lägger fast 
regler för nya Internettjänster i syfte att skydda samhällets intressen kan detta också leda till 
att konkurrensen snedvrids (t. ex. skillnader i hur frågan om tjänsteleverantörers ansvar 
skall hanteras), att fri rörlighet för tjänsterna hämmas och att den inre marknaden delas upp 
igen. Om problemen förblir olösta kan det vara befogat med ingrepp från gemenskapen. 
För alla nya och snabbt växande näringsgrenar gäller att fasta rättsregler är en förutsättning 
för att främja investeringar, borga för att en konkurrenskraftig rjänsteproducerande 
Internetindustri utvecklas och sörja för att en bred Internetbaserad ekonomi växer fram i 
Europa. 
Internet betraktas allmänt som en internationell företeelse med särskilda egenskaper 
(mycket decentraliserad uppbyggnad, hög användarsäkerhet, hög automatiseringsnivå, 
global räckvidd, brett användningsområde) och ur detta uppstår nya och särskilda problem. 
Problemen måste mötas med kreativa och specifika lösningar som bör sättas in snabbt, 
samt med en samordnad reaktion på EU-nivå och på internationell nivå. 
Som komplement till detta initiativ kommer frågor som enbart rör skydd av minderåriga 
(och som är en underavdelning till överordnade frågor om olagligt eller skadligt material) 
att behandlas i grönboken om skydd av minderåriga och mänsklig värdighet på området 
multimedia och informationsförmedling. I grönboken kommer ett övergripande synsätt att 
tillämpas och den kommer att tjäna som inledning till en långsiktig beredning av problemet 
i alla media. 
Detta meddelande innehåller en bedömning av de möjligheter Internet erbjuder, en 
beskrivning av olika typer av olagligt eller skadligt material, en redogörelse för 
Intemettekniken samt en översikt över möjliga åtgärder med teknisk eller rättslig inriktning 
som kan sättas in omedelbart mot sådant material på Internet. 
MÖJLIGHETERNA MED INTERNET 
Internets potential när det gäller att informera, utbilda, underhålla och bedriva affärer 
i internationell skala är avsevärd. Till ett förhållandevis lågt pris kan stora mängder 
information skickas runt världen längs nya kommunikationsleder av multimedietyp. Ett 
antal länder i världen, särskilt i Europeiska unionen, har redan tagit till sig dessa radikalt 
nya möjligheter. 
Ur social synvinkel är Internet en möjlighet till rikt utbyte. Det ger medborgarna hitintills 
oanade möjligheter och sätter dem i förbindelse med digitala informationskällor som blir 
allt rikare. Internet har använts mycket effektivt i många medlemsstater som 
förbindelselänk mellan förvaltning och medborgare. Genom Internet blir det enklare att 
sprida information både lokalt och globalt. Enskilda och föreningar kan lämna information 
om sina verksamheter till en vid krets för en billig penning. På det kulturella området 
bidrar Internet redan väsentligt till att europeiskt digitalt multimediematerial skapas och 
sprids samt därmed både till att kulturell och språklig mångfald gynnas och till att 
europeisk kultur sprids i världen. Ett antal nyskapande projekt som knyter samman 
bibliotek, skolor och universitet i Europa visar på att Internet också kan vara en nyckel till 
en ny "elektronisk bildning", och i denna egenskap hörnsten i ett nytt och genomgripande 
unionsinitiativ, nämligen handlingsplanen "Inlärning i informationssamhället". 
På samma sätt som 'härverkens nätverk" idag förändrar elektronisk handel kommer det 
troligen att spela en avgörande roll för europeisk ekonomi under den närmaste framtiden. 
Det finns ett direkt samband med avregleringen av den europeiska 
telekommunikationsmarknaden, som bör leda till lägre driftskostnader för 
Internetanvändare och tjänsteleverantörer1. På den amerikanska marknaden har det redan 
visat sig att Internet direkt ger upphov till en ny och snabbt växande Internetekonomi2 
med nya typer av företagsamhet och nya jobb (mtemetinfrastruktur och 
Internetprogramvara, Internetleverantörer, spridning av kund- och företagsmaterial, 
elektronisk handel samt finansiella tjänster). Vid sidan om Internets 'kärnverksamhet" som 
skapar vinster direkt ur Internet sker en indirekt påverkan på ett mycket större "område 
med Interneteffekt". Således påverkar Internet flera befintliga branscher och omformar 
dem radikalt (resetjänster, försäkringar, orderförsäljning, elektronisk förlagsverksamhet), 
vilket leder till nya marknader, sänkta kostnader och bättre service. I synnerhet skapar det 
nya möjligheter för de små och medelstora företagen i EU. Många av dem drar nu fördel 
av tidigare okända möjligheter att nå ut på internationella marknader via World Wide Web. 
Viktiga näringsgrenar, t. ex. direktförsäljningsföretagen i EU (som uppvisade en total 
förtjänst på 37 miljarder ecu 19943) och särskilt de traditionella postorderförsäljarna 
införlivar aktivt Internet i sina försäljnings- och målstrategier och planerar att gradvis 
överföra en stor del av sin verksamhet till Internet. 
En nyckelfaktor bakom Internet marknadens utveckling i USA är de förhållandevis låga 
kostnaderna för telekommunikationer (lägre kostnader för att utnyttja en linje för 
affärsändamål, lägre kostnader för lokalsamtal för enskilda kunder). 
En uppskattning av Forrester Research anger att Internets "kärnverksamhet" kommer att 
skapa ca. 2,2 miljarder dollar under 1996. Ar 2000 kommer ca. 45,5 miljarder dollar att kunna 
hänföras direkt till Internet verksamhet, dvs. tjugo gånger så mycket på fem år. Enligt Forrester 
Research kommer den största delen av verksamheten att ligga inom Internet infrastruktur (14,2 
miljarder dollar), kundmaterial (2,8 miljarder dollar, däri reklamintäkter), företagsmaterial (6,9 
miljarder dollar, däri företagsinformation som nu tillhandahålles via privata nätverk), elektronisk 
handel (21,9 miljarder dollar, därav 6,9 miljarder dollar från nya typer av elektronisk handel och 15 
miljarder från traditionella EDI-system) och finansiella tjänster (förvaltning via Internet av 
uppskattningsvis 46,2 miljarder dollar i tillgångar och tillgodohavanden). 
När det gäller marknadsföring och försäljning har Internet ett antal tungt vägande och väl 
dokumenterade fördelar. På grund av att det är interaktivt och tillåter att kommunikation 
sker enkelt och omedelbart kan reklam fokuseras på vissa grupper mycket enklare och 
mycket snävare än tidigare och reaktioner kan inhämtas från aktuella eller presumtiva 
kunder. När Internet används för att genomföra transaktioner eller to.rn. leverera material 
on-line är dessutom kostnaderna betydligt lägre för både företag och kunder. 
På samma sätt som Internet breddar elektronisk handel till att omfatta allmänheten på 
internationella marknader är det orsak till dramatiska förändringar i transaktionerna mellan 
företag allteftersom dessa går över från privata nätverk och slutna protokoll (såsom det 
traditionella EDI) till Internet och företagsanpassade 'Intranets" Företagsmarknaden är 
för närvarande den sektor som växer snabbast i den internationella Internetekonomin. 
Det är en sektor som har avgörande betydelse för EU-företag som konkurrerar på 
internationella marknader. 
