Yttrande från Regionkommittén om "Meddelande från kommissionen 'Energi för framtiden: förnybara energikällor'"

(97/C 244/01)

BAKGRUND

- Kommissionens meddelande "Energi för framtiden - Förnybara energikällor - Grönbok för en gemenskapsstrategi" (KOM(96) 576 slutlig).

- Kommissionens beslut av den 20 november 1996 att i enlighet med artikel 198c, första stycket, i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

- Regionkommitténs beslut av den 8 mars 1996 att ge utskott 5 "Regional planering, miljö, energi" i uppdrag att bereda ärendet.

- Utkastet till yttrande (CdR 438/96 rev.) som antogs av utskott 5 den 3 april 1997. Föredragande var Jo Leinen.

Regionkommittén antog vid sin 18:e plenarsession den 11-12 juni 1997 (sammanträdet den 11 juni) följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Grönboken om förnybara energikällor är första etappen av ett tvåstegsprogram för att utveckla en strategi för att främja förnybara energikällor, vilket anges i kommissionens vitbok "En energipolitik för Europeiska unionen" (KOM(95) 682 slutlig).

1.2. Regionkommittén (ReK) välkomnar grönboken och stöder EU-politikens inriktning när det gäller att främja de förnybara energikällorna på ett mer intensivt och strategiskt sätt. ReK instämmer i kommissionens analys att användningen av förnybara energikällor i EU för närvarande är otillräcklig och ojämnt fördelad.

1.3. ReK välkomnar kommissionens målsättning att fördubbla andelen förnybara energikällor av Europeiska unionens totala energikonsumtion till 12 % fram till 2010. ReK anmodar kommissionen att undersöka om inte denna andel kan höjas till 15 %, vilket Europaparlamentet redan krävt i sin resolution om en åtgärdsplan för förnybara energikällor i gemenskapen (). Denna andel går att uppnå genom ökade satsningar på energieffektivitet och rationell energianvändning.

1.4. ReK instämmer i kommissionens analys att det råder avsevärda skillnader mellan medlemsstaterna i fråga om användningen av förnybara energikällor och att dessa skillnader inte enbart kan förklaras genom olika geografiska och klimatologiska förhållanden. Ett flertal exempel på hur man på ett framgångsrikt sätt kan främja de förnybara energikällorna tyder snarare på att man genom gynnsamma politiska och ekonomiska ramvillkor på nationell, regional och lokal nivå kan möjliggöra ett större genomslag på marknaden för dem. Detta bevisas exempelvis av utvecklingen av vindenergi i Danmark och Tyskland, biomassa i Sverige, Finland och Österrike, småskaliga vattenkraftverk i norra Portugal, termisk solenergi i Grekland och Österrike och fotoelektrisk solenergi i många av Europeiska unionens kommuner.

1.5. ReK anser att just aktörerna på lokal och regional nivå har en särskild betydelse för att få till stånd en större användning av förnybara energikällor, eftersom dessa tillhandahålls och används på lokal och regional nivå. Lokala och regionala incitament skulle i hög grad kunna bidra till satsningar på att höja andelen förnybara energikällor.

1.6. ReK stöder grönbokens skäl för att främja förnybara energikällor på ett mer aktivt och intensivt sätt:

- Förnybara energikällor skyddar miljön och bidrar till att minska de utsläpp som ligger bakom växthuseffekten (i synnerhet CO2).

- Såsom inhemsk energikälla minskar de förnybara energikällorna EU:s allt större importberoende av energi.

- Användningen av förnybara energikällor främjar den regionala utvecklingen och skapar arbetsplatser, framför allt i strukturellt svaga regioner och inom jordbruket.

- Förnybara energikällor öppnar stora möjligheter för den europeiska industrin när det gäller export på världsmarknaden, framför allt till utvecklings- och nyligen industrialiserade länder, vilka har ett mycket snabbt ökande energibehov.

- Den europeiska opinionen är mycket välvilligt inställd till att använda förnybara energikällor i större utsträckning jämte övriga energiförsörjningsmöjligheter.

1.7. ReK vill föreslå att man i likhet med de stimulansåtgärder som vidtagits i gemenskapen under årtionden när det gäller kol (EKSG) och atomkraft (Euratom) även skapar en rättslig grund i EU-fördraget för att främja användningen av förnybara energikällor.

1.8. Kommittén delar kommissionens åsikt att man inte kan betrakta förnybara energikällorna skilt från den övriga politiken. Man bör därför uppmärksamma en allt större integration av de förnybara energikällorna på övriga politiska områden (utrikeshandel, närings- och konkurrenspolitik, jordbrukspolitik, utvecklingspolitik, den inre marknaden, forskning och utveckling, skatte-, transport-, miljö-, struktur-och regionalpolitik samt turism). Främjandet av förnybara energikällor bör i framtiden inte enbart betraktas ur energi- och miljöpolitisk synvinkel utan även ur ekonomisk-politisk och teknisk synvinkel.

