Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete /* KOM/2011/0841 slutlig - 2011/0414 (CNS) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Sedan början av nittiotalet har det stöd till främjandet av kärnsäkerhet och kärnämneskontroll i tredjeländer som lämnats inom ramen för kärnsäkerhetsåtgärderna inom Tacis- och Phareprogrammen varit ett avgörande inslag i gemenskapens arbete, både i Centraleuropa och länderna i f.d. Sovjetunionen. Sedan 2007 omfattar kärnsäkerhetssamarbetet också ”tredjeländer” inom ramen för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete, medan kärnsäkerhetssamarbetet med länder som är på väg att ansluta sig till EU sker inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen. Tjernobylolyckan 1986 blev en tydlig påminnelse om kärnsäkerhetens globala betydelse. Fukushima Daiichi-olyckan 2011 bekräftade behovet av fortsatta ansträngningar för att förbättra kärnsäkerheten, så att den uppfyller de högsta standarderna. Båda olyckorna har tydligt visat att en kärnkraftsolycka kan få följder för hälsan, samhällsgemenskapen, miljön och ekonomin långt bortom nationsgränserna, till och med över hela världen. I sin resolution av den 18 juni 1992 om kärnsäkerhetens tekniska problem understryker rådet ”den vikt som det lägger vid kärnsäkerhet i Europa och anmodar därför medlemsstaterna och kommissionen att som ett grundläggande och prioriterat syfte för gemenskapens samarbete på kärnämnesområdet, särskilt med andra europeiska länder” sträva efter att ”höja deras kärnenergianläggningars säkerhet till nivåer som motsvarar dem som används i gemenskapen”. Gemenskapen beslöt att tillträda konventionen om kärnsäkerhet 1999 och den gemensamma konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall 2005. Båda konventionerna syftar till att förbättra de nationella åtgärderna och det internationella samarbetet på dessa områden. Europeiska unionens råd antog den 25 juni 2009 direktiv 2009/71/Euratom om upprättande av ett gemenskapsramverk för kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar, i syfte att upprätthålla och främja en kontinuerlig förbättring av kärnsäkerheten och regleringen av denna. År 2011 antog Europeiska unionens råd direktivet om inrättande av ett gemenskapsramverk för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Dessa direktiv och de stränga normer om kärnsäkerhet och hantering av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle som införts i Europeiska unionen är exempel som kan användas som incitament för tredjeländer att införa liknande normer. Gemenskapen bedriver med stöd i kapitel 10 i Euratomfördraget ett nära samarbete med Internationella atomenergiorganet (IAEA), både i fråga om kärnämneskontroll (för att främja de mål som anges i kapitel 7 i avdelning II i Euratomfördraget) och kärnsäkerhet. Främjandet av samarbetet om regler och andra former av samarbete med tillväxtekonomier och främjandet av Europeiska unionens strategier, regler, standarder och förfaranden utgör utrikespolitiska mål för Europa 2020-strategin. För att Europeiska unionen ska kunna fullgöra sin roll som global aktör i arbetet med att främja människors fysiska säkerhet och den strategiska säkerheten, är det absolut nödvändigt att gemenskapen, samtidigt som den utnyttjar sin egen och medlemsstaternas erfarenheter på detta område inom Europeiska unionen, har kapacitet och medel att hantera utmaningarna på området kärnsäkerhet, strålskydd och kärnämneskontroll. Med detta i åtanke kommer det föreslagna instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete att fortsätta de åtgärder som inleddes under nittiotalet i Centraleuropa och länderna i f.d. Sovjetunionen, som sedan 2007 också omfattar ”tredjeländer”. De grundläggande skälen till engagemanget i samarbetet med tredjeländer förväntas också kvarstå under perioden 2014–2020. Omfattande projekt inom ramen för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete (särskilt saneringsinsatser vid Tjernobylanläggningen och uppgradering av kärnkraftsanläggningar) kommer i stort sett vara avslutade år 2014, vilket kommer att frigöra resurser som kan satsas på andra problemområden. Sanering av gruvanläggningar (till följd av uranbrytning som inte respekterat grundläggande miljökrav), förvaring av använt kärnbränsle, avfallshantering och avveckling av anläggningar kommer att behöva hanteras som en programprioritet. En förändring i Europeiska unionens insatser från tekniskt bistånd till samarbete håller också på att ske. Fokus ligger på kärnverksamhet som bedrivs för att förbättra kärnsäkerhetskulturen, strålskyddet och kontrollerna. Inom ramen för Euratoms ramprogram uppmuntras forskning och innovation för att motverka och minska omfattningen av svåra olyckor samt förbättra strålskyddet i syfte att stärka säkerhetskulturen. De bilaterala internationella samarbetsavtalen om kärnsäkerhet inom ramen för Euratom ska också betraktas som ett kompletterande sätt att genom ökade satsningar på forsknings- och innovationssamarbete med tredjeländer bidra till förbättrad kärnsäkerhet, strålskydd och säker hantering av radioaktivt avfall. Erfarenheterna från Fukushima Daiichi-olyckan kommer att spela en viktig roll i förbättringen av kärnsäkerheten under de närmsta åren. Resultaten av EU-medlemsstaternas genomgripande och transparenta risk- och säkerhetsbedömningar (s.k. stresstester), som också kommer att omfatta EU:s grannländer och eventuellt andra tredjeländer, förväntas få en betydande inverkan på utformningen, driften och underhållet av kärnkraftsanläggningarna samt på de regler som styr verksamheten. De erfarenheter som gjorts inom EU kommer också att vara betydelsefulla för andra tredjeländer. Samarbetet inom ramen för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete måste komplettera det som erbjuds av Europeiska unionen inom ramen för andra samarbetsinstrument, och de åtgärder som antas måste stämma överens med Euratoms övergripande strategiska ram för berörda partnerländer. Mot bakgrund av de internationella åtagandena om förbättringar av kärnsäkerheten bör samarbetet inom ramen för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete fortsätta att utnyttja synergierna med programmen inom ramen för Euratom med inriktning på kärnenergiforskning och utbildning. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Offentligt samråd Kommissionen höll ett offentligt samråd om den framtida finansieringen av EU:s yttre åtgärder mellan den 26 november 2010 och den 31 januari 2011. Denna process byggde på ett digitalt frågeformulär och ett bakgrundsdokument ”Hur ska finansieringen av EU:s yttre åtgärder se ut efter 2013?”, som utarbetats av kommissionen och Europeiska utrikestjänsten. De 220 bidrag som inkom som svar i samband med det offentliga samrådet avspeglar ett brett och varierat spektrum, som visar på de många strukturer, åsikter och traditioner som företräds av dem som ägnar sig åt yttre åtgärder. Generellt uttrycktes i svaren inget behov av genomgripande strukturella ändringar av de befintliga instrumenten. Ändå framhölls flera frågor som är relevanta för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete, och dessa beaktas så långt möjligt i förberedelserna av den nya förordningen. En majoritet av de svarande (omkring 70 %) bekräftar att EU:s finansiella stöd ger ett betydande mervärde på de främsta politikområden som erhåller stöd genom EU:s finansieringsinstrument för yttre åtgärder. Många svarande åberopar mervärdeskriteriet för EU-åtgärder som den främsta drivkraften för framtiden: EU bör utnyttja de komparativa fördelar som följer av dess globala närvaro, dess omfattande sakkunskap och överstatliga karaktär, roll som samordnande organ och de stordriftsfördelar som unionen har. Nästan samtliga svarande (92 %) stödjer en mer differentierad metod, särskilt anpassad till stödmottagarnas situation och grundad på sunda kriterier och effektiv datainsamling som kan användas för att öka effekten av EU:s finansieringsinstrument. Mer än två tredjedelar av de svarande anser att EU:s intressen beaktas i tillräckligt hög grad i unionens yttre åtgärder samt att åtgärderna i större utsträckning bör grunda sig på EU:s värden och principer samt på partnerländernas utvecklingsmål. En minoritet anser däremot att EU:s yttre åtgärder i högre grad bör inriktas på EU:s egna intressen i den globala ekonomin, särskilt i förhållande till tillväxtekonomier. Den övervägande majoriteten av svarande stödjer ett tydligare fokus på övervaknings- och utvärderingssystem inom ramen för de framtida instrumenten och i genomförandet av projekt och program. I fråga om möjligheterna att göra EU:s finansiering av yttre åtgärder mer synlig stödjer en majoritet av de berörda parterna hårdare ansträngningar på området informations- och kommunikationsinsatser, särskilt i mottagarländer. EU:s synlighet torde dock främjas bättre genom en effektiv politisk, strategi och närvaro i tredjeländer snarare än genom ytterligare satsningar på kommunikation. Förslaget att stärka EU:s roll som samordnare för andra givare och se till att EU:s genomförandepartner bättre synliggör unionens finansiering får också starkt stöd av de svarande. Konsekvensbedömning Kommissionen utförde en konsekvensbedömning som innebar en genomgång av fyra alternativ enligt följande: (a) ”Inga ytterligare EU-åtgärder” (inget instrument för kärnsäkerhetssamarbete). Viss samarbetsverksamhet kring kärnsäkerhet skulle kunna innefattas i instrumenten med inriktning på geografiskt samarbete och genomföras som sådan. Detta skulle emellertid kunna leda till komplikationer med avseende på den rättsliga grunden och ett bristfälligt genomförande på grund av frågornas höga tekniska komplikationsgrad. (b) ”Ingen förändring” (samarbetet med tredjeländerna fortsätter inom ramen för nuvarande förordning om instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete). Med detta alternativ vore det inte möjligt att ta tillvara de erfarenheter som gjorts, underställa den geografiska räckvidden någon översyn eller fastställa kriterier för samarbete och prioriteter i förordningen. Därmed skulle ett tillfälle att förbättra genomförandet av förordningen och dess effektivitet gå om intet. (c) ”Ändra förordningen om instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete”. En ändrad förordning skulle möjliggöra en översyn av den geografiska räckvidden så att alla tredjeländer omfattas (också de som f.n. omfattas av instrumentet för stöd inför anslutningen), samtidigt som prioriteterna och kriterierna för samarbetet specificeras. Detta skulle leda till förenklingar och ett effektivare genomförande än vad som är fallet i nuvarande förordning. (d) ”Ett nytt instrument som skulle kunna motsvara räckvidden av det nuvarande instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete samt delar av det nuvarande stabilitetsinstrumentet”. Detta skulle kunna innebära en enhetlig strategi för kärnsäkerhet och kärnämneskontroll, men det skulle kräva en tudelad rättslig grund (Euratomfördraget och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). En sådan rättslig grund skulle troligen leda till ett komplexare genomförande och permanenta behovet av nära samordning med andra riskminimeringsinsatser (kemiska och biologiska). Det alternativ som innebär att förordningen ändras ansågs vara det bästa. Jämfört med alternativen ”ingen förändring” och ”ett nytt instrument”, skulle det innebära kontinuitet och tillvaratagande av erfarenheterna med ett väl beprövat system, samtidigt som det erbjuder en lösning av flera problem som konstaterats, också en tydligare insikt i insatsernas begränsningar. Detta skulle – i kombination med användningen av en enda rättslig grund (vilket inte skulle vara fallet med alternativet ”ett nytt instrument”) – förenkla tillvägagångssättet och diskussionerna. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Den rättsliga grunden för nuvarande förordning om instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete är fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget), särskilt artikel 203. Med beaktande av den rättsliga ramen för kärnsäkerhet på EU-nivå och att den reviderade räckvidden inte inbegriper någon förändring av den rättsliga grunden, bör detta också fortsättningsvis gälla den kommande förordningen. Subsidiaritet och proportionalitet Det är bara EU med sina 27 medlemsstater som, genom sitt agerande inom ramen för gemensamma politiska initiativ och strategier, har den ”kritiska massa” som krävs för att möta globala utmaningar. Enskilda medlemsstaters åtgärder blir lätt alltför begränsade och fragmentariska, med projekt som ofta är för små för att leda till varaktiga förändringar på fältet. Denna kritiska massa ger också EU bättre förutsättningar att föra en politisk dialog med partnerregeringar. EU befinner sig i en unik, neutral och opartisk position, utifrån vilken framgångar med de yttre åtgärderna kan uppnås å medlemsstaternas vägnar och tillsammans med dem, vilket ger ökad trovärdigheten i de länder där EU arbetar. Unionen är bäst positionerad att ta på sig rollen som global ledare å sina medborgares vägnar. 4. BUDGETKONSEKVENSER Kommissionen har föreslagit att instrumenten med inriktning på yttre åtgärder tilldelas 70 miljarder euro för perioden 2014–2020.[1] Det anslag som öronmärkts för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete för perioden 2014–2020 är 631,1 miljoner euro (560 miljoner euro uttryckt i 2011 års priser). De indikativa årliga budgetåtagandena för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete framgår av tabellen nedan. År || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTALT Anslag till instrumentet för kärnsäkerhets-samarbete (miljoner euro) || 84,9 || 86,6 || 88,3 || 90,1 || 91,9 || 93,7 || 95,6 || 631,1 De vägledande anslagen per specifikt mål anges i finansieringsöversikten. 5. ÖVRIGT Förenklingar Artiklar av övergripande natur har strukits eftersom de täcks av förordning nr (EU) … /… om fastställande av gemensamma bestämmelser och förfaranden för genomförandet av Europeiska unionens instrument för yttre åtgärder. För att förenkla programplaneringen för och genomförandet av instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete innehåller en bilaga till förordningen en definition av de kriterier som gäller samarbete samt de tematiska och geografiska prioriteterna för urval av samarbetsprojekt. Förklaring till de viktigaste artiklarna i förordningen och förändringar som rör det nuvarande instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete AVDELNING I – Mål Artikel 1 – Syfte och tillämpningsområde I artikel 1 fastställs målen med förordningen och dess räckvidd. Förordningen kommer att vara tillämplig på samtliga tredjeländer (närmare utläggning i bilagan). I artikeln ställs tre specifika mål upp: a) Främjande av en verkningsfull kärnsäkerhetskultur och genomförande av de högsta standarderna i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd. b) Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser. c) Fastställande av ramar och metoder för tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. Dispositionen har förenklats jämfört med nuvarande förordning om instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete. Artiklarna 1 och 2 i nuvarande förordning om instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete har slagits samman. I artikeln definieras de främsta samarbetsområdena, medan de specifika åtgärderna definieras i bilagan. AVDELNING II – Programplanering och vägledande tilldelning av medel Artikel 2 – Strategidokument I artikeln fastställs det att samarbetet inom ramen för denna förordning ska genomföras på grundval av fleråriga strategidokument. Artikel 3 – Vägledande program I denna artikel fastställs det att de fleråriga vägledande programmen ska ange de prioritetsområden som valts ut för finansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, prestationsindikatorerna samt de vägledande finansiella anslagen. AVDELNING III – Genomförande Denna avdelning har förenklats avsevärt, eftersom det i artikel 4 fastslås att förordningen ska genomföras i enlighet med förordning (EU) nr … /… om fastställande av gemensamma bestämmelser och förfaranden för genomförandet av Europeiska unionens instrument för yttre åtgärder. AVDELNING IV – Slutbestämmelser Denna avdelning innehåller definitionen av det finansiella referensbeloppet (artikel 7) och ikraftträdandet (artikel 8). BILAGA Bilagan om specifika åtgärder som får understödjas och kriterier för kärnsäkerhetssamarbete infördes för att ytterligare förenkla förordningens huvudtext och dess genomförande genom att definiera samarbetsområden, teknisk och geografisk räckvidd samt kriterierna för samarbete och prioriteter. Enligt villkoren i förslaget kan bilagan ändras genom tillämpning av ett förenklat förfarande jämfört med vad som krävs för en ändring av förordningen som helhet (artikel 5 i förordningen). I bilagan definieras de specifika åtgärder som har stöd i förordningen (en ändrad version av det nuvarande instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete och en ny definition av samarbetsområdena), kriterierna för kärnsäkerhetssamarbetet med tredjeländer, prioriteterna och samordningen. Samarbetskriterierna stämmer huvudsakligen överens med dem som föreslogs av rådet 2008. 2011/0414 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 203, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande[2], i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och av följande skäl: (1) Denna förordning utgör ett av instrumenten för direkt understöd för Europeiska unionens yttre policyer. Den ersätter rådets förordning (Euratom) nr 300/2007 av den 19 februari 2007 om upprättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete[3] när den förordningen löper ut den 31 december 2013. (2) Europeiska unionen är en viktig givare av ekonomiskt, finansiellt, tekniskt, humanitärt och makroekonomiskt stöd/bistånd till tredjeländer. Denna förordning utgör en del av ett ramverk som utformats för planering av samarbete och tillhandahållande av bistånd och är avsedd för att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå och tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. (3) Tjernobylolyckan 1986 framhävde kärnsäkerhetens globala betydelse. Fukushima Daiichi-olyckan 2011 bekräftade behovet av fortsatta ansträngningar för att förbättra kärnsäkerheten så att denna uppfyller de högsta standarderna. För att skapa sådana förhållanden i säkerhetshänseende att farorna för befolkningens liv och hälsa avlägsnas bör Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallad gemenskapen) ha möjlighet att understödja kärnsäkerheten i tredjeländer. (4) Det är bara Europeiska unionen som, genom att agera inom ramen för gemensamma policyer och strategier tillsammans med medlemsstaterna, har den ”kritiska massa” som behövs för att möta globala utmaningar. Europeiska unionen är också bäst lämpad att samordna samarbetet med tredjeländer. (5) Genom kommissionens beslut 1999/819/Euratom[4] anslöt sig gemenskapen till 1994 års konvention om kärnsäkerhet. Genom kommissionens beslut 2005/510/Euratom[5] anslöt sig gemenskapen till konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall. (6) I syfte att upprätthålla och främja en kontinuerlig förbättring av kärnsäkerheten och regleringen av denna antog rådet direktiv 2009/71/Euratom av den 25 juni 2009 om upprättande av ett gemenskapsramverk för kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar[6]. Rådet har också antagit direktiv 2011/70/Euratom av den 19 juli 2011 om inrättande av ett gemenskapsramverk för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall[7]. De båda direktiven och de höga standarder som tillämpas i Europeiska unionen i fråga om kärnsäkerhet och hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall utgör exempel som kan användas för att uppmuntra tredjeländer att anta liknande höga standarder. (7) Främjande av samarbete om regler och andra former av samarbete med tillväxtekonomier och främjande av Europeiska unionens upplägg, regler, standarder och förfaranden utgör utrikespolitiska mål för Europa 2020-strategin. (8) Europeiska unionens medlemsstater är signatärstater i icke-spridningsfördraget och tilläggsprotokollet. (9) Gemenskapen bedriver med stöd av avdelning II kapitel 10 i Euratomfördraget ett nära samarbete med Internationella atomenergiorganet (IAEA), vad gäller såväl kärnämneskontroll (för att främja de mål som anges i avdelning II kapitel 7 i Euratomfördraget) som kärnsäkerhet. (10) Det finns ett särskilt behov av att gemenskapen fortsätter sina ansträngningar att med utgångspunkt i sin egen kontrollverksamhet inom Europeiska unionen stödja tillämpningen av en verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. (11) Det säger sig självt att ansvaret för en kärnteknisk anläggnings säkerhet vilar på den driftsansvarige och på den stat som har domsrätt över anläggningen. (12) Behovet av medel för att finansiera Europeiska unionens externa bistånd ökar, men den ekonomiska situationen och budgetläget i unionen begränsar de resurser som finns tillgängliga för sådant bistånd. Kommissionen måste därför sträva efter att utnyttja de tillgängliga resurserna så effektivt som möjligt, bl.a. genom användning av finansieringsinstrument med hävstångseffekt. Hävstångseffekten ökas om det ges möjlighet till användning och återanvändning av de medel som investeras och genereras via finansieringsinstrumenten. (13) För att trygga enhetliga förutsättningar för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. (14) De genomförandebefogenheter som rör programplaneringen och finansieringen av de åtgärder som understöds inom ramen för denna förordning bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[8]. Med beaktande av de berörda genomförandeakternas karaktär, särskilt deras policyinriktning eller deras ekonomiska konsekvenser, bör granskningsförfarandet i princip tillämpas för att anta akterna, utom när det gäller finansiellt småskaliga tekniska genomförandeåtgärder. Kommissionen bör ha rätt att anta genomförandeakter med omedelbar verkan i vederbörligen motiverade fall där en snabb reaktion från unionens sida erfordras, när tvingande skäl till skyndsamhet gör detta nödvändigt. (15) Gemensamma bestämmelser och förfaranden för genomförandet av unionens instrument för yttre åtgärder fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr …/… av den …. (16) Hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (Europeiska utrikestjänsten) ska organiseras och arbeta anges i rådets beslut 2010/427/EU. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. AVDELNING I MÅL Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde Europeiska unionen ska i enlighet med bestämmelserna i denna förordning finansiera åtgärder för att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå och tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. 1. Följande specifika mål ska eftersträvas: (a) Främjande av en verkningsfull kärnsäkerhetskultur och genomförande av de högsta standarderna i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd. (b) Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser. (c) Fastställande av ramar och metoder för tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. 2. De allmänna framstegen i riktning mot att uppnå de ovan angivna specifika målen ska bedömas med hjälp av följande prestationsindikatorer för de respektive målen: (a) Antalet problem som fastställs i samband med de relevanta IAEA-expertutvärderingarna och hur betydelsefulla dessa problem är. (b) Läget i utformningen av strategier för hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall och för avvecklingar, i utformningen av lagar och andra författningar för detta och i genomförandet av projekt. (c) Antalet problem som fastställs i de relevanta IAEA-rapporterna om kärnämneskontroll och hur betydelsefulla dessa problem är. 3. Kommissionen ska se till att de åtgärder som antas är förenliga med unionens övergripande strategiska policyram för det berörda partnerlandet, i synnerhet med målen för dess policyer och program för utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete. 4. De specifika åtgärder som får understödjas genom denna förordning och de kriterier som gäller för kärnsäkerhetssamarbete anges närmare i bilagan. 5. Det finansiella, ekonomiska och tekniska samarbetet inom ramen för denna förordning ska utgöra ett komplement till unionens samarbete med tredjeländer inom ramen för andra instrument för utvecklingssamarbete. AVDELNING II PROGRAMPLANERING OCH VÄGLEDANDE TILLDELNING AV MEDEL Artikel 2 Strategidokument 1. Europeiska unionens samarbete med tredjeländer inom ramen för denna förordning ska genomföras på grundval av fleråriga strategidokument. 2. Dessa dokument ska utgöra den allmänna grunden för samarbetet och ska gälla en period på upp till sju år. Unionens strategi för samarbetet inom ramen för denna förordning ska anges i strategidokumenten, med beaktande av de berörda ländernas behov, unionens prioriteter, det internationella läget och de viktigaste partnernas verksamhet. 3. Strategidokumenten ska syfta till att tillhandahålla en enhetlig ram för samarbetet mellan unionen och de berörda partnerländerna (eller regionerna) som är förenlig med det allmänna syftet och tillämpningsområdet, med målen och principerna och med unionens policyer. 4. Principerna för biståndseffektivitet – nationellt ägarskap, partnerskap, samordning, harmonisering, anpassning till det stödmottagande landets system (eller regionala system), ömsesidig ansvarsskyldighet och resultatorientering – ska tillämpas vid utarbetandet av strategidokumenten. 5. Kommissionen ska godkänna strategidokumenten i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 15.3 i den gemensamma genomförandeförordningen. Strategidokumenten får ses över efter halva tiden eller vid behov, i enlighet med det förfarande som avses ovan. Det förfarandet behöver dock inte tillämpas för sådana uppdateringar av strategin som inte berör de ursprungliga prioritetsområdena och målen i strategidokumenten. Artikel 3 Vägledande program 1. På grundval av de strategidokument som avses i artikel 2 ska det upprättas fleråriga vägledande program. Dessa program ska som regel gälla en period på 2–4 år. 2. I de vägledande programmen ska de prioritetsområden som valts ut för finansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, prestationsindikatorerna samt de vägledande finansiella anslagen – totalt och per prioritetsområde – och en skälig reserv med icke tilldelade medel anges; de finansiella anslagen får där så är lämpligt anges i form av ett intervall eller ett minimibelopp. 3. De vägledande programmen ska i princip grunda sig på en dialog med de berörda partnerländerna (eller regionerna) i vilken de berörda aktörerna deltar, i syfte att säkerställa att partnerländerna (eller regionerna) i tillräckligt hög grad övertar ägarskapet i processen och främja stödet för de nationella utvecklingsstrategierna. 4. De vägledande programmen ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 15.3 i den gemensamma genomförandeförordningen. 5. De vägledande programmen ska ändras vid behov, i enlighet med det förfarande som avses ovan och med beaktande av eventuella översyner av de relevanta strategidokumenten. Det förfarandet behöver dock inte tillämpas för sådana ändringar av vägledande program som består i tekniska justeringar, omfördelningar av medel inom anslagen per prioritetsområde eller ökningar eller minskningar av de ursprungliga vägledande anslagen med mindre än 20 %, under förutsättning att ändringarna inte berör de ursprungliga prioritetsområdena och målen i programmen. Alla tekniska ändringar enligt ovan ska meddelas Europaparlamentet och rådet inom en månad. AVDELNING III GENOMFÖRANDE Artikel 4 Genomförande Denna förordning ska genomföras i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr …/… av den … om fastställande av gemensamma bestämmelser och förfaranden för genomförandet av Europeiska unionens instrument för yttre åtgärder, här kallad den gemensamma genomförandeförordningen. AVDELNING IV SLUTBESTÄMMELSER Artikel 5 Ändring av bilagan Bilagan till denna förordning får ändras i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 15.3 i den gemensamma genomförandeförordningen. Artikel 6 Kommittéförfarande Kommissionen ska biträdas av kommittén för kärnsäkerhetssamarbete. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011. Artikel 7 Europeiska utrikestjänsten Denna förordning ska tillämpas i överensstämmelse med rådets beslut 2010/427/EU om hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (Europeiska utrikestjänsten) ska organiseras och arbeta. Artikel 8 Finansiellt referensbelopp 1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av denna förordning under perioden 2014–2020 är 631 100 000 euro. 2. Budgetmyndigheten ska fastställa anslaget för varje enskilt budgetår i överensstämmelse med den fleråriga budgetramen. Artikel 9 Ikraftträdande Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014. Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande BILAGA Specifika åtgärder som får understödjas och kriterier för kärnsäkerhetssamarbete Syftet med denna förordning är att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå och tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer – oavsett var någonstans i världen de är belägna – som önskar samarbeta med unionen på dessa områden. I denna bilaga anges de specifika åtgärder som får understödjas, de kriterier som gäller för samarbete samt prioriteterna. Specifika åtgärder som får understödjas Följande åtgärder får understödjas i syfte att uppnå de mål som anges i artikel 1 i denna förordning: (a) Främjande av en verkningsfull kärnsäkerhetskultur och genomförande av de högsta standarderna i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd, på alla nivåer, särskilt – genom kontinuerligt stöd för tillsynsorgan och organisationer för tekniskt stöd, genom förstärkning av regelverket (särskilt rörande verksamhet som har med tillståndsgivning att göra) och genom översyn och uppföljning av verkningsfulla och genomgripande risk- och säkerhetsbedömningar (s.k. stresstester), – genom främjande av verkningsfulla regelverk, förfaranden och system för att trygga ett adekvat skydd mot joniserande strålning från radioaktivt material (särskilt från radioaktiva strålkällor med hög aktivitet) och en säker slutförvaring av sådant material, – genom fastställande av verkningsfulla arrangemang för att förhindra olyckor med skadliga strålningsverkningar och begränsa sådana verkningar om olyckor skulle inträffa (övervakning av miljön i händelse av utsläpp av radioaktivt material, utformning och genomförande av begränsnings- och saneringsåtgärder, etc.) och arrangemang för beredskapsplanering, olycksberedskap, handlande i nödlägen, civilskydd och rehabiliteringsåtgärder, – genom stöd för driftsansvariga för kärntekniska anläggningar, i undantagsfall, under specifika omständigheter där det är väl motiverat, inom ramen för åtgärder för uppföljning av genomgripande risk- och säkerhetsbedömningar (stresstester). (b) Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser, särskilt – genom samarbete med tredjeländer i fråga om hantering (transport, förbehandling, behandling, bearbetning, lagring och slutförvaring) av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, bl.a. genom utformning av specifika strategier och ramar för en ansvarsfull hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, – genom utformning och genomförande av strategier och ramar för avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar, för sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser och tidigare platser för uranbrytning samt för bärgning och hantering av i havet sänkta radioaktiva föremål och material, – genom fastställande av det erforderliga regelverket och de erforderliga metoderna (bl.a. i fråga om nukleär kriminalteknik) för genomförandet av kärnämneskontroll (t.ex. för redovisning och kontroll av klyvbart material på statlig nivå och vid kärntekniska anläggningar), – genom åtgärder för att främja internationellt samarbete (bl.a. inom ramen för de relevanta internationella organisationerna, särskilt IAEA) på de ovan nämnda områdena: genomförande och uppföljning av internationella konventioner och fördrag, informationsutbyte, kapacitetsuppbyggnad, utbildning på området kärnsäkerhet, forskning, etc. Åtgärderna ska omfatta ett väsentligt inslag av kunskapsöverföring, i syfte att göra de resultat som uppnås mer hållbara. De ska genomföras i samarbete med de berörda tredjeländernas myndigheter, tillsynsorgan och organisationer för tekniskt stöd samt i vissa fall i samarbete med driftsansvariga för kärntekniska anläggningar. Åtgärderna bör understödjas genom utnyttjande av ytterligare synergier med de direkta och indirekta åtgärderna i Euratoms ramprogram för kärnforskning och utbildning. Kriterier[9] Samarbetet bör bygga på att tredjeländerna uppfyller vissa villkor. Det bör grunda sig på kriterierna nedan. 