RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM GEMENSKAPENS UPP- OCH UTLÅNING UNDER 2002

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

INLEDNING

1. UPPLÅNINGEN 2002

1.1. Gemenskapsemissioner

1.2. Upplåningstrender

2. UTLÅNINGEN I TREDJE LAND

2.1. Översikt

2.2. Gemenskapens makroekonomiska stöd

2.3. EIB:s utlåning under 2002 i Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika samt Sydafrika

2.3.1 EIB:s mål och prioriteringar

2.3.2. Utlåning

2.3.3. Riskdelning

2.3.4 Samarbete med andra institutioner

2.4. Utlåning till länder som skrivit under Lomékonventionen

3. BUDGETKONSEKVENSER AV UTLÅNINGEN

3.1. Garantier ur budgeten

3.2. Räntesubventioner

3.3. Riskkapital

4. STATISTIKBILAGA 29

INLEDNING

1. Enligt rådets beslut om gemenskapens låneinstrument skall kommissionen varje år informera rådet och Europaparlamentet om hur dessa instrument har använts.

Eftersom alla de krediter som rådet anslagit till gemenskapens nya instrument (GNI) är tagna i anspråk och EKSG-fördraget löpte ut 2002 anser kommissionen att det inte längre är nödvändigt att informera rådet och Europaparlamentet om gemenskapens utlåning enligt dessa instrument inom gemenskapens territorium. Endast uppgifter om återbetalningen av lånen återfinns i denna rapport, i det avsnitt där lånesituationen behandlas.

2. När det gäller utlåningen till länder utanför Europeiska unionen är kommissionen enligt beslut från 1997 och 2000 [1] skyldig att årligen underrätta rådet och Europaparlamentet om hur de EIB-lån som garanterats genom gemenskapsbudgeten använts i Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien samt Sydafrika. Samma skyldigheter utvidgades 1998 till att även omfatta EIB:s lån till f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (beslut 98/348/EG) och Bosnien och Hercegovina (beslut 98/729/EG), 1999 även lånen till Turkiet (beslut 99/786/EG), 2000 även lånen till Kroatien (beslut 2000/688/EG) och det särskilda åtgärdsprogrammet för tullunionen EG/Turkiet (beslut 2000/788/EG) och 2001 lånen till den ryska delen av Östersjökusten (beslut 2001/777/EG) och till Förbundsrepubliken Jugoslavien (beslut 2001/778/EG).

[1] Beslut 97/256/EG vad gäller det första allmänna mandatet och 2000/24/EG för det andra mandatet.

För att uppfylla denna skyldighet beskrivs i denna rapport utlåningstransaktionerna för vart och ett av dessa områden. För att komplettera bilden av utlåningsverksamheten innehåller rapporten även en kort sammanfattning av gemenskapens makroekonomiska stöd till länderna i Central- och Östeuropa och av de räntesubventioner och garantier som är knutna till gemenskapslånen.

1. UPPLÅNINGEN 2002

1.1. Gemenskapsemissioner

För att finansiera den utlåning som rådet beslutat om har kommissionen givits befogenhet att ta upp lån på kapitalmarknaderna. Med tanke på att kreditgivningsmöjligheterna inom ramen för det nya gemenskapsinstrumentet har utnyttjats fullständigt och att EKSG-fördraget löpte ut 2002 anskaffades dock inga medel på grundval av de båda instrumenten under 2002. Den enda upplåningen som gjordes för makroekonomiskt stöd förra året gällde ett land i västra Balkan. Inom ramen för Euratomlåneinstrumentet togs ett enda lån, i syfte att finansiera ett lån till Bulgarien.

1.2. Upplåningstrender

Trots ovan nämnda faktorer ökade EU-institutionerna (se tabell 4-1 i bilagan) sin upplåning på kapitalmarknaderna med 17,2 % under 2002, till 38,1 miljarder euro jämfört med 32,5 miljarder året innan.

Med beaktande av återbetalningar, avskrivningar och växelkursvariationer uppgick den utestående upplåningen per den 31 december 2002 till 183,3 miljarder euro, vilket är en ökning med 2,3 % jämfört med 2001 (se tabell 4-2 i bilagan).

