•k * EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
KOM(94) 538 slutliga 
Bryssel, den 21.12.1994 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
om revidering efter halva giltighetstiden 
av associeringen av de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT) 
med Europeiska gemenskapen 

INNEHÅLL 
Sida 
MOTIVERING 
I. Allmän situation i ULT 8 
II. Innehållet i beslutet om associering 9 
A. Partnerskap 10 
B. Föreskrifter för etablering och tjänster 10 
C. Centrum för industriell utveckling 11 
D. Handelsordning 11 
III. Principer för revideringen efter halva giltighetstiden 12 
A. Det femåriga anslaget från EUF 12 
B. Memorandum från medlemsstaterna 12 
C. Kommissionens erfarenhet 13 
FÖRSLAG 15 
I. Parnerskapet mellan kommissionen, medlemsstat och ULT 15 
II. Strategi för samarbete, bättre sammanhang och 
ökad effektivitet 16 
A. Främjande av lokala initiativ, decentraliserat 
samarbete 16 
B. Förstärkt dialog och tillgänglighet till gemenskapens 
strategi för samarbete 17 
1. Programutveckling av gemenskapens stöd 
2. Stöd till den ekonomiska utvecklingen 
C. Bättre sammanhang och ökad effektivitet för instrumenten 
och förfarandena för genomförandet av samarbetet 20 
1. STABEX 
2. Rehabilitering 
3. Förfaranden 
4. Tillbehörsmarknaden 
III. Hälsovård, narkotika 22 
IV. Miljön 22 
V. Handelsordning 23 
A. Allmän ordning 23 
1. Innehållet i gällande texter 
2. Uppkomna händelser 
3. Föreslagen ändring 
X-S>6 
Sida 
B. Rom 25 
C. Teknisk ändring av ackumulering 25 
VI. De geografiskt mest avlägsna regionerna i europeiska unionen 
A. Analys 25 
B. Föreslagen ändring 25 
VII. Tillgång för medborgare i ULT till vissa 
gemenskapsprogram 27 
A. Analys 27 
B. Föreslagen ändring 27 
VIII. loreskrifter för etablering och tjänster 30 
A. Nuvarande ordning 30 
B. Gjorda framställningar och föreslagna ändringar 30 
1. Banker, försäkringsbolag, kollektiva investeringsinstitut 
2. Yrkesbehörighet 
3. Kustfart 
BILAGOR 
Sida 
Bilaga 1 Allmän situation i ULT 1 
I. Socio-ekonomiska karakteristika 1 
II. Statistiska anmärkningar 2 
III. Rättsordningen i ULT i förhållande till de berörda 
medlemsstaterna 3 
IV. Konsekevenser för gemenskapsrätten 8 
Ekonomiska indikatorer - Tabell A, B, C och D 10 a,b,c,d 
Bilaga 2 Partnerskapet mellan kommissionen, medlemsstat och ULT 11 
(artiklarna 234-236) 
Bilaga 3 Centrum för industriell utveckling 13 
(artiklarna 48-48b) 
Bilaga 4 Hälsovård och näring (artikel 88a) 
Miljön (artikel 16.2 a) 16 
Bilaga 5 Handelsordning 18 
Bilaga 6 Föreskrifter för etablering och tjänster 21 
Revidering efter halva giltighetstiden 
av rådets beslut 91/482/EEG 
av den 25 juli 1991 
om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT) 
med Europeiska ekonomiska gemenskapen (EEG) 
MOTIVERING 
Rådet antog den 25 juli 1994 beslut 91/482/EEG om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna 
(ULT) med EEG1. 
I likhet med fjärde Lomé-konventionen med AVS-staterna antogs detta beslut till att gälla i tio år från och med 
den 1 mars 1990 med en klausul om revidering före den 1 mars 1995. Denna revidering är föremål för detta 
meddelande. 
Före förslaget till de ändringar som kommissionen lagt fram (del II) omfattade motiveringen (del I): 
en kortfattad presentation av ULT vad avser socio-ekonomiska karakteristika och rättsordning, både med 
avseende på de berörda medlemsstaterna som gemenskapsrätten, 
innehållet i beslutet om associering, 
principerna för revideringen efter halva giltighetstiden. 
L- ALLMÄN SITUATION I ULT 
Antalet ULT är tjugo (jfr. bilaga 1, tabellerna A-D): 
11 ULT som hör till Förenade kungariket (tabell A) 
6 ULT som hör till Frankrike (tabell B) 
2 ULT som hör till Nederländerna (tabell C) 
1 ULT som utgör en självstyrande region av Danmark (tabell D). 
Deras socio-ekonomiska karakteristika ger vid handen en synnerligen stor diversitet mellan dem. Denna 
diversitet finns förutom i de kulturella och språkliga förhållandena även i deras geografiska läge, landyta, 
demograf! och utvecklingsnivå (jfr. bilaga 1, del I). 
Det skall i detta sammanhang noteras att stor försiktighet bör iakttas vid användningen av statistiska 
uppgifter om ULT (jfr. bilaga 1, del II). 
EGTnrL263, 19.09.1991, s. 1-153. 
B. Vad avser rättsordningen i ULT i förhållande till medlemsstaterna så grundar sig deras gemensamma 
karakteristika på konstitutionella band med vissa medlemsstater i Europeiska unionen. Dessa band skiljer 
sig alltefter medlemsstat och är dessutom ofta olika sinsemellan i förhällande till en och samma 
medlemsstat (jfr. bilaga 1, del III). 
Analysen av ULT gör det möjligt att förstå de orsaker av konstitutionell, juridisk eller politisk natur som 
ligger till grund för vissa krav på en anpassning av beslutet om associering som framförts under året av 
myndigheterna i ULT kort efter fullbordandet av den inre marknaden eller med beaktande av de olika 
aspekterna av byggandet av gemenskapen. 
C. Vad avser rättsordningen i ULT i förhållande till gemenskapsrätten så lyder ULT i enlighet med artikel 
227.3 i Romfördraget under den särskilda ordning som anges närmare i artiklarna 131—136a och som 
införts just genom rådets beslut 91/482/EEG, vilket utgör en exklusiv juridisk ram för gemenskapens 
relationer till ULT. / 
Situationen i ULT kan sammanfattas enligt följande: 
För ULT gäller endast ordningen i beslutet om associering och inte de allmänna bestämmelserna 
i fördraget eller härledd rätt som grundar sig på dessa bestämmelser. 
Som enskilda individer är medborgarna i ULT medborgare i Europeiska unionens medlemsstater 
(med vissa undantag för en del av de brittiska ULT) och det rör sig alltså här om 
unionsmedborgare. Av denna orsak är det förståeligt att de önskar — och häri ligger en av de nya 
delarna i denna revidering — att deras rättigheter som är knutna till detta medborgarskap anges 
i beslutet om associering. 
II. - INNEHÅLLET I BESLUTET OM ASSOCIERING 
Beslutet 91/482/EEG omfattar förutom de allmänna bestämmelserna och slutbestämmelserna fyra delar: 
områden för samarbetet, 
medlen för samarbetet, 
föreskrifter för etablering och tjänster, 
partnerskap mellan kommissionen, medlemsstat och ULT. 
Dessa delar kan sammanfattas i att en synnerligen öppen handelsordning (jfr. nedan) och anslag från EUF 
och EIB, vars förvaltning är likartad den som tillämpas för AVS-staterna, har beviljats. Flera delar, inklusive 
föreskrifter för etablering och tjänster, har för övrigt i fyra år skilts ut från den traditionella parallella 
utvecklingen mellan besluten om associering och Lomé-konventionerna för att beakta det förhållandet att ULT 
hör till medlemsstater. 
Detta beslut som efter en lång debatt i rådet antogs i slutet av juli 1991 följde på kommissionens förslag, 
vilket antogs den 19 september 19902. 
Beslutet omfattade nya delar som följer av fjärde Lomé-konventionen. nämligen: 
Förlängning av giltighetstiden från fem till tio år (med undantag för de finansiella villkoren som avses 
gälla i fem år). 
Förbättring av finansieringsvillkoren (alla projekt åtnjuter subventioner). 
Inrättande av ett decentraliserat samarbete till förmån för lokala myndigheter. 
Betoning av respekten för miljön, kvinnans situation, främjande av etablering och tjänster, förbättringar 
av mekanismerna i Stabex och Sysmin. 
Särskild uppmärksamhet år det regionala samarbetet mellan AVS-staterna och ULT i samma geografiska 
områden. 
I gengäld hörde ett visst antal innovationer till situationen för den rättsordnine som är utmärkande för 
ULT och avslutade alltsedan dess den traditionella parallella utvecklingen mellan ULT och AVS-staterna. Dessa 
innovationer, inklusive vissa som kommissionen föreslagit och sådana som blivit resultatet av särskild 
uppmärksamhet från vissa delegationer i rådet var följande: 
A. Genom beslutet om en associering infördes för första gången principen om ett partoerskap mellan 
kommissionen, medlemsstat och lokala myndigheter i ett territorium (art 234—236). 
Genom att föreslå att denna princip skulle införas avhjälpte kommissionen i förhållande till sex beslut om 
associering som antagits sedan 1957 en uppenbar brist i den demokratiska dialogen. Genom att ge de 
lokala folkvalda yttranderätt har principen utgjort ett politiskt val av demokrati och dialog som djupt 
tillfredsställer myndigheterna i de utomeuropeiska territorierna. 
Så undertecknades på plats för första gången 1992 EUF:s vägledande program för varje territorium 
samtidigt av de folkvalda i territorierna, företrädaren för medlemsstaten och en företrädare för 
kommissionen. Så har likaledes flertalet trepartsmöten hållits inom de mycket skilda områden som hänger 
samman med genomförandet av associeringen. 
B. De föreskrifter som tillämpas för etablering och tillhandahållande av tjänster i ULT av medlemsstaters 
medborgare, bolag och företag (art. 232 och 233) har ändrats i syfte att främja eller stödja den lokala 
sysselsättningen. Alltsedan 1991 är det möjligt för de lokala myndigheterna i ULT att efter 
kommissionens godkännande vidta skyddsåtgärder avseende etablering och tjänster till förmån för deras 
invånare och lokala aktiviteter för de känsliga sektorerna i ULT:s ekonomi. 
MEDD (90) 387, 2.8.1990. 
10 
C. I fråga om den industriella utvecklingen kan ULT i likhet med föregående period dra nytta av tjänsterna 
som tillhandahålls av "Centrumet för industriell utveckling" (CIU), enligt vad som anges i fjärde Lomé-
konventionen eller också — en ny del sedan 1991 — av de "Euro Business Information Centres" som har 
inrättats inom ramen för gemenskapens politik till förmån för företag (art. 48). Detta dubbla redskap som 
ställts till ULT:s förfogande placerar ULT på gränsen mellan AVS-staterna och gemenskapens regioner. 
Rådet har föreskrivit att en användning av dessa organ förutsätter ett ekonomiskt bidrag ur de EUF-medel 
som har beviljats ULT inom ramen för det "vägledande programmet" för territoriet i fråga. 
D. Handelsordningen har varit föremål för mycket stora innovationer, både i förhållande till den tidigare 
ordningen och i förhållande till andra associeringar eller konventioner. Genom beslut 91/482/EEG 
medges fri tillgång för alla produkter med ursprung i ULT (art. 101) (utan vare sig tullar, avgifter eller 
kvoter). Före beslutet om en associering omfattades jordbruksprodukterna av en preferensordning som 
är identisk med den som tillämpas för AVS-staterna. 
Denna helt nya öppning omsätts i praktiken i koncessioner som är mer långtgående är dem som 
gemenskapen någonsin beviljat i de talrika avtal som förhandlats fram med tredje länder. 
Innovationerna i handelsordningen omfattar: 
Upphävande utan kvantitativa begränsningar (med undantag för rom) av importavgifter som 
tidigare tillämpades för ULT och som fortsätter att tillämpas för AVS-staterna (upphörande med 
den parallella utvecklingen AVS/ULT). 
Ändring av de ursprungliga föreskifter som infördes i fjärde Lomé-konventionen. Därutöver 
särskilda ändringar i de ursprungliga föreskrifterna för ULT. 
Införande av ett omlastningssystem ("transshipment") som medger fri tillgång för dessa produkter 
från tredje land, vilka transiteras i sitt ursprungliga tillstånd av ett ULT (dock med undantag för 
produkter som omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken och av några fall) under 
förutsättning att tullarna eller avgifterna som minst är lika med gemenskapsskyddet har tagits ut 
vid införseln till ett ULT. Ett nytt intyg som skall åtfölja varan har för övrigt tagits fram för detta 
ändamål. 
11 
HI. - PRINCIPER FOR REVIDERINGEN EFTER HALVA GILTIGHETSTIDEN 
I beslutet om en associering (art. 240.3) fastställs den 1 mars 1995 som den dag då tre typer av 
målsättningar skall bevakas3, nämligen 
Fastställande av anslaget för åttonde EUF för perioden 1 mars 1995-29 februari 2000. 
Eventuella ändringar som följer av anmälningar från de behöriga myndigheterna i ULT. 
Eventuella ändringar som kommissionen själv föreslagit. 
Den femåriga finansiella ram som EUF beviljar ULT förhandlas fram ^mtidigt med det anslag som 
beviljas AVS-staterna. Det är följaktligen alldeles för tidigt att ta upp denna fråga i den mån anslaget från 
åttonde EUF, vilket traditionellt beslutas vid de sista AVS-förhandlingarna, inte fastställs förrän om några 
månader. Rådet har för övrigt självt inom ramen för förhandlingsdirektiven för revideringen efter halva 
giltighetstiden för fjärde Lomé-konventionen, vilka antogs den 7 februari 19944, förklarat att "det på 
detta stadium ännu inte är möjligt att uttala sig om det ekonomiska biståndet från åttonde EUF". 
Omkring den 1 maj 1994 (dvs. tio månader före den 1 mars 1995) mottog kommissionen yttranden och 
framställningar från ULT:s behöriga myndigheter under de tre berörda medlemsstaternas skydd*. 
