INLEDNING

I EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna erkänns barns rätt till det skydd och den omvårdnad som behövs för deras välfärd, bland andra bestämmelser. I FN:s konvention om barnets rättigheter från 1989 fastställs barnets rätt att skyddas mot alla former av våld.

Sexuella övergrepp mot barn är ett särskilt allvarligt brott som får omfattande och allvarliga livslånga konsekvenser för offren. Eftersom dessa brott skadar barnen orsakar de också omfattande och långsiktig skada för samhället. I många fall utsätts barn för sexuella övergrepp från personer som de känner och litar på, och som de är beroende av. Detta innebär att dessa brott är särskilt svåra att förhindra och upptäcka. Det finns indikationer på att covid-19-krisen har förvärrat problemet, särskilt för barn som lever med de personer som begår övergreppen mot dem. Dessutom tillbringar barn mer tid på nätet än tidigare, ibland utan övervakning. Tack vare detta har barnen kunnat fortsätta sin skolgång och ha kontakt med skolkamrater, men det finns tecken på ökade risker för att barn kommer i kontakt med gärningsmän på nätet. Då fler gärningsmän är isolerade hemma har efterfrågan på material med sexuella övergrepp mot barn ökat (t.ex. med 25 % i vissa medlemsstater), vilket i sin tur leder till ökad efterfrågan på nytt material och därigenom nya övergrepp.

Europarådet uppskattar att ett av fem barn faller offer för någon form av sexuellt våld i Europa. Sexuella övergrepp mot och sexuell exploatering av barn kan anta många former och kan ske både online (t.ex. genom att barnet tvingas att delta i sexuellt umgänge via liveströmning eller utbyte av material med sexuella övergrepp mot barn online) och offline (t.ex. sexuellt umgänge med barn eller att barn tvingas till barnprostitution). Skadan består när övergreppen även spelas in och delas på nätet. Offren måste leva med vetskapen om att bilder och videofilmer av brotten som visar de värsta ögonblicken i deras liv sprids, och att vem som helst, även vänner och släktingar, kan se dem.

Den digitala världens exponentiella utveckling har missbrukats och har lett till att dessa brott är verkligt globala, och har olyckligtvis underlättat skapandet av en global marknad för material med sexuella övergrepp mot barn. De senaste åren har antalet rapporter om sexuella övergrepp mot barn på nätet ökat dramatiskt i EU (bilder som utbyts inom EU, offer i EU osv.): från 23 000 år 2010 till över 725 000 år 2019, vilket inbegriper mer än 3 miljoner bilder och videofilmer. Ökningen har varit lika dramatisk globalt sett: från 1 miljon rapporter 2010 till nästan 17 miljoner 2019, vilket inbegriper nästan 70 miljoner bilder och videofilmer. Rapporter visar att EU har blivit den största källan till material med sexuella övergrepp mot barn i världen (från över hälften 2016 till mer än två tredjedelar 2019).

Nyligen ledde en undersökning om sexuella övergrepp mot barn i Tyskland till att eventuellt över 30 000 misstänkta upptäcktes som använde gruppchattar och meddelandetjänster för att utbyta material, driva varandra att skapa nytt material och utbyta tips om gromning av offren och dölja sina förehavanden. Användningen av totalsträckskryptering gör det svårt, om inte omöjligt, att identifiera gärningsmännen. I just detta exempel har hittills endast 72 gärningsmän kunnat identifieras i Tyskland, medan antalet identifierade offer är 44.

Införandet av totalsträckskryptering har visserligen varit till fördel för att säkerställa kommunikationsnätens integritet och säkerhet, men underlättar samtidigt åtkomsten till säkra kanaler för gärningsmännen där de kan dölja sina förehavanden för polisen och exempelvis handla med bilder och videofilmer. Användningen av krypteringsteknik för brottsliga ändamål måste därför omedelbart motverkas genom lösningar som gör det möjligt för företag att upptäcka och rapportera sexuella övergrepp mot barn i totalsträckskrypterad elektronisk kommunikation. Eventuella lösningar måste säkerställa både integriteten i elektroniska kommunikationer och skyddet av barn mot sexuella övergrepp och sexuell exploatering samt skydda integriteten för barn som avbildas i material med sexuella övergrepp mot barn.

Kampen mot sexuella övergrepp mot barn är en prioriterad fråga för EU. Såväl Europaparlamentet som rådet har efterlyst ytterligare konkreta åtgärder. Uppmaningar har även framförts i många former på global nivå, bland annat i medierna, eftersom det har blivit uppenbart att världen i stort håller på att förlora kampen mot dessa brott och har misslyckats med att effektivt skydda varje barns rätt att leva fritt från våld. EU måste därför omvärdera och förstärka sina insatser.

Syftet med denna strategi är att vidta effektiva åtgärder på EU-nivå för att bekämpa sexuella övergrepp mot barn. Strategin ger en ram för att utforma kraftfulla och heltäckande insatser mot dessa brott, såväl online som offline. Där anges åtta initiativ för att genomföra och utveckla den rätta rättsliga ramen, stärka de brottsbekämpande myndigheternas insatser och fungera som katalysator för en samordnad flerpartsinsats för förebyggande, utredning och hjälp till offren. Initiativen utnyttjar alla tillgängliga verktyg på EU-nivå, vad gäller både materiell EU-rätt (avsnitt I) och finansiering och samarbete (avsnitt II). Strategin ska genomföras under de fem kommande åren (2020–2025).

I. UTFORMA OCH GENOMFÖRA EN LÄMPLIG RÄTTSLIG RAM FÖR ATT SKYDDA BARNEN

År 2011 tog EU ett viktigt steg i och med antagandet av direktivet om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn (2011/93/EU). Medlemsstaterna måste nu snarast slutföra genomförandet av direktivet. Samtidigt måste eventuella luckor i lagstiftningen åtgärdas på lämpligast möjliga sätt.

1.Säkerställa ett fullständigt genomförande av den befintliga lagstiftningen (direktiv 2011/93/EU)

Direktivet om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn var det första omfattande rättsliga instrumentet på EU-nivå. Genom direktivet införs minimiregler om fastställande av brottsrekvisit och påföljder på området sexuella övergrepp mot barn och sexuell exploatering av barn samt material med sexuella övergrepp mot barn, vilket omfattar förebyggande, utredning och lagföring av brott samt stöd och skydd för offren.

Brotten kan omfatta situationer såväl offline som online, exempelvis att titta på och distribuera material med sexuella övergrepp mot barn på nätet, gromning (dvs. att skapa en känslomässig anknytning till barnet via nätet i syfte att begå sexuella övergrepp) samt sexuella övergrepp via webbkamera. Utöver materiell straffrätt och straffprocessrätt ska medlemsstaterna enligt direktivet även införa omfattande administrativa (dvs. icke-bindande) åtgärder, exempelvis avseende utbyte av uppgifter ur kriminalregister mellan medlemsstaterna via det europeiska informationssystemet för utbyte av uppgifter ur kriminalregister (Ecris) som en del av kontrollen inför rekrytering till befattningar som inbegriper direkta och regelbundna kontakter med barn, eller utbildning av personer som i sin yrkesverksamhet kan väntas komma i kontakt med barn som fallit offer för sexuella övergrepp. Åtgärderna kräver deltagande och samordning av flera aktörer från såväl olika offentliga förvaltningar (t.ex. brottsbekämpande myndigheter, hälso- och sjukvård, skolväsendet, sociala myndigheter, barnavårdsmyndigheter, rättsväsendet och rättstillämpare) som privata aktörer (t.ex. näringslivet och det civila samhället).

Medlemsstaterna har gjort betydande framsteg för att genomföra direktivet. Det finns dock ytterligare utrymme för att utnyttja direktivets potential till fullo genom att alla dess bestämmelser genomförs i medlemsstaterna. Problem kvarstår dock på området förebyggande åtgärder (särskilt förebyggande program för gärningsmän och för personer som befarar att de kan komma att begå brott), det straffrättsliga området (särskilt brottsrekvisit och nivån för påföljder) samt hjälp, stöd och skyddsåtgärder för barn som är brottsoffer). För att säkerställa ett fullständigt genomförande av direktivet inledde kommissionen överträdelseförfaranden 2019 mot 23 medlemsstater.

Kommissionen kommer att fortsätta sitt nära samarbete med medlemsstaterna för att lösa alla återstående problem som en prioriterad fråga och säkerställa att direktivet genomförs och efterlevs till fullo inom EU. Kommissionen kommer även att stödja medlemsstaternas arbete på detta område genom att fortsätta att underlätta utbytet av bästa praxis och lärdomar.