I likhet med vilken del av näringslivet som helst kan Internet användas för legitima ändamål 
eller missbrukas av vissa element i samhället. Internets rättsliga inramning bör därför 
främja ekonomisk tillväxt och samtidigt ta hänsyn till berättigad oro ur samhällelig och 
social synpunkt Konsumenter och företag måste kunna lita på att Internet är ett tryggt och 
säkert ställe för att arbeta, lära och leka. 
Syftet med detta meddelande är därför att 
• först ge en kortfattad beskrivning av olika typer av olagligt eller skadligt material, 
• därpå undersöka var tekniska insatser kan sättas in mot olagligt eller skadligt 
material, 
• till sist föreslå ett antal konkreta åtgärder som kan sättas i verket snabbt 
Nedan följer avsnitt 2 som innehåller en beskrivning av olika Internetfunktioner, avsnitt 3 
som är inriktat på att ge en definition av vad som menas med 'olagligt eller skadligt 
material", avsnitt 4 som behandlar olika sätt att motverka olagligt material, avsnitt 5 med 
en redogörelse för frågor med anslutning till skadligt material och avsnitt 6 med en rad 
förslag. 
2. HUR FUNGERAR INTERNET? 
Internet är det mest iögonfallande exemplet på ett internationellt datornät. Det är faktiskt 
varken det första eller det enda nätverket av den typen. Men det är speciellt för att ingen 
'äger" det och 'Vanliga" användare, enskilda och företag, och inte bara universitetsfolk, har 
sedan en tid börjat använda det mera generellt och antalet datorer som är uppkopplade har 
skjutit dramatiskt i höjden4. Till skillnad från vad som gäller traditionella radio- och tv-
sändningar, där materialet produceras av etablerade programföretag, sker produktion inom 
Internet väsentligen på initiativ av användarna som alltså själva skapar en stor del av 
materialet. 
3 Källa: Study on the Extent of Direct Marketing in the European Union, delrapport av 
FEDIM för Europeiska kommissionen. 
4 ökningen i antal servrar som levererar webbmaterial och i antal uppkopplade användare är 
hisnande. Bara i Europa steg antalet servrar med 60% mellan januari 1995 och januari 1996. Se 
också statistik som refereras i IPSO newsletter i juli 
(http://vvv^^.ispo.cec.be/ispo/newsletter/ISPOJULY/ISPOJULY04.html - 5 miljoner nya 
servrar under de sista 12 månadernal 
En egenskap som är unik för Internet är förmågan att samtidigt fungera som medium för 
utgivning och kommunikation. Internet skiljer sig från traditionella medier på så vis att 
flera former för kommunikation är möjliga (en-till-en, en-till-många, många-till-många). En 
Internetanvändare kan 'tala" eller 'lyssna" omväxlande. När som helst kan mottagare bli 
sändare eller tillhandahållare av material, på eget initiativ eller genom att 'reagera" på 
material från någon annan. Internet är därmed något helt annorlunda än traditionella 
sändningar via radio eller tv. Det är också något helt annat än traditionella 
telekommunikationstjänster. Denna ständiga glidning mellan 'utgivning" och 
'privatsamtal"- två företeelser som av hävd regleras i olika system - är kanske den svåraste 
stötestenen vid reglering av Internet. 
De olika sätten att sprida material via Internet återspeglar nätverkets särart. Spridningssättet 
avgör i vilken utsträckning tekniska hjälpmedel kan användas för att upptäcka, spåra eller 
fånga upp olagligt eller skadligt material. 
Flertalet enskilda användare har inte direkt tillgång till Internet hela tiden. De passerar 
genom en tjänsteleverantör. Detta innefattar följande: 
• Internetleverantörer, som är specialiserade på att ge tillgång till Internet. 
• Internettjänsteleverantörer, som erbjuder tilläggstjänster som lagring av material de 
själva, användare eller andra tagit fram (de som tar fram material kallas här 
materialleverantörer). 
• On-line-tjänsteleverantörer, som tillhandahåller privat material5 för abonnenter inom 
slutna system och numera även erbjuder dem tillgång till Internet. 
Termen 'tjänsteleverantör" används ofta övergripande utan aUsktinktion mellan tjänsten att 
ge tillgång till Internet och tjänsten att lagra material. I detta meddelande kommer 
termerna 'rjänsteleverantör" och 'Värdtjänsteleverantör" att användas för att skilja 
begreppen åt. Samma organisation kan naturligtvis ingå i bägge kategorier. 
Både "tjänsteleverantörerna" och "värdtjänsteleverantörerna" är kopplade till 
Internet via en hyrd linje, en anslutning till telekommunikationsnätet som upplåts av 
"nätverksoperatören", t. ex. British Telecom. 
World Wide Web (WWW, webb eller nätet) är ett område där sidor med text, grafik eller 
t.o.m. ljud och videofilmer visas. Sidorna är kopplade till varandra med 'hyperlänkar". Med 
hjälp av dem kan användaren bekvämt och interaktivt ta sig runt i webbinformationen. 
Sidorna kan vara framställda av någon med tillgång till lagringsutrymme i en värddator som 
är kopplad till Internet och har lämplig programvara (en webbserver eller en plats). Denna 
möjlighet att bli 'materialutgivare" är en tilläggstjänst som ofta kan köpas för en billig 
penning av tjänsteleverantörerna. Därmed har enskilda ofta samma möjlighet att sprida 
information som stora bolag. Sådana här sidor är tillgängliga för alla Internetanvändare som 
efterfrågar dem och lokaliseras med hjälp av en adress som används för att ta fram dem och 
titta på dem eller för att nå sidan via hyperlänkar. 
Elektronisk post (e-post) används för att skicka meddelanden mellan enskilda. Det är 
också enkelt att skicka ett meddelande till flera adresser genom att använda sändlistor. Som 
regel går det att identifiera avsändaren via dennes e-postadress, men det har inrättats 
anonyma sändsystem som inte vidarebefordrar avsändarens identitet till mottagaren. 
Meddelanden som skickas till en Internetadress lagras i adressatens brevlåda i 
tjänsteleverantörens postserver tills adressaten läser dem. 
Sådant privat material kan ha tagits fram av tjänsteleverantören eller enligt avtal för 
leverantören av någon annan (underhållningsföretag, tillhandahållare av finansiella tjänster, 
flygbolag etc). Tjänsteleverantören är normalt ansvarig utgivare för materialet och har samma 
ansvar som en traditionell utgivare. 
I grovt räknat 15 000 newsgroups kommer informationsmaterialet från enskilda som 
skickar meddelanden (som kan vara textmeddelanden eller innehålla grafik som kodats för 
att kunna skickas). Meddelanden lagras och kopieras så att Internetanvändare med rätt 
programvara kan nå dem. På grund av den ofantliga lagringskapacitet som krävs brukar 
tjänsteleverantörerna endast lagra sådana meddelanden under en begränsad tidsperiod och 
de tillhandahåller oftast inte alla newsgroups. Det finns också platser i World Wide Web 
där arkiv över newsgroupmaterial lagras På sådana platser kan materialet sökas. 
Dessutom finns Internet Relay Chat (IRC) som tillåter direkt kommunikation i realtid 
mellan Internetanvändare och som kan användas till att arrangera möten mellan enskilda 
och utbyte av material. I IRC kan videoteknik med låg upplösning, såsom CUSeeMe, 
numera användas. 
