EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 2.10.2020 COM(2020) 629 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av den 20 oktober 2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EU:s timmerförordning)





















Tvåårsrapport för perioden mars 2017–februari 2019



RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av den 20 oktober 2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EU:s timmerförordning) Tvåårsrapport för perioden mars 2017–februari 2019 1.Inledning Europeiska unionen (EU) antog Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av den 20 oktober 2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (nedan kallad timmerförordningen) som en del av genomförandet av EU:s handlingsplan för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog (Flegt). Timmerhandeln spelar en betydande roll inom EU. Enligt Eurostat släpptes 2,3 miljarder ton timmer och trävaror (till ett värde av mer än 1,3 biljon euro) ut på den inre marknaden under åren 2008–2018; 25 % av timret importerades från länder utanför EU och en del av den resterande EU-interna handeln kan ha utgjorts av timmer och trävaror som ursprungligen importerats till EU. EU:s träförädlingsindustri uppgick, mätt genom bruttoförädlingsvärdet, till 129 miljarder euro och sysselsatte 3,1 miljoner personer 2018 (7,1 % respektive 10,5 % av tillverkningsindustrin totalt), undantaget Förenade kungariket. Timmerförordningen gäller i EU sedan mars 2013. Som handelsåtgärd är den relevant för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och därför tillämplig i Island, Liechtenstein och Norge. I timmerförordningen föreskrivs tre viktiga skyldigheter: 1.Det är för första gången förbjudet att i samband med kommersiell verksamhet på den inre marknaden tillhandahålla (nedan kallat släppa ut på marknaden) timmer från olaglig avverkning (dvs. från avverkning i strid med gällande lagstiftning i avverkningslandet) och trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden (nedan kallat förbud). 2.Enligt förordningen ska verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på den inre marknaden införa ett system för tillbörlig aktsamhet och på grundval av detta tillämpa tillbörlig aktsamhet. Verksamhetsutövare måste genomföra ett riskhanteringsarbete som säkerställer att endast lagligt avverkat timmer (dvs. timmer som avverkats i enlighet med tillämplig lagstiftning i avverkningslandet) eller träprodukter som härrör från sådant timmer släpps ut på den inre marknaden, eller timmer och trävaruprodukter där risken för olaglig avverkning som mest är försumbar, och dokumentera detta (nedan kallat skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet). 3.De som handlar med timmer och trävaror som redan släppts ut på den inre marknaden måste föra register över sina leverantörer och kunder (nedan kallat spårbarhetskrav). Fram till den nuvarande rapporteringsperioden, från mars 2017 till och med februari 2019, hade kommissionen enligt artikel 20.2 i timmerförordningen skyldighet att vartannat år upprätta en rapport på grundval av den information som medlemsstaterna lämnat i sina tvåårsrapporter och överlämna den till Europaparlamentet och rådet. Denna rapport innehåller en analys av de rapporter om genomförandet av EU:s timmerförordning som lämnats in av alla 28 länder som var EU-medlemsstater under hela rapporteringsperioden, samt Norge. Den visar närmare hur timmerförordningen genomförs inom EU och EES (nedan gemensamt kallat den inre marknaden) och presenterar slutsatser. Dessutom beaktas i denna rapport de framsteg som gjorts när det gäller de frivilliga Flegt-partnerskapsavtalen, rättsligt bindande handelsavtal mellan EU och trävaruproducerande länder utanför EU, och deras bidrag till att minimera förekomsten av olagligt avverkat timmer och trävaror som härrör från sådant timmer på den inre marknaden. 2.Genomförande – det aktuella läget 2.1 Utnämning av behöriga myndigheter I enlighet med artikel 7.1 i timmerförordningen ska länderna utse en eller flera behöriga myndigheter som särskilt ska ansvara för att regelbundet kontrollera verksamhetsutövarnas efterlevnad av timmerförordningen i enlighet med dess artikel 4 (förbud) och artikel 6 tillsammans med artikel 5 i genomförandeförordningen om tillbörlig aktsamhet och övervakningsorganisationer (skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet). Alla rapporterande länder samt Liechtenstein och Island lämnade uppgifter om de utsedda behöriga myndigheterna. Institutionella strukturer, rättsliga befogenheter och de utsedda myndigheternas ställning varierar mellan länderna beroende på deras olika rättsliga och institutionella ramverk. När det gäller importerat timmer är det enligt rapporterna nationella behöriga myndigheter som har hela ansvaret för att kontrollera verksamhetsutövare i 18 länder. För inhemskt timmer är detta fallet i elva länder. Ansvaret för att kontrollera verksamhetsutövare har helt eller delvis delegerats till regionala behöriga myndigheter i tio länder när det gäller inhemskt timmer, och i sju länder när det gäller importerat timmer. I vissa fall kan andra myndigheter, såsom tullen och polisen, medverka i kontrollerna. 2.2 Sanktioner enligt de nationella rättssystemen Enligt artikel 19 i timmerförordningen är länder skyldiga att fastställa regler om de sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av bestämmelserna i timmerförordningen. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. De ska även vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att reglerna genomförs. Alla rapporterande länder lämnade uppgifter om sina regelverk. Alla rapporterande länder lämnade information om de olika sanktionerna vid potentiella överträdelser av timmerförordningen. I nio länder handlar det om både administrativa och straffrättsliga sanktioner, elva länder har enbart administrativa sanktioner och sju länder har enbart straffrättsliga sanktioner.

I 28 länder kan förelägganden om korrigerande åtgärder eller liknande (alla rapporterande länder utom Italien) utfärdas om brister upptäcks, vilket ger verksamhetsutövarna möjlighet att rätta till sina system för tillbörlig aktsamhet innan de kontrolleras på nytt. Dessa kan kombineras med interimistiska åtgärder som att timret tas i beslag eller förbud mot att släppa ut det på den inre marknaden. Närmare uppgifter om böter vid överträdelser av timmerförordningen lämnades av 29 länder. Bötesnivåerna låg mellan så lite som 50 euro och obegränsade belopp (se figur 1). De högsta böter som rapporterades gällde förbudet mot att släppa ut timmer från olaglig avverkning och trävaror som härrör från sådant timmer på den inre marknaden: ·Upp till 100 000 euro: Bulgarien, Grekland, Kroatien, Italien, Litauen, Ungern, Malta, Österrike, Portugal, Rumänien och Slovenien. ·Upp till 1 000 000 euro: Tjeckien, Irland, Frankrike, Italien, Lettland, Luxemburg, Nederländerna, Polen, Slovakien och Spanien. ·Över 1 000 000 euro: Belgien, Estland. Danmark, Finland och Sverige rapporterade att de inte har någon fastställd gräns. Det finns inte heller något övre tak för böter i Tyskland (överträdelser av förbudet) och Förenade kungariket (överträdelser av förbud eller föreskrifter om tillbörlig aktsamhet). Beslagtagande av timmer eller trävaror rapporteras som en möjlig sanktion av 23 länder, medan 17 länder kan dra in tillståndet att bedriva handel. Överträdelser av EU:s timmerförordning är belagda med fängelsestraff i 17 länder, och tio år är det längsta möjliga maximistraffet (Grekland). Figur 1: De högsta administrativa böter som utdömts för verksamhetsutövare till följd av överträdelser av skyldigheterna att visa tillbörlig aktsamhet, förbudet mot att släppa ut timmer från olaglig avverkning och trävaror som härrör från sådant timmer på marknaden och spårbarhetskravet genom hela leveranskedjan, om närmare uppgift lämnats. Ingen nationell rapport lämnades in av Island eller Liechtenstein. Förklaringar: * = ingen övre gräns för böter vid överträdelser av förbud eller föreskrifter om tillbörlig aktsamhet och spårbarhet, ** = ingen övre gräns för böter vid överträdelser av förbud eller föreskrifter om tillbörlig aktsamhet. För majoriteten av länder som rapporterar om jämförbar lagstiftning (t.ex. lagar om genomförande av Flegtförordningen eller förordningen om handel med vilda djur) ligger böterna för överträdelser av timmerförordningen på ungefär samma nivå som böterna för överträdelser av jämförbar lagstiftning. 2.3 Kontroller av verksamhetsutövare, handlare och övervakningsorganisationer 2.3.1 Uppskattning av antalet verksamhetsutövare Tjugotvå länder lämnade uppskattningar av det totala antalet verksamhetsutövare (se tabell 1). Det är viktigt att påpeka att även om detta inte är ett krav i timmerförordningen kräver vissa länder att verksamhetsutövarna ska vara registrerade. I andra baseras uppskattningarna på flera olika källor (tulluppgifter och andra nationella databaser eller register, bl.a. avverkningstillstånd). Antalet verksamhetsutövare beror dessutom på storleken på varje lands timmerindustri och strukturen på dess skogsbruk. När det gäller antalet verksamhetsutövare är siffrorna dessutom inte direkt jämförbara eftersom en del av uppskattningarna bara gäller aktiva verksamhetsutövare, medan andra omfattar verksamhetsutövare som kanske inte längre är aktiva. Verksamhetsutövare kan dessutom variera i fråga om storlek, risknivå i leveranskedjorna, hur ofta de importerar timmer och i fråga om kvantiteter och värde på det timmer som importeras. Tabell 1: Totalt antal verksamhetsutövare som under rapporteringsperioden släpper ut inhemska, importerade eller båda timmertyperna på den inre marknaden, per land (*länder som rapporterade för perioden mars 2017–februari 2019). Återstående länder rapporterade för januari 2017 till december 2018). [Siffror i kursiv stil är uppskattade. Vissa länder rapporterade att vissa fysiska eller juridiska personer av olika skäl uteslutits från dessa uppskattningar eller sammanräkningen av antal verksamhetsutövare i den mening som avses i EU:s timmerförordning.] Land Inhemska verksamhetsutövare Importföretag Inhemska verksamhetsutövare och importföretag Undantag/kommentarer Österrike* 140 000 7 000 okänt Ett okänt antal inhemska verksamhetsutövare uteslöts eftersom mycket små skogsägare inte ingick i undersökningen om företagsstrukturen i jordbruket (dessa skogsägare ingick inte i kontrollplanen, men alla skogsägare omfattades dock av den skogsinspektion som genomfördes för att se till att skogslagstiftningen, inbegripet timmerförordningen, efterlevs). Ett ospecificerat antal importföretag uteslöts eftersom de saknade Eori-nummer och/eller momsnummer (denna import är inte utesluten i sig utan beaktades i den riskbaserade metoden). Belgien 2 340 4 800 okänt Det finns ingen detaljerad information tillgänglig om inhemska verksamhetsutövare. Bulgarien* 4 000 okänt okänt Det finns inget register över importföretag. Kroatien okänt 3 589 okänt Cypern 62 780 2 Tjeckien* 300 000 2 500 okänt Danmark* 24 000 3 889 (24 000) Praktiskt taget inga inhemska verksamhetsutövare är också importföretag, men < 1 % av importföretagen är också inhemska verksamhetsutövare. Estland 10 000 450 1 20 inhemska verksamhetsutövare uteslöts på grund av att mängden timmer som släpps ut på marknaden ligger under ett visst tröskelvärde. Finland 350 000 2 000 okänt Frankrike 5 000 14 000 okänt Tyskland 2 000 000 27 000 okänt Grekland* 1 600 1 228 okänt Ett ospecificerat antal inhemska verksamhetsutövare uteslöts eftersom fysiska personer som släppte ut timmer på marknaden inte räknades. Ungern 46 946 2 920 246 Island Ingen nationell rapport har lämnats in. Irland* okänt 2 169 okänt Ett ospecificerat antal importföretag uteslöts eftersom fysiska personer som släppte ut timmer på marknaden inte räknades. Ett ospecificerat antal importföretag uteslöts eftersom de endast importerade en gång under en 12-månadersperiod. Uteslutna verksamhetsutövare kan fortfarande bli föremål för kontroller. Italien okänt 30 210 okänt Den nationella förteckningen över verksamhetsutövare som omfattas av timmerförordningen håller fortfarande på att sammanställas. Lettland 135 000 400 okänt Ett ospecificerat antal importföretag uteslöts eftersom deras årliga importvärde låg under ett visst tröskelvärde (dessa verksamhetsutövare kan fortfarande vara föremål för kontroller). Liechtenstein Ingen nationell rapport har lämnats in. Litauen 17 000 1 481 okänt Luxemburg 400 484 0 Malta 0 750 0 Nederländerna 100 4 900 okänt Norge 120 000 5 500 okänt Polen okänt 8 000 okänt Portugal 1056 4 144 ej fastställt Registrering är obligatorisk för verksamhetsutövare. Det nuvarande registreringssystemet kategoriserar inte verksamhetsutövare som inhemska eller importerande, även om detta snart kommer att bli tillgängligt. Tills dess baseras skattningarna på företagets ekonomiska klassificering och den typ av produkt som släpps ut på marknaden. Rumänien* 3 700 161 ej fastställt Slovakien okänt 2 550 okänt Slovenien okänt 2 124 ej fastställt Varje skogsägare som säljer trä blir en ”verksamhetsutövare”. Med tanke på antalet skogsägare kunde det totala antalet inhemska verksamhetsutövare inte uppskattas. 428 importföretag uteslöts eftersom fysiska personer som släppte ut timmer på marknaden inte räknades. 670 importföretag uteslöts eftersom de var utländska importörer. Spanien* 800 6 000 ej fastställt Ett antal verksamhetsutövare har angett detta genom de ansvarighetsförklaringar som de lämnar in. Sverige* 880 4 473 10 Ett okänt antal inhemska verksamhetsutövare uteslöts om avverkningen utgjorde fällning av mindre än 0,5 hektar eller gallring. 6 100 importföretag uteslöts eftersom fysiska personer som släppte ut timmer på marknaden inte räknades, inte heller aktiebolag, kommanditbolag och handelsföretag. Förenade kungariket* okänt 6 000 okänt Ett ospecificerat antal importföretag uteslöts eftersom fysiska personer som släppte ut timmer på marknaden inte räknades. 2.3.2 Planer för kontroller av verksamhetsutövare och handlare Enligt artikel 10 i timmerförordningen är länder skyldiga att upprätta och regelbundet se över planer för kontroller enligt ett riskbaserat angreppssätt och har möjlighet att göra ytterligare kontroller om det framkommer ny information, t.ex. väl underbyggda farhågor. De är också skyldiga att föra register över dessa kontroller (artikel 11). Alla länder bekräftade att sådana planer hade införts. Dessutom rapporterade majoriteten av länderna att de förde register över kontroller av handlare (28) och övervakningsorganisationer (16). Planerna för kontroll av verksamhetsutövare bygger i första hand på tulluppgifter och nationella register över verksamhetsutövare eller skogsägare. Alla länder tar hänsyn till ett antal riskkriterier, bl.a. avverkningsland, produkt, art och farhågor från tredje part, när de tar fram sina riskbaserade planer för kontroller (se figur 2).

Figur 2: Riskkriterier som övervägs av länder när de planerar kontroller, enligt antal länder som använder dem i sin riskbaserade planering, för kontroller av inhemska verksamhetsutövare och importföretag.



2.3.3 Kontroller av verksamhetsutövare Från mars 2017 till februari 2019 utförde behöriga myndigheter 17 280 kontroller av verksamhetsutövare som släpper ut inhemskt timmer på marknaden och 3 976 kontroller av verksamhetsutövare som släpper ut importerat timmer på marknaden. När det gäller inhemskt timmer utförde 16 länder minst 80 % av sina planerade kontroller, och när det gäller importerat timmer var denna siffra 21 länder (se bilagan till denna rapport). Antalet kontroller av verksamhetsutövare som handlar med inhemskt timmer varierade avsevärt mellan länderna. Vissa länder rapporterade flera tusen kontroller medan andra rapporterade begränsade kontroller eller inga alls. I en del länder är kontroller av efterlevnaden av timmerförordningen integrerade i de kontroller som utförs av myndigheter som ansvarar för skogsförvaltning. I dessa fall rapporterade länderna olika om antalet kontroller (Tyskland rapporterade t.ex. inga planer eller antal kontroller, men däremot ett antal sanktioner som tillämpats). Belgien, Danmark, Kroatien, Lettland, Malta, Nederländerna och Förenade kungariket utförde inga kontroller av verksamhetsutövare när det gäller inhemskt timmer med hänvisning till flera skäl, bl.a. den begränsade inhemska produktionen. 2.3.4 Kontroller av handlare Tjugotre länder kontrollerade sammanlagt 2 333 handlare och deras uppfyllande av spårbarhetskravet. Antalet kontroller varierade mellan 1 (Belgien och Slovakien) och 683 (Bulgarien). 2.3.5 Väl underbyggda farhågor Enligt artikel 10.2 i timmerförordningen får, utöver de kontroller som utförs i enlighet med riskbaserade planer, kontroller utföras när en behörig myndighet förfogar över relevant information, inklusive sådan som utgår från väl underbyggda farhågor från tredje part, om en verksamhetsutövares efterlevnad av timmerförordningen. Arton länder rapporterade om väl underbyggda farhågor om verksamhetsutövare som främst kommit från icke-statliga organisationer och tullmyndigheter (se figur 3). Av de 289 verksamhetsutövare som utpekats kontrollerades 282 (98 %) och tillsynsåtgärder vidtogs mot 73 av dem (omkring 26 %). I några fall hade kontrollerna vid rapporteringstidpunkten ännu inte avslutats. Tre länder mottog även väl underbyggda farhågor rörande handlare från i första hand icke-statliga organisationer och allmänheten. De 214 farhågor som mottogs rörde 188 handlare, varav samtliga kontrollerades (100 %) och 165 sanktioner tillämpades. Figur 3: Länder som under rapporteringsperioden mottog välgrundade farhågor om verksamhetsutövare, med efterföljande kontroller och verkställighetsåtgärder (Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Irland, Grekland, Spanien, Österrike, Rumänien, Sverige och Förenade kungariket, rapporterade för perioden mars 2017–februari 2019; övriga länder rapporterade för januari 2017 till december 2018). Ingen nationell rapport lämnades in av Island eller Liechtenstein. 2.3.6 Tillsynsåtgärder till följd av kontroller Totalt 2 273 överträdelser identifierades: 1 552 överträdelser som rörde inhemskt timmer, 700 som rörde importerat timmer och 21 avseende ospecificerat timmer. Majoriteten av de överträdelser som rörde inhemskt timmer avsåg utsläppande på marknaden av olagligt avverkat timmer (1 228), medan de flesta överträdelser som rörde importerat timmer avsåg överträdelser av kraven på tillbörlig aktsamhet (390). Av totalt 2 450 tillsynsåtgärder tillämpades majoriteten (1 665) på inhemskt timmer, med 762 på importerat timmer, och 23 på ospecificerat timmer (figur 4). För inhemskt timmer utfärdades 488 administrativa böter och 231 förelägganden om korrigerande åtgärder, 23 handelstillstånd drogs in, 6 beslag gjordes och 911 ”övriga sanktioner” tillämpades. För importerat timmer var majoriteten av tillsynsåtgärderna förelägganden om korrigerande åtgärder (412) och administrativa böter (272). Även 6 beslag gjordes, 4 handelstillstånd drogs in och 61 ”övriga sanktioner” tillämpades. Tretton domstolsärenden avslutades under perioden (elva som rörde importerat timmer, två avseende inhemskt timmer). Problem med spårbarhet för handlare av inhemskt timmer ledde till 422 förelägganden om korrigerande åtgärder, 206 administrativa böter, 58 beslag, 92 indragna handelstillstånd och att 20 övriga tillsynsåtgärder vidtogs mot handlare. För importerat timmer utfärdades 1 föreläggande om korrigerande åtgärder och 32 administrativa böter, 3 beslag gjordes, 17 handelstillstånd drogs in och 2 andra tillsynsåtgärder tillämpades för handlare. När det gäller 121 förelägganden om korrigerande åtgärder och 27 sanktioner fastställdes det inte om timret importerades eller var inhemskt.

