RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Rapport om konkurrenspolitiken 2013 /* COM/2014/0249 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Rapport om konkurrenspolitiken 2013 INLEDNING – EU:S KONKURRENSPOLITIK – ETT VERKTYG FÖR ATT ÅTERUPPBYGGA EUROPAS KONKURRENSKRAFT Vi har under 2013 sett hoppingivande tecken på att Europas ekonomi håller på att återhämta sig. EU har vidtagit politiska åtgärder för att börja återskapa förtroendet och skapa förutsättningar för att på nytt kunna slå in på en väg mot tillväxt. Vi bör dock inte slå av på takten. EU måste i stället göra mer om vi vill lägga krisens efterverkningar bakom oss och få fart på den europeiska ekonomin. Det som Europa behöver är strukturella anpassningar, en effektiv fördelning av resurser och ökad produktivitet. En smart och hållbar tillväxt för alla är fortfarande huvudpunkten på Europas politiska agenda för det här decenniet. För att nå det målet är det viktigt öka konkurrenskraften i EU. Konkurrenskraften är ett sammansatt och flerdimensionellt begrepp. I Världsekonomiskt forums globala konkurrensrapport definieras konkurrenskraften som de institutioner, den politik och de faktorer som är avgörande för ett lands produktivitet[1]. Europeiska kommissionen skriver i sin rapport om den europeiska konkurrenskraften att grunden för konkurrenskraften är de institutionella och mikroekonomiska bestämmelser som gör att det skapas ett klimat där företagen kan utvecklas och blomstra, och där individuell kreativitet och individuella insatser belönas[2]. De konkurrenspolitiska instrumenten är helt förenliga med båda beskrivningarna. Vidare konstaterade Europaparlamentet i sin konkurrenspolitiska studie[3] från 2013 att konkurrensen spelar en viktig roll för att främja produktivitet och innovation som drivkrafter för ekonomisk tillväxt och att detta innebär att konkurrenspolitiken, som bidrar till ökad konkurrens, stimulerar tillväxten. Detta gäller konkurrenspolitikens samtliga instrument. Genom att tillämpa antitrustreglerna kan vi förhindra att dominerande företag försöker utestänga nya aktörer från marknaden för att slippa konkurrera med dem. Därmed kan vi även skapa förutsättningar för lägre insatspriser för EU:s industri. Med hjälp av koncentrationskontroll kan vi se till att marknaderna förblir öppna och effektiva. Politiken för statligt stöd förhindrar att den inre marknaden snedvrids och bidrar till att styra offentliga medel mot konkurrensfrämjande mål. Dessutom är konkurrensen och konkurrenspolitiken centrala delar av de allmänna villkor som behövs för en blomstrande innovation. De ger innovativa och nystartade företag incitament, de sporrar företagen att bli effektivare, och de främjar stöd avsett att stimulera forskning, utveckling och innovation. Konkurrenspolitiken främjar konkurrenskraften i ett globalt perspektiv. En sund konkurrens på den inre marknaden förbereder Europas företag på att göra affärer och lyckas på globala marknader. Konkurrenspolitiken är även en central del av den moderna industripolitiken. Detta återspeglas också i Lissabonfördragets bestämmelser om industrin (artikel 173 EUF-fördraget), där det står att EU:s och medlemsstaternas insatser ska vara ”i överensstämmelse med ett system av öppna och konkurrensutsatta marknader”. Vidare är konkurrenspolitiken en nödvändig pendang till regleringen av den inre marknaden. Lagstiftningsåtgärderna riskerar att inte få avsedd effekt på företagens strategier och investeringar om reglerna för den inre marknaden och konkurrensreglerna inte tillämpas ordentligt. Tillämpningen av reglerna för statligt stöd och konkurrensreglerna spelar också en viktig roll i genomförandet av Europa2020-strategin och uppfyllandet av målen i dess flaggskeppsinitiativ. De konkurrenspolitiska åtgärderna bidrar till exempel till ”Innovationsunionen”, ”En industripolitik för en globaliserad tid”, ”Ett resurseffektivt Europa” och ”En digital agenda för Europa”. Under 2013 har alla instrument för att tillämpa konkurrensreglerna bidragit till att främja tillväxt och konkurrenskraft i den europeiska ekonomin. Tillämpningen av antitrustreglerna har bidragit till att avskräcka och bestraffa företag som bidrar till den onaturliga fragmenteringen av den inre marknaden. Moderniseringen av det statliga stödet är tänkt att främja mer tillväxtfrämjande offentliga utgifter. Viktiga beslut har fattats i strategiskt viktiga sektorer, t.ex. inom finansiella tjänster, telekom, den digitala ekonomin och energi. Det internationella samarbetet vid utformningen och tillämpningen av konkurrenspolitiken har gjort det lättare att hantera de utmaningar som kommer av företagens ökande internationalisering. Avslutningsvis nåddes två viktiga delmål inom EU:s konkurrenspolitik under 2013. För det första innebar antagandet av förordning 1/2003[4] inledningen på en ny epok i genomförandet av EU:s antitrustregler och har nu, tio år senare, resulterat i en inventering och reflektion kring ytterligare förbättringar. För det andra antog kommissionen den 11 juni ett förslag till direktiv om skadeståndstalan vid överträdelser av konkurrensreglerna[5] – en åtgärd som berörda parter länge har efterfrågat och som har varit en politisk prioritering för den nuvarande kommissionen. Kommissionen har diskuterat dessa frågor – och de frågor som tas upp i denna rapport – i den regelbundet återkommande strukturerade dialogen med Europaparlamentet under året. (Se avsnitt 8 om konkurrensdialogen med övriga institutioner. En utförligare beskrivning ges även i kommissionens arbetsdokument som åtföljer denna rapport.) 1. ÖKAD KONKURRENSKRAFT GENOM KARTELLBEKÄMPNING De europeiska företagens framgång är starkt beroende av konkurrenskraftiga priser. Onaturligt höga insatskostnader till följd av konkurrenshämmande metoder och marknadsstrukturer har en negativ inverkan på Europas konkurrenskraft på de globala marknaderna och på Europas tillväxtmöjligheter i allmänhet. Högre insatskostnader innebär naturligtvis även högre slutpriser för Europas konsumenter. Här är det viktigt med en kraftfull kartellbekämpning. Karteller är ofta inriktade på insatsvaror och halvfabrikat och kommissionen har riktat in sina tillämpningsåtgärder på detta område. På senare år har det gjorts flera utredningar som bidragit till att upplösa karteller som upprätthållit onaturligt höga insatspriser, vilket allvarligt har skadat EU:s konkurrenskraft[6]. Kommissionen avslutade också ett sådant ärende 2013. I juli fattade kommissionen ett beslut där fem bildelsleverantörer, Sumitomo, Yazaki, Furukawa, S-Y Systems Technologies (SYS) och Leoni, ålades att betala sammanlagt 141 791 000 euro i böter för att ha deltagit i en eller flera av fem karteller kring leveransen av kabelnät till Toyota, Honda, Nissan och Renault. Kartellerna sträckte sig över hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)[7]. Kabelnät är en samling kablar som skickar signaler eller el mellan datorer och olika inbyggda komponenter i en bil. De beskrivs ofta som bilens ”centrala nervsystem”. Kartellbekämpning leder till en öppnare sektor för finansiella tjänster: räntederivatärendena Räntederivat är finansiella produkter som banker eller företag använder för att hantera risken för ränteförändringar. Deras värde baseras på en referensränta, till exempel London Interbank Offered Rate (Libor) – som används för olika valutor, bland annat den japanska yenen – eller Euro Interbank Offered Rate (Euribor) för euron. En kartell för räntederivat i euro var verksam mellan september 2005 och maj 2008. De parter som förlikades var Barclays, Deutsche Bank, RBS och Société Générale. Kartellen försökte manipulera den normala prissättningen av beståndsdelarna i derivaten. Handlare från olika banker diskuterade respektive banks inrapportering av uppgifter för beräkningen av Euribor-räntan samt sina handels- och prisstrategier. Talan väcktes även mot Crédit Agricole, HSBC och JPMorgan och utredningen av de tre företagens förehavanden kommer att fortsätta enligt det ordinarie kartellförfarandet. I sektorn för räntederivat i yen avslöjade kommissionen sju olika bilaterala överträdelser som pågick mellan en och tio månader under 2007–2010. Inom ramen för den hemliga överenskommelsen diskuterade handlarna vid de deltagande bankerna bland annat sin inrapportering av vissa uppgifter för beräkningen av Yen Libor-räntan. De inblandade handlarna utbytte ibland även kommersiellt känslig information. Det kunde röra sig om handelspositioner eller den framtida inrapporteringen av uppgifter till Yen Libor-räntan (vid ett tillfälle berördes även den framtida inrapporteringen av vissa uppgifter till Euroyen Tibor-räntan – Tokyo Interbank Offered Rate). De banker som var inblandade i en eller flera av överträdelserna var UBS, RBS, Deutsche Bank, Citigroup och JPMorgan. Vid en av överträdelserna använde mäklarfirman RP Martin sig av sina kontakter med ett antal panelbanker för Yen Libor-räntan som inte deltog i överträdelsen, i syfte att påverka deras inrapportering av uppgifter till Yen Libor-räntan. I samband med samma utredning väckte kommissionen även talan mot mäklarfirman ICAP. Den utredningen fortsätter enligt det ordinarie kartellförfarandet. Dessa beslut skickar en tydlig signal om att kommissionen är fast besluten om att bekämpa och bestraffa sådana karteller i den finansiella sektorn. En sund konkurrens och öppenhet är avgörande för att de finansiella marknaderna ska fungera som de ska, dvs. för realekonomins bästa och inte för några få individers vinning. En annan trend på senare år har varit att ett antal karteller avslöjats i tjänstesektorn. Kommissionen undersöker för närvarande ett antal ärenden inom finansiella tjänster. Den 4 december fattade kommissionen ett beslut där åtta banker ålades att betala sammanlagt 1 712 468 000 euro i böter för kartellbildning på marknaden för finansiella derivat i EES-området[8]. Fyra av dem deltog i en kartell för räntederivat i euro. Sex av dem deltog i en eller flera bilaterala karteller för räntederivat i japanska yen. Sådana hemliga överenskommelser är förbjudna enligt artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Båda besluten antogs inom ramen för ett förlikningsförfarande, och eftersom parterna gick med på en förlikning sänktes deras böter med 10 %. Kommissionen har även flera pågående ärenden i livsmedelssektorn, ett område som direkt påverkar konsumenterna. I november bötfällde kommissionen fyra europeiska företag som handlade med räkor från Nordsjön – Heiploeg, Klaas Puul, Kok Seafood (alla med säte i Nederländerna) och Stührk (med säte i Tyskland) – på sammanlagt 28 716 000 euro för kartellbildning[9]. Mellan juni 2000 och januari 2009 kom Heiploeg och Klaas Puul överens om priser och delade upp försäljningsvolymerna av nordsjöräkor i Belgien, Frankrike, Tyskland och Nederländerna. Dessutom skickade kommissionen i april ett meddelande om invändningar till ett antal leverantörer av smartkortchips för misstänkt kartellbildning[10]. Smartkortchips har otaliga användningsområden och används i SIM-kort, bankkort, id-kort m.m. Kommissionen anser preliminärt att vissa leverantörer kan ha samordnat sitt beteende i EES-området för att hålla uppe priserna. Kommissionen förde inledningsvis diskussioner med vissa företag om deras misstänkta medverkan för att nå en förlikning. På grund av bristen på framsteg hamnade dock ärendet så småningom i det ordinarie kartellförfarandet. Avslutningsvis bör man komma ihåg att karteller kan fragmentera den inre marknaden och försvåra för industrin att anpassa sig till förändrade marknadsförhållanden. Därför riskerar de inte bara att skada de marknader där de inblandade företagen verkar, utan riskerar att påverka hela ekonomins konkurrenskraft. 2. ÄNDAMÅLSENLIG TILLÄMPNING AV ANTITRUSTREGLERNA OCH KONCENTRATIONSKONTROLL FÖR FÖRETAGENS OCH KONSUMENTERNAS BÄSTA Förordning (EG) nr 1/2003, som är det huvudsakliga procedurinstrumentet för tillämpningen av artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget, trädde ikraft den 1 maj 2004. Förordningen innebar en vändpunkt, eftersom den ger alla tillämpningsmyndigheter i EU (kommissionen, nationella konkurrensmyndigheter och nationella domstolar) möjlighet att tillämpa EU:s antitrustregler på avtal och metoder som påverkar handeln mellan medlemsstaterna, samtidigt som de berörda parternas grundläggande rättigheter respekteras i enlighet med EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna. Europeiska konkurrensnätverket inrättades och samarbetsverktyg infördes för att se till att de gemensamma reglerna tillämpas på ett ändamålsenligt och sammanhängande sätt. Mot bakgrund av detta har kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna gemensamt nått avsevärda tillämpningsresultat, som bygger på ett brett politiskt arbete. Sedan maj 2004 har kommissionen undersökt potentiellt konkurrenshämmande metoder i nästan alla branscher och antagit över 120 beslut. De nationella konkurrensmyndigheterna har under samma period undersökt över 1 600 fall, vilket har gett upphov till över 600 tillämpningsbeslut. Under 2013 började kommissionen se tillbaka på erfarenheterna under dessa tio år för att analysera de europeiska konkurrensmyndigheternas arbete inom olika sektorer och typer av överträdelser. Genom att utvärdera tidigare prioriteringar och resultat kan man förbättra den redan utmärkta samordningen mellan kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna. Förordning (EG) nr 1/2003 i praktiken De nationella konkurrensmyndigheternas struktur Enligt EU-lagstiftningen är det medlemsstaternas sak att se till att det finns ändamålsenliga och välutrustade nationella konkurrensmyndigheter. Det är också till stor del medlemsstaternas ansvar att utforma de nationella systemen för tillämpning av konkurrensreglerna. Det enda uttryckliga kravet är att medlemsstaterna utser sina respektive myndigheter som ska ansvara för tillämpningen av artikel 101 och 102 i EUF-fördraget på ett sådant sätt att bestämmelserna i förordningen faktiskt följs. På senare år har många medlemsstater genomfört strukturreformer. De nationella konkurrensmyndigheternas struktur i Europeiska konkurrensnätverket har i regel utvecklats mot ökad självständighet och ändamålsenlighet. Trots det har det uppstått frågor om vissa nationella konkurrensmyndigheters oberoende och resurser. Det är viktigt att se till att de framsteg som gjorts inte går förlorade. Mer samstämmiga tillämpningsbefogenheter Förordningen gav medlemsstaterna friheten att fastställa sina egna förfaranden och påföljder för tillämpningen av EU:s konkurrensregler i medlemsstaterna. Bortsett från medlemsstaternas generella skyldighet att säkerställa en ändamålsenlig tillämpning, särskilt genom tillämpningen av principerna om effektivitet och likvärdighet, regleras eller harmoniseras dessa frågor inte i EU-rätten. Det innebär att kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna tillämpar samma materiella regler men olika förfaranden och påföljder. Frågan om hur man ska åstadkomma mer samstämmiga tillämpningsbefogenheter har varit en prioriterad fråga för Europeiska konkurrensnätverket i flera år. Europeiska konkurrensnätverket har till exempel tagit fram detaljerade jämförande rapporter om utrednings- och beslutsbefogenheter och presenterat en rad rekommendationer om utrednings- och beslutsbefogenheter. När det gäller påföljder för överträdelser av konkurrensreglerna kan de flesta nationella konkurrensmyndigheter utdöma avskräckande civilrättsliga/administrativa böter och gå tillväga på likartade sätt för att fastställa bötesbeloppen. Reformer som leder till mer samstämmiga förfaranden har föreslagits i landspecifika rekommendationer inom ramen för Europa 2020-strategin (den europeiska planeringsterminen) och inom ramen för ekonomiska anpassningsprogram. En mer samstämmig förmånlig behandling och kontaktytor med andra lagstiftningsområden Program för förmånlig behandling ses i regel som ett viktigt verktyg för att upptäcka hemliga karteller. Arbetet med att främja samstämmighet och smidig samverkan på området har redan från början varit en prioriterad fråga inom Europeiska konkurrensnätverket. Europeiska konkurrensnätverkets modellprogram för förmånlig behandling ger medlemsstaterna/de nationella konkurrensmyndigheterna en rad sammanhängande modellregler och förfaranden som de kan använda som inspirationskälla när de utarbetar nationella åtgärder. Till följd av detta har nästan alla medlemsstater infört program för förmånlig behandling och har inlett ett omfattande arbete med att anpassa sig till modellprogrammet. Några finjusteringar av modellprogrammet godkändes i slutet av 2012. Kommissionen kommer att fortsätta att noga följa hur den övergripande ramen för offentlig tillämpning av EU:s konkurrensregler fungerar. Kommissionen antog under 2013 ytterligare ett viktigt initiativ för antitrustlagstiftningen, nämligen ett förslag till direktiv om hur medborgare och företag kan kräva skadestånd när de drabbas av överträdelser av EU:s antitrustregler, t.ex. karteller och missbruk av en dominerande marknadsställning[11]. Förslaget är tänkt att undanröja ett antal praktiska problem som de drabbade ofta stöter på när de försöker få rimlig ersättning för den skada de har lidit till följd av överträdelser av EU:s konkurrensregler. Underlätta för skadelidande att få ersättning vid överträdelser av antitrustreglerna Lagstiftningsförslaget Den 11 juni antog kommissionen ett förslag till direktiv om skadeståndstalan vid överträdelser av EU:s konkurrensregler. Enligt EU-lagstiftningen har varje person eller företag som lidit skada till följd av en överträdelse av EU:s konkurrensregler rätt till full ersättning. Förslaget har två kompletterande mål. För det första ska det se till att denna rätt till ersättning blir verklighet i alla medlemsstater genom att undanröja vissa praktiska problem som konsumenter och företag ofta stöter på när de försöker få upprättelse. För det andra syftar förslaget till att optimera samspelet mellan sådana privata skadeståndsanspråk och kommissionens och de nationella konkurrens­myndigheternas offentliga tillämpning, för att säkerställa en kraftfull offentlig tillämpning och en mer ändamålsenlig tillämpning totalt sett. För att nå dessa mål innehåller förslaget materiella regler och procedurregler om viktiga aspekter av skadeståndstalan vid överträdelser av antitrustreglerna. Till dessa aspekter hör t.ex. tillgång till bevisning, preskriptionsfrister för att väcka talan, talerätt och bevisbörda när det gäller ersättning för överpriser som övervältrats på andra parter i distributionskedjan. Förslaget är ett försök att skapa eller säkerställa rättssäkerhet när det gäller tillåtlighet/utlämnande i fråga om bevisning i samband med den offentliga tillämpningen. För att se till att programmen för förmånlig behandling förblir attraktiva får till exempel företagsredogörelser för förmånlig behandling enligt förslaget aldrig lämnas ut i privata skadeståndsmål. Förslaget underlättar senare skadeståndsanspråk genom att de nationella konkurrensmyndigheternas slutliga överträdelsebeslut föreskrivs ha bindande effekt. Kompletterande åtgärder Parallellt med förslaget antog kommissionen ett meddelande om beräkning av skada vid skadeståndstalan vid brott mot artikel 101 eller 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Syftet var att ge vägledning till domstolar och parter i skadeståndsmål. Meddelandet åtföljs av en mer heltäckande praktisk vägledning från kommissionens avdelningar som översatts till alla officiella EU-språk. Avslutningsvis kompletteras förslaget av kommissionens rekommendation om kollektiv prövning. Kommissionen rekommenderar alla medlemsstater att införa mekanismer för kollektiv prövning för att göra det lättare att upprätthålla de rättigheter som alla unionens medborgare har enligt EU-rätten, inklusive rätten till ersättning för skada till följd av överträdelser av antitrustreglerna. Dessutom antog kommissionen den 5 december ett paket om ett förenklat förfarande för företagskoncentrationer. Paketet innehåller den ändrade genomförandeförordningen om företagskoncentrationer[12] och antagandet av ett nytt tillkännagivande om ett förenklat förfarande[13]. Till följd av detta räknar man med att andelen ärenden som behandlas enligt det förenklade förfarandet kommer att öka kraftigt. Förenklingsinitiativet är ett konkret exempel på kommissionens åtagande om att nå målen i Programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet)[14]. Programmet syftar till att främja tillväxt och konkurrenskraft genom att minska lagstiftningsbördan för EU:s företag och medborgare. 3. MODERNISERING AV STATLIGT STÖD FÖR ATT STYRA OFFENTLIGA MEDEL MOT KONKURRENSFRÄMJANDE MÅL I likhet med konkurrenshämmande affärsmetoder som karteller kan olagligt statligt stöd snedvrida konkurrensen, skapa onödiga hinder och hämma tillväxtmöjligheterna på den inre marknaden. Statligt stöd kan dock även ha en positiv inverkan när det är välriktat, korrigerar marknadsmisslyckanden och skapar incitament för investeringar och företag som annars inte skulle ha ägt rum. ”Bra” statligt stöd kan stimulera innovation och utvecklingen av mänskligt kapital. EU:s politik för statligt stöd kan även hjälpa de nationella myndigheterna att på bästa sätt utnyttja de minskade resurserna i tider av budgetbegränsningar. En viktig prioritering för EU under dessa ekonomiska förhållanden är att se till att offentliga medel används till att bedriva en tillväxtorienterad politik, vilket också är huvudsyftet med strategin för modernisering av det statliga stödet[15]. Strategins reformprocess håller på att avslutas. Nedan följer de huvudpunkter som kommissionen arbetade med 2013. Riktat regionalt stöd för att åtgärda konkurrensbrister i EU I juni 2013 antog kommissionen de nya riktlinjerna för statligt regionalstöd för 2014–2020[16]. Innan riktlinjerna antogs hölls omfattande samråd med berörda parter (medlemsstater, regionala och lokala myndigheter, näringslivsorganisationer, intressegrupper, enskilda företag och medborgare), Europaparlamentet, Regionkommittén och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Riktlinjerna för statligt regionalstöd bidrar till att minska konkurrensbristerna i EU genom att stödja produktiva investeringar i mervärdesprojekt, särskilt i Europas mest missgynnade regioner. Anpassning till utmaningarna med utvecklingen av bredbandsinfrastruktur: nya riktlinjer för statligt bredbandsstöd De ändrade riktlinjerna för tillämpning av EU:s regler för statligt stöd på bredbandssektorn[17] trädde i kraft i januari. Riktlinjerna ska hjälpa medlemsstaterna att nå målen i den digitala agendan för Europa, skärpa kraven på öppet tillträde, förbättra insynen och möjliggöra ett välriktat stöd. Samtidigt förenklas reglerna för att påskynda beslutsfattandet. Dessutom innebar antagandet av den ändrade bemyndigandeförordningen[18] att viss bredbandsinfrastruktur numera hör till de nya kategorier av stöd som kommissionen får besluta att undanta från kravet på förhandsanmälan. Detta ska göra det lättare att genomföra bredbandsprojekt. Främjande av en sund och stabil finansieringsram: nya regler för statligt stöd för tillgång till finansiering De små och medelstora företagen är ryggraden i Europas ekonomi: två av tre arbetstillfällen i den privata sektorn och över hälften av EU-företagens totala mervärde kommer från små och medelstora företag. De är också en drivkraft för Europas konkurrenskraft och spelar en viktig roll för innovationen. Dessa företag tycker dock ofta att det är svårt att få tillgång till finansiering. Mot denna bakgrund såg kommissionen över riktlinjerna för statligt stöd för att främja riskfinansieringsinvesteringar i små och medelstora företag. I riktlinjerna för riskfinansiering anges de villkor som medlemsstaterna måste uppfylla när de beviljar stöd för att ge små och medelstora företag tillgång till riskkapital i en tidig utvecklingsfas. Syftet är framförallt att se till att stödet används för att finansiera ett konstaterat finansieringsbehov och inte tränger undan ekonomiska aktörer. De nya riktlinjerna för riskfinansiering antogs i januari 2014 efter två offentliga samråd, en workshop och ett multilateralt möte med medlemsstaterna. Undsättning och omstrukturering: riktlinjer för statligt stöd för att stödja företag i tillfälliga svårigheter I november lanserade kommissionen ett offentligt samråd inför översynen av riktlinjerna för statligt stöd till stöd för icke-finansiella företag i svårigheter. De nya reglerna om undsättning och omstrukturering kommer att antas 2014. De kommer att upprätthålla den sköra balansen mellan att å ena sidan begränsa företagens nedsatta kapacitet till följd av svårigheterna och att å andra sidan minska den ekonomiska skadan av att hålla kvar företag som inte är bärkraftiga på marknaden. Att hålla ineffektiva företag vid liv genom konstgjord andning har en negativ inverkan på de offentliga budgetarna och kan allvarligt hämma konkurrensen och den ekonomiska tillväxten. De principer som inspirerat till de nya riktlinjerna syftar till att bevara arbetstillfällen och know-how i företag som är bärkraftiga efter omstruktureringen och ge dem det stöd som de behöver för att avveckla verksamheter som inte är bärkraftiga. Främjande av innovativ tillväxt: nya riktlinjer för statligt stöd för forskning, utveckling och innovation Kommissionen håller även på att se över riktlinjerna för statligt stöd för forskning, utveckling och innovation och räknar med att anta nya regler 2014. Investeringar i forskning och utveckling är avgörande för konkurrenskraften och är ett av de överordnade målen i Europa 2020-strategin. Europas forskning och utveckling begränsas fortfarande av marknadsmisslyckanden. Den reviderade ramen för forskning, utveckling och innovation kommer att bidra till att omsätta de statliga stödåtgärderna i mer forskning och innovation. Därmed får medlemsstaterna större flexibilitet och mindre byråkrati när de genomför stödet för forskning, utveckling och innovation. Framförallt kommer större tonvikt att läggas på marknadsnära verksamheter, till exempel experimentell utveckling (inklusive pilotprojekt och demonstratorer), forskningsinfrastruktur och innovation (inklusive icke-teknisk innovation). Sedan 2007 har kommissionen godkänt över 200 nationella program inom forskning, utveckling och innovation. De kommande riktlinjerna för miljö- och energistöd Politiken för statligt stöd bidrar till EU:s långsiktiga energi- och klimatförändringsstrategi som bygger på försörjningstrygghet, hållbarhet och konkurrenskraft. Den bidrar till att öppna upp energimarknaderna, upprätthålla lika villkor och skapa incitament och en lämplig ram för de betydande investeringar som behövs under de kommande decennierna. Kommissionen håller på att se över riktlinjerna för miljö- och energistöd och planerar att anta nya regler under 2014. De nya riktlinjerna kommer att komplettera riktlinjerna för vissa statliga stödåtgärder inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter från maj 2012. Vissa traditionella delar av miljöstödet kommer att finnas kvar i de nya riktlinjerna. Genom att modernisera det statliga stödet försöker man dock säkerställa en nära samverkan med Europa 2020-strategin och dess flaggskeppsinitiativ. Det övergripande strategiska målet med översynen är att hjälpa EU-länderna att göra bättre investeringar för att uppfylla målen i EU:s energipolitik och att effektivisera stödet för att förbättra miljöskyddet. Det handlar bland annat om att främja investeringar i energieffektivitet, bättre rikta det offentliga stödet till förnybara energikällor och främja användningen av subventioner för att förbättra sammanlänkningen och utveckla gränsöverskridande nät. De två sista punkterna hör till de främsta nyheterna i de nya riktlinjerna. Syftet med de nya riktlinjerna är att se till att miljö- och energistödåtgärder snedvrider konkurrensen så lite som möjligt, särskilt genom att begränsa stödet så mycket som möjligt och främja marknadsvänliga instrument. De nya riktlinjerna kommer att vara helt förenliga med EU:s klimatförändrings- och energimål i Europa 2020-strategin och vara till stöd för medlemsstaterna i arbetet med att nå dem. 4. FRÄMJANDE AV EN RÄTTVIS OCH STABIL FINANSiell SEKTOR TILL STÖD FÖR DEN REALA EKONOMIN Den ekonomiska krisen, som härrör från den finansiella sektorn, har gjort att förtroendet för finansmarknaderna har minskat. Stabila, säkra, öppna, konkurrenskraftiga och rättvisa finansmarknader är dock en förutsättning för att kunna upprätthålla en balanserad och hållbar ekonomisk expansionsfas. Kommissionen har vidtagit omfattande lagstiftningsåtgärder för att minska systemriskerna och öka insynen på finansmarknaderna. Vi står idag vid ett ekonomiskt vägskäl. För att ta itu med de utmaningar som detta innebär och för att komma till rätta med krisens grundorsaker måste vi dock kombinera olika politiska instrument. Tillämpningen av antitrustreglerna för att främja en rättvis och konkurrenskraftig finansiell sektor sker därför parallellt med kontrollen av det statliga stödet till omstruktureringen av bankerna. Vid sidan om tillämpningen av konkurrensreglerna finns det lagstiftningsförslag som syftar till att förbättra lagstiftningen. Kommissionens konkurrenspolitiska insatser för en öppnare finansiell sektor: fokus på derivat och referensräntor Stort fokus har legat på derivatmarknaden på grund av dess storlek och dess betydelse för att minska riskexponeringen för institutioner som banker, pensionsfonder och industriföretag. Enligt förordningen om Europas marknadsinfrastrukturer som trädde i kraft förra året krävs det central clearing av standardiserade derivatkontrakt[19]. Vid översynen av direktivet om marknader för finansiella instrument föreslog kommissionen att handeln med dessa derivat bör ske på öppna och organiserade handelsplattformar[20]. Kommissionens antitrustverktyg kompletterar dessa lagstiftningsåtgärder. Det betyder framförallt att andra aktörers konkurrenshämmande beteende inte ska hindra företag att bedriva börshandel. Detta är särskilt viktigt när det gäller kreditswappar, eftersom dessa produkter spelar en sådan viktig roll i den finansiella sektorn. 2013 uppgick det nominella bruttovärdet av de nästan 2 miljoner aktiva kreditswappskontrakten till över 10 biljoner euro. Kommissionen inledde 2011 en utredning av kreditswappsmarknaden. Den ledde till att kommissionen den 1 juli 2013 utfärdade ett meddelande om invändningar. Meddelandet om invändningar riktades till Bank of America Merrill Lynch, Barclays, Bear Stearns, BNP Paribas, Citigroup, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, JP Morgan, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS och International Swaps and Derivatives Association (ISDA) samt informationstjänsteleverantören Markit[21]. Efter utredningen drog kommissionen den preliminära slutsatsen att företagen och organisationerna kan ha samordnat sitt beteende för att gemensamt hindra börser att ta sig in på kreditswappsmarknaden mellan 2006 och 2009. Därmed har de överträtt EU:s antitrustregler som förbjuder företag och organisationer att göra konkurrenshämmande överenskommelser och samordna sina metoder och beslut. Parallellt med detta avslutade kommissionen utredningen av antitrustärendena om referensräntorna Libor, Euribor och Tibor för de förlikande parterna (se sidan 4 ovan). Utredningarna inleddes 2011 och hanterades med högsta prioritet av kommissionen[22]. Dessa antitrustärenden visar både hur betydelsefulla och sårbara referensräntorna är. De påverkar värdet av många finansiella instrument, t.ex. ränteswappar och ränteterminer, samt kommersiella och icke-kommersiella kontrakt, t.ex. leveransavtal, lån och bolån. De spelar även en viktig roll för riskhanteringen. I september lade kommissionen fram ett förslag till förordning för att återupprätta förtroendet för dessa referensräntor[23]. Det övergripande målet med förslaget är att skydda referensräntorna mot otillbörlig påverkan genom att se till att de inte är föremål för intressekonflikter, att de återspeglar den ekonomiska verklighet som de är avsedda att mäta och att de används på lämpligt sätt. En politik för statligt stöd inriktad på en disciplinerad omstrukturering och justeringar av balansräkningar i banksektorn EU:s regler för återhämtning och rekonstruktion återfinns numera i direktivet för återhämtning och rekonstruktion[24]. Innan de antogs var det reglerna för statligt stöd i banksektorn som i praktiken avgjorde villkoren för rekonstruktion av banker på EU-nivå. Sedan krisen inleddes har EU:s regeringar bemött hoten mot den finansiella stabiliteten genom att ge omfattande offentligt stöd till sina respektive bankinstitutioner. Under de senaste fem åren har politiken för statligt stöd använts för att samordna medlemsstaternas reaktioner, upprätthålla lika villkor i banksektorn och se till att räddningsaktionerna genomförs på liknande villkor i hela EU. Omstruktureringsbesluten har främst handlat om att återuppbygga de stödmottagande bankernas långsiktiga bärkraft, säkerställa en fördelning av bördan och förhindra en snedvridning av konkurrensen. Genom bankmeddelandet moderniserades dessa regler för statligt stöd från och med den 1 augusti[25]. Tills vidare kommer de nya reglerna att fortsätta att säkerställa en enhetlig politik för hanteringen av finanskrisen i hela EU och minska snedvridningen av konkurrensen på den inre marknaden. Under året antog kommissionen flera beslut om omstrukturering av banker enligt de nya reglerna. Den 6 september godkände kommissionen tillfälligt statliga garantier för nyemitterade skulder för de två slovenska bankerna Factor banka d.d. och Probanka d.d. som undsättningsstöd enligt de nya reglerna för statligt stöd. Den 18 december godkände kommissionen beslut om statliga stödåtgärder för fem slovenska banker. Kommissionen godkände omstruktureringsplanerna för bankerna Nova Ljubljanska banka d.d. (NLB) och Nova Kreditna Banka Maribor d.d. (NKBM). Skälet var framförallt att bankerna därmed kan återfå sin långsiktiga bärkraft utan otillbörlig snedvridning av konkurrensen. Kommissionen godkände även stöd för en ordnad avveckling av Factor Banka d.d. och Probanka d.d. Skälet var framförallt att den konkurrenssnedvridning som stödet resulterar i minimeras när de båda bankerna försvinner från marknaden. Slutligen godkände kommissionen tillfälligt undsättningsstöd för Abanka Vipa d.d. för att främja den finansiella stabiliteten. Enligt förfarandet vid makroekonomiska obalanser tvingades Slovenien se över tillgångarnas kvalitet och göra ett stresstest av den slovenska banksektorn. Utvärderingen av resultaten som Slovenien offentliggjorde den 12 december införlivades i kommissionens fem beslut som antogs den 18 december. Beslut om omstrukturering av banker som anmälts före den 1 augusti 2013 I ärendet Hypo Alpe Adria Group (HGAA) godkände kommissionen i augusti 2013 en plan som innebar att bankens operativa delar i Österrike och Sydosteuropa kommer att säljas senast i mitten av 2015. Resterande, icke bärkraftiga delar får genomgå en ordnad avvecklingsprocess. Tills försäljningen är fullbordad åtar sig Österrike en rad restriktioner för nya verksamheter, särskilt i fråga om riskkontroll, för att förbättra dotterbolagens säljbarhet och minimera snedvridningen av konkurrensen. I fallet Banca Monte dei Paschi di Siena (MPS) anslog den italienska regeringen 2 miljarder euro för att täcka ett kapitalunderskott till följd av Europeiska bankmyndighetens stresstest i december 2011. Efter att ha försäkrat sig om att banken har en mindre riskfylld affärsmodell med möjlighet till långsiktig bärkraft godkände kommissionen MPS:s omstruktureringsplan i november 2013. Dessutom är kontrollen av det statliga stödet ett viktigt verktyg för att se till att bankerna återgår till sin huvudsakliga ekonomiska funktion som långivare till den reala ekonomin, genom villkoren i omstruktureringsbesluten. 2013 var det första hela år då Spanien genomförde de olika omstruktureringsplaner som godkänts för banker som mottagit statligt stöd under det arton månader långa stödprogram som godkändes i juli 2012. Syftet med omstruktureringsplanerna var att få bankerna att överge mer riskfyllda verksamheter till förmån för utlåning till små och medelstora företag och andra företag. Under första halvåret 2013 avslutades de så kallade förfarandena för efterställda fordringar för de banker som mottagit statligt stöd. Detta genererade nästan 13 miljarder euro i kapital i dessa banker och minskade behovet av ytterligare offentliga medel. Under 2013 fortsatte kommissionen tillsammans med Europeiska centralbanken (ECB) och Internationella valutafonden (IMF) att ge finansiellt stöd till de medlemsstater som begärt det. Kontrollen av det statliga stödet bidrog till de ekonomiska anpassningsprogrammen i Irland, Grekland, Portugal och Cypern. Ett av huvudkraven som ställdes på dessa länder var en omstrukturering av banksektorerna, inklusive omfattande villkor för den finansiella sektorn. En öppen, effektiv och säker inre marknad för betalningar Ett annat fokus för kommissionens tillämpnings- och lagstiftningsarbete var betalningsområdet. Ett exempel är den antitrustutredning som inleddes i september 2011 för att granska Europeiska betalningsrådets standardisering av betalningar över internet och som avslutades i juni 2013[26]. Åtgärder för att standardiseringsprocesserna inte ska påverka marknadstillträde och innovation Europeiska betalningsrådet är det europeiska bankväsendets beslutsfattande och samordnande organ för betalningar. Kommissionen befarade att Europeiska betalningsrådets arbete med standarder för e-betalningar, särskilt ramen för e-betalningar, skulle kunna leda till att internetleverantörer som inte är banker utestängs från e-betalningsmarknaden. Internetbetalningar är avgörande för e-handelns utveckling och för att EU:s inre marknad ska fungera väl. Under utredningen tillkännagav Europeiska betalningsrådet sitt beslut att avbryta arbetet med att utveckla ramen för e-betalningar och alla andra standardiseringsinitiativ med samma syfte eller effekt. Till följd av detta drog klaganden i fallet, Sofort AG, tillbaka sin klagan. Under dessa omständigheter beslutade kommissionen att avsluta sin utredning. Enligt det reviderade betaltjänstdirektivet skulle andra aktörer än banker uttryckligen få konkurrera med banker inom internet- och kortbetalningar[27]. I det fallet blev regleringen ett effektivt komplement till tillämpningen av antitrustreglerna. Ett annat exempel på samverkanseffekter mellan förhandsreglering och efterhandstillämpning av konkurrensreglerna är förslaget till förordning om förmedlingsavgifter för kortbaserade betalningstransaktioner[28]. Där har hänsyn tagits till konkurrensmål med kortföretag under två decennier. Förmedlingsavgifterna har ofta granskats av konkurrensmyndigheter och lagstiftare. Kommissionen har antagit flera beslut enligt EU:s antitrustregler, däribland beslutet i MasterCard-ärendet i december 2007[29]. Det har även funnits ett antal nationella mål, bland annat i Polen, Ungern, Italien, Lettland, Storbritannien, Tyskland och Frankrike. Trots det är den europeiska kortbetalningsmarknaden fortfarande ganska fragmenterad och förmedlingsavgifterna varierar kraftigt. För att komma till rätta med detta föreslog kommissionen att man skulle anta en förordning om förmedlingsavgifter. Förslaget syftar till att utveckla en EU-omfattande marknad för betalningar som ger konsumenter, återförsäljare och andra företag möjlighet att fullt ut utnyttja fördelarna med EU:s inre marknad, bland annat inom e-handeln, i enlighet med den digitala agendan inom Europa 2020. Förbudet i det reviderade betaltjänstdirektivet mot att ta ut tilläggsavgifter för betalningar med kort med reglerade förmedlingsavgifter kompletterar bestämmelserna i konsumenträttighetsdirektivet[30] som kommer att börja tillämpas i hela EU den 13 juni 2014. De nya reglerna ska förhindra att handlare tar ut tilläggsavgifter som överskrider handlarens kostnader för att hantera betalningsmedlet i fråga. 5. ENERGI: SEKTORN MED STÖRST BEHOV AV ”MER EUROPA” Energisektorn är en av de sektorer där arbetet med att fullborda den inre marknaden kommer att medföra störst fördelar för Europas företag och medborgare. Det tycks dock ta längre tid än väntat innan reformarbetet för att fullborda en inre marknad för energi, inklusive det tredje energipaketet som lanserades 2007[31], får genomslag i praktiken. Tre huvudutmaningar identifierades 2013. Det är EU:s ökande beroende av importerad energi, de stigande energipriserna och bristen på investeringar[32]. Den förnybara energin kommer att spela en viktig roll i övergången till ett konkurrenskraftigt, säkert och hållbart energisystem. Energimarknaderna spelar en viktig roll i Europas ekonomi. Energi är en viktig insatsvara för industrin och berör nästan alla aspekter av konsumenternas dagliga liv. Energikostnaderna har stor inverkan på konjunkturen. Energipriserna har stor betydelse för Europas konkurrenskraft, särskilt i energikänsliga industrier, och hotar Europas tioåriga ledarställning när det gäller att minska koldioxidutsläppen. De flesta är dock överens om vad som krävs för att ta itu med dessa utmaningar. EU behöver en gemensam ram för energi, och man behöver investera i infrastruktur, öka energieffektiviteten och främja ett effektivare och mer marknadsintegrerat stöd till förnybar energi. Konkurrenspolitiken är en del av den policymix som kan användas för att möta dessa utmaningar. EU:s energilagstiftning har bidragit till slopandet av rättsliga monopol, harmoniseringen av regler och införandet av åtgärder för att främja marknadsintegration och liberalisering. Konkurrenspolitiken syftar å sin sida till att se till att företagen inte upprätthåller eller återinför konkurrenshinder. Tillämpningen av konkurrensreglerna, regleringen och liberaliseringsåtgärderna bidrar därför alla till de tre pelarna inom EU:s energipolitik: hållbarhet, konkurrenskraft och en trygg energiförsörjning. I vissa medlemsstater är konkurrensen på gas- och elmarknaderna fortfarande begränsad, inte bara på grund av det långsamma genomförandet av lagstiftningen, utan även på grund av sektorernas beskaffenhet. De kännetecknas av höga tröskelinvesteringar och en begränsad fysisk infrastrukturkapacitet. Även om EU:s energimarknader till stor del är nationella eller regionala har de blivit alltmer integrerade. Genom ytterligare integration skulle man kunna minska prisfluktuationerna och öka den övergripande effektiviteten och konkurrensen. I det avseendet gör en kraftfull tillämpning av antitrustreglerna att förhandsregleringen blir mer effektiv och statliga interventioner bör vara väl utformade för att begränsa effekten på energipriserna. Sedan den 1 januari tillämpas de nya riktlinjerna för statligt stöd på systemet för handel med utsläppsrätter. Enligt den nya ramen får medlemsstaterna befria energiintensiva industrier från indirekta koldioxidkostnader i elpriset. Därmed minskar risken för att verksamheter flyttas till länder utanför EU där miljölagstiftningen är mindre sträng[33]. 2013 godkände kommissionen sådana ordningar i fem medlemsstater: Belgien, Tyskland, Nederländerna, Spanien och Storbritannien[34]. Å andra sidan har de tyska myndigheternas planer på att bevilja sådant stöd till vissa metallproducenter (ej järn) förklarats oförenliga med lagstiftningen, eftersom de skulle ha inneburit en allvarlig snedvridning av konkurrensen till nackdel för producenterna i andra medlemsstater[35]. Främjande av öppna och konkurrenskraftiga energimarknader genom att säkerställa en icke-diskriminerande tillgång och lika villkor Under 2013 har tillämpningen av antitrustreglerna bidragit till att, nu eller i framtiden, tygla energipriserna, genom att man lyckats motverka missbruk eller hemliga överenskommelser som leder till en segmentering av marknaderna och en ineffektiv energiförsörjning. Kommissionen håller för närvarande på att undersöka beteendet hos företag som är verksamma inom råolja, raffinerade oljeprodukter och biodrivmedel[36], Gazprom för gasförsörjningen till Central- och Östeuropa[37], BEH för elförsörjningen i Bulgarien[38] och energibörser[39]. I april godkände och antog kommissionen ett beslut som gör det etablerade tjeckiska elbolaget ČEZ åtaganden juridiskt bindande[40]. En ingående utredning av den tjeckiska elsektorn inleddes i juni 2011 efter oanmälda inspektioner 2009. ČEZ åtog sig att åtgärda de problem som kommissionen identifierat. I juli 2012 genomfördes ett marknadstest och resultatet av detta ansågs vara tillfredsställande. ČEZ kommer att minska sin produktionskapacitet från cirka 800 till 1 000 MW. Denna desinvestering kommer att göra det möjligt för en ny aktör att ta sig in på den tjeckiska elmarknaden och konkurrera med den etablerade aktören. Kommissionen väckte även talan mot den rumänska elbörsen OPCOM[41], som tillsammans med sitt moderbolag CNTEE Transelectrica mottog ett meddelande om invändningar i maj. Kommissionen konstaterade preliminärt att OPCOM, som driver den enda elbörsen i Rumänien, diskriminerar företag på grund av var de har sitt säte. Elbörser har stor betydelse när det gäller att tillhandahålla offentlig prisinformation. Restriktiva affärsmetoder minskar likviditeten och effektiviteten på elmarknaderna, genom att öka de utländska handlarnas kostnader för att bedriva verksamhet. Ett viktigt led i arbetet med att åstadkomma öppna och tillförlitliga elpriser på parti- och detaljhandelsmarknaderna är att få tillträde till energimarknaderna. När det gäller kontrollen av det statliga stödet inledde kommissionen en ingående utredning av Electricidade de Portugals (EDP) rätt att nyttja vattenresurser för elproduktion. Syftet var att kontrollera om det pris som det etablerade portugisiska elbolaget EDP 2007 betalade för att utöka sin rätt att nyttja offentliga vattenresurser för elproduktion var förenligt med EU:s regler för statligt stöd[42]. Kommissionen har inlett utredningar om regler och praxis för att bevilja eller utöka liknande nyttjanderätter även i andra medlemsstater. 6. TILLÄMPNING AV KONURRENSREGLERNA I DEN DIGITALA EKONOMIN FÖR ATT STÖDJA DEN DIGITALA AGENDAN FÖR EUROPA Den digitala revolutionen har tagit nästan alla sektorer med storm. Den har påverkat hur personer och företag lever och gör affärer och har skapat en stor mångfald av digitala varor och tjänster. Den har också bidragit med viktiga insatsvaror till andra sektorer, liksom möjliga besparingar, ny information och nya distributionskanaler. De digitala sektorerna är viktiga drivkrafter för kreativitet och innovation, som främjar konkurrenskraften i ekonomin. Även om det är oerhört svårt att hitta tillförlitliga mått för att mäta den digitala ekonomins omfattning har dess bidrag till BNP-tillväxten på senare år blivit mer och mer betydande. Med detta i åtanke lanserade kommissionen 2010 sitt flaggskeppsinitiativ ”En digital agenda för Europa”[43]. I december 2012 gjordes en översyn av initiativet och prioriteringarna uppdaterades. Även om de grundläggande konkurrenspolitiska principerna och målen är desamma i alla sektorer finns det ett antal kännetecken som är specifika för den digitala ekonomin. Snabbare processer är ett av dem. Ett annat kännetecken för de digitala marknaderna är den snabba tekniska förändringstakten. Det kommer hela tiden ut nya komponenter och immateriella varor, till exempel tjänster, program och ekosystem på marknaden. Avslutningsvis förändras affärsmodeller och inkomstkällor snabbare på digitala marknader än på andra marknader. Kombination av konkurrenspolitiska instrument för att ta itu med utmaningarna med en snabbrörlig marknad På snabbrörliga marknader, såsom IKT och e-kommunikation, är det nödvändigt att tillämpa både förhandsreglering och efterhandstillämpning av konkurrensreglerna för att se till att sektorn fungerar som den ska och hjälpa den att utnyttja sina tillväxtmöjligheter fullt ut. Särskilt viktigt är det att granska de dominerande företagens beteende och att reagera snabbt om missbruk konstateras, eftersom olagliga metoder kan få små och innovativa konkurrenter att lämna marknaden i förtid. I digitala branscher är det även viktigt att främja spridningen av immateriella rättigheter och kunskap. Därför ser kommissionen över sin antitrustpolitiska ram om tekniköverföringsavtal. Effektivitetshöjande tekniköverföringsavtal mellan konkurrenter eller icke-konkurrenter främjar innovation och konkurrenskraft. Spridningen av teknik kan gynna konkurrensen och öka innovativa vidareutvecklingar. Ett offentligt samråd om översynen av de gällande riktlinjerna och gruppundantagsförordningen om tekniköverföringsavtal hölls mellan februari och maj. De slutliga texterna kommer att antas under våren 2014. Tillämpning av antitrustreglerna på den snabbrörliga digitala marknaden: Google-fallet Kommissionen befarade att Google missbrukade sin dominerande ställning på marknaderna för webbsökning, sökannonsering och förmedling av annonseringsutrymme på internet inom EES. Kommissionen ansåg att sådana metoder kunde skada konsumenterna genom att begränsa utbudet och hämma innovationen inom specialiserade söktjänster och sökannonsering på internet. I april lämnade Google in sina första åtaganden om att åtgärda de konkurrensproblem som kommissionen identifierat. I oktober lämnade företaget in nya reviderade åtaganden. Kommissionen begärde återkoppling om Googles reviderade åtaganden genom formella begäranden om information. Mot bakgrund av den mottagna återkopplingen drog kommissionen slutsatsen att de reviderade åtagandena fortfarande inte var tillräckliga för att komma till rätta med de konkurrensproblem som kommissionen konstaterat i sin preliminära bedömning. Kommissionen informerade Google om att företaget nu hade mycket begränsad tid på sig att lämna in nya reviderade åtaganden som var tillräckliga för att komma till rätta med problemen. I annat fall skulle kommissionen inleda ett förfarande enligt artikel 7 i förordning (EG) nr 1/2003. Främjande av konnektivitet och åtgärder för att minska fragmenteringen av den inre marknaden i telekomsektorn Avsaknaden av en verklig inre marknad för elektronisk kommunikation hämmar utvecklingen av nya tjänster som är tillgängliga på hela den inre marknaden, vilket är till nackdel för de europeiska konsumenterna. Fullbordandet av den inre marknaden för elektronisk kommunikation skulle innebära betydande fördelar för Europas företag och medborgare. Den 11 september antog kommissionen ett lagstiftningspaket om en ”Uppkopplad kontinent” om uppbyggnaden av en inre telekommarknad. Paketet består av ett meddelande om den inre telekommarknaden, ett förslag till förordning om åtgärder för att fullborda den europeiska inre marknaden för elektronisk kommunikation och åtgärder för att upprätta en uppkopplad kontinent. Det innehåller även en rekommendation från kommissionen om enhetliga krav på icke-diskriminering och kostnadsberäkningsmetoder för att främja konkurrensen och förbättra klimatet för bredbandsinvesteringar[44]. Under 2013 har det bedrivits ett aktivt arbete med att tillämpa konkurrensreglerna i telekomsektorn. På så sätt har man förhindrat att etablerade företag skyddar sina verksamheter genom olagliga metoder och sett till att företagskoncentrationer inte leder till högre priser, sämre kvalitet och minskad innovation. Kommissionen håller inom ramen för koncentrationsförordningen på att se över ett antal större affärsuppgörelser, däribland två föreslagna transaktioner som skulle innebära en sammanslagning av mobilnätsoperatörer i Irland respektive Tyskland. Den 1 oktober anmälde Hutchison 3G UK till kommissionen att man avsåg att förvärva ensam kontroll över Telefónica Ireland och den 6 november inledde kommissionen en ingående utredning av företagskoncentrationen[45]. Den 31 oktober anmälde Telefónica Deutschland till kommissionen att man avsåg att förvärva ensam kontroll över KPN:s mobilverksamhet i Tyskland, under namnet E Plus, och den 20 december inledde kommissionen en ingående utredning av transaktionen[46]. Eftersom båda dessa transaktioner skulle resultera i färre aktörer på parti- och detaljhandelmarknaderna, som redan är mycket koncentrerade, måste de noga granskas under 2014. Kommissionen analyserade och godkände villkorslöst i den första fasen Liberty Globals förvärv av Virgin Media – den största kabeloperatören i Storbritannien – för 23,3 miljarder US-dollar[47] och Vodafones förvärv av Kabel Deutschland – den största kabeloperatören i Tyskland – för 8 miljarder euro[48]. På antitrustsidan beslutade kommissionen den 23 januari att Telefónica skulle åläggas 66 894 000 euro i böter och Portugal Telecom 12 290 000 euro, för att de kommit överens om att inte konkurrera med varandra på de iberiska telekommarknaderna[49]. Genom att bevara status quo i Spanien och Portugal bidrog överenskommelsen till att upprätthålla uppdelningen av EU:s telekomsektor. Konkurrensavtal är en av de allvarligaste överträdelserna av EU:s konkurrensregler, eftersom de riskerar att leda till högre priser och färre valmöjligheter för konsumenterna. Just detta beslut är särskilt relevant, eftersom det handlade om ett gränsöverskridande avtal om marknadsuppdelning. Undanröjande av hinder för innovation i kunskapsekonomin Under 2013 har kommissionen arbetat aktivt med nödvändiga patent (standard-essential patents). Nödvändiga patent används för att skydda teknik som är nödvändig för att genomföra en branschstandard som tagits fram av ett standardiseringsorgan. Det är tekniskt omöjligt att framställa en produkt som uppfyller standardens krav utan att använda den teknik som skyddas av det nödvändiga patentet. I maj skickade kommissionen ett meddelande om invändningar till Motorola Mobility om misstänkt missbruk av nödvändiga patent för mobiltelefoner[50]. Ett legitimt rättsmedel vid intrång i ett nödvändigt patent är i regel att innehavaren av patentet ansöker om ett föreläggande i en nationell domstol. Om det för att uppfylla en standard krävs att man använder patenterad teknik är tillgången till de nödvändiga patenten dock en förutsättning för alla företag som vill sälja produkter som uppfyller standardkraven på marknaden. Kommissionen har därför dragit den preliminära slutsatsen att företag kan göra sig skyldiga till missbruk av sin dominerande ställning när de ansöker om föreläggande i fråga om nödvändiga patent och den potentiella licenstagaren är beredd att ingå ett licensavtal på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor. I sådana fall anser kommissionen att innehavarna av de nödvändiga patenten inte bör ansöka om föreläggande, som i regel medför ett förbud mot att sälja en produkt som gör intrång i patentet. Innehavare av nödvändiga patent förbehåller sig rätten att ansöka om föreläggande om potentiella licenstagare vägrar att ingå licensavtal som bedöms vara rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande. Kommissionens arbete på området med nödvändiga patent har även involverat Samsung[51]. I september åtog sig Samsung att åtgärda de konkurrensproblem som kommissionen identifierat i sitt meddelande om invändningar från december 2012. Enligt Samsungs föreslagna åtaganden ska företaget under en fyraårsperiod inte ansöka om förelägganden för något av sina nödvändiga patent, vare sig befintliga eller framtida, som avser teknik som genomförs i smarta telefoner och läsplattor mot företag som går med på att följa ett specificerat förfarande där en domstol eller skiljedomstol fastställer lämpliga licensavgifter som är rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande. 7. internationellt konkurrenspolitiskt samarbete för att ta itu med globaliseringens utmaningar Världsekonomierna blir allt mer beroende av varandra, vilket är en permanent trend. De utländska direktinvesteringarna ökade till över 30 % av världens BNP före krisen, medan världshandeln ökade med i genomsnitt 5,3 % om året de senaste tjugo åren. Nya ekonomiska jättar har dykt upp medan de stora aktörerna i världen har gjort stora investeringar i varandras ekonomier. Ekonomins globalisering kräver ett närmare samarbete mellan konkurrensmyndigheter, inte bara i Europa, utan över hela världen. Internationellt samarbete mellan konkurrensmyndigheter gör det lättare att faktiskt hantera globaliseringens utmaningar. Det gör också att världens länder får mer likartade konkurrenspolitiska principer och metoder. Det är viktigt att se till att de olika myndigheterna samarbetar och att deras tillämpningsarbete leder till samstämmiga resultat. Kommissionen fortsatte enligt Europaparlamentets önskemål att föra en multilateral och bilateral politisk dialog med myndigheterna inom ett antal andra jurisdiktioner för att främja mer samstämmiga materiella regler och procedurregler på det konkurrensrättsliga området. Kommissionen fortsatte också sitt nära samarbete med många konkurrensmyndigheter i sitt dagliga tillämpningsarbete. Bilateralt och multilateralt samarbete för en mer ändamålsenlig tillämpning av konkurrensreglerna EU inledde den 8 juli förhandlingar med Förenta staterna om ett avtal inom det transatlantiska partnerskapet för handel och investeringar och den 25 mars förhandlingar med Japan om ett frihandelsavtal. Båda förhandlingarna handlar om konkurrensbestämmelser och kommissionen följer utvecklingen noggrant. När det gäller bilaterala förbindelser med konkurrensmyndigheter i tredjeländer koncentrerade kommissionen under 2013 sina insatser främst till sina huvudsakliga handelspartner – både traditionella handelspartner och större tillväxtekonomier. I det avseendet förde kommissionen under 2013 dialoger på hög nivå med företrädare för vissa konkurrensmyndigheter som EU har ingått samarbetsavtal eller samförståndsavtal med. I samband med Briks-konferensen i Delhi den 22 november undertecknade generaldirektoratet för konkurrens ett samförståndsavtal med den indiska konkurrenskommissionen om konkurrensrättsligt samarbete. Den 17 maj undertecknades samarbetsavtalet mellan EU och Schweiz. Ett nytt inslag i det senare och skälet till att det kallas ett andra generationens avtal är att det ger båda konkurrensmyndigheterna möjlighet att utbyta information som de har fått fram vid sina respektive utredningar. Avtalet kommer att träda i kraft när det har godkänts av Europaparlamentet och det schweiziska parlamentet. Förhandlingarna om ett liknande avtal mellan EU och Kanada går framåt. Dessutom fortsatte kommissionen att bedriva sitt tekniska samarbete med andra konkurrensmyndigheter i tredjeländer, särskilt Kina och Indien. Kommissionen fortsatte att noga övervaka genomförandet av bestämmelserna i bilagorna om stål- och varvsindustrin till anslutningsakten för Kroatien[52] – och den 1 juli blev Kroatien medlem i EU. När det gäller anslutningsförhandlingarna med kandidatländerna gjordes betydande framsteg 2013 med genomgången av Montenegros lagstiftning och fastställandet av inledande riktmärken för förhandlingarna om konkurrenskapitlet. Kommissionen fortsatte även sitt aktiva arbete med internationella konkurrensrelaterade forum, t.ex. OECD:s konkurrenskommitté, Internationella konkurrensnätverket (ICN) och Unctad. Under 2013 fortsatte kommissionen sitt delade ordförandeskap för Internationella konkurrensnätverkets arbetsgrupp för företagskoncentrationer och en av undergrupperna till arbetsgruppen för karteller. Kommissionen var under 2013 även projektledare (tillsammans med Förenta staternas federala handelskommission) för ICN:s styrgrupps projekt om utredningsförfaranden vid tillämpningen av konkurrensreglerna. 8. KONKURRENSDIALOG MED ÖVRIGA INSTITUTIONER Strukturerad dialog med Europaparlamentet Generaldirektoratet för konkurrens för en löpande strukturerad dialog om konkurrensfrågor med Europaparlamentet och i synnerhet med dess utskott för ekonomi och valutafrågor. Kommissionens vice ordförande, Joaquín Almunia, besökte utskottet för ekonomi och valutafrågor vid två tillfällen 2013 inom ramen för den strukturerade dialogen: den 28 maj för att presentera den årliga rapporten om konkurrenspolitiken 2012 och den 26 november för en uppdatering om viktiga beslut och den politiska utvecklingen under 2013, med siktet inställt på resultatet av parlamentets arbete på konkurrensområdet 2014. Kommissionens vice ordförande besökte även utskottet för regional utveckling den 30 maj för att tala om riktlinjerna för statligt regionalstöd som utskottet höll på att granska. Två resolutioner om de årliga rapporterna om konkurrenspolitiken antogs 2013. I juni antog parlamentet sin resolution om Antolín Sánchez Presedos betänkande om den årliga rapporten om konkurrenspolitiken 2011. Den årliga rapporten om konkurrenspolitiken 2012 överlämnades till utskottet för ekonomi och valutafrågor den 14 maj för att ge Europaparlamentsledamöterna möjlighet att förbereda sig inför dialogen med kommissionsledamoten. Resolutionen om Ramon Tremosa i Balcells betänkande antogs den 10 december. På senare år har parlamentet uttryckt oro över frågan om böter för överträdelser av konkurrensreglerna. Kommissionen anser dock att riktlinjerna för beräkning av böter ger tillräcklig rättssäkerhet för företagen och tillräcklig flexibilitet för kommissionen om ändringar skulle krävas. Denna struktur har också godkänts vid många tillfällen av EU:s domstolar. Strukturerad dialog med Europaparlamentet om moderniseringen av det statliga stödet Parlamentet rådfrågades formellt av rådet inför antagandet av bemyndigande- och procedurförordningarna. Dessa förordningar utgör hörnstenarna i moderniseringen av det statliga stödet, som har varit en prioriterad fråga för generaldirektoratet för konkurrens under hela 2013. Parlamentet antog sina två resolutioner i juli efter ett grundligt arbete med de två förslagen. I likhet med utskottet för ekonomi och valutafrågor bidrog utskottet för transport och turism med ett yttrande om bemyndigandeförordningen. Vid översynen av riktlinjerna för det statliga stödet beaktade kommissionen parlamentets formella roll i lagstiftningsförfarandet och även parlamentets huvudsakliga synpunkter. Som vice ordförande Joaquín Almunia informerade Europaparlamentsledamöterna om under den strukturerade dialogen den 26 november, ska moderniseringen av det statliga stödet fullbordas under 2014, då resten av riktlinjerna för det statliga stödet ska antas. Parallellt med och efter antagandet av bemyndigande- och procedurförordningarna i juli fortsatte arbetet med att revidera och uppdatera förslaget till lagstiftning om det statliga stödet. Ett tredje offentligt samråd om förslaget till meddelande om filmer och andra audiovisuella verk hölls den 6 maj, vilket följdes av den slutliga meddelandetexten den 14 november. Utskottet för ekonomi och valutafrågor informerades om initiativet och lanseringen av det offentliga samrådet om riktlinjerna för statligt stöd till flygplatser och flygbolag (luftfartsriktlinjerna) den 3 juli, samrådet om stöd av mindre betydelse den 17 juli, det offentliga samrådet om den allmänna gruppundantagsförordningen den 29 juli och riktlinjerna för undsättning och omstrukturering den 14 november. Ett bakgrundsdokument om riktlinjerna för statligt regionalstöd överlämnades till utskottet för ekonomi och valutafrågor den 16 maj. Detta var ytterligare ett område där personalen vid generaldirektoratet för konkurrens informerade Europaparlaments ledamöter och personal. Utskottet för regional utveckling lade fram en fråga för muntligt besvarande med debatt om riktlinjerna för statligt regionalstöd under de parallella debatterna om de nya regionalstödskartorna och nästa programperiod för strukturfonderna. Skadeståndstalan[53] Kommissionens vice ordförande, Joaquín Almunia, valde att först presentera kommissionens förslag om skadestånd för parlamentsledamöterna i utskottet för ekonomi och valutafrågor vid ett öppet samordnarsammanträde i Strasbourg den 11 juni, direkt efter det att det antagits av kollegiet. Kommissionen antog förslaget baserat på både artikel 103 och artikel 114 i EUF-fördraget, och kommissionen översände därefter förslaget till Europaparlamentet och rådet enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Kommissionens avdelningar deltog i workshoppen om förslaget den 18 september som anordnades av föredraganden i utskottet för ekonomi och valutafrågor och i det första åsiktsutbytet den 17 oktober för att besvara frågor. Avtal med Schweiz Generaldirektoratet för konkurrens avdelningar informerade först Europaparlamentet om förhandlingarna med den schweiziska konkurrensmyndigheten om ett andra generationens avtal i november 2010. I juni 2013 bad rådet formellt parlamentet att ge sitt samtycke till avtalet. Generaldirektoratet för konkurrens har arbetat tillsammans med föredraganden och deltagit i en workshop för assistenter, en offentlig utfrågning och ett möte med företrädare för grupperna i parlamentet. Fortsatt arbete för att stärka generaldirektoratet för konkurrens kommunikation med utskottet för ekonomi och valutafrågor I likhet med tidigare år anordnade generaldirektoratet för konkurrens ett seminarium för assistenter och politiska rådgivare vid utskottet för ekonomi och valutafrågor om huvudområdena i den årliga rapporten om konkurrenspolitiken 2012. Seminariet hölls den 17 maj i generaldirektoratet för konkurrens lokaler. Det följdes av en grundlig genomgång för föredragandenas assistenter om tillämpningen av antitrustreglerna och reglerna om statligt stöd i transportsektorn och om statligt stöd till banker. Det följdes även av en genomgång på hög nivå för parlamentsledamöterna i utskottet för ekonomi och valutafrågors arbetsgrupp om konkurrens om de huvudsakliga politikområdena. I juli antog kommissionen ett nytt bankmeddelande för att uppdatera de riktlinjer som offentliggjordes i början av finanskrisen 2008 och för att återspegla de erfarenheter som förvärvats sedan dess. Kommissionen utarbetade även ett dokument om huvudfrågor för Ekonomiska och finansiella kommittén som överlämnades till ordföranden för utskottet för ekonomi och valutafrågor. Generaldirektoratet för konkurrens fortsatte att regelbundet informera de berörda parlamentsutskotten om offentliga samråd och antagandet av nya riktlinjer och policydokument. Generaldirektoratet för konkurrens personal träffade många Europaparlamentsledamöter på bilateral basis under 2013 angående parlamentets arbete om olika konkurrensärenden. Kommissionens avdelningar besvarade 366 skriftliga parlamentsfrågor och 21 framställningar som generaldirektoratet för konkurrens ansvarade för. Generaldirektoratet för konkurrens och utskottet för ekonomi och valutafrågor fortsatte att utbyta information om olika studier. Generaldirektoratet för konkurrens avdelningar informerade i juli utskottets sekretariat om de studier som gjorts på uppdrag av generaldirektoratet under 2013. Samarbete mellan generaldirektoratet för konkurrens, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén Kommissionen informerade även Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om viktiga politiska initiativ. Dessutom deltog kommissionen i studiegruppernas och facksektionernas möten. Den 1 februari deltog vice ordförande Joaquín Almunia i Regionkommitténs plenarsammanträde om reformerna av det statliga stödet och omarbetningen av riktlinjerna för statligt regionalstöd 2014–2020. [1] Världsekonomiskt forum: The Global Competitiveness Report 2013–2014. Dokumentet finns här: http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2013-14.pdf (ej översatt till svenska). [2] SEK(2011) 1188 slutlig, del 1: Arbetsdokument från kommissionens avdelningar: European Competitiveness Report 2011 (ej översatt till svenska). [3] The Contribution of Competition Policy to Growth and the EU2020 Strategy, IP/A/ECON/ST/2012-25. Dokumentet finns här: http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2013/492479/IPOL-ECON_ET(2013)492479_EN.pdf (ej översatt till svenska). [4] Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget. [5] COM(2013) 404 final: Förslag till direktiv om vissa regler som styr skadeståndstalan enligt nationell lagstiftning för överträdelser av medlemsstaternas och Europeiska unionens konkurrensrättsliga bestämmelser. Dokumentet finns här: http://ec.europa.eu/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html. [6] Några nämnvärda exempel på tidigare sådana fall är bland annat de bötfällda tillverkarna av bilglas, dynamiska RAM-minnen (minneschips som används i datorer, servrar och arbetsstationer), och syntetiskt gummi. [7] Ärende AT.39748 – Kabelnät till bilar. [8] Ärende 39861 – Räntederivat i yen och ärende 39914 – räntederivat i euro. [9] Ärende AT.39633 – Räkor. [10] Ärende 39574 – Smartkortchips. [11] COM(2013) 404 final: Förslag till direktiv om vissa regler som styr skadeståndstalan enligt nationell lagstiftning för överträdelser av medlemsstaternas och Europeiska unionens konkurrensrättsliga bestämmelser. [12] Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1269/2013 av den 5 december 2013 om ändring av kommissionens förordning (EG) nr 802/2004 om tillämpning av rådets förordning (EG) nr 139/2004 om kontroll av företagskoncentrationer. [13] Kommissionens tillkännagivande om ett förenklat förfarande för handläggning av vissa koncentrationer enligt koncentrationsförordningen. [14] COM(2013) 685 final: Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet): resultat och nästa steg. Meddelandet finns här: http://ec.europa.eu/refit. [15] COM(2012) 209 final: Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Modernisering av det statliga stödet i EU. [16] Riktlinjer för statligt regionalstöd för 2014–2020 (2013/C 209/01). [17] EU:s riktlinjer för tillämpning av reglerna för statligt stöd på snabb utbyggnad av bredbandsnät (2013/C 25/01). [18] Rådets förordning (EU) nr 733/2013 av den 22 juli 2013 om ändring av förordning (EG) nr 994/98 om tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen på vissa slag av övergripande statligt stöd. [19] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/derivatives/index_en.htm. [20] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid/index_en.htm. [21] Ärende AT.39745 – Kreditswappar – Informationsmarknad. [22] Ärende 39861 – Räntederivat i yen och ärende 39914 – räntederivat i euro. [23] Förslaget innehåller en rad olika referensvärden, inte bara referensräntor som Libor, utan även råvaruindex, referensvärden för att prissätta finansiella instrument, t.ex. energi- och valutaderivat, referensvärden som används i finansiella avtal och referensvärden för att mäta resultatet i en investeringsfond. [24] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/#maincontentSec2. [25] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-672_en.htm. [26] Ärende AT.39876 – Europeiska betalningsrådet och e-betalningar. [27] COM(2013) 547 final: Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven 2002/65/EG, 2013/36/EG och 2009/110/EG samt upphävande av direktiv 2007/64/EG. [28] COM(2013) 550 final: Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om förmedlingsavgifter för kortbaserade betalningstransaktioner. [29] Ärende AT.34579 – MasterCard I. [30] Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter. [31] I det tredje energipaketet som antogs 2007 identifierades vissa konkurrenshämmande beteenden som ska bekämpas enligt EU:s konkurrensregler. [32] Se Kommissionens bidrag till Europeiska rådets möte den 22 maj 2013. Dokumentet finns här: http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/energy2_sv.pdf. [33] Riktlinjer för vissa statliga stödåtgärder inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser efter 2012, EUT C 158, 5.6.2012, s. 4. [34] Ärendenummer SA.37017, SA.36103, SA.37084, SA.36650 och SA.35543. [35] Ärende SA.30068 – Stöd till metallproducenter (ej järn) för koldioxidkostnader för el. [36] Ärende AT.40054 – Marknaderna för olja och biodrivmedel, se MEMO/13/435 av den 14 maj 2013 [observera att ärendenummer och ärendenamn ännu inte har offentliggjorts på webbplatsen]. [37]Ärende AT.39816 – Gasleveranser i föregående led i Central- och Östeuropa, se MEMO/12/937 av den 4 september 2012. [38] Ärende AT.39767 – BEH Electricity, se IP/121307 av den 3 december 2012. [39] Ärende AT.39952 – Elbörser, se MEMO12/78 av den 7 februari 2012. [40] Ärende AT.39727 – ČEZ. [41] Ärende AT.39984 – OPCOM/Rumäniens elbörs. [42] Ärende SA.35429 – Utökad användning av allmänna vattenresurser för vattenkraftproduktion. [43] KOM(2010) 245 slutlig/2: Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: En digital agenda för Europa. [44] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/connected-continent-single-telecom-market-growth-jobs. [45] Ärende M.6992 – Hutchison 3G UK/Telefónica Ireland. [46] Ärende M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus. [47] Ärende M.6880 – Liberty Global/Virgin Media. [48] Ärende M.6990 – Vodafone/Kabel Deutschland. [49] Ärende AT.39839 – Telefónica och Portugal Telecom. [50] Ärende AT.39985 – Motorola – Tillämpning av nödvändiga patent för GPRS. [51] Ärende AT.39939 – Samsung – Tillämpning av nödvändiga patent för UMTS. [52] Anslutningsakten till anslutningsfördraget för Kroatien. [53] COM(2013) 404 final: Förslag till direktiv om vissa regler som styr skadeståndstalan enligt nationell lagstiftning för överträdelser av medlemsstaternas och Europeiska unionens konkurrensrättsliga bestämmelser.