Alla dessa funktioner kan användas för att förmedla olagligt elller skadligt material. En 
redogörelse för hur och i vilken omfattning de kan kontrolleras ges i följande avsnitt. 
3. OLAGLIGT ELLER SKADLIGT MATERIAL PÅ INTERNET 
Internet är en nytt sätt att sprida material och kommunicera. Precis som det varit med annan 
kommunikationsteknik, särskilt när den börjat användas, har Internetmatenal som kan vara 
skadligt eller olagligt och det används för brottslig verksamhet. I likhet med annan 
kommunikationsteknik, såsom telefoni eller GSM, kan Internet användas av brottslingar för 
att underlätta deras verksamhet. 
Alla typer av sådan verksamhet faller under gällande lag. Internet existerar alltså inte i 
något rättsligt tomrum och alla involverade aktörer (upphovsmän, materialleverantör, 
värdtjänsteleverantörer som lagrar dokumenten och håller dem tillgängliga, 
nätverksoperatörer, tjänsteleverantörer och slutanvändare) lyder under tillämplig lag i 
medlemsstaterna. 
När det gäller olagligt eller skadligt material är det viktigt att skilja mellan material som är 
olagligt och annat skadligt material. För dessa olika materialkategorier gäller vitt skilda 
principer och de måste såväl rättsligt som tekniskt behandlas på helt olika sätt Det vore 
farligt att blanda ihop så väsensskilda saker som barns tillgång till pornografiskt 
materiaiför vuxna och vuxnas tillgång till barnpornografi. Tydliga prioriteringar bör 
anges och krafttag måste till mot de viktiga problemen, till exempel måste brottsligt 
material, såsom barnpornografi, bekämpas och brottslingars användning av Internet stävjas. 
a. Olagligt material 
Det finns en serie regler som av olika anledningar begränsar användning och spridning av 
visst material. Brott mot reglerna leder till att materialet blir olagligt. 
Ibland rör det sig inte om att skydda allmän ordning utan snarare om att skydda enskilda 
(skydd av privatliv och renommé) eller om att skydda en miljö som gynnar kreativitet 
(immaterialrätt). Material som innebär intrång i upphovsrätten, ärekränkning, intrång i 
någons privatliv eller olaglig jämförande marknadsföring stöter ofta på motstånd från dem 
som lidit skada. De inleder ett civilrättsligt förfarande om skadestånd. Det kan också finnas 
rättsmedel enligt straffrätten eller förvaltningsrätten (dataskydd). Värdtjänsteleverantörer 
kan också dras inför rätta p.g.a. sådant material eftersom de kan anklagas för att ha 
underlättat spridningen. 
Vissa typer av material betraktas dessutom som brottsligt i kraft av lagarna i 
medlemsstaterna. 
Det är t. ex. fallet med barnpornografi, handel med människor, spridning av rasistiskt 
material eller rashets, terrorism samt alla former av bedrägeri (t. ex. förfalskning av 
kreditkort). 
Exakt hur överträdelserna definieras skiljer sig från land till land. Inom EU hänförs t.o.m. 
barnpornografi, som annars omfattas av stort samförstånd, till särskild lagstiftning i några 
länder och faller under allmänna regler om sedlighet i andra6. 
Om vissa gärningar leder till påföljd enligt straffrätten i en medlemsstat men inte i en 
annan7 kan rättstillämpningen stöta på praktiska svårigheter. 
b. Skadligt material 
Vissa typer av material kan kränka andra människors värden eller känslor. Det gäller 
material som ger uttryck för politiska åsikter, religiösa övertygelser eller synpunkter i 
rasfrågor etc. 
Vad som betraktas som skadligt beror på kulturella skillnader. Varje land får komma fram 
till sina egna slutsatser om var gränsen skall gå mellan vad som är tillåtet och vad som är 
förbjudet. Därför måste internationella initiativ beakta det faktum att moraluppfattningen 
skiljer sig mellan olika länder när man söker lämpliga regler för att skydda människor mot 
stötande material och samtidigt säkerställa yttrandefrihet. 
I detta sammanhang bör det vara klart att grundläggande rättigheter, särskilt 
yttrandefriheten, måste respekteras fullt ut (begränsningar i medlemsstaterna, se grönboken 
om skydd av minderåriga och mänsklig värdighet på området informationsförmedling och 
multimedia, bilaga DI). 
4. KARTLÄGGNING OCH BEKÄMPNING AV OLAGLIGT MATERIAL 
PÅ INTERNET 
Det är medlemsstatemas sak att avgöra vad som är förbjudet i lag och tillämpa lagen 
genom att avslöja olaglig verksamhet och straffa gärningsmännen. Men Internets särart gör 
att rättstillämpningen är mera komplicerad än den normalt brukar vara. 
Det är enkelt att avslöja lagbrott i offentliga Internetfunktioner (World Wide Web), men 
svårt i privata funktioner (t. ex. e-post). På samma sätt är det förhållandevis oproblematiskt 
att tillämpa lag inom landets gränser, men det är mycket svårare i ett internationellt 
sammanhang. 
a. Tekniska gränser för rättstillämpning 
Internets tekniska uppbyggnad gör att vissa typer av kontroll blir verkningslös. Eftersom 
Internetmeddelanden kan vidarebefordras är det egentligen bara möjligt att utöva kontroll 
vid ingången och utgången till nätet (servern genom vilken användaren har åtkomst eller 
Se grönboken om skydd av minderåriga och mänsklig värdighet på området multimedia och 
informationsförmedling. 
T. ex. utgivning av Mein Kampf av Adolf Hitler eller "revisionism", dvs. förneka förintelsen. 
Detta är förbjudet i vissa medlemsstater, t.ex. Tyskland, men inte i andra. 
terminalen som dokumentet visas på eller hämtas till samt servern som dokumentet är 
lagrat på). 
Om ett tillhandahållet dokument avlägsnas från en server efter ett ingrepp från 
myndigheterna kan det enkelt och snabbt kopieras till andra servrar som hör hemma i andrå 
rättsordningar och där vara fortsatt tillgängligt tills dessa platser blockeras i sin tur. Således 
behövs ytterligare internationellt samarbete för att det inte skall uppstå "paradis" för 
dokument som strider mot straffrättens allmänna regler. 
b. Tjänsteleverantörens och värdtjänsteleverantörens roll 
Tjänsteleverantörerna och vårdtjänsteleverantörerna spelar en nyckelroll när det gäller 
att ge användare tittgång till Internetmaterial Man får emellertid inte glömma att det i 
första hand är upphovsmannen och materialleverantörn som ansvarar för materialet 
Därför är det viktigt att göra en noggrann kartläggning av vilket ansvar som tillfaller 
vem för att lägga ansvar för olagligt material på den som skapat det 
i) Rättsligt ansvar för tjänsteleverantörer och värdtjänsteleverantörer 
Det allmänna rättsliga system för rättsligt ansvar, som också skulle kunna tillämpas på 
tjänsteleverantörer och värdtjänsteleverantörer i samband med olagligt material (av 
varierande slag, såsom barnpornografi, intrång i upphovsmannarätten, bedrägeri, 
ärekränkning etc), kan beroende på omständigheterna ta följande olika former: 
Straffrättsligt ansvar, civilrättsligt ansvar (talan om skadestånd för intrång i upphovsrätten 
eller för ärekränkning, tvist som faller under kontrakt med användare eller med 
nätverksoperatörer) eller förvaltningsrättsligt ansvar (regler i landet dar tjänsteleverantören 
eller värdtjänsteleverantören är verksam). Trots att tjänsteleverantörer inte direkt 
kontrollerar det material som tillhandahålls på Internet eller avgör vilken del av det deras 
kunder skall kunna se har de i vissa fall granskats av myndigheterna för att olagligt eller 
skadligt material funnits tillgängligt för användare via deras tekniska utrustning. Eventuellt 
måste lagen ändras eller förtydligas som stöd till tjänsteleverantörer och 
värdtjänsteleverantörer, vars huvuduppgift är att bjuda ut tjänster till kunder, för att röja en 
väg mellan anklagelser om censur och risken att åläggas ansvar. 