3 Artikel 240.3 "Före utgången av de första fem åren skall rådet enhälligt på förslag från 
kommissionen utöver det ekonomiska bistånd som avses i artikel 154.1, fastställa 
a) eventuellt nödvändiga ändringar av föreskrifter som följd av underrättelser till 
kommissionen från de ansvariga myndigheterna i ifrågavarande ULT senast 10 månader 
före utgången av den första femårsperioden, 
b) eventuellt nödvändiga ändringar, föreslagna av kommissionen i belysning av dess egen 
erfarenhet eller som resultat av ändringar som är föremål för förhandling mellan 
gemenskapen och AVS-staterna." 
Rådets dokument 4750/94 AVS18/FIN40, 9.2.1994, s. 20. 
Dokumenten är följande: 
Frankrike: not av den 5 maj 1994 avsedd för Europeiska gemenskapernas kommission 
(skrivelse av den 9 maj 1994 från hans excellens M. P. de Boissieu, ständig representant, 
till vice ordförande Marin). 
Nederländerna: 
— memorandum av den 29 april 1994 om Nederländska Antillerna, från 
premiärminister M. A. Pourier (skrivelse av den 2 maj 1994 från Dr. 
R.S.J. Martha, befullmäktigadminister för NederländskaAntillerna, till 
Nederländernas ständiga representation). 
— memorandum som överlämnats av Aruba enligt artikel 240.3 a) i rådets 
beslut om associering av ULT med EEG (skrivelse av den 16 juni 1994 
från Dr. R.S.J. Martha). 
— skrivelser av den 27 juli 1994 från R. Lubbers, Nederländernas 
utrikesminister, till ordförande J. Delors (skrivelse av den 11 augusti 
1994 till hans excellens B.R. Bot, ständig representant). 
Förenade kungariket: not "UK proposed amendments" i skrivelse av den 30 april 1994 
från baronessan Chalker of Wallasey, minister för utomeuropeisk utveckling, till vice 
ordförande Marin. 
12 
Dessutom har klargörande möten hållits, ibland inom ramen för partnerskapet mellan kommissionen, 
medlemsstat och ULT som utövas på hög nivå i närvaro av de främsta lokala folkvalda. 
Analysen av memorandum och de samtal som förts om dem visar på nyttan av att ange vissa av de regler 
som gäller och att i texten till det reviderade beslutet införa några nya delar. Dessa delar är förbundna 
med de utomeuropeiska ländernas och territoriernas själva väsen i förhållande till Europeiska unionen, 
eftersom, åter igen: 
ULT inte ingår som en del i den inre marknaden och den härledda rätten inte tillämpas direkt på 
dem, 
ULT hör till medlemsstater i unionen, i vissa fall utgör integrerade delar av dem och, i det stora 
antal fall som följer av medlemsstaternas respektive författningar, deras medborgare är 
unionsmedborgare. 
Som däremot anges närmare i bilaga 1 ger medborgarskapet i unionen rättigheter och skyldigheter som 
inte beaktas i den aktuella texten i beslutet om associering. Förvisso har redan tidigare vissa av dessa 
frågor manifesterat sig och därigenom har åtskilliga delar i beslutet 91/482/EEG, vilket vi har kunnat se, 
distanserat sig från Lomé-konventionen, och därigenom har likaledes beslutet 91/482/EEG försetts med 
en bilaga 8, "Förklaring från Kungariket Nederländernas regering", som det erinras om i den 
skriftväxling som ägt rum inom ramen för revisionsförfarandet. 
Alltsedan 1991 har Fördraget om Europeiska unionen undertecknats och ratificerats, i vilket artikel 8 
befäster att "Varje person som är medborgare i en medlemsstat skall vara unionsmedborgare". Stärkta 
av denna bekräftelse önskar företrädarna för de berörda ULT (alla utom en del av Förenade kungariket; 
jfr. bilaga 1) att exaktare och mer fullständiga texter införs i beslutet om associering om tillämpningen 
för deras medborgare av en viss gemensam politik som är tillämplig för enskilda individer som sådana. 
Det är mot denna bakgrund som en ny utveckling banar sig väg i de gjorda framställningarna mot ett 
erkännande av att rättsordningen i ULT står närmare unionen än tredje länder. Detta är anledningen till 
att två nya ämnen tas upp i detta meddelande, nämligen: 
Tillgången för medborgarna i ULT till förmånen av vissa gemenskapsprogram som tillkommer 
personer, och unionsmedborgare. 
Ordningar som är mer precisa och mer öppna vad dem beträffar samt mer ömsesidiga, vad avser 
etablering och utförande av tjänster inom vissa områden av gemenskapsrätten som utbildningsbevis, 
banker, försäkringar och kollektiva investeringsinstitut. 
När det gäller kommissionen har dess egen erfarenhet särskilt från kommissionens egenskap av förvaltare 
av EUF påkallat att den föreslår ändringar i vissa delar av det gällande beslutet. 
13 
I detta hänseende är kommissionens erfarenhet på området finansiellt samarbete ofta likartad för AVS-
staterna och ULT. Den analys som kommissionen lade fram i september 1993 i motiveringen till sitt 
"Förslag till beslut till rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar samlade i rådet om 
öppnande av förhandlingarna med de stater som är parter i fjärde Lomé-konventionen mellan AVS-
staterna och EEG i syfte att revidera konventionen"6 och de slutsatser s >m den drog av den gäller i 
huvudsak lika mycket för ULT. I syfte att säkerställa ett bättre sammanhang och en ökad effektivitet hos 
de instrument och de förfaranden som utformats för samarbetet mellan LEG och ULT finns det dock 
förbehållslöst anledning att för ULT tillämpa de ändringar som föreskrivs för AVS-staterna i rådets 
mandat av den 7 februari 1994. 
I gengäld utgör de delar som hänför sig till dialogen med AVS-staterna eller till strukturförändringen 
kapitel vilka det inte är politiskt eller juridiskt lägligt att ta upp, av det skälet att ULT hör till 
medlemsstater. Av samma skäl förekommer för övrigt dessa olikartade ämnen inte i beslutet 91/482/EEG, 
medan de däremot behandlas i fjärde Lomé-konventionen. 
SEK (93) 1167, slutgiltig, 21.09.1993. 
14 
FÖRSLAG FRÄN KOMMISSIONEN 
Detta meddelande innehåller en del koncept men ännu inte några formella textförslag, särskilt på grund av att 
det när det gäller de ämnen som hänger samman med de pågående förhandlingarna om revideringen efter halva 
giltighetstiden för fjärde Lomé-konventionen, det blir nödvändigt att låta slutdokumenten i deras lydelse efter 
dessa förhandlingar bli förebild. 
Vad avser övriga ämnen som inte hänger samman med förhandlingarna med AVS-staterna finns som en bilaga 
en artikelutformning som tydliggör det föreslagna konceptet. Varje ämne som tas upp innehåller två delar, dels 
erfarenheter eller motiveringar, dels de ändringar som föreslås till följd av dem. Det är på detta sätt som 
kommissionen redan har agerat vid sitt förslag till rådet till revideringen av fjärde Lomé-konventionen. 
Det kommer att bli nödvändigt senare med en redigering och dessutom att till rådet överlämna ett formellt 
förslag från kommissionen. Detta förslag skulle efter den 1 mars 1995 kunna förenas med förslagen om 
resursfördelningen för åttonde EUF som beviljas ULT och som nämnts i avsnitt III. A ovan. 
I - PARTNERSKAP 
A. Analys 
"Partnerskapet mellan kommissionen, medlemsstat och ULT" har, enligt vad som anges i motiveringen, 
föreslagits av kommissionen och upprättats genom beslut 91/482/EEG (artiklarna 234-236). 
Det har uppskattats livligt av företrädarna för ULT vid de sammankomster, ibland regionala, som hållits 
på plats eller i kommissionen. 
Flertalet av de memorandum som mottagits tar upp detta ämne och uttrycker tillfredsställelsen med detta 
tillvägagångssätt och en begäran om att det skall förstärkas. Den förstärkning i genomförandet är ett 
resultat av det institutionella tillvägagångssätt som tillämpas med andra partners, å ena sidan de talrika 
partssammansatta institutionerna för AVS-staterna och EU och å andra sidan det partnerskap som 
inrättades med regionerna själva i gemenskapen efter reformen av strukturfonderna 1989 samt i 
genomförandet av det särskilda programmet för de geografiskt mest avlägsna regionerna (de franska 
utomeuropeiska departementen, Kanarieöarna, Azorerna och Madeira), vilket antogs under namnet 
POSEIDOM7, och därefter POSEICAN och POSEIMA. 
Rådets beslut 89/687/EEG av den 22.12.1989 om inrättandet av ett särskilt program för 
de franska utomeuropeiska departementen på grund av deras avlägsna geografiska läge 
och ö-natur, EGT nr L 399, 30.12.1989, s. 39. 
15 
B. Föreslagen ändring 
Det är lämpligt att från artiklarna 234-236 ta bort de formuleringar som gör upprättandet av 
partnerskapet fakultativt (jfr. bilaga 2). 
II- STRATEGI FÖR SAMARBETE. BÄTTRE SAMMANHANG OCH ÖKAD EFFEKTIVITET 
Enligt vad som framgår av motiveringen är den erfarenhet som kommissionen vunnit vid 
genomförandet av EUF likartad för AVS-staterna och ULT. 
Förvisso tillämpas ett stort antal delar av de analyser som lagts fram av kommissionen i dess 
meddelande av september 1993 för förhandlingsdirektiven AVS/EU och därefter tas upp i rådets mandat av den 
7 februari 1994 inte för ULT; både av institutionella skäl (ULT hör till medlemsstater) som på grund av 
analysen av själva omständigheterna (de medborgerliga rättigheterna, de demokratiska värdena och det rättsliga 
läget iakttas där), föreslås att del A i rådets mandat, med undantag för det decentraliserade samarbetet inte 
tillämpas för ULT. 
I gengäld föreslås att alla delar i detta mandat också tillämpas för ULT, nämligen de som bidrar 
till följande: 
En förstärkt dialog och tillgänglighet till gemenskapens strategi för samarbete (del B). 
Ett bättre sammanhang och en ökad effektivitet för instrumenten och förfarandena för genomförandet (del 
C) eftersom de delar som avser strukturförändringen inte tas upp för ULT. 
A. FRÄMJANDE AV LOKALA INITIATIV. DECENTRALISERAT SAMARBETE 
1. Kommissionen har konstaterat att genomförandet av det decentraliserade samarbetet inte haft önskade 
resultat och uppskattar att ändringar måste göras i de förfaranden i beslutet som för närvarande inte 
tillåter att detta instrument utvecklas i önskad omfattning. 
Det förefaller mot bakgrund av tidigare erfarenheter lägligt att föreskriva lättare förfaranden som 
samtidigt som de uppfyller kravet på ULT:s medverkan i beslutets olika faser ger förmånstagarna för de 
transaktioner som hänförs till det decentraliserade samarbetet en ökad initiativrätt och en mer direkt 
tillgång till finansiering. 
2. I syfte att möjliggöra ett större sammanhang mellan de transaktioner som hänförs till det decentraliserade 
samarbetet och det vägledande programmet skall i samband med att detta inrättas ULT ange det belopp 
som skall anslås till transaktioner som hänförs till det 
16 
decentraliserade samarbetet samt de principer och villkor som skall reglera frisläppandet av medlen och 
kategorier tänkbara mottagare. 
Så snart en överenskommelse om finansiering har undertecknats av ULT, medlemsstat och kommissionen 
vilken fastställer ramen för åtgärderna inom det decentraliserade samarbetet, kan förmånstagarna direkt 
till kommissionen inge sina ansökningar om finansiering. Kommissionen granskar dem på grundval av 
de kriterier som den kommit överens om tillsammans med ULT:s behöriga myndigheter, och efter att 
ha fastställt att den överensstämmer med de uppställda kriterierna och att transaktionen är genomförbar 
underrättar den ULT:s utanordnare om resultatet från granskningen. Om denne inte gör några 
invändningar inom den tidsfrist som skall fastställas inleder kommissionen direkt finansieringen av 
transaktionen och den ekonomiska förvaltningen. 
Denna ordning bör framgå av artikel 9 i beslutet om associering. 
3. I syfte att medge de aktörer som berörs av det decentraliserade samarbetet direkt tillgång till 
finansieringsförfarandet blir det nödvändigt att låta dessa med hänsyn till artikel 285 framgå som 
stödberättigade förmånstagare. För det ändamålet blir det nödvändigt att föra upp dem på den förteckning 
över stödberättigade förmånstagare som föreskrivs i artikel 191. 
4. Därutöver finns det med hänsyn till de särskilda åtgärder som föreskrivs för företagen på marknaden 
anledning att i artikel 7 inte behålla företagen bland förmånstagarna som kan komma ifråga för åtgärder 
inom ramen för det decentraliserade samarbetet. 
B. FÖRSTÄRKT DIALOG OCH TILLGÄNGLIGHET TILL GEMENSKAPENS SAMARBETS­
STRATEGI 
1. Programutveckling av gemenskapens stöd 
Kommissionens föreslår att kommissionen åter bekräftar den stora betydelse som den faster vid 
programutveckling som ett instrument för dialog om den tillämpade politiken samtidigt som den fäster 
ULT:s behöriga myndigheters uppmärksamhet på den stelhet i det nuvarande systemet som ibland 
resulterar i att de beviljade resurserna inte utnyttjas. 
Kommissionen föreslår att nuvarande system anpassas enligt följande: 
a) Innan det vägledande programmet upprättas ger kommissionen och medlemsstaten till ULT en 
indikation om den totala finansiella ram som skulle kunna ställas till dess förfogande under 
varaktigheten för den sista fasen i beslutet om associering. Beloppet, som skall ha en vägledande 
karaktär, bör ses som ett mål som de båda parterna skall uppnå. 
