Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om:

- "Meddelande från kommissionen om lika möjligheter för funktionshindrade personer - En ny handikappstrategi för Europeiska gemenskapen", och - "Utkast till resolution utfärdad av rådet och av medlemsstaternas regeringsföreträdare församlade i rådet om lika möjligheter för funktionshindrade personer"

(97/C 66/10)

Den 27 november 1996 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med sin arbetsordning utarbeta ett yttrande om ovannämnda meddelande och utkast.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarade för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 15 november 1996. Föredragande var Christina Wahrolin.

Vid sin 340:e plenarsession den 27-28 november 1996 (sammanträdet den 27 november 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 115 röster för och 3 nedlagda röster.

1. Allmänna synpunkter

Den ekonomiska och sociala kommittén välkomnar att kommissionen har tagit fram en handikappstrategi för den Europeiska gemenskapen och ett förslag till resolution om lika möjligheter för funktionshindrade personer. Särskilt välkommet är att förslaget bygger på ett rättighetstänkande och ett synsätt att handikappfrågor berör alla. Likaså välkomnar kommittén målet att diskriminering pga funktionshinder kraftfullt ska motarbetas. Handikappolitiken är ett länge försummat område som nu måste få högre prioritet i arbetet att åstadkomma ett Europa för alla. Ifall inte alla grupper omfattas av arbetet att skapa ett bättre europeiskt samhälle tappar Europas medborgare tilltron till att den Europeiska unionen berör dem. Europeiska kommissionens initiativ är därför ett steg i rätt riktning. ESK stödjer därför i princip kommissionens förslag.

1.1. Bakgrund

1.1.1. Funktionshindrade tillhör ofta de mest utsatta oavsett vilket samhälle de lever i. En av orsakerna till detta är att funktionshindrades behov inte beaktas. En annan orsak är att samhället inte i tillräckligt hög grad uppmärksammar funktionshindrades egna möjligheter och resurser. Därför måste deras behov och önskemål respekteras. Ändå är att ha en funktionsnedsättning något mycket naturligt. Vem som helst kan drabbas av sjukdom eller skada, och sannolikheten för att få en funktionsnedsättning ökar med åldern. I takt med den medicinska utvecklingen räddas allt fler människor tillbaka till livet t.ex. efter bilolyckor, men med omfattande funktionsnedsättningar. Antalet äldre över 80 år ökar markant i många europeiska länder och därmed ökar även antalet människor med funktionsnedsättningar. Därför måste funktionshindrades behov beaktas i det gemensamma samhällsarbetet.

1.1.2. Gemensamt för de flesta länder har varit att handikappolitiken inledningsvis var inriktad på att tillhandahålla vård och utbildning på institutioner. Ibland för att staterna trodde att det var den bästa åtgärden, ibland för att gömma undan funktionshindrade från omvärlden. Efter andra världskriget började många länder att satsa på rehabilitering av vuxna människor med funktionsnedsättning och utbildning av barn med funktionsnedsättning. Samtidigt ökade medvetenheten om att funktionshindrades situation kunde förändras. Det centrala i utvecklingen är att fokuseringen i handikappolitiken har flyttats från individen till samhället, dvs. till att uppmärksamma de hinder för deltagande som finns i det omgivande samhället. Av största betydelse för denna utveckling var att funktionshindrade började att organisera sig och arbeta för att påverka de samhällen de lever i.

1.1.3. Det internationella handikapparbetet har haft stor betydelse. FN arrangerade 1981 ett handikappår, vilket resulterade i ett världsomfattande handlingsprogram för handikappade. I slutet av 1980-talet ville den internationella handikapprörelsen att FN skulle anta en konvention om funktionshindrades rättigheter. Så blev dock inte fallet, utan istället antogs ett dokument med namnet "Standardregler för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet". Detta dokument har alla FN:s medlemsstater, och därmed alla EU:s medlemsstater, ställt sig bakom.

