A4-0204/98

Resolution om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om framtidens marknad för fiskeprodukter i Europeiska unionen: ansvar, partnerskap, konkurrenskraft (KOM(97)0719 - C4-0029/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(97)0719 - C4-0029/98),

- med beaktande av rådets förordning (EEG) 3759/92 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter ((EGT L 388, 31.12.1992, s. 1.)),

- med beaktande av betänkandet från fiskeriutskottet (A4-0204/98), och av följande skäl:

A. Fisk är en bristvara både i gemenskapens vatten och globalt och stora ansträngningar måste göras för att fiskeresurserna skall kunna förvaltas och användas på ett ansvarsfullt sätt.

B. Det är viktigt med ett ansvarsfullt saluförande av fisk för att kunna motivera åtgärderna för resursförvaltning och som ett medel att befästa sektorns utveckling på internationell nivå.

C. Slöseri är oacceptabelt och både marknadspolitiken och alla andra delar av den gemensamma fiskeripolitiken måste vara utformade på ett sådant sätt att de kraftfullt avskräcker från sådant.

D. Kommissionen har ansvar för att ett ansvarsfullt fiske bedrivs. Därför måste handelsutbytet inom fiskerisektorn uppmärksammas så att alla led i denna handel till och från gemenskapen respekterar villkoren för en hållbar utveckling av fisket. Man får inte heller glömma skyldigheten att ständigt göra konsumenterna medvetna om detta genom alla tillgängliga medel, som till exempel informationskampanjer och identitetsmärkning.

E. Marknaden för fiske- och vattenbruksprodukter kännetecknas av en ständigt ökande efterfrågan, en motsvarande ökning av importmängderna och en allt mindre andel för produkterna från gemenskapen, vilka i dagens läge svarar för endast något över 40 % av det totala utbudet.

F. En faktor som begränsar all protektionism är att gemenskapen är beroende av import och dessutom av de olika internationella förpliktelser som gemenskapen har förbundit sig att uppfylla. Det är också det ovannämnda importberoendet som motiverar att EU importerar en så stor volym fiskprodukter till 0 tullavgift. Denna import uppgår för närvarande till 65 % av den totala fiskimporten.

G. Med tanke på den internationella konkurrensen är det absolut nödvändigt att sträva efter att gemenskapens färskvaror saluförs på bästa möjliga sätt, framför allt genom att varorna identifieras liksom också med hjälp av en politik som anpassats efter kvalitetsförbättring.

H. Gemenskapen måste likväl utveckla och stärka de rättsliga mekanismerna för att skydda sina egna producenter och förädlingsföretag mot illojal konkurrens och stödja deras strävanden efter ökad konkurrenskraft. Gemenskapen måste också se till att en jämvikt nås mellan olika grupper av producenter och förädlingsföretag.

I. Gemenskapen bör sträva efter en förstärkning av produktionskedjan för fiskeriprodukter.

J. Vattenbruket svarar redan för 25 % av fiskförsörjningen till gemenskapen, räknat i värde, och denna sektor har troligtvis en mycket stor utvidgningspotential, men det behövs ytterligare resurser för att svårigheter skall kunna övervinnas och denna potential utbyggas, samtidigt som det framöver måste tas noggrann hänsyn eventuella miljökonsekvenser orsakade av utvecklingen av denna verksamhet.

K. Resultaten av marknadspolitiken har än så länge inte i tillräcklig grad gjorts till föremål för analys och diskussion.

L. Det bör inte tas för givet att de bästa resultaten kan åstadkommas genom en anpassning av den nuvarande marknadspolitiken, snarare än genom en konkret översyn av den.

M. Marknaden för fiske- och vattenbruksprodukter inom EU påverkas klart av målen för och resultaten av andra former av den gemensamma fiskeripolitiken, i synnerhet sådana som sammanhänger med skydds- och kontrollåtgärder och strukturella åtgärder.

N. Problem på marknaden vilka förorsakas av brister i andra former av den gemensamma fiskeripolitiken bör helst avhjälpas vid själva källan.

1. Parlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet framlägga en utvärdering av hur marknaden för fiske- och vattenbruksprodukter inom EU fungerar; i den skall det ingå en bedömning av hur lämpliga de åtgärder är som nu används, med hänsyn tagen till de mål som består i att främja kvalitet, avpassa utbud och efterfrågan efter varandra, stödja fiskarnas inkomster och bidra till en god förvaltning av fiskbestånden,

2. uppmanar kommissionen att genomföra en studie för att visa sambanden mellan åtgärderna för saluförande, resurserna och kontrollen, och de effekter som man upptäckt beror på bristande samordning mellan dessa åtgärder samt att kommissionen lägger fram konkreta förslagen på detta område,

3. anser att organisationen av produktionskedjan bör förbättras genom en utvidgad roll för producentorganisationerna och genom erkännande av de branschövergripande organisationerna,

4. anser att producentorganisationerna bör stödjas i sin strävan att främja en centralisering av utbudet som ett instrument för att förbättra producentpriserna, förhandlingen av kontrakt med berednings- och distributionsindustrin, i syfte att närma utbud och efterfrågan till varandra; de bör också understödjas ekonomiskt för att de skall kunna ge tekniskt bistånd åt sina medlemmar,

5. anser att det borde undersökas om det inte vore möjligt att lita till marknadskrafterna för att avpassa utbud och efterfrågan efter varandra i stället för att använda sig av prisstyrning och interventioner för detta ändamål,

6. understryker att marknadspolitiken under alla omständigheter måste ses i sitt vederbörliga sammanhang med den gemensamma fiskeripolitiken och att alla motsättningar mellan olika former av denna politik bör elimineras,

7. uppmanar kommissionen att också utreda om det inte kunde vara ett bra sätt att kompensera fartygsägare och fiskare som inte längre kan dra nytta av återtagssystemet, genom att det infördes ett system med finansiell kompensation för att dessa fartygsägare och fiskare frivilligt fiskade mindre så att man kunde få bättre kontroll på resurserna,

8. gör dessutom kommissionen uppmärksam på att det är nödvändigt att främja mekanismer med bidrag för senareläggning av fiskeverksamhet som ett komplement till återtagningsstöd och instämmer i att återtagning-förstörande av fisk bör minska, så att fisken i stället kan saluföras på andra marknader än marknaden för färsk fisk,

9. anser dessutom att det är nödvändigt att stärka idén om att leveranserna av färsk fisk till de lokala marknaderna i den mån det är möjligt bör säkerställas av lokala producenter; erinrar om det småskaliga fiskets betydelse i detta sammanhang,

10. välkomnar dock att kommissionen i sitt meddelande mycket klart erkänt vikten av att marknadspolitiken bringas i överensstämmelse med den beståndsvårdande politiken; uppmanar kommissionen att framlägga mera specifika förslag på denna punkt,

11. riktar en framställan till kommissionen att den skall vidareutveckla hur återtagandena kan minskas och uppmanar kommissionen att föreslå ett kvantitativt mål,

12. noterar med intresse tanken på att införa fångstplaner som ett sätt att åstadkomma ett mera regelbundet utbud och motverka den 'kapplöpning efter fisk' som förekommer inom vissa områden,

13. anser att producentorganisationerna, förutom det föreskrivna stödet till fångstplanerna, också bör åtnjuta ekonomiskt stöd som skall göra det möjligt för dem att ge tekniskt stöd till producenterna (forskning och främjande av selektiva fångstmetoder, införande av metoder och redskap för kvalitetsförbättring ombord på fartygen, främjande av kommunikationsutrustning som möjliggör prognoser om landningarna,

14. delar kommissionens åsikt att det är nödvändigt att främja mekanismerna för bidrag för senareläggning av fiskeverksamheten, vilket otvivelaktigt bidrar till att reglera utbudet eftersom det förhindrar plötsliga prisfall när det uppkommer ett överflöd av vissa fisksorter på marknaden,

15. understryker att det råder ett akut behov av skärpta kontroller och anser att kontrollen avsevärt kunde underlättas om fiskprodukter fick landas endast i vissa hamnar som särskilt utsetts utifrån vilka resurser de har för att genomföra de nödvändiga kontrollerna; erkänner dock att om man går in för ett sådant system måste det utformas med omsorg så att det inte onödigtvis krånglar till livet för fiskarna,

16. uttrycker sin oro över kommissionens uttalande att den synliga tendensen på den internationella marknaden är en minskning eller ett avskaffande av tullskyddet; anser tvärtom att kommissionen är förpliktad att i görligaste mån och med maximalt fullgörande av sina internationella skyldigheter skydda gemenskapsproducenterna; av detta skäl är det inte önskvärt med nya åtgärder för att minska eller avskaffa tullarna för fiskprodukter från tredje land och om detta skulle upprepas vore det önskvärt att principen om ömsesidighet togs i beaktande,

17. anser likaså att det bör finnas en närmare koppling till distributionssektorn i syfte att öka kvaliteten på och certifieringen av gemenskapens fiskprodukter,

18. uppmanar kommissionen att behålla referenspriserna och likaså bevarandeklausulerna eftersom dessa priser fungerar som basnivå för åtgärder för att skydda marknaden och i förekommande fall som nödåtgärd för att motverka allvarliga störningar på marknaden,

19. önskar dock att gemenskapens fiskare och förädlingsföretag skall skyddas mot alla slag av illojal konkurrens och med illojal konkurrens bör då också förstås konkurrens från fiskproduktsleverantörer som kommer från tredje land och kan erbjuda lägre priser eftersom de betalar ytterst låga löner eller har sina anställda att arbeta under synnerligen hårda villkor, eller därför att de rent av bedriver fiskeverksamhet som är oförenlig med kravet på bevarande av resurserna eller säljer fiskprodukter av sämre kvalitet som har framställts under tvivelaktiga sanitära förhållanden; uppmanar därför kommissionen att utreda vad som kan göras i detta hänseende,

20. begär att man inom ramen för handelsutbytet med tredje land hänvisar till problemet med fartyg under bekvämlighetsflagg och deras fångster i internationella vatten; dessa fartyg lever i allmänhet varken upp till principen om ett ansvarsfullt fiske eller ansvarsfull handel, något som leder till allvarliga störningar i konkurrensvillkoren på marknaden,

21. uppmanar också kommissionen att se till att producenterna inom gemenskapen kan konkurrera med varandra på lika villkor, vilket bland annat vill säga att stödåtgärder som gemenskapen vidtar till förmån för någon viss grupp inte får leda till avsevärt avbräck för andra gruppers ställning inom konkurrensen,

22. uppmanar kommissionen att i sitt kommande lagförslag om en reform av den gemensamma organisationen av marknaden för fiske tar hänsyn till det stora behovet av fiskprodukter på gemenskapsmarknaden och därför fortsätter att främja alla åtgärder som bidrar till att öka gemenskapssektorns egna leveranser av fisk, alltifrån internationella fiskeavtal till strukturåtgärder för att främja vattenbruk eller kommissionens aktiva agerande inom internationella fiskeriorganisationer som gör att EU kan få bättre fiskekvoter,

23. kräver dessutom att detta lagförslag beaktar följande fem aspekter som är väsentliga för att det skall kunna fungera:

- ett internt informationssystem som tillåter en bättre bevakning av marknaden och som i förekommande fall innehåller en lista med de fisksorter som är mest känsliga för prisstörningar; det är också nödvändigt med ett bättre system för att förebygga eventuella kriser beträffande priserna

- en adekvat teknisk hygienkontroll som kan säkra kvaliteten på gemenskapens bearbetade produkter genom identitetsmärkning och, om så är nödvändigt, kan garantera att importerade produkter uppfyller samma hygienisk-sanitära standard som den som krävs av gemenskapens produkter; uppmanar därför med kraft kommissionen att skapa ett referenslaboratorium på gemenskapsnivå

- respekt för vad som föreskrivits om minimiinnehåll i produktmärkningen av fiskeriprodukter så att konsumenterna kan få bättre information,

- ekonomiskt stöd till saluföring av regionmärkta fiskeriprodukter, även när dessa inte åtnjuter förmånen av ett kännetecken på sin kvalitet som är officiellt och står under gemenskapens beskydd (skyddad ursprungsbeteckning, skyddad geografisk beteckning), under förutsättning att produkterna uppfyller specificerade kvalitetskrav som kontrollerats av en oberoende organisation,

- stödåtgärderna för gemenskapens produktion, med tanke på den nuvarande marknadens utseende skall vara olika beroende på om de inriktar sig på färska eller djupfrysta produkter eller på produkter avsedda för vidareförädling,

24. anser vad gäller gemenskapens brist på fiskprodukter att det är viktigt att utforma ett system som möjliggör differentierade åtgärder för produkter från samriskföretag med gemenskapskapital och produkter som endast importerats från tredje land; erinrar om att samriskföretagen gynnades av gemenskapen just för att de skulle säkerställa tillgången på fisk i första hand för gemenskapsmarknaden och att deras kapital, produktionsmedel och anställda i stor utsträckning kommer från gemenskapen,

25. anser det tillrådligt med ytterligare åtgärder för att säkerställa att den gemensamma fiskeripolitiken överensstämmer med strikta normer för ett ansvarsfullt fiske innan någon form av miljömärkning med gemenskapens stöd införs,

26. delar Europeiska kommissionens uppfattning att det för att införa system för märkning av hållbara fiske- och vattenbruksprodukter kommer att bli nödvändigt att i förväg fastställa en lämplig juridisk ram på gemenskapsnivå med deltagande av hela fiskerisektorn och alla övriga intressenter för att undvika att ensidiga eller dåligt kontrollerade märkningssystem för hållbara fiske- och vattenbruksprodukter inte allvarligt stör konkurrensvillkoren på marknaden,

27. uppmanar sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen.