MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN ATT ANPASSA EU:S REGLER OM PAKETRESOR TILL DEN DIGITALA UTVECKLINGEN /* COM/2013/0513 final */





MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN ATT ANPASSA EU:S REGLER OM PAKETRESOR TILL DEN DIGITALA UTVECKLINGEN 1. PAKETRESOR I EU UNDER 2000-TALET Med runt 1,8 miljoner företag, de flesta små och medelstora företag, som sysselsätter omkring 5,2 % av den totala arbetskraften är turismen en viktig ekonomisk sektor och en källa till tillväxt inom Europeiska unionen. Resor, turism och tillhörande sektorer står för runt 10 % av EU:s BNP[1]. EU är världens ledande resmål, med 400 miljoner internationella ankommande resenärer under 2012[2]. Européerna gjorde mer än 1 miljard semesterresor under 2011[3], nästan 80 % av dem inom EU[4]. Trots den ekonomiska krisen fortsatte antalet internationella ankommande turister inom EU att stiga (med mer än 7 %) mellan 2010 och 2012, och även antalet semesterresor som européerna gjorde. Det här gör turismen till en av de sektorer inom EU:s ekonomi som har lättast att återhämta sig. För att säkerställa att de resetjänster som säljs på EU:s marknad håller hög kvalitet skyddar EU:s lagstiftning resenärernas rättigheter, framför allt när det gäller semesterpaket. Men resemarknaden har förändrats, i synnerhet på grund av internet, sedan paketresedirektivet[5] antogs för mer än 20 år sedan. Kommissionen måste bemöta de omfattande kraven från branschen, konsumenterna och lagstiftarna på att hålla direktivet uppdaterat och anpassat för den digitala tidsåldern. En översyn av direktivet kommer, i linje med EU:s strategi för turism[6], att hjälpa till att stärka den europeiska turismen genom att anpassa de befintliga reglerna till ändrade kundbeteenden, vilket meddelats av strategin för konsumentpolitiken i EU[7] och upprepats i den andra rapporten om EU-medborgarskapet[8]. Genom att omfatta nya kombinationer av resetjänster kommer det att påverka ungefär 50 % av marknaden och bör öka resenärernas tillit och tillfredsställelse. 2. DET VIDARE RAMVERKET FÖR EU-RÄTTIGHETER FÖR SEMESTERFIRARE Konsumenter som köper enskilda resetjänster är skyddade av många olika EU-regler och nationella regler, oavsett om de bokar via en lokal resebyrå, online eller via telefon. EU-reglerna syftar till att garantera att konsumenterna, i egenskap av avtalets mest sårbara part, i synnerhet när de reser, omfattas av en allmän uppsättning rättigheter som begränsar problem och garanterar en godtagbar service över hela EU. När de köper semesterpaket omfattas de av extra skydd. · Allmänna konsumenträttigheter före, under och efter köp av en resa Rese- och turismtjänster (t.ex. inkvartering och biluthyrning) omfattas av EU:s allmänna konsumentlagstiftning[9], vilket innebär att konsumenter som planerar en resa skyddas mot otillbörliga metoder i hela EU. Näringsidkarna måste visa produktens fulla pris, till exempel inklusive lokala avgifter, skatter och administrativa avgifter. Annonseringen får inte vara missledande eller lura konsumenterna att köpa en produkt som de annars inte skulle ha köpt. Till exempel får inte näringsidkare på webbplatser som visar priser eller kundrecensioner utge sig för att vara konsumenter eller föra vidare uppenbart felaktig information[10]. När resetjänster säljs online ska säljarna tillhandahålla detaljerad information, inklusive sin kontaktinformation och en beskrivning av produkten. De får inte använda sig av kryssrutor som markerats i förväg för att få konsumenter att köpa ytterligare tjänster.[11]. Vidare får avtal om resetjänster inte innehålla orättvisa villkor. Till exempel får säljaren inte införa villkor som konsumenten inte hade någon faktisk möjlighet att läsa innan avtalet undertecknades. Om en näringsidkare som är baserad i en annan medlemsstat gör affärer (till exempel online) i den medlemsstat där denne bor skyddas EU-konsumenterna i allmänhet av sitt lands konsumentlagstiftning, och de får stämma näringsidkaren, och kan enbart bli stämda, i sitt eget land[12]. Exempel: Janne bokade ett hotell på Mallorca via en populär webbplats med reserecensioner. När han kom till hotellet upptäckte han att hans rum vette mot en bakgata, vilket inte stämde överens med webbplatsens beskrivning, enligt vilken alla rum hade en balkong med havsutsikt. Sådan missledande marknadsföring är förbjuden enligt direktivet om otillbörliga affärsmetoder. · Passagerarrättigheter EU är den första regionen i världen som har en omfattande lagstiftning om passagerarrättigheter för alla transportsätt: luftfart, järnväg, till sjöss och buss och turistbuss[13]. Passagerarrättigheterna baseras på tre huvudprinciper: icke-diskriminering; korrekt information i rätt tid; och omedelbar och proportionerlig hjälp. Passagerare måste vara korrekt informerade om sina rättigheter före avresa, har rätt till återbetalning eller att bli omdirigerade om deras resa blir avbruten och måste få hjälp och, under vissa villkor, ersättning. Exempel: Maria bokade en flygresa i oktober för att tillbringa julledigheten med sin familj. En vecka innan hon skulle åka fick hon reda på att flygbolaget hade ställt in hennes flyg på grund av dålig biljettförsäljning. Eftersom flygbolaget inte kunde erbjuda henne någon alternativ avgång tvingades det betala ersättning. Ersättningen gjorde det möjligt för Maria att köpa nya biljetter med ett annat flygbolag. · Andra rättigheter som ingår i rese- och turismlagstiftningen Annan mer specifik lagstiftning finns på plats för att skydda resenärernas intressen, t.ex. förordning 1008/2008[14], som kräver att flygpriser publiceras inklusive alla skatter och avgifter som tillämpas, och direktivet om tidsdelat boende 2008/122/EG[15] som fastställer stränga informationskrav och en 14-dagars ångerrätt för att skydda konsumenter mot oönskade avtal. · Särskilda rättigheter för paketresenärer Paketarrangemang och semesterpaket utgör komplexa kombinationer av resetjänster som vanligtvis inkluderar transport och inkvartering och kan inkludera andra tjänster, t.ex. biluthyrning eller utflykter. Eftersom flera olika leverantörer ofta är involverade kan ett problem med en tjänst påverka de andra. Resenären kan uppleva att det är svårt att ha att göra med underleverantörer på grund av språkbarriärer eller kulturella skillnader på resmålet och kommer, i sådana fall, inte ens att ha ett avtal med de olika tjänsteleverantörerna. Dessa villkor och den gränsöverskridande dimensionen hos många av dessa tjänster ledde till att EU under 1990 introducerade paketresedirektivet. Direktivet erbjuder omfattande skydd som inte finns för köpare av enskilda resetjänster, genom att göra återförsäljaren och/eller arrangören ansvarig för ett korrekt utförande av alla tjänster som ingår i resepaketet, och kräver att paketresenärer får gottgörelse och sänds hem om den ansvarige tjänsteleverantören försätts i konkurs. DE TIO HUVUDRÄTTIGHETERNA ENLIGT 1990 ÅRS PAKETRESEDIREKTIV 1. Du får all nödvändig information om semestern innan du undertecknar avtalet. 2. Du har alltid en part (antingen återförsäljaren eller arrangören: namnet och adressen kommer alltid att anges i avtalet) som är ansvarig för att alla de tjänster som ingår i kontraktet utförs korrekt. 3. Du får ett nödnummer eller en kontaktpunkt där du kan komma i kontakt med arrangören eller resebyrån. 4. Du kan föra över din bokning till en annan person om du inte kan åka på semestern själv. 5. Priset på din resa kan inte ändras senare än 20 dagar före avresa, och innan dessa bara i mycket begränsade fall. 6. Du kan säga upp avtalet och få tillbaka dina pengar om någon av de väsentliga delarna av resepaketet har ändrats. 7. Om den näringsidkare som ansvarar för din semester ställer in resepaketet innan avresa kan du få tillbaka pengarna och ersättning, i förekommande fall. 8. Om viktiga delar av resepaketet inte kan tillhandahållas efter avresa måste alternativa arrangemang anordnas utan extra kostnad, så att du kan fortsätta din semester. 9. Du har rätt att få hjälp omgående om du hamnar i svårigheter. 10. Om den ansvarige näringsidkaren försätts i konkurs kommer dina förskottsbetalningar att återbetalas och om din resa har påbörjats kommer du att sändas hem. 3. FÖRBÄTTRING AV PAKETRESEDIREKTIVET · Varför behövs en förbättring? I takt med att allt fler människor är uppkopplade mot internet[16] har resemarknaden i allt större grad flyttat online. Under 2011 stod den onlinebaserade reseförsäljningen för omkring 35 % av alla resebokningar. Enbart under mars 2013 besökte nästan 183 miljoner medborgare en onlinebaserad resewebbplats[17]. Resemarknaden har även förändrats av avregleringen inom flygsektorns, vilket har lett till billigare och mer lättåtkomliga flygbiljetter. Paketresedirektivet antogs vid en tidpunkt då folk gick till en resebyrå för att köpa sina semesterresor, vanligtvis som startfärdiga lösningar som omfattade allt. I nuläget, även om 23 % av EU:s resenärer fortfarande köper traditionella, färdiga resepaket, köper fler och fler antingen olika delar av sina resor separat (54 % av de européer som åkte på semester under 2011), eller så köper de skräddarsydda semesterresor som har satts samman av en eller flera kommersiellt sammankopplade näringsidkare och som passar deras behov och preferenser[18]. Även om detta är typiskt för onlineförsäljning finns det här formatet också hos större resebyråer som sätter samman resor åt sina kunder. Sådana ”kombinerade researrangemang” står nu för 23 % av semestermarknaden, ungefär 118 miljoner resor varje år. De omfattar researrangemang med inslag som resenärerna vanligtvis associerar med resepaket, liksom arrangemang där en näringsidkare som erbjuder resetjänster enbart underlättar den enskilda bokningen av en annan resetjänst. Tillkomsten av dessa nya typer av resor har skapat tvetydigheter, eftersom både företag och konsumenter kan bli osäkra om huruvida de omfattas av lagstiftningen. I Club-Tour-målet[19] slog domstolen fast att en kombination turisttjänster som tillhandahålls av en resebyrå för att uppfylla konsumentens specifika krav omfattas av direktivet fram till dess att avtalet sluts. Tillämpningen av direktivet och detta avgörande, framför allt för onlineförsäljningen, har lett till att det uppstått komplexa rättsliga frågor och domstolsfall i medlemsstaterna[20]. I praktiken kan det rättsliga skyddet skilja sig åt beroende på hur, var och av vem arrangemanget erbjuds till försäljning, även om resekomponenterna kan vara identiska. Flera medlemsstater har bemött den nya marknadsutvecklingen, på olika sätt. Vissa[21] har lagar som syftar till att skydda konsumenter som köper tjänster som liknar traditionella paketresor. Till exempel så förbättrade Storbritannien nyligen skyddet vid obestånd och utökade det till att omfatta operatörer som säljer utrikes flygresor plus åtminstone ytterligare en resetjänst (den så kallade ”Flight Plus”-reformen)[22]. På liknande sätt kräver Sverige skydd vid obestånd för researrangemang som består av separata transport- och inkvarteringstjänster som tillsammans har påtagliga likheter med ett paketarrangemang. Även tysk lagstiftning tar konsumenternas uppfattning i beaktande när de bedömer huruvida en viss kombination av resetjänster omfattas av reglerna om resepaket. I den här nya marknadsmiljön bemöter de nuvarande EU-reglerna inte längre konsumenternas och företagens behov. De olika rättsliga kraven i medlemsstaterna, till exempel om förhandsinformation, ansvar och skydd vid obestånd, innebär att företag har större svårighet att expandera sin verksamhet över gränserna. Reseföretag konkurrerar alltså inte längre på lika villkor. Olika regler i olika medlemsstater gör det också svårt för mindre företag att sälja sina produkter över gränserna, vilket leder till mindre valfrihet för konsumenterna. Direktivet genererar också onödig byråkrati, exempelvis eftersom de regler som hör ihop med tryckta broschyrer är föråldrade. Direktivets föråldrade omfattning innebär också att konsumenter kan förlora pengar när de köper reseprodukter som inte omfattas, samtidigt som de tror att de är skyddade. HUVUDPROBLEM MED DET BEFINTLIGA DIREKTIVET · Av EU-medborgarna trodde 67 % felaktigt att de var skyddande när de köpte dessa ”nya resepaket”. · Det är dubbelt så stor risk att de som använder ”nya resepaket” har problem jämfört med dem som använder traditionella, färdiga paket. Om det uppstår ett problem är dessutom genomsnittskostnaden för konsumenten nästan 600 euro jämfört med mindre än 200 euro för traditionella resepaket. · Den totala förlusten för köpare av ”nya resepaket” inom EU är mer än 1 miljard euro årligen. · Otydliga och splittrade regler om rättsligt ansvar är en börda för både konsumenter och företag. · Företag i EU som säljer likvärdiga reseprodukter konkurrerar inte på lika villkor. De allmänna regler om konsumentskydd och passagerarrättigheter som gäller för individuella resetjänster passar inte de nya kombinerade researrangemangen. Sålunda finns det ett tydligt behov av lagstiftning som inriktar sig mot dessa. En modernisering av direktivets regler och en anpassning av dem till internets tidsålder skulle därför ge påtagliga fördelar. · Hur moderniserar förslaget de befintliga reglerna? Förslaget förtydligar det befintliga direktivet och uppdaterar det i enlighet med den rättsliga utvecklingen och marknadsutvecklingen. För det första, samtidigt som det fortfarande fokuserar på ”resepaket” så är det vidare i sin omfattning och omfattar klart och tydligt nya kombinerade researrangemang som ofta används. Det inrättar ett flexibelt system för affärsresor som undviker överreglering, genom att det undantar affärsresor som köps enligt ett ramavtal från en näringsidkare som specialiserat sig på att arrangera affärsresor. Exempel: Thomas bokade en flygresa till Thailand direkt från webbplatsen tillhörande flygbolag X. När han bokade erbjöds han inkvartering på ett hotell. Han köpte båda tjänsterna och betalade ett pris där allt ingick på flygbolagets webbplats. Hans vän Håkan hade under tiden köpt inkvartering på samma hotell och en flygresa med samma flygbolag via ett färdigt resepaket som såldes av Leisure Group Y. När de var i Thailand försattes flygbolag X i konkurs och deras hemresa ställdes in. Thomas blev då tvungen att boka sin resa själv för att komma hem, vilket kostade honom 700 euro utöver kostnaden för hans ursprungliga biljett. Håkan, däremot, skickades hem utan ytterligare kostnad tack vare Y:s konkursskydd. I och med det här förslaget skulle Thomas sändas hem utan ytterligare kostnad – på exakt samma sätt som Håkan. För det andra garanterar förslaget ökad öppenhet på marknaden genom att göra det möjligt för alla resenärer att tydligt se huruvida de erbjuds ett resepaket eller inte, och att på det sättet undvika förvirring. Det uppdaterar också informationskraven och tar hänsyn till utvecklingen av EU:s konsumentlagstiftning sedan 1990. För det tredje avskaffar förslaget särskilda regler för broschyrer: i och med internet verkar behovet av särskild, tryckt information ha minskat. De nuvarande reglerna har lett till att företag i onödan har tryckt sitt annonsmaterial och ådragit sig onödiga kostnader på 390 miljoner euro om året. Förslaget garanterar emellertid att resenären fortfarande kommer att få all viktig information innan han eller hon undertecknar ett avtal och att alla potentiellt viktiga nyheter efter detta, till exempel en ändring av resplanen, meddelas honom/henne skriftligen (inklusive e-post). För det fjärde ger förslaget resenärer nya rättigheter gällande avbokningar. Samtidigt som konsumenterna behåller sin nuvarande rätt att överföra avtalet kommer de att ha rätt att säga upp kontraktet före avresa. De behöver emellertid betala arrangören en rimlig ersättning för de kostnader denne har ådragit sig. I händelse av naturkatastrof, krig eller liknande allvarliga händelser på resmålet kommer konsumenterna även att ha rätt att säga upp kontraktet utan att betala ersättning. Reglerna om priser kommer att bli mer rättvisa och förutsägbara i samband med införandet av ett tak på 10 % för prisökningar. För det femte tillhandahåller förslaget mer tydliga rättsmedel och ett bättre system för gottgörelse om någonting går fel, genom att det kopplas ihop med den nyligen antagna EU-lagstiftningen om alternativ tvistlösning online, nya regler som håller resebyråer ansvariga för bokningsfel och en bestämmelse som ger resenärer möjlighet att rikta klagomål och anspråk direkt till den återförsäljare som de köpte sin resa av. Förslaget skärper också reglerna om avtalsenligt ansvar. Resenärer kommer fortfarande att ha en enda kontaktpunkt om någonting går fel under resans gång, men eftersom arrangörerna hålls ansvariga för utförandet av de tjänster som ingår kommer fler näringsidkare att ha större anledning att vara mer omsorgsfulla när de väljer underleverantörer. Om ett resepaket säljs via en återförsäljare inom EU, men arrangören är baserad utanför EU, kommer resenärerna att kunna söka gottgörelse direkt från återförsäljaren. Slutligen förtydligar förslaget regeln om skydd vid obestånd och förpliktigar tydligt medlemsstaterna att garantera ett ömsesidigt erkännande av nationella system för skydd i händelse inom en strukturerad samarbetsmekanism. Den här lösningen tar hänsyn till en nyligen utförd utvärdering av tjänstedirektivet [23] som visade att vissa medlemsstaterna fortfarande inte accepterar det försäkringsskydd som krävs av researrangörer i de medlemsstater där de är etablerade, vilket tvingar dem att fördubbla kostnaderna över gränserna. Under vissa omständigheter kommer även alla resenärer som har slutit separata avtal med olika leverantörer av resetjänster via en mellanhand att dra nytta av skydd vid obestånd. SunFun Travels, en researrangör som är baserad i Luxemburg, använder sig av flygplatser i Belgien, Frankrike, Nederländerna och Tyskland för sina flygresor och skulle vilja erbjuda sina resepaket till konsumenter som bor i dessa länder. SunFun Travels har emellertid problem med att få sitt system för skydd vid obestånd, som har avtalats i Luxemburg, accepterat av dessa andra medlemsstater. SunFun Travels har hittills därför inte lyckats utveckla sin verksamhet utanför Luxemburg. Genom det här förslaget skulle företaget eventuellt kunna göra detta tack vare en förstärkt samarbetsmekanism mellan medlemsstaterna. FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR RESENÄRERNA · Nästan 120 miljoner resenärer som köper kombinerade researrangemang kommer att vara skyddade, vilket förväntas minska konsumenternas förluster med omkring 450 miljoner euro årligen[24]. · När resenärerna köper en kombination av resetjänster måste de få veta huruvida de köper ett resepaket med fullt skydd eller inte. · Resenärerna kommer att få en bättre förståelse för vilken slags produkt de köper och vilken nivå av skydd de får. · De som använder sig av resepaket kommer att ha ett bättre EU-omfattande skydd, större flexibilitet och en tydlig uppsättning hjälpmedel om någonting går fel. FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAG · Det kommer att göra konkurrensen på resemarknaden mer sund, samtidigt som det håller fullgörandekostnaderna på en rimlig nivå för alla (runt 8 euro per resepaket, vilket utgör en kostnadsminskning för dem som tillhandahåller resepaket som omfattas av det nuvarande direktivet – och runt 3 euro per person för dem som säljer andra, assisterade kombinationer av resetjänster.[25]). · För näringsidkare som för närvarande omfattas av direktivet kommer administrativa kostnader på runt 390 miljoner euro om året som hör ihop med föråldrade regler att undanröjas.[26]. · Genom att utesluta reglerade affärsresor från direktivet kommer man att uppnå besparingar på upp till 76 euro miljoner om året.