EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 26.10.1998 
KOM( l~) 518 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET 
OCH EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMrrTEN 
om gemenskapens deltagande i initiativet för skuldlittnad flr krafti1t 
skuldtynada fattiaa Ilader 
EUROPEAN COMMISSION 
Meddelande från kommissionen om gemenskapens deltagande i 
initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder 
Initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder (hädanefter "HIPC") 
lades fram av IMF och Världsbanken i september 1996 i syfte att bidra till att lätta 
skuldbördan för ·de fattigaste länderna, förutsatt att dessa gör samordnade 
anpassningsinsatser och engagerar sig i kampen rnot fattigdom. Samordningen gäller 
alla givare men i sy,nnerhet de multilaterala kreditgivarna. Initiativet omfattar de allra 
fattigaste länderna, som är berättigade till ett mycket förmånligt stöd från 
Världsbanken och IMF och de vars skuldbördor inte bedöms vara hållbara efter det att 
alla andra skuldlättnadsågärder har vidtagits. 
Gemenskapen är en viktig partner för utvecklingsländerna och dess stöd till 
utvecklingen där sker främst i form av bistånd. Det betyder att gemenskapen är en 
mycket liten multilateral kreditgivare. Man kommer till exempel bara att stå för cirka 
2 % av den senast beräknade kostnaden för HIPC-initiativet eller 4,3 % av de 
multilaterala kreditgivamas kostnader ( 13,3 miljarder USD). 
Redan från början har gemenskapen varit en stark anhängare till HIPC-initiativet och 
deltagit fullt ut vad avser krav på stödberättigade A VS-Iänder. Genom rådets beslut 
av den 6 juli 1998 gjorde man ett åtagande att vid lämplig tidpunkt ge skuldlättnad till 
alla A VS-länder som är berättigade till HIPC-stöd. Gemenskapen har också försökt 
1 
att komma tillrätta med vissa specifika problem som till exempel tillfällig lättnad 
genom ytterligare åtgärder som givare (bilaga l). 
Vid G7-mötet i Köln enades ministrarna om ett utvidgat initiativ som kan ge 
snabbare, djupare och bredare skuldlättnad (bilaga 2). Som ett resultat av de 
föreslagna förstärkningarna förväntas totalkostnaderna för initiativet nu mer än 
fördubblas, till 27,4 miljarder USD. 
Om man tar till sig de ambitiösa mål som sattes upp av G7 -mötet i Köl n, kommer det 
att krävas ytterligare finansiering för att fullt ut finansiera de multilaterala 
långivarnas andel av det förstärkta HIPC-initiativet. 
Tabell J: Finansieringsbehov för HIPC-initiativet (mifjarder USD) 
Institutioner (ex. IM F) Totalt Redan Återstår varav på 
finansierings- l t> st kort sikt 
behov 
Världsbanken 5,1 2.0 3,1 0.6 
Afrikanska 2,0 0,6 1,4 0,8 
. utvecklingsbanken 
In teramerikanska 1,0 0,4 0,6 0,6 
utvecklingsbanken 
Andra multilaterala 2,9 1.8 1,1 0,6 
långivare (inkl. EG) 
Totalt (inklusive IM F) 13,3 6,2 2,6 
Källor: 'The Enhunced 11/PC Frumework: f'inam:ing the World ltcmk 's /1/I'C Deht Relief', IDA. 26 augusti 
1999, samt uppdatering ejier de sena.v/e årliga sammanträdeneJ i /Jrellon Wood'l-institulionerna. 
Trycket vä~er på de mu~tilaterala institutionerna att internt ta fram de medel som 
krävs för att de skall kunna ge sitt bidrag till det förstärkta HIPC-initiativet och 
minska den bilaterala finansieringsklyftap. För alla multilaterala utvecklingsbanker 
är det största hindret mot ytterligare bidrag det faktum att större intern finansiering 
från dessa institutioner skulle ske på bekostnad av deras hjälpprogram. Vad gäller 
Afrikanska ·utvecklingsbanken skulle ett sådant tillvägagångssätt vara i princip 
omöjl~gt. 
2 
Vid de senaste årliga mötena i Bretton Woods-institutionerna i Washington, fattade 
givarsamfundet en del långtgående policybeslut, som förväntas få stor betydelse för 
de mest skuldtyngda fattiga länderna. För första gången har man nu pekat på den 
nära koppling som finns mellan strategier för att lätta på fattigdomen, 
strukturanpassningsprogram och ett skuldlättnadsinitiativ. Både IMF och 
Världsbanken har satts i centrum för en uppsättning mer samlade, effektiva och 
samordnade utvecklingsinstrument IMF:s strukturanpassningsinstrument med 
förmånliga villkor för fattigaste länderna (ESAF) har återigen koncentrerats på att 
bekämpa fattigdom o~h omvandlats till ett nytt verktyg, Poverty Reduction and 
Growth Facility (PRGF). Handlingar avseende New Poverty Reduction Strategy 
kommer att utarbetas gemensamt av Världsbanken och IMF. Dessutom har 
multilaterala och bilaterala kreditgivare meddelat att de avser lämna stora bidrag till 
finansieringen av HIPC-initiativet (och i synnerhet till dess särskilda fond (Trust 
Pund)). Trots dessa löften förblir de bilaterala bidragen till HIPC Trust Pund (1,4 
miljarder) otillräckliga för att täcka den återstående kortsiktiga bristen på medel 
uppgående till 2,6 miljarder (tabell 2). Dessutom kräver det amerikanska åtagandet 
(även om det amerikanska bidraget t i Il bi lateral skuldlättnad inom ramen för det 
förstärkta HIPC-initiativet iir mycket blygsamt) fortfarande att kongressen godkänner 
det, vilket inte är säkert. 
Tabell 2: Bilateralt stöd· till HIPC Trust Fund (miljoner USD) 
Bidrag Gamla Nya Tote~lt Bidrag Gamla Nya Totalt 
åtagand åtagand åtagand åtagand 
en en en en 
Australie 5 5 Luxemburg 
n 
Belgien 4 8 12 Nederländer 61 70 131 
n a 
Canada 27 27 Norge 41 41 
Danmark 26 26 Portugal 15 15 
Frankrike 21 21 Spanien 15 15 
Finland 14 14 Sverige 29 29 
Tyskland 27 54 8/ Schweiz 28 28 
Grekland Förenade 36 135 50 221 
kungariket 
3 
Irland 16 16 USA 650? 650 
Italien 70 70 
Japan 10 JO Totalt 329 331 754 1414 
Kiilla: "H/PC lnitiative: Perspectives on the Current Framework and Options for Change ", IDA, 2 april /999, med 
deluppdatering med information som kommissionen haft t iii sitt förfogande. 
Under samma möte och efter ett "informationsmeddelande" från kommissionen om 
de bidrag som gemenskapen skulle kunna ge till det förstärkta HIPC-initiativet, 
gjorde rådets ordförande följande uttalande: 
EU är berett att använda medel inom ramen för existerande EUF-instrument för att 
lämna ett betydande bidrag till underlätlandet av skuldbördan för de A VS-stater som 
är berättigade enligt HIPC-initiativet och kommer att läggafram ett positivtförslag i 
den andan för A VS-staterna. Behandlingen av icke-A VS-stater hör vara rättvis i det 
internationella samfundets globala ansträngningar. Det här initiativet skulle omfatta 
bidrag till skuldavskrivningar i storleksordningen en miljard euro. 
Förslaget från kommissionen, som följer ovannämnda "informationsmeddelande", 
skall ses mot denna bakgrund. 
* * 
Det beslut som rådet fattade den 6 juli 1998 på förslag från kommissionen bekräftade 
gemenskapens fulla engagemang 'i det ursprungliga initiativet både som givare och 
kreditgivare. 
-som givare genom att ställa· nödvändiga extraresurser från åttonde EUF:s 
strukturanpassningsinstrument till förfogande för länder som kommit fram till sin 
"beslutspunkt", 
-som kreditgivare genom att för det första använda ränta från EUF-medlen till att direkt 
(och på den ni v å som man enats om för multi laterala givare) hantera skulderna för 
länder som nått sin "slutförandepunkt". 
4 
Eftersom dessa bägge aspekter inte berörde HIPC-Iänder utanför A VS-gruppen, 
kunde samtliga medel (40 miljoner ecu) tas frän EUF. 
De sänkta kraven för att bli berättigad, den retroaktiva tillämpningen av nya kriterier, 
det större antalet länder och de snabbare besluten kommer att öka kostnaden för det 
förstärkta initiativet så mycket att räntan på EUF-medel eller eventuella återflöden, 
enligt rådets beslut från juli 1998 inte kommer att förslå. 
EU:s totala åtagande kan i huvudsak finansieras med ej avsatta medel från ättonde 
EUF och tidigare EUF-medel. Mot bakgrund av förstärkningen av initiati_vet föreslår 
kommissionen dock att man även skall försöka komma ti Il rätta med den externa 
skuldsättningen för HIPC-Iänder utanför A VS-gruppen och detta med hjälp av 
budgetrnedel. När det gäller AVS-Iänderna har de tillgängliga EUF-medlen, som 
överstiger l miljard euro erhållits på följande sätt: samarbete med länder som inte kan 
betala och för vilka programmedel inte har satts av; en del av medlen är resultatet från 
delprogramarbetet under det reviderade fjärde Lomekonventionen, vilket betyder att 
den andra delen av programmedlen inte har avsatts för ett antal länder i svårigheter; 
slutligen kan oanvända Stabex-medel komma att bli tillgängliga efter det att Lome IV 
löpte ut den 29 februari 1999. 
För att EUF-medel skall kunna användas krävs dock ett beslut av ministerrådet A VS­
EU, eftersom den föreslagna gemenskapsåtgärden ligger utanför de normala 
förfarandena enligt Lomekonventionen. För att förbereda ett sådant beslut måste man 
mycket snart inleda en dialog mellan Europeiska gemenskapen och dess partner bland 
AVS-ländema. På liknande sätt kommer medel från den allmänna budgeten till stöd 
för initiativet för icke-A VS-Iänder att sättas in i samklang. med kommissionens 
samararbetsstrategier för de länderna. Den rättsliga grunden för gemenskapens 
åtgärder kommer att vara ALA-förordningen nr 443/92, i vilken betonas ett nytt 
engagemang för att lindra fattigdom (art. 4) och gemenskapsstöd till EU:s 
partnerländer för att dessa skall kunna lösa makroekonomiska och strukturella 
problem (art. 5). 
* * 
Kommissionens förslag bygger på tre grundstenar: 
Gemenskapens roll som kreditgivare: 
5 
För alla multilaterala kreditgivare är det omöjligt att i detta skede lämna definitiva 
siffror om bidragen till initiativet. Vissa länder kommer att komma i fråga först år 
2001, om de någonsin gör det, och en tillförlitlig analys av deras skuldsituation 
kommer inte att finnas tillgänglig förrän då. Därför kan man bara grovt uppskatta 
graden av framtida skuldlättnad för samtliga berättigade länder (bilaga 3). 
Om man utgår från de nuvarande beräkningarna och jämför dem med gemenskapens 
fordran, inklusive obetalda förfallna skulder, på 1,3 , miljarder euro, skulle 
gemenskapens bidrag till de potentiellt berättigade länderna ligga kring 750 miljoner 
euro (bilaga 4), varav 40 miljoner euro redan satts av genom ett beslut från juli 1998, 
från räntor på tidigare EUF. 
Mobiliseringen av de nödvändiga medlen är en bekräftelse på Europeiska 
gemenskapens starka politiska engagemang för initiativet. Enligt ett positivt yttrande 
från EUF-kommiten kommer dessa resurser dock bara att mobiliseras från fall till fall 
och på ett sådant sätt att när vart och ett av de inblandade länderna når sin 
"fullbordandepunkt", kommer de att kunna betala tillbaka en del av sin 
nettonuvärdesskuld till gemenskapen (bilaga 5). 
Gemenskapens roll som givare: 
Utöver detta belopp, som motsvarar gemenskapens roll som kreditgivare, förespråkar 
kommissionen att man håller sig till den roll som gemenskapen har som givare enligt 
den ursprungliga HIPC-ramen. Däri ingår bonus för strukturanpassning till 
berättigade länder som uppnått sin "bes l utspunkt", så att de har t i liräcklig finansiering 
för sina makroekonomiska reformer, vilket i sin tur kommer att underlätta deras 
ansträngningar att komma fram till sin "slutförandendepunkt" (bilaga l). 
Bedömningen av storleken på bonusen bör i framtiden även beakta mottagarlandets 
tidigare förmåga att sköta sin skuld gentemot gemenskapen. 
Ett sådant bidrag skulle ligga i linje med de två nyckelfaktorerna i Köloförslaget -
behovet av lämpligt stöd till HIPC-länder under en övergångsperiod och behovet av 
att förbättra det sociala innehållet för hela verksamheten (bilaga 6). 
Tidigare finansierades detta extra stöd genom omfördelning av medel inom 
strukturanpassningsinstrumentet utan att det totala beloppet höjdes. Om det 
instrumentet skall användas i större omfattning och inom en nära framtid kommer det, 
6 
med tanke på att många länder kommer att bli berättigade för initiativet under 
följande tvåårsperiod, inte att finnas tillräckligt med marginaler för att täcka de extra 
kraven i de berörda länderna. Instrumentet måste därför tillföras mer resurser. 
Ytte~ligare ett argument till förmån för en sådan ökning är au nästa EUF troligen inte 
kommer att träda i kraft före 2002. 
Kommissionen menar att gemenskapens bidrag som kreditgivare till HIPC-initiativet 
även bör avspeglas av en ökad givarroll, i storleksordningen 150 miljoner euro från 
åttonde EUF:s strukturanpassningsinstrument Detta belopp måste också hämtas från 
ej avsatta medel i åttonde EUF och tidigare EUF-medel. 
Ytterligare stöd från strukturanpas,sningsinstrumentet måste mobiliseras från fall till 
fall och utöver strukturanpassningsprogrammet, så snart ett land kommer fram till sin 
"beslutspunkt". 
Gemenskapens roll som en viktig biståndsaktör: 
Som en viktig biståndspartner anser kommissionen att gemenskapen, utöver sitt 
deltagande i stärkandet av HIPC-initiativet i strikt mening, bör lämna ett bidrag till 
HIPC-initiativets aJlmänna finansiering och då särskilt till HIPC Trust Pund. 
Ett sådant bidragstillskott skulle ligga i linje med gemenskapens biståndsstöd 
allmänhet. Politiken omfattar allt från gemenskapens strategi att bättre integrera 
utvecklingsländerna i världshandelssystemet ti Il dess stöd för global skuldlättnad och 
kamp mot fattigdom. 
I denna process får man dock inte tappa bort behovet av att se till att de olika 
aktörerna delar på bördorna på ett någorlunda rättvist sätt. Gemenskapen kan inte på 
egen hand finansiera den skillnad som återstår. Andra givare måste också bära sin 
rättvisa andel av finansieringen av initiativet. 
Dessutom vore det klokt att inte låta ett sådant här bidntg finansieras enbart genom ej 
avsatta EUF-medel. Snarare bör det ses som ett bidrag till en global skuldlättnad för 
de mest skuldtyngda fattiga länderna, vilket även omfattar icke-A VS-stater. Som 
sådant skulle bidraget 'innehålla en lämplig blandning av medel från EUF och lämplig 
kompletterande finansiering över den allmänna budgeten, och bidrag från andra 
intressenter inom ett EV-sammanhang som man enats om. 
7 
Samtidigt som man behåHer tillräcklig finansiering för existerande program, skulle 
den här finansieringen från den allmänna budgeten innebära en omfördelning av 
resurser inom den budgetram som avsatts för de berörda geografiska 
samarbetsprogrammen utan A VS-koppling, som täcks av underavsnitt B7 (externa 
åtgärder) i gemenskapens budget. 
Gemenskapens bidrag ti 11 HIPC Trust Pund skulle kunna bli i storleksordningen 200 
till 300 miljoner euro, beroende på vilka beslut som slutligen fattas om en rättvis 
fördelning av bördorna. 82% skulle finansieras med ej avsatta EUF-medel (bilaga 4) 
och resten genom gemenskapens budget. Om man beaktar geografisk fördelning och 
berättigande när det gäller skuldlättnad hos de berörda länderna, skulle en fördelning 
över en treårsperiod med början 1999 vara 15% från kapitel B7-31 "Samarbete med 
utvecklingsländer Latinamerika" och 3 % från kapitel B7-30 "Samarbete med 
utvecklingsländer Asien". Exakt hur fördelningen skulle ske återstår dock att 
besluta, och detta skulle ingå i detaljdiskussionen med Världsbanken. 
Gemenskapens bidrag till HIPC Trust Fund skulle vara öronmärkt. Medel från EUF 
skulle öronmärkas för A VS-länderna och i princip för Afrikanska utvecklingsbankens 
krav på HIPC-länder från A VS-gruppen (med särskilda bestämmelser för det enda 
icke-afrikanska HIPC-landet ur A VS-gruppen: Guyana). Budgetmedel skulle kunna 
bidra till finansiering av sänkta krav på asiatiska eller latinamerikanska HIPC-Iänder. 
Särskilda åtgärder skall vidtas för att garantera att mottagarländer, efter EV­
finansiering av det multilaterala skuldättnadsinitiativet, använder ytterligare inhemska 
medel för att utveckla den sociala sektorn. 
De tekniska detaljerna kring en sådan kombinerad finansiering av eventuella ED­
bidrag till det förstärkta HIPC-initiativet måste naturligtvis övervägas mycket noga. I 
synnerhet måste m~n införa särskilda bestämmelser för att garantera tillräcklig 
öppenhet, övervakning och ekonomisk kontroll av EU:s bidrag till initiativet i 
allmänhet och Trust ,F und i synnerhet. 
I sammanfattning ser kommissionens förslag ut som följer: 
Bidrag till initiativet som kreditgivare: 550 miljoner curo 
Ökning av strukturanpassning~instrumentet 150 miljoner e u ro 
. ' D 
~idrag till HIPC Trust Fund: 200-300 miljoner curo 
Totalt 900-1 CX>O mi l joner c u ro 
9 
BILAGOR 
TILL 
meddelandet från kommissionen om gemenskapens deltagande i 
initiativet för skuldlättnad för kraftigt skuldtyngda fattiga länder 
BILAGA l 
GENOMFÖRANDE AV RÅDETS BESLUT AV DEN 6 JULI1998 
Åtta A VS-Iänder uppnådde "beslutspunkten" 1997 och 1998 och omfattas på så sätt av 
beslutet av den 6 juli 1998. Utifrån de nya kriterierna bör alla, snarare än bara sex av 
dem, kvalificera sig för skuldlättnad. 
Av dessa åtta är det hittills bara tre som kommit till "fullbördandepunkten" inom ramen 
för HIPC-initiativet: Uganda, Guyana och Mo~ambique. Efter ko~missionens 
finansieringsbeslut den 24 juli 1998 ströks Ugandas samtliga återstående skulder i form 
av speciallån upp till ett belopp av 4 590 000 ecu. Inom kmt kommer ett 
finansieringsförslag för Guyana att läggas fram för EUF-kommitten. Naturligtvis kommer 
ytt~rligare lättnader att införas så snart de nya skuldlättnadsmålen är kända. Mo~ambique 
är ett svårare fall eftersom ett stort riskkapital måste betalas i förskott, något som ger 
upphov till ett antal tekniska problem. ·Eftersom man just har fattat beslut om 
fullbordandepunkten, föreslår kommissionen att man väntar några veckor/månader 
medan man gör om lättnadsmålen, så att man kan gå direkt på den slutliga versionen av 
lättnadsplanen. 
Ända sedan kommissionen gick med i HIPC-initiativet har den ansett att det på grund av 
omfattningen av A VS-ländernas skuldproblem inte räcker med att bara uppfylla sina 
åtaganden som kreditgivare. Det är mot den bakgrunden som man skall se dess beslut att 
ändra andelen som kommer från strukturanpassningsinstrumentet och öka avsättningen 
till HIPC under övergångsperioden med 15 % (eller med 10 % för länder som redan 
åtnjuter 15 % bonus i form av regionalt integreringsstöd). Bilaga 3 visar att många länder 
kommer att tjäna på den här åtgärden i sina avsättningar under 1999-2000. 
Observera att det här gemenskapsinitiativet förutsåg G?:s uppmaning om stöd till HIPC­
initiativet i böt:jan av inteTrimsperioden liksom dess avsikt att förbättra det sociala 
innehållet i den processsom är kopplad till initiativet (se bilaga 6). · ', . 
10 
BILAGA 2 
HUVUDDRAGEN l DET FÖRSTÄRKTA INITIATIVET 
Efter en serie initiativ från ett antal medlemsstater heslutade G7-mötet i Köln i hö~jan av 
juni i år att underlätta och förstärka de svårt skuldtyngda ländernas tillgång till HIPC­
initiati vet. 
De förslag som lades fram i Köln, och som sedan godkändes av Bretton Woods­
institutionerna, består av tre huvudpunkter, som kan sammanfattas med parollen 
"djupare, bredare och fortare". 
• "Djupare" skuldlättnad: 
* minska kravet för kva1ificering på grundval av förhållandet mellan skuldens 
nettonuvärde och exporten från 200-250% till 150 %. 
* göra tillgångsvillkoren för "skattefönstret'' mer flexibelt genom att sänka 
kvalificeringsgränserna för de mottagande ekonomiernas öppenhet och 
intäkterna som andel av BNP1; 
* retroaktiv tillämpning av dessa nya kriterier på länder som redan har nått sin 
"besluts-/fullbordandepunkt", så att de inte bestraffas för att ha uppfyllt 
villkoren snabbare, 
* fasta och slutliga skuldminskningsmål när man uppnått beslutspunkten, dvs. då 
man beslutar att ett land kvalificerar sig (utan som hittills möjlighet till 
revidering vid fullbordandepunkten, dvs. när man erkänner att landet har 
uppfyllt de villkor som man ställt upp och kreditgivarna faktiskt börjar minska 
landets skulder), vilket innebär att en ökning av BNP eller exporten inte 
kommer att bestraffa mottagaren. 
• "Bredare" täckning för initiativet: 
* tack vare dessa förändringar bör andelen av de 41 HIPC-ländema som slutligen 
kvalificerar sig för initiativet stiga från 26 till 33 och till och med 36, om 
Liberia, Sudan och Somalia kommer med. 
• "Snabbare" lättnad: 
* de internationella finansiella instituten och andra multilaterala institutioner 
som så önskar, kommer att erbjuda skuldlättnadstjänster under en 
övergångsperiod, dvs. mel1an besluts-och fullbordandepunkterna. 
* Fullbordandepunkten kommer att bli flytande såtillvida att länderna får en 
slutlig lättnad av sina skuldbördor så snart de har uppfyllt alla uppstäJJda 
villkor, även om de gör detta innan de tre åren som ställts upp som 
övergångsperiod har löpt ut. 
För att kunna dra nytta av "skattefönstret", dvs. kvalificera sig även om nettonuvärdet av skulden ligger 
under 150% av exporten, räcker det att nettonuvärdet av skuldernas andel av intäkterna är över 250% 
(mot tidigare 280 %), att exporten bara svarar för 30 % av BNP (mot tidigare 40 (Jf,) och att intäkterna 
<>verstigcr 15% av samma BNP (mot tidigare 20 %). 
11 
BILAGA3: 
LISTA ÖVER POTENTIELL T BERÄTTIGADE LÄNDER 
Beslutspunkten uppnådd under 1997 
Benin, Bolivia, Burkina Paso, Guyana, Uganda. 
Beslutspunkten uppnådd under 1998 
Elfenbenskusten, Mali, Mo~ambique, SenegaL 
Beslutspunkten förväntad under 1999 
Tchad, Etiopien, Ghana, Guinea, Honduras, Laos, Malawi, Mauretanien, Nicaragua, 
Niger, Tanzania, Togo, Zambia. 
Beslutspunkten förväntad under 2000 
Kamerun, Kongo, Guinea-Bissau, Madagaskar, Rwanda, Sierra Leone. 
Beslutspunkten förväntad under 2001 eller senare 
Centralafrikanska republiken, Burundi, Myanmar, Sao Torne & Principe, Demokratiska 
republiken Kongo, Liberia, Somalia, Sudan. 
BILAGA 4 
METOD FÖR ATT BERÄKNA GEMENSKAPENS Hl DRAG 
För att kunna bedöma storleken på gemenskapens bidrag utifrån vad som sagts 
bilagorna 3 och 5 skulle vi behöva en pålitlig uppskattning av de procentuella 
minskningar av skulderna som b~slutas, men det är inte möjligt eftersom vi befinner oss i 
en övergångsperiod. 
• När det gäller länder som redan har uppnått beslutspunkten, som kvalificerar dem för 
skuldlättnad, måste vi uppdatera de tidigare beräkningarna mot bakgrund av de nya 
Köln-principerna, och detta kan vi bara göra ungefårligt.2 
I princip är kostnaden för att delta i initiativet framledes fastlagd till beslutspunkten på grundval av 
aktuell ekonomisk information. Men det sätt på vilket kriterierna skall tillämpas retroaktivt pil Hinder 
som redan nått dit är inte klart. Skall man ta hänsyn till utvecklingen av makroekonomiska nyckeltal 
och siffror -export, intäkter, BNP och, framförallt, räntenivåer -eller kommer de nya nyckeltalen 
mekaniskt att tillämpas på de ursprungliga siffrorna? 
12 
• Den information som vi har tillgiing till r<lranue andra herHttigade men Unnu ej 
kvalificerade länder är ännu mer otillfredsställande eftersom vi inte har någon bra 
uppskattning av de .ekonomiska nyckeltalen och inte vet vilken räntesats som skall 
användas för att beräkna nettonuvärdet 
Därför kan vi inte hävda att vi lägger fram något annat än grova uppskattningar 
och att det måste ges rum för en bred felmarginal. Bretton Woods-institutionerna har 
försökt. De har beräknat att totalkostnaden för initiativet kommer att sdga från 6,2 
miljarder USD till 13,3 miljarder USD för de multilaterala kreditgivarna, vilket innebär 
att de principer som antogs i Köl n mer eller mindre kommer att fördubbla kostnaderna. 
I tabellen nedan, som ställts upp på grundval av aktuella beräkningar, visas en geografisk 
uppdelning av denna totalsumma. 
Tabell 3: geografisk fördelning av totalkostnaden (0/o) 
AVS-Iänder 
varav A VS-länder exkl. 
SSL 
varav icke-afrikanska 
AVS-länder 
ALAT 
Asien 
Källa: Världsbanken o/o av totalkostnaden, 
samtliga HIPC 
86 
62 
l 
11 
2 %) av totalkostnaden, samtliga HIPC 
exkl. SSL 
113 
82 
2 
15 
3 
I det särskilda fall som gemenskapen utgör består de "europeiska" fordringarna av tre 
typer: speciallån, riskkapital och lån från Europeiska investeringsbankens egna medeL 
När det gäller deltagande i HIPC-initiativet kommer gemenskapen att ta på sig de två 
förstnämnda skuldtyperna och EIB den tredje typen (banken har accepterat rådets 
uppmaning från beslutet av den 6 juli 1998). De olika ansvarsområdena är således tydligt 
identifierade. · 
Problemet består i att man inte direkt ·kan använda Bretton Woods-beräkningarna3 eller 
göra beräkningar land för land, inte ens ungefärliga man än vill göra det.4 
De skiljer inte bara mellan olika typer av europeiska krav enligt ovan; deras beräkningar av 
nettonuvärdet är alldeles för högt mot bakgrund av den information som vi har till vårt förfogande. Om 
man använder Bretton Woods-beräkningarna innehUr det också att dessa g<>rs i dollar medan 
kommissionen alltid har gjort klart att detta hara fungerar i euro och att man inom ramen li'ir sitt 
deltagande i initiativet bara skulle vara bunden av procentandelsminskningar i ncttonuviirde (inte 
13 
På grund av dessa begränsningar måste man vara pragmatisk i sin inställning. Man 
beslutade att med utgångspunkt i siffrorna från EUB (som.anger tidsfrister och därmed 
nettonuvärdet av vart och ett av speciallåns- och riskkapitalåtgärderna) tiiHimpa den 
minst fördelaktiga minskningsprocenten, nämligen den som man erhöll frän dc 
genomsnittliga beräkningarna från Bretton Woods-institutionerna. 
I det preliminära dokumentet från dessa institutioner,5 uppgår det europeiska deltagandet 
till 731 miljoner USD i 1998 års siffror. Detta är 41 o/o av nettonuvärdet av A Vs­
ländernas skuld inklusive obetalda förfallna skulder till gemenskapen och EIB (1,8 
miljarder USD). Relativt sett motsvarar den storleksordningen ökningen av den totala 
kostnaden för initiativet för de multilaterala kreditgivarna -en tjugoprocentig 
skuldminskning användes som arbetshypotes i den tidigare rapporten ( 1998) om 
gemenskapens deltagande i initiativet. 
När det gäller att inkludera obetalda förfallna skulder i fordringarna bör påpekas att 
tillämpningen av bestämmelserna har mildrats. Tidigare behandlades obetalda förfallna 
skulder till multilaterala kreditgivare inom ramen för HIPC-initiativet så att alla sådana 
skulder skulle betalas innan ett HIPC-land kunde bli stödberättigat enligt initiativet (vid 
beslutspunkten) så att samtliga givare skulle kunna ta del i skuldlättnadsarbetet6
. Så är det 
fortfarande -den slutliga regleringen av den faktiska skulden beslutas inte förrän 
samtliga obetalda förfallna skulder betalats till alla multilaterala kreditgivare. I de senaste 
siffrorna från Världsbanken ingår dock dessa skulder som en del i minskningsunderlaget 
genom att de betraktas som en del av grundskulden. I den frågan har man uppnått ett 
samförstånd med alla multilaterala kreditgivare som deltar i initiativet och detta 
bekräftades åter vid de multilaterala utvecklingsbankernas möte i Washington den l 
oktober. 
Enligt EIB:s siffror (se tabell4 nedan) var nettonuvärdet per den 31 december 1998 
vid 4,5 °/o för speciallånen och riskkapitalet som omfattades av initiativet 
l 209 miljoner euro exklusive obetalda förfallna skulder samt l 340 miljoner euro 
inklusive obetalda förfallna skulder. Om .man tillämpar 41 °/o på detta senare 
belopp, får man 549 miljoner euro (eller 516 miljoner euro exklusive Sudan, 
Somalia och Liberia). Med tanke på den felmarginal som uppstår på grund av den 
beräkningsmetod som vi använde 7, och även om det är mycket osannolikt att 
4 
6 
7 enheter). Den främsta källan till skillnaderna mellan Bretton Woods och EIB:s siffror verkar vara de 
växelkurser som använts. 
Världsbanken, som centraliserar den information som hämtats in under HIPC-initiativet, har sådana 
beräkningar. Utifrån den informationen skapade man en matris med minskningskoefficienter utifrån 
vilka man beräknade skuldminskningar för vart och ett av de potentiellt berättigade länderna. Banken 
ville dock inte offentliggöra den matrisen eller någon tabell som skulle kunna innebära att man utförde 
minskningar som gav upphov till falska förhoppningar och ge officiell status till någonting som enbart 
var uppskattningar. Om kommissionen skulle försöka samla in information för att göra sina egna 
beräkningar skulle den ställas inför samma problem. 
Preliminär kostnad för enskilda multilateråla utvecklingsbanker -mötet me!lan EIB/EU och 
multilaterala utvecklingsbanker fredagen den 25 juni 1999. 
Hittills har gemenskapen, som behandlas som förmånskreditgivare, strikt hållit sig till den principen i 
sitt bistånd till utomstående länder, och det bistånd som ges inom ramen för HIPC har_ hittills inte krävt 
att något land fått särskild behandling (Uganda är det enda A VS-Iand som fått skuldlättnadshjälp från 
gemenskapen, och det landet hade inga gamla upplupna ränteskulder till gemenskapen). 
Att på toppen av de ovannämnda problemen tillämpa Världsbankens beräkningar av de 
genomsnittliga "europeiska" minskningsandelarna är definitivt en sämre lösning. För det första är det dels 
stora skillnader mellan å ena sidan den geografiska fördelningen av lån med egna medel (färre i antal och 
14 
Sudan, Somalia och Liberia kommer att kunna dra nytta av initiativet, skulle det 
vara bättre att räkna med en tillräcklig säkerhetsmarginal och använda ett 
konservativt belopp kring 550 miljoner eurox. 
Den summan inkluderar en uppskattning av vad vår del av skuldlättnaden skulle bli för 
Somalia, Sudan och Liberia plus länder med vilka gemenskapen har ställt in samarbetet. 
Metodmässigt vill vi peka på att samtliga ovannämnda siffror gällde per den 31 december 
J 998. Med andra ord måste man dra av det belopp som dc skuldtyngda länderna har 
betalat tillbaka före inledningen av skuldlättnaden. 
Hur man skall handskas med länder med vilka samarbetet är inställt är en svårare fråga. 
Det är svårt att se hur kommissionen skulle kunna åta sig att delta i initiativet vad gäller 
dessa länder om samarbetet inte har återupptagits9. Men vi kan inte utesluta att 
samarbetet återupptas med dessa länder, ens på kort sikt, och därför vore det klokt att 
inkludera den potentiella kostnaden för att dessa länder blir berättigade, även om 
gemenskapens deltagande troligen kommer in mycket senare i deras fall än för andra 
multilaterala kreditgivare. 
Mer allmänt sett kommer gemenskapens deltagande att spridas ut över flera år och 
kostnaden bör ses i ett tidsperspektiv utöver de provisoriska beräkningarna i tabell 3. 
Eftersom slutpunkten därför blir flytande är kostnadsberäkningarna mer ungefårliga än 
någonsin och även om vissa länder kvalificerar sig tidigare än beräknat, är det mycket 
troligt att detta motverkas av att andra gör det senare. Med andra ord kan 
fullbordandepunkten komma senare än tre år efter beslutspunkten. Vidare, och trots den 
"förbättrade" hanteringen av obetalda förfallna skulder, kvarstår en praktisk risk, vid 
sidan av de geopolitiska växlingama (vissa potentiella mottagare är i krig och politiskt 
mycket ömtåliga) för att många kan misslyckas med att komma fram till sin teoretiska 
fullbordandepunkt i tid, eftersom de inte helt kan betala de obetalda förfallna skulderna. 
koncentrerade till ett litet antal länder) och speciallån och riskkapital å den andra. En av EIB:s största 
gäldenärer vad gäller lån med egna medel är Elfenbenskusten och i dess fall kommer skuldminskningen att 
ligga betydligt under genomsnittet. Därför tenderar användandet av begreppet "europeiskt" genomsnitt 
(dvs. inklusive EIB) för alla krav avseende speciallån och riskkapital att undervärdera den nödvändiga 
skuldminskningen enligt initiativet. Dessutom är de siffror som kommer från EIB nettonuvärdet per den 31 
december 1998, vilket betyder att alla nya betalningar efter den dagen men före slutdagen för beräkning av 
nettonuvärdet vid beslutspunkten måste adderas. Men medan dessa bägge förstnämnda element tenderar att 
leda till underskattningar skulle valet av en räntenivå som passade vad som skulle vara en referensränta vid 
beslutspunkten i slutet av 1998 (4,5 %) överskatta nettonuvärdet av gemenskapens skuld. För länder som 
redan uppnått sin beslutspunkt är räntan i själva verket högre och nettonuvärdet alltså lägre. Om räntorna 
fortsätter att stiga, kommer samma sak att gäHa för länder som kvalificerar sig 2000 eller senare. Lägg till 
detta att man måste beakta återbetalningar som fortsatt sker enligt dragningsrätterna liksom återbetalningar 
fram till fullbordandepunkten som sedan måste minska värdet på gemenskapens fordringar per den 31 
december 1998. Eftersom vi inte vet vilken faktor som kommer att vara viktigast får vi arbeta vidare under 
antagandet att de kommer att ta ut varandra, men det innebär att man måste ta tiiJ en ordentlig 
säkerhetsmarginal när man lägger fram resultaten av beräkningarna. 
9 Varav mer än 40 miljoner EUR redan säkrats genom beslutet i juli 1998, tack vare räntor från tidigare 
EUF-medel. 
Detta står klart om man beaktar att en minskning av dessa länders skulder i viss mån motsvarar att ge 
dem budgetstöd eftersom det frigör resurser som annars skulle ha använts till återbetalning av skulder. 
15 
Tabel/4: Teoretisk kostnad på grundval av genomsnittliga minskningar (EUR) 
Totala fordringar Varav speciallån Obetalda Kostnad 
mrrallna 
skulder 
Nominellt NPV (1) Nominellt NPV (1) Teoretiskt( 4) 
(a) (b) 0.41 x (a+b) 
Angola 2 107 710 l 676 812 o o 978 881 l 088 834 
Ben in 15 885 850 10 264 038 2 796 735 l 591 466 4 208 256 
Burkina Faso 45 536 152 32 201 534 l l 629 399 6 930 186 10477 13 206 925 
Burundi 54 201 588 32 300 611 42 689 409 23 511196 5 680 753 15 572 359 
Kamerun 83 838 177 46 607 965 81 171 648 44 511 617 19 109 265 
Centra1afr. 13 916 421 10 790 989 4 454 571 2 595 257 l 303 805 4 958 865 
rep. 
Te h ad 8 142 926 5 824 017 5 331 606 3 601 913 30913 2 400 521 
Kongo 47 480 297 29 494 208 37 085 907 21 376 347 16 323 192 18 785 134 
Kongo 138 731 707 86 595 910 108 529 321 63 171 978 44 378 977 53 699 704 
(ORK) 
Elfenb. 82 059 529 50 724 419 66 246 525 38 505 539 11400 20 801 686 
kusten 
Etiopien 81 595 071 55 827 759 32 650 644 18 248 946 Il 000, 22 893 891 
Ghana 47 409 459 33 638 739 29 437 474 18 416 877 13 791 883 
Guinea 145 616 087 94 177 740 63 971 201 35 123 489 4 402 095 40417732 
Guinea-B 5 610 600 5 610 600 902 140 2 670 223 
Ekv.guinea 4 403 616 3 346 207 2 602 258 2 438 871 
Guyana 51 096 680 29 316 417 43 174 114 23 072 409 12 019 731 
Kenya 144 989 180 95 773 260 87 432 193 51 447 287 l 596 039 39 921 413 
Liberia 6 400 453 3 877 330 5 828 853 3 305 730 l 286 313 2 117 094 
Madagaskar 49 098 029 32 068 513 30 170 338 16 967 571 13 148 090 
Malawi 89 070 772 57 431 596 31 088 890 17 418 722 23 733 23 556 685 
Mali 57 263 432 39 994 067 26 078 948 14 742 812 16 397 567 
Mauretanien 59 223 561 40 951 983 28 176 598 15 692 864 16 790 313 
Mo~ambique 45 115 734 30 361 150 7 687 004 3 235 408 l 205 131 12 942 175 
Niger 34 272 625 21 140 877 24 256 962 13 051 789 6 169 543 11 197 272 
16 
Rwamla 35 652 251 23 535 877 23 7:15 701 13 886 726 7 on o.\ 'l 12 54-C) (J54-
Sao T. & P l 103 932 941 410 o o 385 978 
Senegal 93 860 217 58 439 695 66 365 451 37 302 24') 24 762 23 970 427 
Sierra Leonc 34 368 124 22 078 084 17 479 696 9 745 864 2 243 708 9 971 935 
Somali a 19 022 338 16 403 094 o o 5 558 634 9 004 308 
Sudan 37 676 792 30 105 038 12 471 873 7 878 92') 23 340 592 21 912 708 
Tanzania 75 067 684 51 887 432 36 289 449 22 940 210 569 059 21 507 161 
Tog o 29 459 809 19 489 507 23 005 303 14 484 995 l 166 281 8 468 873 
Uganda (3) 41 664 619 36 089 050 (4) 4 590 000 14 796 510 
Zambia 161 261 860 100 477 562 136 403 621 80 297 394 3 558 294 42 654 701 
Totalt HC (2) l 542 271 432 l 009 753 649 894 067 425 516 006 485 46 306 967 432 984 853 
Totalt-SSL l 779 103 698 l 159 058 028 l 067 338 707 616 461 110 100 265 476 516 322 637 
Totalt l 842 203 281 l 209 443 489 l 085 639 433 627 645 76') 130 451 015 549 356 747 
{l) NPV=Nettonuvärde vid 4,5% per den /januari 1999. 
(2) Totalt HCS = Totalt exklusive de länder med vilka samarbetet för närvarande är inställt: ,\'omalia, Sudan och 
Liberia (SSL) + DRK, Niger, Sierra Leone och Togo. 
(3) När det gäller Ugandaflnns ingafler speciallån eftersom de annullerades som en del av gemenskapens deltagande 
i HIPC-initiativet. Men enligt retroaktivitetsprincipen har vi till nettonuvärdet av våra fordringar lagt till det värde 
som dessa speciallån hade vid tiden för deras återbetalning i förtid. 
(4) Teoretisk kostnad för gemenskapens deltagande vid 41 % av nettonuvärdet för gemenskapens lån inklusive 
obetalda förfallna skulder. 
17 
BILAGA5 
PRINCIPER SOM STYR GEMENSKAPENS BIDRAG 
Europeiska gemenskapen skall deltaga fullt ut i HIPC-initiativct genom att tillhandahiilla 
stöd till de länder som är berättigade till stöd inom ramen för initiativet, i syfte att hjälpa 
dessa länder att minska nettonuvärdet av sina externa ekonomiska förpliktelser gentemot 
gemenskapen. För detta ändamål skall gemenskapen avsätta medel i form av gåvohistånd 
som de stödberättigade länderna skall använda för att betala räntor och amorteringar på 
utestående skulder till gemenskapen. Genom detta stöd och de medel som tillhandahålls 
av andra kreditgivare skall de stödberättigade länderna kunna uppnå den inom HIPC­
initiativet och för varje land fastställda målnivån för en godtagbar skuldbörda. 
Detta stöd skall företrädesvis användas av de stödmottagande länderna för att i förväg 
betala av utestående speciallån på nettonuvärdesbasis. Om denna åtgärd inte är tillräcklig 
för att den överenskomna minskningen av skuldens nettonuvärde skall uppnås skall det 
stödmottagande landet använda de tilldelade biståndsmedlen för att uppfylla sina 
förpliktelser gentemot gemenskapen vad gäller utestående riskkapital. 
Kommissionen skall, från fall till fall och för vart och ett av de stödberättigade A Vs­
länderna, fatta ett särskilt beslut om stödets omfattning, i enlighet med de regler och 
förfaranden som fastställts i kapitel IV i det inbördes avtalet. Kommissionens beslut om 
hur mycket stöd som skall beviljas i varje enskilt fall skall baseras på hur stora medel det 
krävs för att möjliggöra den nödvändiga minskningen av nettonuvärdet av landets 
utestående skuld gentemot gemenskapen, och beslutet skall fattas i enlighet med den 
metod som föreskrivs för HIPC-initiativet. I beslutet för varje enskilt land skall beaktas 
vilken struktur landets skuld till gemenskapen har, önskan att nå en administrativt enkel 
lösning i förslagen för varje enskilt fall samt behovet av att säkerställa att de olika 
länderna får en likvärdig och rättvis behandling. I vart och ett av besluten för de enskilda 
länderna skall anges enligt vilket tillvägagångssätt och på vilka villkor som beslutet av 
den 6 juli 1998 skall genomföras. 
18 
.BILAGA 6: 
KOPPLINGEN MELLAN INITIATIVI<:T OCII ARHETl<:T Ml<:l> ATT MINSKA I'ATTIGI>OMEN 
07 vilade inte på lagrarna i och med sitt initiativ "djupare, bredare och snabbare"; man 
begärde formellt att IMF och Världsbanken gav arbetet med att minska fattigdomen 
mycket högre prioritet både i sin verksamhet och i skuldlättnadsförfarandet. Man nämnde 
uttryckligen IMF:s förstärkta strukturanpassningsinstrument 
Det är ännu inte klart hur Bretton Woods-institutionerna tänker svara i organiseraodet av 
sin verksamhet, men vi är klart och tydligt på väg mot en radikal förändring av det sätt på 
vilket strukturanpassningsprogram och politiska ramdokument utarbetas i framtiden. 
Den här förstärkningen av den sociala kopplingen står i perfekt samklang med 
gemenskapens långvariga engagemang och med kommissionens nya riktlinjer för 
strukturanpassning. 
Gemenskapens strukturanpassningsprogram var ju avsedda för att förstärka och vidga den 
sociala dimensionen av de program som man förhandlade med IMF om. Från början var 
huvudsyftet att säkra socialutgifterna och att se till att anpassningen inte åstadkoms på 
bekostnad av social standard. Ett annat syfte var att utvidga den nödvändiga 
,anpassningsprocessen utöver det rent monetära/budgetära området för att göra den 
offentliga förvaltningen av socialsektorerna mer effektiv. Med andra ord har 
kommissionen alltid försökt att understryka deri sociala dimensionen av anpassningen 
och gått så långt att man lagt fast sina egna former för villkorlighet med särskilda sociala 
överväganden. Mot denna bakgrund är G7:s uppmaning ett svar på gemenskapens 
långvariga engagemang. 
Den ligger också helt i linje med kommissionens nya riktlinjer för strukturanpassning. 
Diskussioner mellan de flesta större givare inom programmet för särskilt stöd till Afrika 
(SPA) har visat än tydligare att det måste till en reformering av villkoren. Kommissionen 
har spelat en nyckelroll i den processen. Ett pilotprojekt som genomförts i Burkina Faso 
gav ett antal verktyg som radikalt skulle kunna förändra själva iden med 
strukturanpassningsprogram, främst genom att göra biståndet beroende av 
resultatindikatorer som huvudsakligen inriktas på befolkningens sociala behov. 
I kommissionens senaste meddelande om strukturanpassning drogs slutsatser från dessa 
ansträngningar och man har redan beslutat att börja genomföra dem, till exempel i 
Madagaskar och SenegaL Grundiden är att koncentrera sig på resultatet av reformer 
snarare än själva reformerna. Det betyder att (i) reformprogrammen kommer att bli mer 
långsiktiga och (ii) de berörda länderna måste ta större ansvar för valet av åtgärder samt 
hur snabbt och i vilken ordning som reformerna skall genomföras. Öppenhet kommer att 
uppmuntras, målen kommer att bli tydligare och programmen kommer att utvärderas efter 
sina resultat. Dessa ansträngningar kommer att ha minskning av fattigdomen och 
skapande av institutioner som sina främsta mål. 
Kommissionen hoppas att Bretton Woods-institutionerna kommer att utnyttja dessa 
erfarenheter och förändra sin verksamhet enligt G7:s begäran, som står i samklang med 
SPA-principerna. 
19