1. Allmänna kriterier – Samarbete kan bedrivas med varje tredjeland (dvs. varje land som inte är EU-medlemsstat) i världen. – Anslutningsländerna och länderna i det europeiska grannskapet kommer att prioriteras. Regionala upplägg kommer att föredras. – Höginkomstländer bör inte komma i fråga annat än för att göra det möjligt att vidta exceptionella åtgärder, t.ex. efter en stor kärnteknisk olycka, om det är nödvändigt och lämpligt. – En gemensam tolkning och ett ömsesidigt avtal mellan ett tredjeland och Europeiska unionen bör bekräftas genom en officiell hänvändelse från landets regering till kommissionen om samarbete. – Tredjeländer som vill samarbeta med Europeiska unionen bör fullständigt ansluta sig till principen om icke-spridning. Dessutom bör de vara parter i relevanta konventioner inom IAEA om kärnverksamhet eller ha inlett åtgärder som visar en fast vilja att ansluta sig till dessa. Samarbete med Europeiska unionen kan göras beroende av en sådan anslutning eller av åtgärder som syftar till att länderna ska ansluta sig till konventionerna. I brådskande fall är det önskvärt att i undantagsfall visa flexibilitet vid tillämpningen av denna princip. – För att säkerställa uppföljning och övervaka att målen för samarbetet uppfylls måste det tredjeland som tar emot stöd godta principen om utvärdering av de genomförda insatserna. Denna utvärdering möjliggör uppföljning och kontroll av att de godkända målen uppfylls och kan ställas som villkor för fortsatta utbetalningar av gemenskapens bidrag. – Samarbetet på området för kärnsäkerhet och kärnämneskontroll inom ramen för denna förordning syftar inte till att främja kärnenergin. 2. Kriterier för samarbete med länder som redan har byggt upp en kapacitet för kärnkraftsel För de länder som redan har erhållit gemenskapsfinansiering bör fortsatt samarbete utgå från en utvärdering av de åtgärder som inletts med gemenskapsfinansiering och från att nya behov kan styrkas. Denna utvärdering bör göra det möjligt att i framtiden bättre fastställa samarbetets art och omfattningen av stödet till dessa länder. För de länder som är i behov av snabbt samarbete bör hänsyn tas till följande: (a) Hur brådskande insatsen är i det aktuella landet med hänsyn till läget i fråga om kärnsäkerhet och fysiskt skydd. (b) Hur viktigt det är att, i vissa länder där det finns ett ambitiöst utvecklingsprogram för kärnkraftsel, göra en insats vid lämplig tidpunkt, så att kärnsäkerhetskulturen och medvetenheten i fråga om fysiskt skydd ökar parallellt med denna utveckling, särskilt när det gäller inrättande eller förstärkning av tillsynsmyndigheter och organisationer för tekniskt stöd och utformning och genomförande av strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. Dessutom skulle användning av Integrerad bedömnings- och regleringstjänst (Integrated Regulatory Review Service, IRRS) och IAEA:s OSART-missioner (Operational Safety Review Team) tas emot positivt även om det inte skulle utgöra ett formellt kriterium för samarbete med EU. 3. Kriterier för samarbete med länder som saknar kapacitet för kärnkraftsel För länder som på sitt territorium har forskningsreaktorer men inte önskar utveckla kapacitet för kärnkraftsel: hur brådskande ett eventuellt samarbete är med hänsyn till läget i fråga om kärnsäkerhet och fysiskt skydd. För länder som önskar utveckla kapacitet för kärnkraftsel, oberoende av om de på sitt territorium har forskningsreaktorer eller ej, och för vilka frågan uppstår om en insats vid lämplig tidpunkt, så att kärnsäkerhetskulturen och medvetenheten i fråga om fysiskt skydd ökar parallellt med utvecklingen av programmet för kärnkraftsel i synnerhet när det gäller att förstärka tillsynsmyndigheterna och organisationerna för tekniskt stöd: trovärdigheten i programmet för utveckling av kärnenergi, förekomsten av ett regeringsbeslut om användningen av kärnenergi och utarbetandet av en preliminär färdplan[10]. För länder som tillhör den ovannämnda kategorin bör samarbetet i första hand inriktas på att bygga upp den erforderliga tillsynsinfrastrukturen, tillsynsorganens tekniska kompetens och organisationerna för tekniskt stöd. Utformning av strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall bör också tas i beaktande och där så är lämpligt understödjas, även i länder som inte planerar att utveckla kapacitet för kärnkraftsel eller som har beslutat att inte utveckla sådan kapacitet. När det gäller länder som inte tillhör någon av de ovannämnda kategorierna: förekomsten av nödsituationer i fråga om kärnsäkerhet och fysiskt skydd. En viss flexibilitet bör visas gentemot dessa länder vid tillämpningen av de allmänna kriterierna. Prioriteter För att skapa sådana förhållanden i säkerhetshänseende att farorna för befolkningens liv och hälsa avlägsnas och garantera att kärnmaterial inte används för andra ändamål än sådana för vilka det är avsett bör samarbetet i första hand inriktas på tillsynsorganen (och deras organisationer för tekniskt stöd). Målet är att säkerställa deras tekniska kompetens och deras oberoende och att trygga förstärkning av regelverket (särskilt rörande verksamhet som har med tillståndsgivning att göra) och översyn och uppföljning av verkningsfulla och genomgripande risk- och säkerhetsbedömningar (stresstester). I de samarbetsprogram som utformas inom ramen för denna förordning bör även bl.a. följande prioriteras: – Utformning och genomförande av strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. – Avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar, sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser och tidigare platser för uranbrytning och bärgning och hantering av i havet sänkta radioaktiva föremål och material, ifall dessa utgör en fara för befolkningen. Samarbete med driftsansvariga för kärntekniska anläggningar i tredjeländer kommer att tas i beaktande i specifika situationer, inom ramen för åtgärder för uppföljning av stresstester. Sådant samarbete kommer inte att omfatta leverans av utrustning. Samordning Kommissionen bör samordna sitt samarbete med tredjeländer med organisationer som eftersträvar liknande mål, i synnerhet de internationella organisationerna, och alldeles särskilt Internationella atomenergiorganet (IAEA). Denna samordning bör göra det möjligt för Europeiska unionen och de berörda organisationerna att undvika all överlappning av insatser och finansiering för tredjeländer. Kommissionen bör också involvera medlemsstaternas behöriga myndigheter och de europeiska aktörerna när den fullgör sin uppgift, så att den europeiska sakkunskapen kan utnyttjas på området för kärnsäkerhet och kärnämneskontroll. FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT 1. GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET 1.1. Förslagets eller initiativets beteckning 1.2. Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen 1.3. Typ av förslag eller initiativ 1.4. Mål 1.5. Motivering till förslaget eller initiativet 1.6. Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen 1.7. Planerad metod för genomförandet 2. FÖRVALTNING 2.1. Bestämmelser om uppföljning och rapportering 2.2. Administrations- och kontrollsystem 2.3. Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter 3. BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET 3.1. Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel 3.2. Beräknad inverkan på utgifterna 3.2.1. Sammanfattning av den beräknade inverkan på utgifterna 3.2.2. Beräknad inverkan på driftsanslagen 3.2.3. Beräknad inverkan på de administrativa anslagen 3.2.4. Förenlighet med den gällande fleråriga budgetramen 3.2.5. Bidrag från tredje part 3.3. Beräknad inverkan på inkomsterna FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT 1. GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET 1.1. Förslagets eller initiativets beteckning Instrumentet för kärnsäkerhets­samarbete 1.2. Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen[11] Yttre förbindelser, kärnsäkerhetssamarbete 1.3. Typ av förslag eller initiativ ¨ Ny åtgärd ¨ Ny åtgärd som bygger på ett pilotprojekt eller en förberedande åtgärd[12] x Befintlig åtgärd vars genomförande förlängs i tiden ¨ Tidigare åtgärd som omformas till eller ersätts av en ny 1.4. Mål Europeiska unionen har en mångårig kärnsäkerhetskultur och kunskaper som utvecklats i Europa och andra delar av världen där kärnkraft används. Detta var redan fallet 1992 när gemenskapen satte igång program för att bistå OSS-länderna och länderna i Central- och Östeuropa att förbättra sina kärnkraftverk. I kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet KOM(2008) 312 av den 22 maj 2008 Kärnsäkerhet och fysiskt skydd – en utmaning på internationell nivå fastslogs på nytt att arbetet med att främja högsta möjliga standarder för kärnsäkerhet och fysiskt skydd är en grundläggande prioritering för gemenskapens samarbete på kärnkraftområdet. Alla länder som siktar på att använda kärnkraft för civila ändamål måste respektera internationellt erkända regler för kärnsäkerhet och fysiskt skydd. De står då inför uppgiften att bygga upp sin kapacitet (både i fråga om personal och infrastruktur) och att införa lagstiftning och de institutioner som behövs för att uppfylla sina internationella skyldigheter. Med sina vidsträckta erfarenheter kan EU avsevärt bidra till förbättringarna av kärnsäkerheten, strålskyddet och kontrollerna med hjälp av instrumentet för kärnsäkerhets­samarbete, som fått sin geografiska räckvidd utvidgad till att omfatta alla ”tredjeländer”. Kommissionens insatser håller på att flyttas över från tekniskt bistånd till samarbete. De är inriktade på att förbättra kärnsäkerheten, strålskyddet och kontrollerna, bl.a. med hjälp av studier, en vidareutveckling av lagstiftningen, institutionsbyggande, förbättringar av förfaranden och metoder, även för att säkra hanteringen av radioaktivt avfall och använt kärnbränsle. Särskild uppmärksamhet ägnas åt utbildning i de berörda länderna. Mervärdet med EU:s insatser ligger i att tredjeländer får tillgång till EU:s erfarenheter som har sin grund i högsta möjliga kärnsäkerhetsstandarder, i nära samarbete med Internationella atomenergiorganet (IAEA). Tjernobylolyckan (1986) accentuerade vikten av kärnsäkerhet och visade tydligt att ett globalt grepp behövs för att klara av de globala, gränsöverskridande konsekvenserna av en kärnteknisk olycka. Behovet att anta högsta möjliga kärnsäkerhetsstandarder över hela världen har blivit ännu mer uppenbart efter Fukushima-Daiichi-olyckan, som gett upphov till allvarlig oro om anläggningarnas förmåga att stå emot de betingelser som kan uppstå vid större naturkatastrofer, bl.a. jordbävningar och översvämningar. Med anledning av olyckan i Fukushima-Daiichi har Europeiska kommissionen och nationella myndigheter begärt genomgripande och transparenta risk- och säkerhetsbedömningar (“stresstester”) av kärnkraftverk i EU:s medlemsstater. Enighet har nåtts om specifikationerna från den europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering samt om en tidtabell för denna i sitt slag nya bedömning och en utvidgning av detta till att omfatta tredjeländer (särskilt i EU:s grannländer) är på gång. Det har bekräftats att de hälsorelaterade, miljömässiga, sociala och ekonomiska effekterna i EU av kärntekniska olyckor i tredjeländer potentiellt kan vara mycket stora. Behovet av ett fungerande samarbete som syftar till att förhindra olyckor genom att man inför höga kärnsäkerhetsnivåer har åter bekräftats. Vissa länder har fattat politiska beslut om utfasning av sin kärnkraft och andra åter att avstå från planerade program, men ett stort antal länder kommer dock fortsatt att driva kärnkraftverk och vissa tänker sannolikt bygga nya. EU inser givetvis att kärnkraften är en nationell fråga, men det ligger ändå i EU:s intresse att kärntekniska anläggningar drivs på ett säkert sätt, i synnerhet i EU:s grannländer, och att kärnmaterial redovisas enligt reglerna. EU avser att samarbeta med tredjeländer och organisationer på dessa områden. 1.4.1. Fleråriga strategiska mål för kommissionen som förslaget eller initiativet är avsett att bidra till Europeiska unionen ska finansiera åtgärder för att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå och tillämpningen av en effektiv och ändamålsenlig säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. 1.4.2. Specifika mål eller verksamheter inom den verksamhetsbudgeterade förvaltningen och budgeteringen som berörs Specifikt mål nr 1 Främjande av en ändamålsenlig kärnsäkerhetskultur och genomförande av de högsta standarderna i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd. Berörda verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen. Specifikt mål nr 2 Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser. Berörda verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen. Specifikt mål nr 3 Fastställande av ramar och metoder för tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. Berörda verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen. 1.4.3. Verkan eller resultat som förväntas – En ändamålsenlig kärnsäkerhetskultur och högsta möjliga standarder för kärnsäkerhet och strålskydd för kärntekniska anläggningar och radiologiska förfaranden i tredjeländer. – Ändamålsenliga ramar för kärnsäkerhet, bl.a. förfaranden och system för att säkerställa tillräckligt skydd mot joniserande strålning från radioaktivt material. – Ändamålsenliga regler för förebyggande av olyckor med radiologiska konsekvenser och mildrande åtgärder mot sådana konsekvenser om de skulle uppstå samt för krisplanering, beredskap och agerande, civilskydd och rehabiliteringsåtgärder. – Internationellt samarbete och stöd kring kärnsäkerhetsfrågor för att säkra att högsta möjliga och kraftfullaste kärnsäkerhetsnivåer ska finnas på plats och genomföras. – Utarbetande och genomförande av ansvarsfulla strategier för slutförvaring av använt kärnbränsle, avfallshantering, avveckling av anläggningar, sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser samt bärgning och hantering av sjunkna eller utspridda radioaktiva föremål och material till sjöss eller på land. – Ändamålsenliga ramar och metoder för förbättring av kärnämneskontrollen i tredjeländer. 1.4.4. Indikatorer för bedömning av resultat eller verkan – Handlingsprogrammen ska specificera de åtgärder som ska vidtas av EU, de mål som ska eftersträvas med de olika åtgärderna och de förväntade resultaten. Specifika indikatorer ska fastställas innan projekten genomförs, med beaktande av varje projekts särdrag. En indikator per mål ges i artikel 1 i förordningen för en övergripande bedömning av framstegen. 1.5. Motivering till förslaget eller initiativet Den rättsliga grunden för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete är Euratomfördraget, särskilt artikel 203. 1.5.1. Behov som ska tillgodoses på kort eller lång sikt Lagstiftningsförslaget tillgodoser kravet om främjande och genomförande i tredjeländer av högsta möjliga kärnsäkerhetsstandarder, strålskydd samt effektiva och ändamålsenliga kontroller av kärnmaterial. 1.5.2. Mervärdet av en åtgärd på unionsnivå Med sina många kommersiella kärnkraftverk (146 av 436 i hela världen) och det faktum att kärnkraften står för cirka 30 % av elproduktionen har EU mångårig erfarenhet inom kärnsäkerhetsområdet, bl.a. när det gäller avveckling av kärntekniska anläggningar och hantering av radioaktivt avfall. Därför finns en bred sakkunskap på alla kärnsäkerhetsområden tillgänglig i EU:s medlemsstater. Mångfalden av tekniker, som alla måste hanteras på skilda sätt, ger den flexibilitet som behövs för att tillgodose behoven i tredjeländer. EU har gemensamma rättsliga regelverk för kärnsäkerhet och hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. EU har i detta avseende varit ett gott föredöme och tror sig kunna övertyga andra att anta liknande höga standarder. Inför de alltmer komplicerande problemkomplexen kommer ingen av EU:s interna prioriteringar – säkerhet, tillväxt och nya arbetsplatser, klimatförändring, tillgång till energi, hälsa och pandemier samt migration – att kunna uppnås isolerat från övriga världen. I tider av ekonomiska kriser kommer ett mer samordnat och integrerat agerande av EU och dess medlemsstater via gemensam programplanering att öka mervärdet, ge större styrka och legitimitet samt utökade verkningar och större ändamålsenlighet. EU befinner sig i en unik, neutral och opartisk position och kan nå framgångar med sina yttre åtgärder å medlemsstaternas vägnar och tillsammans med dem, vilket ökar trovärdigheten i de länder där EU arbetar. Unionen är bäst positionerad att ta på sig rollen som global ledare å sina medborgares vägnar. Det är bara EU som, genom att agera inom ramen för gemensamma politiska åtgärder och strategier tillsammans med medlemsstaterna, har den ”kritiska massa” som behövs för att möta globala utmaningar. Enskilda medlemsstaters åtgärder blir lätt alltför begränsade och fragmentariska, med projekt som ofta är för små för att leda till hållbara förändringar ute på fältet. Denna kritiska massa ger också EU i en bättre position att föra politisk dialog med partnerregeringar. Vid programplaneringen av sitt samarbete uppmärksammar EU särskilt både strukturell och ekonomisk kapacitet i de berörda länderna. Möjligheten att tillgodose oförutsedda behov ingår i den nuvarande förordningen för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete och utnyttjades för Japans räkning efter Fukushima-olyckan. EU har ett nätverk var internationella överenskommelser över hela världen, vilket inte är fallet för någon av medlemsstaterna, och detta ger inflytande inom nästan alla områden av de internationella förbindelserna, bl.a. kärnsäkerhet. EU spelar en viktig roll inom detta område men behöver fortsätta att göra sig synligare. EU kan göra mer än andra internationella organisationer tack vare sin helhetssyn på utveckling och yttre förbindelser. Uppdelningen av arbetet via EU ger ett mycket viktigt mervärde Med sitt nätverk av internationella överenskommelser med partner och organisationer i hela världen är EU en naturlig samordnare, som kan påverka inom nästan alla områden av de internationella förbindelserna, vilket enskilda medlemsstater, som agerar inom gemensamma politikområden och strategier, inte kan göra ensamma. I en tid av budgetinskränkningar, när flera medlemsstater tvingas överge hela sektorer och länder, kan EU fortsätta att spela en aktiv roll. 1.5.3. Huvudsakliga erfarenheter från liknande försök eller åtgärder Grundorsakerna till de stora kärntekniska olyckorna har huvudsakligen varit bristfällig kärnsäkerhetskultur och konstruktionssäkerhet (säkerhetsaspekterna i utformningen av en kärnteknisk anläggning) och operativ säkerhet. EU:s program för kärnsäkerhetssamarbete ansågs därför lämpligen böra inriktas på driftsansvariga för kärntekniska anläggningar (för att förbättra situationen ute på fältet) och på tillsynsmyndigheter inom kärnsäkerhetsområdet (för att trygga att dessa har den tekniska kapacitet och det oberoende som krävs för att se till att kärnsäkerhetsnormerna efterlevs). I vissa fall fick säkerhetsrelaterad utrustning levereras för att snabbt lösa akuta situationer. Eftersom dessa fall har åtgärdats och programmen vägleds av principen om effektivast möjliga användning av resurserna och att undvika metoder som kan få kommersiella och konkurrensmässiga konsekvenser, har dock leveransen av utrustning som regel ställts in. Samarbete inom ramen för instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete har inletts med ett antal tredjeländer som tänker använda kärnenergi som en del av sin energimix (de så kallade tillväxtekonomierna). Samarbetet omfattade huvudsakligen uppbyggnad av tillsynsmyndigheternas kapacitet, tillsynsinfrastrukturen samt avfallshanterings­strategier så att en kärnsäkerhetskultur och ett kärnsäkerhetsregelverk ska kunna växa fram tillräckligt tidigt. Valet av länder följde de kriterier som föreslagits av rådet. Konsekvenserna av kärntekniska olyckor kan, i viss mån, dämpas genom krisberedskap. Krisberedskapen måste därför fortsatt vara en viktig del av programmet. Större olyckor med radiologiska konsekvenser har påkallat hjälp från världssamfundet till den drabbade befolkningen och för att återställa drabbade områden till en miljömässigt säker situation. Detta var fallet med Tjernobyl där omfattande byggprojekt nu har nått sin slutfas. En möjlighet bör lämnas öppen i framtida program för samarbete med tredjeländer i detta avseende, om så är nödvändigt och lämpligt. Tidigare aktiviteter som ingår i kärnbränslecykeln, användning av kärnkraftdrivna fartyg och ubåtar samt radioisotoper har inte alltid motsvarat de standarder som krävs för att skydda befolkningen och miljön. Det har fallit på regeringarnas och de lokala myndigheternas lott att ta sig an den svåra uppgiften med att återställa miljösäkerheten på de drabbade platserna och även att slutförvara använt kärnbränsle och avfall, varvid internationellt samarbete kan behövas. Denna del av kärnsäkerhetsprogrammet bör höra till instrumentets framtida prioriteringar. För att använt kärnbränsle och kärnavfall ska hanteras på ett passande och ansvarsfullt sätt innehåller kärnsäkerhetsprogrammen samarbete med tredjeländer som inför nationella strategier och regelverk