Det skapar dock inte någon juridisk skyldighet att automatiskt bevilja motsvarande anslag. Det 
tillåter inte desto mindre ULT:s behöriga myndigheter att planera sin utveckling på en förutsägbar 
grundval. 
17 
b) I samband med att det vägledande programmet fastställs anger kommissionen och den aktuella 
medlemsstaten den finansiella ram som ULT kan förfoga över för att verkställa en första tranch 
i det vägledande programmet. Storleken på denna tranch skall vara betydande och i alla händelser 
vara tillräcklig för att göra det möjligt att genomföra det vägledande programmet under en 
treårsperiod enligt den tidsplan för uppfyllandet av de åtaganden som föreskrivs i artikel 188.2 c. 
c) Den andra tranchen i det vägledande programmet tilldelas i samband med den revidering av detta 
program som skall genomföras senast tre år efter dess undertecknande inom ramen för det 
partoerskap som avses i artikel 235.1. Vid slutet av denna partnerskapsprocess skall beloppet i den 
andra tranchen beslutas med beaktande av det femåriga vägledande programmet och genomförandet 
av de projekt och program som hänförs till den första tranchen samt de slag av projekt och 
program som skall finansieras. Den specifika situationen för varje ULT samt de interna faktorer 
som påverkar förverkligandet av dess vägledande program skall likaledes beaktas. 
Förfarandena för tilldelningen av den andra tranchen fastställs inom ramen för det interna avtalet. 
Det finns följaktligen anledning att ändra artiklarna 187, 188 och 190 i beslutet om associering. 
d) Vad avser de stora skillnader som har uppkommit vid utoyttjandet av de medel som EUF har 
beviljat för regionala projekt till var och en av de tre grupperna ULT (brittiska, franska och 
nederländska) så skulle dessutom samma mekanism med trancher kunna tillämpas för dessa medel. 
Stöd till den ekonomiska utvecklingen 
Kommissionen föreslår att den understryker betydelsen av att främja den privata sektorn vars roll i ULT:s 
utvecklingsprocess bör stärkas. 
a) Centrum för den industriella utvecklingen (CIU) 
Sedan snart tio är tillbaka föreskrivs genom två beslut om associering" att ULT kan dra nytta av 
CUI.s tjänster genom att finansiera kostnaderna för sina interventioner enligt sitt vägledande EUF-
program. 
I själva verket motiverar en stor del av ULT att denna typ av instrument utnyttjas, nämligen: 
Rådets beslut 86/283/EEG, 30.6.1986, art. 29 (EGT nr L 175, 1.7.1986), och rådets 
beslut 91/482/EEG, 25.7.1991, art. 48 (EGT nr L 263, 19.9.1991). 
18 
Vissa ULT ägnar en betydande del av sina vägledande program till utvecklingen av handeln, 
tjänster eller företag (Nederländska Antillerna: Business Development scheme — sjätte och 
därefter sjunde EUF; Nya Kaledonien: lärlingsutbildning, företagsledarutbildning, etc). 
Flertalet regionala åtgärder som CIU förvaltar för AVS-staterna skulle kunna omfatta ULT. 
För övrigt är den föreskrivna ramen följande: 
CIU är ett partssammansatt AVS-/EEG-organ och reserver för dess finansiering som hänför 
sig till transaktioner som skall förvaltas och driftskostnader för dessa finns vid EUF. 
För att ULT inte skall kunna frestas att utnyttja AVS-medel har rådet uttryckligen föreskrivit 
att "de kostnader som eventuellt uppkommer för CIU:s interventioner till förmån för sådana 
ULT som skulle kunna begagna dem finansieras med de medel som föreskrivs för den av 
de tre zoner som dessa ULT hör till". 
Ingen ansökan har dock gjorts. Det kan röra sig om bristande information från de lokala 
myndigheterna. Detta kan också förklaras av det förhållandet att den begränsade ramen för de 
vägledande programmen är utnyttjad fullt ut genom andra åtgärder. 
För att uppnå en fullständig information till potentiella förmånstagare finns det följaktligen 
anledning att säkerställa att texten blir tillräckligt explicit i sig vad avser CIU:s målsättningar, 
verksamhet och medel (den nuvarande texten till beslutet om associ.ring hänvisar endast till de 
tillfälliga artiklarna i fjärde Lomé-konventionen). 
För att kunna göra detta, med artiklarna 87-95 i fjärde Lomé-konventionen som förebild, föreslås 
en ändring i artikel 48 i beslutet och ett tillägg av förklarande artiklar efter denna (jfr. artikel 48 
och följande i bilaga 3). 
b) Interventionen från EIB 
Gemenskapen föreslås införa en större flexibilitet i villkoren för transaktioner med riskkapital 
(avveckling av det obligatoriska räntetaket för transaktioner i skenkapital som direkt berör den 
privata sektorn) och i beviljandet av automatiska och schablonmässiga statliga räntesubventioner 
för utlåning av egna medel. 
19 
C. STÖRRE SAMMANHANG OCH ÖKAD EFFEKTIVITET FÖR INSTRUMENTEN OCH 
FÖRFARANDENA FÖR GENOMFÖRANDET AV SAMARBETET 
1. STABEX 
a) Den eventuella sänkningen av överföringsbaserna vid "väsentliga förändringar" (artikel 129 i 
beslutet om associering). 
Följande åtgärder föreslås: 
Det skall anges att en överföring kommer att minskas i alla de fall där en väsentlig 
förändring uppkommit i den salutförda eller exporterade produktionen under tillämpningsåret 
i förhållande till referensperioden (såvida ingen tillfredsställande förklaring för denna 
föränding ges). Hänvisningen i artikel 129 "på begäran av gemenskapen" skall således 
strykas. 
De minst utvecklade ULT skall undantas från dessa sänkningar i den mån deras 
överföringsbaser är lägre än 1 miljon ecu. 
b) Genomförandet av "ramar för obligatoriska förpliktelser" (COM) avseende användningen av 
överföringarna (artikel 135 i beslutet om associering). 
De summor som betalats in till spärrade konton skall åter avsättas till systemets resurser när 
antingen ett ULT inte lägger fram något projekt inom ramen för obligatoriska förpliktelser 
till kommissionen inom tolv månader efter ett beslut om överföring, 
eller ingen väsentlig del av ramar för obligatoriska förpliktelser har genomförts inom en 
tidsperiod om tolv månader efter utgången av den period som fastställts i tidsplanen för den 
utbetalning som föreskrivs i ramar för obligatoriska förpliktelser. 
2. Rehabilitering 
Föreslås att låta de rehabiliteringsåtgärder som avses i artikel 167 i beslutet om associering (åtgärder efter 
den akuta katastroffasen) omfattas av de förfaranden som avses i artikel 206 (avtal om katastrofbistånd). 
De behöriga myndigheterna i ULT skulle kunna begära att förfarandena i artikel 206 tillämpas, något som 
skulle kunna tillåtas från fall till fall av de behöriga instanserna. 
Artikel 206 i beslutet om associering skall därför ändras. 
3. Förfaranden 
Följande ändringar föreslås: 
20 
a) Vad avser förberedelse, undersökning och utvärdering av projekt och åtgärdsprogram fortsätter 
ULT:s behöriga myndigheter att tillsammans med kommissionens enheter upprätta referenspunkter 
för de studier som avser de faser i genomförandet av samarbetet som föreskrivs i avtalet om 
associering. På denna grundval ansvarar kommissionen för att föreslå den som fått sig studien 
tilldelad och efter godkännande av ULT:s behöriga myndigheter upprätta och förvalta kontraktet 
om studier i fråga. ULT:s behöriga myndigheter skall godkänna eller begära ändringar i resultatet 
från studien. 
För det ändamålet gör gemenskapen de ändringar som är nödvändiga i artiklarna 145.2 c, 145.3 c 
(behörighetsfördelning), 192, 193 (ULT:s behöriga myndigheter och kommissionens roll), 217 och 
219 (ULT:s chefsutanordnares och utanordnares roll) samt 226 (tillämpning av dessa 
utvärderingsförfaranden). 
b) Eftersom det här rör sig om förvaltning och genomförande av projekt eller åtgärdsprogram 
kommer ULT:s behöriga myndigheter att ha möjlighet att upprätta en teknisk förvaltningsenhet. 
Denna kommer att om det blir nödvändigt, med hänsyn till projektets eller programmets särskilda 
karaktär och omfattning, upprättas på begäran av kommissionen till ULT:s utanordnare. Denna 
enhet kommer att ledas av en ansvarig person från det territoriets förvaltning som utses av 
utanordnaren i det ULT och som kommer att formellt delegera till honom de administrativa 
befogenheter som föreskrivs i artikel 219.2. 
Om det visar sig nödvändigt att bistå förvaltningsenheten kommer kommissionen att förse den med 
lämplig teknisk hjälppersonal. 
Artiklarna 217 (chefsutanordnare) och 219 (nationell utanordnare) bör därför ändras. 
c) I syfte att möjliggöra ett direkt genomförande av de ovannämnda åtgärderna föreskriver 
gemenskapen att ett särskilt belopp öronmärks för det ändamålet inom varje vägledande program. 
Detta belopp, som skall förvaltas i enlighet med de normer som skall fastställas i de artiklar som 
avses i punkterna a och b ovan, skall fastställas i förhållande till de behov som uppskattas på 
grundval av det vägledande programmet och skall meddelas ULT:s behöriga myndigheter i 
samband med meddelandet om de finansiella ramar som föreskrivs för genomförandet av den första 
och andra tranchen i det vägledande programmet. 
Artikel 187 (programutveckling) bör ändras i den riktingen. 
21 
4. Tillbehörsmarknaden 
För att kunna avhjälpa en brist i beslut 91/482/EEG har det visat sig nödvändigt att närmare ange de 
regler som ger ursprung till de tillbehör som är stödberättigade på EUF:s marknader, likartat de regler 
som tillämpas för dessa marknader vad avser tillbehör i AVS-staterna. 
Artikel 200 b föreslås kompletteras med följande villkor ", i enlighet med bestämmelserna i rådets 
förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen9". 
III. - HÄLSOVÅRD. NARKOTIKA 
A. Analys 
På senare år har bekämpningen av narkotikahandeln på regional och interregional nivå varit en 
nödvändighet vars prioritetsgrad ökar. 
Det är anledningen till att gemenskapen har föreskrivit hjälp till ULT i denna ansträngning genom att 
nämna denna målsättning i regionalpolitikens tillämpningsområde (art. 93 j i beslut 91/482/EEG, vilken 
är identisk med artikel 159 k i fjärde Lomé-konventionen). 
Ingen uppräkning av stödberättigade åtgärdstyper inom hälsovårdssektorn (v nligt uppräkningen i artikel 
154 i fjärde Lomé-konventionen) förekommer i beslutet om associering som under Avdelning XI 
"Kulturellt och socialt samarbete" inskränker sig till att ange denna sektor b.and dem som detta samarbete 
bedrivs. Med hänsyn till problemets omfattning är det lämpligt att närmare ange de åtgärdstyper som kan 
få stöd. 
B. Föreslagen ändring 
Det är lämpligt att införa en artikel "Hälsovård och näring" med artikel 154 i fjärde Lomé-konventionen 
som förebild (jfr. art. 88 a i bilaga 4). 
IV. MIUON 
I texternas nuvarande utformning behandlar beslutet om associering enbart export av farligt avfall 
från gemenskapen till ULT. I beslutet förbjuds detta samtidigt som det tillåter att en medlemsstat till ULT 
återexporterar avfall som det har behandlat efter att ha importerat det från detta ULT. Det är samma ordning 
som för AVS-staterna i fjärde Lomé-konventionen. 
EGT nr L 302, 19.10.1992, s. 1. 
22 
Men ordningen för import till gemenskapen är inte närmare angiven och tillämpningen på avfall 
från ULT av "interna" regler som antagits 1993 är undantagen i den mån som rådet inte har fattat beslut om 
basen för artikel 136 i fördraget (beslut om associering). Det är följaktligen nödvändigt att avhjälpa denna brist 
i gemenskapens lagstiftning genom att göra förordning (EEG) nr 259/93 tillämplig för dessa utbyten (jfr. artikel 
16.2 a i bilaga 4). 
V. - HANDELSORDNING 
A. Allmän ordning 
1. Innehållet i gällande texter 
Genom sitt beslut 91/482/EEG har rådet beviljat koncessioner som är mer långtgående än dem som 
gemenskapen någonsin beviljat i de talrika avtal som förhandlats fram med tredje länder, nämligen: 
Fri tillgång (utan vare sig tullar, avgifter eller kvoter) till alla ursprungsvaror från ULT. 
Särskilda lättnader i bestämmelserna om ursprungsvaror. 
Upprättande av ett omlastningssystem. 
Genom detta har rådet likväl upprätthållit principen om ackumulering mellan AVS-varor och ULT-varor, 
vilket gör det möjligt för AVS-varor att erhålla ULT-ursprung när de undergår bearbetning, även enkel, 
i detta ULT. Det är viktigt att notera att det är det första och sista tillämpningsfallet för regeln om 
ackumulering mellan två preferensordningar som inte är identiska. 
Medveten om det nya i denna situation uppdrog rådet redan då åt kommissionen att till rådet överlämna 
en rapport före utgången av 1993 om genomförandet av dessa mekanismer i handelsordningen som skulle 
göra det möjligt att revidera dessa i förekommande fall (art. 240.2). 
2. Uppkomna händelser 
Dessa koncessioner har i förening med upprätthållandet av regeln om ackumulering förorsakat störningar 
inom en jordbrukssektor i gemenskapen under åren 1992-1993. Kommissionen har sedan dess förmåtts 
att under 1993 anta skyddsåtgärder, sedan mildra dem och därefter upphäva dem10. 
Kommissionens beslut 93/127/EEG, EGT nr L 50, 2.3.1993, s. 27. 
Kommissionens beslut 93/211/EEG, EGT nr L 90, 14.4.1993, s. 36. 
Kommissionens beslut 93/356/EEG, EGT nr L 147, 18.6.1993, s. 28. 