När värdtjänsteleverantörer själva tillhandahåller material på World Wide Web eller i 
newsgroups ansvarar de naturligtvis för det på samma sätt som andra upphovsmän eller 
materialtillhandahållare. I den situation som uppkommer när materialet kommer från en 
tredje part måste värdtjänsteleverantörens ansvars klarläggas. 
I några medlemsstater8 har man antagit eller föreslagit lagstiftning som sätter gränserna för 
värdtjänsteleverantörens rättsliga ansvar så att de endast ansvarar för ett material som är 
lagrat på deras server om de rimligen borde ha insett omedelbart att materialet var olagligt 
eller om de har avstått från att vidta rimliga åtgärder för att avlägsna materialet efter att 
man gjort dem uppmärksamma på att det finns där. 
Vissa regler går längre och förefaller kräva av tjänsteleverantörer att de skall begränsa 
åtkomst till andra platser med olagligt material. 
Nätverksoperatörer däremot betraktas inte normalt som ansvariga vare sig straffrättsligt 
eller civilrättsligt för det material som färdas genom deras nätverk. Men de kan enligt 
villkor i tillämplig lagstiftning eller tillämpliga licensavtal vara skyldiga att vidta åtgärder 
Österrike, Tyskland, Frankrike, Förenade kungariket (Defamation bill). 
10 
mot kunderna (tjänsteleverantörema) om dessa använder utrustningen för att förmedla 
olagligt material. 
Frågan om hur stort ansvar som skall utmätas för sådant material som otillåten jämförande 
marknadsföring och intrång i upphovsmannarätten måste också ses mot bakgrund av en 
detaljerad granskning gjord av kommissionen av effekterna på den inre marknaden av olika 
nationella regler om i synnerhet marknadsföring och upphovsrätt9. 
ii) Självkontroll på nationell, europeisk och internationell nivå 
I ett antal medlemsstater har tjänsteleverantörerna och värdtjänsteleverantörerna 
redan inrättat självkontroUerande system. I Förenade kungariket har branschen på eget 
initiativ kommit överens om etiska regler. Ett oberoende organ som kallas Safety Net har 
inrättats och tillhandahåller klassning av newsgroups samt en direktförbindelse som 
allmänheten kan använda för att rapportera om material de anser vara olagligt. Liknande 
åtgärder har vidtagits i Tyskland och Nederländerna10. 
Kommissionen välkomnar initiativ i riktning mot självkontroll och har uppmuntrat till 
att det skapas ett europeiskt nätverk för tjänsteleverantörsorganisationer. Samarbetet 
skulle kunna utvidgas till att omfatta den internationella nivån. Samma problem finns 
överallt och därför borde branschegna självreglerande instanser med fördel kunna 
samordna sitt sätt att hantera särskilt de tekniska frågorna. Motsvarande kan 
Internetanvändare på grund av Intemets decentraliserade uppbyggnad spela en viktig roll 
och bidra till att självreglering sker. 
iii) Avlägsnande av filer från servrar 
När en leverantör väl blivit medveten om olagligt material på sin server, föreskriver lagen i 
medlemsländerna i princip att han måste vidta tydliga åtgärder för att avlägsna 
ifrågavarande material. Upplysningar om detta kan man ha fått från en nationell 
självreglerande instans eller från en motsvarande instans i ett annat land. Eftersom det är 
mycket enkelt att kopiera material till andra servrar, måste andra tjänsteleverantörer vara 
införstådda med detta, inte bara i det aktuella landet utan i hela världen. Ett internationellt 
nätverk av självreglerande organ skulle väsentligt kunna underlätta denna process, även om 
det utan tvekan tar tid för ett sådant nätverk att komma igång. 
tv) Att strypa tillgängligheten på leverantörsnivå 
Om det olagliga materialet inte kan avlägsnas från värdservern, exempelvis på grund av att 
servern finns i ett land där myndigheterna inte är samarbetsvilliga eller materialet inte är 
olagligt, kan man alternativt strypa tillgängligheten på leverantörenivå. 
Ännu så länge är det oklart hur långt det tekniskt sett är möjligt att strypa tillgängligheten 
när materialet väl klassats som olagligt. Detta är en fråga som också påverkar 
rjänsteleverantörernas ansvar. Trots att det råder oklarhet om huruvida sådan strypning går 
Kommissionens meddelande om marknadsföring, utkast till meddelande om uppföljning av 
grönboken om upphovsrätt och anknytande rättigheter i informationssamhället. 
Liknande etiska regler har i Frankrike föreslagits i Rapport de la Mission Interministérielle 
sur l'Internet.Texten finns på http://www.telecom.gouv.fr/english/sommaire.htm 
11 
att genomföra rent tekniskt anvisas metoden i vissa länder eftersom tjänsteleverantörer är 
en liten och avgränsbar grupp. 
Några tredje länder har tagit fram omfattande lagstiftning för att täppa till allt direkt tillträde 
till Internet via leverantörer genom att kräva användning av 'fcerverombud" påminnande 
om sådana som av säkerhetsskäl används av större organisationer, tillsammans med 
central svartlistning av dokument. Orsakerna till detta ligger långt bortom viljan att stoppa 
den begränsade kategori olagligt material som det här är fråga om. Sådana restriktioner 
kan man inte tänka sig i Europa eftersom detta kraftigt skulle inskränka den enskildes 
frihet och rimma illa med den politiska traditionen. På grund av de sammansatta och 
öppna kommunikationskanalerna i Europa, kan man ställa sig frågande om någonting 
sådant överhuvudtaget är praktiskt genomförbart. 
Ett annat sätt att närma sig problemet är att förbjuda abonnenterna tillgång till olagligt 
material från fall till fall. Det är ett tillvägagångssätt som de rättsvårdande myndigheterna i 
Tyskland nyligen tillämpat. 
I fallet CompuServe ansåg den allmänna åklagaren att en del av materialet på newsgroups 
var illegalt och man ombad CompuServe11 att spärra tillträdet till sådana newsgroups. 
Eftersom CompuServes mjukvara från början inte kunde skilja ut de tyska abonnenterna 
från andra när det gäller tillträde till newsgroups, stoppade CompuServe tillträdet till flera 
newsgroups för alla sina abonnenter i hela världen. Följaktligen protesterade man ordentligt 
mot att tyska morallagar skulle exporteras på detta sätt. Sedermera öppnade CompuServe 
de flesta av dessa newsgroups igen för alla utom de tyska användarna. Uppenbarligen 
vidtog man inga åtgärder mot andra Liternetleverantörer i Tyskland, med följden att deras 
abonnenter även fortsättningsvis kunde komma åt detta material om leverantören förde 
ifrågavarande newsgroup. 