för använt kärnbränsle och kärnavfall. Eftersom Europeiska unionen nyligen har antagit ett direktiv om hantering av använt bränsle och radioaktivt avfall bör tredjeländer fortsatt uppmuntras att anta liknande höga standarder, varvid samarbete på detta område också bör fortsätta som en prioritering. Internationellt samarbete kommer även fortsättningsvis att vara mycket viktigt för att trygga samordningen mellan de olika aktörerna och för att resurserna ska utnyttjas på bästa möjliga sätt. IAEA kommer i detta sammanhang fortsatt att spela en grundläggande roll, främst för att förbättra det globala kärnsäkerhetssystemet (det regelverk som ska säkra att en hög nivå av säkerhet genomförs globalt vid kärntekniska anläggningar). Stödet till IAEA:s verksamheter, särskilt de av global eller regional karaktär, bör fortsätta, med lämplig synlighet för EU:s insatser/bidrag. Efter Fukushima-Daiichi-olyckan kommer frågor som rör genomgripande risk- och säkerhetsbedömningar i fungerande kärnkraftverk (”stresstest”) sannolikt att bli mer relevanta och utvidgas till andra kärntekniska anläggningar, bl.a. forskningsreaktorer, anläggningar för tillfällig förvaring av använt bränsle, lagring av radioaktivt avfall och slutförvarsanläggningar. Samarbete med tillsynsmyndigheter på kärnsäkerhetsområdet (likaså med deras tekniska stödorganisationer) bör fortsatt ha en central plats i kärnsäkerhets­samarbetet, medan samarbete med kärnkraftverksoperatörerna måste omprövas med hänsyn till prestanda och resultat i ”stresstesterna” samt särskilda omständigheter. Slutförvaring av använt bränsle, avfallshantering, avveckling av anläggningar, sanering av platser har med åren fått en allt större betydelse. Framtida samarbete på dessa områden bör behandlas som en programprioritering. Geografisk närhet till EU (bl.a. föranslutningsländer och EU:s grannländer) bör fortsatt vara en prioritering, men inte ett exklusivt kriterium vid beslut om samarbetsprogram inom ramen för det framtida instrumentet. Förändringarna av det internationella läget kräver en ändring av fokus och av prioriteringarna snarare än att man ändrar den bredare räckvidden på kärnsäkerhets­samarbetet. 1.5.4. Förenlighet med andra finansieringsformer och eventuella synergieffekter Överensstämmelse med de åtgärder inom ramen för stabilitetsinstrumentet som planeras på området för kemisk, biologisk, radiologisk och nukleär (CBRN) riskminimering måste säkerställas, särskilt de som berör kärnämneskontroll (inklusive arbete med att motverka smuggling av radiologiska och nukleära material samt gränskontroll) liksom även krisberedskap. 1.6. Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen x Förslag eller initiativ som pågår under begränsad tid – x Förslaget eller initiativet ska gälla från 2014 till 2020. – ¨ Det påverkar resursanvändningen från ÅÅÅÅ till ÅÅÅÅ. ¨ Förslag eller initiativ som pågår under en obegränsad tid Efter en inledande period ÅÅÅÅ–ÅÅÅÅ, beräknas genomförandetakten nå en stabil nivå. 1.7. Planerad metod för genomförandet[13] x Direkt centraliserad förvaltning som sköts av kommissionen x Indirekt centraliserad förvaltning genom delegering till ¨ genomförandeorgan ¨ byråer/organ som inrättats av gemenskaperna[14] x nationella offentligrättsliga organ eller organ som anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning – ¨ personer som anförtrotts ansvaret för genomförandet av särskilda åtgärder som följer av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen och som anges i den grundläggande rättsakten i den mening som avses i artikel 49 i budgetförordningen x Delad förvaltning med medlemsstaterna x Decentraliserad förvaltning med tredjeländer x Gemensam förvaltning med internationella organisationer (IAEA). Vid fler än en metod, ange kompletterande uppgifter under ”Anmärkningar”. Anmärkningar Största delen av projekten och programmen inom instrumentet kommer att skötas genom centraliserad direkt förvaltning. När det av logistiska och politiska skäl är nödvändigt och lämpligt att effektivisera insatserna kan indirekt, delad eller gemensam förvaltning övervägas. Det sistnämnda kan i synnerhet tillämpas när medlemsstaterna och/eller deras organ eller Internationella atomenergiorganet (IAEA) redan har satt igång eller förbereder liknande insatser. 2. FÖRVALTNING 2.1. Bestämmelser om uppföljning och rapportering Ange intervall och andra villkor för sådana åtgärder Kommissionens övervaknings- och utvärderingssystem är i allt högre grad resultat­inriktade. De involverar intern personal och externa experter. Projektförvaltare vid delegationer och vid huvudkontoret övervakar kontinuerligt genomförandet av program och projekt på olika sätt, där så är möjligt även genom besök på fältet. Övervakningen ger värdefull information om framstegen. Den hjälper de projektansvariga att fastställa faktiska och potentiella flaskhalsar, och att vidta korrigerande åtgärder. Externa, oberoende experter anlitas för att bedöma resultatet av EU:s yttre åtgärder, via tre olika system. Dessa bedömningar bidrar till redovisningsskyldighet och till förbättring av pågående åtgärder och gör det möjligt att dra lärdom av tidigare erfarenheter vid utformningen av framtida politik och insatser. I alla verktyg används OECD-DAC:s internationellt erkända utvärderingskriterier (inbegripet (potentiell) verkan). För det första ger huvudkontorets resultatinriktade övervakningssystem (ROM) en kortfattad, fokuserad ögonblicksbild av kvaliteten på ett urval av insatser på projektnivå. Oberoende ROM-experter sätter med hjälp av en strukturerad och standardiserad metod betyg som lyfter fram starka och svaga sidor i projektet och ger vidare rekommendationer om hur effektiviteten kan förbättras. Utvärderingar på projektnivå, som görs av den EU-delegation som ansvarar för projektet, ger en mer ingående och djuplodande analys och hjälper de projektansvariga att förbättra pågående insatser och förbereda framtida insatser. Externa oberoende experter med tematisk och geografisk sakkunskap anlitas för att utföra analysen och samla in synpunkter och underlag från samtliga berörda parter, inte minst de slutliga stödmottagarna. Kommissionen gör också strategiska utvärderingar av sin politik; allt från planeringen av och strategin för insatser i en specifik sektor till genomförandet av dem (t.ex. hälso- och sjukvård, utbildning osv.) i ett land eller en region, eller av ett visst instrument. Dessa utvärderingar utgör ett viktigt underlag vid utformningen av politiska åtgärder, instrument och projekt. Alla utvärderingar publiceras på kommissionens webbplats och en sammanfattning av slutsatserna tas med i årsrapporten till rådet och Europaparlamentet. 2.2. Administrations- och kontrollsystem Åtgärder som finansieras genom denna förordning ska genomföras i enlighet med budgetförordningen. I vederbörligen motiverade fall får kommissionen i enlighet med artikel 54 i budgetförordningen besluta att överlåta uppgifter som omfattar myndighetsutövning, särskilt uppgifter som avser budgetgenomförande, till de organ som avses i artikel 54.2 c i förordning (EG, Euratom) nr 2/2002, om organen har erkänd internationell status, tillämpar internationellt erkända förvaltnings- och kontrollsystem och står under offentliga myndigheternas övervakning. I enlighet med budgetförordningen kan åtgärder som finansieras med hjälp av denna förordning genomföras direkt av kommissionen, genom delad förvaltning med medlemsstater eller indirekt genom att genomförandeuppgifterna anförtros någon av de enheter som förtecknas i artikel 55.1 c i budgetförordningen. Dessa enheter eller personer kan på villkor fastställda i artikel 57 i budget­förordningen få tillstånd att använda egna kontrakt, tilldelningsregler och förfaranden. 2.2.1. Risker som identifierats Riskmiljö I den operativa miljö där detta instruments stöd delas ut finns följande risker för att målen inte uppnås, att den ekonomiska förvaltningen inte är optimal och/eller att gällande regler följs bristfälligt (fel som rör laglighet och korrekthet): – Ekonomisk/politisk instabilitet och/eller naturkatastrofer kan leda till svårigheter och förseningar vid utformning och genomförande av insatserna, särskilt i bräckliga stater. – Bristen på institutionell och administrativ kapacitet i partnerländerna kan leda till svårigheter och förseningar vid utformning och genomförande av insatserna. – Geografiskt spridda projekt och program (som omfattar många länder/territorier/regioner) kan medföra logistiska/resursmässiga problem vad gäller övervakningen – särskilt eventuell uppföljning ute på fältet. – Mångfalden av potentiella partner/stödmottagare, alla med sina olika interna kontrollstrukturer och kapaciteter, kan fragmentera och därför undergräva ändamålsenligheten och effektiviteten för de resurser som kommissionen har till sitt förfogande för att stödja och övervaka genomförandet. – Kvalitativt dålig eller ofullständig data rörande resultaten och effekterna av externt bistånd/nationella utvecklingsplaner i partnerländerna kan försvaga kommissionens förmåga att lämna rapport och ansvara för resultaten. Förväntad risk för att tillämpliga bestämmelser inte kommer att efterlevas Vad avser brister i efterlevnaden är målet för instrumentet att bibehålla den tidigare risknivån (felfrekvens) för den portfölj som sköts av tjänsten för utrikespolitiska instrument och GD Utveckling och samarbete (nedan kallat GD DEVCO), dvs. en kvarstående ”netto”-felnivå (på flerårig basis efter det att samtliga planerade kontroller och korrigeringar har utförts på avslutade avtal) på mindre än 2 %. Detta har av hävd inneburit en uppskattad felnivå på 2–5 % i termer av ett årligt slumpvis utvalt stickprov av transaktioner som görs av revisionsrätten för den årliga revisionsförklaringen (DAS). GD DEVCO anser att detta är den minsta möjliga risknivån vad avser brister i efterlevnaden som går att uppnå i den högriskmiljö som den verkar i och med hänsyn tagen till den administrativa bördan och nödvändig kostnadseffektivitet för kontroller av regelefterlevnaden. 2.2.2. Planerade kontrollmetoder GD DEVCO:s interna kontrollstruktur GD DEVCO:s interna kontroll- och förvaltningsprocess är utformad för att skapa rimlig säkerhet om att målen uppnås och om att verksamheten är effektiv och ändamålsenlig, att den ekonomiska rapporteringen är tillförlitlig samt att relevanta rättsliga och procedurmässiga regler efterlevs. Effektivitet och ändamålsenlighet GD DEVCO kommer för alla sina instrument fortsatt att använda en specialutformad regelram vid förvaltningen av stöden för att säkra att allt sker ändamålsenligt och effektivt (och för att dämpa den höga risknivå som finns i den miljö där det externa biståndet ges); detta utöver alla de olika beståndsdelarna i kommissionens övergripande strategiska policy- och planeringsprocess, internrevisionsmiljö och övriga krav enligt kommissionens interna kontroll­normer. I ovanstående regelram ingår: – En decentraliserad förvaltning av större delen av det externa stöder av EU:s delegationer ute på fältet. – En tydlig och formaliserad ekonomisk ansvarighetskedja (från den delegerade utanordnaren (generaldirektör)) via en vidaredelegerad utanordnare (direktör) vid huvudkontoret till delegationschefen. – Regelbunden rapportering från EU:s delegationer till huvudkontoret (förvaltningsrapporter om externt bistånd) inklusive en årlig försäkran av delegationschefen. – Ett gediget utbildningsprogram för personal både vid huvudkontoret och vid delegationerna. – Betydande stöd och vägledning för huvudkontoret/delegationerna (även via internet). – Regelbundna kontrollbesök på de decentraliserade delegationerna mellan vart 3 och 6 år. En underliggande metod för projekt- och programcykeln som inbegriper: – Kvalitetsstödsverktyg för utformningen av insatsen, på vilket sätt den ska förverkligas, finansierings­mekanismen, förvaltningssystem, bedömning och urval av genomförandepartner etc. – Program- och projektförvaltning, övervaknings- och rapporteringsverktyg för att genomförandet ska bli effektivt, bl.a. regelbunden extern övervakning på plats av projekt. – Meningsfulla utvärderings- och revisionskomponenter. Finansiell rapportering och redovisning GD DEVCO avser även fortsatt att följa de högsta normerna för redovisning och finansiell rapportering som bygger på kommissionens system för periodiserad redovisning (ABAC) liksom även särskilda verktyg för externt stöd som t.ex. det gemensamma systemet för information inom Relex (CRIS). Metoder för kontrollen av efterlevnaden av relevanta lagar och förfaranden finns fastställda i avsnitt 2.3 (Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter). 2.3. Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter Mot bakgrund av den högriskmiljö som EuropeAid arbetar i måste man i de system som används räkna med mängder av potentiella fel (oriktigheter) vad gäller efterlevnaden av reglerna vid transaktioner och bygga in omfattande kontroller som ska förebygga, upptäckta och korrigera felen så tidigt som möjligt i betalnings­processen. Detta innebär i praktiken att EuropeAid i sina kontroller av efterlevnaden kommer att lägga tonvikten vid förhandskontroller på flerårsbasis gjorda både av externa revisorer och av kommissionens personal ute på fältet innan projekten får slututbetalningen (samtidigt som man fortsätter att göra vissa efterhandsrevisioner och -kontroller), vilket är ett mycket striktare skydd än vad som krävs enligt budgetförordningen. Vad avser efterlevnaden består EuropeAids regelverk av bl.a. följande viktiga komponenter: Förebyggande åtgärder – Obligatorisk kärnutbildning i bedrägerifrågor för personal som handlägger stöd samt för revisorer. – Vägledning (också via internet) inklusive the Practical Guide to Contracts, the EuropeAid Companion samt uppsättningen av verktyg för ekonomisk förvaltning (för genomförandepartner).‑{}‑ – En förhandsbedömning som ska säkra lämpliga bedrägeribekämpningsåtgärder som förebygger och avslöjar bedrägerier vid handläggningen av EU-medel har införts vid de myndigheter som handhar relevanta medel genom gemensam och decentraliserad förvaltning. – Förhandsgranskning av bedrägerimotverkande mekanismer i partnerlandet som del av bedömningen av stödkriteriet för budgetstöd gällande förvaltningen av de offentliga finanserna (dvs. aktivt åtagande att bekämpa bedrägeri och korruption, lämpade inspektionsmyndigheter, tillräcklig rättslig kapacitet samt verkningsfulla mekanismer för respons och påföljd). – Kommissionen undertecknade det internationella initiativet för öppenhet (IATI) i Accra 2008 och samtyckte till en standard för biståndsöppenhet som säkrar lägligare, mer detaljerad och regelbundna uppgifter om biståndsflöden och dokument. – Kommissionen genomför sedan den 14 oktober 2011 den första fasen av IATI-standarderna avseende öppenhet vad gäller biståndsinformation före nästa högnivåforum om biståndseffektivitet i Busan i november 2011. Kommissionen tänker dessutom samarbeta med EU:s medlemsstater på en gemensam webbaserad it-applikation som kallas TR-AID som omvandlar EU:s biståndsuppgifter som lämnats via IATI och andra källor till användarvänlig information. Åtgärder för upptäckt och korrigering av fel – Externa revisioner och kontroller (både obligatoriska och riskbaserade), bl.a. av Europeiska revisionsrätten. – Retroaktiva kontroller (på riskbasis) och återkrav. – Avbruten EU-finansiering vid allvarliga bedrägerifall, bl.a. storskalig korruption, fram till dess att myndigheterna har vidtagit lämpliga åtgärder i syfte att korrigera och förhindra sådana bedrägerier i framtiden. EuropeAid kommer att arbeta vidare på sin bedrägeribekämpningsstrategi i linje med kommissionens nya bedrägeribekämpningsstrategi som antogs den 24 juni 2011 för att bl.a. säkra att – EuropeAids interna bedrägeribekämpningsrelaterade kontroller är helt anpassade till ovan nämnda bedrägeribekämpningsstrategi, – EuropeAids bedrägeririskhantering är inriktad på att fastställa bedrägeririskområden och adekvat respons, – de system som används för utbetalning av EU-medel i tredjeland gör det möjligt att ta fram relevanta uppgifter i syfte att överföra dessa uppgifter till bedrägeririskhanteringen (t.ex. dubbel finansiering), – man – när så krävs – kan man inrätta nätverksgrupper och lämpliga it-verktyg avsedda att analysera bedrägerifall som rör sektorn för externt bistånd. 2.4 Uppskattning av kostnaderna och fördelarna med kontrollerna För EuropeAids portfölj som helhet uppskattas de interna kontroll- och förvaltningskostnaderna årligen sammanlagt till i genomsnitt 658 miljoner euro i åtaganden i 2014–2020 års budgetplanering. Då ingår förvaltningen av Europeiska utvecklingsfonden som är en integrerad verksamhet inom EuropeAids förvaltningsstruktur. Dessa ”icke-operativa” kostnader utgör ungefär 6,4 % av det uppskattade årliga genomsnittet på 10,2 miljarder euro som planeras för EuropeAids totala (operativa + administrativa) åtaganden för sin utgiftsportfölj som är finansierad via EU:s allmänna budget och Europeiska utvecklingsfonden for perioden 2014–2020. Dessa förvaltningskostnader omfattar all EuropeAid-personal vid huvudkontoret och vid delegationerna, infrastruktur, resor, utbildning, övervakning, utvärdering och revisionsavtal (inklusive dem som igångsatts av stödmottagare). EuropeAid vill med tiden reducera förhållandet förvaltning/operativ verksamhet med hjälp av de nya instrumentens förbättrade och förenklade upplägg, med utgångspunkt i de ändringar som sannolikt kommer att ske när budgetförordningen revideras. Den huvudsakliga nyttan med dessa förvaltningskostnader kommer att synas i den mån de politiska målen uppfylls, resurserna används effektivt och ändamålsenligt samt genom robusta kostnadseffektiva förebyggande åtgärder och andra kontroller som säkerställer att medlen används på ett lagligt och korrekt sätt. Förbättringar av förvaltningens karaktär och inriktning samt kontroller av efterlevnaden vad avser portföljen kommer visserligen att fortsätta, men dessa kostnader är ändå på det hela taget nödvändiga för att man effektivt och ändamålsenligt ska uppnå målen för instrumenten med minimala risker för brister i efterlevnaden av reglerna (kvarstående fel på under 2 %). De är betydligt lägre än de risker man löper om man avlägsnar eller trappar ned interna kontroller inom detta högriskområde. 3. BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET 3.1. Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel · Befintliga budgetrubriker (även kallade ”budgetposter”) Redovisa de berörda rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd Rubrik i den fleråriga budgetramen || Budgetrubrik || Typ av anslag || Bidrag Nummer 19 06 04 Stöd på kärnkraftsområdet || Diff.. /Icke.diff ([15]) || från Efta[16]-länder || från kandidat-länder[17] || från tredje-länder || enligt artikel 18.1 aa i budgetförordningen || Nummer 19 06 04 01 || Diff. || NEJ || NEJ || NEJ || · Nya budgetrubriker som föreslås – EJ TILLÄMPLIGT Redovisa de berörda rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd Rubrik i den fleråriga budgetramen || Budgetrubrik || Typ av anslag || Bidrag Nummer[Beteckning………………………………………...……….] || Diff./Icke-diff. || från Efta-länder || från kandidat-länder || från tredje-länder || enligt artikel 18.1 aa i budgetförordningen || [XX.YY.YY.YY] || || JA/NEJ || JA/NEJ || JA/NEJ || JA/NEJ 3.2. Beräknad inverkan på utgifterna 3.2.1. Sammanfattning av den beräknade inverkan på utgifterna Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) Rubrik i den fleråriga budgetramen || || Stöd på kärnkraftsområdet GD: <…….> || || || År n[18] 2014 || År n+1 2015 || År n+2 2016 || År n+3 2017 || År n+4 2018 || År n + 5 2019 || År n + 6 2020 || TOTALT  Driftsanslag || || || || || || || || Instrumentet för kärnsäkerhets­samarbete (19.06.04) || Åtaganden || (1) || 83,584 || 85,277 || 86,970 || 88,763 || 90,478 || 92,348 || 94,241 || 621,661 Betalningar || (2) || 0,581 || 38,592 || 59,602 || 69,624 || 76,548 || 84,636 || 81,649 || 411,232 Administrativa anslag som finansieras genom ramanslagen för vissa operativa program[19] || || || || || || || || Budgetrubrik (nr) 19.0104 06 || || (3) || 1,316 || 1,323 || 1,330 || 1,337 || 1,422 || 1,352 || 1,359 || 9,439 TOTALA anslag för GD <…….> || Åtaganden || =1+1a +3 || 84,900 || 86,600 || 88,300 || 90,100 || 91,900 || 93,700 || 95,600 || 631,100 Betalningar || =2+2a +3 || 1,897 || 39,915 || 60,932 || 70,961 || 77,970 || 85,988 || 83,008 || 420,671  TOTALA driftsanslag || Åtaganden || (4) || 83,584 || 85,277 || 86,970 || 88,763 || 90,478 || 92,348 || 94,241 || 621,661 Betalningar || (5) || 0,581 || 38,592 || 59,602 || 69,624 || 76,548 || 84,636 || 81,649 || 621,661  TOTALA anslag av administrativ karaktär som finansieras inom ramen för särskilda program || (6) || 1,316 || 1,323 || 1,330 || 1,337 || 1,422 || 1,352 || 1,359 || 9,439 TOTALA anslag för RUBRIK 4 i den fleråriga budgetramen || Åtaganden || =4+ 6 || 84,900 || 86,600 || 88,300 || 90,100 || 91,900 || 93,700 || 95,600 || 631,100 Betalningar || =5+ 6 || 1,897 || 39,915 || 60,932 || 70,961 || 77,970 || 85,988 || 83,008 || 420,671 Följande ska anges om flera rubriker i budgetramen påverkas av förslaget eller initiativet: Ej tillämpligt  TOTALA driftsanslag || Åtaganden || (4) || || || || || || || || Betalningar || (5) || || || || || || || ||  TOTALA anslag av administrativ karaktär som finansieras inom ramen för särskilda program || (6) || || || || || || || || TOTALA anslag för RUBRIKERNA 1–4 i den fleråriga budgetramen (referensbelopp) || Åtaganden || =4+ 6 || || || || || || || || Betalningar || =5+ 6 || || || || || || || || Rubrik i den fleråriga budgetramen || 5 || ”Administrativa utgifter” Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) || || || År n 2014 || År n+1 2015 || År n+2 2016 || År n+3 2017 || År n+4 2018 || År n + 5 2019 || År n + 6 2020 || TOTALT GD: <…….> ||  Personalresurser || 2,440 || 2,415 || 2,391 || 2,367 || 2,367 || 2,367 || 2,367 || 16,716  Övriga administrativa utgifter || 0,368 || 0,340 || 0,335 || 0,335 || 0,335 || 0,335 || 0,335 || 2,383 GD <…….> TOTALT || Anslag || 2,808 || 2,756 || 2,726 || 2,702 || 2,702 || 2,702 || 2,702 || 19,099 TOTALA ANSLAG för RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || (summa åtaganden = summa betalningar) || 2,808 || 2,756 || 2,726 || 2,702 || 2,702 || 2,702 || 2,702 || 19,099 Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) || || || År n 2014 || År n+1 2015 || År n+2 2016 || År n+3 2017 || År n+4 2018 || År n + 5 2019 || År n + 6 2020 || TOTALT TOTALA ANSLAG för RUBRIKERNA 1–5 i den fleråriga budgetramen || Åtaganden || 87,708 || 89,356 || 91,026 || 92,802 || 94,602 || 96,402 || 98,302 || 650,199 Betalningar || 4,705 || 42,671 || 63,658 || 73,663 || 80,672 || 88,690 || 85,710 || 439,770 3.2.2. Beräknad inverkan på driftsanslagen ¨ Förslaget/initiativet kräver inte att driftsanslag tas i anspråk x Förslaget/initiativet kräver att driftsanslag tas i anspråk enligt följande: Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (avrundat till tre decimaler) Mål- och resultatbeteckning ò || || || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTALT RESULTAT Typ[20] || Genomsnittliga kostnader || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Antal || Kostnad || Totalt antal || Total kostnad SPECIFIKT MÅL nr 1[21] Främjande av en ändamålsenlig kärnsäkerhetskultur och genomförande av de högsta standarderna i fråga om kärnsäkerhet och strålskydd. || || || || || || || || || || || || || || || || - Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || || - Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || || Delsumma mål 1 || || 25,08 || || 25,58 || || 26,09 || || 26,63 || || 27,14 || || 27,70 || || 28,27 || || 186,50 SPECIFIKT MÅL nr 2 Ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar och sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser. || || || || || || || || || || || || || || || || - Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || - Resultat || - Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || || Delsumma för specifikt mål 2 || || 54,33 || || 55,43 || || 56,53 || || 57,70 || || 58,81 || || 60,03 || || 61,26 || || 404,08 SPECIFIKT MÅL nr 3 Fastställande av ramar och metoder för tillämpningen av en effektiv och ändamålsenlig säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer. || || || || || || || || || || || || || || || || - Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || || - Resultat || || || || || || || || || || || || || || || || || || Delsumma för specifikt mål nr 3 || || 4,18 || || 4,26 || || 4,35 || || 4,44 || || 4,52 || || 4,62 || || 4,71 || || 31,08 TOTALA KOSTNADER || || 83,58 || || 85,28 || || 86,97 || || 88,76 || || 90,48 || || 92,35 || || 94,24 || || 621,66 Anmärkning: Framhållas bör att uppdelningen i specifika mål och deras anslag mellan olika resultat i detta skede enbart är vägledande. Output som anges ovan bygger på uppskattningar och tjänar bara som exempel. 3.2.3. Beräknad inverkan på de administrativa anslagen 3.2.3.1. Sammanfattning ¨ Förslaget/initiativet kräver inte att administrativa anslag tas i anspråk x Förslaget/initiativet kräver att administrativa anslag tas i anspråk enligt följande: Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) || 2014[22] || 2015 || 2016 || 2107 || 2018 || 2019 || 2020 || TOTALT RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || || || || || || || || Personalresurser || 2,440 || 2,415 || 2,391 || 2,367 || 2,367 || 2,367 || 2,367 || 16,716 Övriga administrativa utgifter || 0,368 || 0,340 || 0,335 || 0,335 || 0,335 || 0,335 || 0,335 || 2,383 Delsumma RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 2,808 || 2,756 || 2,726 || 2,702 || 2,702 || 2,702 || 2,702 || 19,099 Belopp utanför RUBRIK 5[23] i den fleråriga budgetramen || || || || || || || || Personalresurser || 0,968 || 0,968 || 0,968 || 0,968 || 0,968 || 0,968 || 0,968 || 6,778 Övriga administrativa utgifter || 0,348 || 0,355 || 0,362 || 0,369 || 0,453 || 0,384 || 0,391 || 2,661 Delsumma för belopp utanför RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen || 1,316 || 1,323 || 1,330 || 1,337 || 1,422 || 1,352 || 1,359 || 9,439 TOTALT || 4,124 || 4,079 || 4,056 || 4,039 || 4,124 || 4,054 || 4,062 || 28,538 3.2.3.2. Beräknat personalbehov ¨ Förslaget/initiativet kräver inte att personalresurser tas i anspråk x Förslaget/initiativet kräver att personalresurser tas i anspråk enligt följande: Uppgifterna ska anges i heltal (eller med högst en decimal) || År n 2014 || År n+1 2015 || År n+2 2016 || År n+3 2017 || År n+4 2018 || År n + 5 2019 || År n + 6 2020 Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda) Stöd på kärnkraftsområdet 01 01 01 (vid huvudkontoret eller vid kommissionens kontor i medlemsstaterna) || 18,5 || 18,4 || 18,2 || 18,0 || 18,0 || 18,0 || 18,0 Stöd på kärnkraftsområdet 01 01 02 (vid delegationer) || || || || || || || Stöd på kärnkraftsområdet 01 05 01 (indirekta forskningsåtgärder) || || || || || || || XX 01 05 01 (direkta forskningsåtgärder) || || || || || || || Stöd på kärnkraftsområdet 01 02 01 (kontraktsanställda, nationella experter och vikarier från totalanslaget) || 1,3 || 1,2 || 1,2 || 1,2 || 1,2 || 1,2 || 1,2 Stöd på kärnkraftsområdet 01 02 02 (kontraktsanställda, vikarier, unga experter vid delegationerna, lokalanställda och nationella experter vid delegationerna) || || || || || || || Stöd på kärnkraftsområdet 01 04 yy[24] || - vid huvudkontoret[25] || 17,3 || 16,9 || 16,6 || 16,3 || 15,9 || 15,6 || 15,3 - vid delegationer || || || || || || || Stöd på kärnkraftsområdet 01 05 01 (kontraktsanställda, nationella experter och vikarier som arbetar med indirekta forskningsåtgärder) || || || || || || || 10 01 05 02 (kontraktsanställda, vikarier och nationella experter som arbetar med direkta forskningsåtgärder) || || || || || || || Annan budgetrubrik (ange vilken) || || || || || || || TOTALT || 37,0 || 36,5 || 36,0 || 35,5 || 35,1 || 34,8 || 34,5 Personalbehoven ska täckas med personal inom generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärden i fråga, eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av anslag och med hänsyn tagen till rådande begränsningar i fråga om budgetmedel. Beskrivning av arbetsuppgifter: Tjänstemän och tillfälligt anställda || Extern personal || 3.2.4. Förenlighet med den gällande fleråriga budgetramen x Förslaget/initiativet är förenligt med den gällande fleråriga budgetramen ¨ Förslaget/initiativet kräver omfördelningar under den berörda rubriken i den fleråriga budgetramen Förklara i förekommande fall vilka ändringar i planeringen som krävs, och ange berörda budgetrubriker och belopp. ¨ Förslaget/initiativet förutsätter att flexibilitetsmekanismen utnyttjas eller att den fleråriga budgetramen revideras[26] Beskriv behovet av sådana åtgärder, och ange berörda rubriker i budgetramen, budgetrubriker i den årliga budgeten samt belopp. 3.2.5. Bidrag från tredje part EJ TILLÄMPLIGT Det ingår inga bidrag från tredje part i det aktuella förslaget eller initiativet Förslaget eller initiativet kommer att medfinansieras enligt följande: Anslag i miljoner euro (avrundat till tre decimaler) || År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || För in så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) || Totalt Ange vilken extern organisation eller annan källa som bidrar till finansieringen || || || || || || || || TOTALA anslag som tillförs genom medfinansiering || || || || || || || || 3.3. Beräknad inverkan på inkomsterna: (EJ TILLÄMPLIGT) ¨ Förslaget/initiativet påverkar inte budgetens inkomstsida. ¨ Förslaget/initiativet påverkar inkomsterna på följande sätt: ¨ Påverkan på egna medel ¨ Påverkan på ”diverse inkomster” Miljoner euro (avrundat till tre decimaler) Budgetrubrik i den årliga budgeten || Belopp som förts in för det innevarande budgetåret || Förslagets eller initiativets inverkan på inkomsterna[27] År n || År n+1 || År n+2 || År n+3 || För in kolumner för så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) Artikel …………. || || || || || || || || Ange vilka budgetrubriker i utgiftsdelen som berörs i de fall där inkomster i diversekategorin kommer att avsättas för särskilda ändamål. Ange med vilken metod inverkan på inkomsterna har beräknats. [1] EUF, Globala fonden för klimatfrågor och biologisk mångfald samt reserven för katastrofbistånd ligger utanför detta och finansieras därför inte genom EU:s budget. [2] EUT C , , s. . [3] EUT L 81, 22.3.2007, s. 1. [4] EGT L 318, 11.12.1999, s. 20. [5] EUT L 185, 16.7.2005, s. 33. [6] EUT L 172, 2.7.2009, s. 18. [7] EUT L 199, 2.8.2011, s. 48. [8] EUT L 55, 28.2.2011, s. 13. [9] I dessa kriterier beaktas rådets slutsatser om stöd till tredjeländer på området för kärnsäkerhet och fysiskt skydd (2913:e mötet i rådet (transport, telekommunikation och energi), Bryssel den 9 december 2008). [10] Dokumentet Milestones in the Development of a National Infrastructure for Nuclear Power (IAEA Nuclear Energy Series, nr NG-G-3.1) bör därvid beaktas. [11] Verksamhetsbaserad förvaltning och verksamhetsbaserad budgetering benämns ibland med de interna förkortningarna ABM respektive ABB. [12] I den mening som avses i artikel 49.6 a respektive 49.6 b i budgetförordningen. [13] Närmare förklaringar av de olika metoderna för genomförande med hänvisningar till respektive bestämmelser i budgetförordningen återfinns på BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html [14] Organ som avses i artikel 185 i budgetförordningen. [15] Differentierade respektive icke-differentierade anslag [16] Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen. [17] Kandidatländer och i förekommande fall potentiella kandidatländer i västra Balkan. [18] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras. [19] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder. [20] Resultaten som ska anges är de produkter eller tjänster som levererats (t.ex. antal studentutbyten som har finansierats eller antal kilometer väg som har byggts). [21] Mål som redovisats under punkt 1.4.2: ”Specifikt/specifika mål…” [22] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras. [23] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder. [24] Särskilt tak för finansiering av extern personal genom driftsanslag (tidigare s.k. BA-poster). [25] Inom förvaltningen av strukturfonderna, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) samt Europeiska fiskerifonden (EFF). [26] Se punkterna 19 och 24 i det interinstitutionella avtalet. [27] När det gäller traditionella egna medel (tullar och sockeravgifter ) ska nettobeloppen anges, dvs. bruttobeloppen minus 25 % avdrag för uppbördskostnader.