Fördelningen av upplåningen mellan olika valutor (se tabell 4-3 i bilagan) visar en minskning av lån i euro från 67,3 % av alla emissioner under 2001 till 59 % under 2002, medan emissionerna i andra gemenskapsvalutor minskade från 21,7 % till 17,7 %. På gemenskapsvalutornas bekostnad ökade lånen i valutor från länder utanför gemenskapen, från 11 % till 23,3 % av den totala upplåningen. Emissioner i dollar ökade från 7,6 % till 21,7 %, och den stora efterfrågan på dollar från marknaden hade stöd av mycket låga räntor och fallande valutakurs.

Låga räntor och osäkerhet om de ekonomiska och finansiella utsikterna gjorde att låntagarna fortsatte föredra lån med rörlig ränta. Sådana lån stod för 85,5 % 2002 jämfört med strax under 80 % 2001.

Vad beträffar det speciella fallet med det nya gemenskapsinstrumentet skedde ingen ny upplåning under 2002. Motsvarande situation för den utestående upplåningen anges i detalj per valuta i tabell 4-4 i statistikbilagan.

2. UTLÅNINGEN I TREDJE LAND [2]

[2] Ingen utlåning ägde rum i medlemsstaterna för EKSG och Euratom under 2002.

2.1. Översikt

Det finansiella stödet till de icke-medlemsländer som slutit samarbetsavtal med gemenskapen tar sig olika former beroende på geografiskt område och vilka mål som eftersträvas. Det rör sig i regel om bilaterala lån (makroekonomiskt stöd och betalningsbalanslån) där EU bidrar till att återupprätta den makroekonomiska balansen i ett land. I andra fall kan stödet erbjudas i form av traditionella lån i syfte att direktfinansiera enskilda projekt, eller globala lån till banker som i sin tur tar på sig uppgiften att fördela medlen mellan lokala projekt av mindre omfattning.

I det första fallet är det kommissionen som sköter finansieringstransaktionerna med utgångspunkt från rådets direktiv. I det andra fallet förvaltas utlåningen av EIB enligt bankens gängse villkor, och oftast med stöd av en garanti från kommissionens budget.

Euratomlåneinstrumentet kan utnyttjas för finansieringsändamål i medlemsstaterna och i vissa icke-medlemsstater (Armenien, Bulgarien, Tjeckien, Ungern, Litauen, Rumänien, Ryssland, Slovakien, Slovenien och Ukraina kan komma i fråga för denna typ av lån).

De områden inom vilka gemenskapen har verksamhet visas i tabell 2.1.

>Plats för tabell>

2.2. Gemenskapens makroekonomiska stöd

Makroekonomiskt stöd i form av lån är till sin karaktär exceptionellt och ingår som ett led i det internationella samfundets ansträngningar att, i samarbete med Bretton Woods-institutionerna, stötta betalningsbalansen i vissa länder som brottas med problem av övergående art. I gemenskapens fall är detta stöd koncentrerat till de geografiskt närliggande områdena, dvs. Central- och Östeuropa, västra Balkan, de nya oberoende staterna i Europa, Centralasien och Kaukasus samt länderna söder om Medelhavet. Utbetalningarna av detta stöd är kopplade till att de mottagande länderna uppfyller vissa mål beträffande makroekonomisk stabilisering och strukturreformer. Under dessa omständigheter är det ett begränsat antal transaktioner som genomförs varje år och det är svårt att göra meningsfulla jämförelser mellan olika år vad gäller det beviljade stödets utveckling. I takt med att kandidatländerna har gjort betydande framsteg med att anpassa sina ekonomier har dock det makroekonomiska stödet i denna region gradvis avvecklats. Länderna i västra Balkan har däremot tagit emot allt mer makroekonomiskt stöd från gemenskapen under de senaste åren och en stor del av stödet har varit i form av bidrag.

Rådet godkände 2002 makroekonomiskt stöd till västra Balkan i form av lån på sammanlagt 55 miljoner euro för Serbien och Montenegro, tillsammans med ett bidrag på upp till 75 miljoner euro. Rådet beslutade även om ett lån på högst 20 miljoner euro och ett bidrag på upp till 40 miljoner euro till Bosnien och Hercegovina.

När det gäller de nya oberoende staterna (NIS) lades tonvikten på ändring av tidigare makroekonomiskt stöd som inte betalats ut. Rådets beslut från 1998 om att bevilja ett lån på upp till 150 miljoner euro till Ukraina, där endast 58 miljoner euro betalades ut, ersattes med ett nytt lånepaket till ett belopp om 110 miljoner euro, som beslutades i juli 2002, medan den outbetalade delen på 92 miljoner euro annullerades. Det nya lånet har beviljats till fördelaktigare villkor, både vad gäller löptiden (15 år istället för 7) och vad gäller den återbetalningsfria perioden (10 år istället för 7). I linje med detta annullerades det lån på 15 miljoner euro som beslutats 2000 för att förstärka Moldaviens betalningsbalans och ersattes med ett bidrag på samma belopp, som godkändes av rådet i december 2002.

Endast en låneutbetalning gjordes i början av 2002, ett belopp av 12 miljoner euro till förmån för f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, på grundval av förfaranden som hade inletts 2001.

Även stöd i form av regelrätta bidrag betalades ut under 2002, till ett totalt belopp på 141 miljoner euro, av vilka 11 miljoner gick till Armenien, 115 miljoner till Serbien och Montenegro och 15 miljoner till Kosovo.

>Plats för tabell>

2.3. EIB:s utlåning under 2002 i Central- och Östeuropa, Medelhavsområdet, Asien och Latinamerika samt Sydafrika [3]

[3] Rättslig grund: Rådets beslut 97/256/EG, 98/348/EG, 98/729/EG, 99/786/EG, 2000/24/EG, 2000/688/EG, 2000/788/EG, 2001/777/EG och 2001/778/EG

Avsnitt 2.3 utgör årsrapporten för 2002 som skall lämnas till Europapaparlamentet och rådet i enlighet med artikel 2 i rådets beslut 2000/24/EG.

2.3.1 EIB:s mål och prioriteringar

I Central- och Östeuropa har banken varit allt mer aktiv i de anslutande staterna i syfte att stödja dem i deras förberedelsearbete inför anslutningen och integrationen i Europa (banken stödjer även de övriga kandidatländerna) [4]. Banken har även upprättat en betydande verksamhet i länderna i västra Balkan genom att stödja investeringsprojekt i Albanien, Kroatien, Serbien och Montenegro samt Bosnien och Hercegovina.

[4] Utöver EIB:s mandat enligt rådets olika beslut har banken också fortsatt sin verksamhet med stöd inför anslutningen (lånefaciliteter), vilket består i att banken beviljar lån ur egna medel utan säkerhet för att ytterligare bistå de länder som ansökt om medlemskap.

EIB prioriterar förbättring, modernisering och utveckling av transport-, telekommunikations- och energisektorerna, med särskild tonvikt på de transeuropeiska näten på grundval av de väg- och järnvägskorridorer som av den alleuropeiska konferensen för transportministrar fastställts som prioriterade mål för utvecklingen på medellång sikt.

Därutöver har banken successivt utvidgat sitt verksamhetsområde i samband med förberedelserna inför utvidgningen. Miljöfrågor i samband med EIB-projekt, liksom rena miljöfrågor, prioriteras inom ramen för den gradvisa anpassningen av de berörda ländernas lagstiftning till EU-lagstiftningen. Banken stödjer även små och medelstora företag och andra näringslivsinitiativ, antingen direkt eller genom bankens globala lån, särskilt då detta inbegriper partner från EU.

I Medelhavsområdet sker bankens utlåning enligt formella mandat främst inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet. Lånen syftar till att bidra till mottagarländernas ekonomiska utveckling. Bankens utlåning stödjer individuella investeringsprojekt och, genom globallånesystemet, mindre projekt samt små och medelstora företag, samtidigt som den stärker den finansiella sektorn i de olika länderna. Utöver denna utlåning bistår banken också Turkiet med lån inom Terra-programmet (Turkey Earthquake Reconstruction and Rehabilitation Action (rådets beslut 99/786/EG)) och inom det särskilda åtgärdsprogrammet för tullunionen mellan EG och Turkiet (rådets beslut 2000/788/EG).

Enligt villkoren i Europa-Medelhavspartnerskapet kompletteras EIB:s utlåning ur egna medel med räntesubventioner (för lån på miljöområdet) och riskkapital ur EU:s budget som förvaltas av banken.

Utöver EIB:s utlåning enligt mandatet och på rådets begäran har banken också initierat ett program för lån från egna medel, utan säkerhet, i samband med verksamhet inom Medelhavspartnerskapet. Ett första projekt godkändes 2002.

I Asien och Latinamerika finansierar banken projekt som är av ömsesidigt intresse för gemenskapen och de berörda länderna, t.ex. samfinansiering tillsammans med initiativtagare till EU-projekt, tekniköverföring, samarbete på energi- och miljöområdet. Tabell 2.3.6 innehåller närmare uppgifter om det ömsesidiga intresset av de berörda projekten.

I Sydafrika är bankens målsättning att bidra till ett lyckat genomförande av landets program för återuppbyggnad och utveckling.

Totalt sett kan således utvecklingen av EIB:s verksamhet från 1998 och framåt sammanfattas på följande sätt:

>Plats för tabell>

2.3.2. Utlåning

År 2002 tecknade banken elva lånekontrakt i Central- och Östeuropa inom ramen för rådets beslut om ett sammanlagt belopp på 500 miljoner euro i tre länder. Merparten av detta belopp (77 %) gick till Rumänien, 17 % till Bulgarien och resten till Slovakien.

- Banken fortsätter att stödja den ekonomiska utvecklingen i de berörda länderna, framför allt genom att finansiera infrastruktur som är av särskilt stor långsiktig betydelse. Av ett totalt belopp på 500 miljoner euro gick 59 %, eller 295 miljoner euro, till kommunikationssektorn, bl.a. vägbyggen och förstärkning av kanalväggar i Rumänien och modernisering av hamninfrastruktur i Donaudeltat i Bulgarien.

- 55 miljoner euro (11 %) lånades ut till förbättringar av infrastrukturen för vattenförvaltning i Rumänien och 30 miljoner (6 %) gick till åtgärder för miljöskydd i Slovakien.

- I energisektorn användes 60 miljoner euro (12 % av den totala finansieringen) för förbättringar av kraftöverförings- och distributionsnäten i Bulgarien.

- Globala lån på sammanlagt 60 miljoner euro (12 % av den totala finansieringen) beviljades små och medelstora företag i Bulgarien och Rumänien.

>Plats för tabell>

År 2002 tecknade banken åtta lånekontrakt i Balkan inom ramen för rådets beslut om ett sammanlagt belopp på 425 miljoner euro i tre länder. Merparten av detta belopp (64%) gick till Serbien och Montenegro, 31% till Kroatien och resten till Bosnien och Hercegovina.

- Bankens verksamhet var främst inriktad på kommunikationssektorn, bl.a. väg- och järnvägsbyggen i Serbien och Montenegro samt Kroatien. Totalt gick 310 miljoner euro (73 %) av det totala lånebeloppet till denna sektor.

- Energi- och industrisektorerna stod för 95 miljoner euro (22 % av den totala finansieringen), vilket användes för moderniseringen av kraftöverföringsnäten i Serbien och Montenegro och en cementfabrik i Bosnien Hercegovina.

- Globala lån på sammanlagt 20 miljoner euro (5 % av den totala finansieringen) beviljades små och medelstora företag i Serbien och Montenegro.

>Plats för tabell>

I Medelhavsregionen tecknades 2002 lån till ett sammanlagt belopp på 1 401 miljoner euro för 17 transaktioner i sju länder.

Totalt sett gick cirka 29 % av utlåningen till projekt i Turkiet, medan Tunisien, Algeriet och Egypten tillsammans svarade för 50 %.

- Ca 43 % av den totala finansieringen (605 miljoner euro) avsåg kommunikationssektorn. Exempel på projekt var vägbyggen i Algeriet, Tunisien och Turkiet, underjordiska järnvägar i Egypten och utbyggnad av en hamn i Libanon, samt återuppbyggnad av infrastruktur som hade skadats genom översvämmningar i Algeriet.

- Energisektorn upptog 510 miljoner euro (37 % av den totala finansieringen), och medlen gick här till förbättring av överförings- och försörjningsnät för elektricitet i Egypten, Marocko och Tunisien samt gaslagringsanläggningar i Turkiet.

- Vattenförvaltningsprojekt i Marocko och Turkiet stod för 4 % av den totala finansieringen i regionen (60 miljoner euro).

- Ny- och utbyggnad av cementfabriker i Algeriet och Tunisien samt ett sjukhusbygge i Syrien tog 16 % (226 miljoner euro) av den totala finansieringen avseende industi- och tjänstesektorn i anspråk.

>Plats för tabell>

Banken beviljade också tre lån till ett totalt belopp av 145 miljoner euro, fördelat på tre olika länder i Asien och Latinamerika. Ett lån på 30 miljoner euro gick även till den centralamerikanska regionen.

- Ett lån avseende energisektorn i Brasilien tog 31 % av den totala finansieringen (55 miljoner euro) i anspråk, medan ett lån på 50 miljoner (29 %) inriktades på kommunikationssektorn i Indonesien.

- Återstoden på 40 % (70 miljarder euro) av utlåningen avsåg globala lån till Sri Lanka och den centralamerikanska regionen.

>Plats för tabell>

Banken tecknade 2002 ett låneavtal i Sydafrika till ett belopp på 50 miljoner euro avseende ett globalt lån för att finansiera små och medelstora projekt.

2.3.3. Riskdelning

Enligt rådets beslut 2000/24/EG [5] i gällande lydelse skall gemenskapens garantier täcka 65 % av det sammanlagt tecknade lånebeloppet. Enligt gällande överenskommelser om riskdelning täcker gemenskapsgarantin alla former av risker när det gäller lån till suveräna stater ("statliga garantier"), medan den endast täcker politisk risk när det gäller andra lån ("icke-statliga garantier"). Banken skulle vidare bara begära att en gemenskapsgaranti utlöses om dess intresse inte kan tillgodoses genom den individuella projektgarantin, antingen av politiska skäl om lånet inte beviljats en suverän stat eller av vilket skäl som helst om det gäller ett lån till en suverän stat. Banken skulle då begära att garantin täcker hela det utestående beloppet.

[5] I rådets beslut 2000/24/EG uppmanas banken "att sträva efter att i största möjliga utsträckning täcka den kommersiella risken på 30 % av sin utlåning enligt detta beslut från icke-statliga garantier på grundval av individuella regionala mandat. Denna procentsats skall utvidgas när så är möjligt och såvitt marknaden tillåter". Under 2002 fortsatte banken arbeta för riskdelningsmålet, men nu med nivån höjd från det första mandatets 25 % till 30 %.

Första mandatet: (rådets beslut avseende perioden 31 januari 1997 till 31 januari 2000)

Inga ytterligare lån tecknades enligt det första mandatet under 2002, så den riskdelningsnivå som uppnåddes enligt det första mandatet är oförändrad. Nivån på utlåningen i förhållande till det sammanlagda utlåningstaket var för Asien och Latinamerika 81 %, för Central- och Östeuropa 26 % och för Medelhavsområdet 3 %.

Andra mandatet: (rådets beslut avseende perioden 1 februari 2000 till 31 januari 2007)

Det kumulerade beloppet för projekt med delad risk sedan utlåningsverksamheten inleddes inom ramen för rådets beslut för den period som startade den 1 februari 2000 var 1 453 miljoner euro i slutet av 2002, vilket motsvarar 7,5% av det totala utlåningstaket och 19,2% av den utlåning som hittills skett.

I Central- och Östeuropa och Balkan uppgick det sammanlagda beloppet för EIB:s lån med delad risk till 456 miljoner euro, eller 5 % av utlåningstaket för de länderna och 15,7 % av den utlåning som hittills skett i regionen.

I Medelhavsområdet tecknades tre lån enligt systemet med riskdelning under 2002, vilket sammanlagt motsvarade runt 1,6 % av mandatets tak och 3,3 % av det totalt tecknade beloppet. Projektavtalen ingås av naturliga skäl ofta med regeringar eller offentliga organ (i enlighet med programplaneringsförfarandena i Euro-Medelhavspartnerskapet) och den totala riskdelningen förblir därför relativt begränsad i medelhavsländerna.

I Asien och Latinamerika (ALA) uppgick EIB:s lån med delad risk till totalt 891 miljoner euro, vilket motsvarar 36 % av mandatets tak och 80 % av den utlåning som hittills skett i regionen.

Inga låneavtal med riskdelning har ingåtts i Sydafrika.

Riskdelningen per den 31 december 2002 redovisas i nedanstående tabeller, för varje mandat separat (för första mandatet är riskdelningsandelen oförändrad sedan slutet av 2001).

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

I de regionindelade tabellerna i slutet av avsnitt 2.3 (tabell 2.3.7-2.3.10) anges också vilka lån som beviljats med riskdelning.

2.3.4 Samarbete med andra institutioner

I kandidatländerna för EU-medlemskap bedrivs bankens utlåning inom ramarna för EU:s program för stöd till kandidatländerna inför anslutningen, särskilt i form av finansiering av investeringar för att integrera kandidatländernas infrastrukturer med EU:s samt för att stödja små och medelstora företag. Projekten samfinansieras med andra institutioner såvitt detta är möjligt. Bankens verksamhet utgör således en del i en samlad strategi som följs i nära samarbete med kommissionen och, där så är lämpligt, med de internationella finansiella institut som är verksamma i området.

Banken har ett nära och fruktbart samarbete med Phare/Ispa-programmet, något som är mycket uppskattat av mottagarländerna. Förutom ofta förekommande stöd från Phare under investeringsplaneringsfasen för att säkerställa att de projektstudier och det tekniska bistånd som krävs till stöd för EIB-projekten tillhandahålls, samarbetar banken även med Phare vid samfinansiering av infrastrukturprojekt.

Phares och de övriga internationella finansiella institutens bidrag till projekt som finansierades av EIB under 2002 framgår av nedanstående tabell. Ytterligare projekt samfinansierades inom ramen för bankens lånefacilitet inför anslutningen, vilken inte omfattas av denna rapport.

För sydöstra Europa deltar banken tillsammans med kommissionen i en styrgrupp för infrastruktur, som förbereder projekt.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

I Medelhavsområdet bedrivs bankens verksamhet som en del av EU:s generella politik i området och ingår således i en samlad strategi som följs i nära samarbete med kommissionen och där så är lämpligt med andra internationella finansiella institut, bland annat genom samfinansieringsprojekt. Dessa instituts bidrag till projekt som finansieras av EIB framgår av tabellen nedan.

>Plats för tabell>

I Asien och Latinamerika fortsätter banken att finansiera projekt som är av ömsesidigt intresse för det berörda landet och EU. Det ömsesidiga intresset i de låneavtal som ingicks under 2002 beskrivs i tabellen nedan. Banken samarbetar såvitt det är möjligt och fördelaktigt med andra internationella finansiella institut.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

2.4. Utlåning till länder som skrivit under Lomékonventionen

EIB:s totala utlåning till AVS-länder och ULT uppgick till 297,65 miljoner euro, varav 123 miljoner euro ur bankens egna medel och 174,65 miljoner euro i form av riskkapital. Fördelningen av utlåningen mellan regioner och sektorer ser ut på följande sätt:

>Plats för tabell>

*Samtliga subventionerade.

3. BUDGETKONSEKVENSER AV UTLÅNINGEN

Utlåningen påverkar gemenskapsbudgeten i de fall då den medför garantier ur budgeten eller räntesubventioner eller sker under särskilda villkor som gör att den utgör en risktransaktion för långivaren.

3.1. Garantier ur budgeten

Den 22 december 1999 beslutade rådet om en generell förlängning med sju år av gemenskapens åtagande att ställa garantier ur budgeten för de lån som EIB beviljar utanför gemenskapen (rådets beslut nr 2000/24/EG, EGT L 9 av den 13 januari 2000). Beslutet ändrades två gånger under 2000 (2000/688/EG och 2000/788/EG).

Den 6 november 2001 belutade rådet att låta gemenskapsgarantin omfatta även EIB:s utlåning till Jugoslavien, eftersom detta land nu räknas till gruppen central- och östeuropeiska länder (rådets beslut 2001/778/EG).

De nya taken för respektive region är följande (belopp i euro):

Turkiet: // 450 miljoner

Central- och Östeuropa: // 9 280 miljoner

Länderna i Medelhavsområdet // 6 425 miljoner

Latinamerika och Asien: // 2 480 miljoner

Sydafrika: // 825 miljoner

Sammanlagt får ett lånebelopp på högst 19.460 miljoner euro täckas av gemenskapsgarantier och garantierna täcker då endast 65 % av det totala utlånade beloppet (jämfört med 70 % enligt det tidigare mandatet). Enligt de nya bestämmelserna är EIB också skyldig att i möjligaste mån söka garantier från sina finansiella intermediärer (på kommersiell basis), och skall eftersträva att sådana garantier täcker 30 % av det samlade utlåningstaket (jämfört med 25 % enligt det tidigare mandatet).

Detta garantiprogram löper ut den 31 januari 2007, men kan automatiskt förlängas med 6 månader i taget om utlåningstaket inte har uppnåtts.

Kommissionens budget täcker dessutom 65 % av ett maximalt belopp på 600 miljoner euro till Turkiet (TERRA), vilket beviljades utan riskdelning.

Under det tredje året av det nya mandatet tecknade EIB låneavtal för totalt 2 550 miljoner euro och ökade därmed det totala beloppet i det nya mandatet till 7 577 miljoner euro, vilket motsvarar 38,9 % av utlåningstaket, med en riskdelning som redan är lika med 19,2% av de tecknade lånen.

I november 2001 beslöt rådet att bevilja en 100-procentig gemenskapsgaranti till Europeiska investeringsbanken för att täcka förluster i samband med utlåningsinsatser för utvalda miljöprojekt i den ryska delen av Östersjöns avrinningsområde för ett totalt belopp på 100 miljoner euro (rådets beslut 2001/777/EG).

En närmare redogörelse för situationen i fråga om de olika garantiåtagandena återfinns i kommissionens halvårsrapporter om garantier som berör den allmänna budgeten.

3.2. Räntesubventioner

Räntesubventioner har ingått som bidragsform i ett flertal gemenskapsprogram såväl inom som utanför EU. Kommissionen utarbetade på rådets anmodan en övergripande utvärderingsrapport i detta ämne (se KOM(2000) 524 av den 6 september 2000). De flesta av de berörda programmen är vid det här laget fullbordade och påverkar således inte längre budgeten, men i tabellen nedan förtecknas de program som ännu pågår och vilka belopp i räntesubventioner som beviljats under de aktuella åren.

>Plats för tabell>

3.3. Riskkapital

Enligt avtalen med Medelhavsländerna och Lomékonventionen tecknar EIB koncessionslån som omfattas av särskilda bestämmelser om löptid eller skuldkonsolidering, vilket gör dessa lån jämförbara med riskkapitalinvesteringar. När det gäller Medelhavsområdet finansieras denna utlåning genom den allmänna budgeten och vad gäller AVS-länderna genom EUF:s budget. En fördelning mellan transaktionerna redovisas i tabell 2.4.1.

4. STATISTIKBILAGA

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>