Sammanfattning

I. Socker framställs av EU-producenter från i första hand sockerbetor som odlas av jordbrukare. Före reformen av marknaden var EU en av de största sockerproducenterna i världen och EU är fortfarande den nästa största konsumenten. En reform av sockermarknaden beslutades 2006 för att anpassa marknaden till de grundläggande principerna för den nya gemensamma jordbrukspolitiken med ökad marknadsorientering och för att leva upp till unionens internationella åtaganden.

II. De viktigaste målen för reformen var följande:

- Garantera konkurrenskraften för EU:s sockerindustri.

- Stabilisera marknaderna och garantera tillgången på sockerleveranser.

- Bidra till att tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard genom instrument som införs för att mildra de stora direkta och indirekta sociala och ekonomiska konsekvenserna för jordbruksbefolkningen i de regioner som berörs.

III. Reformens viktigaste inslag var följande:

- Minska produktionskvoterna med 6 miljoner ton, cirka 30 % av den sammanlagda kvotproduktionen, fram till september 2010 vilket enligt kommissionens beräkningar skulle bevara jämvikten på marknaden.

- Gradvis minska priserna per ton för socker och sockerbetor; de senare minskningarna kompenseras delvis genom direktstöd till odlarna.

- En tillfällig omstruktureringsfond, som finansieras genom en avgift som betalas av producenterna på grundval av deras kvot, på totalt 6,2 miljarder euro som främst går till omstruktureringsstöd (4,7 miljarder euro), diversifieringsstöd (0,7 miljarder euro) och övergångsstöd till heltidsraffinaderier (0,2 miljarder euro).

IV. Vid revisionsrättens granskning bedömdes i vilken utsträckning reformens mål har uppnåtts så här långt.

V. När det gäller konkurrenskraften för EU:s sockerindustri är revisionsrättens slutsats att reformprocessen generellt sett inte fullt ut garanterade den framtida konkurrenskraften för EU:s sockerindustri genom en selektiv minskning av den olönsamma produktionskapaciteten. Under reformens två första år gjordes inte så många frivilliga kvotavståenden som man hade beräknat. Från reformens tredje år gjordes centrala ändringar och det övergripande målet på 6 miljoner ton uppnåddes till stor del även om en stor andel av kvoterna också avstods av producenter som inte låg i de minst konkurrenskraftiga regionerna. Revisionsrätten noterar också att reformen gav incitament för att sänka nivån på kvoterna men också beviljade tilläggskvoter, till synes till de effektivaste producenterna, men att några av dessa tilläggskvoter senare kom att avstås. Dessutom hade de införda åtgärderna begränsad effekt när det gällde att öka enskilda odlares konkurrenskraft, och med det nuvarande kvotsystemet behålls tidigare rigiditet och restriktioner. Det är därför troligt att EU:s sockersektor även fortsättningsvis i hög grad kommer att påverkas av tryck utifrån.

VI. När det gäller målet att stabilisera marknaden och garantera tillgången på sockerleveranser fann revisionsrätten att även om relativ marknadsstabilitet har säkerställts hittills och priserna på EU:s sockermarknad fram tills nu har legat stilla i nivå med referenspriserna har detta uppnåtts genom användning av produktionskvoter som för närvarande fastställer den högsta tillåtna inre produktionen på en nivå som ligger påtagligt under den inre marknadens behov, eller 85 % av EU:s konsumtion. Följden är att EU:s leveranser i allt högre grad är beroende av import samtidigt som nya användningar av socker ökar efterfrågan på leveranser. Revisionsrätten noterar också den ökade risken för utlokalisering av produktionsanläggningar till följd av att möjligheten att importera från länder som ingår i initiativet Allt utom vapen har tillkommit. Revisionsrätten betonar vidare risken för att sänkta sockerpriser inte kommer konsumenterna till godo. För förädlade produkter stannar troligen större delen av kostnadsbesparingen hos producenterna medan prisöverföringsmekanismen när det gäller socker i konsumentledet påverkas av koncentrationen till distributionsnät.

VII. När det gäller frågan om man med hjälp av de specifika instrumenten/ordningarna lyckades behandla och lindra de anpassningsproblem som uppstod på grund av reformen konstaterar revisionsrätten att det ännu inte går att dra en generell slutsats om i vilken utsträckning de instrument som infördes har lindrat de stora direkta och indirekta sociala och ekonomiska konsekvenserna för jordbruksbefolkningen i de regioner som berörs. Till följd av reformen stängdes omkring 80 fabriker. Kommissionen och medlemsstaterna har inte lagt tillräcklig vikt vid uppföljningen av de direkta sociala konsekvenserna av nedläggning av produktionsanläggningar. Revisionsrätten noterade i några medlemsstater att genomförandet av diversifieringsåtgärderna för att få fram alternativ till sockerproduktion och uppfyllandet av miljökrav var försenade. Vidare fanns inga bevis som visade att övergångsstödet på 150 miljoner euro till traditionella rörsockerraffinaderier baserades på objektiva parametrar för effekterna av sockerreformen utöver förlusten av "vissa fördelar" som de aktuella raffinaderierna tidigare hade åtnjutit.

VIII. Revisionsrätten noterar att även om ett belopp på omkring 640 miljoner euro lär blir tillgängligt från omstruktureringsfonden för överföring till EGFJ, finns det å andra sidan ytterligare stora tillhörande kostnader som inte direkt debiteras budgetens jordbruksavsnitt för att kompensera traditionella exportörer i AVS-länderna för deras inkomstbortfall, vilket ledde till att den övergripande kostnaden för reformen blev 1,2 miljarder euro högre än det genomsnittliga budgetstödet före reformen.

IX. Mot bakgrund av dessa faktorer rekommenderar revisionsrätten följande:

- Om det bedöms vara nödvändigt att ytterligare justera den inre produktionen bör instrument och åtgärder utformas så att de garanterar övergripande enhetlighet och baseras på en grundlig teknisk behovsbedömning och objektiva kriterier.

- Kommissionen bör föreslå åtgärder för att ta bort den rigiditet och de restriktioner i det aktuella kvotsystemet som på ett negativt sätt inverkar på odlarnas och producenternas konkurrenskraft.

- Alla kommande beslut som påverkar EU:s sockerproduktion bör ta hänsyn till den nivå på inre sockerproduktion som bedöms vara nödvändig med tanke på fördragets mål om försörjning av marknaden.

- Kommissionen bör regelbundet övervaka prisbildningen, och kommissionen och medlemsstaterna bör se till att konkurrenslagstiftningen tillämpas korrekt inom sektorn och är en garant för fördragets mål om skäliga priser på produkter som levereras till konsumenterna.

- Kommissionen och medlemsstaterna bör omgående vidta åtgärder för att se till att diversifieringsåtgärderna snabbt blir operativa och leder till de förväntade effekterna,

- Kommissionen och medlemsstaterna bör delta mer aktivt för att se till att de miljökrav som de stängda fabrikerna har åtagit sig att följa uppfylls fullt ut.

Inledning

Bakgrund och situationen före reformen

1. Socker framställs av producenterna i EU antingen från sockerbetor [1] som odlas av jordbrukare eller så raffineras det med användning av importerat råsocker från sockerrör. Sockerbetsodlingar bör helst ligga nära fabrikerna för att transportkostnaderna ska kunna hållas på en rimlig nivå och för att sockerinnehållet i betan sjunker snabbt efter skörd. De flesta sockerbetsodlare köper tjänster av maskinentreprenörer som till exempel sår och skördar sockerbetorna. Sockerbetorna transporteras därefter till producenternas fabriker för förädling. Slutligen säljer sockerproducenterna sockret i bulk för industriell användning till livsmedel och annat än livsmedel eller packeterat till återförsäljare.

2. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker inrättades 1967 [2] för att garantera gemenskapens producenter en rimlig inkomst och för att stabilisera marknaden. EU-producenterna kunde sälja socker till garanterade priser, det vill säga interventionspriser, som under perioden 1996–2006 var betydligt högre än priset på världsmarknaden (se diagram 1).

Diagram 1

Priser på vitsocker 1996–2006

+++++ TIFF +++++

1 Aritmetiskt medelvärde för spotpriser (juni/juli) för vitsocker, lastat fob till anvisade europeiska hamnar, i nya säckar.

Källa: Kommissionen (GD Jordbruk), Jordbruket i Europeiska unionen - Statistisk och ekonomisk information (2000–2008).

3. Produktionskvoter som fördelades mellan medlemsstaterna höll den sammanlagda produktionen inom vissa gränser. Importavgifter tillämpades på extern produktion och sockeröverskottet exporterades. Socker som hade framställts inom kvoterna men som översteg marknadens krav exporterades med exportbidrag [3]. Export av socker som hade framställts utöver kvoterna beviljades inte exportbidrag.

4. Före reformen var EU världens tredje största sockerproducent med en årlig produktion på över 20 miljoner ton samtidigt som man var den näst största konsumenten [4]. EU hade också en begränsad produktion av isoglukos som framställs från stärkelse som oftast utvinns från majs eller också från vete eller potatis. Isoglykos används till stor del inom livsmedelsindustrin och är i många fall, till exempel i läskedrycker, en möjlig ersättning för socker. EU:s produktion av isoglykos har begränsats genom att det har inrättats en mindre kvot [5]. Kvoter av begränsad omfattning finns även för produktion av inulinsirap, ett sötningsmedel som utvinns ur cikoriaroten. I tabell 1 visas nyckeluppgifter om sockersektorn före och efter reformen:

5. Under åren före reformen ökade trycket på EU att undvika export av överskottskvantiteter av socker till subventionerade priser på världsmarknaden. Detta tryck ledde 2005 till ett avgörande från WTO som ålade EU att inkludera export av utomkvotssocker och återexport av import från AVS-länderna i sin högsta gräns för sockerexport. Från 2006 och framåt kan EU alltså inte exportera mer än 1,37 miljoner ton subventionerat vitsocker, i stället för den tidigare genomsnittliga årliga exporten av 6,5 miljoner ton [6]. I ruta 1 finns mer information om avgörandet från WTO.

Tabell 1

Sockersektorn före och efter reformen

Före reformen, uppgifter för EU-25 | Efter reformen, uppgifter för EU-27 [1001] |

Över 20 miljoner ton i årlig sockerproduktion (användningen av bioetanol ingår inte). | 14 till 15,5 miljoner ton i årlig sockerproduktion (användningen av bioetanol ingår inte). |

285000 sockerbetsodlare odlar 2,1 miljoner hektar sockerbetor för sockerframställning och utnyttjar tjänster från maskinentreprenörer; över 8000 sockerrörsodlare odlar 43000 hektar sockerrör, främst i EU:s utomeuropeiska territorier. | 164000 sockerbetsodlare odlar 1,4 miljoner hektar sockerbetor för sockerframställning och utnyttjar tjänster från maskinentreprenörer; det finns färre än 8000 sockerrörsodlare. |

189 sockerfabriker sysselsätter 50000 arbetare. | 114 sockerfabriker sysselsätter 30000 arbetare (inklusive fyra fabriker som ligger i EU:s två nya medlemsstater). |

16 isoglykosproducenter och fyra producenter av inulinsirap framställer 820000 ton. | 10 isoglykosproducenter framställer 690000 ton (och ingen producent av inulinsirap). |

Sju heltidsraffinaderier importerar och förädlar varje år 2 miljoner ton råsocker som utvunnits från sockerrör. | 26 heltidsraffinaderier (varav 15 i de nya medlemsstaterna Bulgarien och Rumänien) importerar och förädlar varje år 2,7 miljoner ton råsocker som utvunnits från sockerrör. |

Exporten uppgår till 7,5 miljoner ton varav 2,5 miljoner ton sker med exportbidrag. | Exporten överstiger inte 1,37 miljoner ton av kvotsocker som inte får stöd genom exportbidrag. |

EU-konsumtionen högre än 15 miljoner ton (användningen av bioetanol ingår inte). | EU-konsumtionen högre än 17 miljoner ton (användningen av bioetanol ingår inte). |

6. EU hade dessutom 2001 redan antagit det så kallade Allt utom vapen-intiativet där alla importavgifter på produkter från 49 utvecklingsländer togs bort. Initiativet påverkade direkt sockersektorn eftersom Allt utom vapen-initiativet omfattade sex [7] av undertecknarna av sockerprotokollet för Afrika, Västindien och Stilla havsområdet. Export på 3,5 miljoner ton socker per år från länderna som omfattas av Allt utom vapen-initiativet och AVS- länderna till EU är en av trösklarna i den skyddsmekanism som utformats för EPA-förordningen (avtal om ekonomiskt partnerskap). Tullarna på deras socker togs bort 2001 för begränsade kvantiteter som var öronmärkta för raffineringsindustrin. Kvantiteterna ökades sedan gradvis tills fritt obegränsat tillträde beviljades från och med den 1 oktober 2009

Ruta 1

Avgörandet från WTO

De medlemmar som 1994 undertecknade Marrakech-protokollet till Allmänna Tull- och Handelsavtalet (GATT) kom bland annat överens om att minska exportbidragen med 36 % och de subventionerade kvantiteterna med 21 % under en sexårsperiod. Varje medlem som undertecknade presenterade detaljerna om sina åtaganden i en separat lista, som fogades till Marrakech-protokollet, och som blev bindningslistor som är fogade till GATT 1994.

Europeiska gemenskapen ansåg i sin bindningslista att dess export av utomkvotssocker (C-socker) inte var subventionerad eftersom den inte fick exportbidrag. Eftersom EU vidare samtidigt var både en stor importör och en stor exportör beslutade man att i sin minskningslista endast ta med sådana exportbidrag som motsvarade exporten minus importen. Utifrån detta beräknades den subventionerade referenskvantiteten till 1612 miljoner ton, vilket skulle minskas med 21 % till 1273 miljoner ton som var den tröskel som blev 1, 37 miljoner ton då nya medlemstater anslöt sig. Beroende på hur mycket C-socker som producerades kunde sålunda den totala exporten variera mellan 4 och 7 miljoner ton. Genom att bevilja exportlicenser garanterades det att begränsningarna följdes.

Efter det att Brasilien, Thailand och Australien 2002 begärde konsultationer undersökte Världshandelsorganisationens tvistlösningsorgan (DSB) EG:s åtaganden och exportpolitik, och i en rapport från den 28 april 2005 konstaterades att formuleringen i EG:s bindningslista inte innebar att export av kvantiteter motsvarande import från AVS-länder kunde ske utöver den angivna gränsen och att exporten av C-socker (utomkvotssocker) skulle anses vara subventionerad och därför inte heller kunde göras över gränsen.

I praktiken innebar detta en ytterligare minskning av den europeiska exporten på i storleksordningen 5 miljoner ton. Regleringsåret 2006/07 var det första år då dessa exportgränser gällde fullt ut.

Sockerreformen och dess mål

7. En reform av sockermarknaden ansågs därför nödvändig för att samordna den gemensamma organisationen av marknaden för socker med de grundläggande principerna för den nya gemensamma jordbrukspolitiken med ökad marknadsorientering och för att upprätthålla balansen och leva upp till unionens internationella åtaganden, nämligen dels avgörandet från WTO om att all subventionerad EU-export skulle hållas inom 1,3 miljoner ton (se punkt 5), dels Allt utom vapen-initiativet till förmån för de minst utvecklade länderna som beviljades obegränsad tullfri tillgång till EU från och med 2009 (se punkt 6).

8. På förslag av kommissionen godkände rådet en reform av sockermarknaden som trädde i kraft i juli 2006 [8]. Reformen föregicks av omfattande samråd med de viktigaste aktörerna och av en serie konsekvensbedömningar som låg till grund för kommissionens förslag 2005.

9. Reformen hade många och varierande mål som delvis var motstridiga och därför svåra att uppnå samtidigt. De viktigaste mål som angavs var att

- garantera den framtida konkurrenskraften för EU:s sockerindustri genom en minskning av den olönsamma produktionskapaciteten,

- stabilisera marknaderna och garantera tillgången på sockerleveranser,

- bidra till att tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard genom åtgärder som införs för att mildra de stora direkta och indirekta sociala och ekonomiska konsekvenserna för jordbruksbefolkningen i de berörda regionerna.

De viktigaste inslagen i reformen

10. De viktigaste inslagen i reformen är följande:

a) Behålla produktionskvoter men minska volymen med 6 miljoner ton (cirka 30 % av den sammanlagda kvotproduktionen) [9] fram till september 2010 vilket enligt kommissionens beräkningar skulle bevara jämvikten på marknaden, Viss flexibilitet erbjöds dock genom att producenterna fick tillgång till tilläggskvoter i storleksordningen 1,5 miljoner ton som i första hand kunde köpas av dem som ansåg sig vara konkurrenskraftiga med de nya marknadsförutsättningarna.

b) Gradvis sänka priset per ton vitsocker från interventionspriset [10] 631,9 euro som gällde före regleringsåret 2006/07 till ett referenspris [11] på 404,4 euro från och med regleringsåret 2009/10.

c) Gradvis sänka det minimipris per ton kvotsockerbeta som betalades till odlare från 44,01 euro före 2006/07 [12] till 26,29 euro från och med regleringsåret 2009/10.

d) Exportbidragsmekanismen för kvotsockerexport avskaffades inte men avsikten var att den inte skulle utnyttjas från och med regleringsåret 2007/08. Men på grund av obalans på marknaden under det regleringsåret godkände kommissionen ytterligare ett regleringsår med subventionerad export för 2007/08 och inte förrän från och med den 26 september 2008 beslutade kommissionen att upphöra med exportbidrag för socker [13].

e) Delvis [14] kompensera sockerbetsodlare för effekterna av det sänkta sockerbetspriset genom att införa stödrättigheter i det frikopplade systemet med samlat gårdsstöd eller genom en separat sockerbetalning i de nya medlemsstater som inte tillämpar systemet med samlat gårdsstöd. Under vissa förutsättningar kunde odlare också beviljas en ytterligare betalning i form av kopplat stöd under en femårig övergångsperiod. Däremot beviljades inte stöd till spannmålsodlare som levererar till isoglykosproducenter eftersom det antogs att reformen inte skulle leda till några större ändringar av priset på spannmål.

f) En tillfällig omstruktureringsfond som finansierades genom en avgift som betalades av producenterna på deras kvoter och som uppgick till 6,2 miljarder euro. Den tillfälliga omstruktureringsfonden inrättades i första hand för att finansiera betalning av kompensation för produktionskvoter som avstods frivilligt. Omstruktureringsfonden förvaltas av kommissionen i enlighet med EU-budgetens bestämmelser [15] och tänkt att eventuella medel som återstår då fonden avvecklas i september 2012 ska överföras till EGFJ [16]. Fonden var tänkt att finansiera

(i) omstruktureringsstöd (4 750 miljoner euro) till producenter som lägger ned kvotproduktion och avstår från de berörda kvoterna, 10 % [17] av omstruktureringsstödet skulle avsättas för sockerbetsodlare som påverkas av kvotavståendena och för maskinentreprenörer som levererade specialiserade tjänster till dem (se diagram 2),

(ii) omstruktureringsstöd (675 miljoner euro) för att uppmuntra framtagning av alternativ till sockerbetsodling och sockerproduktion i de regioner som berörs av omstruktureringen,

(iii) övergångsstöd till heltidsraffinaderier (150 miljoner euro) för att möjliggöra för dem att anpassa sig till omstruktureringen av sockerindustrin [18].

11. Fördelningen av omstruktureringsfondens inkomster och utgifter framgår av bilaga 1.

Diagram 2

Översikt över omstruktureringsfonden

Inkomster | Stöd som ska beviljas och mottagare av stöd [1002] |

+++++ TIFF +++++

|

Översikt över förvaltningssystemen

12. De förfaranden som producenter ska följa vid ansökan om omstruktureringsstöd redovisas i ruta 2.

Ruta 2

Ansökningsprocessen för omstruktureringsstöd

För att delta i omstruktureringsprocessen måste en producent avstå från hela eller delar av sin kvot och lämna in en ansökan om omstruktureringsstöd till medlemsstaten. Ansökan skulle innehålla en omstruktureringsplan med följande delar:

- En plan för de sociala aspekterna med planerade åtgärder, i synnerhet dem som rör omskolning, omplacering och förtida pensionering för den berörda arbetsstyrkan.

- En miljöplan med planerade åtgärder för att uppfylla miljökrav.

- En verksamhetsplan med villkor, tidsplan och kostnader för nedläggningen av fabriken eller fabrikerna och den fullständiga eller partiella demonteringen av produktionsanläggningarna.

- En finansieringsplan med alla kostnader för omstruktureringsplanen.

Medlemsstatens myndigheter skulle granska ansökan för att kontrolla att den uppfyllde EU-krav och nationella krav. Efter godkännandet kunde producenten börja genomföra åtgärderna i omstruktureringsplanen. Producenten skulle varje år avge en lägesrapport. Omstruktureringsstödet betalades ut till producenten i två delar efter det att en säkerhet motsvarande 120 % av det beviljade stödet hade ställts. Säkerheten friges i takt med att åtgärderna i omstruktureringsplanen slutförs och de nationella myndigheterna har kontrollerat detta.

13. Medlemsstaterna ansvarar för att upprätta nationella omstruktureringsprogram och, när det gäller omstruktureringsfonden, för att

a) kontrollera producenternas ansökningar om omstruktureringsstöd avseende behörighet,

b) ställa sociala och miljörelaterade krav på producenterna under förutsättning att detta inte begränsar omstruktureringsprocessen,

c) besluta om det stöd som ska ges till mottagarna när så anges i förordningarna,

d) betala omstruktureringsstöd och diversifieringsstöd till mottagarna,

e) övervaka, verifiera och rapportera om genomförandet av omstruktureringsstödet och diversifieringsstödet.

14. Kommissionen har ansvar för att övervaka genomförandet av reformen och föreslå korrigerande åtgärder när så behövs, och för att förvalta omstruktureringsfonden. Kommissionen ska av medlemsstaterna få listor över stödansökningar (och kopior av dem), de nationella omstruktureringsprogrammen och rapporter om genomförandet av omstruktureringsåtgärder.

Revisionens omfattning och inriktning samt revisionsmetod

15. Revisionsrättens granskning gällde i vilken utsträckning målen för reformen av sockermarknaden hade uppnåtts. Detta bedömdes genom att följande frågor ställdes:

a) Innebar reformen av sockermarknaden att EU:s sockerindustri kommer att vara konkurrenskraftig i framtiden?

b) Innebar reformen av sockermarknaden att marknaderna stabiliserades och tillgången på socker garanterades?

c) Gjorde de särskilda instrumenten/ordningarna att anpassningsproblemen i samband med reformen kunde åtgärdas och lindras?

16. Dessutom kontrollerades huruvida miljökraven i anslutning till demontering av fabriker hade uppfyllts och den troliga effekten för konsumenterna av sänkta sockerpriser. Vidare undersöktes kostnaden för reformen.

17. Revisionsbevis samlades in och undersöktes genom intervjuer och analyser av system, dokument och uppgifter vid kommissionen och från ett urval med åtta medlemsstater: Tjeckien, Frankrike, Tyskland, Grekland, Irland, Italien, Polen och Spanien [19]. Fältarbetet ägde rum mellan slutet av 2008 och mitten av 2009 och gällde omstruktureringsfondens transaktioner under reformens tre första regleringsår (2006/07 till 2008/09). Det hölls sammanträden med företrädare för sockertillverkarnas europeiska kommitté (European Committee of Sugar Manufacturers), de europeiska sockerbetsodlarnas internationella sammanslutning (International Confederation of European Beet Growers) och kommittén för industriella användare av socker (Committee of Industrial Users of Sugar) för att få deras syn på sockerreformen.

18. I granskningen i de besökta medlemsstaterna ingick en genomgång av de utbetalande organens system för genomförande av reformen och en undersökning, med kontroller på plats, av ett urval betalningar av omstruktureringsstöd. Dessutom intervjuades företrädare för aktörerna inom sockersektorn (producenter, odlare, maskinentreprenörer och anställda vid sockerfabriker).

Tidigare revisionsrapport

19. Revisionsrätten har tidigare rapporterat om förvaltningen av den gemensamma organisationen av marknaden för socker i en särskild rapport från 2001 [20] där det kontrollerades om de övergripande målen för den gemensamma jordbrukspolitiken hade uppnåtts. I rapporten betonades de höga priser sockeranvändare i EU tvingas betala, en onödig rigiditet i systemet med produktionskvoter som var koncentrerade till ett begränsat antal producenter, och det rekommenderades att åtgärder skulle vidtas för att höja industrins konkurrenskraft.

Iakttagelser

Innebar reformen av sockermarknaden att eu:s sockerindustri kommer att vara konkurrenskraftig i framtiden?

20. Avsikten med reformen var initiera "en ingående omstrukturering för att kraftigt minska den olönsamma produktionskapaciteten i gemenskapen" [21] och införa ett starkt ekonomiskt incitament för de producenter som har den lägsta produktiviteten att frivilligt avstå från sin kvotproduktion, och samtidigt beakta de sociala och miljörelaterade åtaganden som är knutna till produktionsnedläggningar [22].

21. Kommissionen antog att de ekonomiska incitament som erbjöds skulle göra att företagen med den lägsta produktiviteten, det vill säga med fabriker som inte skulle vara konkurrenskraftiga efter de prissänkningar som reformen skulle innebära, skulle avstå sin kvot och godta kompensationen från omstruktureringsfonden utan att instrumenten behövde riktas vare sig till särskilda fabriker eller särskilda regioner.