23 
I november 1993 överlämnade kommissionen till rådet denna rapport som var försedd med ett förslag till 
ändring i artikel 101 i beslut 91/482/EEG11. Detta beslut som måste godkännas enhälligt (art. 136 i 
Romfördraget) har ännu inte blivit godkänt av samtliga medlemsstater. 
Det är inte onödigt att i samband med revideringen efter halva giltighetstiden av beslutet erinra om de 
två viktigare överväganden som förekommer i slutsatserna i kommissionens rapport och som förmått 
denna att lägga fram sitt förslag till ändring. Kommissionen ansåg att (paragraf 55 i rapporten): 
"den handelsordning som antogs i mitten av 1991 skall upprätthållas i syfte att möjliggöra ett 
fortsatt genomförande av de nya mekanismerna som ännu är färska och att på så sätt motsvara det 
utvecklingsmål som krävs genom associeringen av ULT med EEG, 
det föreligger en grundläggande konflikt i gemenskapens politik genom den fria tillgång som 
beviljas ursprungsvaror från ULT vilka, inom gemenskapen, är underkastade den gemensamma 
organisationen av marknaderna." 
I syfte att hantera denna konflikt i gemenskapens politik - utveckling av ULT och respekten för 
de garantier som den gemensamma handelsorganisationen har lämnat producenterna - räknade 
kommissionen med åtskilliga närmanden (paragraf 35 i rapporten): upphävandet av AVS-/ULT-
ackumuleringen, tillämpningen fullt ut av avgiften, tillämpningen av en sänkt avgift, införandet av 
en mekanism som gör det möjligt för kommissionen att fastställa ett referenspris för import i syfte 
att undvika att skyddsåtgärder införs. Kommissionen har tagit fasta på denna sistnämnda lösning 
i sitt förslag. 
3. Föreslagen ändring 
Kommissionen upprätthåller sitt dubbla mål att "samtidigt iaktta målsättningarna i den gemensamma 
jordbrukspolitiken, särskilt genom att säkerställa prisjämvikten på marknaden, och målsättningarna i 
utvecklingspolitiken, genom att ge ULT:s exportörer stabila, förutsägbara och fördelaktiga förhållanden 
för tillgång till marknaden" (paragraf 35 i rapporten). Detta är anledningen till att kommissionen 
upprätthåller det förslag som hon lade fram i november 1993 (jfr. ändringar i artikel 101 i bilaga 5). 
Sedan kommissionen lade fram detta förslag har det visat sig allt eftersom att andra AVS-varor - som 
är mycket känsliga för gemenskapens produktion - omfattas av initiativ för behandling i ULT, som 
exempelvis socker och nötkött. Kommissionen har sedan dess förbehållit sig rätten att komplettera den 
föreslagna mekanismen med en tillräcklig anpassning, om nödvändigt, av ursprungsbestämmelserna för 
ULT, när det gäller ackumuleringen AVS/ULT och den minimala bearbetning som medger att ursprung 
från ULT erhålls. 
MEDD (93) 555, slutgiltig, 25.11.1993. 
24 
B. Rom 
I bilaga 5 till beslut 91/482/EEG, om rom, fastställs för perioden fram till och med den 31 december 
1995 de kvantiteter rom med ursprung i ULT som kan importeras tullfritt. 
I artikel 2 b i samma bilaga föreskrivs att "För de regler som skall gälla från och med 1996 skall 
gemenskapen, före den 1 februari 1995, på grundval av en rapport som kommissionen sänder till rådet 
före den 1 februari 1994, fastställa reglerna för det planerade upphävandet av gemenskapens tullkvoter 
med beaktande av situationen på och utsikterna för gemenskapens rommarknad samt exporten från ULT 
och AVS-staterna". 
Kommissionen har nyligen överlämnat denna rapport till rådet och som slutsats föreslagit "att upphäva 
denna kvot från och med den 1 januari 1996, utan att det påverkar gemenskapens möjlighet att revidera 
denna ordning under den andra giltighetstiden för beslut 91/482/EEG om ökningen av importen av rom 
med ursprung i ULT skulle skada gemenskapens romproduktion, särskilt av traditionell rom." 
Revideringen efter halva giltighetstiden ger tillfälle till en omformulering i den riktningen av bilaga 5 i 
beslutet (jfr- bilaga 5). 
Teknisk ändring av ackumulering 
Genom att dra nytta av revideringen efter halva giltighetstiden och utan att « grunden ändra principen om 
kumulationen AVS/ULT föreslår kommissionen att förklara reglerna i den genom en ändring i artikel 6 
i bilaga 2 i beslutet om associering (jrf. bilaga 5). 
VI. DE GEOGRAFISKT MEST AVLÄGSNA REGIONERNA I EUROPEISKA UNIONEN 
A. Analys 
Både i beslut 91/482/EEG om associering av ULT och i fjärde Lomé-konventionen har gemenskapen 
betonat betydelsen av ett bättre regionalt samarbete. 
I samma anda och i motsatt riktning förekommer samma inriktningar i de texter som avser de franska 
utomeuropeiska departementen efter rådets beslut 89/687/EEG av den 22 december 1989 om inrättande 
av POSEIDOM12. 
Därefter har rådet, med erkännandet av de särskilda förutsättningarna för de franska utomeuropeiska 
departementen inom unionen som förebild, uppställt likartade val vad beträffar Kanarieöarna, Azorerna 
och Madeira, vilka alla är geografiskt avlägsna regioner med ö-karaktär som erkänts sedan dess 
EGT nr L 399, 30.12.1989, s. 39. 
25 
i enlighet med konceptet "geografiskt mest avlägsna regioner". På detta sätt har rådet i juni 1991 godkänt 
beslut 91/314/EEG om inrättandet av ett särskilt program för Kanarieöarna på grund av deras avlägsna 
geografiska läge och ö-natur (POSEICAN)13, förordning (EEG) nr 1911/91 om tillämpning av 
gemenskapsrätten för Kanarieöarna14 och beslut 91/315/EEG om inrättande av ett särskilt program för 
Madeira och Azorerna på grund av deras avlägsna geografiska läge och ö-natur (POSEIMA)15. 
I likhet med fjärde Lomé-konventionen (artikel 156.4) föreskriver beslutet cm associering av ULT (artikel 
90.4) att "det regionala samarbetet kan överskrida begreppen för geografisk tillhörighet": det finns all 
anledning att tillämpa denna tematiska förbindelse, även om den inte är geografisk, för samarbetet mellan 
ULT, de franska utomeuropeiska departementen, Kanarieöarna, Azorerna och Madeira. 
B. Föreslagen ändring 
Det föreslås att 
Kanarieöarna, Azorerna och Madeira nämns vid sidan av de franska utomeuropeiska departementen 
i artiklarna: 
90.4 andra stycket (regionalt samarbete), 
91.1 tredje strecksatsen (det regionala samarbetets aktörer), 
92.1 d (ekonomisk diversifiering), 
92.1 h (utvidgning av marknaderna), 
ändra bilaga 2 i beslutet om ursprungsbestämmelserna till att inbegripa Kanarieöarna i 
gemenskapens tullområde (jfr- bilaga 5, "handelsordning"). 
EGT nr L 171, 29.6.1991, s. 5. 
EGT nr 171, 29.6.1991, s. 1 (ändrad genom förordning (EEG) nr 284/92, 
EGT nr L 314, 7.2.1992, s. 6). 
EGT nr L 171, 29.6.1991, s. 10. 
26 
VIL - TILLGÅNG FÖR MEDBORGARE I ULT TILL VISSA GEMENSKAPSPROGRAM 
A. Analys 
Det har klart erinrats om (jfr. bilaga 1 "Konsekvenser för gemenskapsrätten") att härledd rätt bara är 
tillämplig för ULT om det särskilt hänvisas till den i rådets texter i enlighet med fjärde delen i 
Romfördraget (beslut om associering). 
Men medborgarna i ULT är medborgare i de medlemsstater som de hör till (så när som på en liten 
skillnad för de brittiska ULT med undantag för Falklandsöarna) och av det skälet har de överläggningar 
som kommissionen hållit blivit ett tillfälle för de lokalt folkvalda i ULT att uttrycka sin förvåning över 
tystnaden om beslutet om associering vad avser konsekvenserna med detta medborgarskap. 
Mot bakgrund särskilt av artikel 8 i Fördraget om Europeiska unionen finns det i själva verket anledning 
att fråga sig om frånvaron av en hänvisning, i den befintliga texten, till ett visst antal 
gemenskapsåtgärder: det rör sig om åtgärder som hänför sig till enskilda, som berör i princip samtliga 
medborgare i gemenskapen. 
Det mest framträdande exemplet är tillgången till ERASMUS-programmet16. Har inte en studentska med 
medborgarskap i en medlemsstat, exempelvis franskt eller nederländskt, efter att ha fullgjort sina 
inledande studier i Papeete eller i Curaçao, rätt att dra nytta av Erasmus-programmet gentemot Förenade 
kungariket eller Tyskland? 
Ett jakande svar till denna grundläggande princip förutsätter juridiskt att denna möjlighet skrivs in i texten 
till beslutet om associering. 
B. Föreslagen ändring 
Ställda inför dessa frågor har kommissionens enheter sedan dess ägnat sig ät en uttömmande inventering 
av de gemenskapsprogram genom vilka Europeiska unionen genomfört en uppsättning åtgärder som bidrar 
till utvecklingen av människa, teknik och ekonomi samt till en störte rörlighet och en bättre 
kommunikation för medborgarna. 
För närvarande finns nära 80 program, av vilka 
man förvisso inte får ta fasta på de program som finansieras ur stmkturfonderna (ERDF, ESF, 
EUGFJ) och som per definition inte tillämpas för ULT (deras motsvarighet är alltså EUF), 
Även om denna terminologi hädanefter återges inom den större ramen i SOCRATES (jfr. 
bilaga 6). 
27 
det inte heller är lägligt att ta fasta på de program som motsvarar de åtgärder som redan omfattas 
av EUF inom olika samarbetsområden, som de talrika "Energi"-programmen (ALTENER, SAVE, 
THERMIE) eller "Miljonprogrammen (LIFE). 
I gengäld föreslås att de görs tillämpliga för UTL:s medborgare som åtnjuter fullt medborgarskap i en 
medlemsstat i unionen som 
tillämpas för medborgare i gemenskapen i deras egenskap av enskilda individer (ERASMUS-
exemplet), 
tillämpas för små och medelstora företag och för hantverksföretag. Det skall noteras att vissa av 
programmen som tillämpas för små och medelstora företag hädanefter är tillämpliga för små och 
medelstora företag i vissa tredje länder (EFTA, Central- och Östeuropa) och att det skulle vara ett 
missförstånd från de små och medelstora företagens sida i ULT som hör till medlemsstater att de 
inte tillämpas med större skäl för dem. 
Gemenskapsprogrammen som uppfyller dessa kriterier (SOCRATES, LEONARDO, ILE, LEDA, 
PAUVRETE III, ERGO II, HELIOS II, BC-Net, Euromanagement, Europartenariat, Euroleaders, 
Interprise, Seed Capital, Venture Consort, COST, IMPACT 2, SPRINT, TIDE, KALEIDOSCOPE, 
MEDIA, FESTIVALS, H.R.T.P., KAROLUS) anges i bilaga 7. 
Det föreslås dessutom att för framtiden enas om att nya program som skapas enligt samma kriterier också 
tillämpas för ULT:s medborgare. 
Detta tillägg till den befintliga texten skulle utgöra ett tydligt politiskt steg som är försvarbart och 
uppskattat mot ett erkännande av de val som ULT: s medborgare tagit på demokratisk väg. 
Dessa förslag skulle omsättas i ett tillägg till beslutet om associering av artiklar som skall införas före 
föreskrifterna om etablering och tillhandahållande av tjänster (art. 232) och beskrivande bilagor av de 
avsedda programmen. 
Dessa program kan särskiljas i flera kategorier. 
A. Programmen Studier -Yrkesutbildning: SOCRATES, LEONARDO. 
B. Programmen Sysselsättning-Sociala frågor: ILE (lokala initiativ för kvinnors sysselsättning), LEDA 
(Local Employment Development Action Programme), PAUVRETE III (gemenskapens åtgärdsprogram 
avseende långtidsarbetslösa), HELIOS II (handikappade i Europeiska gemenskapen som lever självständigt 
i ett öppet samhälle). 
C. Programmen för små och medelstora företag: BC-Net (Business Cooperation Network), Euromanagement, 
Europartenariat, Euroleaders, Interprise, Seed Capital, Venture Consort samt de åtgärder som satsas 
särskilt på små företag och hantverk. 
28 
D. Programmen Forskning-U tveckling-Innovation : COST (europeiskt samarbete inom området vetenskaplig 
och teknisk forskning), IMPACT 2 (Information Market Policy Action), SPRINT (Strategic Programme 
for Innovation and Technology Transfert), TIDE (Technology Initiative for Disabled and Elderly people). 
E. Programmen Kultur -Medier: KALEIDOSCOPE, MEDIA, FESTIVALS, FILMS. 
F. Programmet HRTP Japan: (Human Resources Training Programme in Japan), som unionsmedborgarna 
i Stilla havet utgör självklara potentiella användare till. 
29 
VIII. - FORESKRIFTER FÖR ETABLERING OCH TJÄNSTER 
På samma sätt som i föregående punkt uppkommer problemet med mer preciserade bestämmelser 
om de villkor på vilka rätten till fri etablering och tillhandahållande av tjänster utövas i förbindelserna mellan 
gemenskapen och ULT. 
A. Nuvarande ordning 
Nuvarande ordning baserar sig på artikel 132.5 i Romfördraget som fastställer att denna rätt skall regleras 
på en icke-diskriminerande grund, i enlighet med de bestämmelser i fördraget som avser etableringsrätt, 
med förbehåll för de särskilda bestämmelserna som antagits i enlighet med artikel 136 (beslut om 
associering). Beslut 91/482/EEG reglerar bara de fall där medborgarna, bolag eller företag i en 
medlemsstat önskar etablera sig i ett ULT. Principen om icke-diskriminering mellan medlemsstater 
bekräftas där och ULT kan efter kommissionens godkännande, till förmån för sina invånare och lokala 
aktiviteter, göra undantag från de regler som normalt är tillämpliga (art. 232 a). 
