RAPPORT om Internationella fonden för Irland enligt artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 214/2000 - [SEC(2001)1579]

(framlagt av kommissionen)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning

2. Undersökning av IFI:s verksamhet

2.1 Allmän beskrivning av IFI

2.1.1 Mål och prioriterade områden

2.1.2 Organisation och arbetssätt

2.1.3 Verksamhet

2.1.4 Budget

2.2 EU:s medverkan i IFI

3. Tidigare bedömningar av IFI:s verksamhet

3.1 KPMG:s konsekvensbedömning på uppdrag av IFI

3.2 Kommissionens rapport 1999 till gemenskapens budgetmyndighet

3.3 USAID-granskningen från 2000

3.4 Europeiska revisionsrättens särskilda rapport nr 7/2000

3.5 Europeiska kommissionens kontroller

3.6 NISRA konsekvensbedömning i Nordirland från 2001

3.7 PriceWaterhouse Coopers utkast till granskningsrapport

3.8 Slutsatser

4. IFI:s verksamhet och den nya strukturfondsperioden

4.1 IFI-program och EU-program: Komplementaritet beträffande mål

4.1.1 Synergieffekter genom prioriteringar

4.1.2 Koncentration av resurser och urvalskriterier

4.1.3 Slutsatser

4.2 Organisera samordning

4.2.1 Nuvarande system för samordning

4.2.2 Förbättra samordningen

4.2.3 Slutsatser

5. Publicitet och information

6. Slutsatser och förslag

RAPPORT OM INTERNATIONELLA FONDEN FÖR IRLAND enligt artikel 5 i rådets förordning (EG) nr 214/2000

1. Inledning

Sedan 1960-talet har den politiska situationen i Nordirland dominerats av konflikter och stridigheter mellan olika befolkningsgrupper. År 1985, nästan 13 år innan undertecknandet av fredsavtalet (Belfast/Good Friday Agreement) i april 1998 ingicks en engelsk-irländsk överenskommelse som gav de två regeringarna möjlighet "att samarbeta för att uppmuntra ekonomisk och social utvecklingen i de områden i båda delarna av Irland som har drabbats mest av de senaste årens instabilitet" och "att se över möjligheterna till internationellt stöd för detta arbete".

Detta gav upphov till Internationella fonden för Irland (IFI) som inrättades påföljande år (1986) som en oberoende internationell organisation i form av en stiftelse med egen styrelse.

Europeiska gemenskapen har bidragit till IFI sedan 1989. Europeiska unionens stöd utgör 34 % av fondens årliga resurser och 38 % av de sammanlagda inbetalningarna hittills.

Gällande rättslig grund för gemenskapens bidrag för åren 2000, 2001 och 2002 är rådets förordning (EG) nr 214/2000. Enligt artikel 5 i den förordningen skall det göras en bedömning av om fortsatta bidrag bör ges efter 2002, och denna skall överlämnas till Europeiska gemenskapens budgetmyndighet (Europaparlamentet och Europeiska unionens råd). Bedömningen skall bland annat innehålla

* en översikt över IFI:s verksamhet,

* en förteckning över de projekt som mottagit stöd,

* en utvärdering av stödets art och dess verkan, särskilt med beaktande av fondens mål och de kriterier som anges i artikel 2 första och andra styckena ("i första hand använda bidraget för projekt över gränsen eller mellan befolkningsgrupperna och i synnerhet för projekt som överensstämmer med målen i Peace-programmet och andra strukturfondsprogram", "verklig extrainsats i de berörda områdena och bör därför inte ersätta andra privata eller offentliga utgifter") och i artikel 3 ("Kommissionen skall svara för samordningen mellan fondens verksamhet och verksamhet som finansieras genom gemenskapens strukturpolitik.", "Kommissionen skall underrätta behöriga tillsynskommittéer om fondens verksamhet."),

* en bilaga som innehåller utfallet av de revisioner och kontroller som utförts av kommissionens företrädare eller dess ombud, särskilt vad gäller samordningen mellan IFI:s verksamhet och den som genomförs inom ramen för gemenskapens strukturpolitik.

Föreliggande rapport med bilagor utgör den bedömningen. Den går även längre genom att presentera tidigare bedömningar av IFI som har gjorts av andra källor och genom att ta upp frågan om publicitet och information (artikel 4).

2. Undersökning av IFI:s verksamhet

2.1 Allmän beskrivning av IFI

2.1.1 Mål och prioriterade områden

IFI inrättades genom en överenskommelse mellan den brittiska regeringen och den irländska regeringen 1986 (BILAGA I). IFI startade sin verksamhet i december samma år.

Enligt överenskommelsen är IFI:s främsta mål

* att uppmuntra ekonomisk och social utveckling, och

* att främja kontakt, dialog och försoning mellan nationalister och unionister i hela Irland.

IFI skall med de medel som fonden disponerar göra de ekonomiska och sociala vinsterna så stora som möjligt, men med förbehållet att utbetalningarna är förenliga med de båda regeringarnas politik.

I överenskommelsen fastställs följande prioriteringar för IFI:

* Stimulering av investeringar i den privata sektorn, särskilt genom riskkapitalinsatser.

* Projekt som gynnar befolkningen i båda delarna av Irland.

* Projekt som förbättrar livskvaliteten och levnadsförhållandena för befolkningen i områden som står inför allvarliga ekonomiska och sociala problem.

* Projekt som skapar ett bredare synsätt hos människor från de båda befolkningsgrupperna i Irland genom industriell yrkesutbildning och arbetslivserfarenhet i andra länder.

Enligt överenskommelsen skall ungefär 75 % av IFI:s resurser fördelas i Nordirland.

2.1.2 Organisation och arbetssätt

Förenade kungarikets och Irlands regeringar har tillsammans utnämnt en ordförande och tillsatt en styrelse bestående av sex medlemmar som övervakar IFI:s verksamhet och ledning (se BILAGA II). Styrelsen tillsätts för en period på tre år och kan därefter väljas om. Den nuvarande styrelsen skall väljas om den 31 januari 2003. Styrelsen företräder befolkningsgrupperna i både norra och södra Irland och sammanträder i genomsnitt fem gånger per år. Styrelsemötena hålls omväxlande i norra och södra Irland.

IFI:s bidragsgivare var inledningsvis 1987 Förenta staterna, Kanada och Nya Zeeland. EU:s bidrag började 1989 och Australien inledde sitt finansiella åtagande 1995. Företrädare för EU och givarländerna deltar i styrelsemötena som observatörer.

Ett sekretariat, som leds av två generaldirektörer med gemensamt ansvar, samordnar och administrerar IFI:s arbete. På sekretariatet, som har kontor i Belfast och i Dublin, arbetar tjänstemän från både Irlands och Förenade kungarikets förvaltningar.

Styrelsen bistås också av en rådgivande kommitté bestående av tjänstemän som utsetts av och som företräder Förenade kungarikets och Irlands regeringar. Den rådgivande kommittén sammanträder före varje styrelsemöte för att utarbeta råd till styrelsen angående projekt som har lagts fram för beslut eller andra ärenden. Den rådgivande kommitténs båda ordförande eller vice ordförande deltar i styrelsemötena.

Det dagliga arbetet med vart och ett av IFI:s huvudprogram (se nästa avsnitt) sköts av ett programteam, som samlar in relevant expertkunskap från olika ministerier och specialorgan i både nord och syd (se BILAGA III). Dessa team fungerar som förvaltningsombud för IFI som lyder under ledningen av utvalda styrelseledamöter (se BILAGA II) och följer vissa skriftliga riktlinjer och kriterier.

Dessutom har IFI tio lokalt baserade utvecklingskonsulter som skall hålla i de lokala kontakterna, särskilt i förbindelserna med de lokala befolkningsgrupperna, hjälpa till att identifiera lämpliga projekt och vid behov bistå initiativtagare till projekt i arbetet med att utarbeta förslag (se BILAGA IV).

IFI:s styrelse fattar de slutgiltiga besluten i alla ärenden, även om projektansökningar. När styrelsen har godkänt ett projekt delas det direkta ansvaret för deras genomförande upp mellan sekretariatet, konsulterna och de ministerier som fungerar som IFI-ombud. Sekretariatet hanterar minst antal program och oftast de program som omfattar ett litet antal projekt. I Irland genomförs de flesta programmen av konsulter, halvstatliga och nationella ombud, medan IFI i Nordirland mest använder ombud.

2.1.3 Verksamhet

En förteckning över de projekt som har fått stöd finns i BILAGA V.

Inledningsvis finansierade IFI projekt inom sex program. IFI:s styrelse ser regelbundet över fondens prioriteringar och program och inleder nya initiativ för att på lämpligt sätt tillfredsställa identifierade behov. Under 2001 godkände styrelsen till exempel ett nytt stort initiativ för att utveckla samhällena i ett antal välkända krutdurkar i de mest eftersatta områdena. Idag bedrivs IFI:s verksamhet genom olika program och projekt som kan sammanfattas under följande tre rubriker:

1. Förnyelse av eftersatta områden

Denna verksamhet består av en rad lokalt ledda och ekonomiskt inriktade program som endast genomförs i de värst drabbade områdena.

* Särskilt program för att stödja upprustning och förnyelse (Community Regeneration Improvement Special Programme, CRISP): CRISP-programmet försöker på lokal nivå och tillsammans med de båda befolkningsgrupperna främja ekonomisk och fysisk förnyelse i de värst drabbade småstäderna och byarna i Nordirland.

* Projekt för ekonomisk förnyelse (Community Economic Regeneration Scheme, CERS): CERS-projektet är inriktat på eftersatta stadsområden i Nordirland och erbjuder hjälp till lokalt ledda projekt för ekonomisk förnyelse i områden där den privata marknaden har misslyckats.

* Angränsande städer och byar (Border Towns and Villages, BTV): BTV-projektet bedrivs i de södra gränsgrevskapen för att genomföra ekonomiska projekt för städer och byar, i syfte att hjälpa till att förnya de områden som har drabbats av de senaste årens instabilitet.

* Landsbygdsutvecklingsprogrammet (Rural Development Programme, RDP): RDP-programmet stödjer lokalt ledda projekt som främjar ekonomisk och social förnyelse i eftersatta landsbygdsområden.

* Särskilda projekt: Enskilda projekt av särskilt stort värde som uppfyller IFI:s mål, men för vilka det inte finns något särskilt stödprogram.

2. Uppbyggnad av lokal kapacitet

Syftet med dessa program är att bygga upp kapaciteten i ett bredare perspektiv, särskilt i de mest drabbade områdena.

* Program för lokal ledarutveckling (Community Leadership Programme): Detta program skall ligga till grund för förnyelsen av de mest drabbade och underutvecklade områdena. Programmet erbjuder utbildning och stöd till grupper och enskilda personer som tycker att de har något att erbjuda sin lokalbefolkning, men som kräver lite hjälp för att komma igång med samhällsutvecklingen.

* Programmet Samhället agerar (Communities in Action Programme): Detta pilotprogram finansierade 30 projekt under en fyraårsperiod som slutade 2000 och som har påverkat livet för människor, särskilt kvinnor och barn som bor i drabbade områden.

* Initiativet Ett nytt samhälle (New Community Initiative): Detta program godkändes av styrelsen i juni 2001 och är en fortsättning på programmet "Samhället agerar". Det stöder nyskapande och utveckling av lokal infrastruktur och hjälper till att mildra spänningarna i dessa områden genom att vända sig till lokala ledare eller potentiella lokala ledare.

* Programmet Broar mellan befolkningsgrupperna (Community Bridges Programme): Detta program syftar till att stödja organisationer som främjar bättre dialog och större förståelse och som tar sig an frågor som rör spänningarna mellan människor från olika kulturer och religioner inom Irland.

* Programmet Vidga vyerna (Wider Horizons Programme): Detta program erbjuder missgynnade unga människor, 16-28 år, från de två befolkningsgrupperna i norra och södra Irland möjligheten att förbättra sina anställningsmöjligheter genom utbildning och arbetslivserfarenhet inom och utom landet, och samtidigt främjar det ömsesidig förståelse och försoning mellan deltagarna.

* Programmet Påverka varandra (Interact Programme): Detta program ger ungdomar i åldersgruppen 16-17 år möjlighet att förbättra sina anställningsmöjligheter genom bättre yrkesförberedande aktiviteter, huvudsakligen inriktade på utveckling av allmänkunskaperna och personlig förmåga i en miljö som främja ömsesidig förståelse och försoning.

* Programmet Kunskap genom ungdomsföretagande (Knowledge through Enterprise for Youth (KEY) Programme): Detta program omfattar ett program om företagandets villkor och pågår under en treårsperiod för 900 ungdomar i åldrarna 14-16 år i skolor i drabbade områden i Nordirland och i de södra gränsgrevskapen. Dessa ungdomar kommer från alla kulturer, och genom programmet kommer de i kontakt med andra befolkningsgrupper.

3. Ekonomisk utveckling

Dessa program är avsedda att uppmuntra utvecklingen av den lokala ekonomiska plattformen genom lokala eller privata initiativ som ger ekonomiska möjligheter och skapar arbetstillfällen inom flera nyckelområden.

* Programmet Affärsföretag och teknik (Business Enterprise and Technology Programme): Huvudsyftet med detta program är att skapa förutsättningar för ett gynnsamt företags- och affärsklimat. En viktig aspekt av programmet har varit fondens fortsatta bidrag till den lokala ekonomiska utvecklingen. Programmet består av följande:

- RADIANE, Research and Development between Ireland and North America or Europe (Forskning och utveckling mellan Irland och Nordamerika eller Europa): RADIANE försöker stimulera, främja och ekonomiskt stödja samriskföretag för produkt- och processutveckling som är ömsesidigt lönsamma, innovativa, teknikbaserade och marknadsstyrda mellan tjänsteföretag inom tillverkning och internationell handel i Nordirland eller i de sex södra gränsgrevskapen och partnerföretag i USA, Kanada och Europeiska unionen.

- Ron Brown-programmet: Detta program som genomförs på Babson College i Boston ger varje år tolv unga affärsmän och affärskvinnor möjlighet att få intensiv ledarskapsutbildning och ledarskapserfarenhet i ett amerikanskt företag.

- Programmet AMBIT (American Business Internship) (Program för praktiktjänstgöring i ett amerikanskt företag): Programmet ger företag från Nordirland och den angränsande regionen möjlighet till praktiktjänstgöring i amerikanska företag. Programmet utökades 1999 till att erbjuda platser för lokala ledare.

* Turist-programmet: Turistprogrammets huvudsakliga syfte är att uppmuntra ekonomisk förnyelse genom att stimulera investeringar i den privata sektorn och att erbjuda och förbättra turistattraktioner, stödja marknadsföringsinsatser för turister och personalutveckling.

* Programmet Stadsutveckling (Urban Development Programme): Programmet syftar till att bygga upp ekonomisk verksamhet i affärscentrer i städer och byar genom att uppmuntra ägare av lediga och förfallna lokaler, särskilt i drabbade områden, att åter göra dem ekonomiskt gångbara.

Dessutom inledde IFI ett "flaggskeppsprogram" för att stödja ett litet antal stora projekt med symboliskt värde för ön som helhet och som har förutsättningar att väsentligt bidra till ekonomisk och social förnyelse.

Detta program hjälper även företag i Irland och Nordirland att etablera kontakter med Nordamerika, Australien och Nya Zeeland genom olika partnerskapsprogram för att skapa internationella kontakter.

Två investeringsföretag startades 1987 med huvudkontor i norra och södra Irland: Enterprise Equity i Belfast (Nordirland) och Enterprise Equity i Dundalk (Irland). Dessa företag tillhandahåller riskkapital till nya och expanderande företag i Nordirland och i den angränsande regionen i Irland.

2.1.4 Budget

IFI:s rättsliga status kan liknas vid en stiftelse.

Sedan sin start har IFI fått cirka 625 miljoner euro (löpande priser). Förenta staterna har varit och förblir den största bidragsgivaren (64 %), medan EU:s bidrag uppgår till nästan 2/5 av de totala resurserna. Förenta staternas och EU:s bidrag tillsammans utgör 99 % av IFI:s totala resurser. Återstoden kommer från Kanada, Australien och Nya Zeeland (se BILAGA VI).

I slutet av 2000 uppgick de totala anslagen för 2001 i IFI:s budget till 32,66 miljoner pund sterling (51,64 miljoner euro, löpande priser), vilket kan jämföras med budgetsiffrorna för 2000 och 1999 som låg på 29,35 miljoner pund (46,41 miljoner euro) respektive 29,7 miljoner pund sterling (46,96 miljoner euro).

Enbart för år 2001 uppgick Förenta staternas bidrag till 64 % (25 miljoner US-dollar), EU:s bidrag till 36 % (15 miljoner euro), och Kanadas bidrag till 1 % (0,333 miljoner kanadensiska dollar). Det finns inga exakta siffror på de årliga bidragen från Nya Zeeland och Australien för 2001.

Förenade kungarikets och Irlands regeringar står för kostnaderna för allmän administration, drift och sekretariat.

2.2 EU:s medverkan i IFI

Eftersom IFI är en oberoende internationell organisation, i likhet med en stiftelse, med egen styrelse, bör man komma ihåg att den skiljer sig från EU:s strukturfonder. EU:s status i IFI liknar därför den som de andra bidragsgivande länderna har.

Sedan Europeiska gemenskapens första finansiella bidrag till IFI (1989) har Europeiska kommissionen deltagit i styrelsemötena som observatör. Fram till maj 2000 företräddes kommissionen av sin generalsekreterare eller dennes företrädare. Sedan maj 2000 har generaldirektoratet för regionalpolitik haft det direkta ansvaret för IFI, och generaldirektören eller dennes företrädare har deltagit i styrelsemötena.

I Berlin i mars 1999 erkände Europeiska rådet den särskilda situationen i Nordirland och gränsgrevskapen som motiv för särskilt stöd och

- förlängde Peace-programmet ytterligare fem år, från 2000 till 2004, med ett anslag på 500 miljoner euro (av vilka 100 miljoner euro avsattes för Irland), och

- förnyade EU:s bidrag till IFI ytterligare tre år, från 2000 till 2002, med 15 miljoner euro per år.

Genom årliga åtaganden och betalningar har EU:s ekonomiska bidrag till IFI sett ut på följande sätt:

>Plats för tabell>

Under de senaste åren har också olika EU-företrädare med ledande befattningar besökt eller satt igång IFI-projekt, däribland Europaparlamentets förre ordförande José María Gil-Robles, kommissionsledamöterna Pádraig Flynn och Neil Kinnock, en delegation av ledamöter från Europaparlamentet ledd av Antoni Gutiérrez Díaz, tidigare vice ordförande för Europaparlamentet. Senast besökte Michel Barnier, kommissionsledamot med ansvar för IFI, under sin resa till Nordirland (mars 2001) ett projekt mellan befolkningsgrupperna som finansieras av IFI och Peace I i ett gränsområde med både protestantiska och katolska befolkningsgrupper i västra Belfast. Liknande besök och invigningar av IFI-finansierade projekt har gjorts av generaldirektören för regionalpolitik eller hans företrädare i samband med deltagande i styrelsemöten. Dessutom har kommissionens kontor i Belfast och Dublin regelbundna kontakter med IFI och dess verksamhet. De deltar också vid igångsättningen av IFI-finansierade projekt.

3. Tidigare bedömningar av IFI:s verksamhet

IFI granskas regelbundet av egna revisorer (PriceWaterhouse Coopers) och resultatet presenteras i årsrapporten, som skall godkännas av styrelsen. IFI granskas emellertid också av offentliga revisionsorgan i Förenade kungarikets och Irlands regeringar, liksom av Europeiska kommissionens enheter [1] och Europeiska revisionsrätten samt andra revisorer som granskar på uppdrag av andra givarländers regeringar.

[1] Tidigare under GD Ekonomistyrnings ansvar; efter decentraliseringen av de slutliga revisionerna är det GD Regionalpolitik som har ansvaret.

3.1 KPMG:s konsekvensbedömning på uppdrag av IFI

Med jämna mellanrum ger IFI externa konsulter i uppdrag att göra en konsekvensbedömning av fondens insatser. År 1995 färdigställde KPMG en studie som 1998 följdes av en liknande bedömning gjord av ett konsultkonsortium [2] lett av KPMG. Samma konsortium har ombetts göra ytterligare en studie under 2001 vars viktigaste resultat kommer att presenteras för styrelsen i september 2001.

[2] KPMG, Colin Stutt Consulting, NIERC.

I KPMG:s studie från 1998 drogs slutsatsen att nästan 90 % av IFI:s åtaganden hade gynnat IFI:s utvalda eftersatta områden. Sammanlagt uppskattades fram till slutet av september 1997 8 274 personer ha deltagit i IFI-stödda projekt som involverade båda befolkningsgrupperna eller som genomfördes över gränserna, och 1 494 företag hade deltagit i program för affärsutveckling över gränserna.

IFI:s inverkan på sysselsättningen uppskattades till totalt 31 629 heltidsarbeten, inbegripet direkta, indirekta och tillfälliga arbetstillfällen. Enligt studien deltog också totalt över 7 600 personer från de båda befolkningsgrupperna, medan deltagarna i projekt över gränserna uppgick till totalt mer än 4 700.

Den allmänna slutsatsen av studien var att IFI:s inverkan hade varit stor. Denna inverkan hade fått extra skjuts genom integrationen av de ekonomiska målen och försoningsmålen och av styrelsens affärsinriktade och flexibla tillvägagångssätt. Koncentrationen av program under rubrik 3 var ett beslut som styrelsen fattade 1999 med hänsyn till slutsatserna i KPMG:s rapport från 1998.

De preliminära resultaten från KPMG:s rapport för 2001 visar liknande resultat under treårsperioden efter den förra studien. Mellan september 1997 och september 2000 hade mer än 782 nya projekt godkänts av styrelsen och de nya åtagandena uppgick till 80 miljoner pund sterling. 89 % hade anslagits till IFI:s utvalda eftersatta områden. Ytterligare 540 arbetstillfällen uppskattas ha skapats genom IFI-finansierade projekt. Dessutom uppskattas antalet deltagare i grupper med deltagare från de båda befolkningsgrupperna ha ökat med 3 530 under samma period.

3.2 Kommissionens rapport 1999 till gemenskapens budgetmyndighet

Enligt rådets förordning (EG) nr 2614/1997 skall kommissionen överlämna en utvärderingsrapport till gemenskapens budgetmyndighet, med en bedömning av huruvida fortsatt bidrag bör ges [3]. Slutsatserna i denna rapport kan sammanfattas på följande sätt:

[3] Skrivelse från Europeiska kommissionens generalsekreterare av den 20 september 1999, DG(99)D/210849(engelsk version).

* IFI har i allt högre grad fortsatt att prioritera och lägga vikten på eftersatta områden.

* Ansträngningar görs konstant för att säkerställa komplementaritet mellan IFI-finansiering och gemenskapsstöd.

* IFI:s viktigaste mål angavs tillsammans med tre prioriterade insatsområden, nämligen att skapa ekonomiska förutsättningar, att ta itu med ogynnsamma förhållanden och utslagna människor och att främja dialog och försoning. Enligt rapporten skall enskilda projekt inom dessa prioriteringar ha en positiv inverkan på alla prioriteringarna, och i det hänseendet verkar IFI ge god valuta för pengarna.

* Enligt rapporten "överensstämmer i stora drag mål och syfte inom IFI med de inom Peace" och de två initiativen har "särskilda sätt för att se till att de kompletterar varandra". Dessutom rapporteras nära samarbete med de andra strukturfondsprogrammen.

* På det hela taget var kommissionen och IFI enligt rapporten medvetna om behovet av att säkerställa komplementaritet och att ansträngningar i praktiken redan gjordes för att förhindra problem när det gäller dubbel finansiering, additionalitet och komplementaritet.

3.3 USAID-granskningen från 2000

Som ett led i granskningskraven i USAID Grant Letter of Credit (bidragsremburs) från 1997 gav IFI PriceWaterhouse Coopers i uppdrag att granska perioden 1 oktober 1996-30 september 2000. Granskningen omfattade projekt som beviljats IFI-bidrag på 375 000 pund sterling eller mer. Enligt rapporten, som lades fram för styrelsen i februari 2001, fanns det inga brister på kontroll eller undantag i fråga om att gällande krav inte uppfylls.

3.4 Europeiska revisionsrättens särskilda rapport nr 7/2000

År 1997 granskade Europeiska revisionsrätten både IFI och gemenskapsinitiativet Peace I [4]. Rapporten tillstår att IFI har banat väg för gemensam förvaltning och gemensamt genomförande av program mellan Irland och Nordirland samt varit banbrytande genom att prioritera missgynnade områden i sin finansiering. Revisionsrätten hyllade också IFI:s roll som den främste projektfinansiären vilket gjorde det möjligt för stödmottagarna att få tillgång till ytterligare finansiering.

[4] Europeiska revisionsrätten : Särskild rapport nr 7/2000, EGT. C146/1, 25.5.2000.

Revisionsrätten föreslog att IFI skulle överväga att fastställa skriftliga regler för personal och delegering av befogenheter, vilket gjordes i december 2000. Dessutom ansåg revisionsrätten att bedömningen av projektansökningar och granskning av IFI-finansierade projekt borde förbättras för att genomgående ge garantier för en korrekt ekonomisk förvaltning. Liknande brister i övervakning och utvärdering beskrevs i kommissionens granskningsrapport från 1998. I sitt svar från september 2000 beslutade IFI-styrelsen att ge revisorerna (PriceWaterhouse Coopers) i uppdrag att se över fondens system och rutiner, med början i sekretariatets funktion. Resultatet av detta presenterades i ett utkast i juni 2001 vid styrelsens möte (se nedan).

Revisionsrätten kritiserade också kommissionens system för förskottering av bidrag (enligt den gällande rådsförordningen) eftersom det inte säkerställde att "EU:s stöd användes så effektivt som möjligt" och gjorde det möjligt för IFI att överföra stor kassabehållning varje år. I sitt svar hävdade IFI att revisionsrätten "inte hade förstått att EU-stödet inte gick till ett privat organ för ett särskilt projekt eller till ett ministerium eller organ som sysslade med strukturfonder". Kommissionen höll med om att IFI i god tid måste försäkra sig om givarländernas bidrag innan bidragen slutligen fördelas mellan olika projekt varför IFI:s banktillgodohavanden inte avsåg "oanvända pengar". För att åtgärda revisionsrättens anmärkningar kom Europeiska kommissionen och IFI i november 2000 överens om att istället för en enda förskottsbetalning skulle gemenskapens förskottsbetalningar göras i två delbetalningar om vardera 40 %. Sedan 2000 är det med hjälp av den årliga finansieringsöversikt som IFI godkänt möjligt för kommissionen att återkräva eventuellt outnyttjad finansiering efter tolv månader. Ytterligare ändringar, såsom inrättandet av en betalningsbudget, skulle kräva ändringar i IFI:s interna redovisningssystem och i rådets förordning (se granskningsrapport och svar från IFI i BILAGORNA VII och VIII).

Om insatserna finansieras av mer än en fond (dvs. av både IFI och strukturfonderna) påpekade revisionsrätten också att kommissionen regelbundet måste bedöma föreslagna verksamheter så att det finns garantier för synergieffekter och så att man kan undvika onödigt höga utgifter och byråkrati.

Slutligen noterade revisionsrätten att kommissionens underlåtande att genomföra kontroller och stickprov omedelbart måste åtgärdas. Denna aspekt tas upp i följande avsnitt.

3.5 Europeiska kommissionens kontroller

Europeiska kommissionens enheter har genomfört olika kontroller och stickprov av IFI sedan revisionsrättens undersökning gjordes (1997).

En kontroll gjordes av kommissionens enheter (Generaldirektoratet för ekonomistyrning) i oktober 1998. Resultatet av denna kontroll och dessa stickprov rapporterades i nästkommande rapport till budgetmyndigheten (se avsnitt 3.2).

En annan kontroll gjordes i december 2000 av kommissionens enheter (Generaldirektoratet för regionalpolitik). Resultatet, slutsatserna och rekommendationerna från denna kontroll presenteras i BILAGA VII.

Syftet med denna kontroll var att se över IFI:s utgifter i årsboksluten för 1999 och 2000, att utvärdera IFI:s förvaltnings- och kontrollrutiner och att bedöma samordningen av finansieringen mellan IFI och strukturfonderna. Kontrollen resulterade i följande rekommendationer som var och en anknyter till syftena med kontrollen:

- Kommissionen ser med oro på IFI:s stora kassabehållning. IFI:s budget är helt och hållet baserad på åtaganden. På grund av bristande övervakning, ej fastställda stödberättigandeperioder och avsaknad av uppdaterad information om situationen för enskilda projekt från projektansvariga, kan IFI för närvarande inte förutsäga de faktiska betalningskraven för ett givet år. God ekonomisk förvaltning kräver korrekta uppgifter om bidragsgivande organs kontantbehov. Utöver den nuvarande åtagandebudgeten rekommenderas det därför att IFI upprättar en årlig betalningsbudget. Den kan därefter anses betala gemenskapens bidrag på basis av kontantbehovet utan att detta medför eventuella minskningar av det totala bidraget (se punkterna 1.3, 1.4 och 4.1 i bifogad rapport).

- IFI:s förvaltnings- och kontrollrutiner bör förbättras, särskilt för att säkerställa korrekt övervakning av de som genomför projekten och för att utöka den otillräckliga databasen (se punkt 2 och punkt 4.2 i bifogad rapport).

- När det gäller samordningen mellan IFI och strukturfonderna bör man inför en framtida förordning om gemenskapens bidrag till IFI fundera på att kodifiera den fastställda praxisen med en maxgräns på 75 % för EU-stöd till ett visst projekt . IFI bör också upprätta riktlinjer för tillämpningen av denna regel (se punkterna 3.3, 3.4 och 4.3 i bifogad rapport).

IFI:s svar på resultaten, slutsatserna och rekommendationerna presenteras i BILAGA VIII.

3.6 NISRA konsekvensbedömning i Nordirland från 2001

Under 1996 och 2001 hade Nordirlands statistik- och forskningsorgan (NISRA) i uppdrag att göra en djupgående analys av IFI:s geografiska fördelning av åtaganden i Nordirland när det gäller ekonomisk och social eftersatthet och befolkningsgruppstillhörighet.

Siffror från 2001 visar att IFI fortsätter att inrikta sig på de mest eftersatta områdena (70 % av IFI:s åtaganden). Korrelationen mellan IFI:s åtaganden och graden av eftersatthet i olika distrikt förblir hög och åtagandena gentemot de protestantiska och katolska befolkningsgrupperna är i allmänhet välbalanserad i de berörda områdena, även om stor obalans fortfarande råder i de icke eftersatta områdena.

IFI beslutade att inom kort se över förteckningen över berörda eftersatta områden så att den överensstämmer med det senast uppdaterade indexet på eftersatthet i Nordirland som offentliggjordes i juli 2001 (det s.k. "Noble index").

3.7 PriceWaterhouse Coopers utkast till granskningsrapport

På uppdrag av IFI-styrelsen i september 2000 och som svar på revisionsrättens rapport presenterade PriceWaterhouse Coopers (PWC) ett utkast till granskningsrapport för styrelsen i juni 2001.

Enligt PWC:s utkast till resultat/rekommendationer är IFI:s gällande kontroller och rutiner tillräckliga för att garantera att bidragen fördelas på ett korrekt och riktigt sätt och att inga fundamentala brister i kontrollerna av bidragscyklerna kunde konstateras. Förbättringar skulle dock kunna göras för att undvika olika rutiner vid de olika IFI-kontoren och ofullständig dokumentation om vissa projekt när det gäller utvärdering och projektövervakning. Avsaknaden av konsekvent projektutvärdering efter projektets avslutande och ett formellt avslutningsförfarande påpekades också.

IFI har för avsikt att använda denna rapport för att utveckla en handbok i syfte att standardisera rutinerna för all IFI:s verksamhet. Denna kommer också att ta upp några av de påpekanden som kommissionens nyligen gjorde i sin kontroll (se BILAGA VII), särskilt när det gäller IFI:s rutiner för övervakning och kontroll och för att fastställa stödberättigandeperioderna och förbättra redovisningsrutinerna (se BILAGA VIII).

3.8 Slutsatser

I Europeiska revisionsrättens rapport och i samtliga andra granskningsrapporter och konsekvensbedömningar som nyligen gjorts har slutsatsen varit att IFI:s verksamhet är mycket positiv och att den på ett innovativt sätt uppfyller sina mål, nämligen att uppmuntra ekonomisk och social utveckling och att främja kontakt, dialog och försoning mellan nationalister och unionister i hela Irland.

Kritiska påpekanden, såsom aspekterna av teknisk förvaltning och kontroller, håller på att förbättras, men vissa kvarstår dock att genomföra inom IFI:s verksamhet. Bland de frågor som togs upp vid kommissionens senaste kontroll, såsom frågan om upprättandet av en IFI-betalningsbudget och bestämmelserna för att kodifiera den rådande praxisen att begränsa EU:s bidrag till 75 % i alla samfinansierade projekt, kommer att behöva diskuteras ytterligare.

Framförallt utgör den nya strukturfondsperioden (2000-2006) en ny grogrund för IFI. Det är därför av största vikt att bedöma frågor som komplementaritet med gemenskapens strukturfonder och samordningen med deras organ.

4. IFI:s verksamhet och den nya strukturfondsperioden

Enligt rådets förordning som reglerar EU:s bidrag till IFI "är det nödvändigt att säkerställa att fondens verksamhet och verksamhet som finansieras genom gemenskapens strukturpolitik samordnas effektivt". En bedömning av arten och inverkan av IFI:s verksamhet bör därför säkerställa att finansiering från IFI kompletterar gemenskapens stödram för Nordirland och Irland (2000 - 2006), särskilt gemenskapens program för fred och försoning i Nordirland och Irlands gränsgrevskap ("programmet Peace II"), och andra operativa program inom strukturfonderna eller gemenskapsinitiativ i regionen (t.ex. Interreg III-A). Hänsyn bör också tas till att gemenskapens program faktiskt har utvecklat ramar för en mer fokuserad inriktning och omfattande övervakning.

Komplementaritet mellan IFI:s och gemenskapens program kan uppnås på två sätt:

* Med särskilda mål och synergieffekter genom prioriteringar.

* Genom nära samarbete och samordning mellan IFI:s och gemenskapens programrutiner och programstrukturer.

4.1 IFI-program och EU-program: Komplementaritet beträffande mål

Enligt artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 214/2000 skall gemenskapens bidrag till IFI användas

- "i enlighet med det avtal varigenom IFI inrättades [5],

[5] Se bilaga 1.

- i första hand för projekt över gränsen eller mellan befolkningsgrupperna, och i synnerhet för projekt som överensstämmer med målen i Peace-programmet och andra strukturfondsprogram".

Tidigare bedömningar av IFI (se föregående avsnitt) har visat att fonden har skött sig väl när det gäller att uppfylla målen och prioriteringarna i det avtal genom vilket den inrättades. I detta avsnitt analyseras hur IFI bidrar till projekt som kompletterar strukturfondernas mål och prioriteringar i Nordirland och Irland.

4.1.1 Synergieffekter genom prioriteringar

Det finns en tydlig likhet mellan målen i IFI och målen i Peace-programmet [6]. Det strategiska syftet med Peace är "att stärka utvecklingen mot ett fredligt och stabilt samhälle och att uppmuntra försoning". Under den nya strukturfondsperioden har de specifika målen i Peace II skapats för att ta itu med arvet av 30 års konflikt i regionen och för att utnyttja de möjligheter som det innebär när det åter blir fred. Dessutom syftar den till att bana väg för försoning genom att uppmuntra kontakter mellan och deltagande från de olika befolkningsgruppernas sida.

[6] Peace II-programmet klasssificeras som ett operativt mål 1.program unde perioden 2000-2004; finansieringen uppgår till totalt 531 miljoner euro (80 % går till Nordirland, 20 % till gränsregionen i Irland).

I praktiken har de båda initiativen definierat ett visst antal prioriterade insatsområden, med olika stödnivåer:

>Plats för tabell>

Det finns stora likheter mellan Peace II-prioriteringar och IFI:s tre programgrupper. Under rubriken "Ekonomisk utveckling" bidrar IFI till exempel till att öka privata investerares förtroende, tekniskt stöd och turism, vilket Peace-programmet till stor del också gör i prioriteringen "Ekonomisk förnyelse". Under rubriken "Uppbyggnad av lokal kapacitet" främjar IFI utbildning och ger stöd åt grupper och enskilda, huvudsakligen ungdomar och kvinnor, på samma sätt som Peace-programmet gör under dess prioritering 2.

Liknande slutsatser kan dras vid jämförelse med andra strukturfondsprogram i regionen, även om de senare inte har som explicit mål att uppmuntra fred och försoning. Som exempel kan nämnas programmet "Byggande av hållbar välfärd" [7] som också har liknande prioriteringar, nämligen "ekonomisk tillväxt och konkurrenskraft", "sysselsättning", "social revitalisering och förnyelse av stadsmiljön, " jordbruk, landsbygdsutveckling, skogsbruk och fiske" samt "miljö". Gemenskapsinitiativen Interreg III-A, Urban II och Leader + kommer också att ha egenskaper som liknar IFI:s verksamhet på områdena samarbete över gränserna, stads- respektive landsbygdsutveckling.

[7] Operativt mål 1-program under en övergångsperiod för Nordirland (2000-2006); finansieringen uppgår till 890,5 miljoner euro.

Under dessa förhållanden händer det därför ofta att samma projekt finansieras genom både IFI och EU-program (bilaga V). I sådana fall, även om IFI ofta erbjuder en mindre stödsumma än EU-programmen [8], så behandlar den ansökningarna snabbare och med ett anpassat urvalsförfarande. Detta förklarar IFI:s rykte om att vara den som "först hostar upp pengarna". Rollen som tillhandahållare av stimulanspengar är därför mycket viktig för projektsponsorer, som därefter ansöker om kompletterande finansiering från EU-programmen, som kan vidareutvecklas genom en formell samordningsfunktion.

[8] Se bilaga IX om en övre gräns för medfinansiering.

Skillnaden mellan IFI- och EU-programmen ligger i vilka metoder de använder för att fördela stödet mellan sina respektive prioriteringar. EU-programmen planerar sina kostnader över hela programperioden (2000-2004 för Peace, 2000-2006 för övriga program) och använder den flexibilitet som krävs för förvaltningsmyndigheterna och deras övervakningskommittéer för att göra ändringar under denna period. Omvänt beslutar IFI-styrelsen en gång om året följande års budget (justeringar görs i halvårsskiftet) vilken baserar sig på dels de kända givarländernas bidrag (främst USA och EU), dels projektanbud fördelade per program och per projekt. Detta innebär ett mycket "efterfrågekänsligt" och kortfristigt finansieringssätt som gör IFI mer flexibel att tillgodose uppkommande behov och möjligheter, medan EU-programmen har en mer långsiktig finansiering. Öppna och djupgående debatter vid styrelsemöten och vid möten i EU-programmens övervakningskommittéer, särskilt Peace-programmen, om omprioritering av verksamheten mot bakgrund av uppkomna behov skulle gynna båda parter.

4.1.2 Koncentration av resurser och urvalskriterier

På operativ nivå är jämförelser av koncentrerade resurser och urvalskriterier en viktig del i bedömningen av komplementariteten mellan IFI:s åtgärder och andra EU-program. Det är synnerligen viktigt i samband med Peace eftersom det programmet har utvecklat en mycket innovativ metod.

Koncentrationen märks tydligast i den övergripande geografiska fokuseringen. Både IFI- och Peace-verksamhet bedrivs huvudsakligen i Nordirland och i de angränsade regionerna i Irland. Medan denna region är den enda där Peace-programmet får genomföras (samma sak gäller för Interreg III-A), får IFI finansiera projekt i alla delar av Irland, men fonden har gradvis koncentrerat sina åtgärder så mycket att 67 % av de IFI-finansierade projekten nu genomförs i Nordirland och 33 % i den angränsande regionen (mellan 1.6.1999 och 30.6.2001).

I enlighet med syftet i avtalet om inrättandet av IFI "att finansiera projekt för att förbättra livskvaliteten och levnadsvillkoren för människor i områden som drabbats av allvarliga ekonomiska och sociala problem", har IFI sedan den startade utvecklat en politik som går ut på att koncentrera verksamheten på eftersatta områden. Styrelsen godkände formellt 1998 en förteckning över "berörda eftersatta områden", vilken reviderades 1995. Irlands sex gränsgrevskap identifierades som prioriterade områden inom detta initiativ. I Nordirland har definitionen av vad som utgör ett sådant område baserats på indikatorer på ekonomisk och social utslagning (delvis med användning av "Robson Index") i lokala distrikt runt hela Nordirland baserat på statistiska uppgifter från 1991. IFI har emellertid vidgat begreppet eftersatta områden så att det även omfattar flera påtagligt eftersatta isolerade områden i lokala distrikt som i allmänhet inte skulle klassificerats som eftersatta områden. För närvarande omfattas cirka 222 distrikt, vilket motsvarar 37 % av Nordirlands distrikt och 36 % av landets befolkning. I Irland klassificeras den angränsande regionen i sin helhet som eftersatt, vilket speglar det faktum att den regionen är den mest eftersatta i hela republiken, och den är även klassificerad som mål 1-område under den här perioden.

IFI har på så sätt gradvis ökat den vikt som den lägger vid berörda eftersatta områden, inte enbart inom programmen "Förnyelse av eftersatta områden", utan också genom projekt som finansieras inom andra program. Det beräknas nu att 90,5 % av IFI:s finansiering går till berörda eftersatta områden.

Denna metod att koncentrera resurserna har visat sig vara effektiv, men som förhandlingarna om det nya Peace-programmet har visat, står den nu inför två utmaningar, nämligen

- att anpassa indexet till de senaste årens ekonomiska och sociala utveckling i Nordirland och i den angränsande regionen,

- att komplettera denna metod med kriterier som har ett mera direkt samband med konfliktorsaken i Nordirland (vilken i grund och botten inte är vare sig ekonomisk eller social).

Både IFI- och EU-programmen tar itu med den första utmaningen. Styrelsen beslutade i juni 2001 att se över de berörda eftersatta områdena med hänsyn till det nya indexet på ekonomisk och social utslagning ("Noble index") i Nordirland, vilket är ett led i den brittiska regeringens politik för "ny koncentration på sociala behov". Denna översyn kommer att kompletteras med resultaten från folkräkningen 2001 allteftersom de finns tillgängliga. I de angränsande regionerna kommer indexet "Bekämpa fattigdom" att användas för Peace-programmet. Troligtvis kommer IFI även fortsättningsvis att betrakta samtliga angränsande regioner som eftersatta.

Det nya Peace-programmet tar itu med den andra utmaningen och är särskilt inriktat på potentiella stödmottagare i områden, sektorer, grupper eller samhällen som "mest har drabbats av konflikten" och som inte nödvändigtvis överensstämmer med de områden, grupper eller sektorer som ekonomiskt och socialt har slagits ut mest. Bland annat Peace II kommer därför att koncentreras kring områden som fungerar som förbindelselänk mellan protestantiska och katolska befolkningsgrupper eller som har drabbats av omfattande stridigheter, eller av att gränserna stängts eller personer har tvingats flytta, såsom offer av stridigheter och deras släktingar eller före detta fångar, sektorer såsom turism, säkerhet, konst eller sport. Genom sina program och projekt finansierar IFI ofta projekt som gynnar samma kategorier av personer (undantaget konst och sport, eftersom styrelsen har fattat beslut om att inte stödja dessa sektorer). Dessa kategorier betraktas dock inte som allmänna urvalskriterier och inverkan av verksamheten på sådana grupper kontrolleras inte heller.

Slutligen påpekas det i rådets förordning att gemenskapens bidrag till IFI skall användas "i första hand till projekt över gränsen eller mellan befolkningsgrupperna". IFI har finasierat 384 projekt mellan befolkningsgrupperna och/eller 176 projekt över gränsen, vilket i genomsnitt utgör 63 % respektive 29 % av IFI-finansierade projekt mellan 1.6.1999 och 30.6.2001.

Insamling av denna typ av information från IFI kräver särskild sammanställning av uppgifter eftersom de inte finns online från en central databas. I det nya Peace-programmet ingår samarbete över gränserna i en särskild prioritering som tar upp 15 % av de totala finansiella anslagen för programmet. Det beräknas att samtliga projekt som inbegriper norra och södra Irland totalt kommer att kosta 100 respektive 400 euro i Nordirlands respektive Irlands gemenskapsramar för stöd. Dessa uppgifter kommer att samlas i en central databas allteftersom projekt godkänns för finansiering.

Samarbete mellan befolkningsgrupperna ingår i Peace II som ett instrument för att hjälpa till att "bana väg för försoning". Alla projekt som söker stöd från Peace II kommer därför att behöva visa hur de på ett effektivt sätt tänker få till stånd försoning och ömsesidig förståelse och respekt mellan och inom befolkningsgrupperna och kulturerna i Nordirland och mellan norr och söder. Denna nya koncentration på samarbete mellan befolkningsgrupperna på lämplig nivå (vilket på vissa villkor inte utesluter så kallade "enskilda projekt") har därför definierats som ett allmänt krav som skall gälla alla Peace-prioriteringar. Som jämförelse kan nämnas att samarbete mellan befolkningsgrupperna endast särskilt krävs för vissa IFI-program (såsom programmen "Broar mellan befolkningsgrupperna", "Vidgade vyer", "KEY", "Interact" och "CRISP"), även om det inte är ett urvalskriterium för vissa av de största IFI-programmen, till exempel alla program som omfattas av "Ekonomisk utveckling" och de flesta program som omfattas av "Förnyelse av eftersatta områden".

4.1.3 Slutsatser

Även om metoderna och den finansiella omfattning med vilka programmen genomförs fortsätter att skilja sig åt kompletterar IFI:s och EU-programmens prioriteringar varandra och visar stor potential för samverkan.

När det gäller att koncentrera resurserna lägger IFI även fortsättningsvis huvudvikten på ekonomiskt eftersatta områden, medan Peace II-programmet har utvecklats avsevärt genom att ta itu med särskilda frågor såsom de områden, grupper och sektorer som "mest har drabbats av konflikten" och samarbete mellan befolkningsgrupperna eller över gränserna genom att göra dessa aspekter urvalskriterier för alla projekt som ansöker om stöd.

Bättre komplementaritet mellan IFI:s och EU:s verksamhet kommer inte enbart att innebära en samverkan mellan mål, prioriteringar och koncentrationsmetoder, utan kommer också att vara beroende av att det tillhandahålls operativa resurser. I följande avsnitt behandlas därför frågan om samordning mellan IFI- och EU-programmens strukturer och organ när det gäller förvaltning och rutiner.

4.2 Organisera samordning

Enligt artikel 3 i rådets förordning (EG) nr 214/2000 skall kommissionen "svara för samordningen mellan fondens verksamhet och verksamhet som finansieras genom gemenskapens strukturpolitik. Kommissionen skall underrätta behöriga tillsynskommitéer om fondens verksamhet".

Enligt artikel 2 i samma förordning skall gemenskapens bidrag användas på ett sådant sätt att de leder till en "verklig extrainsats i de berörda områdena och bör därför inte ersätta andra privata eller offentliga utgifter".

4.2.1 Nuvarande system för samordning

Företrädare för Europeiska kommissionen deltar i alla IFI:s styrelsemöten. IFI och kommissionen kom 1994 överens om att kommissionen utöver de dokument som var relevanta för styrelsemötena även skulle få all dokumentation från mötena i IFI:s rådgivande kommitté [9] (även om kommissionen i nuläget inte får alla dokument, utan endast de som rör projekt som det skall fattas beslut om).

[9] Skrivelser mellan IFI och kommissionen, skrivelse till Carlo Trojan, 28 juni 1994.

När det gäller information om EU-programmens övervakningskommittéer har man kommit överens om en enkel lösning under diskussionerna om den nya strukturfondsperioden (baserad på en praxis som inrättades för Interreg under den förra perioden) genom vilken företrädare för IFI:s sekretariat deltar som observatörer vid de övervakningskommittémöten som är av störst betydelse för fonden, nämligen

* gemenskapens stödram för Nordirland,

* det operativa programmet Peace II,

* det operativa programmet Byggande av hållbar utveckling,

* gemenskapsinitiativet Interreg III-A för Nordirland och Irland.

IFI-sekretariatets närvaro vid viktiga möten i övervakningskommittéerna är ett lämpligt sätt att förmedla kunskap, vilket även gäller för företrädare från Europeiska kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik vid IFI:s styrelsemöten.

På operativ nivå har det också etablerats samordning när det gäller extrainsats från IFI-åtgärderna. Detta är naturligtvis fallet när samma ministerium fungerar både som ombud för IFI och som till exempel genomförande organ för Peace-programmet.

Om ett visst projekt finansieras av både IFI och ett EU-program finns det givetvis en risk för att man uppnår maxgränsen på 75 % av de totala stödberättigande kostnader som tillåts för strukturfondsåtgärder [10]. Även om IFI i och för sig inte omfattas av strukturfondsförordningarna så finns det argument för mer enhetlig förvaltning av vissa IFI-program (se siffror i BILAGA IX) som samfinansieras med EU-program inom ett och samma projekt för att inte överskrida maxgränsen på 75 %.

[10] Artikel 29 i förordning (EG) nr 1260/1999.

Detta problem är känt sedan länge. Redan 1994 kom IFI och kommissionen överens om att "IFI:s båda generaldirektörer [skulle] inbjudas (...) minst en gång om året till meningsutbyten och diskutera program och stödnivåer. Sådan regelbunden översyn [skulle] hjälpa till att förhindra dubbel finansiering och säkerställa att nivån och sammansättningen av stöd i samfinansierade arrangemang är förnuftig och lämplig." [11]

[11] Skrivelser mellan IFI och kommissionen, skrivelse till Carlo Trojan, 28 juni 1994.

I bifogade revisionsrapport tillstås att det, för de kontrollerade ministerium som fungerade som ombud för IFI och som kontrollerades i Nordirland, "verkar som att [de ] tar hänsyn till alla finansieringskällor och att det finns ett system för att samordna betalningsansökningar" (se punkt 3.1 i BILAGA VII). Det finns däremot inga tydliga interna rutiner inom IFI för systematiskt utbyte av information med andra programorgan för att se till att maxgränsen inte överskrids. När det gäller Irland slår man i revisionsrapporten fast "att det inte klart framgår hur olika finansieringskällor beaktas".

4.2.2 Förbättra samordningen

Enligt bestämmelserna i fredsavtalet (Belfast / Good Friday Agreement) som inleder fredsprocessen i Nordirland har det inrättats ett särskilt EU-programorgan för norra och södra Irland (SEUPB). SEUPB är nu förvaltningsmyndighet för programmen Peace och Interreg. Regelbundna kontakter och samarbete mellan SEUPB- och IFI-sekretariaten skulle otvivelaktigt gynna båda organisationerna. Kontakter med den tillfälliga samordningsgrupp som inrättat inom gemenskapens ramar för stöd för Nordirland skulle med all sannolikhet gå i samma riktning. En fråga värd att närmare utreda är att identifiera alla samordningspunkter på alla nivåer som skulle kunna användas för att förbättra samordningen.

Andra förbättringar skulle kunna vara databasutbyte. Bifogad granskningsrapport (se BILAGA VII) understryker behovet av mer omfattande indata till IFI:s databas så att den även omfattar andra finansieringskällor än IFI (särskilt genom att identifiera strukturfondsprogram som separata finansieringskällor) vilket skulle leda till förbättrad insikt och samordning. Databaser med EU-program skulle i sin tur behöva anpassas på liknande sätt för att gynna båda parter.