I ett fall nyligen hotade de allmänna åklagarna i Tyskland att åtala leverantörerna till det 
tyska Internet om de inte spärrade tillträdet till en tidskrift på en Web-adress i 
Nederländerna som aktivt lär ha uppmuntrat till terroristdåd. Under protest gjorde man 
också detta. Detta innebar emellertid att man blockerade tillgången till allt innehåll på den 
holländska servern, även harmlöst material, medan Internetanvändare utanför Tyskland 
fortfarande kan få tillgång till tidskriften. Man tog omedelbart också till olika knep för att 
komma runt spärren12. Det framgår inte klart om materialet står i strid med den 
nederländska lagstiftningen - i alla fall har de nederländska myndigheterna inte vidtagit 
några åtgärder. Den nederländska värdtjänsteleverantören har klagat på att de tyska 
myndighetemas åtgärd är ett inskränkning av rätten till fri rörlighet för tjänster inom EU. 
Uppströms strypning av platser kan alltså vara ett tillvägagångssätt med allvarliga brister. 
Särskilt är det kanske inte ägnat att hindra brottslingar från att 'hoppa" från en 
Intemetfunktion till en annan, t. ex. från en webbsida till en 'Usenet" newsgroup och till 
vanlig e-post. 
Detta visar att det finns ett behov av samarbete mellan myndigheterna och 
Internetleverantörerna för att se till att åtgärderna är effektiva och inte går utöver vad 
som är nödvändigt 
1 ' Ett stort USA-baserat företag som erbjuder on-line-tjänster och också är Internetleverantör med 
ett stort antal abonnenter i Tyskland. 
12 Vid den sista räkningen förekom dokumentet på 43 WWW-sidor och 2 newsgroups och kan 
hämtas från en listserver för e-post. 
c. Anonym användning av Internet 
Internetanvändare går normalt att identifiera antingen genom att hemsidan på World Wide 
Web har en upphovsman eller genom att sidan har en adress ('URL') eller genom att e-
post eller meddelanden till newsgroups har en e-postadress. Detta är önskvärt och i linje 
med den demokratiska princip som säger att enskilda har rätt att fritt uttrycka sina tankar 
och åsikter men de skall svara för sina gärningar13. Principen om att det skall gå att spåra 
ett meddelande bör därför införlivas i de nationella etiska reglerna i EU om 
remailingverksamhet. 
De rättsliga myndigheterna har gett uttryck för oro över olika tillvägagångssätt som tillåter 
anonymt bruk av Internet. Detta kan underlätta att sända olagligt material och göra det är 
svårt eller omöjligt att identifiera avsändaren. 
Problemet rör inte World Wide Web där en värdtjänsteleverantör vet eller åtminstone kan 
ta reda på vem som tillhandahåller materialet. Genom möjligheten att vara anonym kan 
emellertid användare skicka e-post eller meddelanden till 'Usenet" newsgroups utan att 
mottagaren far reda på namn eller e-postadress på avsändaren för att en mellanhand (en 
anonym remailer) har avlägsnat informationen. 
Det finns godtagbara skäl för en användare att förbli anonym14 (inklusive rädsla för 
repressalier för de åsikter han eller hon ger uttryck för eller brist på förtroende för hur 
mottagaren kan tänkas använda personuppgifterna)15. 
Befogade behov av anonymitet måste emellertid gå att förena med principen att ett 
meddelande skall kunna spåras. Förslagen 'Safety Net"16 i Förenade kungariket tar tag i 
denna tudelade fråga. Inställningen är att fullständig anonymitet är ett hot medan spårbara 
pseudonymer inte är det. Förslagen går ut på att kända kryphål skall undanröjas och att 
spårbarheten skall förbättras och att anonyma remailers anger sin identitet. Deras identitet 
skulle skyddas av lagstiftning om skydd av datauppgifter och vara tillgänglig för polisen på 
ett ur rättslig synpunkt tillräckligt säkert sätt. 
För att säkerställa spårbarhet behövs insatser både på den tekniska sidan och inom 
internationellt samarbete för att åtgärderna skall bli verksamma 
d. Samarbete mellan rättsvårdande och polisiära myndigheter inom EU 
och på internationell nivå 
13 I det föreslagna direktivet om distansförsäljning finns ett krav på att de som erbjuder varor till 
försäljning på distans (även elektroniskt) skall identifiera sig. 
14 Den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter innehåller bestämmelser om rätt till 
privatliv och brevhemlighet. Samma princip finns i grundlagar och författningar i alla 
medlemsstaterna. Vissa nödvändiga undantag finns men i stort respekteras dessa principer inom 
post och telekommunikation. 
I beslutet där man gjorde ett domstolsföreläggande mot "US Computer Decency Act" betonade 
domarna vikten av anonymitet på Internet: "Det är viktigt med anonymitet för sådana användare av 
Internet som vill ha tillgång till känslig information, exempelvis användarna av Webb-sidan 
Critical Path AIDS Project, användarna - särskilt unga homosexuella - av Queer Resources 
Directory och användarna av Stop Prisoner Rape (SPR). 
15 Se stycke 29 och 30 i förslaget "R3 Safety-Net" i Förenade kungariket. http://www.ispa.org.uk 
16 "R3 Safety Net: Rating, Reporting, Responsability For Child Pornography and Illegal 
Material on the Internet", september 1996. 
13 
Som nämnts ovan skiljer sig definitionen på vad som är en överträdelse från land till land. 
Intemets internationella uppbyggnad gör att även om ett visst material är förbjudet i landets 
lag och skall åtalas kan både upphovsman, materialleverantör och värdtjänsteleverantör 
befinna sig utom räckhåll för nationell rättstillämpning. Straffrätten gäller endast inom 
landets gränser. För att det inte skall uppstå kryphål för brottslig verksamhet är det 
angeläget för medlemsstaterna att lägga fast gemensamma minimivärderingar i respektive 
lands straffrätt. 
Dessutom borde straffrättsligt och polisiärt samarbete stärkas bland EU-länderna och 
samarbete med våra viktigaste samarbetspartner utanför EU borde inledas, t. ex. på 
grundval av konventioner eller internationella rättsakter. 
I detta sammanhang vore det värdefullt att utsträcka samarbetet till att även omfatta 
förebyggande av brottsliga handlingar som går ut på att använda Internet som redskap för 
verksamheten. 
Sakkunniga inom teknik och straffrätt skulle kunna träffas och diskutera lämpliga sätt att nå 
gemensamma grundsatser på straffrättens område. Bättre samarbete på EU-nivå mellan 
branschen och rättsvårdande myndigheter borde också uppmuntras. 
Överenskommelsen mellan ministrarna i rättsliga och inrikes frågor som gjordes vid mötet i 
Dublin och som går ut på att stärka polissamarbetet inom ramen för Europol mot pedofili 
och handel med kvinnor och barn samt på att åstadkomma en gemensam plattform i 
lagstiftningen mot sexuellt utnyttjande av minderåriga bör ses som ett positivt första steg i 
denna riktning. 
På samma sätt bör deklarationen från världkongressen mot sexuellt utnyttjande av barn, 
som nyligen hölls i Stockholm, kunna tjäna som grund för gemensamma insatser. 