Dessutom är ULT:s myndigheter inte skyldiga att medge denna icke-diskriminerande behandling om "för 
en viss verksamhet, en medlemsstat inte är förpliktad till, i enlighet med gemenskapsrätten eller annars 
nationell rätt, en icke-diskriminerande behandling av ULT-invånare som är medborgare i en medlemsstat" 
(art. 232 b). 
Denna bestämmelse som är resultatet av successiva ändringar vart femte år lämnar en stor 
osäkerhetmarginal. 
B. Gjorda framställningar och föreslagna ändringar 
Behovet av ett klargörande har kommit till uttryck i alla de memorandum som mottagits. Klargörandet 
skulle huvudsakligen bestå i att bättre precisera att den icke-diskriminerande behandlingen gäller i båda 
riktningarna. Det består också i att säkerställa att ULT inom ramen för förhandlingarna om G ATS 
(General Agreement on Trade in Services) drar nytta åtminstone av samma fördelar som medges tredje 
länder. 
Det föreslås att en tilläggsklausul inbegrips i beslutet om associering i syfte att utvidga till att omfatta 
ULT förmånen av gemenskapsanbud till G ATS, i utbyte mot en icke-diskriminerande förpliktelse från 
deras sida (jfr. artikel 233a i bilaga 6). 
Därutöver har konkreta framställningar gjorts av Nederländska Antillerna för vissa sektorer. 
30 
1. Banker, försäkringsbolag, kollektiva investeringsinstitut 
Dessa framställningar syftar huvudsakligen till en utvidgning av gemenskapsordningen i den riktningen 
att banker och försäkringsbolag som etablerats i ULT skall kunna upprätta och tillhandahålla tjänster på 
samma villkor som de som är tillämpliga för gemenskapens institutioner. 
Utvidgningen av förmånerna i gemenskapsordningen till att omfatta ULT kan inte planeras utan en 
samtidig tillämpning av gemenskapens regelverk för de finansinstitut som etableras i dessa territorier. 
Finansinstitut som inte skulle vara skyldiga att iaktta samma bestämmelser som gemenskapsföretagen, 
medan de däremot skulle dra nytta av betydande fördelar med den inre marknaden, som exempelvis den 
enda licensen, skulle löpa betydande risker för den inre marknadens goda funktion på grund av 
tillämpningen av regler som föreskriver olika minimistandarder, särskilt avseende etableringsvillkoren. 
Detta skulle kunna skapa en allvarlig snedvridning av konkurrensen. Dessutom skulle den övervakning 
som den utförs på den inre marknaden samt konsumentskyddet vara i fara. 
Frågan inställer sig följaktligen att kontrollera om vissa ULT skulle vara beredda att tillämpa 
gemenskapens lagstiftong för området finansiella tjänster eller hela regelverket för de finansinstitut som 
har etablerats på deras territorier och som skulle operera inom gemenskapen. Det bör emellertid 
understrykas att den inre marknaden utgör en helhet och omfattar ett gemensamt synsätt inom olika 
områden med ofta inbördes beroende politik. De finansiella tjänsterna, t.ex., är nära förbundna med 
bolagsrätten och bestämmelserna om övervakning av det finansiella systemet. Det förefaller således svårt 
att medge en "à la carte"-ordning som skulle öppna dörren för en partiell medverkan av ULT på den inre 
marknaden. Dessutom baseras gemenskapsordningen på det ömsesidiga erkännandet av den övervakning 
som kontrollmyndigheterna utför i den medlemsstat där finansinstitutet har sitt säte. För att kunna 
genomföra detta är det absolut nödvändigt med ett nära samarbete mellan de nationella förvaltningarna, 
något som samtidigt bygger upp ett klimat av ömsesidigt förtroende. I nuvarande situation förefaller det 
dock svårt att tänka sig upprättandet av ett samarbete likartat det mellan medlemsstaternas myndigheter 
och dem i ULT. Eftersom det förhåller sig på det här sättet kan man inte påstå att respekten för samma 
standarder är säkerställd vad avser myndigheterna i varje ULT. 
2. Yrkesbehörighet 
Denna framställan syftar till ett erkännande av den yrkesbehörighet som förvärvats i ULT eller i ett tredje 
land efter genomgången utbildning som motsvarar den lägsta nivå som gemenskapen fastställt. 
31 
a) När det gäller yrkesbehörighet som kan förvärvas i ULT så är dessa totalt sett mycket begränsade och 
vissa ULT har inte ens en enda. Å andra sidan föreligger i allmänhet inga större problem till följd av 
frånvaron av ett erkännande av denna behörighet. Med hänsyn till detta är det inte nödvändigt för 
närvarande att vidta särskilda åtgärder på detta område. 
Inte desto mindre skulle det vara önskvärt att påbörja förberedelser som syftar till att upprätta en 
förteckning över yrkesbehörighet som förvärvats i ULT av deras medborgare som skulle kunna dra fördel 
av ett erkännande i medlemsstaterna såvida de motsvarar den utbildningsnivå som gemenskapen fastställt 
(jfr. artikel 233c i bilaga 6). 
b) Vad avser erkännandet av yrkesbehörighet som förvärvats i ett tredje land tillämpas inte gemenskapens 
särskilda yrkesdirektiv. Medlemsstaterna behåller rätten att erkänna eller inte dessa utbildningar, och det 
förhållandet att de erkänns av en medlemsstat förpliktar inte de andra att automatiskt erkänna den. Ett 
avsteg från detta system för medborgarna från ULT skulle slå sönder jämvikten i det och dess själva 
väsen och är följaktligen inte möjligt. 
c) Vad avser de yrken för vilka gemenskapen inte har fastställt den lägsta behörighetsnivå som behövs 
behåller medlemsstaterna möjligheten att fastställa denna nivå. Möjligheterna att erkänna yrkesbehörighet 
som förvärvats i tredje länder föreskrivs i direktiven 89/48/EEG förutsätter ett system för samarbete 
mellan medlemsstaterna som skulle vara mycket svårt att genomföra med ULT. Under dessa förhållanden 
är det inte möjligt att vidta några åtgärder på detta område. 
3. Kustfart 
Slutligen har för ULT:s fartyg begärts att "rådets förordning (EEG) nr 3577/92 av den 7 december 1992 
om tillämpning av principen om fritt tillhandahållande av tjänster till sjötransporter inom medlemsstaterna 
(kustfart) skall tillämpas"17. 
Kommissionen ser svårigheter med en tillämpning för ULT av denna förordning som var föremål för 
långdragna diskussioner innan den antogs. De som drar nytta av kustfartsförordningen är i själva verket 
gemenskapens fartygsägare som driver fartyg "som är registrerade i en medlemsstat och för denna 
medlemsstats flagg" med förbehåll för de fartyg som uppfyller alla nödvändiga krav för tillträde till 
kustfart i den medlemsstaten. Detta sistnämnda villkor (som är upphävt till och med 1997) infördes 
uttryckligen för att begränsa deltagande från fartyg från vissa medlemstaters andra register eftersom de 
har driftskostnader som klart underskrider dem i medlemsstaternas övriga register och att de av det skälet 
skulle kunna orsaka en snedvridning av konkurrensen på marknaden för europeisk kustfart. 
EGT nr 364, 12.12.1992, s. 7. 
32 
Kustfartsförordningen har således legat utanför det regelverk som utvidgats till att omfatta EFTA-länderna 
inom ramen för avtalet om europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Efter de nyligen avslutade 
förhandlingarna om anslutning kommer denna förordning att utvidgas till att omfatta dessa länder men 
fartygen i det andra norska registret kommer inte att kunna dra nytta av den. 
Den juridiska analysen av Antillernas framställan avsåg både de fartyg som är registrerade på Kerguelen 
(franskt ULT) och på Nederländska Antillerna (nederländskt ULT) i förhållande till olika förslag till 
förordningar med anknytning till detta område (EUROS, kustfart, community shipowner). Som ett 
resultat av denna avser "en medlemsstats register" bara de register som finns på den medlemsstats 
territorium för vilket fördraget tillämpas, med dess rättigheter och skyldigheter. Detta är däremot inte 
fallet för ULT där dessutom andra normer för utrustning än dem som tillämpas på medlemsstaternas 
territorium gäller. 
Kommissionen föreslår följaktligen inte någon ändring av detta på detta stadium. 
33 
BILAGA 1 
ALLMAN SITUATION I ULT 
SOCIO-EKONOMISKA KARAKTERISTIKA 
Endast begreppet ö-natur förenar de tjugo ULT av det skälet att de, med undantag för Grönland och 
Antarktiska Territorierna (brittiska och franska), alla är öar, ofta i form av ögrupper. 
Det är dock lämpligt att dela in dessa öar i 
öar i de tropiska regionerna (som de franska ULT i Stilla havet, de nederländska ULT och de 
brittiska öarna i Karibien), och 
vissa territorier längst upp i norr (som Grönland och S:t Pierre och Miquelon) eller längst ned i 
söder (som Falklandsöarna eller de sydliga och antarktiska territorierna). 
Alla ULT har en synnerligen liten landyta, frånsett Grönland (2.175.600 km2, vars yta är mycket större 
än Europeiska unionen), Nya Kaledonien (19.000 km2), Falklandsöarna (12.000 km2) eller Franska 
Polynesien (4.200 km2). 
Deras geografiska läge är ytterst varierat: 
De elva brittiska territorierna ligger mycket utspritt. Fem av dem ligger i Karibiska 
området, varav tre i Antillernas kedja (Anguilla, Montserrat, Brittiska Jungfruöarna) och 
två åt Florida och Kuba till (Caymanöarna, Turks- och Caicosöarna). Åtskilliga öar ligger 
i södra Atlanten, somliga på Eldslandets latitud (Falklandsöarna, Sandwichöarna) och 
somliga åt Afrika till på Angolas latitud (S:t Helena). Pitcairn ligger isolerat i Stilla havet 
och de brittiska territorierna i Indiska oceanen ligger söder om den indiska subkontinenten. 
De sex franska territorierna ligger likaledes mycket utspritt i Stilla havet (Franska Polynesien, Nya 
Kaledonien, Wallis- och Futunaöarna), i Indiska oceanen (Mayotte och de sydliga territorierna) och 
i höjd med Newfoundland (S:t Pierre och Miquelon). 
De nederländska territorierna ligger samtliga i gengäld i Karibiska sjön och tre öar ligger i höjd 
med Venezuelas kust (Aruba, Bonaire, Curaçao) och tre öar ligger norr om kedjan Små Antillerna 
(Saba, S:t Eustatius, S:t Martin). 
Grönland, slutligen, omfattar ett vidsträckt område av Atlanten till Labradorsjön. 
*t 
BILAGA 1 
D. Invånarantalet är omkring 900.000, varav 
85.000 för de brittiska ULT, 
483.000 för de franska ULT, 
262.000 för de nederländska ULT, och 
55.000 för de danska ULT. 
Bland dessa grupper är det endast tre ULT vars befolkning överstiger 150.000 (Nederländska Antillerna, 
Franska Polynesien, Nya Kaledonien), medan den övervägande delen av dem bara har en mycket liten 
befolkning, ofta färre än 10.000 invånare (Anguilla, S:t Helena, Falklandsöarna, bland de brittiska ULT, 
eller S:t Pierre och Miquelon bland de franska ULT). 
E. Dessa karakteristika har nödvändigtvis en stor negativ betydelse av ekonomiskt slag; varje 
investeringsansträngning handikappas genom de kostnader som sammanhänger med avstånden och med 
den lilla landytan. Produktionskostnaderna är där relativt sett högre än i gemenskapen och investerings-
och amorteringskostnaderna fördelas dessutom på en mycket litet antal skattebetalare. 
BNP/inv är mycket olikartad. 
Sex ULT framträder som klart mer utvecklade (med förbehåll för den statistiska anmärkningen i 
II nedan): 
Caymanöarna (30.511 $/inv), Grönland (16.679 $/inv), Aruba (15.866 $/inv), Franska Polynesien 
(15.270 $/inv), Nya Kaledonien (13.400 $/inv), ) och Brittiska Jungfruöarna (10.822 $/inv). 
Övriga ULT har en BNP/inv på 1.500 $-7.000 $/inv. 
I1. Handelsbalansen uppvisar systematiskt - och ofta långtgående - underskott. ULT:s handel är för övrigt 
synnerligen nära förbunden med gemenskapen och trots att gemenskapens marknad har öppnats enligt de 
successiva besluten om associering har handelsströmmarna knappats diver: ifierats annat än gentemot de 
medlemsstater som de hör till. 
II. - STATISTISKA ANMÄRKNINGAR 
Det är lämpligt att vara mycket återhållsam vid utnyttjandet av statistiska uppgifter som hänför sig 
till ULT. 
Vad avser basuppgifterna är bristen på detaljerade och färska uppgifter flagrant och deras tekniska 
sammanhang - och följaktligen deras jämförbarhet - är inte säkerställd. Avsaknaden av tillräckliga och 
sammanhängande uppgifter från medlemsstaterna gjorde att Europeiska gemenskapernas statistikkontor måste 
vända sig till olika källor (Världsbanken, Caribbean Development Bank, etc.) för att kunna åstadkomma en så 
exakt sammanställning som möjligt av basuppgifterna. Denna sammanställning gör det ändå möjligt att på 
syntetisk väg lägga fram ULT:s viktigaste ekonomiska indikatorer (bilaga 1, tabell A-D). 
För övrigt gör för flertalet ULT del lilla formatet eller den ringa folkmängden (ofta omkring 
10.000 invånare) varje ekonomisk analys mycket diskutabel, som en BNP per capita eller en handelsbalans. På 
det sistoämnda området kan en punktskatt på importen eller exporten ge fel intryck för ett år. Dessutom skulle 
en ekonomi som ofta baseras på tjänster, handelsmässigt sett, förutsätta att de osynliga posterna skulle synas, 
vilket inte är fallet i de tillgängliga uppgifterna. 