2. Analys av nuläget

2.1. Europeiska unionens importberoende i energihänseende är redan i dag betydande, och utan lämpliga motåtgärder kommer detta enligt kommissionens beräkningar att öka ytterligare (från dagens 50 % till över 70 % år 2010). Detta beroende, som står i strid med målet om försörjningstrygghet, kan enligt ReK minskas avsevärt genom att man använder renare och inhemska förnybara energikällor.

En prisvärd och säker energitillgång är viktigt för den ekonomiska utvecklingen, för den internationella konkurrenskraften och för EU-medborgarnas välstånd.

2.2. ReK anser att användningen av förnybara energikällor inte får hindras av skapandet av en inre marknad för elektricitet. Elektricitetsdirektivet innebär således möjligheter för de förnybara energikällorna, men också risker. Å ena sidan kommer kontrollen av dagens nästan monopolistiska företagsstruktur att förbättras genom energiförsörjningsföretagens separata redovisning. Å andra sidan försvårar en ensidig inriktning på låga energipriser ett snabbt genomslag på marknaden för de förnybara energikällorna. Utan förstärkta satsningar och långtgående stimulansåtgärder för förnybara energikällor riskerar utbyggnaden av de förnybara energikällorna att motverkas på grund av konsekvenserna av den inre marknaden för elektricitet.

2.3. Grönboken visar med rätta på betydelsen av nationella ramvillkor för förnybara energikällor. De berörda rättsliga föreskrifterna i Danmark och Tyskland har bl.a. möjliggjort ett enormt uppsving för vindkraften i de båda länderna, exempelvis genom särskilda förpliktelser för konsumtion och ersättning. Genom ett samspel med de nationella och regionala stimulansåtgärdsprogrammen kommer man där att inom några år ha installerat ¾ av EU:s totala vindkraftkapacitet.

2.4. Nyckeln till ett större genomslag på marknaden för de förnybara energikällorna - vilket grönboken mycket riktigt konstaterar - är i huvudsak att övervinna hinder och komma till rätta med brister på marknaden. Precis som exemplen med vindkraft och termisk solenergi visar, lyckas en optimering allra bäst om den sker på marknadens villkor och inte under laboratorieförhållanden. Endast en större efterfrågan på marknaden kommer att leda till betydande kostnadsminskningar. Detta gäller även fotoelektrisk solenergi, vindkraftverk till havs och energigrödor. Vid sidan om forskning, utveckling och demonstration anser ReK att en större satsning på marknadsintroduktion och optimering av befintliga förfaranden bör äga rum när det gäller dessa olika former av teknologi.

2.5. De strategier för att främja de förnybara energikällorna som vidtas av Europas två största konkurrenter på världsmarknaden - USA och Japan - kräver ett agerande från EU:s sida, om inte unionen vill förlora sin handlingskraft på en av 2000-talets strategiskt viktigaste framtidsmarknader. Kommittén stöder kommissionens uttalande att en stark internationell position endast kan vidmakthållas och förbättras, om den inhemska marknaden erbjuder en tillräcklig grund för denna näringsgren.

3. Framtida möjligheter för de förnybara energikällorna att slå igenom på marknaden

3.1. I grönboken presenteras ett antal olika scenarier ("Energin i Europa fram till år 2020, Teres II") beträffande i vilken utsträckning andelen förnybara energikällor kan öka under de kommande 25 åren. ReK vill peka på att de långsiktiga energiprognoserna är starkt beroende av de nuvarande ramvillkoren. Detta bekräftas och betonas även i grönboken: "Såvida inte specifika stimulansåtgärder vidtas, är det orealistiskt att förvänta sig att den stora potentialen för förnybar energi kommer att utnyttjas och att dessa källor i mer betydande grad kommer att bidra till att täcka det europeiska energibehovet."

3.2. Regionkommittén vill påpeka för kommissionen att andra vetenskapliga studier utgår från en väsentligt högre genomförbar potential för de förnybara energikällorna. I studien "Potentialen för solenergin i EU", som utarbetats av Eurosolar på uppdrag av kommissionen, räknar man med en 50-procentig andel för de förnybara energikällorna år 2020, under förutsättning att den totala energiförbrukningen i EU stabiliseras på 1990 års nivå.

3.3. Grönboken utgår ifrån att man för närvarande endast kan använda cirka 16 % av de förnybara energikällornas tekniska potential, vilket kommissionen uppskattar till cirka 400 miljoner toe (ton oljeekvivalenter). Regionkommittén vill uppmärksamma kommissionen på att man samtidigt måste betrakta det som vetenskapligt säkert att de förnybara energikällornas naturliga potential på lång sikt måste kunna ersätta alla fossila bränslen samt kärnkraften.

4. Fördelarna med förnybara energikällor

4.1. ReK stöder kommissionens konstaterande att det enbart är möjligt att uppfylla de internationella avtal som ingåtts - exempel ramklimatkonventionen från Rio de Janeiro - om andelen förnybara energikällor ökar avsevärt samtidigt som användningen av fossila bränslen minskar. Det finns praktiskt taget inga andra alternativ. Energi från kärnkraft kan inte längre utgöra något betydande bidrag till att lösa klimatproblemen, eftersom många medlemsstater inom EU har beslutat att inte använda sig av denna energityp.

4.2. Kommittén vill peka på att det inte är först i framtiden som det krävs intensivare satsningar på förnybara energikällor, utan i dag - fem år efter miljökonferensen i Rio de Janeiro och klimatkonferensen i Kyoto, Japan. Utan ett större utnyttjande av förnybara energikällor kommer målet om att ha stabiliserat CO2-utsläppen fram till år 2000 och en fortsatt minskning inte att kunna nås. Endast med hjälp av en framtidsinriktad energipolitik, där ett strategiskt främjande av de förnybara energikällorna står i centrum, kommer Europa att kunna vara en trovärdig representant och spela en ledande roll på området för den internationella miljöpolitiken i framtiden.

4.3. De förnybara energikällorna är per definition inhemska och outtömliga energikällor. De kan därför bidra väsentligt till försörjningstryggheten och till att minska importberoendet. Därigenom kommer även betalningsbalansen att avlastas. Konsekvenserna av flaskhalsar i energiförsörjningen och prisökningar på de internationella energimarknaderna kan neutraliseras genom ett förstärkt utnyttjande av förnybara energikällor. När det gäller den prognostiserade ökningen av Europeiska unionens importberoende på energiområdet vill Regionkommittén förespråka en omfattande utrikeshandelspolitisk strategi för att främja förnybara energikällor.

4.4. Regionkommittén samtycker till kommissionens uttalande om konkurrenskraften och kostnadsutvecklingen för olika teknologier när det gäller att tillvarata de förnybara energikällorna. Kommittén vill särskilt peka på att dagens allmänna skattesystem hindrar en optimal resursfördelning - i synnerhet på energiområdet. Snedvridningar på marknaden och andra bestående direkta och indirekta orsaker som främjar användandet av konventionella energikällor måste därför undanröjas. Detta innebär också att de subventioner i miljardklassen som pumpas in i gårdagens teknologi (fossila bränslen och kärnkraft) i stället bör investeras i morgondagens teknologi (förnybara energikällor).

4.5. ReK stöder kommissionens analys att ren teknologi, särskilt teknologi som använder förnybara energikällor, spelar en nyckelroll på vägen till ett framtida ekonomiskt välstånd. En uppskattad marknadsvolym på 1 700 miljarder ecu för de förnybara energikällorna under de kommande 25 åren kräver att gemenskapen vidtar åtgärder liknande dem som vidtagits på telekommunikationsområdet. Endast på detta sätt kan man ta tillvara möjligheterna till export och en utökad verksamhet för det europeiska näringslivet på dessa världsmarknader.

4.6. Kommittén delar grönbokens bedömning att användningen av förnybara energikällor medför enorma sysselsättningsmöjligheter. Kommittén vill i detta sammanhang särskilt peka på att användningen av förnybara energikällor kan skapa upp till fem gånger fler arbetsplatser än den konventionella energiteknologin. I dag är redan fler människor anställda inom den danska vindenergisektorn än i detta lands traditionellt sett betydelsefulla fiskerinäring. Genom att konsekvent ta tillvara de förnybara energikällornas potential skulle man i EU under de kommande 25 åren kunna skapa över en miljon nya arbetsplatser som har framtiden för sig.

4.7. De flesta arbetsplatserna vid användningen av förnybara energikällor kommer att uppstå i små och medelstora företag. Mot denna bakgrund bör små och medelstora företag som investerar i förnybara energikällor erhålla särskilt gemenskapsstöd, i synnerhet i de mindre utvecklade regionerna.

4.8. Kommittén delar grönbokens bedömning att främjandet av förnybara energikällor kan skapa arbetstillfällen i de regioner som saknar en traditionell industriell utveckling. Även om många av gemenskapens mindre utvecklade områden lider brist på traditionella energikällor, har just dessa regioner en enorm potential när det gäller förnybara energikällor, vilken måste tas tillvara.

4.9. ReK vill peka på att de förnybara energikällorna inte enbart kan spela en större roll på landsbygden utan även i storstadsområdena. Det finns således en stor potential för förnybara energikällor på lokal nivå, t.ex. i byggbranschen, genom aktiv och passiv solbyggnadsteknik.

4.10. Även turistbranschen erbjuder möjligheter för en större satsning på förnybara energikällor, eftersom dessa generellt sett uppfattas positivare av konsumenterna än övriga energikällor. Det finns redan regioner som lockar till sig turister genom användningen av förnybara energikällor. Dessutom kan EU bidra till att jämna ut säsongsbetonade toppar i belastningen, så att en utbyggnad av kraftverkskapaciteten inte behövs.

5. Hinder och barriärer för ökad användning av förnybara energikällor

5.1. Regionkommittén delar kommissionens uppfattning att ett påskyndat utnyttjande av förnybara energikällor kommer att stöta på en mängd hinder och motstridiga intressen. Med undantag för den internalisering av externa kostnader som långsiktigt endast kan göras på medlemsstats- och gemenskapsnivå har kommunerna och regionerna en särskild roll att spela för att dessa hinder skall kunna övervinnas, exempelvis genom att utfärda särskilda föreskrifter för bygg- och planeringslagstiftningen, på finansieringsområdet, på utbildningsområdet, genom att informera och medvetandegöra allmänheten eller genom ett ökat engagemang från kommunala och regionala energibolags sida.

5.2. Regionkommittén stöder kommissionens slutsats att kostnaderna för metoder för utnyttjande av förnybara energikällor sjunker snabbt som resultat av en marknadsintroduktion. Som erfarenheterna från vindkraftområdet - och även vad gäller fotoelektrisk och termisk solenergi - har visat, uppnåddes de inte obetydliga kostnadsminskningarna under de senaste åren i första hand p.g.a. den ständigt ökande efterfrågan och de ytterligare tekniska framsteg som denna efterfrågan har framkallat. Regionkommittén kräver därför en samordnad strategi inom Europa för att introducera förnybara energikällor på marknaden.

I samband med det bör man beakta att det, med hänsyn till subsidiaritetsprincipen, främst är medlemsstaternas och regionernas ansvar att främja förnybara energikällor.

5.3. En internalisering av externa kostnader - ett krav som framställs i grönboken - är en viktig faktor för att öka marknadsandelen för förnybara energikällor. Regionkommittén anmodar därför rådet att omedelbart ena sig om en europeisk energiskatt/miljöskyddsavgift.

5.4. Förutom att komma till rätta med de tekniska och administrativa hindren anser Regionkommittén även att frågan om garanterad avsättning och kompensation för el och värme från förnybara energikällor är mycket viktig. ReK delar kommissionens bedömning att en centraliserad energiförsörjning kan skapa ytterligare problem vad gäller tillgången till förnybara energikällor på marknaden. De många privata producenterna av förnybar energi måste därför stärkas gentemot de stora, ofta monopolistiskt strukturerade energibolagen.

5.5. Vad gäller frågan om tillgång till elnätet förordar ReK att man tar fram standardavtal och upprättar klara regler för övertagande av kostnader för anslutning till centrala elnät. På så sätt kan man förhindra en praxis med ofta godtyckligt höga och oklara nätanslutnings- och distributionsavgifter.

5.6. ReK delar kommissionens åsikt att en otillräcklig eldistributionsersättning ofta hämmar de förnybara energikällornas genomslagskraft på marknaden. I de flesta fall motsvarar inte det verkliga värdet av el från förnybara energikällor de distributionsersättningar som betalas av energibolagen. ReK kräver därför lagstadgade minimistandarder på gemenskapsnivå, som avspeglar de förnybara energikällornas fördelar. Dessa miniminormer kan också bygga på en överenskommelse mellan berörda företag. De förnybara energikällornas ekologiska förtjänster måste utgöra en del av ersättningen, liksom att el och ström från förnybara energikällor har ett högre värde, eftersom överföringsförlusterna är lägre. Slutligen bör den högre acceptansen för förnybara energikällor utnyttjas för att främja sådana energikällor på lokal och regional nivå och för att räkna fram ett pris som täcker kostnaderna för dessa energikällor.

5.7. ReK delar kommissionens uppfattning att användningen av biobränsle inom transportsektorn kan slå igenom endast om en lämplig infrastruktur finns utbyggd. ReK anser emellertid att en utbyggnad av en sådan infrastruktur inte krävs bara för biobränsleområdet, utan för alla förnybara energisorter.

5.8. ReK stöder kommissionens uppfattning att finansieringsfrågan utgör ett annat allvarligt marknadshinder för de förnybara energikällorna. ReK kräver därför att särskilda kreditinstrument för de förnybara energikällorna utvecklas, t.ex. en s.k. solenergikredit som tar hänsyn till de förnybara energikällornas fördelar och speciella natur. Med ett sådant instrument skulle amorteringsperioderna för förnybara energikällor kunna minskas betydligt.

5.9. De lokala och regionala myndigheterna har en viktig roll att spela vad gäller såväl byggnormsfrågor som natur- och miljöskyddsfrågor. ReK anmodar ansvariga förvaltningsmyndigheter att utarbeta ett faktaunderlag för prioritering av förnybar energi. Detta faktaunderlag måste även införas i den europeiska miljölagstiftningen, så att konflikter mellan naturskyddsintressen och ett utnyttjande av förnybara energikällor kan undvikas. Vid en eventuell avvägning mot lokala intressen skall vederbörlig hänsyn tas till ett ekologiskt utnyttjande av förnybara energikällor.

5.10. I grönboken nämns skillnaderna mellan medlemsstaternas olika aktörer vad gäller information, erfarenhet och medvetenhet som ytterligare marknadshinder. Även olikheter i normer och brist på överensstämmelse i de ofta snabbt ändrade nationella och regionala åtgärdsprogrammen bidrar till att skapa instabilitet och osäkerhet på marknaden för förnybar energi. Regionkommittén delar denna uppfattning och stöder kravet på en stabil gemenskapsstrategi, baserad på kontinuitet, för att främja förnybara energikällor.

5.11. ReK beklagar att kommissionen i grönboken, i samband med att man tar upp hinder och barriärer för förnybar energi, inte mer ingående berör den förestående liberaliseringen och avregleringen av EU:s energimarknad. En liberalisering kan - om den inte åtföljs av lämpliga åtgärder - resultera i att förnybara energikällor missgynnas. Enligt ReK bör de rekommendationer som fastlagts i direktivet för den inre elmarknaden omvandlas till tvingande regler, i synnerhet direktivets artiklar 8.3 och 11.3 (prioritering av förnybara energikällor).

6. Vägen framåt: en strategi för förnybara energikällor

6.1. Ett ambitiöst mål för en ökning av de förnybara energikällornas energiandel

6.1.1. Det uppsatta målet att fram till år 2010 fördubbla de förnybara energikällornas andel så att de utgör 12 % av EU:s totala energiförbrukning bör enligt kommittén höjas till 15 % - något som Europaparlamentet krävde redan då man fattade beslut om en åtgärdsplan på gemenskapsnivå för förnybara energikällor. Med hjälp av ökade insatser vad gäller energieffektivitet och en rationell energianvändning kan en sådan andelsnivå uppnås utan problem.

6.1.2. ReK förordar att det sätts upp delmål för varje enskild förnybar energikälla. Konkreta målsättningar och riktlinjer utgör en särskild sporre för alla medlemsstater att se till att en strategisk politik för förnybara energikällor verkligen genomförs.

6.1.3. Kommittén ger här några exempel på möjliga initiativ på gemenskapsnivå:

- Analogt med det japanska "70 000 tak-programmet" för fotoelektrisk solenergi bör EU utarbeta ett "250 000 tak- och fasadprogram". Detta skulle innebära ett förstärkt incitament för den europeiska industrin och hantverkssektorn att, till följd av ökad efterfrågan, sänka kostnaderna för solceller betydligt.

- De nuvarande planerna för den europeiska vindkraftskapaciteten bör inom de närmaste tio åren utökas med ytterligare 10 000 MW. ReK hänvisar till att det i sammanhållningsländerna och i struktursvaga regioner inom EU ofta föreligger utmärkta vindförhållanden. Vid sidan av detta 10 000 MW-program bör man vidareutveckla utnyttjandet av offshore-vindkraft via ett speciellt 5 000 MW-program.

- För att ta till vara Europas enorma bioenergipotential rekommenderar ReK att utnyttjandet av denna förnybara energikälla ökas från de 2 200 PJ (petajoule) som producerades 1989 till 7 000 PJ år 2010. Exemplet Österrike visar att man med lämpliga åtgärder utan vidare kan tredubbla biomassans andel på 10 år.

6.1.4. Regionkommittén välkomnar kommissionens föresats att göra det obligatoriskt för medlemsstaterna att med jämna mellanrum avlägga rapport om nationella stimulansåtgärder och instrument. De lokala och regionala myndigheterna har här en dubbel funktion. Dels bidrar de konkret och på ort och ställe till att gemenskapsmålsättningarna för förnybara energikällor uppnås, dels fungerar de som kontroll- och justeringsorgan för medlemsstaterna och gemenskapen.

6.2. Samarbete mellan medlemsstaterna

Regionkommittén stöder grönbokens slutsats att samarbetet mellan medlemsstaterna vad gäller förnybara energikällor måste förstärkas, eftersom de flesta åtgärderna för att nå de uppställda målen vidtas på nationell, regional och lokal nivå. Ett förbättrat samarbete från alla aktörers sida och en bättre tilldelning av medel via gemenskapsprogrammet Altener II och Save II skulle kunna fungera som en katalysator.

6.3. Förstärkning av gemenskapspolitiken

ReK stöder kommissionens föresats att förbättra samordningen på gemenskapsnivå och inrätta en enhetsövergripande arbetsgrupp inom kommissionen. Medlemmarna i denna arbetsgrupp bör rekryteras från alla de enheter och generaldirektorat som på något sätt har anknytning till förnybara energikällor (alltifrån yttre ekonomiska förbindelser, industri- och konkurrenspolitik, jordbrukspolitik, utvecklingspolitik, inre marknaden, forskning och utveckling, skatte-, transport-, miljö-, struktur- och regionalpolitik till turism).

6.3.1. Förnybara energikällor och inre marknaden

Regionkommittén betonar att genomförandet av en inre marknad för elektricitet innebär såväl möjligheter som risker. Erfarenheter från länder som redan sedan en tid tillbaka har genomfört en liberalisering av sin energimarknad, exempelvis USA, bekräftar denna bedömning. Enligt kommittén måste målsättningen att få ner energipriserna för att säkra den internationella konkurrenskraften omprövas.

Kommissionen anmodas att, genom kompletteringsåtgärder för den inre energimarknaden, garantera att den förnybara energin snarast möjligt slår igenom på marknaden. Därvid skall man se till att miljöskyddsprincipen - dvs. utnyttjande av förnybara energikällor - prioriteras framför rena kostnadsöverväganden. De rekommendationer som fastlagts i direktivet bör omvandlas till tvingande regler, i synnerhet direktivets artiklar 8.3 och 11.3 (prioritering av förnybara energikällor).

Det finns ofta ett starkare engagemang för förnybara energikällor bland kommunala och regionala energibolag, men detta får inte innebära några nackdelar i samband med inre marknadens skärpta konkurrens.

En viktig aspekt i detta sammanhang är att kunna säkerställa tillgången till elnäten och en garanterad minimiersättning för förnybar energi på inre elmarknaden. ReK anmodar kommissionen att utarbeta förslag till ett europeiskt eldistributionsdirektiv för förnybar energi. Framgångsrika nationella eldistributionsbestämmelser för förnybar energi får därmed inte urholkas.

6.3.1.1. Poängsystem för förnybar energi

ReK anser att kommissionens förslag till ett poängsystem i princip är ett intressant och innovativt grepp, men att det är påkallat med ytterligare en ingående granskning av detta förslag. I dagsläget ter det sig därför ännu inte lämpligt att genomföra ett sådant system i praktiken.

6.3.1.2. Internalisering av kostnader och harmonisering av skatter

ReK stöder kommissionens ställningstagande att en skattemässig harmonisering - dvs. att man inför en europeisk energiskatt och samtidigt inför skattebefrielse för förnybar energi - skulle utgöra ett betydande instrument för att främja användningen av förnybara energikällor. Erfarenheten från några medlemsstater (Danmark, Nederländerna och Sverige) visar dock att det på kort och medellång sikt inte räcker med en sådan skattebefrielse för att förstärka den förnybara energins ställning på marknaden. Ett europeiskt eldistributionsdirektiv med garantier för en minimiersättning för el som framställts från förnybara energikällor vore ett viktigt komplement till den nya skattepolitiken inom energisektorn.

6.3.1.3. Statliga bidrag och andra stimulansåtgärder för förnybara energikällor

Regionkommittén betonar nödvändigheten av offentliga - det vill säga lokala, regionala, nationella och gemenskapliga - åtgärder för förnybara energikällor.

Kommittén kräver att gemenskapen i detta sammanhang inför minimistandarder för distibutionsersättningar. "Gemenskapens ram för statligt miljöstöd" bör kompletteras med målet att införa högre nationella ersättningar för förnybar energi, med hänsyn till de förnybara energikällornas positiva miljöeffekter i förhållande till konkurrensrättsliga aspekter.

Vid fastställande av ersättningsnivån måste följande faktorer vägas in:

- De gränskostnader som undviks på lång sikt.

- Förnybara energikällor möjliggör externt utnyttjande, samtidigt som man slipper externa kostnader.

- Vinstmarginaler, precis som man brukar göra för konventionella energibolag.

ReK förordar konceptet med kostnadsanpassad ersättning för all sådan förnybar energi som inte kan konkurrera med de aktuella elpriserna. Detta gäller i synnerhet för nätansluten el från fotoelektrisk solenergi, vindkraftverk på land respektive offshore och olika bioenergiteknologier.

Enligt den princip om att förorenaren skall betala som föreskrivs i artikel 130r.2 i EG-fördraget skall alla de kostnader som uppstår till följd av att högre eldistributionsersättningar beviljas för förnybar energi restlöst fördelas på eltaxorna för samtliga elförbrukare. För att jämna ut eventuella regionala skillnader förordar ReK nationella och gemenskapliga styrmedel, som t.ex. kompensationsfonder mellan energibolagen.

Kravet på förbättrade faktaunderlag för eldistributionsersättningar för förnybar energi stämmer väl överens med punkt 18 i det handlingsprogram för förnybara energikällor som Europaparlamentet antog i juli 1996. Kommissionen och medlemsstaterna uppmanas där att säkerställa att oberoende producenter av el från förnybara energikällor ges tillgång till elnäten till priser som främjar de förnybara energikällorna, eller som åtminstone inte är ofördelaktiga.

6.3.1.4. Fastställande av normer

Regionkommittén stöder införandet av europeiska normer för förnybara energikällor. Men så länge det inte existerar några gemenskapsnormer bör principen om ömsesidigt erkännande tillämpas. Dessutom måste man se till att ett europeiskt normsystem inte leder till nya handelshinder, i synnerhet vad gäller oproportionerligt höga kostnadsbelastningar för små och medelstora företag.

6.3.2. Särskilt finansiellt stöd till åtgärder för att främja förnybara energikällor

6.3.2.1. ReK förordar att man i högre grad utnyttjar medel via Altener II. Verksamheten inom ramen för detta program har avsevärd betydelse för en marknadsintroduktion och kommersialisering av förnybara energikällor.

6.3.2.2. ReK stöder kommissionens förslag att alla gemenskapliga finansiella styrmedel i framtiden bör innehålla särskilda incitament för investeringar i förnybara energikällor. Detta gäller särskilt för investerings- och kreditstöd från Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD). Dessutom skall möjligheterna att främja förnybara energikällor genom såväl strukturfonderna och sammanhållningsfonden som programmet för Medelhavsområdet (Meda) och utvecklingsprogrammen för tredje land förbättras.

6.3.3. Forskning, utveckling och demonstration

6.3.3.1. Inom forskningspolitiken gäller det att komma till rätta med den nu rådande obalansen när man skall främja olika energimetoder. Anslagen till forskning om förnybara energikällor måste bli högre i framtiden.

6.3.3.2. Åtgärder för att främja forskningen om förnybara energikällor måste i högre grad baseras på principen om tillämpad forskning, dvs. optimera produktionsprocesserna. Grönbokens slutsats att nyckeln till en ökad genomslagskraft på marknaden för förnybara energikällor ligger i vad de teknologiska processerna kan ge - dvs. i marknadsintroduktionsfasen - stöds i alla avseenden av ReK.

På grundforskningens område skall man stödja sådana teknologier som har ännu svårare att hävda sig på marknaden (t.ex. vissa bioenergiteknologier, tidvatten- och vågenergi och solvärmekraftverk).

6.3.3.3. Forskningspolitik är framtidspolitik, i synnerhet när det gäller förnybara energikällor. Minskade forskningsanslag kan därför inte accepteras. Tvärtom måste man öka satsningen på framtidsteknik, det vill säga förnybara energikällor. Kommittén stöder därför grönbokens krav på en utökning av de gemenskapsprogram för teknologisk utveckling som omfattar förnybara energikällor.

6.3.4. Regionalpolitik

6.3.4.1. Regionalpolitiken är särskilt viktig när det gäller att främja förnybara energikällor. Särskilt i randområden, det vill säga på landsbygden och i avskilda områden, är det lämpligt med förnybara energikällor, eftersom de naturligt uppstår och används där, särskilt när det gäller passivt och aktivt solenergiutnyttjande i byggnader. Det största hindret i sammanhanget är bristen på ekonomiska medel och den dåliga informationsspridningen till lokala och regionala beslutsfattare om fördelarna med förnybara energikällor.

6.3.4.2. När det gäller de förnybara energikällornas betydelse för att främja ekonomin och skapa nya arbetstillfällen, föreslår ReK att man, inom ramen för gemenskapens regionalprogram och struktur- och sammanhållningsfonderna, särskilt bör prioritera nybyggnad av produktionsanläggningar för sådan utrustning som behövs för att utnyttja de förnybara energikällorna. Med sådana medel skulle man också kunna inrätta energibyråer och ett nätverk av lokala och regionala organ för att främja förnybara energikällor.

6.3.5. Jordbruks- och skogsnäringspolitik

6.3.5.1. Regionkommittén betonar de förnybara energikällornas betydelse för en framtida gemensam jordbrukspolitik som tar hänsyn till hållbarhetsprincipen. Kommittén vill också peka på de förnybara energikällornas enorma sysselsättnings- och strukturpolitiska potential. Enligt Eurosols beräkningar skulle upp till 500 000 arbetstillfällen kunna skapas inom jord- och skogsbruket de närmaste 25 åren. I samband med förverkligandet av denna enorma potential (Europaparlamentets utskott för jordbruk och landsbygdsutveckling uppskattar att biomassans andel av EU:s energibehov 2010 kommer att vara 10 % och 2025 minst 20 %) kommer på medellång sikt också en avveckling av subventionerna i jordbrukssektorn att bli möjlig. Det europeiska jordbruket får därmed en ny dimension, i och med att det får en central roll i den miljövänliga energiförsörjningen. Men medlemsstaterna, regionerna och kommunerna måste i högre grad än tidigare kunna medverka till att utforma och ta ansvaret för projekt och åtgärder som skall skapa en hållbar utveckling på landsbygden.