5 ATT HANTERA SKADLIGT MATERIAL PÅ INTERNET 
Det bästa sättet att hantera skadligt material är att sörja för att det finns medel som 
begränsar sårbara människors tillgång till materialet. 
a. Yttrandefrihetsprincipen 
Europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna som undertecknats av alla 
medlemsstater samt delar av de allmänna principerna i gemenskapaslagstiftningen 
innehåller relevanta bestämmelser som fastställer rätten till att fritt få yttra sig. Dessa 
rättigheter kan vara underställda vissa villkor, är inte absoluta och är föremål för 
väsentliga förbehåll, exempelvis rätten att utfärda tillstånd till radio- och TV-bolag samt 
sådana som bedriver biografverksamhet. Samma princip finns nedlagd i grundlagen eller 
författningstraditionen i samtliga medlemsstater. 
Det är kanske inte lätt för medlemsstaterna att dra en skiljelinje mellan vad som är skyddat 
genom yttrandefriheten och vad som kan inskränkas. 
I Frankrike återkallade Conseil Constitutionnel nyligen bestämmelserna i 
telekommunikationslagen där det fastställts att tjänsteleverantörema (inklusive 
Internetleverantörerna) skulle vara undantagna från ansvarsfrihet för det material som de 
ställt till förfogande. Lagen gav Conseil Supérieur de Télématique rätten att komma med 
rekommendationer om vilket slags material som var tillåtet. Conseil Constitutionnel ansåg 
]d 
att denna bestämmelse borde avfattas försiktigare, eftersom frågor om den personliga 
friheten stod på spel17. 
En slutsats man rent generellt måste dra är att inga bestämmelser om skydd av 
minderåriga far införas i form av författningsstridiga förbud mot att använda Internet 
för sådant material som man fritt kan tillgodgöra sig i andra media. En annan slutsats 
är att de befintliga reglerna om vad som får spridas måste ses över för att man skall kunna 
se om de kan tillämpas analogt och att man inte skall tillämpa de allra strängaste reglerna 
bara för att Internet har en sådan stor spridningspotential. 
Liknande tongångar på andra ställen i världen ledde i USA till att en distriktsdomstol slog 
fast att nyckelbestämmelserna i Communication Decency Act, avsedda att skydda 
minderåriga, var författriingsstridiga med hänvisning till principen om yttrandefrihet i första 
tillägget i den amerikanska konstitutionen18. Man hävdade att lagen var alltför brett 
avfattad. Visserligen är det legitimt att skydda minderåriga, men värdtjänsteleverantörerna 
har inte möjlighet att kontrollera om användaren är minderårig, varför det i praktiken inte 
skulle gå att överhuvudtaget ställa material för 'Vuxna" till förfogande och således 
inskränka den författningsenliga rätten till att fritt fa yttra sig. 
b. Den inre marknadens rättsliga ramverk 
Eftersom informationscirkulationen i de nätverk som täcker mer än ett land till sin natur är 
gränsöverskridande, faller den under det rättsliga ramverket för den inre marknaden 
och konkurrens. Den skyddas särskilt av principen för fri rörtigetfor tjänster. För att 
skydda t. ex. minderåriga, kan de nationella myndigheterna vidta rimliga åtgärder som 
begränsar denna grundläggande frihet. Åtgärden måste med andra ord vara i samklang med 
vad man föresatt sig och får inte gå utöver det allra nödvändigaste i detta sammanhang. 
Mot bakgrund av detta antog19 kommissionen nyligen ett förslag till ett direktiv om att 
etablera informations- och samarbetsrutiner mellan medlemsstaterna och kommissionen 
kring frågor som rör regleringen av informationstjänster. För att se till att bestämmelserna 
blir tydliga och förhindra att den inre marknaden återigen splittras upp, vill man med detta 
direktiv få till stånd ett effektivare skydd av de allmänna intressena på detta område och ett 
mer fokuserat svar på de framväxande behoven av reglering. Dessutom skulle det 
administrativa samarbetssystem som man här föreslår mellan medlemsstaterna och 
kommissionen ge möjligheter för Europeiska unionen att komma med ett mer 
sammanhängande budskap om dessa frågor på internationell nivå. 
c. Mjukvara för föräldrakontroll: att ge föräldrarna möjligheter att skydda 
minderåriga 
Conseil Constitutionnel beslutade att artiklarna 43-2 och 43-3 i lagen om bestämmelserna för 
telekommunikationer skulle strykas med motiveringen "att lagen har givit Conseil Supérieur de la 
Télématique i uppdrag att utarbeta lämpliga rekommendationer för att försäkra sig om att de etiska 
reglerna för vissa informationstjänster respekteras och lägga fram dessa för Conseil Supérieur de 
l'Audiovisuel som beslutsunderlag, utan att närmare fastställa innehållet i dessa rekommendationer 
- enligt vilka det vore möjligt att avge yttranden som kan få straffrättsliga följder - annat än på ett 
tämligen allmänt plan i enlighet med artikel 1 i ovannämnda lag av den 30 september 1986". 
Distriktsdomstolen i östra Pennsylvania ACLU mot Reno, 11 juni 1996. Hela texten finns på 
<http://aclu.org/> 
KOM(96) 392 slutlig, 30.8.1996. 
15 
Som tur är finns det tekniska hjälpmedel som medger att hänsyn tas till skillnader i 
moraluppfattning, inte bara mellan rättssystem utan också mellan användarnas subjektiva 
uppfattning. Då blir det möjligt att samtidigt tillgodose målen att låta informationen flöda 
fritt och att visa respekt för de enskildas åsikter. 
Som svar på krav från allmänheten har man utvecklat ett antal tekniska lösningar under 
de senaste två åren för att göra det möjligt för föräldrar att kontrollera det 
Internetmaterial som kommer in i deras hem. I kontrast mot "censurering uppifrån" av 
myndigheterna (i avsikt att förhindra att olagligt material publiceras överhuvudtaget), står 
filtrering för 'kontroll nedifrån" av föräldrarna (i avsikt att förhindra att skadligt material 
når minderåriga). Med tonvikt på föräldraansvar istället för statlig inblandning 
propagerar branschen och medborgarrättsgrupperna starkt för filtreringsmodellen som det 
mest effektiva sättet att lösa utmaningarna mot Internet samtidigt som man tar hänsyn till 
skillnaderna mellan smak och synen på anständighet mellan länder, samhällen och familjer. 
Det handlar om ett praktiskt och inte ett juridiskt svar på det faktum att det finns skadligt 
material på Internet, även om förekomsten av filtrermgsutrustning i några fall skulle kunna 
få rättsliga följder (ansvarsfrihet för de leverantörer som erbjuder sådan utrustning). 
Utöver funktionen som en 'försvarslinje" för slutanvändaren, kan mjukvara för filtrering 
också användas i flera led i överföringsprocessen, exempelvis av värdtjänsteleverantörer 
och tjänsteleverantörer. 
När det gäller mjukvara för filtrering utgår man från tre olika modeller: "svartlistning" 
(där tillträdet till de listade adresserna är spärrat), "vitlistning" (där man bara har tillträde 
till listade adresser) och "neutral rubricering" (där adresserna är rubricerade eller 
klassade, men där användaren avgör hur man ska ställa sig till rubriceringen eller 
klassningen). 
Tekniker för "svartlistning^hsx i stor utsträckning använts i första generationens fristående 
filterpaket såsom exempelvis Cyber Patrol. Detta program som kom ut på marknaden i 
augusti 1995 kan användas av både Internetleverantörer och av sådana som står för 
kommersiella on-line-tjänster. Deras CyberNOTAistsi innehåller ungefar 7 000 adresser 
inom tolv kategorier (våld/hädelse, nakenbilder, sexuella handlingar, rått bildmaterial, 
rasism/etniskt nedsättande material, satanism/kulter, militarism/extremism, hasardspel, 
tvivelaktig verksamhet/illegal verksamhet, alkohol/tobak). Föräldrar kan selektivt spärra 
tillträdet till någon kategori eller till alla tolv genom att kryssa för lämpliga rutor i 
programhanteraren. 
När det gäller "vitlistning" arbetar man efter motsatt princip. Sådan mjukvara 
spärrar allt sådant innehåll på Internet som man inte uttryckligen auktoriserat i sin lista. 
Denna teknik är mycket begränsande och går tvärt emot de principer som gäller för 
Internet. Emellertid är tekniken mycket säker och har använts särskilt i skolmiljö. 
I motsats till den tidigaste mjukvaran för filtrering av fristående slag har man lanserat en ny 
heltäckande industristandard, 'Platform for Internet Content Selection" (PICS) där det finns 
standardiserade kriterier för "neutral rubricering" och filtrering av material på Internet. I 
och med att den skiljer mellan adressklassning och adressfiltrering samtidigt som den har 
höggradig flexibilitet och säkerhet, är PICS otvivelaktigt den mest övergripande och 
innovativa lösningen på de frågor som rör innehållet på Internet. 
16 
Olärrpiigt material 
ft/f utaiara fiir val av 
material 
Barn 
Lämpligt malarial 
Figur 1: Mjukvara som automatiskt spärrar tillträde till vissa dokument20. 
d. PICS: en global industristandard 
Platform for Internet Content Selection (PICS) som officiellt lanserades i maj av World 
Wide Web Consortium21, är ett försök från industrins sida att etablera en global 
standard. PICS med vars hjälp man kan fa "tillträdeskontroll till Internet utan censur" 
stöds av en bred koalition hårdvaru- och mjukvarutillverkare, leverantörer, förlag samt 
sådana som står för kommersiella on-line-rjänster och annat material. I den senaste 
generationen Internet bläddrare ingår det i standardutrustningen, exempelvis i Microsoft 
Explorer 3.0 och Netscape 3.0, och backas också upp av ett antal filtreringspaket. 
I motsats till den första generationens mjukvara för filtrering efter nyckelord och "svarta 
listor", fungerar PICS enligt principen "neutral rubricering" och filtrering av alla slags 
Internetadresser (URL). (Web-sidor, FTP, Usenetaews). Med hjälp av PICS förser man 
effektivt adresserna med 'Värdeneutrala etiketter". På dessa etiketter kan man sedan fylla i 
olika typer av information: klassning (t. ex. gradering av språk, nakenhet, sexuellt innehåll, 
våld) eller fingervisningar (sortering av innehållet utifrån vilken relevans eller vilket intresse 
det har för olika användargrupper). För att överhuvudtaget vara åtkomlig måste en adress 
dels ha en PICS-etikett, dels falla inom de parametrar som föräldrarna bestämt för sin 
hemdator. Klassningen kan göras av materialleverantörerna själva (t. ex. nöjesföretag med 
familj einriktade websidor) eller av tredje man (t. ex. religiösa grupper eller 
föräldraföreningar). Varje familj avgör vilket klassningssystem man vill ha och vad som är 
acceptabelt eller inte med hjälp av parametrarna. 
Figurerna kommer genom Netscape från WWW Consortium pages om PICS. Denna plats ger 
uttömmande teknisk information om PICS. (http://www.w3.org/pub/www/PICS) 
21 W3C är ett industriellt konsortium som försöker få till stånd standarder för utvecklingen av 
Web och kompatibiliteten mellan WWW-produkter genom att ta fram specifikationer och 
referensmjukvara. Konsortiet är internationellt med huvudkontor på MIT Laboratory for Computer 
Science i USA och DSfRIA i Europa vilka bägge ger lokalt stöd och utvecklar kärnverksamheten. 
Ursprungligen grundades W3C tillsammans med CERN, där Webb har sitt ursprung, med stöd 
från DARPA och Europeiska kommissionen. 
17 
Dessa klassningar kan distribueras och uppgraderas över flera kanaler on-line eller off-line 
(CD-ROM). 
Föräldrar och lärare kan begränsa tillträdet till adresser som dels har en PICS-etikett, dels 
överensstämmer med de parametrar som föräldrarna bestämt för sin hemdator. På 
videospel och webbmaterial som klassas av Recreational Software Advisory Concil 
(RSAC) kan föräldrar uppställa parametrar med värden från 0 till 4 enligt fyra kriterier 
(språk, nakenhet, sexuellt innehåll, våld). Varje familj bestämmer i enlighet med 
parametrarna vad som är acceptabelt eller inte. 
Till skillnad från V-chipen för TV (som behöver hårdvara för fullständig blockering av 
programmen) eller de flesta fristående mjukvarupaket på marknaden (som utan åtskillnad 
blockerar efter nyckelord), får man med PICS-kompatibla program ett effektivt sätt 
att indexera och sovra i innehållet och samtidigt en flexibel och billig lösning på 
skillnaderna mellan olika familjer och kulturer. Även om Internet kan ha givit upphov 
till nya risker, erbjuder den här tekniken nya möjligheter som inte finns för andra 
kommunikationskanaler. 
Förälder som ^ 
valjerktaa». Cg 
rinysmcstod Imehlll 
Etkett från leverantör A 
•i Etkettfraeföriag 
Mf litar ara för irtàsrtno av 
Figur 2: Användning av mjukvara förföräldrakontroll, baserad på etiketter från 
leverantörer och förlag samt utifrån de urvalskriterier som föräldrarna själva bestämt. 
Arbetet med att utforma etikettering och klassningssystem för datorinnehåll är också 
lovande för andra digitala tillämpningar, särskilt digital tv. Denna viktiga utveckling 
redogörs för i grönboken om skydd av minderåriga och mänsklig värdighet på området 
informationsförmedling och multimedia. 
e. I vilken utsträckning man kan använda sig av filtrering 
Ända sedan de första prototyperna - som var baserade på nyckelord och inte gjorde 
åtskillnad mellan pornografiska och medicinska adresser - har mjukvaran för filtrering 
förbättrats avsevärt. Även om man med mjukvaran för föräldrakontroll nu effektivt kan 
sovra efter vissa ord eller kända adresser, kan man emellertid inte på detta stadium sovra 
efter rena bilder utan tillhörande text, om inte de som konfigurerar mjukvaran är medvetna 
om den särskilda adressen. Naturligtvis kan klassningsorgan rubricera adresser på grundval 
av bildinnehåll och således möjliggöra PICS-filtrering. 
Analogt med detta betonar motståndarna till filtrering två huvudrisker: oacceptabelt 
material som för närvarande finns på Internet kan alltid hämtas från en oskyddad dator, och 
i de flesta hem kan datakunniga barn alltid kringgå föräldrarnas välmenta ansträngningar. 