III. - RÄTTSORDNINGEN I ULT I FÖRHÅLLANDE TILL DE BERÖRDA MEDLEMSSTATERNA 
I allmänhet och trots de särskilda kännetecknen för var och en av konstitutionerna eller var och 
en av de rättsakter som antagits i medlemsstaterna åtnjuter ULT:s myndigheter ett hög grad av självständighet 
med undantag för utrikespolitik och försvar, monetära frågor och, ibland, rättsväsendet. 
3^ 
BILAGA 1 
Deras rättsordning hänförs till ett val som kommit till utryck på demokratisk väg, ofta vid allmänna 
val (folkomröstning). I varje medlemsstats regering är en ministerpost vikt för förbindelserna med de 
utomeuropeiska territorierna som hör till staten i fråga. 
Deras konstitutionella ordningar är ytterst olikartade och kan förmodas innebära varierande följder 
gentemot gemenskapsrätten, något vi kommer att se längre fram i texten. 
A. De brittiska ULT 
De brittiska ULT lyder under kronan och dess statschef är H.M. Drottning Elizabeth II. De har valt fritt 
att förbli beroende av Förenade kungariket utan att uppnå fullt självstyre. 
1. De administreras på lokal nivå enligt ett blandat system med valda företrädare och utsedda tjänstemän. 
De åtnjuter alla en hög grad av självständighet men vissa befogenheter är förbehållna de guvernörer som 
utrikesministern utser. Dessa befogenheter omfattar i allmänhet utrikespolitik och försvar samt inre 
säkerhet och rättsväsende. Vissa guvernörer ansvarar likaledes för peisonaladministration och, i 
Västindien, för "offshore"-finanserna. Övriga befogenheter tillfaller lokalt valda ministrar. 
Regeringens nyckelorgan är Verkställande rådet, vars ordförande i allmänhet är guvernören och som är 
sammansatt av valda ministrar och utsedda höga tjänstemän som Attorney-General (Justitiekanslern). 
Flertalet territorier har en ensam folkförsamling som stiftar lagar för territoriet i överensstämmelse med 
lagstiftningen i Förenade kungariket och internationell rätt. 
Dessa ULT har egna budgetmedel men H.M.:s regering (Förenade kungariket) fortsätter bl.a. att i 
flertalet fall lämna bistånd till utvecklingen och ett tekniskt samarbete. 
2. Man skall notera att graden av medborgarskap för medborgarna i ULT - något som kan ha konsekvenser 
inom ramen för gemenskapens rättsakter - är olikartad i varje fall. 
Förenade kungariket har i själva verket vid två tillfallen definierat vad som avses med "nationals" med 
hänsyn till gemenskapsrätten. För det första i samband med Förenade kungarikets anslutning till EEG 
och därefter vid antagandet av British Nationality Act från 1981. Således 
rör det sig i flertalet fall om "British subjects" (och inte "British citizens") som åtnjuter rätt att 
vistas i Förenade kungariket, 
men invånarna på Falklandsöarna är "British Dependent Territories citizens", på samma villkor 
som invånarna i Gibraltar, till vilka de lagts till genom Falkland Islands Act från 1983. 
B. De franska ULT 
De franska ULT delas in i två typer av rättsordningar: Franska republikens fyra utomeuropeiska 
territorier (UT) och Franska republikens två collectivités territoriales. 
1. Varje UT (Nya Kaledonien med tillhörande områden, Franska Polynesien, Franska Syd- och Antarktis-
territorierna, Wallis- och Futunaöarna) omfattas av en organisk lagstiftning som préciser institutionerna 
och delegerar befogenheter till territoriernas myndigheter, f.ö. med sinsemellan mycket olika nivåer. 
Franska Polynesien omfattas av den mest avancerade rättsordningen med "internt självstyre", och åtnjuter 
en självständig lagstiftning som anförtrotts territoriets regering och folkförsamling. Staten företräds där 
av Republikens överkommissarie som utfärdar de lagar som territoriets regering röstar igenom efter behandling 
i territoriets folkförsamling. 
Nya Kaledonien omfattas alltsedan den nationella folkomröstningen i november 1988 efter 
3^ 
BILAGA 1 
"Matignonavtalen" av ordningen med en lag om folkomröstning som gäller fram till en folkomröstning 
om själbetämmande i territoriet 1998. Den ger en intstitutionell karaktäi åt den kongress som bildats 
genom mötet mellan folkförsamlingarna i de tre provinserna (nord, syd, öar) och ger överkommissarien 
och republikens ombud den verkställande rollen. 
På Wallis- och Futunaöarna anförtros befogenheterna som territoriets chef åt en överordnad administratör 
som utses av staten och biträds av ett territoriellt råd samt agerar på yttrande från en folkförsamling i 
territoriet. 
Franska Syd- och Antarktis-territorierna (S:t Paul, Amsterdam-ön, Gozet, Kerguelen, Adélie) sorterar 
under en överordnad administratör som utses av staten och biträds av ett råd. 
2. De båda collectivités territoriales (Mayotte samt S:t Pierre och Miquelon) även om de var och ett 
omfattas av en lag om deras organisation har de en rättsordning som ligger mycket närmare ett 
departement. Frankrikes regering utser en företrädare med prefekts rang och en collectivité territoriale 
har ett allmänt råd som utses vid allmänna direkta val. 
3. Vad avser graden av medborgarskap för medborgarna i de franska ULT skall noteras att vilken den än 
är för de olika rättsordningar som räknas upp i det ovanstående så har de alla fullt franskt 
medborgarskap, och av det följer att de för övrigt innehar unionspass i likhet med övriga franska 
medborgare. 
De har rösträtt och är valbara till nationalförsamlingen (en eller flera deputerade från varje ULT), senaten 
(en eller flera senatorer från varje ULT) och presidentvalen. De har likaledes rösträtt och är valbara -
vilket är det enda fallet bland de olika ULT vid valen till Europaparlamentet (under de senaste 
valperioderna fanns en polynesisk parlamentsledamot och därefter en kaledoniskt parlamentsledamot). 
C. De nederländska ULT 
I Kungariket Nederländernas konstitution av den 22 oktober 1954 upprättas ett kungarike med tre parter 
vars överhuvud för Nederländerna är statschefen, dvs. en "ny konstitutionell ordning" enligt vilken 
Nederländerna, Nederländska Antillerna och Surinam (som blivit självständigt sedan dess) självständigt 
behandlar sin inre angelägenheter och frågor av gemensamt intresse på en jämlik grund. Nederländska 
Antillerna är således associerade med Nederländerna med lika rättigheter. 
l* 
BILAGA 
Denna grundläggande lag reglerar förbindelserna mellan Nederländerna och Kederländska Antillerna som 
omfattade Aruba fram till och med den 1 januari 1986. Genom ändringen i konstitutionen den 22 juli 
1985 beviljades Aruba en "fristående status" från och med den 1 januari 1986 och placeras således på 
jämlik fot med Nederländska Antillerna (de fem öarna Curaçao, Bonaire, Saba, S:t Eustatius och S:t 
Martin) i förhållande till Nederländerna. 
1. Vart och ett av de två utomeuropeiska länderna (Nederländska Antillerna och Aruba) har sin egen 
konstitution och utövar internt självstyre med sin regering och sitt parlament. 
Konstitutionen vilar på två viktiga grundvalar: 
Delaktighet för de två "utomeuropeiska länderna" i samtliga statsangelägenheter (termen 
"kungarike" används i texten till konstitutionen när "gemensamma frågor" avses). 
Internt självstyre för inre angelägenheter. 
Den föreskriver ett system med ömsesidig representation för Nederländerna och de utomeuropeiska 
länderna i de administrativa och politiska organen, något som spelar en mycket viktig roll. 
De "länder" som lyder under kronan är delaktiga i skötseln av kungarikets angelägenheter som förvaltas 
"i samarbete". De befullmäktigade ministrarna från de associerade länderna har säte i kungarikets 
ministerråd, deltar i ministerrådets överläggningar och i varje särskilt rådssammanträde som behandlar 
gemensamma angelägenheter som skulle kunna påverka deras länder. Parallellt med denna representation 
i Haag för de utomeuropeiska länderna företräds Nederländernas statsöverhuvud i landet av en guvernör 
som utövar den verkställande makten i förening med landets ministerråd och biträds av ett råd. 
Vad avser den konstitutionella och lagstiftande organisationen fastställs i artikel 41 i konstitutionen 
principen om självstyre vid skötseln av inre angelägenheter av var och en av parterna som utgör 
kungariket. Några begränsningar har dock tillskjutits i fråga om kungarikets angelägenheter som 
betecknas som "fråga av gemensamt intresse". 
Denna förteckning är inte uttömmande och kan eventuellt kompletteras efter ömsesidigt godkännande från 
de olika parterna. Följaktligen anses varje ärende som inte uttryckligen förklaras höra till de 
gemensamma ärendena sortera under "inre angelägenheter". 
2>£ 
BILAGA 1 
Vad avser graden av medborgarskap för medborgarna i de två nederländska ULT skall noteras att de har 
fullt nederländskt medborgarskap, och av det följer att de i likhet med de franska ULT innehar samma 
unionspass oavsett om de är medborgare från Haag, Curaçao eller Aruba. 
Medborgarna i var och en av de tre delarna i kungariket har rösträtt och är valbara var och en till sitt 
eget parlament. 
Vad avser valen till Europaparlamentet slutligen har medborgarna från Nederländska Antillerna eller 
Aruba som är bosatta i Nederländerna samt de som är bosatta i utlandet (USA, Spanien, etc.) men inte 
de som är bosatta i ett av de två ULT rösträtt och är valbara. 
D. Grönland 
I samband med revideringen av Danmarks konstitution 1953 övergick Grönland från att ha varit dansk 
koloni till att bli en integrerad del i Kungariket. 
I samband med Danmarks anslutning till EG 1973 blev Grönland (i motsats till Färöarna som fick "Home 
Rule" redan 1948) en del av EG på samma villkor som "moderlandet" Danmark. Grönlands tillhörighet 
till gemenskapen utgjorde dock en mycket kontroversiell fråga eftersom 70 % av grönländarna hade röstat 
emot ett inträde i gemenskapen vid den danska folkomröstningen 1972 om anslutning. 
Den 1 maj 1979 förvärvade Grönland status av "särskild gemenskap inom Kungariket Danmark", vilket 
motsvarar principen med det "Home Rule" som infördes för Färöarna 1948. Denna status befästes på 
plats i en folkomröstning i februari 1982. 
Systemet med "Home Rule" grundar sig på bevarandet av enheten i Kungariket Danmark genom att det 
anger att den konstitutionella statusen hos "Home Rule Authority" omfattas av dansk lagstiftning genom 
vilken det nationella parlamentet delegerar en del av sin befogenhet till Grönland. 
Hanteringen av lokala problem hör således under de grönländska myndigheterna medan däremot mer 
allmängiltiga frågor sköts av kungarikets företrädare eller de danska centrala myndigheterna: 
Miljöskyddet har överförts till "Home Rule" den 1 januari 1989 medan däremot frågor som rör 
internationella förbindelser, försvar, finanser och privaträtt inte kan överföras. 
Utoyttjandet av gruvresurser är Danmarks och Grönlands gemensamma egendom. 
z<\ 
BILAGA 1 
De internationella förbindelserna sköts av de danska myndigheterna efter samråd med Grönland 
i frågor som rör Grönland. 
På grund av denna "Home Rule" väljer Grönland två ledamöter till danska parlamentet. 
IV. - KONSEKVENSER FOR GEMENSKAPSRATTEN 
Allteftersom ULT är en integrerad del eller inte av den medlemsstat som de hör till kan deras medborgare 
befinna sig i en olikartad situation i vad avser gemenskapsrättens personella tillämpningsområde. 
Man har förvisso sett hur bara en rättsakt från rådet (beslutet om associering som antogs på 
grundval av artikel 136 i Romfördraget) på den ena eller andra punkten i fördraget eller i härledd rätt kan göras 
tillämplig för dem (något som i grunden skiljer dem från UD). Eftersom det förhåller sig på det sättet har de 
medborgare i ULT som ingår som en integrerad del i en av medlemsstaterna (Danmark, Frankrike, 
Nederländerna) inte desto mindre rätt att fråga sig . . . Och deras folkvalda har inte försummat att intervenera 
hos kommissionen inom ramen för de förberedande överläggningar som förts i enlighet med artikel 240.3 i 
beslut 91/482/EEG. 
För att illustrera deras frågor och i förekommande deras rättigheter lånar vi i det följande 
professor Jacques Zillers reflexioner, en av de mest framstående specialisterna i världen på gemenskapsrätt, som 
slutsatserna från ärendet Kaeffer och Procci inför EG-domstolen1 inspirerat honom till. 
Citat 
De franska och nederländska ULT samt Grönland ingår som en integrerad del i Republiken Frankrike, 
Kungariket Nederländerna respektive Kungariket Danmark med betydande variationer i grad av internt självstyre 
(inget självstyre för Wallis- och Futunaöarna, och för Franska Syd- och Antarktis-territorierna ett juridiskt 
självstyre likt det Nederländerna i Europa tillämpar för Aruba och Nederländska Antillerna). Dessa länders rätt 
till medborgarskap gör ingen skillnad mellan medborgare från moderlandet och utomeuropeiska medborgare, 
något som innebär viktiga konsekvenser vad avser gemenskapsrättens personella tillämpningsområde. 
Utdrag ur "Gemenskapsrättens tillämpningsområde". Professor J. Ziller i Iklition 
Techniques Juris-Chasseurs. Häfte 470. 1991-11. 