6.3.5.2. ReK uppmanar kommissionen att inom ramen för WTO införa generösare regler för jord- och skogsbruksråvaror, i den mån de är användbara för energiförbrukningen.

6.3.5.3. Skatteåtgärder för att stödja produktionen och användningen av förnybara energikällor i jord- och skogsbruket är ytterligare en förutsättning för att de förnybara energikällorna skall få ett ordentligt genomslag på marknaden. Skattebefrielser respektive skattelättnader, men också lånebidrag och räntesubventionerade lån kan bidra till att öka potentialen.

6.3.6. Åtgärder på det utrikespolitiska området

6.3.6.1. ReK stöder kommissionens uppfattning att den utrikespolitiska dimensionen av utnyttjandet av förnybara energikällor är särskilt viktig, inte bara utifrån energi- och miljöpolitiska hänsyn, utan framför allt för Europas framtida konkurrenskraft. I hela världen finns cirka två miljarder människor som saknar anslutning till det allmänna energinätet. Den internationella energibyrån uppskattar att utvecklingsländerna och de framväxande industrinationerna kommer att ha en energiförbrukningstillväxt på 100 % till år 2010. Senast i mitten av nästa århundrade kommer dessa länder att stå för huvuddelen av världens energibehov. På grund av detta har USA och Japan redan riktat in sina strategiska program för förnybara energikällor mot nämnda länder.

6.3.6.2. Regionkommittén förordar att Synergy-programmet, precis som det nya Medelhavsprogrammet Meda, gemenskapsprogrammen Phare och Tacis för Central- och Östeuropa och de förre detta Sovjetländerna, skall inriktas mot förnybara energikällor.

6.3.6.3. ReK föreslår att en europeisk byrå för förnybara energikällor inrättas, som får till uppgift att ansvara för en snabb överföring av teknologi för utnyttjandet av förnybara energikällor. Därmed skulle utbyggnaden av förnybara energikällor - särskilt i utvecklingsländerna och i de framväxande industrinationerna - kunna påskyndas.

6.3.6.4. Europeiska företag som vill exportera utrustning för utnyttjandet av förnybara energikällor samt investera i utbyggnad av produktionskapacitet i utvecklingsländerna och i de framväxande industrinationerna, är lämpade för stöd i form av information och rådgivning samt exportstöd och exportgarantier. ReK anmodar kommissionen att säkra tillräckliga personalresurser samt ekonomiskt och politiskt stöd till det europeiska exportråd för förnybara energikällor som grundades 1996.

6.4. Utvärdering och övervakning

6.4.1. Regionkommittén håller med kommissionen om att kvaliteten på den statistik som nu finns i Europa måste förbättras. Man skulle till exempel kunna tänka sig en jämförelse mellan åtgärder för att främja förnybara energikällor på lokal, regional och nationell nivå samt på gemenskapsnivå.

6.4.2. Bland förnybara energikällor bör i framtiden följande ingå i statistiken:

- Vattenkraft, med särredovisning av anläggningar under 10 MW.

- Vindkraft.

- Solenergi (solvärme, nätkopplad fotoelektrisk solenergi eller solartermiskt producerad elektricitet).

- Fast, flytande eller gasformig biomassa med organiskt ursprung (även organiskt avfall).

- Geotermisk energi.

- Vågenergi.

- Tidvattenenergi.

7. En handlingsplan för förnybara energikällor

7.1. Regionkommittén välkomnar kommissionens avsikt att lägga fram en handlingsplan för förnybara energikällor. Kommittén vill hänvisa till Europaparlamentets betänkande om gemenskapens handlingsplan för förnybara energikällor, som kommissionen bör använda som vägledning.

7.2. När det gäller kommunerna och regionerna hänvisar ReK till slutsatserna från Altenerkonferensen den 25-27 november 1996 i Sitges utanför Barcelona. ReK stöder de lokala och regionala myndigheternas särskilda roller, som nämns under punkt 7.1 i slutsatserna från Sitges, i arbetet med att främja förnybara energikällor.

7.3. Slutligen rekommenderar ReK att ett rådgivande forum skall inrättas, där alla viktiga aktörer på området förnybara energikällor måste finnas representerade, det vill säga europeiska, nationella, regionala och lokala myndigheter, tillverkare och användare av utrustning för förnybara energikällor, paraplyorganisationer för förnybara energikällor, representanter för konsumentorganisationer och energileverantörer. Detta rådgivande forum skulle kommissionen kunna stödja i samband med utformningen av en handlingsplan för förnybara energikällor. ReK föreslår i detta sammanhang att ett program till stöd för organisationer med koppling till förnybara energikällor skall inrättas.

Bryssel den 11 juni 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA

() PE 216.788/slutlig.