Detta problem har studerats av PICS som menar att man inte kan manipulera systemet. 
Trots det fåtal begränsningar som den användarbaserade mjukvaran på marknaden för 
närvarande uppvisar, tycks det som om det snart kommer att finnas många billiga och 
effektiva sätt för föräldrar att skydda sina barn från olämpligt material 
f. Europeiska klassningssystem 
För att se till att användare har tillgång till klassningssystem som passar deras behov och 
för att undvika en situation där man måste förlita sig på system som utvecklats för USA där 
man kan ha en annan inställning till vad som är lämpligt innehåll för minderåriga, skall 
man uppmuntra upprättandet av europeiska klassningssystem. Detta skall emellertid 
inte behöva resultera i endast ett system eftersom någonting sådant skulle komma i konflikt 
med subsidiaritetsprincipen och se ut som ett försök till att pådyvla kulturell likformighet. 
Snarare borde europeiska leverantörer av material såväl som europeiska klassningsorgan 
aktivt uppmuntras till att etablera sina egna klassningssystem. Man bör i alla händelser se 
till att klassnings-, listnings- och självregleringssystem är baserade på öppna standarder 
som är framtagna på europeisk eller internationell nivå snarare än på standarder som 
bestämts av fabrikanterna. 
Parallellt bör man stimulera till att europeisk filtrerings- och spårningsmjukvara (för att 
spåra ursprunget till olagligt material) utvecklas inom ramen för gemenskapens FoTU-
program. 
Rapporteringssystem ('heta linjer') bör inrättas för att uppmuntra allmänheten till att 
upptäcka och rapportera olagliga och skadliga adresser. I USA spelar frivilliga 
övervakningsgrupper redan en viktig roll i arbetet med att uppdatera listor och verifiera 
klassningar. 
g. Utbildning av allmänheten 
Aldrig så sträng tillämpning av lagar eller blind tilltro till teknik kommer emellertid helt att 
kunna lösa frågorna om olagligt eller skadligt innehåll på Internet. Utbildningen av 
allmänheten kommer att spela en avgörande roll. Man bör därför uppmuntra till att göra 
användarna medvetna om möjligheterna och bristerna med Internet I synnerhet 
föräldrar och lärare bör vara tillräckligt väl underrättade för att kunna använda mjukvara 
som ger föräldrar möjlighet till kontroll och klassningssystem. 
6. HANDLINGSALTERNATIV/SLUTSATSER 
Kommissionen anser att följande åtgärder för att begränsa flödet av olagligt eller skadligt 
material på Internet bör vidtas. De syftar till att stärka de fördelar medborgare i Europeiska 
unionen kommer att ha av att få ökad tillgång till information genom Internet och bör -
beroende på art - vidtas antingen enligt bestämmelserna i EG-fördraget (fri rörlighet för 
tjänster) eller inom ramen för rättsliga och inrikes frågor. 
19 
Det rör sig om enförsta serie åtgärder för omedelbara insatser. De utgör inget hinder för 
ytterligare förslag som resultat av diskussioner kring grönboken om skydd av minderåriga 
och mänsklig värdighet på området informationsförmedling och multimedia. 
1. Olagligt material 
a. Samarbete mellan medlemsstaterna 
Det är viktigt med samarbete mellan medlemsstaterna för att bekämpa de källor där det 
brottsliga materialet härrör och begränsa spridningen av kopior. 
Det finns ett uppenbart behov av förstärkt samarbete inom området för rättsliga och inrikes 
frågor för att 
• utbyta information om dem som tillhandahåller brottsligt material och säkerställa att 
lagen om brottsligt material följs, 
• uppmuntra medlemsstaterna till att lägga fast en europeisk lägsta standard för 
brottsligt material. 
b. Ansvar för tiänsteleverantörer och värdtiänsteleverantörer 
En bedömning av om det behövs en europeisk ram för att klarlägga vilka föreskrifter och 
regler som skall gälla för tjänsteleverantörer och värdtjänsteleverantörer bör göras. 
c. Uppmuntra siälvreelerine 
Kommissionen kommer även fortsättningsvis att uppmuntra till samarbete mellan 
sammanslutningarna av Internetleverantörer för att hjälpa till med sjävregleringen. 
Denna process skall sättas igång i de medlemsstater där den ännu inte har börjat. 
Kommissionen kommer att uppmuntra diskussionen och forskningen kring tekniska 
frågor rörande tjänsteleverantöremas och värdtjänsteleverantörernas roll för hur man skall 
begränsa spridningen av olagligt material. 
2. Skadligt material 
Gemenskapsåtgärder för att stödia användningen av mjukvara för filtrering och 
klassningssystem 
• En rekommendation från rådet borde tas fram i form av ett tydligt politiskt budskap som 
uppmuntrar till användningen av mjukvara för filtrering såsom PICS och skapandet 
av klassningssystem för ett eller flera europeiska klassningssystem. Kommissionen har 
redan uppmanat industrin till att skapa en gemensam plattform så att filtreringssystemen 
kan användas över hela gemenskapen. 
• Europeiska materialleverantör bör uppmuntras till att samarbeta inom systemet genom 
att anta egna etiska regler för material som sprids via Internet och sörja för 
fortlöpande klassning av materialet. 
• Ett initiativ från kommissionen kommer att stödja upplysningssatsningar för föräldrar 
och lärare. 
3. Internationell frågor 
a. En internationell konferens 
Vid industriministrarnas möte den 8 oktober 1996 godtogs Tysklands erbjudande om att 
arrangera en internationell konferens. Den skulle kunna omfatta representanter från 
rättsväsendet samt tjänsteleverantörer, värdtjänsteleverantörer och användare. Den kommer 
att koncentrera sig på: 
• möjligheterna att vidta omedelbara åtgärder, inklusive internationella 
samarbetsformer, inom ramen för befintlig lagstiftning, 
• en diskussion om möjligheterna med en internationell konventton om olagligt eller 
skadligt innehåll 
b. Utvidgad dialos 
Eftersom dialogen bör inkludera så mång länder som möjligt skulle också ett organ med ett 
större antal medlemmar kunna delta såsom OECD, Världshandelsorganisationen, Förenta 
nationerna eller något av de mer specialiserade organen inom FN. 
4. Kompletterande åtgärder 
a. öppenhet 
Lagstiftningsfrågorna bör granskas på gemenskapsnivå på ett systematiskt och öppet sätt 
för att nå fram till konsekventa och verksamma rättsliga lösningar. 
b. En webbsida for information 
Man kommer att sätta upp en sida på World Wide Web (på en av kommissionens servrar) 
med originalmaterial och länkar till relevanta sidor på andra adresser. Denna webbplats 
kommer att ingå i en samling webbsidor som skall innehålla bred information och 
angränsande ämnen och som skall inrättas inom ramen för handlingsplanen Inlärning i 
informationssamhället, som nyligen antogs av kommissionen. 
Materialet här skulle bl. a. kunna vara a) information och vägledning för föräldrar, lärare 
och barn, b) information om mjukvara för föräldrakontroll, c) information om verksamheten 
inom officiella organ (EU-institutioner, medlemsstaterna, tredje länder, internationella och 
icke-statliga organisationer). 
21 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 487 slutlig 
DOKUMENT 
SV IS 16 06 
Katalognummer : CB-CO-96-517-SV-C 
ISBN 92-78-10307-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg