1.Inledning: nya och gamla utmaningar för EU:s humanitära bistånd

Europeiska unionen och dess medlemsstater är världens största givare av humanitärt bistånd. De står för omkring 36 % av det globala humanitära biståndet. I en värld där konflikter och katastrofer får allt större konsekvenser är det humanitära biståndet en hörnsten i EU:s yttre åtgärder och en viktig del av EU:s förmåga att sprida sina värderingar globalt.

Det humanitära biståndet står i dag inför en rad exempellösa utmaningar, som har förvärrats av covid-19-pandemin. De humanitära behoven är större än någonsin. Detta beror till stor del på de statsbaserade konflikter som blossat upp igen, i kombination med effekterna av klimatförändringen, miljöförsämringar, den globala befolkningstillväxten och misslyckad styrning. Trots det ökar klyftan mellan de humanitära behoven och de globala resurserna. Grundläggande normer och principer ifrågasätts som sällan förr, vilket gör det svårare och farligare att tillhandahålla bistånd.

I detta meddelande beskrivs hur EU, i samarbete med sina olika humanitära partner och andra givare, kan ta sig an denna utmaning.

De humanitära behoven: en stigande kurva – som dramatiskt pressas uppåt av effekterna av covid-19 och klimatförändringen

EU:s globala ansvar som humanitär aktör har aldrig varit tydligare än sedan covid-19-pandemin bröt ut. Under 2021 beräknas 150 miljoner människor ha hamnat i extrem fattigdom till följd av pandemin. Covid-19 har förvärrat redan befintliga svagheter och ojämlikheter och ytterligare förvärrat de humanitära behoven. Enligt FN:s uppskattningar kommer nästan 235 miljoner människor – 1 av 33 människor i hela världen – att behöva humanitärt bistånd under 2021. Detta är en ökning med 40 % jämfört med de uppskattade behoven 2020 (före covid-19) och nästan en tredubbling sedan 2014. Antalet tvångsförflyttade personer har fördubblats sedan 2010 och uppgick i slutet av 2019 till 79,5 miljoner. Humanitära kriser varar numera i genomsnitt mer än nio år, och många, även i Europas grannskap, varar betydligt längre. Detta leder till att alltför många humanitära kriser ”glöms bort”.

För att komma till rätta med detta började EU och dess medlemsstater i april 2020 sammanställa åtgärdspaketet Team Europe. Paketet har en budget på 38,5 miljarder euro, varav 3,49 miljarder euro är avsedda för katastrofhantering och humanitära behov till följd av pandemin.

Klimatförändringen förvärrar miljöförstöringen och konsekvenserna av en ohållbar förvaltning av naturresurser, samtidigt som den ökar de humanitära behoven. Utöver de allt frekventare och allvarligare naturrisker som utlöser katastrofer är klimatförändringar och miljöförstöring några av grundorsakerna till konflikter, en osäker livsmedelsförsörjning och tvångsförflyttningar. Under 2018 behövde omkring 108 miljoner människor internationellt humanitärt bistånd till följd av stormar, översvämningar, torka och skogsbränder. År 2050 kan över 200 miljoner människor behöva humanitärt bistånd varje år till följd av klimatrelaterade katastrofer och socioekonomiska effekter av klimatförändringen.

Ett växande finansieringsunderskott – och en fortsatt snäv givarbas

Under 2020 uppgick FN:s humanitära vädjanden till nästan 32,5 miljarder euro – den högsta siffran någonsin, vilket även berodde på effekterna av covid-19. Dessutom finns det ett finansieringsunderskott på 17,5 miljarder euro – mer än hälften av totalbeloppet. Enligt FN behövs till att börja med 29 miljarder euro för att täcka FN:s humanitära vädjanden under 2021. Trots att EU och vissa andra givare avsevärt har utökat sin finansiering under de senaste åren – den globala humanitära finansieringen av FN:s humanitära vädjanden har ökat från 4,1 miljarder euro 2012 till 15 miljarder euro 2020 – har det globala humanitära finansieringsunderskottet snabbt blivit större. Detta underskott väntas öka ytterligare, eftersom givarekonomierna kommer att fortsätta att vara pressade på grund av de ekonomiska och sociala konsekvenserna av covid-19. Vissa större givare har redan aviserat nedskärningar i sina biståndsbudgetar eller i sina bidrag till större kriser. Oroväckande nog är den globala humanitära finansieringen fortfarande starkt beroende av ett mycket begränsat antal givare: under 2020 stod de tio största givarna i världen för 83 % av den rapporterade finansieringen. Detsamma gäller inom EU, där den övervägande delen av EU:s samlade humanitära bistånd kommer från ett fåtal medlemsstaters budgetar och EU-budgeten. Detta är inte hållbart.

Hinder för tillträde till och tillhandahållande av humanitärt bistånd

I många konflikter ökar de stridandes direkta och ofta avsiktliga attacker mot civila, sjukhus och skolor i strid med internationell humanitär rätt. Under 2019 rapporterades 277 attacker mot biståndsarbetare, i vilka 125 personer dödades. I många kriser måste biståndsorganen också hantera administrativa hinder och andra restriktioner, vilket kan göra det svårare att nå ut till drabbade personer. Nedstängningarna under covid-19 och därmed förenade inskränkningar i rörelsefriheten har inneburit ytterligare utmaningar när det gäller att tillhandahålla bistånd till drabbade befolkningsgrupper.