P6_TA(2006)0386

Den gemensamma invandringspolitiken inom EU

Europaparlamentets resolution om den gemensamma invandringspolitiken inom EU

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 6 i EU-fördraget och artikel 63 i EG-fördraget,

- med beaktande av artikel 42 i EU-fördraget,

- med beaktande av de program för ett område för frihet, säkerhet och rättvisa som Europeiska rådet fastställde vid sina möten i Tammerfors 1999 och Haag 2004,

- med beaktande av rådets (rättsliga och inrikes frågor) möte i Tammerfors den 20- 22 september 2006,

- med beaktande av de pågående diskussionerna om budgetramen, inklusive Europeiska flyktingfonden och Europeiska återvändandefonden,

- med beaktande av sin resolution av den 6 april 2006 om flyktingsituationen på Malta [1],

- med beaktande av sin resolution av den 14 april 2005 om Lampedusa [2],

- med beaktande av artikel 103.4 i arbetsordningen, och av följande skäl:

A. Sju år efter det att Tammerforsprogrammet antogs har Europeiska unionen fortfarande inte någon samordnad invandringspolitik, vilket märks särskilt tydligt i avsaknaden av en politik för laglig invandring och återvändande.

B. Det gemensamma europeiska asylsystemet grundas på ett antal bestämmelser från vilka ingen deltagande medlem bör beviljas undantag.

C. Den humanitära situationen är allvarlig i många av de medlemsstater som är belägna i de södra delarna av Europeiska unionen, på grund av de tusentals invandrare som omkommit i Medelhavet och den massiva tillströmningen av invandrare, särskilt under sommaren 2006.

D. Vid ministerkonferensen EU-Afrika om migration och utveckling i Rabat den 10- 11 juli 2006 antogs en förklaring och en handlingsplan.

E. Halvtidsöversynen av Haagprogrammet kommer att avslutas vid slutet av detta år.

F. Olaglig invandring kan leda till att människor utnyttjas och fastnar i tvångsarbete.

G. I kommissionens grönbok om en gemensam syn på ekonomisk migration i EU (KOM(2004)0811) förutses att "med nuvarande invandringsflöden kommer minskningen av befolkningen i arbetsför ålder i EU-25 åren 2010-2030 att leda till omkring 20 miljoner färre sysselsatta" och att "en mer kontinuerlig invandring [kommer] att få allt större betydelse när det gäller att fylla EU-arbetsmarknadens behov och garantera Europas välstånd".

1. Europaparlamentet betonar att den ökade invandringen är ett globalt fenomen med många olika orsaker och effekter, som kräver en välavvägd, övergripande och samordnad strategi.

2. Europaparlamentet är medvetet om att bristen på lagliga invandringsvägar har satt asylsystemet under allt större press, som ett sätt för att bosätta sig lagligt.

3. Europaparlamentet är medvetet om de mänskliga trauman och de svårigheter som ett antal medlemsstater ställts inför i samband med hanteringen av de senaste årens enormt stora migrationsströmmar. Parlamentet uppmärksammar särskilt de problem som orsakas av det oroväckande stora antalet minderåriga bland de nyligen anlända invandrarna.

4. Europaparlamentet beklagar de mycket omfattande kostnaderna på det humanitära området, inklusive de invandrare som mist livet.

5. Europaparlamentet anser att medlemsstaterna måste uppfylla sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten och folkrätten gentemot asylsökande och invandrare.

6. Europaparlamentet anser att tvångsarbete inte bör förekomma inom EU och att medlemsstaterna därför måste se till att detta respekteras.

7. Europaparlamentet insisterar på att medlemsstaterna tillämpar asylförfarandet och bestämmelserna i direktiv 2003/9/EG [3] på ett likartat och konsekvent sätt samt att asylansökningarna behandlas snabbt och effektivt.

8. Europaparlamentet betonar att en övergripande strategi på området för invandring inte kan förbise de faktorer som driver vissa människor att lämna sina länder, vilket kräver reella möjligheter till laglig invandring till Europeiska unionen och klara utvecklings- och investeringsprogram i ursprungs- och transitländerna inklusive en handels- och jordbrukspolitik som främjar ekonomiska möjligheter, i minst syfte att stävja den omfattande kompetensflykten.

9. Europaparlamentet påminner om att en samstämmig europeisk invandringspolitik måste åtföljas av en europeisk integrationspolitik, som bland annat skall möjliggöra en lämplig integrering på arbetsmarknaden, rätt till utbildning och fortbildning, tillgång till sociala tjänster och vård och invandrarnas deltagande i det sociala, kulturella och politiska livet.

10. Europaparlamentet upprepar att alla beslut om mindre stränga bestämmelser om invandring i en medlemsstat kommer att ha en dominoeffekt på situationen i de andra medlemsstaterna, och att medlemsstaterna är skyldiga att i en anda av lojalt samarbete samråda och informera varandra om åtgärder som troligen påverkar invandringssituationen, i enlighet med Europaparlamentets ståndpunkt av den 6 juli 2006 om förslaget till rådets beslut om upprättande av ett system för ömsesidigt informationsutbyte om medlemsstaternas åtgärder rörande asyl och invandring [4].

11. Europaparlamentet efterlyser en partnerskapsstrategi gentemot ursprungs- och transitländerna för att se till att de spelar en aktiv roll när det gäller att hantera migrationsströmmarna, sätta stopp för olaglig invandring och utarbeta effektiva informationskampanjer om förhållandena i mottagarländerna inom EU, däribland villkoren för att beviljas asyl.

12. Europaparlamentet anser att delat ansvar och delade ekonomiska bördor mellan medlemsstaterna måste ingå i EU:s invandringspolitik och det gemensamma europeiska asylsystemet.

13. Europaparlamentet uppmanar Europeiska unionen att inta en mer framskjuten roll när det gäller att hantera de humanitära kriser som orsakas av migrationsströmmar och asylsökande.

14. Europaparlamentet anser därför att länder bör få tillgång till teknisk hjälp och finansiering via Argoprogrammet, Europeiska flyktingfonden, Europeiska fonden för de yttre gränserna, Europeiska integrationsfonden och Europeiska återvändandefonden under perioden 2007-2013.

15. Europaparlamentet kräver att mer medel ställs till förfogande för icke-statliga organisationer som arbetar på fältet och som tillhandahåller viktig katastrofhjälp.

16. Europaparlamentet anser att massinvandringen orsakats av sviktande ekonomier, utarmning av befolkningen, kränkningar av de mänskliga rättigheterna, miljöförstöring, växande skillnader mellan rika och fattiga länder, inbördeskrig, krig för att få kontroll över naturresurser, politiska förföljelser, politisk instabilitet, korruption och diktaturer i många ursprungsländer.

17. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att så snart som möjligt föreslå att en katastroffond inrättas för att finansiera stödteam med experter som kan ge praktisk hjälp i samband med mottagandet vid gränserna och för att bemästra de humanitära kriserna i medlemsstaterna samt att för perioden 2007-2013 införa i de nya fonderna en katastrofmekanism för ekonomiska stödinsatser i samband med katastrofsituationer.

18. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att säkra tillgången till asylansökningsförfarandet, tilllämpa bestämmelserna i direktiv 2005/85/EG [5] på ett enhetligt och strikt sätt och se till att asylansökningar behandlas snabbt och effektivt.

19. Europaparlamentet erkänner det brådskande behovet av att anta ett EU-direktiv om återvändande, och uppmanar rådet att öka sina insatser för att se till att antagandet sker inom kort. Europaparlamentet noterar samtidigt att rådet fortfarande fem år efter Europeiska rådet i Tammerfors och trots de många uppmaningarna från parlamentet inte har lyckats fastställa en gemensam invandringspolitik, utan i stället hållit fast vid kravet på enhällighet och bibehållit samrådsförfarandet för alla frågor som rör laglig invandring.

20. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att förstärka sitt samarbete inom ramen för Frontex och att mer ingående definiera dess uppdrag.

21. Europaparlamentet anser emellertid att gränskontroller och insatser för att bekämpa illegal invandring enbart kan utgöra en aspekt av EU:s politik gentemot tredjeländer, vilka måste bli föremål för en aktiv ursprungs- och transitlandsutvecklingspolitik för att de negativa konsekvenserna av utvandringen ska kunnas minskas.

22. Europaparlamentet konstaterar att medlemsstaterna i avsaknad av en gemensam invandringspolitik inom EU väljer olika sätt att hantera problemet med hundratusentals olagliga invandrare som arbetar olagligt helt utan social trygghet. Parlamentet anser emellertid inte att omfattande reglering när det gäller olagliga invandrare utgör någon långsiktig lösning, eftersom sådana åtgärder inte löser de verkliga underliggande problemen.

23. Europaparlamentet betonar att alla åtgärder för att bekämpa olaglig invandring och öka kontrollerna vid de yttre gränserna, även i de fall dessa vidtas i samarbete med tredjeländer, måste vara förenliga med de garantier och de grundläggande rättigheter för individen som fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i synnerhet asylrätten och rätten till att inte bli utvisad.

24. Europaparlamentet varnar för riskerna med att externalisera förvaltningen av EU:s yttre gränser, och efterlyser ett bättre samarbete med ursprungs- och transitländerna, som framför allt bör grundas på respekten för de grundläggande rättigheterna, särskilt asylrätten och rätten att inte bli utvisad, och på EU:s och ursprungs- och transitländernas gemensamma intressen.

25. Europaparlamentet anser att Europeiska unionen måste följa en övergripande strategi. Parlamentet anser att unionens invandringspolitik inte enbart skall omfatta partnerskap med tredjeländer, en förstärkning av de yttre gränserna för att bekämpa människohandel och en rättvis återvändandepolitik, utan att den samtidigt måste öppna lagliga invandringsvägar och främja integreringen av invandrarna i mottagarländerna samt göra det möjligt att samtidigt främja utvecklingen i ursprungsländerna för att åtgärda de grundläggande orsakerna till migration.

26. Europaparlamentet uppmanar bestämt kommissionen att snarast möjligt ta initiativ till en översyn av förordning (EG) nr 343/2003 [6] (Dublin II) genom att ifrågasätta dess centrala princip, det vill säga att det är den första medlemsstat som den asylsökande anländer till som skall handlägga asylärendet, vilket lägger en oacceptabel börda på de länder som är belägna i de södra och östra delarna av EU, och genom att införa ett rättvist system för att dela ansvaret mellan medlemsstaterna.

27. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen samt medlemsstaternas regeringar och parlament.

[1] Antagna texter, P6_TA(2006)0136.

[2] EUT C 33 E, 9.2.2006, s. 598.

[3] EUT L 31, 6.2.2003, s. 18.

[4] Antagna texter, P6_TA(2006)0313.

[5] EUT L 326, 13.12.2005, s. 13.

[6] EUT L 50, 25.2.2003, s. 1.

--------------------------------------------------