Förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 92/81/EEG vad gäller möjligheten att tillämpa nedsatta punktskatter på vissa mineraloljor som innehåller biobränslen och på biobränslen

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Inledning

I denna motivering avses med "biobränsle" en produkt som är framställd ur vissa förnybara energikällor och som omfattas av punktskatt i enlighet med direktiv 92/81/EEG [1]. Biobränslen kan särskilt användas, i ren eller utblandad form, som brännolja eller motorbränsle.

[1] EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

I kommissionens meddelande om alternativa bränslen för vägtransport och om åtgärder för att främja användningen av biobränslen [2] presenteras två alternativ för att främja användningen av sådana bränslen [3]:

[2] EGT C

[3] Efter att ha räknat bort möjligheten att subventionera odlingen av råvaror genom den gemensamma jordbrukspolitiken.

- Skattedifferentiering som gynnar biobränslen så att de blir mer konkurrenskraftiga.

- Krav på att en viss mängd biobränslen används i saluförda transportbränslen.

I detta förslag till rådets direktiv fastställs därför en ny skatteram för biobränslen. En obligatorisk minimihalt av biobränslen i saluförda bränslen från och med år 2005 kommer att fastställas genom ett annat förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv [4].

[4] EGT C

2. Bakgrund

2.1 Främjande av biobränslen

Kommissionen och rådet har sedan 1985 uppmuntrat utvecklingen av förnybara energikällor, särskilt biobränslen. I direktivet om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin [5] betonas vikten av dessa produkter för att minska medlemsstaternas beroende av importerad olja. Enligt direktivet är det tillåtet att blanda bensin med upp till 5 volymprocent etanol och upp till 15 volymprocent etyltertiärbutyleter (ETBE). Rådets beslut från 1993 och 1997 om främjande av förnybara energikällor i gemenskapen (programmen Altener [6] och Altener II [7]) syftar dessutom till att uppnå en marknadsandel för biobränslen på 5 % av den totala förbrukningen för motorfordon år 2005. Vidare rekommenderar kommissionen i vitboken från 1997 om förnybara energikällor [8] att man fastställer ett mål för produktionen av flytande biobränslen på 18 miljoner ton för år 2010, inom ramen för ett mer allmänt mål på en fördubbling av de förnybara energikällornas andel av energiförbrukningen till år 2010. Meddelandet om genomförandet av gemenskapsstrategin och handlingsplanen om förnybara energikällor (1998-2000) [9] stödjer denna inriktning. I meddelandet "Hållbar utveckling i Europa för en bättre värld: En strategi för hållbar utveckling i Europeiska unionen" [10], som lades fram vid Europeiska rådets möte i Göteborg den 15-16 juni 2001 betonas också biobränslenas stora betydelse dels i kampen mot klimatförändringar, dels för utvecklingen av ren energi.

[5] Rådets direktiv 85/536/EEG av den 5 december 1985 om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin (EGT L 334, 12.12.1985, s. 20).

[6] Rådets beslut 93/500/EEG av den 13 september 1993 om främjande av förnybara energikällor i gemenskapen (Altenerprogrammet) (EGT L 235, 18.9.1993, s. 41).

[7] Rådets beslut 98/352/EG av den 18 maj 1998 om ett flerårigt program för att främja förnybara energikällor i gemenskapen (Altener II) (EGT L 159, 3.6.1998, s. 53).

[8] KOM(97) 599 slutlig, 26.11.1997.

[9] KOM(2001) 69 slutlig, 16.2.2001.

[10] KOM(2001) 264 slutlig, 15.5.2001.

Nya rön pekar dessutom på att utvecklingen av biobränslen även skulle ha positiva effekter för jordbruket och sysselsättningen.

Slutligen understryker kommissionen i sin grönbok om en tryggad energiförsörjning i unionen [11] att skatteinstrument är helt nödvändiga för att nå de uppställda volymmålen eftersom man genom beskattning kan minska prisskillnaden mellan biobränslen och konkurrerande produkter.

[11] KOM(2000) 769 slutlig, 29.11.2000.

2.2 Skatteramen

Generellt sett finns det tre sätt att beskatta energiprodukter. Det rör sig om punktskatter som utgörs av specifika avgifter (fasta avgifter per fysisk mängd), särskilda skatter och avgifter samt slutligen moms som är en omsättningsskatt (proportionell mot produktens försäljningspris). För närvarande finns det ingen gemensam ram för energiprodukter förutom mineraloljor eller för andra skatter än punktskatter och moms.

Vad gäller punktskatter beslutade medlemsstaterna enhälligt 1992 att man skulle inrätta ett gemenskapssystem för beskattning av mineraloljor baserat på de två direktiven om harmonisering av strukturerna för punktskatter (92/81/EEG) och tillnärmning av punktskattesatser (92/82/EEG) [12] för mineraloljor. I dessa två direktiv fastställs en minimiskattesats för varje mineralolja beroende på användningsområde (t.ex. bränsle, industriell eller kommersiell användning eller uppvärmning). I praktiken är punktskatterna ofta betydligt högre än dessa gemensamma minimivärden, vilka inte har skrivits upp sedan 1992, och skillnaderna mellan de olika medlemsstaterna är stora.

[12] EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

Enligt direktiven är flera skatteundantag obligatoriska [13] och bestämmelserna tillåter dessutom att medlemsstaterna beviljar ytterligare specifika skatteundantag eller nedsatta skattesatser, antingen under skattekontroll eller efter en ansökan hos kommissionen, och på kommissionens förslag efter tillstånd enligt enhälligt beslut i rådet.

[13] T.ex. till förmån för bränslen som används inom den kommersiella luftfarten.

Orsaken till dessa undantag är ofta att man är rädd för att konkurrenskraften inom vissa ekonomiska sektorer skall minska när man på nationell nivå genomför ambitiösa skattereformer som innebär att vissa skatter höjs av miljöskäl.

Det finns emellertid även andra skäl till dessa undantag, bl.a. att man vill underlätta införandet av mer miljövänliga bränslen. Differentierade skatter kan t.ex. möjliggöra en snabbare utveckling av marknaden för bränslen med låg svavelhalt. Eftersom man kan tillämpa olika skattesatser på olika produkter beroende på miljökategori, är skatteincitament ett effektivt verktyg för att styra de ekonomiska aktörerna (företag och konsumenter) mot de produkter som är gynnsamma för en hållbar utveckling.

Undantagen kan också syfta till att utveckla kollektivtrafiken, främst i storstäderna. Man kan t.ex. tillåta skattebefrielse eller nedsatta skattesatser för bränslen för lokal allmän persontransport.

2.3 Beskattning av biobränslen

Innebörden av bestämmelserna i direktiv 92/81/EEG är bland annat att biobränslen som blandas i brännolja eller motorbränsle skall beskattas beroende på slutprodukt och slutanvändning. När till exempel etanol, som inte är en mineralolja enligt direktiv 92/81/EEG, blandas i bensin betraktas den som ett bränsle som omfattas av den bensinskatt som gäller i den berörda medlemsstaten.

Direktiv 92/81/EEG ger medlemsstaterna två möjligheter till åtgärder för skattebefrielse eller nedsatta skattesatser för att gynna biobränslen.

För det första innehåller artikel 8.2 d följande bestämmelse: "Utan att det påverkar tillämpningen av andra av gemenskapens bestämmelser får medlemsstater i följande fall helt eller delvis tillämpa regler om skattebefrielse eller nedsatta skattesatser för mineraloljor som under skattekontroll används ... i fråga om pilotprojekt för teknisk utveckling av mer miljövänliga produkter, särskilt när det gäller bränslen från förnybara källor".

För det andra fastställs följande i artikel 8.4: "Rådet får genom enhälligt beslut på kommissionens förslag tillåta en medlemsstat att införa ytterligare regler om skattebefrielse eller nedsättning av skatten som motiveras av speciella hänsyn".

Förstainstansrätten ogiltigförklarade i september 2000 [14] kommissionens beslut från april 1997 riktat mot Frankrike i fråga om statligt stöd [15]. Stödet utgjordes av en nedsatt skattesats för etyltertiärbutyleter (ETBE) och betraktades som icke förenligt med gemenskapsrätten eftersom den rättsliga grunden för skatteundantag (artikel 8.2 d i direktiv 92/81/EEG) inte var tillämpbar i och med att den franska produktionen av ETBE hade passerat pilotprojektstadiet.

[14] Förstainstansrättens dom av den 27 september 2000, mål T-184/97, BP Chemicals/kommissionen.

[15] Beslut av den 9 april 1997, SG(97) D/3266.

Fram till tidpunkten för förstainstansrättens beslut hade medlemsstaterna endast använt sig av artikel 8.2 d i samband med skattebefrielse eller nedsättning av skatten på biobränslen. Sedan dess har emellertid Frankrike, Italien och Förenade kungariket vänt sig till kommissionen med begäran om undantag för att tillämpa nedsatta punktskatter på biobränslen med hänvisning till artikel 8.4.

3. Direktivförslagets mål och räckvidd

Inom ramen för unionens åtaganden vad gäller minskade utsläpp av växthusgaser är utveckling av förnybar energi, särskilt biobränslen, en klar prioritet. Dessutom blir frågan om en tryggad energiförsörjning allt viktigare.

Skatteincitament är ett effektivt styrmedel för miljö- och energipolitiken. Skatterna utgör en betydande del av energiprodukternas försäljningspris, särskilt för brännolja och motorbränslen.

En lämplig differentiering av punktskatterna gör det möjligt att utveckla produktionen av biobränslen genom att man minskar merkostnaden jämfört med fossila bränslen. Om oljepriset rör sig mellan 25 och 30 dollar per fat blir merkostnaden för ren biodiesel (som inte blandas med fossilt bränsle) ungefär 0,25-0,30 euro per liter jämfört med fossil diesel [16].

[16] EGT C

Skatter som styrmedel blir ofta effektivare om beskattningen eller skattelättnaden ingår i en ram tillsammans med andra tekniska, rättsliga och ekonomiska åtgärder. Detta är fallet här eftersom två direktiv upprättas parallellt. Det ena rör krav på att en viss mängd biobränslen blandas i saluförda transportbränslen, och det andra innebär att medlemsstaterna ges tillgång till ett flexibelt ekonomiskt styrmedel för att genomföra det första förslaget och till och med gå ännu längre.

Behovet av att upprätta en enkel och lättöverskådlig ram för att minska punktskatten på biobränslen uppmärksammades redan 1992 i ett förslag till direktiv om punktskatter på biobränslen från jordbruksprodukter [17], och senare 1997 i artikel 14.1 b och c (biomassa och avfall) i förslaget till rådets direktiv om en omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter [18] enligt vilken medlemsstaterna får tillämpa fullständiga eller partiella undantag, eller nedsättningar av skattenivån för biobränslen. Tyvärr antogs inte förslaget från 1992 av rådet [19] och förslaget från 1997 ligger fortfarande på dess bord [20].

[17] Förslag av den 19 februari 1992 (KOM(92) 36 slutlig, offentliggjort i EGT C 73, 24.3.1992, s. 6), ändrat den 1.7.1994 (KOM(94) 147 slutlig, offentliggjort i EGT C 209, 29.7.1994, s. 9. Förslaget kallas ofta "Scrivenerförslaget".

[18] KOM(97) 30 slutlig av den 12.3.1997.

[19] Förslag tillbakadraget av kommissionen 1999.

[20] Föreliggande förslag till direktiv påverkar inte förslaget från 1997.

Den definition på biobränslen som återfinns i förslaget från 1997 är fortfarande giltig med tillägg av "vatten" som bland annat används i vissa bränslen och tillsatser ("aquazole").

Förutom de program för att främja biobränslen med hjälp av skatteincitament som redan finns i vissa länder, kan man genom medlemsstaternas senaste budgetar och de diskussioner som förs i flera av de nationella parlamenten tydligt se att intresset för att utveckla biobränslen håller på att öka.

Förslagen har olika karaktär vad gäller de berörda produkterna, men i allmänhet innehåller de skatteåtgärder, främst sänkta punktskatter.

Eftersom det finns en risk för att medlemsstaterna kommer att lämna in alltfler enskilda ansökningar om skattebefrielse och skattenedsättning enligt artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG anser kommissionen att det ligger i gemenskapens intresse att upprätta en rättslig ram, grundad på artikel 93 i fördraget, som ger de ekonomiska aktörerna och medlemsstaterna den rättsliga säkerhet som krävs för att utveckla en riktig marknad för dessa produkter. En sådan gemensam ram skulle underlätta den inre marknadens funktion.

Enligt detta förslag till direktiv får medlemsstaterna under skattekontroll minska punktskatterna i proportion till den andel biobränsle som ingår i det slutliga bränslet. En sådan proportionell skattereduktion ligger i linje med direktivets syfte eftersom den potentiella reduktionen av slutproduktens punktskatt blir större ju större andel biobränsle som används.

Slutproduktens faktiska skattebelopp får inte vara lägre än 50 % av den vanliga punktskatten för motsvarande motorbränsle, bland annat för att medlemsstaternas förlorade skatteintäkter inte skall bli alltför stora. Det planeras övergångsbestämmelser för rena biobränslen som var helt befriade från punktskatt fram till den 1 januari 2001. Om så krävs på grund av särskilda omständigheter på nationellt plan kan dessutom ytterligare regler om skattebefrielse eller nedsättning av skatten godtas, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG.

För att begränsa konkurrenssnedvridningarna och ge producenter och distributörer ett incitament att sänka självkostnadspriset, uppmanas medlemsstaterna i förslaget att skapa mekanismer för de sänkta punktskatterna så att dessa kan anpassas till råvaruprisutvecklingen. På så sätt kan man se till att skattelättnaderna, till exempel i samband med en varaktig uppgång av råoljepriset, inte innebär en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen [21].

[21] Exempel: Självkostnadspriset för en liter ren biodiesel (dvs. 100 % jordbruksprodukter) är cirka 0,35 euro högre än för fossil diesel om råoljepriset är 20 dollar per fat. Skillnaden minskar emellertid till 0,20 euro om oljepriset ökar till 35 dollar.

I förslaget föreskrivs en frivillig ytterligare skattereduktion för biobränslen som används vid lokal allmän passagerartrafik, bland annat taxibilar, samt fordon som används i offentlig tjänst i den mån som dessa anses vara lämpliga och passande för demonstrationssyfte i meddelandet om alternativa transportbränslen.

Med hänsyn till målet om en fri rörlighet för varor på den inre marknaden är det endast biobränslen som är avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja som bör omfattas av bestämmelserna i direktiv 92/12/EEG om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor [22]. Det kommer att fastställas genomförandebestämmelser för att klargöra vad som menas med en produkt "som är avsedd att användas som motorbränsle eller brännolja".

[22] EGT L 76, 23.3.1992, s. 1.

Slutligen finns det anledning att se till att undantagen övervakas, främst genom att se till att giltigheten begränsas.

4. Sammanfattning

Genom detta förslag till direktiv (om ändring av direktiv 92/81/EEG) kommer man att kunna bemöta det aktuella behovet av att tillnärma de nationella skattebestämmelserna för biobränslen samtidigt som man hjälper medlemsstaterna att skapa de ekonomiska och rättsliga förhållanden som krävs för att uppnå målen om begränsade utsläpp av växthusgaser och tryggad energiförsörjning i Europeiska unionen. Dessa mål anges även i förslaget till direktiv om en minimiandel biobränslen i sålda bränslen från och med år 2005.

Förslaget till skattedirektiv gör det möjligt att skapa flexibla styrmedel som med hänsyn till subsidiaritetsprincipen kommer att kunna anpassas till varje medlemsstats budgetbegränsningar, lokala förhållanden (till exempel inom jordbruket) och val av tekniska lösningar.

2001/0266 (CNS)

Förslag till RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiv 92/81/EEG vad gäller möjligheten att tillämpa nedsatta punktskatter på vissa mineraloljor som innehåller biobränslen och på biobränslen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [23],

[23] EGT C

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [24],

[24] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [25], och

[25] EGT C

av följande skäl:

(1) I artikel 6 i fördraget föreskrivs det att miljöskyddskraven skall integreras i gemenskapens politik och verksamhet i syfte att främja en hållbar utveckling.

(2) Som part till FN:s ramkonvention om klimatförändringar, godkänd genom rådets beslut 94/69/EG [26], har gemenskapen åtagit sig att vidta nödvändiga åtgärder för att stabilisera atmosfärens växthusgaskoncentrationer på en nivå som innebär att klimatsystemet inte utsätts för farliga störningar.

[26] EGT L 33, 7.2.1994, s. 11.

(3) I sin resolution av den 8 juni 1998 [27] gav rådet sitt stöd till kommissionens förslag om en gemenskapsstrategi och handlingsplan för förnybar energi, och krävde särskilda åtgärder för att gynna biobränslen, dvs. brännolja elle som utvinns ur förnybara energikällor.

[27] EGT C 198 24.6.1998, s. 1.

(4) I kommissionens meddelande "Hållbar utveckling i Europa för en bättre värld: En strategi för hållbar utveckling i Europeiska unionen" [28] betonas de alternativa bränslenas stora betydelse i kampen mot klimatförändringar och för utvecklingen av ren energi.

[28] KOM(2001) 264 slutlig/2, 19.6.2001.

(5) En utveckling av biobränslen skulle förbättra spridningen av gemenskapens energikällor och därmed bidra till energiförsörjningstryggheten på medellång och lång sikt.

(6) Priserna på de olika energiprodukterna är nyckelparametrar för de gemensamma strategierna för miljöskydd, energi och transport. Eftersom biobränslen omfattas av beskattning enligt rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor [29] skulle en lämplig differentiering av punktskatterna göra det möjligt att utveckla biobränslena genom att man minskar merkostnaden för dessa produkter jämfört med fossila bränslen.

[29] EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

(7) Det är därför lämpligt att upprätta en gemenskapsram för nedsatta punktskatter på biobränslen i syfte att gynna den inre marknaden och uppnå en tillfredsställande rättssäkerhet för medlemsstaterna och de ekonomiska aktörerna.

(8) En sådan skattedifferentiering bör ingå i ett enhetligt paket avför tekniska, rättsliga och ekonomiska åtgärder. I Europaparlamentets och rådets direktiv [...] av den [...] om främjande av biobränslen för transport [30] fastställs det bland annat att alla saluförda bränslen skall innehålla en minimiandel biobränslen.

[30] EGT L

(9) Medlemsstaterna bör ges den nödvändiga friheten att utforma och genomföra åtgärder som är anpassade till deras nationella förhållanden.

(10) Snedvridningen av konkurrensen bör begränsas och producenter och distributörer bör ges ett incitament att sänka sina kostnader, särskilt genom att medlemsstaterna skapar mekanismer för de sänkta punktskatterna så att dessa kan anpassas till råvaruprisutvecklingen.

(11) I vissa fall bör man tillåta punktskattesatser som ligger under den miniminivå som anges i rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor [31].

[31] EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG.

(12) Det är nödvändigt med särskilda åtgärder för lokal allmän passagerartrafik, bland annat taxibilar, samt fordon som används i offentlig tjänst. Det bör även fastställas en övergångsperiod för rena biobränslen som den 1 januari 2001 var helt befriade från punktskatt.

(13) Åtgärderna för differentiering av punktskatter under skattekontroll får kompletteras med ytterligare regler om skattebefrielse eller nedsättning av skatten, i enlighet med förfarandet i artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG. Senast den 31 december 2007 bör kommissionen lämna en rapport till rådet om dessa kompletterande åtgärder.

(14) Giltigheten för de sänkta punktskatterna bör begränsas för att göra det möjligt att övervaka tillämpningen.

(15) Ett flerårigt program med en löptid på högst sex år uppfyller planeringsbehoven för investeringsprojekten i de berörda sektorerna.

(16) Vissa biobränslen bör, om de är avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja, likställas med mineraloljor så att de kan omfattas av bestämmelserna i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor [32]. Det bör fastställas genomförandebestämmelser för att på gemenskapsnivå definiera vad som avses med produkter avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja.

[32] EGT L 76, 23.3.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2000/47/EG(EGT L 193, 29.7.2000, s. 73).

(17) Bestämmelserna i detta direktiv påverkar inte tillämpningen av artikel 27.1 a och b i rådets direktiv 92/83/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker [33] vad gäller den obligatoriska skattebefrielsen för denaturerad alkohol och bestämmelserna om dess distribution, eftersom nuvarande skattesystem endast får tillämpas på särskilda typer av denaturerad alkohol som används som bränsle eller tillsats i bränsle enligt beskrivningen i artikel 2.3 i direktiv 92/81/EEG.

[33] EGT L 316, 31.10.1992, s. 21.

(18) Eftersom de åtgärder som krävs för att genomföra detta direktiv är åtgärder med allmän räckvidd i enlighet med artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [34] bör de fastställas enligt det föreskrivande förfarande som anges i artikel 5 i samma beslut.

[34] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(19) Medlemsstaterna bör i informationssyfte meddela kommissionen när de antar nationella skatteåtgärder till förmån för biobränslen. Detta innebär dock inte att medlemsstaterna befrias från skyldigheten att underrätta kommissionen enligt artikel 88.3 i fördraget. Detta direktiv föregriper inte utgången av eventuella förfaranden för statligt stöd som kan inledas enligt artiklarna 87 och 88 i fördraget.

(20) Direktiv 92/81/EEG bör därför ändras.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 92/81/EEG ändras på följande sätt:

1. I artikel 2.1 skall följande punkter m och n läggas till:

"m) produkter som omfattas av KN-nummer 1507-1518, när de är avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja,

n) produkter som omfattas av KN-nummer 2905 11 00 och som inte är av syntetiskt ursprung, när de är avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja."

2. I artikel 2a.1 skall följande punkter f och g läggas till:

"f) produkter som omfattas av KN-nummer 1507-1518, när de är avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja,

g) produkter som omfattas av KN-nummer 2905 11 00 och som inte är av syntetiskt ursprung, när de är avsedda att användas som motorbränsle eller brännolja."

3. Följande artikel 2b skall föras in:

"Artikel 2b

Vid tillämpning av artikel 2.1 m och n och artikel 2a.1 f och g skall innebörden av en produkt avsedd att användas som motorbränsle eller brännolja fastställas enligt förfarandet i artikel 9a.2."

4. Följande punkt IIa skall föras in:

"IIa. Nedsatta skattesatser för biobränslen

Artikel 8b

Under perioden 1 januari 2002 - 31 december 2010 får medlemsstaterna, utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 8f, under skattekontroll tillämpa en nedsatt skattesats för de skattepliktiga produkter som avses i artikel 2, om de består av eller innehåller ett eller flera av nedanstående biobränslen:

a) produkter som omfattas av KN-nummer 1507-1518 samt 4401 och 4402.

b) produkter som omfattas av KN-nummer 2207 20 00 och 2905 11 00 och som inte är av syntetiskt ursprung.

c) produkter som kommer från biomassa.

d) Vatten (KN-nummer 2201 och 2851 00 10).

Med "biomassa" avses den biologiskt nedbrytbara delen av produkter, avfall och restprodukter från jordbruk (inbegripet material av vegetabiliskt och animaliskt ursprung), skogsbruk och därmed förknippad industri, liksom den biologiskt nedbrytbara delen av industriavfall och kommunalt avfall.

Artikel 8c

1. Nedsättningen av punktskatterna som är resultatet av tillämpningen av nedsatta skattesatser enligt artikel 8b, får inte vara större än det punktskattebelopp som skulle ha tagits ut på den volym biobränslen som ingår i de produkter som kan omfattas av ovannämnda nedsättning.

2. De skattenivåer som medlemsstaterna tillämpar på produkter som består av eller innehåller biobränslen enligt artikel 8b får vara lägre än de miniminivåer som anges i direktiv 92/82/EEG.

När dessa produkter är avsedda att användas, försäljas eller användas som motorbränsle får skattenivån dock inte vara lägre än 50 % av medlemsstatens vanliga punktskatt för motsvarande motorbränsle.

Med skattenivå avses den totala indirekta skatten, med undantag för moms, beräknad direkt eller indirekt på den konsumerade kvantiteten av produkten.

3. De medlemsstater som fram till den 1 januari 2001 helt befriat produkter som endast utgörs av biobränslen från skatt får förlänga denna skattebefrielse fram till den 31 december 2003.

Artikel 8d

1. För de produkter som består av eller innehåller sådana biobränslen som avses i artikel 8b och som används vid lokal allmän passagerartrafik, däribland taxibilar, samt fordon som används i offentlig tjänst får under skattekontroll en ytterligare skattenedsättning beviljas motsvarande den nedsättning som fastställs i artikel 8b.

2. Begränsningen enligt artikel 8c.2 andra stycket gäller inte i det fall som anges i punkt 1 ovan.

Artikel 8e

De nedsatta skattesatser som tillämpas av medlemsstaterna skall anpassas till råvaruprisutvecklingen så att nedsättningarna inte leder till en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen i samband med en varaktig uppgång av råoljepriset.

Anpassningen beror på råoljeprisets variationer under de föregående tolv månaderna. Prisvariationerna uppskattas med hjälp av månadsgenomsnittet för oljepriset, sk. "brent dated".

Artikel 8f

1. Den nedsättning som avses i artikel 8b får inom ramen för ett flerårigt program beviljas för mer än ett kalenderår genom ett tillstånd från en administrativ myndighet till en ekonomisk aktör. Löptiden för ett sådant tillstånd får inte överskrida sex på varandra följande år. Perioden får eventuellt förlängas.

2. Inom ramen för ett flerårigt program, för vilket tillstånd har givits av en administrativ myndighet före den 31 december 2010, får medlemsstaterna tillämpa den nedsättning som avses i artikel 8b efter den 31 december 2010 fram till programmets slut, utan möjlighet till förlängning.

Artikel 8g

Medlemsstaterna skall senast den 31 december 2002, och därefter en gång per år, lämna in förteckningen över de nedsatta skattesatser som tillämpas i enlighet med punkt IIa.

Artikel 8h

Kommissionen skall senast den 31 december 2007 rapportera till rådet om frågor som rör skatter, ekonomi, jordbruk, energi, industri och miljö i samband med de nedsatta skattesatser som har beviljats i enlighet med punkt IIa. En rapport skall också lämnas om ytterligare skattebefrielse eller nedsättning av skatt som beviljats för biobränslen i enlighet med förfarandet i artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG. Vid behov skall kommissionen lägga fram förslag om att denna befrielse eller nedsättning skall upphöra, ändras eller förlängas."

5. Punkt IV skall ändras enligt följande:

a) Titeln skall ersättas med följande:

"Allmänna bestämmelser och slutbestämmelser"

b) Följande artikel 9a skall föras in:

"Artikel 9a

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté för punktskatter som inrättats genom artikel 24.1 i direktiv 92/12/EEG.

2. Vid hänvisning till denna punkt skall det föreskrivande förfarande som avses i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med hänsyn till bestämmelserna i artikel 7 i samma beslut.

3. Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader."

Artikel 2

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 3

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 4

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande