Yttrande från Regionkommittén om "Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Rapport beställd av Europeiska rådet i Stockholm: Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande"

(2002/C 287/01)

BAKGRUND

Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Rapport beställd av Europeiska rådet i Stockholm: "Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande", KOM(2002) 9 slutlig.

Europeiska kommissionens beslut av den 24 januari 2002 att i enlighet med artikel 265 första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i ärendet.

Presidiets beslut av den 6 februari 2002 att ge utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik i uppdrag att utarbeta ett yttrande i ärendet.

Kommissionens meddelande om hälso- och sjukvårdens och äldrevårdens framtid: att garantera tillgänglighet, kvalitet och finansiell hållbarhet, KOM(2001) 723 slutlig.

Kommissionens meddelande "Att stödja nationella strategier för trygga och stabila pensioner genom ett integrerat förhållningssätt", KOM(2001) 362 slutlig.

Regionkommitténs yttrande om "Ekonomin i EU: Översikt 2000 - perspektiv för de makroekonomiska riktlinjerna för 2000", CdR 469/2000 fin(1).

Regionkommitténs yttrande om "Internationella äldreåret 1999", CdR 442/98 fin(2).

Regionkommitténs yttrande om "Befolkningsrapport 1997", CdR 388/97 fin(3).

Slutsatserna från Europeiska rådets toppmöte i Barcelona den 15-16 mars 2002.

Slutdeklarationen från FN:s andra världskonferens om åldrandefrågor i Madrid, Spanien, den 8-12 april 2002 och den handlingsplan som antogs vid denna.

Det utkast till yttrande (CdR 94/2002 rév.) som antogs av ECOS-utskottet den 17 april 2002. Föredragande var Lambert van Nistelrooij (NL-PPE, ledamot av provinsfullmäktige i Noord-Brabant).

Med beaktande av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 45:e plenarsession den 3-4 juli 2002 (sammanträdet den 3 juli) enhälligt följande yttrande.

1. Regionkommitténs synpunkter

1.1. Kommittén anser att Europeiska kommissionens rapport är mycket viktig eftersom den dels uppmärksammar problematiken kring den allt äldre befolkningen i Europeiska unionen och de samhälleliga och socioekonomiska följderna av denna utveckling, dels understryker behovet av ett nytt politikområde på den europeiska dagordningen.

1.2. En grundförutsättning för att man skall kunna hantera situationen är att arbetskraftsdeltagandet bland äldre ökar. På grund av de omfattande följder som den demografiska utvecklingen får för arbetsmarknaden genom det låga arbetskraftsdeltagandet bland äldre människor stöder kommittén den målsättning som formulerades vid Europeiska rådets möte i Stockholm om att höja den genomsnittliga sysselsättningsgraden bland äldre kvinnor och män på arbetsmarknaden (55-64) till 50 % år 2010.

1.3. För att kunna uppnå denna ambitiösa målsättning anser kommittén att man snarast bör vidta åtgärder. I det sammanhanget utgör de politiska prioriteringar som fastställs i rapporten en viktig utgångspunkt. Kommittén betonar betydelsen av att man vid genomförandet av de politiska målsättningarna i större utsträckning än hittills tar hänsyn till den demografiska utvecklingen i regionerna och kommunerna.

1.4. Medlemsstaterna bör införliva Europeiska rådets kvantitativa målsättning i sina nationella handlingsplaner, som de utformar inom ramen för EU:s sysselsättningsstrategi. Med tanke på den viktiga roll lokala och regionala myndigheter spelar inom ramen för arbetsmarknadspolitiken i allmänhet och främjandet av äldres deltagande på arbetsmarknaden i synnerhet bör arbetsmarknadsutvecklingen på lokal och regional nivå ingå i de årliga rapporterna. Kommittén anser att detta förslag bör tas i beaktande vid utvärderingen av EU:s sysselsättningsstrategi, som skall genomföras 2003.

1.5. Vilka instrument som bör tillämpas för att uppnå målsättningarna kommer naturligtvis att bero på förhållandena på nationell, regional och lokal nivå. För att åtgärderna skall kunna bli framgångsrika bör de emellertid ingå i en övergripande, balanserad strategi. Med tanke på den nära kopplingen mellan arbetsmarknaden å ena sidan och den sociala tryggheten och äldreomsorgen å andra, är det önskvärt att utgå från ett helhetsperspektiv. Utifrån ett sådant perspektiv är det dessutom lättare att uppnå balans mellan finansiella och sociala målsättningar.

1.6. Ett sådant integrerat synsätt innebär att man utöver åtgärder för att öka andelen äldre på arbetsmarknaden även noggrant bör undersöka andra områden som är kopplade till problematiken kring den demografiska utvecklingen, exempelvis beträffande pensioner och hälso- och sjukvård. Båda dessa sektorer måste anpassa sig till den snabba tillväxten inom åldersgruppen 65 år och uppåt. Denna kategori kommer att bestå av en grupp mycket gamla människor som behöver omfattande sjukvård och omvårdnad och en grupp aktiva, friska förmånstagare. Dessutom innebär den ökande förväntade livslängden att människor är pensionsberättigade under en längre period. Ett större antal pensionärer och längre förmånsperioder nödvändiggör en översyn av det nuvarande pensionssystemet.

1.7. Vid Europeiska rådets möte i Lissabon konstaterade man att en anpassning av pensions-, sjukvårds- och äldrevårdssystemen var ett sätt att hantera följderna av den demografiska utvecklingen. Som exempel på andra alternativ utöver en ökning av arbetskraftsdeltagandet bland äldre nämnde Europeiska rådet skuldminskning. När det gäller frågan om skuldminskning begränsar sig kommittén i detta yttrande till att konstatera att medlemsstaterna genom att ytterligare minska sin statsskuld kan skapa större utrymme i sin nationella budget för att täcka de ökade kostnader som uppstår till följd av den demografiska utvecklingen.

2. Regionkommitténs rekommendationer

2.1. Sysselsättning i brett perspektiv

2.1.1. Kommittén stöder i stort de prioriterade politiska initiativ som Europeiska kommissionen föreslår i rapporten. Kommittén konstaterar dock att Europeiska kommissionen i sin rapport har valt att utgå från ett utpräglat ekonomiskt perspektiv genom att främst lägga tyngdpunkten på äldres tillträde till och deltagande på arbetsmarknaden, med motivationen att yrkesutövning kan bidra till att förbättra äldre människors livskvalitet. Kommittén påpekar dock att äldre människors välbefinnande kan påverkas av andra former av verksamhet än enbart ekonomisk verksamhet. De kan exempelvis på ett värdefullt sätt bidra till den sociala ekonomin. Många äldre deltar till exempel i olika former av frivilligarbete och är på frivillig basis aktiva inom vården. Kommittén rekommenderar att det frivilligarbete som äldre människor utför får ett bättre erkännande.

2.1.2. Kommissionen tar i sin rapport även kortfattat upp de funktionshindrades ställning på arbetsmarknaden. Kommittén delar kommissionens uppfattning att en överväldigande majoritet av människor med funktionshinder hamnar i skymundan på arbetsmarknaden. Kommissionen föreslår dock inga politiska åtgärder för att komma till rätta med denna form av social utslagning. Kommittén anser att det är mycket viktigt att frågan om de funktionshindrades integration på arbetsmarknaden prioriteras högt på den politiska dagordningen på EU-nivå och på nationell, regional och lokal nivå. Som grundläggande princip för politiken bör gälla att människor med funktionshinder får samma tillgång till arbetsmarknaden och samma möjligheter att behålla sina arbeten som andra arbetstagare samt att FN:s standardregler fungerar som riktlinjer. Denna politik kan också grunda sig på de talrika positiva exemplen på integration av funktionshindrade, även personer med grava funktionshinder, på arbetsmarknaden, såväl genom nationella strategier som genom lokala program. Man bör också ta vederbörlig hänsyn till resultaten och erfarenheterna från projekt som finansierats inom ramen för tidigare och nyligen genomförda gemenskapsinitiativ och gemenskapsprogram. Samtidigt bör de organisationer i det civila samhället som företräder de funktionshindrades intressen (de enskilda organisationerna, fackföreningarna, frivilligorganisationerna, socialtjänsten) garanteras deltagande i beslut om dessa frågor.

Man bör också särskilt uppmärksamma att det vidtas åtgärder som innebär att personer med funktionshinder får möjlighet att stanna kvar på arbetsmarknaden under hela arbetslivet.

2.1.3. Kommittén stöder Europeiska kommissionens ansträngningar att förbättra kvinnors ställning på arbetsmarknaden. Trots att det i första hand är de lokala, regionala och nationella myndigheternas ansvar att öka arbetskraftsdeltagandet bland (äldre) kvinnor kan Europeiska unionen spela en viktig roll, i synnerhet när det gäller att främja ny kunskap och utbyte av välfungerande metoder. Som lokala arbetsgivare kan lokala och regionala myndigheter i sin egen organisationsstruktur tillämpa dessa välfungerande metoder på många olika sätt för att öka framför allt äldre kvinnors deltagande på arbetsmarknaden.

2.1.4. Kommittén beklagar att Europeiska kommissionen i sin rapport inte specifikt behandlar äldre arbetstagares inställning och förhållande till IT. Kommittén anser att man bör utforma en politik på området, eftersom tillträdet till arbetsmarknaden och möjligheterna att behålla sitt arbete i allt större utsträckning hänger på färdigheter inom informationsteknikens område. Äldre arbetstagare har ofta inte denna kompetens, vilket i hög grad minskar deras möjligheter att arbeta inom IT-känsliga sektorer.

2.1.5. Regionkommittén vill också uppmärksamma den åldrande landsbygdsbefolkningen. Detta fenomen har uppstått på grund av urbaniseringen, när unga människor flyttar från landsbygden till städerna, och leder till en snabb höjning av genomsnittsåldern bland befolkningen i en rad landsbygdsområden. Detta förtjänar särskild uppmärksamhet och specifika åtgärder. Liknande fenomen återfinns även i andra perifera områden, t.ex. bergsområden, öar eller områden på industriell tillbakagång i storstädernas utkanter. Samtidigt är det nödvändigt att beakta även det motsatta fenomenet med storstädernas centrum som numera till stor del bebos av äldre, ofta ensamma personer, i och med att de som bildar familj i allt större utsträckning tenderar att överge stadscentrumen och väljer att hyra, köpa eller bygga sin bostad i utpräglade bostadsområden.

2.2. Livslångt lärande

2.2.1. Kommittén delar kommissionens uppfattning att äldrepolitiken är begränsad och inaktuell. Kommittén förespråkar starkt främjande av äldres deltagande på arbetsmarknaden genom ökad spridning av undervisning, utbildning och beskattning över en persons livscykel. Man bör eftersträva en mer flexibel indelning av arbete, utbildning och fritid under en människas liv.

2.2.2. En grundförutsättning för att uppnå denna målsättning är att såväl arbetsgivarnas som arbetstagarnas inställning och beteende radikalt förändras. Förändringar i kulturella och psykosociala faktorer bör bidra till att skapa positiva incitament inom ramen för personalstyrning på företag så att människor gynnas av att arbeta längre och i god tid investera i kunskap och kompetens. För detta krävs utöver en åldersmedveten personalpolitik bland annat att man motverkar förtidspensionering genom införande av flexibla pensionssystem samt en anpassning av systemen för social trygghet, arbete och undervisning.

2.3. Pensioner

2.3.1. När det gäller pensioner anser Europeiska kommissionen att man med nödvändighet måste stödja de nationella strategierna till förmån för trygga och stabila pensioner som bygger på att de politikområden som påverkar pensionssystemens hållbarhet (sysselsättningspolitiken och den sociala och ekonomiska politiken) kompletterar varandra och är samordnade och integrerade. I detta syfte föreslår Europeiska kommissionen att man tillämpar den öppna samordningsmetoden.

2.3.2. Kommittén anser att det är av stor betydelse att man under nästa år undersöker äldre arbetstagares deltagande på arbetsmarknaden och hur detta påverkar pensionssystemen. Det vore också viktigt att studera pensionernas konsekvenser för balansen i olika länders offentliga finanser. Fonderingsnivån är låg i många länder, och pensionernas framtida finansiering kan bli problematisk om man inte tar itu med finansieringsfrågan redan nu. Ett centralt mål är en högre pensionsålder i kombination med framgångsrikt ökat deltagande i arbetslivet. Ett flexiblare pensionssystem, som även omfattar integrerade pensionssystem som skapas i samverkan mellan det offentliga och det privata, skulle möjliggöra arbete även efter pensionsåldern.

2.4. Hälsovård

2.4.1. När det gäller hälsovård anser kommittén att den solidaritet som präglar hälsovårdssystemen måste kunna garanteras även i framtiden. EU-ländernas hälsovårdssystem är olika. Det är av största betydelse att det finns en hälsovård för alla som är överkomlig och av god kvalitet. Nationella lösningar måste respekteras och de olika utgångspunkterna måste beaktas. Förutom de tre mål som kommissionen(4) lyfter fram - tillgänglighet, kvalitet och finansiell hållbarhet - utgör även valfrihet en faktor som bör beaktas.

2.4.2. Kommittén är medveten om att kvaliteten på hälso- och sjukvården delvis är beroende av hur vårdtagarnas preferenser kan tillgodoses. Hälso- och sjukvårdens nuvarande utbud behöver inte utgöra utgångspunkten för politiken. Genom att tillfråga de äldre ökar man deras valfrihet.

2.5. Rörlighet

2.5.1. De europeiska arbetstagarnas rörlighet kan på ett värdefullt sätt bidra till att uppnå det strategiska målet att göra "unionen till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till varaktig ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning" i enlighet med vad som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon. Den fria rörligheten för arbetstagare på EU-marknaden kan främjas genom en rad åtgärder, exempelvis genom erkännande av utbildningar och examina, undanröjande av socioekonomiska skillnader som försvårar rörligheten, osv.

2.5.2. Kommittén anser dock att arbetskraftmigration inte är en hållbar lösning på problemet med den åldrande befolkningen. Man bör dock hålla i åtanke att bristen på arbetskraft i framtiden kommer att leda till större arbetskraftmigration. I synnerhet kan man tänka sig en arbetskraftsström från de framtida medlemsstaterna till de nuvarande medlemsstaterna. Med tanke på den demografiska fördelning som sannolikt kommer att känneteckna även de framtida medlemsstaterna kan detta få omfattande följder för den ekonomiska och sociala utvecklingen i dessa länder. Kommittén anser att man i dessa länder bör vidta åtgärder för att förhindra att nödvändig kunskap och kompetens försvinner till de nuvarande medlemsstaterna (braindrain). Även i detta sammanhang kan regioner fylla en viktig funktion genom att inrätta "kunskapsregioner". Genom en ständig dialog med regioner i kandidatländerna kan kunskap och information utbytas beträffande den regionala arbetsmarknadspolitiken i allmänhet och åtgärder för att öka andelen äldre arbetstagare på arbetsmarknaden i synnerhet.

2.6. Partnerskap

2.6.1. De lokala och regionala myndigheterna bär det yttersta ansvaret för utvecklingen och genomförandet av en övergripande strategi som främjar äldre arbetstagares deltagande på arbetsmarknaden. Kommittén delar kommissionens uppfattning att arbetet måste utföras i nära samarbete med arbetsmarknadens parter och andra berörda samhällsorganisationer, exempelvis utbildningsinstanser, för att man skall kunna nå framgång. De positiva erfarenheter som den nederländska provinsen Noord-Brabant och ett tiotal andra regioner har av de territoriella sysselsättningspakterna bekräftar värdet av samarbetsnätverken. Sysselsättningspakterna har slutits med EU och syftar till att etablera ett nära samarbete med de lokala myndigheterna och arbetsmarknadsparterna inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Kommittén insisterar dessutom på att man formellt erkänner denna form av samarbete.

2.6.2. Dessutom bör medborgarna spela en betydande roll i en så viktig fråga som EU:s åldrande befolkning. För att en politik som är inriktad på att hantera följderna av den demografiska utvecklingen skall kunna bli framgångsrik krävs viss insikt i de äldre medborgarnas kunskap och önskemål. Äldre medborgare bör aktivt delta i beslutsprocessen. Ur ett ekonomiskt perspektiv är det nödvändigt att ta de äldre medborgarnas åsikter på allvar: Den åldrande befolkningen påverkar i hög grad åldersfördelningen inom arbetskraften, de sociala trygghetssystemens framtida hållbarhet och finansieringen av vård och tjänster. Även ur ett socialt perspektiv är det nödvändigt att beakta de äldres behov. De äldre är i allt större utsträckning de som kämpar för sina intressen och rättigheter. De är mer emanciperade än tidigare generationer och vill fortsätta att spela en aktiv roll i samhället.

2.7. Kunskapsregioner

2.7.1. Kommittén fäster stor vikt vid att regionala och lokala myndigheter kan dra lärdom av varandras erfarenheter (kunskapsregioner). Kommittén uppmanar Europeiska kommissionen att ta initiativ till att upprätta nätverk mellan regioner och mellan lokala myndigheter. Härigenom kan lokala och regionala myndigheter med en likartad demografisk utveckling utbyta information och välfungerande metoder som syftar till att öka andelen äldre arbetstagare på arbetsmarknaden.

2.7.2. ReK anser att de olika praktiska erfarenheterna från de skilda regionerna och sektorerna samt jämförelserna av de politiska resultaten utgör en oumbärlig grund när det gäller att utforma en strategi för att öka andelen äldre på arbetsmarknaden på lokal och regional nivå. Problemet är dock att det inte finns någon tydlig översikt över de åtgärder som vidtagits på lokal och regional nivå. Kommittén upprepar därför det förslag som framfördes i yttrandet "Internationella äldreåret 1999" och som går ut på att man bör skriva en handbok om de lokala och regionala förvaltningarnas positiva erfarenheter av sysselsättning när det gäller äldre människor.

2.7.3. Kommittén anser att man i alla händelser bör anordna en EU-konferens om lokala och regionala perspektiv och åtgärder för att hantera den utmaning som den demografiska utvecklingen innebär. Kommittén är villig att samarbeta med kommissionen i detta ärende, liksom även med andra berörda parter (t.ex. icke-statliga organisationer). Det är viktigt att man vid denna konferens tar upp de regionala demografiska tendenserna, som kan variera starkt från en region till en annan. I detta sammanhang måste man diskutera hur den statistiska informationen kan förbättras, särskilt i kandidatländerna. Tillförlitlig information ligger delvis till grund för beslut om vilka instrument, exempelvis översyn, benchmarking osv., som bör tillämpas för att man skall kunna hantera den demografiska utmaningen.

Bryssel den 3 juli 2002.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore

(1) EGT C 253, 12.9.2001, s. 29.

(2) EGT C 374, 23.12.1999, s. 36.

(3) EGT C 251, 10.8.1998, s. 14.

(4) Kommissionens meddelande om "Hälso- och sjukvårdens och äldreomsorgens framtid: att garantera tillgänglighet, kvalitet och finansiell hållbarhet", KOM(2001) 723 slutlig.