4-0 
BILAGA 1 
De brittiska ULT ingår däremot inte som en integrerad del av Förenade kungariket Storbritannien och 
Nordirland. Vare sig deras status är som "koloni", "associerad stat" eller "territorium", och vilken deras grad 
av internt självstyre än är, så skall de anses som territorier "för vilka Förenade kungariket påtar sig de yttre 
förbindelserna". Rätten till brittiskt medborgarskap skiljer mellan medborgare från Förenade kungariket och 
utomeuropeiska medborgare, något som innebär viktiga konsekvenser vad avser gemenskapsrättens personella 
tillämpningsområde. 
Konsekvenserna av denna diversitet i rättsordningarna illustreras av den gemensamma talan Kaefer och 
Procacci2. 
Enligt Förenade kungariket, mellankommande part i ärendet, skulle Papeetes förvaltningsdomstol, som är 
upphovsman till de frågor för förhandsavgöranden som förelagts domstolen i detta ärende, inte vara en "domstol 
i en medlemsstat" enligt artikel 177 i Romfördraget. Den första fråga som skulle lösas i syfte att svara på denna 
försäkran var att få veta huruvida domstolen, vars dömande karaktär inte ifrågasatts, verkligen var en domstol 
i en medlemsstat. Det är inte förvånande att frågan ställdes av Förenade kungarikets regering, eftersom genom 
dessa territoriers konstitution domstolarna i ULT "som hör till Förenade kungariket Storbritannien och 
Nordirland" inte är domstolar i den staten, även om de för överklagande underställs riksrådets juridiska 
kommitté (Judicial Committee of the Privy Council), ett organ som inte har någon juridisk befogenhet i fråga 
om Förenade kungarikets inre angelägenheter. 
Fallet med "Utomeuropeiska länder som hör till Kungariket Nederländerna" är mer sammansatt. Dessa ingår 
i själva verket som en integrerad del i Kungariket Nederländerna, en tredelad stat som grundades 1953 och 
består av Aruba (sedan 1986), Nederländska Antillerna och Nederländerna. Aruba och Nederländska Antillerna 
förfogar över egna domstolar, men dessa skipar rättvisa i Kungens namn3, och framförallt - vilket är betydligt 
mer avgörande - de är genom rättsmedlet kassation beroende av Nederländernas Höga Råd4, som således är 
Högsta domstolen i instansordningen för de tre parterna i kungariket. Det förefaller således som om man om 
nödvändigt skulle kunna sluta sig till därav att domstolarna i Aruba och Nederländska Antillerna är domstolar 
i en medlemsstat på samma villkor som domstolarna i Nederländerna i egentlig mening. 
Europeiska gemenskapernas domstol (12 dec. 1990, P. Kaefer och A. Procacci mot 
Franska staten. Mål C-100/89 och C-101/89. Sami. 1. s. 4647 s. 
Artikel 97 i Statsförfattning för Nederländska Antillerna (Staats-regeling van de 
nederlandse Antillen, Staatsblad 195S, 136) och artikel VI. 1 i Statsförfattning tor Aruba 
(Staatsregeling van Aruba. Afkondigingsblad van Aruba. 1985. 26). 
Höge Raad der Nederlanden. Artikel 23 i Konstitution för Kungariket Nederländerna 
(Statuut vor het Koninkrijk der Nederlanden). 
4-1 
BILAGA 1 
Vad avser Grönland, slutligen, utgör den status av internt självstyre som landet förvärvade den 1 maj 1979 en 
"särskild gemenskap inom Kungariket Danmark", men de frågor som rör rättsväsendet sorterar under 
kungarikets centrala myndigheters behörighet. Man kan således anse att Grönslands domstolar är "domstolar 
i en medlemsstat". 
Man kan förmoda att Förenade kungarikets intervention inte avsåg så mycket problemet med Papeetes 
förvaltningsdomstol som sådan utan framför allt syftade till att bestämma datum för domstolarna i de brittiska 
ULT. Ur den synvinkeln bör lösningen i domen passa, eftersom ju domstolen nöjer sig med att konstatera att 
det förhållandet att Papeetes förvaltningsdomstol är en fransk domstol inte är bestritt, efter det att 
generaladvokaten i sin sakframställning preciserat grunderna för denna rättsordning genom att hänvisa till 
artiklarna 2, 72 och 74 i konstitutionen, samt till lagen av den 6 september 1984 om en rättsordning för 
Territoriet Franska Polynesien. Det är således klart att begreppet en medlemsstats domstol skall förstås med 
hänvisning till den statens nationella rättsordning, denna domstols sakliga kompetens, snarare än att definieras 
i förhållande till gemenskapens rättsordning. 
Slut citat 
l\-2-
BRITTISKA ULT 
- -
Territorier 
Anguilla 
Caynuraftarita 
FalklandsBarna 
S. Sattdwich-
fiarna 
Brilliska 
Jtrngfruoariia 
Mootserrat 
Piftcairn 
&:t Helena med 
liDh. omraden 
Britt. 
antarkliska 
territoriet 
Britl. territor. i 
lndiska 
oceanen 
Turin- OCA 
CaicbsBaraa 
TOTALT Befofkning 
Inv. 
1992 
9.000 
30.006 
2.000 
~ 
lXOOO 
Llôôô 
[\*>m $$ 
1000 
H00Ô 
fo.ÛÔÔ Landyfa 
(km*) 
1992 
91 
264 urn 
-
1» 
102 
<19M> 35,5 
SOS 
417 
13-540,5 FoUktftthet 
(Irrv.fkm^) 
1992 
96,9 
UM4 
19,96 
~ 
*6.# 
iW.6S 
1,54 
22,73 
217* BNP 
mitj USD 
1992 
66,3 
8360 
n/a 
ltt.0 
63,3 
-
15,1 
78,8 BNPiinv 
USD 
1992 
6.834 
30311 
n/a 
-
16.M2 
1576 
-
1104 
6.5*2 Import 
milj USD 
1991 
32,6 
271,0 
<1989) 
13.867 
-
135.0 
35.1 
-
10^ 
_ 
45,0 Export 
mill USD 
1991 
0,4 
W> 
17.692 
-
3,3 
1,0 
0,2 
4,0 
1 Handels-
batans 
1991 
-32,2 
-26*,0 
(1989) " 
3.825 
-
-K*l,7 
$4,2 
-
-10 
41.0 
• 
Källa: UN Population and Vital Statistics Repent, April 1994. 
Caribbean Development Bank Animal Report 1993. 
St. Helena and Dependencies Yearbook. 
Anm.: BNP-siffror var endast publicerade för Brittiska Jungfruöarna (USD 164,9 miljoner för 1989) och för Si Helena med tillhörande områden (GBP9.67 
miljoner for 199091). 
BasEUROSTAT A 5 
FRANSKA ULT 
Territorier 
Mayotte Befolkning 
Inv. 
1991 
94.410 Landyta 
(tan*) 
1991 Mklåthet 
(lnrJkmZ) 
1991 BNP 
milj USD 
1991 BNP/inv 
USD 
1991 import 
milj USD 
1992 Export 
milj USD 
1992 Handels­
balans 
milj USD 
1992 
TU 1ST 17S" IjSïT 
169.900 mmt TÏ955T 
3135 4,42 (1990) 
-34,13 
-414,45 Nya 
Kaledonien 
Franska 
Polynésien 191ÖI T$F (1989) 
2.223 (1989) 
13.400 TÏ55ST 839,89 (1990» 
424,45 
TÏ995T 
-776 Twr 4715" 
vnesiej 
Pierre och 
Miquelon 6.392 jrmr 
3.007 TTOöF 
15.270 TT9fuT 882 Tnnwr 
106 
TS7FT-I TSF [ÇT "rm TfT 
Syd- ocb 
Antarkl is-
territorierna 
WalBsr ocb 
Falnuadarna 
TOTALT 13.705 "574- 3ÖT 
1.500 (1985) 
13,04 (1985) 
0,002 71985) -13,038 
4ft±4*8 1CT1ÏF 
Kalla: 
Mayotte: Huvudort Dzadoodi. 
Nya Kaledonien; Institut Tenitanal de la Statistique el des Etudes Economique, Noumea. 
Franska Polynesien: Institut Territorial de ta Statistique, Papeete. 
Si Pîeneodi Miquelon: Préfecture place du Lieutenant, SU Pierre. 
Waïlis- och Ftrtrotaôama: Europa World Yearbook 1994. 
FAO Production Yearbook 1992. 
Bas EUROSTAT A B 
NEDERLÄNDSKA ULT 
Linder Befolkning 
In*. 
1992 Landyta 
(ku*) 
1992 Folktäthet 
(InvJkmZ) 
1992 
rw BNP 
milj USD 
1992 BNP/inv 
USD 
1992 Import 
milj USD 
1992 Export 
milj USD 
1992 Handels­
balans 
milj USD 
1992 
Aruba 
Nederländska 
Antillerna 1T35T 1ST 
T30ÎT W ~W 1.130.16 ami 
1.407 T55SF 
TÎ58ÎT 
7.395 TSTJ 
(1990) 
1.776 -=ms 
TOTxrr 2A1544 m (1990) 
2.093 -317 
t Källa: Ceotraal Bureau Voor de Statistique. Curaçao. 
Bank Van de Netherhndse Antilles, Curaçao. 
Central Bask Van Aruba. 
BasEUROSTAT AS 
GRÖNLAND 
Territorier 
Grönland Befolkning 
Inv. 
1993 Landyta 
1993 Folktäthet 
(lnv.fltin*) 
1993 BNP 
milj USD 
1991 BNPfinv 
USD 
1991 Import 
milj USD 
1992 Export 
milj USD 
1992 Handels­
balans 
rni|j USD 
1992 
"5EÏÏT ll?5.Ä>0 Tsasr 1 MM T5379" 4B3T ISCaT TÏÎÎ55 
Källa: Greenland Bureau of Statistics. 
Europa World Yearbook 1994. 
BasEUROSTAT A 5 
I 
BILAGA 2 
PARTNERSKAPET MELLAN KOMMISSIONEN, MEDLEMSSTAT OCH ULT 
Stryk orden mellan hakarna: 
Artikel 234 
Gemenskapens agerande skall < i största möjliga utsträckning > grundas på nära samråd mellan 
kommissionen, den medlemstat som är ansvarig för ett land eller territorium och de ansvariga lokala 
myndighterna i sådana länder eller territorier: 
Detta samråd skall nedan kallas "partnerskap". 
Artikel 235 
1. Partnerskap skall omfatta planering, förberedelser, finansiering, övervakning och utvärdering av 
verksamheter som genomförs av gemenskapen i enlighet med detta beslut samt alla problem som eventuellt 
uppstår i relationer mellan ULT och gemenskapen. 
2. I detta syfte < kan > arbetsgrupper inrättas i association med ULT, av rådgivande art och sammansatta 
av de tre partner som anges i artikel 234, på grundval antingen av geografiskt område eller av grupp av ULT 
som står under en och samma medlemsstats ansvar, i synnerhet på begäran av berört ULT. Dessa arbetsgrupper 
skall inrättas 
som tillfälliga organ för behandling av särskilda problem, eller 
som permanenta organ under den återstående delen av detta besluts giltighetstid. < I så fall skall de 
sammanträda minst en gång per år för att granska hur genomförandet av detta beslut fortlöper eller 
behandla andra frågor som hänför sig till stycke 1. > 
3. Kommissionen skall stå för ordförandeskapet i arbetsgrupperna. En företrädare för banken skall vara 
närvarande vid möten när frågor som berör den står på dagordningen. 
De allmänna utgifterna för dessa möten samt de utgifter som ULT-företrädare lar vidkännas för deltagande i 
möten skall bäras av de ansvariga myndigheterna i ULT. 
«tf 
BILAGA 2 
Artikel 236 
1. Kommissionen skall underrätta andra ULT om rekommendationer som en arbetsgrupp utfärdar. 
2. Arbetsgruppernas yttranden skall vederbörligen beaktas av kommissionen, i synnerhet i dess roll som 
administratör för fonden. I förekommande fall skall dessa yttranden utgöra grundvalen för förslag från 
kommissionen till rådet med syfte att i enlighet med fördragets artikel 136 sätta nya föreskrifter i kraft 
beträffande tillämpningen av ifrågavarande ULT:s association med gemenskapen, med särskild hänsyn till de 
effekter som fullbordandet av inre marknaden har på ULT. 
<*# 
BILAGA 3 
CENTRUM FÖR INDUSTRIELL UTVECKLING 
Artikel 48 
På begäran av ett ULT:s ansvariga myndigheter får detta ULT bli berättigat till de tjänster som tillhandahålls 
av Centrumet för industriell utveckling (CIU), vars mål och aktiviteter beskrivs i artiklarna 89 och 90, eller av 
de Euro Business Information Centres som har etablerats inom ramen för gemenskapens politik för främjande 
av affärsverksamhet. 
Alla eventuella kostnader som hänför sig till de tjänster som har tillhandahållits av centrumet eller Euro 
Business Information Centres till förmån för ifrågavarande UTL skall finansieras från de fonder som föreskrivs 
i artikel 154 för den av de tre grupperna som ifrågavarande UTL hör till. 
Artikel 48 a 
CIU skall genom att särskilt uppmuntra gemensamma initiativ från gemenskapens och ULT:s ekonomiska 
operatörer bidra till att skapa och stärka industriföretag i ULT. 
Av effektivitetsskäl skall CIU koncentrera sina aktiviteter på de ULT som i sina åtgärdsprogram identifierat 
stödet till industriell utveckling eller till privata sektorn i allmänhet som den sektor till vilken gemenskapsstödet 
skall koncentreras. 
I dessa ULT skall CIU bedriva sin verksamhet inom ramen för de stödprogram till industriell utveckling eller 
till privata sektorn som inrättats för genomförandet av åtgärdsprogrammen och skall inrikta sin verksamhet på 
små och medelstora indstriföretag. 
CIU skall, när det utövar sina ovannämnda befogenheter, bemöda sig om selektivitet och samtidigt betona 
möjligheterna för gemensamma företag och underleverantörer. 