[27]. Det här förhindrar överreglering samtidigt som det garanterar att i synnerhet mikroentreprenörer kan få skydd om de så önskar. · Gränsöverskridande handel kommer att förenklas av gemensamma EU-omfattande regler om information, ansvar och ömsesidigt erkännande av system för skydd vid obestånd. · Ett proportionerligt svar på den nya marknadsutvecklingen Under de senaste 20 åren har resemarknaden förändrats, och det har även EU:s regelverk som gäller för den. I dag finns ett antal EU-regler som inte fanns när direktivet antogs och som garanterar ett skyddsnät för alla resenärer. Ändå ger dessa regler ger inte resenärerna det specifika skydd som de behöver när de köper de nya typerna av kombinerade resetjänster, vilka, på grund av sin komplexitet, kan få en mängd konsekvenser om någonting går fel. Genom att modernisera och anpassa skyddets omfattning kommer det att vara möjligt att ta itu med de nuvarande nackdelar som köparna av dessa ”kombinerade researrangemang” drabbas av. Fastän de ställs inför ökad konkurrens fortsätter de traditionella resepaketen att locka miljoner kunder inom och utanför EU. Den logiska grunden till att ha särskilda regler för kombinerade reseprodukter är fortsatt stark, medan förändringarna vad det gäller det sätt på vilket folk bokar dem bör återspeglas i lagstiftningen. På det hela taget är det avgörande att konsumenterna till fullo förstår vad de erbjuds och tryggt kan välja det researrangemang som bäst passar deras specifika behov. Det är mycket viktigt att bevara marknadsinnovationen och mångfalden i fråga om nya, särskilt onlinebaserade, affärsmodeller, samtidigt som rättvis och öppen konkurrens bland alla dem som säljer utbytbara tjänster garanteras. Därför försöker förslaget utarbeta en målinriktad och proportionerlig lösning för att minska de nuvarande problemen medan det till fullo tar hänsyn till små och medelstora företags roll som leverantörer och användare av resetjänster. Med tanke på att en överväldigande majoritet (99 %) av EU:s researrangörer och resebyråer är små och medelstora företag (varav 92 % är mikroföretag) syftar förslaget till att minska genomsnittskostnaden för att erbjuda traditionella resepaket, genom att modernisera reglerna och skära ner på byråkratin. Genom att göra alla operatörer som erbjuder utbytbara resetjänster föremål för samma regler och fullgörandekostnader kommer förslaget att återupprätta lika villkor för alla, vilket små och medelstora företag kommer att dra ännu mer nytta av än större operatörer. Genom att ta bort hindren för gränsöverskridande handel, med hjälp av mer enhetliga regler för förhandsinformation och en ad hoc-mekanism för att förenkla det ömsesidiga godkännandet av system för skydd vid obestånd, kommer man dessutom att öppna upp fler möjligheter för företag, framför allt små och medelstora företag, så att de kan utveckla sina aktiviteter i olika medlemsstater. Samtidigt gör förslaget det möjligt för alla näringsidkare, både på internet och utanför, att erbjuda sina tjänster för att förenkla ordnandet av resor som innebär en kombination av separata resetjänster, utan att bli ansvariga för utförandet av de olika tjänsterna. För att säkerställa sund konkurrens och kunna skydda konsumenter bör kravet på att tillhandahålla tillräckliga bevis för säkerhet i fråga om återbetalning av förskottsbetalningar och hemtransport av resenärer vid obestånd även gälla assisterade researrangemang. Förslaget tar även hänsyn till små och medelstora företags specifika situation som köpare av resetjänster genom att berättiga dem samma nivå av skydd som erbjuds enskilda konsumenter, såvida de inte har valt att ha ett särskilt ramavtal med ett specialiserat reseförvaltningsföretag. 