1.1.4. FN:s standardregler för att tillförsäkra människor med funktionsnedsättning delaktighet och jämlikhet är idag det viktigaste internationella dokumentet när det gäller handikappfrågor. Det består av 22 regler och täcker i stort sett alla samhällsområden, från utbildning till lagstiftning. Syftet med reglerna är att säkerställa att flickor, pojkar, män och kvinnor med funktionsnedsättning som medborgare har samma rättigheter och skyldigheter som andra medborgare i samhället. FN:s medlemsstater har ett ansvar att undanröja de hinder som gör det omöjligt för människor med funktionsnedsättning att utöva sina rättigheter och friheter och som försvårar för dem att delta fullt ut i samhällets aktiviteter. FN:s standardregler bekräftar att handikappfrågor är en fråga om mänskliga rättigheter.

1.1.5. Parallellt med det internationella arbetet med handikappfrågor har flera länder utvecklat en ny typ av lagstiftning gällande funktionshindrade, en anti-diskrimineringslagstiftning. Särskilt stor betydelse för denna utveckling har den amerikanska lagstiftningen [the Americans with Disabilities Act (ADA)] haft. Det är en unik lagstiftning som bygger på det amerikanska medborgarrättstänkandet. ADA:s viktigaste budskap är att det amerikanska samhället inte tillåter diskriminering av funktionshindrade. Det gäller såväl direkt som indirekt diskriminering. Den amerikanska lagstiftningen har fått en efterföljare i bl.a. Storbritannien, som i fjol antog en anti-diskrimineringslagstiftning gällande funktionshindrade.

1.1.6. Det är klargörande att kommissionen betonar att det som är bra för funktionshindrade är bra även för andra grupper, t.ex. att tillgängliga allmänna kommunikationsmedel är bra även för äldre och barnfamiljer (med barnvagn). Likaså är det riktigt att betona att diskriminering av funktionshindrade är en samhällsekonomisk förlust. När ADA antogs deklarerade den dåvarande amerikanska presidenten George Bush att diskrimineringen av funktionshindrade kostade det amerikanska samhället 200 miljarder dollar årligen. Det kan antas att motsvarande siffror även gäller för Europa. Att satsa resurser för att göra levnadsvillkoren för funktionshindrade likvärdiga som för icke-funktionshindrade är inte bara en investering i den enskilda individen utan också en investering i samhället.

1.2. Allmänna synpunkter om handikappstrategin

1.2.1. Ett bärande tema i såväl resolutionen som i meddelandet är att handikappfrågorna ska integreras i alla politiska sammanhang. ESK ansluter sig till detta synsätt. I meddelandet anges att kommissionen avser att involvera alla berörda generaldirektorat i en gemensam handikappgrupp. Olika initiativ t.ex. inom forskning, utbildning och transport, ska granskas. Kommittén vill understryka att det är av yttersta vikt att denna ambition blir verklighet. En viktig förutsättning för detta är att kommissionen noga utreder konsekvenserna för funktionshindrade av de förslag som kommissionen arbetar fram. Detta gäller särskilt tillgänglighetsaspekterna. Handikappaspekter finns på alla områden, från flyktingfrågor till utformningen av bankomater.

1.2.2. För att kommissionen effektivt ska kunna förverkliga sin strategi om "mainstreaming" anser kommittén att det är lämpligt att kommissionens handikappgrupp får stöd av tjänstemän med gedigna sakkunskaper. En intern samordningsenhet bör byggas upp. Enheten kan lämpligtvis bygga på den expertgrupp som idag finns inom Helios II-programmet. Den bör fungera som ett stöd till kommissionens arbetsgrupp i handikappfrågor. Det är väsentligt att tillräckligt med resurser avsätts för detta arbete. Kommittén anser att det är mycket viktigt att detta får hög prioritet i det kommande budgetarbetet. Kommittén ser med oro på att det för närvarande råder stor osäkerhet om vad som kommer att hända med handikappfrågorna efter årsskiftet 1996/1997 då Helios II-programmet avslutas. Att kommissionen i sitt meddelande lovar att "så länge budgeten tillåter" bidra till vissa aktiviteter, t.ex. att ge ut tidningen om handikappfrågor, HELIOSCOPE, anser kommittén inte vara tillräckligt.

1.2.3. Kommittén instämmer med kommissionen att frågan om informations- och kommunikationsteknik (IKT) är av särskilt stor betydelse för funktionshindrade. Olyckligtvis har Europa halkat efter i denna fråga i jämförelse med USA. Sedan mycket lång tid tillbaka har de federala myndigheterna i USA ställt betydligt hårdare krav på tillverkarna inom IKT-området att deras produkter ska vara tillgängliga för funktionshindrade än de europeiska myndigheterna. Kommittén anser att tillgänglighet för funktionshindrade måste bli en hörnpelare i skapandet av det framtida europeiska informationssamhället.

1.2.4. För att nå största möjliga effektivitet av "mainstreaming" krävs resurser. För att t.ex. funktionshindrade studenter i praktiken ska kunna ta del av Europeiska gemenskapens utbytesprogram inom utbildningssektorn krävs att resurser avsätts för de behov dessa studenter har. Det kan gälla t.ex. att studiematerial finns på punktskrift för synskadade studenter. Alla inblandade måste ha detta sammanhang klart för sig och ta sitt ansvar. I yttrandet om barnkulturpolitik () betonade ESK vikten av att kulturen blir tillgänglig för barn med funktionshinder. ESK vill att denna aspekt på motsvarande sätt uppmärksammas på andra sakområden.

1.2.5. ESK har vid upprepade tillfällen betonat vikten av sysselsättningsfrågorna. För funktionshindrade är detta av särskilt stor betydelse. ESK vill därför att sysselsättningen prioriteras högt i det fortsatta arbetet med meddelandet och resolutionen. Kommissionen bör göra en utvärdering av hur stor del av resurserna från strukturfonderna som går till funktionshindrade. Visar det sig att siffran är låg anser kommittén att de funktionshindrade som grupp bör prioriteras högre. I detta sammanhang vill kommittén uppmana alla institutioner inom Europeiska gemenskapen att arbeta för att rekrytera fler anställda med funktionshinder. Kommittén ser positivt på att kommissionen vill tjäna som föredöme i detta sammanhang.

1.2.6. Kommissionen föreslår att det ska inrättas en särskild grupp på hög nivå med företrädare från medlemsstaterna. ESK ser positivt på detta och anser att gruppen särskilt ska arbeta med sysselsättningsfrågorna och ta fram förslag på hur man ska förbättra den fria rörligheten för arbetstagare med funktionshinder samt uppfölja och utvärdera resultaten. Kommittén anser det vara viktigt att detta arbete sker med beaktande av subsidiaritetsprincipen.

1.2.7. Kommittén vill understryka vikten av att kommissionens handikappgrupp och den särskilda högnivågruppen för en kontinuerlig dialog med Europeiska Handikappforum ().

1.3. Allmänna synpunkter på resolutionen och riktlinjerna

1.3.1. Kommittén ser mycket positivt på att kommissionen i sitt förslag till resolution gör en koppling till FN:s standardregler.

1.3.2. Enligt kommittén är det av största vikt att arbetstagarnas fria rörlighet, den inre marknadens fullbordande och utveckling samt ökade rättigheter för konsumenter säkerställs för alla unionens medborgare, inklusive dem med funktionsnedsättningar.

1.3.3. ESK vill uppmana medlemsstaterna att så tidigt som möjligt börja med arbetet att ta fram planer för att uppnå målen i resolutionen och FN:s standardregler. Det är först när konkreta planer kan presenteras och sättas i verket, som funktionshindrades situation i realiteten kan komma att förändras.

2. Särskilda synpunkter på resolutionen och riktlinjerna

2.1. Kommittén anser det finns vissa smärre oklarheter i resolutionen och riktlinjerna.

2.2. ESK anser att följande text i resolutionen (punkt 12) ska bytas ut: "Bekräftar de principer och värderingar som ligger bakom Förenta Nationernas standardregler om lika möjligheter för funktionshindrade" mot "Bekräftar på nytt vårt antagande av FN:s standardregler". Kommittén anser att resolutionen så långt möjligt ska förstärka standardreglerna och att detta måste framgå tydligt av resolutionstexten.

2.3. I resolutionen anges i första att-satsen att FN:s standardregler innebär "att upprätthålla principen om lika möjligheter när omfattande åtgärder på handikappområdet utvecklas". Detta är dock inte helt identiskt med den text som finns i standardreglerna. Kommittén vill därför föreslå att denna att-sats byts ut mot "att säkerställa att flickor, pojkar, män och kvinnor med funktionsnedsättning som medborgare har samma rättigheter och skyldigheter som andra medborgare i samhället".

2.4. I resolutionen finns en definition av vem som är funktionshindrad. Kommittén anser dock att detta är överflödigt och anser istället att resolutionen oförbehållsamt ska ansluta sig till den definition som finns i FN:s standardregler. Det finns annars en uppenbar risk för att förvirring uppstår om vilken definition som ska användas. Den definition som används i standardreglerna är följande:

"Begreppet 'funktionsnedsättning' innefattar ett stort antal olika funktionshinder i olika befolkningsgrupper överallt i världen. Människor kan ha funktionsnedsättningar på grund av fysiska eller intellektuella skador eller sjukdomar, syn- eller hörselskador eller -sjukdomar, medicinska tillstånd eller mentalsjukdomar. Sådana skador, tillstånd eller sjukdomar kan vara av bestående eller övergående natur. 'Handikapp' avser förlust eller begränsning av möjligheterna att delta i samhällslivet på samma sätt som andra. 'Handikapp' beskriver mötet mellan människor med funktionsnedsättning och omgivningen. Syftet är att fästa uppmärksamheten på brister i miljön och inom olika samhällsområden, exempelvis brister i information, kommunikation och utbildning som hindrar människor med funktionsnedsättning från att delta på lika villkor."

2.5. I riktlinjerna betonas vikten av integration av funktionshindrade i utbildningssystemen. Kommittén ansluter sig till detta synsätt, men vill dock betona att det finns handikappgrupper, t.ex. barndomsdöva, för vilka särskild undervisning i många fall är effektivast. Likaså är det viktigt att inte sammanblanda integration med skolplacering. Att enbart placera funktionshindrade i det reguljära skolsystemet är inte tillräckligt. För att uppnå integration, dvs. full delaktighet i den miljö man befinner sig i, krävs särskilda åtgärder, t.ex. anpassning av undervisningslokaler, tekniska hjälpmedel, stödlärare, psykosocialt stöd m.m.

3. Sammanfattning

ESK uppskattar initiativet från kommissionen och ser det som ett viktigt ställningstagande i synen på funktionshindrades roll i samhället. Det är mycket viktigt att resolutionen blir ett stöd till FN:s standardregler och inte ett konkurrerande dokument. Avgörande för om målen blir verklighet är dock de konkreta åtgärderna och resursprioriteringen. Kommittén anser därför att det är viktigt att medlemsstaterna tar resolutionen på största allvar och aktivt arbetar för att förverkliga de mål som FN:s standardregler och resolutionen sätter upp.

Bryssel den 27 november 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT nr C 153, 28.5.1996.

() Till Helios II-programmet är ett särskilt handikappforum knutet. Detta upphör i och med att programmet avslutas vid årsskiftet. Därför har, med stöd av kommissionen, ett oberoende handikappforum bildats. Det består av femton paraplyorganisationer för handikapporganisationerna, ett från varje medlemsland samt femton europeiska handikapporganisationer.