22. Logiken bakom reformen var alltså att avståendet av 6 miljoner ton från produktionsföretag med lägre produktivitet skulle höja den genomsnittliga produktiviteten och därigenom garantera den framtida konkurrenskraften för EU:s industri. Viss flexibilitet erbjöds dock genom att producenterna fick tillgång till tilläggskvoter i storleksordningen 1,5 miljoner ton som i första hand kunde köpas av de producenter som ansåg sig vara konkurrenskraftiga med de nya förutsättningarna på marknaden.

23. Konkurrenskraften för EU:s sockerindustri beror å ena sidan på hur effektiva producenterna är när det gäller att producera socker och å andra sidan på sockerbetsodlarnas förmåga att leverera sockerbetor till producenterna till konkurrenskraftiga priser. Trots att reformens allmänna mål var att företag med den lägsta produktiviteten skulle avstå från sina produktionskvoter konstaterades det vid revisionen att det inte fanns någon jämförelse mellan enskilda producenters eller fabrikers produktivitet vare sig vid kommissionen eller hos medlemsstaternas förvaltningsmyndigheter. Vidare krävde inte kommissionen att medlemsstaterna och/eller industrin skulle lämna de uppgifter som behövdes för att bedöma genomförandet av reformen i fråga om produktiviteten för enskilda producenter eller fabriker.

24. I detta avseende hänvisade konsekvensbedömningen endast till studier [23] där regioner med sockerproduktion hade rangordnats efter odlarnas och producenternas kombinerade lönsamhet och regionerna kategoriserades efter sin kombinerade produktivitet som var antingen låg, medelhög eller hög. I tabell 2 ges närmare detaljer om rangordningen och om storleken på de ursprungliga kvoterna för vitsocker. Rangordningen baserades på uppgifter från 2001 om EU:s sockerindustri. Uppgifterna hade dock inte uppdaterats när kommissionen la fram sitt förslag 2005 trots att det hade skett vissa stora förändringar såsom höjd avkastning på sockerbetsskördarna i Spanien och Storbritannien och konsolidering/rationalisering bland producenter i Irland.

25. Baserat på lönsamhetsrangordningen i konsekvensbedömningen och eftersom kommissionen inte hade mer exakta uppgifter om enskilda producenters eller sockerfabrikers konkurrenskraft används nivån på vitsockerkvoter som avstods av producenter i regioner med låg eller medelhög lönsamhet som indikator på hur målen för reformen uppnåddes. Eftersom detta dock är genomsnittssiffror syns inte enskilda odlare som har hög lönsamhet och/eller odlare som ligger i områden med låg lönsamhet, och tvärtom.

Under reformens två första år gjordes färre frivilliga kvotavståenden än beräknat

26. Under reformens två första år avstod producenterna frivilligt endast 2,2 miljoner ton jämfört med målet på 6 miljoner ton eftersom utnyttjandet var lågt det andra året. Detta var ett tydligt tecken på att industrin inte tyckte att de incitament som erbjöds var tillräckligt attraktiva för att stimulera till att avstå från kvot.

27. En viktig aspekt som påverkade om sockerproducenterna skulle godta kvotavstående eller inte var osäkerheten kring den ekonomiska kompensation som erbjöds. I praktiken kunde en medlemsstat bestämma hur mycket omstruktureringsstöd som producenterna beviljades så länge minst 10 % reserverades för odlare och maskinentreprenörer. Producenterna visste därför inte när de ansökte om omstruktureringsstöd hur mycket kompensation de skulle få.

Tabell 2

Uppdelning av medlemsstaterna efter kombinerad lönsamhet

Källa: Kommissionen (enhet C.5 vid GD Jordbruk).

Medlemsstater | Nivå på kombinerad lönsamhet [1003] | Ursprunglig kvot [1004] |

Irland | Låg | 2143923 |

Grekland |

Italien |

Portugal (fastlandet) |

Tjeckien | Medelhög | 2923655 |

Danmark |

Spanien |

Lettland |

Litauen |

Ungern |

Slovenien |

Slovakien |

Finland |

Belgien | Hög | 12895381 |

Tyskland |

Frankrike (utom de utomeuropeiska departmenten) |

Nederländerna |

Österrike |

Polen |

Sverige |

Storbritannien |

Övriga medlemsstater [1005] | Ingår ej | 604114 |

Totalt | | 18567073 |

28. Ytterligare en faktor som kan ha påverkat odlarnas beslut att fortsätta odla sockerbetor var nivån på det stöd som fortfarande fanns kvar. I lagstiftningen sägs att medlemsstater som avstod minst 50 % av kvoterna skulle få en ytterligare betalning i form av kopplat stöd under en femårig övergångsperiod som skulle ges till de odlare som fanns kvar. Detta kopplade stöd beviljades i de fyra medlemsstater som klassificerades i kategorin låg eller medelhög kombinerad lönsamhet och som avstod från den kvotnivån [24] , och det var ett incitament för de odlare som fanns kvar att fortsätta att producera sockerbetor under de kommande fem åren.

29. Utöver enskilda odlares motiv bör skillnaden mellan de mål som hade angetts när det gällde kvoter som skulle avstås och vad som faktiskt avstods också analyseras mot bakgrund av den samlade mängd avstådda kvoter som man försökte uppnå. Det var orealistiskt att förvänta sig att en betydande mängd avstådda kvoter i storleksordningen 30 % av de totala kvoterna kunde uppnås bara genom att låta de producenter som hade lägst produktivitet frivilligt välja detta alternativ. Den sammanlagda totala kvoten för de producenter i medlemsstaterna som kommissionen hade gett klassificeringen låg eller medelhög produktivitet var i själva verket 5,1 miljoner ton, det vill säga lägre än den planerade minskningen. Dessutom var det så att om alla dessa producenter hade avstått från sina kvoter skulle sockerproduktionen ha upphört helt i 13 medlemsstater.

30. Vid granskningen konstaterades att i en medlemsstat hade den enda producenten, som före sockerreformen hade konsoliderat och rationaliserat sin förädlingsanläggning och ansåg sig vara en av Europas effektivaste producenter, stängt sin stora, moderna och potentiellt effektiva sockerfabrik med motiveringen att risken för lägre priser skulle minska tillgången på sockerbetor till en olönsam nivå.

Från reformens tredje år gjordes centrala ändringar …

31. Under de två första regleringsåren 2006/07 och 2007/08 avstods alltså frivilligt färre kvoter än förväntat.

32. För att nå det övergripande målet på 6 miljoner ton gjordes 2007 följande centrala ändringar av omstruktureringsfonden [25]:

a) Andelen omstruktureringsstöd till sockerproducenter ökades och fastställdes till 90 % av omstruktureringsstödet, och för att se till att de odlare som påverkades också kompenserades fick de en engångsbetalning på 237,50 euro per uteblivet ton.

b) Företag som avstod från minst 13,5 % av sin kvot för 2008/09 behövde inte betala det tillfälliga beloppet för 2007/08 på 173,80 euro per ton på 13,5 % av sin kvot.

c) Det meddelades att om det inte frivilligt avstods så mycket kvoter att målet nåddes skulle det göras en obligatorisk sänkning utan kompensation av kvoterna 2010. De producenter som inte hade avstått från något av sin kvot skulle påverkas mest av den senare åtgärden. Följaktligen måste också dessa producenter ställa in sig på att frivilligt minska produktionen.

… Och målet på 6 miljoner ton uppnåddes till stor del, inklusive 0,5 miljoner ton isoglukos och inulinsirap …

33. Syftet med dessa ändringar var att uppnå den önskade balansen på EU:s sockermarknad genom att minska produktionen av socker, isoglukos och inulinsirap med 6 miljoner ton. Som en följd av de gjorda ändringarna avstod producenterna 2008 och 2009 från kvoter på omkring 3,6 miljoner ton. Fram till 2009 hade omkring 80 fabriker stängt och totalt hade 5,77 miljoner ton avståtts varav 5,23 miljoner ton gällde sockerkvoter. Isoglukosproducenterna avstod från 0,22 miljoner ton medan producenterna av inulinsirap avstod från alla tillgängliga kvoter vilket motsvarade produktion på 0,32 miljoner ton (detaljerna redovisas i bilaga II). På detta sätt kunde en stor produktionssänkning undvikas.

… Även om producenter som inte tillhörde de minst konkurrenskraftiga också avstod från kvoter

34. Kommissionen bekräftade att det efter omstruktureringsperiodens andra år stod klart att de nödvändiga kvotminskningarna inte kunde uppnås bara genom att de minst konkurrenskraftiga fabrikerna i de regioner som är minst lämpade för sockerbetsodling upphörde med sin produktion. Man skapade därför ett starkt incitament för att alla producenter skulle avstå från åtminstone en viss procentandel av sin kvot så att den önskade minskningen kunde uppnås och sektorn finna en ny marknadsbalans.

35. Under granskningen påträffades fall där företag, som ansåg sig tillhöra de mest produktiva, hade köpt ytterligare sockerkvoter och senare avstått från dem, främst för att undvika risken för en obetald kvotsänkning. I Frankrike, Tyskland och Polen uppgav de företrädare för producenter som intervjuades i samband med granskningen att de i första hand hade avstått från en del av sin kvot för att minska risken för en okompenserad sänkning.

36. Vidare visar kvotavståendena per regleringsår och medlemsstat att kvotproduktion hade avståtts i alla produktivitetskategorier medan det ursprungliga målet var att skapa ett incitament för producenterna med den lägsta produktiviteten att frivilligt avstå från sina kvoter.

37. Sammantaget avstods närmare 6 miljoner ton i kvoter varav 5,2 miljoner ton vitsocker. Även om andelen av den tillgängliga kvot för sockerproduktion som avstods var betydligt högre i de regioner som ansågs ha låg/medelhög produktivitet avstods 2,4 miljoner ton, eller omkring 47 % motsvarande 19 % av deras ursprungliga kvot, av producenter med fabriker som låg i regioner som kommissionen bedömde tillhöra de mest konkurrenskraftiga (se bilaga III).

38. Detta gör att man ur producenternas perspektiv måste ifrågasätta ändamålsenligheten med de åtgärder som infördes för att garantera sockerindustrins framtida konkurrenskraft. I synnerhet var de åtgärder som infördes från reformens tredje år inte tillräckligt riktade för att det önskade målet skulle nås.

Med reformen gavs incitament för att sänka nivån på kvoterna samtidigt som tilläggskvoter beviljades

39. Med sockerreformen infördes ett brett sortiment av mekanismer som ibland kommer i konflikt med varandra. En sådan mekanism är fastställandet av den önskade nivån på kvotproduktionen.

40. Å ena sidan erbjöd reformen omstruktureringsstöd till sockerföretagen för att dessa skulle avstå från sin kvotproduktion och därigenom bevara marknadsstabiliteten [26] samtidigt som den å andra sidan erbjöd samma företag ytterligare kvotproduktion på totalt upp till 1,5 miljoner ton [27] för att säkerställa en mjuk övergång efter avgörandet från WTO (punkt 5). Den ytterligare kvotproduktionen var uppdelad på följande sätt:

- Tilläggskvot för socker: Sockerföretagen kunde begära tilldelning av tilläggskvoter för socker upp till en samlad mängd av 1,1 miljoner ton som betalades med en engångsavgift på 730 euro per ton beviljad tilläggskvot. Omkring 1 miljon ton köptes.

- Tilläggskvot för isoglukos: 300000 ton i tilläggskvoter för isoglukos tilldelades företagen i proportion till de isoglukoskvoter som de redan hade tilldelats. Dessa tilläggskvoter beviljades utan kostnad.

- Kompletterande kvot för isoglukos: Företag i Italien, Litauen och Sverige kunde begära tilldelning av kompletterande kvoter för isoglukos upp till en samlad mängd av 103000 miljoner ton som betalades med en engångsavgift på 730 euro per ton beviljad kompletterande kvot. Fram till det datum då granskningen gjordes hade ingen producent utnyttjat möjligheten att köpa kompletterande kvoter.

41. Även om erbjudandet av tilläggskvoter kunde motiveras med konkurrenskraft eftersom de var riktade till effektivare producenter ledde det oundvikligen till att de samlade kraven på kvotminskningar ökade för att den önskade marknadsbalansen skulle kunna uppnås.

42. Omkring 1 miljon ton av tilläggskvoter för socker har beviljats företag som betalade en engångsavgift på 730 euro per ton tilldelad kvot. Vid granskningen konstaterades att företag för motsvarande kompensation hade avstått från dessa nyligen köpta tilläggskvoter för socker – främst under reformens andra steg – för att undvika risken för sänkta kvoter utan betalning vilket annonserades under 2007 (se punkt 32 c). Det belopp företagen betalade för att köpa tilläggskvoterna motsvarade i stort sett det belopp som de senare fick för att avstå från dem, vilket följakligen innebar att den ekonomiska effekten kan anses vara i stort sett neutral. Det finns dock ingen logik i att å ena sidan höja kvoterna och att å andra sidan senare rikta in sig på att sänka dem. Vidare ledde denna politik till negativa ekonomiska konsekvenser för EU-budgeten vilket förklaras nedan.

43. På samma sätt beviljades företag utan kostnad 300000 ton i tilläggskvoter för isoglykos, samtidigt som samma företag senare betalades kompensation för att avstå från sina kvoter. Fram till 2009 hade isoglykosproducenterna avstått från 222316 ton i produktion och fått omstruktureringsstöd som kompensation till en beräknad kostnad på omkring 97 miljoner euro [28]. Slutsatsen blir följaktligen att reformen gjorde att företag fick betalt för att avstå från kvoter som de hade tilldelats utan kostnad. Logiken i att räkna in dessa kostnadsfria tilläggskvoter i de påföljande kvotsänkningarna är långtifrån klar. Vidare kan inte de tilläggskostnader som följde av dessa beslut försvaras mot bakgrund av principen om sund ekonomisk förvaltning.

De införda åtgärderna hade begränsad effekt på enskilda odlares konkurrenskraft

44. Sockerbetodlarnas konkurrenskraft, det vill säga deras förmåga att leverera sockerbetor till konkurrenskraftiga priser till producenterna, är beroende av om de kan sänka odlingskostnaderna per ton för att hålla jämna steg med de sänkta sockerpriser som fastställs genom reformen. Även om reformerna inom ramen för samlat gårdsstöd delvis kompenserade sockerbetsodlarna för det inkomstbortfall som blev följden av de kraftigt sänkta minimipriser som betalades för sockerbetor hade de införda åtgärderna begränsad effekt på deras enskilda konkurrenskraft.

45. Vid kommissionens konsekvensbedömning av utvalda medlemsstater undersöktes vid vilket pris intäkterna täckte kostnaderna, det vill säga den nivå vid vilken den genomsnittliga odlaren bestämmer sig för att gå över från sockerbetor till andra konkurrerande grödor, och det visade sig också att sockerbetsodlare i de flesta producerande medlemsstaterna hade ett jämviktspris som låg betydligt högre (se tabell 3) än det minimipris på cirka 26 euro per ton som fastställts för sockerbetor från och med oktober 2009.

Tabell 3

Uppdelning av utvalda medlemsstater efter det beräknade genomsnittliga jämviktspriset för sockerbetor på gårdsnivå

Källa: Baserat på kommissionens dokument SEK(2005) 808, s. 11.

Betydligt högre än 25 euro/ton | Nära 25 euro/ton |

Medlemsstater | Jämviktspris i euro/ton | Medlemsstater | Jämviktspris i euro/ton |

Finland | 44 | Belgien/Nederländerna | 30 |

Italien | 42 | Danmark | 25 |

Storbritannien | 40 | Frankrike | 26 |

Österrike | 40 | Tyskland | 30 |

Spanien | 36 | |

Sverige | 34 |

Grekland | 34 |

46. Eftersom sockerbetsodlingar också bör ligga nära fabriken (se punkt 1) är det svårt för odlare att leverera till en annan fabrik om den lokala fabriken lägger ned. Följaktligen hände det i flera fall att även de odlare som ville eller kunde höja effektiviteten genom att till exempel öka avkastningen per hektar inte hade möjlighet att göra detta om den lokala producenten bestämde sig för att stänga fabriken. Vid granskningen konstaterades fall där sockerfabriker stängdes av producenterna på grund av relativt låg kapacitet och föråldrad teknik trots att odlarna hade den högsta avkastningen sockerbetor per hektar.

47. Under dessa omständigheter fick inte de odlare som avsåg att stanna inom sektorn incitament för att höja sin konkurrenskraft.

Med det nuvarande kvotsystemet behålls tidigare rigiditet och restriktioner

48. I revisionsrättens tidigare särskilda rapport om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (se punkt 18) uppmärksammades den rigiditet som följer med kvotsystemet och slutsatsen var att "nationella kvoter [har] förhindrat produktionen att röra sig i riktning mot de mest effektiva områdena" [29], "de vanliga konkurrenskrafterna fungerar [inte] och i flera fall har sockerföretagen bötfällts för att ha begränsat konkurrensen" [30] och att hindren för nya sockerbetsodlare att komma in på marknaden borde ha övervägts av kommissionen [31].

49. I detta avseende föreslogs inledningsvis i ett meddelande från kommissionen 2004 [32] en reform av sockersektorn som var baserad på en enhetlig minskning av kvoter och förespråkade möjligheten att överföra kvoter mellan producenter inom EU. Detta förslags antogs dock inte eftersom de flesta medlemsstaterna motsatte sig tanken på kvotöverföringar inom gemenskapen.

50. När det gäller sockerindustrins förädlingskapacitet leder bevarandet av den rigiditet och de restriktioner som är inbyggda i det nuvarande kvotsystemet, som till exempel att vissa medlemsstater fastställer kvantitativa kvoter för enskilda odlare, att det inte går att handla med kvoter och att möjligheterna att föra över kvoter är begränsade, till att produktionskapaciteten blir onödigt rigid och att utrymmet för både odlare och producenter att öka effektiviteten krymper. Vid granskningen bekräftades att i några av de granskade medlemsstaterna gjorde kvotrestriktioner det svårt för möjliga nya odlare att komma in på marknaden och att befintliga odlares rätt att leverera inte kunde ändras utan deras medgivande. Detta leder till stora restriktioner på marknaden för sockerproduktion.

51. Även om några producenter försökte mildra denna restriktion genom privata initiativ är dessa restriktioner allmänt sett en begränsande faktor vid tillämpningen av principen om ekonomisk hållbarhet som enligt konsekvensbedömningen bör förbättras genom att man styr bort från den princip om fördelning av produktionskapacitet som i nuläget är inbyggd i systemet med sockerkvoter och istället siktar mot en mer konkurrenskraftig och marknadsinriktad sektor.

Innebar reformen av sockermarknaden att marknaderna stabiliserades och tillgången på socker garanterades?

52. Ett av målen för sockerreformen var att stabilisera marknaderna och trygga sockerförsörjningen [33]. Vid revisionsrättens granskning undersöktes hur detta mål hade uppnåtts.

Priserna på eu:s sockermarknad har hittills legat stilla i nivå med referenspriserna

53. Vid granskningen bedömdes om marknadsbalans för socker hade uppnåtts utifrån behovet av en konsumtion som överensstämmer med produktionen och importen minus exporten samt marknadspriser som motsvarar referenspriserna.

54. Slutsatsen var att EU:s sockermarknad var stabil under de tre första åren. Som framgår av diagram 3 pekar prisuppgifterna på att marknaderna har legat stilla i nivå med referenspriset sedan reformen inleddes.

Garantera tillgången: nivån på produktionskvoterna är lägre än eu:s konsumtion och eu är nu nettoimportör

55. Sockermarknaden påverkades av den dubbla effekten av ökad import och minskade möjligheter till subventionerad export. I praktiken finns det från och med den 1 oktober 2009 inte längre några kvantitativa restriktioner för import från de minst utvecklade länderna (MUL) som omfattas av Allt utom vapen-intiativet.

Diagram 3

Priser på vitsocker under reformen

+++++ TIFF +++++

Anmärkning:

1 Genomsnittligt pris på vitsocker i gemenskapen, enligt sockerproducenter och raffinaderier i EU (fritt fabrik, enhetligt kristalliserat, standardkvalitet, i bulk eller stora säckar).

2 Referenspris i enlighet med rådets förordning (EG) nr 318/2006.

3 Terminspriser på Londonbörsen (Liffe) (vitsocker av standarkvalitet fob och stuvat).

Källor:

(1-2) Kommissionen - GD Jordbruk - enhet C.5.

(3) Sockerekonomin 2010 och månatlig statistik (L’économie sucrière 2010), Franc AgriMer.

56. Den nivå på den inre produktionen som krävs för att uppfylla EU:s behov har därför blivit den centrala faktorn för stabilisering av marknaden. Det mål för reformen som i huvudsak uppnåddes var att minska den inre produktionen genom kvotavståenden, men detta har ändrat tillgången på EU-marknaden från en nivå på sockerproduktionen som låg betydligt över den inre konsumtionen till en produktionsnivå som ligger tydligt under konsumtionen vilket gör att EU har blivit nettoimportör med en inhemsk produktion som täcker 85 % av konsumtionsbehovet (se diagram 4).

57. Framtida ökningar av importen skulle inverka negativt på balansen på EU:s sockermarknad och kommissionen kan komma att bli tvungen att använda sin återtagningsmekanism för att återigen minska EU-producenternas kvoter vilket skulle minska sockerproduktionskapaciteten i EU ännu mer och troligen leda till ytterligare fabriksnedläggningar. Det är viktigt att notera att ledtiden för att ställa om produktionskapaciteten är relativt lång och att det med tanke på de höga kapitalkostnaderna inte är troligt att kapacitet som en gång har minskats kan fås tillbaka på kort sikt.

Diagram 4

Konsumtion och produktion av socker i eu från 2001/02 till 2008/09

+++++ TIFF +++++

Anm: År 2006/07 (EU 25/27) har 15 månader.

Källa: Kommissionen (enhet C.5 vid GD Jordbruk).

58. EU har sålunda blivit mer importberoende när det gäller en produkt som är strategisk för den agroindustriella och den kemiska industrin samtidigt som nya användningar för socker, såsom bioetanol, har ökat efterfrågan på råvara. Dessutom har världsmarknaden blivit mer sårbar eftersom leveranserna kommer från ett begränsat antal exportländer.

59. Tillgängliga uppgifter pekar på att den framtida tillgången på råvara och stabiliteten på EU-marknaden kommer att bero på faktorer av följande slag:

a) Om producenterna kommer att kunna betala odlarna ett tillräckligt högt pris för att dessa ska vilja fortsätta leverera sockerbetor.

b) I vilken utsträckning tredjeländer som EU har ingått bilaterala handelsavtal med kommer att tycka att det är attraktivt att exportera sitt socker till EU. Detta beror på många faktorer, såsom sockerpriset på världsmarknaden, transportkostnaderna, kostnaden för att odla andra grödor etc., och innebär en större osäkerhet vad gäller tillgången på socker för EU-marknaden.

Risk för utlokalisering

60. Tredjeländers ökade tillträdesrättighet är också ett incitament för producenter att investera i dessa tredjeländer. Tredjeländers ökade tillträdesrättighet är också ett incitament för producenter att investera i dessa tredjeländer. Detta ökar därmed risken för att vissa av EU:s produktionsanläggningar utlokaliseras, vilket skulle öka EU:s beroende av import och eventuellt få negativa konsekvenser för samhällsstrukturen i de EU-områden som påverkas.

61. Revisionsrätten noterar att minst tre producentgrupper inom EU som har fått stöd för att de avstått från kvoter och stängt fabriker i EU har investerat i sockerproduktionsanläggningar eller slutit handelsavtal i tredjeländer som EU har beviljat handelsmedgivanden. Några producenters reaktion på kvotminskningar inom EU har alltså varit att importera socker från länder utanför EU.

Utnyttja sänkta sockerpriser

62. Reformen är utformad för att sänka sockerpriserna med upp till 36 % [34] och sockerpriserna inom EU har också följt sänkningarna av referenspriset. I diagram 3 visades den nedåtgående trenden för sockerpriser sedan reformen inleddes.

63. Ett av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken [35] är att tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser. Konsumentprisbildning är en komplex process där priserna påverkas inte bara av kostnaden för råvaran utan också av andra parametrar såsom kostnaderna för energi och arbetskraft. Det är följaktligen mycket svårt att fastställa i vilken utsträckning sänkningen av referenspriset för det bulksocker som säljs av producenter kommer att påverka det pris som betalas av slutkonsumenten. Kommissionen underströk vikten av att "sjunkande råvarupriser utan dröjsmål kommer konsumenterna till godo" [36]. Trots detta visar studier [37] som utförts på uppdrag av kommissionen att sänkta priser på bulksocker sannolikt inte förs vidare till slutkonsumenten. När det gäller förädlade produkter, som står för över två tredjedelar av sockerkonsumtionen, läggs större delen av kostnadsbesparingen till följd av prissänkningar till producenternas vinstmarginal [38]. För priset på socker i konsumentledet, som står för den återstående tredjedelen av konsumtionen, påverkas prisöverföringen av koncentrationen i distributionsledet [39].

64. Dessutom har produktionen efter reformen koncentrerats ännu mer så att 75 % av EU:s inre produktion nu kommer från endast sex företagsgrupper.

Gjorde de särskilda instrumenten/ordningarna att anpassningsproblemen i samband med reformen kunde åtgärdas och lindras?

65. I den rättsliga ramen anges bland annat målet att tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard [40].

66. Det förutsågs att slutet på sockerbetsodling och stängning av fabriker i samband med omstruktureringsåtgärderna skulle ha stora direkta och indirekta sociala konsekvenser för jordbruksbefolkningen och de berörda regionerna. I konsekvensbedömningen förutsågs att ett stort antal arbetstillfällen skulle försvinna i de berörda regionerna – minst 4500 inom jordbruket, 24500 inom industrin och 49000 indirekta arbetstillfällen [41].

67. Därför angavs i lagstiftningen att omstruktureringsfonden skulle finansiera särskilda instrument/ordningar – det vill säga omstruktureringsstöd, diversifieringsstöd och övergångsstöd – för att åtgärda och lindra anpassningsproblemen och därigenom bidra till en skälig levnadsstandard för jordbruksbefolkningen inom sockersektorn.

68. Vid granskningen kontrollerades dessa instrument/ordningar vilket redovisas i de följande avsnitten.

Omstruktureringsstöd till producenter och deras sociala och miljömässiga åtaganden

69. Producenter som upphörde med kvotproduktion och avstod från de aktuella kvoterna var berättigade till omstruktureringsstöd som beräknades som ett fast belopp per ton av kvoter som avståtts [42]. För avstådda sockerkvoter gick omkring 90 % av omstruktureringsstödet till producenterna [43] och återstoden var avsatt till sockerbetsodlare och maskinentreprenörer. På samma sätt beviljades producenter av inulinsirap 90 % av stödet. Isoglykosproducenter som avstod från sin kvot var berättigade till 100 % av kompensationen i form av omstruktureringsstöd.

70. Sockerproduktionen i EU är relativt koncentrerad så att fördelningen av omstruktureringsstödet är begränsad. I de åtta medlemsstater som besöktes hade 45 fabriker lagts ned. Dessa hade fått omstruktureringsstöd på cirka 2,1 miljarder euro som kompensation för att de avstått från omkring 3,7 miljoner ton i sockerkvoter (bilaga IV).

71. Producenter som avstod från sin kvotproduktion måste uppfylla sina sociala och miljömässiga åtaganden. För detta angavs i de styrande förordningarna att det i tillämpningen av omstruktureringsstödet skulle ingå "en plan för de sociala aspekterna med planerade åtgärder, i synnerhet dem som rör omskolning, omplacering och förtida pensionering för den berörda arbetsstyrkan" [44].

Stora variationer i omstruktureringsstödet då direkta nedläggningskostnader räknas bort

72. Tanken var inte att omstruktureringsstödet bara skulle ersätta den direkta kostnaden för att lägga ned fabriker vilket det inte heller gjorde. Enligt kommissionen var stödet avsett att lindra de ekonomiska, sociala och miljömässiga konsekvenser som följde av de sänkta kvoterna. Vid granskningen undersöktes förhållandet mellan det omstruktureringsstöd som beviljades producenter i de granskade medlemsstaterna och deras budgeterade direkta nedläggningskostnader, det vill säga nedläggningskostnader exklusive eventuella värderingar av kvoterna. Vid granskningen konstaterades att det inte fanns någon tydlig definition av vilka kostnader som måste tas med i omstruktureringsplanerna och att de budgeterade kostnaderna inte kunde jämföras mellan medlemsstaterna. Följden blir att de tillgängliga uppgifterna visar på mycket stora variationer på alltifrån ett nettoöverskott på 390 euro per ton som avståtts vilket ska jämföras med nedläggningskostnader netto som gett ett underskott på 226 euro per ton (bilaga IV).

Otillräcklig övervakning av sociala åtaganden

73. Som ett resultat av reformen stängde omkring 80 fabriker över hela EU. Medlemsstaterna behövde inte rapportera till kommissionen om de direkta sociala konsekvenserna av fabriksnedläggningarna. Vid granskningen konstaterades att sådan information inte alltid är tillgänglig för kommissionen, och det finns inga heltäckande uppgifter om konsekvenserna på de lokala ekonomierna av att kvoter avståtts, om hur många arbetstillfällen som försvunnit eller om alternativa sysselsättningar för den personal som tidigare arbetade vid de fabriker som lagts ned. Detta är ett hinder för bedömningen av reformens samlade konsekvenser för de berörda regionerna.

Förseningar när det gäller miljömässiga åtaganden

74. Med stängningen av produktionsanläggningar följer också allvarliga miljömässiga utmaningar och därför anges i de styrande förordningarna att stängningen av fabriksanläggningar ska åtföljas av lämpliga åtgärder för att demontera fabriksanläggningar och återställa miljön vid fabrikerna. Vid granskningen konstaterades dock att det förekom fall med stora förseningar och stigande osäkerhet om producenterna i tid skulle uppfylla dessa miljömässiga åtaganden. I december 2009 ändrade kommissionen lagstiftningen och förlängde tidsfristerna till september 2011 [45].

Omstruktureringsstöd till odlare och maskinentreprenörer som påverkas av kvotavståenden

75. När det gäller avståenden från sockerkvoter, dit majoriteten av kvotavståenden hör, skulle en del av omstruktureringsstödet (minst 10 % fram till 2007, 10 % från och med 2007) reserveras för sockerbetsodlare som påverkas av avståendena och maskinentreprenörer som utfört specialiserade tjänster åt dem [46]. På samma sätt var en del av stödet avsatt för cikoriaodlare som påverkades av att kvoter från inulinsirap avstods. Men det fanns inget stöd för majsodlarna när Isoglukosproducenterna avstod från sin kvot. Bidragen bestämdes av de nationella myndigheterna efter samråd med företrädare för odlarna och, när sådana fanns [47], för entreprenörerna. Under 2007 beviljades en engångsbetalning på 237,50 euro per avstått ton [48] till de berörda odlarna. Detta var huvuddelen av den kompensation de fick.

Diversifieringsstöd

76. Som ett resultat av reformen stängdes omkring 80 sockerfabriker. Sockerfabriker har en stark regional koppling till det omgivande samhället. I synnerhet när fabrikerna ligger i avlägsna och missgynnade områden leder stängningen av dem (totalt 80 stycken) till allvarliga negativa konsekvenser för samhällsstrukturen i de områden som berörs.

77. Det finns ingen rättslig definition av vilka som ingår i uttrycket "jordbruksbefolkningen". Trots detta görs bedömningen att den vidare lokalbefolkningen påverkades till följd av sockerreformen och inte bara de nyckelaktörer inom sockersektorn som hade öronmärkts i lagstiftningen såsom mottagare av stöd (producenten och de anställda, odlare och maskinentreprenörer).

78. I lagstiftningen anvisades stöd på 675 miljoner euro för att uppmuntra till framtagningen av alternativ till sockerbetsodling och sockerproduktion i de regioner som berördes av omstruktureringen av sockerindustrin (se fördelning per medlemsstat i bilaga V).

- Stödet till diversifiering [49] ska i första hand finansiera åtgärder som är tänkta att vara identiska med de som får stöd under axel 1 och axel 3 inom ramen för Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling [50]. Finansieringen skulle exempelvis gå till åtgärder för att förbättra jord- och skogsbrukets konkurrenskraft, livskvaliteten på landsbygden eller diversifiera landsbygdsekonomin.

- Ett kompletterande diversifieringsstöd [51] beviljas en medlemsstat när kvotavståendena överstiger 50 % och stöder ökar när procenttalet är högre. Stödet kunde beviljas på samma sätt som diversifieringsstödet eller betalas direkt till odlarna.

79. Medlemsstater som beslutar att bevilja stöd för diversifiering ska anta nationella omstruktureringsprogram med uppgifter om vilka diversifieringsåtgärder som ska vidtas i de berörda regionerna och informera kommissionen om dessa program. Kommissionen behöver inte godkänna programmen.

80. Analysen av de nationella omstruktureringsplaner som upprättades av medlemsstaterna visar att beviljandet av diversifieringsstöd baserades på en mängd olika kriterier i medlemsstaterna såsom framgår av bilaga VI.

81. Vidare konstaterade revisionsrätten att några medlemsstater är försenade med genomförandet av de åtgärder som ska ta fram alternativ till sockerbetsodling och sockerproduktion men som ännu inte har blivit helt operativa. Dessa förseningar orsakade ett tidsglapp på flera år mellan det att fabriken stängde och de ekonomiska alternativen var operativa, om de över huvud taget blev det. I december 2009 ändrade kommissionen lagstiftningen och förlängde tidsfristen för att genomföra åtgärden till september 2011 [52].

82. Kommissionen har vidare ingen överblick över konsekvenserna för de regioner som påverkas av diversifieringsstödet trots att medlemsstaterna ska lämna årliga lägesrapporter till kommissionen om bland annat de nationella omstruktureringsprogrammen [53]. Kommissionen har dock inte fastställt förfaranden för att systematiskt kontrollera och utvärdera denna information [54].

Övergångsstöd till heltidsraffinaderier

83. I lagstiftningen fastställs ett övergångsstöd som ska ges till heltidsraffinaderier (150 miljoner euro) för att möjliggöra för dem att anpassa sig till omstruktureringen av sockerindustrin [55]. Med heltidsraffinaderier avses produktionsenheter som raffinerade importerat råsocker antingen som enda verksamhet eller över ett visst tröskelvärde [56].

84. Detta stöd ingick inte i kommissionens första förslag utan tillkom senare efter diskussioner i rådet. Stödet betalades till ett mycket begränsat antal raffinaderier (sju totalt) med belopp som varierade från 1,5 till 94 miljoner euro per raffinaderi.

85. Vid granskningen påträffades inga bevis för att stödet baserades på en teknisk bedömning av raffinaderiernas behov eller att beräkningen av stödbeloppen baserades på objektiva kriterier. De vagt formulerade mål som skulle uppnås (anpassning till omstruktureringen av sockerindustrin) [57] och åtgärder som skulle ingå i affärsplanen för att stöd skulle beviljas (inklusive bidrag till driftskostnader och andra villkor som anses behövas) [58] gör det omöjligt att utvärdera stödets effektivitet eller ändamålsenlighet. Tecken tyder på att stödet främst skulle kompensera heltidsraffinaderier som arbetade med importerat råsocker av sockerrör för den framtida förlusten av deras monopol på råsockerimport. I kommissionens förordning hänvisas endast till förlust av "vissa fördelar" [59] de haft tidigare.

86. I de flesta av de berörda medlemsstaterna finns endast en potentiell stödmottagare. Härigenom åsidosattes den rättsliga bestämmelsen om att medlemsstaterna ska bevilja stödet på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier [60].

Kostnaden för sockerreformen

Ett belopp från omstruktureringsfonden kommer sannolikt att kunna överföras till egfj

87. Enligt lagstiftningen [61] ska "medel som eventuellt finns kvar i omstruktureringsfonden efter det att de utgifter som avses i artikel 1.2 har finansierats [skall] överföras till EGFJ".

88. Den låga nivån på kvotavståenden, i synnerhet under reformens andra år, innebar högre inkomster från tillfälliga omstruktureringsbelopp än kommissionen hade förutspått. De medel som eventuellt finns kvar i omstruktureringsfonden då den avslutas i september 2012 ska överföras till EGFJ. I nuläget beräknas att omkring 640 miljoner euro kommer att finnas kvar.

Andra faktorer som påverkar den samlade kostnaden

89. När kommissionen la fram sitt förslag om reformen beräknades kostnaden för EU-budgeten för den gemensamma organisationen av marknaden för socker under de sju åren från 2007 till 2013 till 10,7 miljarder euro [62]. Detta motsvarar ungefär sju gånger utgiften för den gemensamma organisationen av marknaden för socker under 2006. Baserat på detta uppgav kommissionen att de utgifter som ingick i jordbruksavsnittet i budgeten skulle bli lika stora som för den föregående gemensamma organisationen av marknaden för socker [63].

90. Revisionsrätten konstaterar dock att det finns två andra aspekter med anknytning till sockermarknaden som påverkar EU-budgeten med totalt 1,2 miljarder euro även om de inte direkt debiteras jordbruksavsnittet i budgeten:

a) Produktionsavgiften [64] som uppgick till 498 miljoner euro 2006 avskaffades och ersattes med en schablonavgift på 12 euro per ton. Som en följd av kommissionens internationella åtaganden skulle dock nivån på produktionsavgifter från och med 2006 inte ha upprätthållits eftersom dessa avgifter endast tillämpades på den produktion som översteg konsumtionen.

b) 1,2 miljarder euro har öronmärkts under sjuårsperioden för kompletterande åtgärder för länder som omfattas av sockerprotokollet. Detta stöd har föreslagits AVS-länderna för inkomstbortfallet till följd av de lägre priser de fått för sin historiska preferensimport. Eftersom detta ingår under avdelning 21 "Utvecklingssamarbete och förbindelser med AVS-länderna" har det inte ansetts vara en del av den gemensamma organisationen av marknaden för socker.

91. Sockerreformen utformades för att vara budgetneutral. Mot denna bakgrund konstaterar revisionsrätten att om kostnaderna ovan räknas in blir den samlade kostnaden i EU-budgeten efter reformen för perioden 2007–2013 sannolikt 1,2 miljarder euro högre än före reformen.

Slutsatser och rekommendationer

92. Reformen av sockermarknaden bedömdes vara nödvändig för att anpassa sockersektorn till de grundläggande principerna för den nya gemensamma jordbrukspolitiken med ökad marknadsorientering och för att uppfylla unionens internationella åtaganden.

93. Reformen hade många och varierande mål som delvis var motstridiga och därför svåra att uppnå samtidigt. Vid revisionsrättens granskning bedömdes i vilken utsträckning de viktigaste målen hade uppnåtts så här långt.

Innebar reformen av sockermarknaden att eu:s sockerindustri kommer att vara konkurrenskraftig i framtiden?

94. Målet för reformen var att markant minska (med 6 miljoner ton) den olönsamma produktionskapaciteten i gemenskapen genom att införa ett stort ekonomiskt incitament riktat till de minst produktiva sockerföretagen för att de skulle avstå från sin kvotproduktion. Tanken var att de lågproduktiva produktionsanläggningarnas kvotavståenden skulle höja den genomsnittliga produktiviteten vilket skulle garantera att EU:s industri kommer att vara konkurrenskraftig i framtiden. Emellertid hade varken kommissionen eller medlemsstaterna tillgång till uppgifter om enskilda producenters relativa produktivitet. Samtidigt ställdes tilläggskvoter på 1,5 miljoner ton till förfogande för i första hand köp. Dessa var avsedda för de mer effektiva producenterna.

95. Under reformens två första år avstod producenter frivilligt endast från 2,2 miljoner ton vilket tyder på att de producenter som åtgärden riktades till ansåg att de incitament som erbjöds inte var tillräckligt attraktiva. Reformprocessen ändrades därför i flera avseenden 2007 och det skapades ett starkt incitament för alla producenter att avstå från åtminstone en viss procentandel av sin kvot. Så även om den önskade kvotminskningen åstadkoms kunde den alltså inte uppnås genom att endast de minst konkurrenskraftiga fabrikerna slutade producera.

96. Vid granskningen påträffades fall där företag hade avstått från de tilläggskvoter som de hade fått eller köpt. Det finns ingen logik i att först ställa tilläggskvoter till förfogande och senare sträva efter att minska dem. När det gäller tilläggskvoter för isoglykos fick dessutom företag betalt till och med när de avstod från kvoter som de just hade beviljats utan kostnad. Den aktuella kostnaden på omkring 97 miljoner euro kan inte försvaras.

97. Även om reformerna delvis kompenserade sockerbetsodlarna för det inkomstbortfall som blev följden av de kraftigt sänkta minimipriser som betalades för sockerbetor, hade de införda åtgärderna begränsad effekt på deras enskilda konkurrenskraft.

98. Som revisionsrätten också konstaterade i sin förra rapport [65] leder bibehållandet av den rigiditet och de restriktioner som är inbyggda i det nuvarande kvotsystemet till att produktionskapaciteten blir onödigt rigid och att utrymmet för både odlare och producenter att öka effektiviteten krymper.

99. Den övergripande slutsatsen är att målet att stabilisera marknaden genom en frivillig minskning av kvotproduktionen med 6 miljoner ton fick företräde över målet att minska den olönsamma produktionskapaciteten i gemenskapen. Följaktligen innebar inte reformprocessen att den framtida konkurrenskraften för sockerindustrin i EU garanterades fullt ut. Det är därför troligt att EU:s sockersektor även fortsättningsvis i hög grad kommer att påverkas av tryck utifrån.

Rekommendation 1

Till följd av det rådande trycket utifrån kan kommissionen tvingas att föreslå ytterligare justeringar av den inre produktionen. Skulle detta ske rekommenderar revisionsrätten att instrumenten och åtgärderna utformas så att övergripande enhetlighet garanteras och att de baseras på grundliga tekniska behovsbedömningar samt objektiva och icke-diskriminerande kriterier.

Rekommendation 2

Med tanke på sockersektorns betydelse för jordbruksekonomin rekommenderar revisionsrätten att kommissionen lägger fram förslag på åtgärder för att ta bort den rigiditet och de restriktioner i det nuvarande kvotsystemet som inverkar negativt på odlarnas och producenternas konkurrenskraft.

Innebar reformen av sockermarknaden att marknaderna stabiliserades och tillgången på socker garanterades?

100. Sockermarknaden påverkades av den dubbla effekten av ökad import och minskade möjligheter till subventionerad export. Med dessa förutsättningar har den inre produktionsnivå som krävs för att uppfylla EU:s behov blivit den centrala faktorn när det gäller att stabilisera marknaden. Framtida importökningar leder troligen till att ytterligare kvoter dras tillbaka, vilket får som konsekvens att EU:s sockerproduktion minskar ytterligare.

101. Revisionsrättens slutsats är att även om man så här långt har uppnått marknadsstabilitet har det skett genom att använda produktionskvoter som för närvarande fastställer den högsta tillåtna inre produktionen till en nivå som motsvarar cirka 85 % av EU:s förbrukning av en produkt som är strategisk för den agroindustriella och den kemiska industrin vilket ökar EU:s importberoende samtidigt som leveranserna på världsmarknaden domineras av ett fåtal exporterande länder.

Rekommendation 3

Revisionsrätten rekommenderar att kommande beslut som påverkar EU:s sockerproduktion tar hänsyn till vilken nivå på den inre sockerproduktionen som bedöms vara nödvändig med tanke på fördragets mål om att trygga försörjningen.

102. Konsumenterna ska ha tillgång till varor till skäliga priser [66]. Reformen har utformats för att sänka priserna på socker med upp till 36 % [67]. På grund av den komplexa prisbildningsprocessen är det mycket svårt att fastställa i vilken utsträckning en sänkning av referenspriset på bulksocker kommer att påverka det pris som betalas av slutkonsumenten. Samtidigt som kommissionen underströk behovet av att garantera att sjunkande råvarupriser utan dröjsmål kommer konsumenterna till godo visar studier som kommissionen låtit göra att det är osannolikt att sänkta priser på bulksocker förs vidare till slutkonsumenten.

Rekommendation 4

Revisionsrätten medger att prisbildningen inom livsmedelssektorn är särskilt komplex men anser dock att den måste övervakas regelbundet av kommissionen. Kommissionen och medlemsstaterna måste se till att konkurrenslagstiftningen tillämpas korrekt inom sektorn så att fördragets mål om att tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser garanteras.

Gjorde de särskilda instrumenten/ordningarna att anpassningsproblemen i samband med reformen kunde åtgärdas och lindras?

103. När sockerbetsproduktionen upphör och fabriker lägger ned får det stora direkta och indirekta konsekvenser för den berörda jordbruksbefolkningen och de berörda regionerna, däribland att ett stort antal arbetstillfällen försvinner. I lagstiftningen ingick den tillfälliga omstruktureringsfonden som skulle finansiera särskilda instrument för att behandla och lindra anpassningsproblemen.

104. Vid granskningen konstaterades att varken kommissionen eller de berörda medlemsstaterna hade infört en lämplig uppföljning av de sociala konsekvenserna av omstruktureringen. Det finns alltså inga heltäckande uppgifter om effekterna av kvotavståenden på de lokala ekonomierna.

105. Vidare var diversifieringsstödåtgärderna ännu inte fullt operativa i några medlemsstater då granskningsbesöken gjordes. Tidsglappet mellan stängningen av fabriken och genomförandet av diversifieringsåtgärder kan leda till svårigheter i de regioner som drabbas.

106. Stängningen av fabriksanläggningar skulle åtföljas av lämpliga åtgärder för att demontera fabriksanläggningar och återställa miljön vid fabrikerna. Vid granskningen konstaterades dock fall där producenterna var sena med att uppfylla dessa miljöåtaganden.

107. När det gäller övergångsstödet till heltidsraffinaderier påträffades vid granskningen inga uppgifter som visade att stödet baserades på en teknisk behovsbedömning eller att beräkningen av stödbeloppen baserades på objektiva kriterier.

108. Det är ännu inte möjligt att få en samlad bild av i vilken omfattning de införda instrumenten har lindrat de betydande direkta och indirekta sociala och ekonomiska konsekvenserna för jordbruksbefolkningen i de berörda regionerna.

Rekommendation 5

Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen och medlemsstaterna skyndsamt vidtar åtgärder för att se till att diversifieringsåtgärderna snabbt blir operativa och leder till att det kommer fram alternativ till produktionen av sockerbetor och socker.

Rekommendation 6

Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen och medlemsstaterna deltar mer aktivt när det gäller att se till att de stängda fabrikerna fullt ut uppfyller sina miljöåtaganden.

Kostnaden för reformen

109. Revisionsrätten konstaterar att om det tas hänsyn till tilläggskostnader som inte direkt belastar jordbruksavsnittet i budgeten, det vill säga kostnaden för kompletterande åtgärder till de AVS-länder som omfattas av sockerprotokollet, blir den samlade kostnaden i EU-budgeten efter reformen för perioden 2007–2013 sannolikt 1,2 miljarder euro högre än före reformen.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Michel Cretin, som ordförande vid dess sammanträde i Luxemburg den 21 juli 2010.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Den enda fabrik i EU som framställde socker från sockerrör (med undantag från de fabriker som ligger i de yttersta randområdena) stängde 2006.

[2] Den gemensamma organisationen av marknaden för socker inrättades genom rådets förordning nr 1009/67/EEG, (EGT 308, 18.12.1967, s. 1). Nu regleras den gemensamma organisationen av marknaden för socker av rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden) (EUT L 299, 16.11.2007, s. 1).

[3] Kostnaderna för exportbidragen täcktes delvis av avgifter som lades på producenterna. I punkt 46 i revisionsrättens särskilda årsrapport nr 20/2000 sägs: "Den årliga exporten av sockeröverskottet kostar EU:s budget cirka 1500 miljoner euro. Av dessa återfås 800 miljoner euro genom produktionsavgifter."

[4] Under 2005 producerade EU 20,3 miljoner ton socker och konsumerade 15,6 miljoner ton. EU importerade 2,3 miljoner ton råsocker och exporterade 7,5 miljoner ton, varav 2,5 miljoner ton subventionerades av EU genom exportbidrag.

[5] Genom rådets förordning (EG) nr 318/2006 (EGT L 58, 28.2.2005, s. 1) fastställdes kvoten för isoglukos till 507680 ton (EU-25). Den har därefter uppdaterats flera gånger för att ta hänsyn både till nya användningsområden och till kvotavståenden och uppgår för närvarande till 690441 ton (EU-27) (senaste uppdateringen genom förordning (EG) nr 1234/2007). I USA står produktionen av isoglukos för uppskattningsvis hälften av produktionen av naturliga sötningsmedel.

[6] Genomsnittlig årlig export för regleringsåren 2003/04, 2004/05 och 2005/06 – Kommissionen: Jordbruket i Europeiska unionen – Statistisk och ekonomisk information 2007.

[1001] När uppgifter från Bulgarien och Rumänien har en väsentlig effekt anges detta.

[7] Madagaskar, Malawi, Moçambique, Tanzania, Uganda, Zambia.

[8] Rättslig grund: rådets förordningar (EG) nr 318/2006,(EG) nr 319/2006 och (EG) nr 320/2006 (EUT L 58, 28.2.2006, s. 1, 32 och 42). Rådets förordning (EG) nr 318/2006 har därefter upphävts och ersatts av rådets förordning (EG) nr 1234/2007. Tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 320/2006 anges i kommissionens förordning (EG) nr 968/2006 (EUT L 176, 30.6.2006, s. 32).

[9] I denna siffra ingår sockerersättningsmedlen isoglukos och inulinsirap.

[10] Under den tidigare gemensamma organisationen av marknaden för socker kunde producenter sälja socker av standardkvalitet till nationella interventionsorgan till interventionspriset som då blev ett lägsta grossistpris inom EU.

[11] I den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden för socker finns inget interventionspris men kommissionen har angett ett referenspris runt vilket grossistpriset på världsmarknaden bör fluktuera.

[12] Det viktade genomsnittet av minimipriset för A och B kvotsockerbetor efter avdrag för avgifter för regleringsåren 2003/04 och 2004/05.

[13] Kommissionens förordningar (EG) nr 900/2007 (EUT L 196, 28.7.2007,s. 26), (EG) nr 947/2008, (EG) nr 948/2008 och (EG) nr 951/2008 (EUT L 258, 26.9.2008, s. 60, 61 och 66) för socker i fast form, sirap och andra sockerlösningar och socker i form av varor som inte omfattas av bilaga I till fördraget.

[14] Systemet med samlat gårdsstöd kompenserade sockerbetsodlare för omkring två tredjedelar av den inkomstminskning som berodde på prissänkningarna, det vill säga att en tredjedel kompenserades inte.

[15] Artikel 1 i förordning (EG) nr 320/2006: "Omstruktureringsfonden skall ingå i garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. Från och med den 1 januari 2007 skall den ingå i Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ)… Den tillfälliga omstruktureringsavgift som avses i artikel 11 skall betraktas som inkomst avsedd för omstruktureringsfonden i enlighet med artikel 18.2 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002. Medel som eventuellt finns kvar i omstruktureringsfonden efter det att de utgifter som avses i artikel 1.2 har finansierats skall överföras till EGFJ."

[16] Artikel 1 i förordning (EG) nr 320/2006: "Medel som eventuellt finns kvar i omstruktureringsfonden efter det att de utgifter som avses i artikel 1.2 har finansierats skall överföras till EGFJ." Tidsfristen förlängdes till 2012 genom kommissionens förordning (EG) nr 1204/2009.

[17] Artikel 3.6 i förordning (EG) nr 320/2006, ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1261/2007 (EUT L 283, 27.10.2007, s. 8).

[18] Dessutom avsattes i förordning (EG) nr 320/2006 14 miljoner euro i övergångsstöd till vissa medlemsstater (Österrike 9 miljoner euro och Sverige 5 miljoner euro). I enlighet med artikel 9: "I samband med det nationella omstruktureringsprogram som avses i artikel 6.3 a) skall ett stöd på högst 9 miljoner EUR beviljas i Österrike för investeringar i insamlingscentraler för sockerbetor och annan logistisk infrastruktur som behövs till följd av omstruktureringen, b) skall ett stöd på högst 5 miljoner EUR beviljas i Sverige till direkt och indirekt fördel för sockerbetsodlare på Gotland och Öland som upphör med sockerproduktion som en del av den nationella omstruktureringen."

[1002] Eventuella återstående medel som inte utnyttjats kommer att överföras till EGFJ (beräknas för närvarande till 0,64 miljarder euro).

[19] Producenterna i dessa medlemsstater stod för över 70 % av de sockerkvoter som avstods varje år med omstruktureringsfonden.

[20] Revisionsrättens särskilda rapport nr 20/2000 om förvaltningen av den gemensamma organisationen av marknaden för socker (EGT C 50, 15.2.2001).

[21] Skäl 1 i förordning (EG) nr 320/2006.

[22] Skäl 5 i förordning (EG) nr 320/2006.

[23] Uppdatering av konsekvensbedömningen av den 22 juni 2005, SEK(2005) 808.

[1003] Uppdelning av medlemsstaterna efter deras kombinerade lönsamhet som kan påverka den troliga minskningen av sockerproduktionen. (Tabell 3 i kommissionens uppdatering av konsekvensbedömningen (Update of impact assessment [SEK(2003) 1022])

[1004] Med ursprunglig kvot avses den kvot som tilldelades medlemsstaterna i enlighet med bilaga III till förordning (EG) nr 318/2006 för regleringsåret 2006/07 tillsammans med ytterligare kvoter som köptes 2006/07 och 2007/08.

[1005] I övriga medlemsstater ingår Rumäninen, Bulgarien, de franska utomeuropeiska departementen och den autonoma regionen Azorerna.

[24] Grekland, Ungern, Italien och Spanien.

[25] Rådets förordning (EG) nr 1260/2007 av den 9 oktober 2007 om ändring av förordning (EG) nr 318/2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (EUT L 283, 27.10.2007, s. 1).

[26] Förordning (EG) nr 320/2006.

[27] Artiklarna 8 och 9 i förordning (EG) nr 318/2006.

[28] Isoglukosproducenterna var berättigade till stöd för delvis demontering (om de inte demonterade hela stärkelsefabriken) och därför fås beloppet fram genom att kompensationsstödet multipliceras med varje ton som avståtts under regleringsåret, (det vill säga 547,50 euro × 32664 som avstods under 2007/08 + 468,75 euro × 60568 ton som avstods under 2008/09 + 390,00 euro × 129083 euro som avstods 2009/10.

[29] Punkt 72 d i revisionsrättens särskilda rapport nr 20/2000.

[30] Punkt 83 i revisionsrättens särskilda rapport nr 20/2000.

[31] Punkt 23 d i revisionsrättens särskilda rapport nr 20/2000.

[32] KOM(2004) 0499 slutlig från kommissionen till rådet och Europaparlamentet — Fullbordandet av en hållbar modell för Europas jordbruk genom den reformerade gemensamma jordbrukspolitiken — reformen av sockersektorn.

[33] Trygga försörjningen och stabilisera marknaderna är två mål för den gemensamma jordbrukspolitiken som anges i artikel 39 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (det så kallade Lissabon-fördraget), tidigare artikel 33 i EG-fördraget, och gäller därför också för den gemensamma organisationen av marknaden för socker.

[34] 36 % är skillnaden mellan interventionspriset före respektive efter reformen.

[35] Artikel 39 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (tidigare artikel 33 i EG-fördraget).

[36] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om livsmedelspriser i Europa – KOM(2008) 821 slutlig.

[37] En utvärdering av den gemensamma organisationen av marknaderna inom sockersektorn (Evaluation of the Common Organisations of the Markets in the Sugar Sector) som gjorts av ett ekonomiskt institut i Nederländerna (Netherlands Economic Institute) och en studie om prisöverföring inom jordbrukets livsmedelsindustri (Price transmission in the agri-food sector) som gjorts av AgraCEAS Consulting Ltd.

[38] I utvärderingen av den gemensamma organisationen av marknaderna inom sockersektorn sägs att det bör noteras att produkter med sockerinnehåll i allmänhet har låg priselasticitet för efterfrågan. Producenterna av dessa produkter bryr sig inte särskilt mycket om en prisökning på socker eftersom de kan föra över de högre kostnaderna till slutkonsumenten utan att försäljningsvolymen minskar drastiskt. De är i allmänhet för sänkta sockerpriser eftersom detta gör att de kan föra merparten av kostnadsbesparingen till sin vinstmarginal. Det finns inget starkt incitament för att föra över dessa besparingar till slutkonsumenten. (s. 76 i Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector av the Netherlands Economic Institute)

[39] I samma rapport sägs också att skillnaderna i kostnader mellan medlemsstaterna när det gäller sockerdistribution och försäljning till konsument orsakas av skillnader i marknadsstrukturen (förekomst av monopolistiska marknader eller marknader med köparmonopol, (miss)bruk av marknadsstyrka) och det (makro)ekonomiska och politiska klimatet. Skillnader återspeglas i olika kostnader för transporter, arbetskraft, investeringar, mervärdesskatter och skatter på vinster etc. som tillsammans utgör kostnadssidan i distributions- och konsumentledet. Dessa olika kostnader visar sig i olika priser i konsumentledet (s. 77 i Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector av the Netherlands Economic Institute).

[40] Skäl 2 i förordning (EG) nr 318/2006.

[41] På samma sätt beräknades i en studie gjord av EuroCARE i juli 2003 att de indirekta arbetstillfällena i anslutning till sockerfabrikerna var dubbelt så många som de direkta arbetstillfällena (Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO).

[42] Artikel 3.5 i förordning (EG) nr 320/2006.

[43] Det bör noteras att det i artikel 3.6 i förordning (EG) nr 320/2006 angavs "minst 10 %" tills att det ändrades till "10" genom förordning (EG) nr 1261/2007.

[44] Artikel 4.3f i förordning (EG) nr 320/2006.

[45] Kommissionens förordning (EU) nr 1204/2009 av den 4 december 2009 om ändring av förordning (EG) nr 968/2006 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 320/2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen (EUT L 323, 10.12.2009, s. 64).

[46] Artikel 3.6 i förordning (EG) nr 320/2006 såsom ändrad genom förordning (EG) nr 1261/2007.

[47] I Polen fanns ingen sammanslutning för maskinentreprenörer så de nationella myndigheterna valde ut tre entreprenörer för samråd.

[48] Förordning (EG) nr 1260/2007.

[49] Artikel 6 i förordning (EG) nr 320/2006.

[50] Rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU), (EUT L 277, 21.10.2005, s. 1).

[51] Artikel 7 i förordning (EG) nr 320/2006.

[52] Förordning (EU) nr 1204/2009.

[53] Artikel 24 i förordning (EG) nr 968/2006.

[54] De enda kontroller kommissionen gör i medlemsstaterna utförs av enheten för avslutande av räkenskaperna vid GD Jordbruk och gäller hur förordningarna efterlevs.

[55] Artikel 8 i förordning (EG) nr 320/2006.

[56] Artikel 2 i förordning (EG) nr 320/2006.

[57] Artikel 8 i förordning (EG) nr 320/2006.

[58] "Investering, nedmontering av produktionsanläggningar, bidrag till driftskostnader, villkor för avskrivning av utrustning och andra villkor som anses behövas för att anpassa sig till den nya situationen" (artikel 15 i förordning (EG) nr 968/2006).

[59] Skäl 10 i förordning (EG) nr 968/2006 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 320/2006: "I syfte att göra det lättare för heltidsraffinaderier som förlorat vissa fördelar de haft genom den marknadsordning för sockersektorn som fastställts genom rådets förordning (EG) nr 1260/2001 av den 19 juni 2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker att anpassa sig till den nya situation som uppstår när förordning (EG) nr 318/2006 av den 20 februari 2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker fastställs i förordning (EG) nr 320/2006 ett övergångsstöd till de medlemsstater där heltidsraffinaderier enligt förordning (EG) nr 1260/2001 tidigare var belägna."

[60] Artikel 8.3 i förordning (EG) nr 320/2006.

[61] Artikel 1 i förordning (EG) nr 320/2006.

[62] I detta belopp ingår beräkningar som gjorts för budgetramen 2007–2013. Budgeten därefter bestäms genom en kommande överenskommelse.

[63] Avsnitt 5 om sockerreformförslagens konsekvenser för budgeten i kommissionens förslag KOM(2005) 263 slutlig.

[64] Produktionsavgiften kunde vara för en del av kvoterna (så kallade B-kvoter) upp till 39,5 % av interventionspriset (631 euro per ton), det vill säga 249 euro per ton (artikel 15 i förordning (EG) nr 1260/2001).

[65] Revisionsrättens särskilda rapport nr 20/2000 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker.

[66] I artikel 33 i EG-fördraget som blev artikel 39 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (det så kallade Lissabon-fördraget) anges att ett av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken ska vara att tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser.

[67] 36 % är skillnaden mellan interventionspriset före respektive efter reformen.

--------------------------------------------------

BILAGA I

ÖVERSIKT ÖVER OMSTRUKTURERINGSFONDENS FAKTISKA INKOMSTER OCH BERÄKNADE UTGIFTER

Källa: Revisionsrättens revisorer använde de siffror om kvotavståenden som lämnades av kommissionen (enhet C.5 vid GD Jordbruk) för att beräkna beloppen ovan.

(miljoner euro) |

Medlemsstat | Inkomster totalt | Utgifter |

Omstruktureringsstöd [1] | Diversifierings-stöd [2] | Övergångsstöd [3] | Totalt |

(A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) +(C) + (D) |

Belgien | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 |

Bulgarien | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 |

Tjeckien | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 |

Damark | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 |

Tyskland | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 |

Irland | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 |

Grekland | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 |

Spanien | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 |

Frankrike | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 |

Italien | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 |

Lettland | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 |

Litauen | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 |

Ungern | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 |

Nederländerna | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 |

Österrike | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 |

Polen | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 |

Portugal | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 |

Rumänien | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 |

Slovenien | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 |

Slovakien | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 |

Finland | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 |

Sverige | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 |

Storbritannien | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 |

TOTALT | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 |

[1] Inkluderar även den retroaktiva betalningen.

[2] Inkluderar både stöd och kompletterande stöd för diversiering.

[3] I enlighet med artiklarna 8 och 9 i förordning (EG) nr 320/2006 (övergångsstöd till heltidsraffinaderier och vissa medlemsstater).

--------------------------------------------------

BILAGA II

ÖVERSIKT ÖVER KVOTER SOM MEDLEMSSTATERNA AVSTOD FRÅN

A- Socker

(ton vitsocker) |

Medlemsstat | Ursprunglig kvot [1] | Kvotavståenden under det givna regleringsåret | Tillgängliga kvoter från regleringsåret 2009/10 | Andel i procent av avstådda kvoter |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A |

Frankrike [2] | 4120687 | | | -683 655 | | 3437032 | 16,6 % |

Tyskland | 3655456 | | | -757 200 | | 2898256 | 20,7 % |

Polen | 1772477 | | | -366 869 | | 1405608 | 20,7 % |

Storbritannien | 1221474 | | | -165 000 | | 1056474 | 13,5 % |

Nederländerna | 931435 | | | -126 547 | | 804888 | 13,6 % |

Belgien | 882301 | | | -206 066 | | 676235 | 23,4 % |

Italien | 1557443 | -778 737 | -24 861 | -245 467 | | 508378 | 67,4 % |

Spanien | 996961 | -93 119 | -16 679 | -256 578 | -132 106 | 498479 | 50,0 % |

Tjeckien | 474932 | | -102 473 | | | 372459 | 21,6 % |

Danmark | 452466 | | | -80 083 | | 372383 | 17,7 % |

Österrike | 405812 | | | -54 785 | | 351027 | 13,5 % |

Sverige | 385984 | -42 562 | | -50 236 | | 293186 | 24,0 % |

Grekland | 317502 | | -158 800 | | | 158702 | 50,0 % |

Slovakien | 216037 | | -70 133 | -33 584 | | 112320 | 48,0 % |

Ungern | 406684 | | -108 093 | -193 171 | | 105420 | 74,1 % |

Rumänien [3] | 109164 | | | -4 475 | | 104689 | 4,1 % |

Litauen | 111010 | | | -20 758 | | 90252 | 18,7 % |

Finland | 146087 | | -56 087 | -9 001 | | 80999 | 44,6 % |

Portugal [4] | 79671 | -35 218 | -19 500 | -15 000 | | 9953 | 87,5 % |

Slovenien | 52973 | | -52 973 | | | 0 | 100,0 % |

Lettland | 66505 | | -66 505 | | | 0 | 100,0 % |

Irland | 199260 | -199 260 | | | | 0 | 100,0 % |

Bulgarien [3] | 4752 | | | -4 752 | | 0 | 100,0 % |

TOTALT | 18567073 | -1 148896 | -676 104 | -3 273227 | -132 106 | 13336740 | 28,2 % |

| Sockerkvoter som avstods totalt = 5230333 | |

B- Inulinsirap

(ton sockerekvivalenter) |

Medlemsstat | Ursprunglig kvot | Kvotavståenden under det givna regleringsåret | Tillgängliga kvoter från reglerings-året 2009/10 | Andel i procent av avstådda kvoter |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Belgien | 215246 | -215 246 | | | | 0 | 100,0 % |

Nederländerna | 80950 | -80 950 | | | | 0 | 100,0 % |

Frankrike | 24521 | -24 521 | | | | 0 | 100,0 % |

Totalt | 320717 | -320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % |

| Insulinsirapkvoter som avstods totalt = 320717 | |

C- Isoglukos

Källa: Revisionsrätten baserat på uppgifter från kommissionen (GD Jordbruk).

(ton torrsubstans) |

Medlemsstat | Ursprunglig kvot [5] | Kvotavståenden under det givna regleringsåret | Tillgängliga kvoter från reglerings-året 2009/10 | Andel i procent av avstådda kvoter |

| | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | |

| (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A |

Ungern | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % |

Belgien | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % |

Bulgarien [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % |

Slovakien | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % |

Tyskland | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % |

Spanien | 131423 | | -5 000 | -3 000 | -69 613 | 53810 | 59,1 % |

Polen | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % |

Italien | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % |

Portugal | 15871 | | | -3 371 | | 12500 | 21,2 % |

Frankrike | 27664 | | -27 664 | | | 0 | 100,0 % |

Storbritannien | 43592 | | | | -43 592 | 0 | 100,0 % |

Nederländerna | 14563 | | | -14 563 | | 0 | 100,0 % |

Grekland | 20636 | | | -20 636 | | 0 | 100,0 % |

Rumänien [6] | 15879 | | | | -15 879 | 0 | 100,0 % |

Finland | 18999 | | | -18 999 | | 0 | 100,0 % |

TOTALT | 912758 | 0 | -32 664 | -60 569 | -129 084 | 690441 | 24,4 % |

| Isoglukoskvoter som avstods totalt = 222317 | |

[1] Med ursprunglig kvot avses de kvoter som tilldelades medlemsstaterna i enlighet med bilaga III till förordning (EG) nr 318/2006 för regleringsåret 2006/07 tillsammans med tillägskvoter som köptes 2006/07 och 2007/08.

[2] Kvoter för de franska utomeuropeiska departementen inräknade (480 245 ton).

[3] Kvoter tillgängliga först 2007/08 (nya medlemsstater i EU från 2007).

[4] Kvoter för den autonoma regionen Azorerna inräknade (9 953 ton).

[5] Med ursprunglig kvot avses de kvoter som tilldelades medlemsstaterna i enlighet med bilaga III till förordning (EG) nr 318/2006 för regleringsåret 2006/07 tillsammans med tilläggskvoter som beviljades från 2006/07, 2007/08, 2008/09.

[6] Kvoter tillgängliga först från 2007/08 (nya medlemsstater i EU från 2007) ttillsammans med tilläggskvoter beviljade till 2009/10.

--------------------------------------------------

BILAGA III

UPPDELNING AV MEDLEMSSTATERNA EFTER KOMBINERAD LÖNSAMHET OCH AVSTÅDDA SOCKERKVOTER

Källa: Kommissionen (enhet C.5 vid GD Jordbruk)

(ton vitsocker) |

Medlemsstat | Nivå på kombinerad lönsamhet [1] | Faktisk effekt av reformen |

Ursprunglig kvot [2] | Kvot som avstods under de två första åren | Kvot som avstods för 2008/09 [3] | Andel i procent av ursprunglig kvot som avstods | Andel i procent av den totala kvot som avstods | Kvot tillgänglig från 2009/10 |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ B totalt+C totalt | (F) = A+B+C |

Irland | Låg | 2143923 | -1 216376 | -260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 |

Grekland |

Italien |

Portugal (fastlandet) |

Tjeckien | Medelhög | 2923655 | -566 062 | -725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 |

Danmark |

Spanien [3] |

Lettland |

Litauen |

Ungern |

Slovakien |

Slovenien |

Finland |

Belgien | Hög | 12895381 | -42 562 | -2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 |

Tyskland |

Frankrike (utom de utomeuropeiska departementen) |

Nederländerna |

Österrike |

Polen |

Sverige |

Storbritannien |

Övriga medlemsstater [4] | Ingår ej | 604114 | 0 | -9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 |

TOTALT | 18567073 | -1 825000 | -3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 |

[1] Uppdelning av medlemsstaterna efter deras kombinerade lönsamhet som kan påverka deras troliga minskning av sockerproduktionen. (Tabell 3 i kommissionens uppdatering av konsekvensbedömningen (Update of impact assessment (SEK(2003) 1022).)

[2] Med ursprunglig kvot avses den kvot som tilldelades medlemsstaterna i enIighet med bilaga III till förordning (EG) nr 318/2006 för regleringsåret 2006/07 tillsammans med ytterligare kvoter som köptes 2006/07 och 2007/08.

[3] Kvoter på 132 106 ton som avstods i Spanien för regleringsåret 2009/10 ingår under 2008/09.

[4] I övriga medlemsstater ingår Rumänien, Bulgarien, de franska utomeuropeiska departementen och den autonoma regionen Azorerna.

--------------------------------------------------

BILAGA IV

ÖVERSIKT ÖVER DET TILLGÄNGLIGA STÖDET TILL PRODUCENTER OCH DERAS DIREKTA NEDLÄGGNINGSKOSTNADER

Källa: Planer för och läges-/slutrapporter om omstruktureringen från producenter i de granskade medlemsstaterna.

Granskad medlemsstat | Tjeckien | Tyskland | Irland | Grekland [1] | Spanien | Frankrike | Italien | Polen |

Antalet stängda sockerfabriker | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 |

(A)Sockerkvoter som avstods för de stängda fabrikerna (1 000 ton vitsocker) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 |

(miljoner euro) |

(B)Totalt omstruktureringsstöd tillgängligt för producenten – inklusive retroaktiva betalningar för de stängda fabrikerna | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 |

(C)Direkta nedläggningskostnader totalt [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 |

för tillgångar, nedskrivningar av lager | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 |

för sociala kostnader (avgångsvederlag, pensioner, utbildning, omplacering) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 |

för nedmontering och andra nedläggningskostnader | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 |

Skillnad mellan omstruktureringsstödet och de direkta nedläggningskostnaderna (B-C) | 10 | 237 | -45 | 51 | 11 | 254 | 216 | 68 |

Omstruktureringsstöd per avstått ton exkl. direkta nedläggningskostnader (B-C)/A | 98 | 322 | -226 | 321 | 22 | 390 | 206 | 230 |

[1] De två fabrikerna ska ställas om till produktion av biomassa (ansökan endast om stöd för delvis nedläggning).

[2] Förlust av framtida vinst ansågs inte vara en direkt nedläggningskostnad.

--------------------------------------------------

BILAGA V

GENOMFÖRANDET AV DIVERSIFIERINGSSTÖDET

Källa: Kommissionen (enhet C.5 vid GD Jordbruk).

(euro) |

Medlemsstat | Beviljat diversifieringsstöd för 2006–2010 [1] |

Stöd för diversifiering | Kompletterande stöd för diversifiering | Totalt |

(A) | (B) | (C) | (D) = (B)+(C) |

Belgien | 19328991 | 0 | 19328991 |

Bulgarien | 445738 | 445738 | 891475 |

Tjeckien | 11220772 | 0 | 11220772 |

Danmark | 7511785 | 0 | 7511785 |

Tyskland | 71025341 | 0 | 71025341 |

Irland | 21818970 | 21818970 | 43637940 |

Grekland | 17388600 | 8694300 | 26082900 |

Spanien | 46394042 | 23197021 | 69591063 |

Frankrike (utom de utomeuropeiska departementen) | 64126854 | 0 | 64126854 |

Italien | 111018706 | 55509353 | 166528059 |

Lettland | 7282298 | 7282298 | 14564595 |

Litauen | 1947100 | 0 | 1947100 |

Ungern | 29955623 | 22466717 | 52422341 |

Nederländerna | 11870109 | 0 | 11870109 |

Österrike | 5138833 | 0 | 5138833 |

Polen | 34412305 | 0 | 34412305 |

Portugal (fastlandet) | 7398621 | 7398621 | 14797242 |

Rumänien | 419772 | 0 | 419772 |

Slovenien | 5800544 | 5800544 | 11601087 |

Slovakien | 10829743 | 5414871 | 16244614 |

Finland | 6985820 | 0 | 6985820 |

Sverige | 9372676 | 0 | 9372676 |

Storbritannien | 15477000 | 0 | 15477000 |

TOTALT | 517170242 | 158028432 | 675198674 |

[1] I diversifieringsstödet ingår både stödet för diversifiering (artikel 6 i förordning (EG) nr 320/2006) och det kompletterande stödet för diversifiering (artikel 7 i förordning (EG) nr 320/2006).

--------------------------------------------------

BILAGA VI

EXEMPEL PÅ MEDLEMSSTATERNAS OLIKA KRITERIER FÖR BEVILJANDE AV DIVERSIFIERINGSSTÖD

Beviljandet av diversifieringsstöd var baserat på en mängd olika kriterier som varierade mellan medlemsstaterna, som till exempel att

- i Irland beviljades allt diversifieringsstöd till odlare som hade förlorat sin rätt att leverera utan att de behövde visa att de hade haft diversifierings kostnader.

- i Tjeckien fick odlarna också allt diversifieringsstöd men det begränsades till en del av kostnaden för nyinköpta jordbruksmaskiner,

- i Italien och Polen gick diversifieringsstödet till diversifieringsprojekt som genomfördes av odlare och andra typer av stödmottagare, i första hand små och medelstora företag,

- i Frankrike, Tyskland och Spanien beviljade de regionala myndigheterna diversifieringsstöd till olika åtgärder av landsbygdsutvecklingstyp som var riktade till odlare, små och medelstora företag samt lokala myndigheter.

--------------------------------------------------

BILAGA VII

ORDFÖRKLARINGAR MED CENTRALA BEGREPP OCH FÖRKORTNINGAR

"Allt utom vapen" : Ett ensidigt initiativ som antogs av rådet som förordning (EG) nr 416/2001 den 26 februari 2001 och som ger tillgång till den europeiska marknaden utan tullar eller kvoter för alla produkter, utom vapen och ammunition, med ursprung i de minst utvecklade länderna (MUL: en kategori av länder som upprättats av FN på grundval av specifika utvecklingsindikatorer). Initiativet ingår i en flerårig ordning med allmänna tullförmåner och presenterades som en utvidgning till alla sektorer av den förmånsbehandling som redan gällde inom de flesta områden av handeln med MUL. Därför förväntades ingen större effekt för EU:s del, utom när det gällde bananer, ris och socker för vilka det fulla genomförandet senarelades till en övergångsperiod som slutade 2006 för bananer och 2009 för ris och socker.

AVS : Afrika, Västindien och Stillahavsområdet.

Betsocker och rörsocker : Socker framställs antingen av sockerbetor eller sockerrör. Sock