MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Att mäta innovationsresultat i Europa: en ny indikator /* COM/2013/0624 final */





MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Att mäta innovationsresultat i Europa: en ny indikator (Text av betydelse för EES) 1. Inledning I detta meddelande presenteras en indikator för att mäta innovationsresultat. En grundlig mätning av effekten av innovationspolitiken på olika områden är viktig för att kunna fatta evidensbaserade politiska beslut. Dessutom stärker det legitimiteten av offentliga åtgärder och användningen av offentliga medel. Europa är i dag ett kunskapscentrum av betydelse på global nivå. Trots att EU har en vetenskaplig bas i världsklass och är tekniskt ledande inom strategiska sektorer krävs insatser för att förbättra innovationsresultaten både på EU-nivå och nationell nivå med bättre ramvillkor, särskilt för snabbväxande företag i innovativa sektorer. Den föreslagna indikatorn kommer att hjälpa beslutsfattare att genomföra nya eller stärkta åtgärder för att undanröja flaskhalsar som hindrar innovatörer från att omvandla idéer till produkter och tjänster som kan nå framgång på marknaden. Förbättrad prestationsnivå kommer att bidra till smart tillväxt, i linje med Europa 2020 och dess flaggskeppsinitiativ, Innovationsunionen.[1] Den föreslagna indikatorn kompletterar resultattavlan för forsknings- och innovationsunionen,[2] och dess sammanfattande innovationsindex (SII), som bedömer hur medlemsstaterna och EU:s olika styrkor och svagheter påverkar deras samlade resultat. SII grundar sig på så många som 24 innovationsindikatorer, inklusive inkommande resurser, uppgifter rörande processen och resultat. Dessutom analyseras innovationsresultat vartannat år i rapporten om innovationsunionens konkurrenskraft. Indikatorn i detta meddelande är uteslutande inriktad på innovationsresultat och övervakar ett begränsat antal faktorer, bl.a snabbväxande företags bidrag till skapande av sysselsättning. Med tanke på att den föreslagna indikatorn fungerar som ett komplement till resultattavlan för forsknings- och innovationsunionen är det tänkt att resultaten för båda mätinstrumenten ska offentliggöras samtidigt. Europeiska rådet gav kommissionen mandat att utveckla en indikator inom ramen för Europa 2020-strategin för att komplettera målet för FoU-intensiteten,[3] med hänsyn till innovationsunionens begäran om att kommissionen skulle ”inleda det nödvändiga arbetet med att utveckla en ny indikator för att mäta andelen snabbt växande innovationsföretag i ekonomin”. I mars 2013 begärde stats- och regeringscheferna en diskussion om innovation i oktober 2013, då kommissionen uppmanades att lägga fram indikatorn.[4] För att ge kommissionen råd om dess utformning inrättades under år 2010 en högnivågrupp sammansatt av ledande innovatörer och ekonomer.[5] Gruppen uppmanade kommissionen att med hjälp av Eurostat samla in uppgifter om snabbväxande företag i innovativa sektorer. Parallellt samarbetade man med OECD för att utveckla sektorspecifika innovationskoefficienter. Indikatorns räckvidd och definition diskuterades med medlemsstaterna på seminarier som hölls i oktober och december 2012 och i juli 2013. I det här meddelandet presenteras indikatorn (avsnitt 2), kriterier och uppgifter för dess utveckling (avsnitt 3), och den robusthetsanalys som genomförts (avsnitt 4). Till meddelandet hör ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar. 2. Att mäta innovationsresultat Innovationsresultat är ett brett område som varierar från sektor till sektor. Att mäta dem innebär att kvantifiera i vilken utsträckning idéer till nya produkter och tjänster, som kommer från innovativa sektorer, medför ett ekonomiskt mervärde och kan nå ut på marknaden. Följaktligen kan de mätas med mer än ett mätinstrument. Efter att ha granskat ett stort antal alternativ har kommissionen valt ut fyra IUS-indikatorer, dels indelade i tre komponenter (patent, sysselsättning inom kunskapsintensiv verksamhet (KIA) och konkurrenskraft hos kunskapsintensiva varor och tjänster), och dels ett nytt mätinstrument för sysselsättningen inom snabbväxande företag i innovativa sektorer.[6] Patentkomponenten tar hänsyn till uppfinningar som drar nytta av den nya kunskap som genereras genom investeringar i FoU och innovation, och som kan omvandlas till framgångsrik teknik. På samma sätt anger de indikatorer som mäter graden av sysselsättning av kvalificerad arbetskraft i KIA-verksamhet och i snabbväxande företag, ekonomins inriktning mot produktion av varor och tjänster som ger ett innovativt mervärde. Slutligen visar mätningar av de handelsflöden som hänger samman med dessa varor deras möjligheter att nå globala marknader.[7] 2.1. Komponenterna i innovationsindikatorn Den första komponenten utgörs av teknisk innovation, mätt genom patent, som ett avgörande resultat av FoU och innovationsprocessen, vilket visar förmågan hos en ekonomi att omvandla kunskap till teknik. Därför gynnar politik som förbättrar det immaterialrättsliga regelverket och gör det mindre kostsamt företag som skapar tillväxt med hjälp av egna innovationer. Åtgärder såsom att professionalisera tillgången till immateriella rättigheter och genomföra skattenedsättningar för patentvinster kan vara av avgörande betydelse för en innovativ företagsdynamik.[8] Den valda komponenten, IUS-indikator 2.3.1, bygger på antalet patentansökningar per BNP-miljard. Täljaren är antalet inlämnade internationella ansökningar där Europeiska patentverket (EPO) anges som utsett kontor enligt konventionen om patentsamarbete (PCT). Nämnaren är BNP i eurobaserade köpkraftspariteter. Detta kan medföra att länder som förlitar sig mer på internationella patent än på nationella gynnas. Därför testades alternativ statistik om t.ex. triadiska patent från OECD:s patentdatabas. Den andra komponenten är inriktad på hur en välutbildad arbetskraft bidrar till ett lands ekonomiska struktur. Att investera i människor är en utmaning för Europa, eftersom utbildning och fortbildning ger arbetstagarna nödvändig kompetens för att stimulera innovation. Denna komponent speglar ett lands strukturella inriktning på kunskapsintensiv verksamhet (KIA) genom att mäta den andel av befolkningen som är anställd inom näringsgrenar där minst en tredjedel av de anställda har en högre examen, som en andel av det totala antalet arbetstagare i landet. Det är IUS-indikator 3.2.1. Den tredje komponenten är konkurrenskraften hos kunskapsintensiva varor och tjänster. I en välfungerande ekonomi speglar den landets förmåga att, tack vare innovation, exportera innovativa produkter och delta i globala värdekedjor. Konkurrenshöjande åtgärder och innovationsstrategier är ömsesidigt förstärkande och gynnar ökad sysselsättning, exportandelar och företags omsättning. I denna komponent ingår med lika stor vikt handelsbalansen för hög- och medelteknologiska produkters bidrag till den totala handelsbalansen och kunskapsintensiva tjänster som andel av den totala exporten av tjänster, IUS-indikatorerna 3.2.2 och 3.2.3. Den sista komponenten mäter sysselsättningen i snabbväxande företag i innovativa sektorer. Att främja utvecklingen av dessa företag är en väsentlig del av den moderna forsknings- och innovationspolitiken. Studier visar att tillväxt till stor del är beroende av snabbväxande företag, som genererar en oproportionerligt stor andel av arbetstillfällen och kan bidra till ökade investeringar i innovation under konjunkturnedgångar.[9] Det finns därför ett starkt stöd hos vissa medlemsstater för bättre tillgång till finansiering för snabbväxande företag, bl.a. för innovativa projekt och för riskkapital i sådd- och startfasen samt den tidiga expansionsfasen. Sektorsspecifika innovationskoefficienter, som avspeglar graden av sektorsspecifik innovation och som bygger på beräkningar av andelen högskoleutbildade personer (KIA-poäng) och i vilken utsträckning företag i sektorn anser sig vara innovativa (CIS-poäng), fungerar som ett mått för att särskilja innovativa företag. Sysselsättningsstatistiken kommer från särskilda insamlingar av företagsregisteruppgifter som utförts av Eurostat under 2011 och 2012. Som snabbväxande företag räknas företag med tio eller fler anställda och en genomsnittlig tillväxt på mer än 10 % per år under en period av tre år. Denna komponent föreslås fylla den plats (3.1.3 ”innovativa tillväxtföretag”) i IUS, som reserverats för en indikator som visar hur snabbväxande företag bidrar till marknadens dynamik i enlighet med vad anges inom ramen för Innovationsunionen. Den skulle därför kunna bli den 25:e indikatorn i resultattavlan för forsknings- och innovationsunionen. 2.2. Ländernas resultat Figur 1 visar resultaten av innovationsindikatorn under 2010 och 2011 för medlemsstaterna och deras internationella partner. Genomsnittet avser EU27, eftersom IUS 2013 offentliggjordes före Kroatiens anslutning. Förbättrade tidsserier, baserade på längre observationsperioder och ytterligare harmoniserade referensår, är nödvändiga och kommer att bli tillgängliga på medellång sikt. En illustration av resultaten och deras politiska konsekvenser finns i textruta 1 i arbetsdokumentet med fokus på fyra länder: Sverige (toppresterande), Frankrike (välpresterande), Italien (medelnivåpresterande) och Bulgarien (lågpresterande).[10] Radardiagram som visar resultaten för alla komponenter och länder ingår i dessa. Utförliga bedömningsprofiler för varje land kommer att åtfölja dessa resultat. Figur 1. Den sammansatta indikatorn för att mäta innovationsresultat. Ländernas poäng för 2011 (röda staplar) och 2010 (kors), EU:s genomsnitt sätts till 100 under 2010. Under 2011 avspeglas situationen under 2009 (PCT), 2010 (DYN) eller 2011 (KIA COMP) Under 2010 har man utgått från 2008 (PCT), 2009 (DYN) eller 2010 (KIA, COMP) Källa: Europeiska kommissionen. Under 2011 har länderna delats in i sex grupper beroende på prestationsnivå. Sverige, Tyskland, Irland och Luxemburg, räknas till de ”toppresterande” med resultat på över 120 och höga värden inom alla fyra komponenter. Dessa följs av Danmark, Finland och Förenade kungariket som hamnar som ”mycket välpresterande” med resultat på mellan 110 och 120. Frankrike, Belgien och Nederländerna är ”välpresterande” med indikatorvärden på mellan 100 och 110, tätt följda av en grupp av ”medelnivåpresterande” länder, där Österrike, Ungern, Slovenien, Italien, och Cypern återfinns, på resultat mellan 90 och 100. Länder med en prestation på "medellåg nivå", med värden på mellan 80 och 90, är Tjeckien, Spanien, Estland, Grekland, Malta, Rumänien och Slovakien. Slutligen kommer länder med resultat på mindre än 80, vilka betraktas som ”lågpresterande”. Bland dem finns Polen, Kroatien, Portugal och Lettland samt Litauen och Bulgarien; de två sistnämnda med särskilt låga resultat runt 65, vilket motsvarar ungefär hälften av det högsta resultatet. 3. Urvalskriterierna Internationella kvalitetsstandarder från Eurostat, OECD och IMF har använts som referens vid utformningen av indikatorn. 3.1. De fyra principer som tillämpats På grundval av Eurostats begreppsram, tillämpades fyra principer. (1) Politisk relevans. Fokus sattes på en enkel och intuitiv tolkning med betydande och direkta kopplingar till uppmätta fakta. Indikatorn ger möjlighet till övervakning av faktorer som t.ex. villkoren för immateriell äganderätt, uppgradering av färdigheter som efterfrågas av marknaden för kunskapsintensiva och innovativa sektorer, att skapa en grogrund för handel i kunskapsintensiva varor samt ramvillkor för snabbväxande företag. (2) Datakvalitet. Ett utbud av i rätt tid tillgängliga, representativa och validerade tidsserier och utnyttjande av alla tillgängliga källor, bedömdes vara väsentligt. (3) Internationell tillgänglighet och jämförbarhet mellan länderna. Syftet var att lägga grunden för en indikator som är lämplig för meningsfulla jämförelser mellan länderna och för benchmarking. (4) Robusthet. Sammansatta indikatorer används över hela världen av ett stort antal aktörer, däribland internationella organisationer. Deras konstruktion kräver sådan avancerad validering och robusthetsanalys[11] att den bild som produceras möjliggör benchmarking och uppfyller politiska behov. På grund av brist på data, kunde kriterierna 2 och 3 endast uppfyllas delvis i detta skede och måste därför analyseras ytterligare i framtiden. Indikatorn bygger på imputeringar för saknade värden och internationell jämförbarhet. Detta utförs i den fjärde komponenten för fyra av medlemsstaterna och internationella partner och robustheten testas. 3.2. Områden för framtida analys För att förfina indikatorn och utnyttja dess fulla potential fastställdes fyra områden. För det första bör man se till att uppgifterna om snabbväxande företag i innovativa sektorer förbättras, både när det gäller omfattning och regelbunden produktion. Begäran om datainsamling är obligatorisk och görs i enlighet med kommissionens omarbetade förordning om genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning om statistik över företagsstrukturer, och kommer att täcka den finansiella sektorn. Finansiella tjänster är undantagna i detta skede, men de är relevanta, med tanke på deras omfattande funktion och effekt på ekonomin. Framtagandet av dessa data kommer också att förbättra harmoniseringen av indikatorns referensår. För det andra bör man analysera hur de data som innovationskoefficienterna grundar sig på kan förbättras för att få mer omfattande uppsättningar av observationer från olika sektorer och över tid, och hur variationer i intensitet mellan länderna bäst kan täckas. Detta inbegriper känslighetsanalys för de koefficienter som grundar sig på nya data från den tvååriga CIS-undersökningen och den årliga arbetskraftsundersökningen (LFS). För det tredje bör man undersöka om och hur uppgifterna om konkurrenskraften hos kunskapsintensiva varor och tjänster skulle kunna förbättras, färdighetskomponenten skulle kunna finjusteras för att bäst beskriva utbildningens inverkan och utforska dess kopplingar till resultatindikatorn och annan statistik för innovationers framgång på marknaden skulle kunna tas med i beräkningen. Slutligen bör man utvidga indikatorns internationella dimension, genom en mer omfattande insamling av uppgifter om snabbväxande företag och samarbete med OECD om innovationskoefficienternas internationell täckning, med hjälp av jämförbara undersökningar i tredjeländer. 4. Robusthetsanalys Undersökningar av innovation skapar utmaningar när det gäller kvaliteten hos de statistiska uppgifterna och att kombinera dem till ett enda mätinstrument. Den begreppsmässiga och statistiska enhetligheten mellan indikatorn och den inverkan som dess modelleringsantaganden har bedömdes sålunda i en iterativ process: (1) Potentiella indikatorer valdes på grundval av deras betydelse för innovationspolitiken, genomgångar av relevant litteratur, expertutlåtanden, vilka länder som inkluderades och aktualitet. (2) Senaste tillgängliga data användes, med minst 93 % tillgänglighet under två år för alla komponenterna. (3) Indikatorn byggdes upp med en balanserad struktur, i och med att alla fyra komponenterna gavs likvärdig relevans, deras nominella vikt bestämde enligt skalkoefficienter med en liknande metod som den som används av ledande internationella mätindex, t.ex. Global Innovation Index och Environmental Performance Index - EPI. (4) Slutligen utvärderades ländernas poängoch rankning för att kontrollera om de stämde överens med aktuella data, forskning eller rådande teorier. Modelleringsantagandena testades med avseende på imputering av saknade uppgifter, aggregationsformler, alternativa varianter för alla komponenter, och vägning. Konfidensintervaller för rankningen beräknades, liksom avståndet till effektiv gräns. 5. Sammanfattning Som svar på Europeiska rådets begäran presenteras i detta meddelande en indikator för innovationsresultat, med utgångspunkt i kommissionens ansträngningar för att förbättra kvaliteten på data till stöd för beslutsfattande och för att bedöma påverkan av innovation. Genom att fokusera på innovationsresultat kompletterar indikatorn resultattavlan för forsknings- och innovationsunionen och dess sammanfattande innovationsindex (SII). I linje med Europa 2020 och dess flaggskeppsinitiativ Innovationsunionen kommer indikatorn att fungera som ett stöd för beslutsfattare när det gäller att skapa en innovationsvänlig miljö. Den har utvecklats med hjälp av internationella kvalitetsstandarder och toppmoderna statistiska analyser. Trots detta identifierade kommissionen fyra områden där förbättringar är nödvändiga för att den ska nå sin fulla potential, bland annat att förbättra dess internationella jämförbarhet, förbättra dess uppgifter om snabbväxande företag, samt analysera hur innovationskoefficienters datauppsättningar kan förbättras. Indikatorn är ett sammansatt index, som kvantifierar fyra aspekter av innovationsresultat: patent, kompetens, handel med kunskapsintensiva varor och tjänster samt sysselsättning i snabbväxande företag. I arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar beskrivs dess resultat och politiska konsekvenser. [1] Flaggskeppsinitiativ i Europa 2020-strategin – Innovationsunionen (KOM(2010) 546 slutlig, 6.10.2010). [2] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/innovation/files/ius-2013_en-pdf. [3] Rådets slutsatser 4/2/2011 (rådsdok. EUCO 2/1/11 REV1) och 1-2/3/2012 (EUCO 4/2/12 REV2). [4] Europeiska rådet noterade ”en debatt nästa år om Europa 2020-strategin”, och efterlyste ”förberedande arbete, varvid följande frågor ska prioriteras: [...] (b) innovation (oktober 2013): Europeiska rådet ser fram emot att kommissionen i tid inför Europeiska rådets diskussioner lägger fram [...] sitt meddelande om läget för innovationsunionen 2012, inbegripet den gemensamma innovationsindikatorn" rådets dok. EUCO 23/13. [5] Report of the High Level Panel on the Measurement of Innovation (Rapport från expertgruppen på hög nivå om mätning av innovation), A. Mas-Colell (ordf.), september 2010. [6] Formeln för indikatorn anges i ekvation 1 i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar. [7] Möjligheten att använda någon av de ytterligare fyra indikatorer för resultat som finns med i IUS undersöktes. [8] "Tillståndet i Innovationsunionen 2012 – att påskynda förändringar" COM(2013) 149 final, den 21.3.2013. [9] OECD (2010), High-growth Enterprises: What Governments Can Do to Make a Difference. Archibugi, D et al. (2013) Economic crisis and innovation: is destruction prevailing over accumulation? Research Policy 42, 2. [10] Indikationer på hur internationella partner, t.ex. USA, ligger till i jämförelse med EU inkluderas också. [11] Se: http://composite-indicators.jrc.ec.europa.eu/