Artikel 48 b 
1. CIU skall, när det utövar sina befogenheter som avses i artikel 48 a, prioritera sådana projekt som 
erbjuder en säker potential. Dess aktiviteter består huvudsakligen i att 
a) identifiera, bedöma, utvärdera och främja ekonomiskt livskraftiga industriella projekt i UTL samt bidra 
till att de kan påbörjas, 
4-°t 
BILAGA 3 
b) genomföra studier och utvärderingar i syfte att visa på konkreta möjligheter för industriellt samarbete med 
gemenskapen för att främja ULT:s industriella utveckling samt underlätta införandet av lämpliga åtgärder, 
c) lämna upplysningar samt tillhandahålla konsulttjänster och särskild teknisk kunskap inklusive 
utförbarhetsstudier i syfte att påskynda etablering eller förnyelse av industriföretag, 
d) identifiera potentiella partner för ULT och gemenskapen med tanke på gemensamma investeringar och 
bistå vid genomförande och uppföljning, 
e) identifiera och lämna upplysningar om möjliga finansieringskällor, medverka till framläggande av 
finansieringsförslag och, om det är nödvändigt, bistå vid refinansiering av medel som härrör från dessa 
källor för industriella projekt i ULT, 
f) identifiera, samla in, utvärdera och lämna upplysningar och råd om förvärv, anpassning och utveckling 
av lämpliga industriteknologier som hänför sig till särskilda projekt och där det är lämpligt bistå vid 
införandet av försöks- eller demonstrationsåtgärder, 
2. I syfte att underlätta förverkligandet av dessa mål kan CIU utöver sina huvuduppgifter 
a) genomföra studier, marknadsundersökningar och utvärderingar samt sammanställa och sprida all 
användbar information om villkor och möjligheter vad avser industriellt samarbete och särskilt den 
ekonomiska miljön, den behandling som potentiella investerare kan förvänta sig samt den möjliga 
genomförbarheten hos livskraftiga industriella projekt, 
b) i syfte att gynna ett optimalt kapacitetsutnyttjande hos den befintliga inoustrin eller den som skall 
etableras i lämpliga fall bidra till att främja saluföring på plats och på mai "cnaderna i andra ULT, AVS-
stater och i gemenskapen av produkter som framställts i ULT, 
c) identifiera näringslivets beslutsfattare och initiativtagare samt ekonomiska och finansiella operatörer i 
gemenskapen och ULT, arrangera och underlätta varje form av kontakt och sammanträffande mellan 
dessa, 
d) på grundval av de behov som ULT:s behöriga myndigheter meddelar identifiera möjligheterna till 
industriell utbildning, huvudsakligen på arbetsplatsen, i syfte att möta industriföretagens befintliga eller 
planerade behov och, om det är nödvändigt, bistå vid införandet av lämpliga åtgärder, 
e) sammanställa och sprida all användbar information om ULT:s industriella potential och utvecklingen hos 
gemenskapens och UTL:s industrisektorer, 
f) främja användandet av underleverantörer samt expansion och konsolidering av regionala industriprojekt. 
^~D 
BILAGA 4 
HÄLSOVÅRD OCH NÄRING 
Artikel 88 a 
1. Gemenskapen inser hälsovårdssektorns betydelse för en varaktig och självgående utveckling i ULT. 
Samarbetet syftar till att underlätta tillgången till en tillfredsställande hälsovård för det stora flertalet och således 
att befrämja rättfärdighet och social rättvisa, lindra lidande, lätta den ekonomiska bördan vid sjukdom och 
dödsfall samt befrämja samhällets faktiska medverkan vid åtgärder som befordrar befolkningens hälsa och 
välbefinnande. 
Ett förverkligande av dessa målsättningar förutsätter 
systematiska och långsiktiga åtgärder i syfte att förbättra och förstärka hälsovårdssektorn, 
utarbetande av riktlinjer och heltäckande program för hälsovården, 
bättre förvaltning och utnyttjande av befintliga mänskliga, finansiella och materiella resurser. 
2. För att kunna uppnå detta syftar samarbetet inom denna sektor till att stödja fungerande och livskraftiga 
hälsovårdsmottagningar som skall vara tillgängliga, acceptabla på ett kulturellt plan, geografiskt lättillgängliga 
samt kvalificerade ur teknisk synvinkel. Samarbetet innebär ett bemödande om att befrämja integrerade åtgärder 
för inrättande av hälsovårdsmottagningar vilka skall basera sig på en utvidgad förebyggande hälsovård, en 
förbättrad kurativ hälsovård samt på det förhållandet att sjukhusmottagningar och primärvårdsmottagningar i 
överensstämmelse med primärhälsovårdspolitiken utgör ett komplement till varandra. 
3. Samarbetet inom hälsovårdssektorn kan stödja 
förbättring och utvidgning av primärvårdsmottagningar samt förstärkning av sjukhus och underhåll av 
sådan utrustning som anses vara oundgänglig för att hela folkhälsosystemet skall kunna fungera bra, 
planering och förvaltning av hälsovårdssektorn, inklusive förstärkning av statistiska enheter, utarbetande 
av finansieringsstrategier för folkhälsosektorn på territoriell och regional nivå samt distriktsnivå, varvid 
den sistnämnda skall utgöra det främsta rummet för utvecklingen av samordning för 
primärvårdsmottagningar, för utbudet av specialiserad primärvård och för genomförandet av program för 
bekämpning av allmänt spridda sjukdomar, 
åtgärder för integrering av traditionell medicin med modern hälsovård. 
BILAGA 4 
program och strategier för försörjningen med nödvändiga läkemedel, inklusive lokala produktionsenheter 
för läkemedel och förbrukningsvaror, med hänsyn till den traditionella farmakopén, särskilt när det gäller 
användningen av medicinalväxter, något som skall studeras och utvecklas, 
utbildning av personal inom ramen för ett heltäckande program som omfattar alla från folkhälsoplanerare, 
högre tjänstemän, administratörer och specialister till den personal som arbetar på plats, alltefter de 
faktiska uppgifter som varje nivå svarar för, 
stöd till program och kampanjer för utbildning och information om bekämpning av endemiska sjukdomar, 
förbättrad miljöhygien, bekämpning av narkotikaanvändning, överförda sjukdomar och andra farsoter som 
skadar befolkningens hälsa, inom ramen för de integrerade hälsovårdssystemen, 
förstärkning i ULT av forskningsinstitut, universitetsinstitutioner och specialskolor, huvudsakligen på 
folkhälsoområdet. 
MILJON 
Artikel 16.2 a 
Vad avser import till gemenskapen av farligt avfall med ursprung i ULT skall rådets förordning EEG nr 
259/93 av den 1 februari 1993 om övervakning och kontroll av avfallsöverföring vid införsel till och 
utförsel från Europeiska gemenskapen5 tillämpas. 
EGT nr L 30, 6.2.1993, s. 1. 
51 
BILAGA 5 
HANDELSORDNING 
1- Artikel 101.1 skall ersättas med följande: 
"Varor med ursprung i ULT skall accepteras för import till gemenskapen utan importavgifter". 
2. Följande artikel 101.3 a skall läggas till: 
"Vad avser produkter som omfattas av ordningen med institutionella priser inom ramen för den 
gemensamma jordbrukspolitiken kan kommissionen, om risk för störningar på marknaderna till följd av 
ett utbyte av dessa produkter mellan ULT och gemenskapen konstateras, efter samråd med de berörda 
myndigheterna inom ramen för det partnerskap som föreskrivs i artikel 235 fastställa ett referenspris för 
produkten i fråga. 
Referenspriset fastställs med beaktande av målsättningarna med den ekonomiska och sociala utvecklingen 
i ULT till en nivå som inte överstiger vad som är absolut nödvändigt för att iaktta målsättningarna i 
artikel 39 i fördraget och som i fråga om varor med ursprung i ULT säkerställer fördelaktigare villkor 
än dem som tillämpas för import av samma produkt med ursprung i ett tredje land som åtnjuter 
förmånsbehandling vid utbyte med gemenskapen. 
Systemet med referenspriser och de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att det iakttas 
genomförs enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 38 i förordning (EEG) nr 136/666 eller, från fall 
till fall, enligt andra motsvarande artiklar i övriga förordningar om gemensam organisation av 
jordbruksmarknaderna". 
Förordning om en gemensam organisation av marknaden för fett. EGT nr L 172, 
30.9.1966, s. 1. 
S3 
BILAGA 5 
TEKNISK ÄNDRING AV ACKUMULERING 
(Bilaga 2 till beslut 91/482/EEG) 
Till artikel 6.4 skall ordet "emellertid" läggas till, och därefter hela texten i den tidigare artikeln 7. Artikel 7 
skall strykas. Den nya artikeln 6 skall lyda enligt följande: 
"Artikel 6 
Ackumulering 
1. När det gäller genomförande av denna avdelning skall alla ULT anses utgöra ett enda territorium. 
2. När varor som helt framställs inom gemenskapen eller AVS-staterna bearbetas eller behandlas i ett ULT 
skall de anses som helt framställda i ULT. 
3. Bearbetning eller behandling som utförs inom gemenskapen eller i AVS-staterna skall anses som utförd 
i ULT när materialen undergår bearbetning eller behandling i ULT. 
4. Punkterna 2 och 3 gäller för all bearbetning eller behandling som utförs i ULT, däribland de operationer 
som räknas upp i artikel 3.3. Ursprungsvaror av material som har helt framställts eller tillräckligt behandlats 
i två eller flera ULT eller i en eller flera AVS-stater och i ett eller flera ULr ' skall anses som varor med 
ursprung i de ULT eller AVS-stater där den sista bearbetningen eller behandlingei. .igde rum under förutsättning 
;ilt denna bearbetning eller behandling gick utöver de otillräckliga operationer som anges i förteckningen i 
artikel 3.3 eller en kombination av dessa." 
KANARIEÖARNA 
(Bilaga 2 till beslut 91/482/EEG) 
I avdelning IV i bilaga 2 "Kanarieöarna, Ceuta och Melilla", samt i artikel 31, som den avdelningen utgörs av, 
skall orden "Kanarieöarna" strykas. 
•SM-
BILAGA 5 
ROM 
(Bilaga 5 till beslut 91/482/EEG) 
Från och med den 1 januari 1996 skall bilaga 5 ersättas med följande text: 
"1. Den ordning som tillämpas för import av varor med KN-nr 2208 40 10, 2208 40 90, 2208 90 11 och 
2208 90 19 med ursprung i ULT kan revideras om ökningen av importen av dessa varor skulle vara av 
den arten att den inverkar menligt på gemenskapens romproduktion, särskilt av traditionell rom. 
2. Rådet skall med kvalificerad majoritet och på kommissionens förslag i förekommande fall fastställa de 
tillämpningsföreskrifter som behövs för genomförandet av punkt 1." 
Sb 
BILAGA 6 
FORESKRIFTER FOR ETABLERING OCH TJÄNSTER 
Artikel 232 
(understruken text utgör de föreslagna ändringarna) 
När det gäller de regler som är tillämpliga på etablering och tillhandahållande av tjänster, i enlighet med artikel 
132.5 i fördraget och med förbehåll för punkterna 1-2 nedan, skall 
medlemsstaterna behandla ULT:s medborgare och företag på ett icke diskriminerande sätt, 
ULT.s behöriga myndigheter behandla medlemsstaters medborgare och företag på ett icke 
diskriminerande sätt. 
1. ULT:s behöriga myndigheter kan emellertid anta föreskrifter som hjälper invånarna och utövare av lokala 
aktiviteter att få åtnjuta undantag från de regler som normalt tillämpas på al!< medlemsstaters medborgare 
och företag så länge sådana undantag är begränsade till känsliga sektorer av ifrågavarande ULT:s 
ekonomi och är avsedda att befrämja eller understödja lokal sysselsättning. 
a) Sådana undantag kan beviljas av kommissionen på begäran av berört ULT:s ansvariga myndigheter 
och efter samråd inom ramen för partnerskapsföreskrifterna i artiklarna 234 -236. 
b) En sådan framställning skall åtföljas av motiveringar som särskilt juger de berörda sektorerna, 
varaktigheten och andra planerade förfaranden. Kommissionen skall underrättas om framställningen 
och informera medlemsstaterna samt inom tre månader anta beslut Om kommissionen inte har 
agerat inom den perioden skall undantaget anses godkänt. 
c) Sådana undantag offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. 
2. Om en medlemsstat inte enligt gemenskapens rättsordning eller eljest under nationell rättsordning är 
förpliktad till icke-diskriminerande behandling av ULT-invånare som är medborgare i en medlemsstat 
eller åtnjuter en juridisk status som är särskild för ett ULT eller av företag som är etablerade i ett ULT 
och omfattas av definitionen i artikel 233, skall emellertid myndigheterna i detta ULT inte vara 
förpliktade att ge sådan behandling. 
££> 
BILAGA 6 
Artikel 233 a 
1. Förmånen att komma i åtnjutande av gemenskapens förpliktelser som ingåtts på grundval av klausulen 
om mest gynnad nation inom ramen för Allmänna avtalet om handel med tjänster (GATS) utvidgas till 
att omfatta ULT. 
2. Vad avser den ordning som tillämpas för handeln med tjänster behandlar ULT medlemsstaternas 
medborgare och företag inte mindre förmånligt än medborgare och företag från ett tredje land. 
Artikel 233 b 
För att kunna uppnå ett erkännande av yrkesbehörighet som förvärvats i ULT skall kommissionen tillsammans 
med de berörda medlemsstaterna påbörja de förberedande arbetena i syfte att, där det är lämpligt, upprätta en 
förteckning över sådan yrkesbehörighet som förvärvats i ett ULT av dess medborgare som skulle erkännas i 
medlemsstaterna såvida denna behörighet uppfyller den lägsta utbildningsnivå som gemenskapen har fastställt. 
s^ 

ISSN 1024-4506 
KOM(94) 538 slutlig 
DOKUMENT 
SV 01 
Katalognummer : CB-CO-94-565-SV-C 
ISBN 92-77-86866-X 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
5«-