I granskningsrapporten påpekas till exempel att IFI:s rutiner för projekturval är omfattande, grundliga och tillfredsställande. Sökande måste till exempel lämna in en affärsplan eller motsvarande, och rutinerna inbegriper både en utvärdering av projektets lönsamhet och av behovet av IFI-finansiering. Denna typ av information skulle alldeles säkert vara mycket värdefull - vare sig projektet slutligen godkänns för finansiering eller ej - om samme projektsponsor beslutar sig för att ansöka till ett EU-program. Överföringen av uppgifter skulle påskynda urvalsförfarandet vilket skulle gynna alla.

Omvänt påpekas i granskningsrapporten vissa systematiska brister i förvaltnings- och kontrollrutinerna för övervakningen av projekt när de väl har godkänts av styrelsen för finansiering. Denna aspekt har diskuterats mycket i den nuvarande omgången av strukturfonderna där omfattande uppsättningar av fysiska och finansiella övervakningindikatorer har satts upp för alla åtgärder. När det gäller projekt som både finansieras genom IFI- och EU-program skulle IFI därför med säkerhet gynnas av regelbunden tillgång till dessa övervakningsuppgifter.

Ett ytterligare argument för att integrera övervakningssystemen för IFI och de största EU-programmen i regionen är risken för dubbelräkning av inverkan, vilket skulle omintetgöra eventuella försök att genomföra grundliga undersökningar.

4.2.3 Slutsatser

Mot bakgrund av ovanstående iakttagelser behöver rutinerna för de samordningsmekanismer som för närvarande finns synkroniseras på ett bättre sätt mellan IFI- och EU-programmen (särskilt Peace), till exempel genom att fullt ut använda tillgänglig kommunikations- och databasteknik.

Detta skulle förbättra IFI:s extrainsats på ett mer synligt, organiserat och kontrollerat sätt och definitivt undanröja risken för finansiering från flera håll.

5. Publicitet och information

Enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 214/2000 skall "kommissionen, tillsammans med fondens styrelse, införa lämpliga förfaranden för reklam och information i syfte att sprida kunskap om gemenskapens deltagande i projekt som finansieras av fonden". Ett mål med dessa förfaranden för reklam och information återfinns i skäl (17) i samma förordning, nämligen att "detta stöd kommer att medverka till att stärka solidariteten mellan medlemsstaterna och mellan deras medborgare".

IFI bekräftar mottagandet av stöd från alla sina givarländer (oavsett hur mycket eller hur ofta deras bidrag kommer) genom standardformuleringar i pressmeddelanden, utgiven litteratur (årsrapporten, informationsbroschyrer och andra rapporter) och på sin webbplats. Hänvisningar till donatorer görs även i ordförandes eller styrelsemedlemmarnas tal och i sammanfattningar som ges till besökare av IFI-projekt. Dessutom bjuds kommissionens representationskontor i Belfast och Dublin in till alla igångsättningar av IFI-projekt.

Trots detta uppfattar allmänheten IFI huvudsakligen som en USA-stödd organisation, trots att EU bidrar med 38 % av de totala bidragen.

Man måste därför finna lösningar på hur man skall förbättra marknadsföringen av gemenskapens deltagande i projekt som finansieras av IFI. Ett första steg togs av kommissionsledamot Michel Barnier som bestämde sig för att systematiskt inkludera besök av IFI-finansierade projekt på alla sina resor till ön Irland. Han skrev också till Nicole Fontaine, Europaparlamentets ordförande, och uppmanade parlamentsledamöterna att göra detsamma [12].

[12] Skrivelse från Michel Barnier till Nicole Fontaine, 27.7.2000, nr 7271.

Kommissionen kommer därför att inom kort lägga fram ytterligare förslag på hur man bättre skulle kunna profilera EU:s deltagande i IFI:s verksamhet (t.ex. genom att ordna mediatäckning och informera om givarländer), särskilt när både EU och IFI båda deltar i finansieringen.

6. Slutsatser och förslag

Europeiska unionens mångåriga stöd till fredsprocessen i Nordirland har bäst exemplifierats genom dess åtagande till IFI sedan 1989 och Peace-programmet sedan 1995. Vid Europeiska rådets möte i Berlin i mars 1999 bekräftades behovet av ett permanent särskilt stöd efter år 2000. Genom att göra detta erkände Europeiska rådet den långvariga fredsprocessens mål, vilka har haft brett stöd under alla år i Europaparlamentet, rådet och kommissionen.

Dagens hot mot framtiden för Nordirlands institutioner och mot politiska uppgörelser, tillsammans med ständiga stridigheter och regionala klyftor, visar att ansträngningarna måste fortsätta. Eftersom ett av EU:s viktigaste mål är att stärka solidariteten mellan medlemsstaterna och mellan deras medborgare är detta ett ypperligt tillfälle för EU att agera. Dessutom stöds IFI av det internationella samfundet som genom att göra detta visar sin medverkan i fredsprocessen i området. Det är därför viktigt för EU att betraktas som lika angelägen att medverka till att uppfylla dessa mål.

I samband med detta så bekräftar denna rapport, liksom tidigare rapporter, att IFI på ett mycket värdefullt och positivt sätt bidrar till fred och försoning i Nordirland och i Irlands gränsgrevskap och därmed uppfyller målet, nämligen att uppmuntra ekonomisk och social utveckling och främja kontakt, dialog och försoning mellan nationalister och unionister i hela Irland. Vissa tekniska aspekter av förvaltningen och kontrollen håller för närvarande på att förbättras, och vissa återstår att införa inom IFI:s verksamhet eller att diskutera inom kommissionen (inrättandet av en betalningsbudget, klara regler för tillämpningen av att EU-stöd till olika projekt får uppgå till högst 75% osv.).

Den nya omgången strukturfondsprogram inom EU (särskilt det nya Peace II-programmet), som är de viktigast instrumenten för att uppmuntra ekonomisk och social utveckling i regionen utgör också en ny utmaning för IFI.

För det första så kompletterar IFI:s och EU-programmens prioriteringar varandra och denna potentiella samverkan måste utnyttjas. IFI är främst inriktad på ekonomiskt eftersatta områden, medan Peace II-programmet väsentligt har utvecklats och inriktar sig nu på en rad områden, grupper och sektorer som identifierats som "mest drabbade av konflikten". På liknande sätt skulle samarbete mellan befolkningsgrupperna och/eller över gränserna kunna bli särskilda urvalskriterier för alla IFI-program, såsom de är för alla Peace-prioriteringar.

För det andra behöver på operativ nivå de samordningsmekanismer som hittills inrättats bli mer synkroniserade mellan IFI- och EU-programmen (särskilt Peace), t.ex. genom att fullt ut använda befintlig kommunikations- och databasteknik. Detta skulle förbättra IFI:s extrainsats på ett mer synligt, organiserat och kontrollerat sätt och definitivt undanröja risken för finansiering från flera olika håll.

Slutligen när det gäller publicitet kring IFI:s verksamhet så kommer kommissionen allt lägga fram konkreta förslag på hur man skall öka kunskapen om EU:s deltagande i regionen, särskilt när det gäller projekt som både finansieras av EU och IFI.

***

Huruvida gemenskapen skall fortsätta med sin medfinansiering av IFI efter 2002 måste bedömas på grundval av dels de iakttagelser som redovisas i den här rapporten, dels de synergieffekter och den komplementaritet som skapats mellan IFI och Peace II-programmet som pågår till och med år 2004.

Iakttagelserna i rapporten bör beaktas om kommissionen lägger fram ett förslag till en rådsförordning om gemenskapens medfinansiering av IFI, eller i andra lämpliga samarbetsformer mellan kommissionen och IFI.

BILAGA : SEC(2001)1579