om den ståndpunkt som, på Europeiska unionens vägnar, ska intas vid den åttonde partskonferensen inom ramen för Stockholmskonventionen om långlivade organiska föroreningar vad gäller förslagen till ändring av bilagorna A och C

MOTIVERING

1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

•Motiv och syfte med förslaget

Stockholmskonventionen om långlivade organiska föroreningar (nedan kallad konventionen) antogs i maj 2001 inom ramen för FN:s miljöprogram (Unep). Europeiska unionen och dess medlemsstater är parter i konventionen, vars bestämmelser har genomförts i unionsrätten genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 850/2004 av den 29 april 2004 om långlivade organiska föroreningar och om ändring av direktiv 79/117/EEG (nedan kallad förordningen om långlivade organiska föroreningar). Konventionens övergripande mål är att skydda människors hälsa och miljön mot långlivade organiska föroreningar. Den hänvisar särskilt till försiktighetsmetoden enligt princip 15 i Riodeklarationen om miljö och utveckling, som antogs 1992. Principen konkretiseras i artikel 8 i konventionen som innehåller bestämmelser om införande av ytterligare kemikalier i bilagorna till konventionen. Vid den åttonde partskonferensen i april/maj 2017 ska tre beslut fattas om att lägga till dekabromdifenyleter (kommersiell blandning, c-dekaBDE) och klorparaffin med kort kolkedja i bilaga A (eliminering) och hexaklorbutadien i bilaga C (oavsiktlig produktion). Hexaklorbutadien är redan införd i bilaga A och bör även prövas för införande i bilaga C, på grundval av rekommendationen från granskningskommittén för långlivade organiska föroreningar (nedan kallad granskningskommittén), eftersom det finns ett antal oavsiktliga utsläpp. När det gäller dessa tre ämnen har produktion, utsläppande på marknaden, användning eller oavsiktliga utsläpp redan upphört eller minskat kraftigt i unionen. Det kan emellertid inte uteslutas att de fortfarande produceras, släpps ut på marknaden, används eller i betydande omfattning oavsiktligt släpps ut i andra länder. Eftersom dessa kemikalier kan spridas långväga räcker det inte med de åtgärder som enskilda länder eller unionen vidtar, utan det behövs en bredare internationell insats för att upprätthålla en hög miljö- och hälsoskyddsnivå.

Rekommendationer från granskningskommittén

Dekabromdifenyleter (kommersiell blandning, c-dekaBDE)

På sitt elfte möte antog granskningskommittén en riskhanteringsbedömning för dekabromdifenyleter (kommersiell blandning, c-dekaBDE). I riskhanteringsbedömningen drogs bland annat följande slutsatser:

–C-dekaBDE är en avsiktligt producerad kemikalie som består av en helt bromerad dekaBDE-kongen eller BDE-209 (≥ 90–97 %), med små mängder av nonabromdifenyleter och oktabromdifenyleter. C-dekaBDE har varit föremål för granskning med avseende på dess potentiella hälso- och miljöeffekter under mer än ett decennium och har omfattats av begränsningar och frivilliga riskhanteringsåtgärder i vissa länder och regioner samt från vissa företags sida. C-dekaBDE produceras dock fortfarande i vissa länder.

–Utsläpp av c-dekaBDE till miljön sker under alla dess livscykelfaser men antas vara som högst under livstiden och avfallsstadiet. Övervakningsdata visar att nivåerna av c-dekaBDE generellt är som högst nära utsläpp av avloppsvatten och i områden kring anläggningar för elektroniskt avfall och återvinningsanläggningar. Den genomsnittliga livstiden för elektrisk och elektronisk utrustning är omkring tio år, varför c-dekaBDE kommer att fortsätta att släppas ut till miljön genom användningen av sådana artiklar under många år. Den effektivaste kontrollåtgärden för att minska utsläppen av c-dekaBDE och dess viktigaste beståndsdel BDE-209 skulle vara att införa BDE-209 (c-dekaBDE) i bilaga A till konventionen, utan särskilt angivna undantag.

På sitt tolfte möte beslutade granskningskommittén i enlighet med artikel 8.9 i konventionen att rekommendera för partskonferensen att pröva införandet av dekabromdifenyleter (BDE-209; dekaBDE) eller c-dekaBDE i bilaga A till konventionen, med särskilt angivna undantag för vissa kritiska reservdelar för bilindustrin och rymdfartsindustrin, vilka ska definieras närmare.

För bilindustrin rekommenderade granskningskommittén att produktion och användning av c-dekaBDE skulle begränsas till vissa reservdelar för användning i äldre fordon. Äldre fordon definieras som fordon som inte längre masstillverkas och reservdelarna ska ingå i en eller flera av följande kategorier:

a) Applikationer för framdrivning och under huven, exempelvis massledningar och anslutningsledningar för batterier, rör för luftkonditioneringssystem, drivlinor, bussningar för avgasgrenrör, isolering under huven, kablage under huven (för motorn osv.), hastighetssensorer, slangar, fläktmoduler och knackningssensorer.

b) Bränslesystemapplikationer, exempelvis bränsleslangar, bränsletankar och bränsletankar under karossen.

c) Pyrotekniska anordningar och applikationer som berörs av pyrotekniska anordningar, exempelvis tändningskablar för krockkuddar, stolskydd/stolbeklädnader (endast om relevant för krockkuddar) och krockkuddar (där fram och på sidan).

För rymdfartsindustrin finns ett brett stöd för en utfasning av c-dekaBDE i nya luftfartyg senast 2018, medan motstridiga uppgifter lämnades av rymdfarts- och försvarsindustrin i Europa och Nordamerika när det gäller tidpunkten för utfasning av dekaBDE i befintliga luftfartygstyper och i reservdelar för befintliga luftfartygstyper. Vissa uppgifter tyder på att det skulle vara möjligt att fasa ut c-dekaBDE senast 2018, men det fanns också en begäran om ett undantag för fortsatt användning av c-dekaBDE i samtliga reservdelar för befintliga luftfartygstyper under återstoden av deras produktlivslängd. Granskningskommittén drog slutsatsen att de uppgifter som lämnats om reservdelar som innehåller c-dekaBDE och används i befintliga luftfartygstyper inte medgav att kommittén närmare kunde definiera kritiska reservdelar.