4. SLUTSATS 1990 års paketresedirektiv har förbättrat kvaliteten på paketresetjänsterna men behöver uppdateras för att innefatta den nya marknadsutvecklingen. Det här förslaget om ändring av direktivet ökar konsumentskyddet till en rimlig kostnad för branschen och låter samtidigt företag och konsumenter att fritt välja vad de önskar sälja och köpa. Genom att minska den rättsliga splittringen och stärka det ömsesidiga erkännandet kommer förslaget att ta bort hindren för gränsöverskridande handel, och följaktligen främja konkurrens bland äldre och nyare marknadsaktörer som säljer reseprodukter. Det kommer att göra marknaden mer öppen, framför allt onlinemarknaden, för att öka resenärernas förtroende och öka efterfrågan inom och utanför EU, samtidigt som tillförlitligheten, flexibiliteten och urvalet ökar. I ljuset av de nuvarande utmaningarna kommer denna uppsättning åtgärder även att bidra till att förbättra konsumenternas tillit och öka tillväxten i denna viktiga sektor inom EU:s ekonomi. [1] Meddelande från kommissionen: Europa, världens främsta resmål – en ny politisk ram för europeisk turism, KOM(2010) 352 slutlig, 30.6.2010. [2] Världsturismorganisationens turismbarometer, januari 2013. [3] Press release från Eurostat, 139/2011. [4] Eurostat press release, 139/2011. [5] Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang. [6] KOM(2010) 352 slutlig, 30.6.2010. [7] En strategi för konsumentpolitiken i EU – Att öka förtroendet och tillväxten, COM(2012) 225 final, 22.5.2012. [8] Rapport om EU-medborgarskapet 2013 – EU medborgare: dina rättigheter, din framtid, COM (2013) 269 final, 8.5.2013. [9] I synnerhet rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal, Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG av den 11 maj 2005 om otillbörliga affärsmetoder som tillämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden och Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter. [10] Se punkterna 18 och 22 i bilaga I till direktivet om otillbörliga affärsmetoder. [11] Från och med juni 2014 när direktiv 2011/83/EU kommer att gälla i hela EU. [12] Se artikel 6 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom 1), med avseende på den lagstiftning som gäller. Om domstols behörighet, se artiklarna 15–17 i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område. Det finns vissa undantag från dessa regler, till exempel för transport- eller fraktkontrakt som inte är en del av ett resepaket. För ytterligare tolkning av artikel 15.1 c och 15.3 i förordning (EG) nr 44/2001 med avseende på en näringsidkares webbplats, se domstols avgörande av den 7 december 2010 i mål C-585/08, Hotel Alpenhof. [13] Se förordningarna om passagerarrättigheter (förordningarna (EG) nr 2004/261, (EG) nr 1371/2007, (EG) nr 1177/2010 och (EG) nr 1818/2011). [14] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1008/2008 av den 24 september 2008 om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen. [15] Direktiv 2008/122/EG om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte. [16] Av EU:s medborgare använde 65 % internet minst en gång i veckan under 2010 (Eurostat Data in Focus, 50/2010). [17] http://www.newmediatrendwatch.com/regional-overview/103-europe?start=2”Online Travel Market”. [18] Marknadsutvecklingen har varit särskilt påfallande i vissa medlemsstater, t.ex. Storbritannien: Enligt uppgifter från en större researrangör i Storbritannien skyddades 98 % av de passagerare som reste med semesterflyg från Storbritannien enligt direktivet under 1997, men nu rör det sig om mindre än 50 %. [19] Mål C-400/00. [20] Till exempel dom i målen C-400/00 (Club-Tour), C-178/94, C-179/94, C-188/94, C-189/94, C-190/94, CAA mot Travel Republic (UK), domen från den tyska Bundesgerichtshof av den 30 september 2010 i mål Xa ZR 130/08 och avgörandet från det nederländska Eerste Kamer Hoge Raad av den 11 juni 2010 i mål 08/04611, SGR mot ANVR. [21] Till exempel AUT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, FR, HU, UK, LT, LU, LV, PL, SE och NL – svar på ett frågeformulär som utfärdades inför en workshop om översynen av direktivet som hölls i Bryssel den 5 juni 2012. [22] http://www.caa.co.uk/default.aspx?pageid=12990. [23] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar om resultatet av prestandakontroller av den inte marknaden för tjänster (konstruktion, affärstjänster och turism), SWD(2012) 147 final, 8.6.2012. Se framför allt punkt 3.1.4 och bilaga 1. [24] Se den konsekvensbedömning som finns bifogad till detta förslag. [25] Ib. [26] Ib. [27] Ib.