Figur 4: Totalt antal tillsynsåtgärder som vidtagits mot verksamhetsutövare under rapporteringsperioden, per land, för de länder som rapporterade om åtgärder (Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Irland, Grekland, Spanien, Österrike, Rumänien, Sverige och Förenade kungariket rapporterade för perioden mars 2017–februari 2019. Övriga länder rapporterade för januari 2017 till december 2018.) I totalsummorna utesluts 804 fall gällande inhemskt timmer som vidarebefordrades till polisen och pågående fall av importerat timmer (Lettland), och 26 fall gällande importerat timmer där en muntlig varning utfärdats men inga ytterligare åtgärder ännu vidtagits (Malta). Ingen nationell rapport lämnades in av Island eller Liechtenstein. 2.3.7 Kontroller av övervakningsorganisationer Enligt artikel 8.4 i timmerförordningen och artikel 6.1 i kommissionens genomförandeförordning om tillbörlig aktsamhet och övervakningsorganisationer, bör behöriga myndigheter kontrollera övervakningsorganisationer som är registrerade i deras land minst en gång vartannat år. I slutet av rapporteringsperioden (februari 2019) fanns det 13 erkända övervakningsorganisationer inom EU. Tyskland, Italien, Lettland och Förenade kungariket kontrollerade alla övervakningsorganisationer med huvudsakligt säte i deras länder. Frankrike och Nederländerna, där två övervakningsorganisationer har sitt registrerade säte, kontrollerade en var. Estland och Spanien, med en registrerad övervakningsorganisation var, rapporterade inte att de hade kontrollerat dem. Estland noterade att verksamhetsutövarna inte utnyttjade övervakningsorganisationens tjänster och Spanien uppgav att övervakningsorganisationen i deras land inte hade denna funktion. Ingen av kontrollerna ledde till någon anmälan till kommissionen om problem som skulle kunna medföra att ett erkännande som övervakningsorganisation återkallas. 2.4 Frivilliga Flegt-partnerskapsavtal – bidrag till genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen Sedan 2003, när Flegt-handlingsplanen antogs, har sju frivilliga partnerskapsavtal ratificerats (Kamerun, Centralafrikanska republiken, Ghana, Indonesien, Liberia, Republiken Kongo och Vietnam) och två frivilliga partnerskapsavtal har paraferats (Guyana och Honduras). Förhandlingar pågår med sex länder (Elfenbenskusten, Demokratiska republiken Kongo, Gabon, Laos, Thailand och Malaysia). Indonesien är det enda landet som utfärdar Flegtlicenser. Landet började utfärda licenser den 15 november 2016. Tio länder har noterat att de pågående förfarandena för frivilliga partnerskapsavtal har underlättat efterlevnaden av EU:s timmerförordning. Dessutom rapporterade ett land att dessa processer resulterade i ett minskat antal kontroller. Emellertid uppgav 16 länder att man ännu inte kan dra några säkra slutsatser om huruvida frivilliga partnerskapsavtalsförfaranden bidrar till genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen. När det gäller bidraget till genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen gjorde länderna mycket olika bedömningar av den potentiella betydelsen av de olika frivilliga Flegt-partnerskapsavtalen (som ingåtts eller är under förhandling), vilket berodde på deras varierande handelsexponering. Förfarandena i Indonesien, Vietnam, Kamerun och Malaysia hör till dem som oftast anses vara av stor eller medelhög betydelse. Den potentiella betydelsen av frivilliga partnerskapsavtal med Guyana, Honduras, Laos och Liberia uppfattades däremot mestadels som låg. Det finns vissa undantag – t.ex. ett frivilligt Flegt-partnerskapsavtal som är av hög potentiell betydelse för bara ett eller två länder. Behöriga myndigheter identifierade flera andra länder som inte ingår i frivilliga Flegt-partnerskapsavtal som prioriterade när det gäller genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen, däribland Ukraina, Ryska federationen, Kina, Brasilien, Vitryssland, Myanmar och Serbien. 2.5 Samarbete om genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen I artikel 12 i timmerförordningen uppmuntras samarbete för att säkerställa efterlevnad av timmerförordningen och utbyte av information om allvarliga brister som upptäcks i samband med kontroller samt om sanktioner som beslutas på nationell nivå. Tjugosju länder rapporterade att de arbetade tillsammans med nationella myndigheter för att utbyta information eller samordna gemensamma kontroller, i synnerhet tull- och skattemyndigheter, Cites-myndigheter och polis- eller andra brottsbekämpningsmyndigheter. Tjugofem länder rapporterade dessutom att de samarbetade med andra behöriga myndigheter och EU-institutioner. Detta handlade främst om deltagande i mötena med expertgruppen för timmerförordningen och Flegt, användning av den webbplattform för myndigheter med ansvar för timmerförordningen och Flegt som kommissionen handhar, samarbete med kommissionen och deltagande i det nordisk-baltiska samarbetet. Ett informationsutbyte med institutioner i länder utanför EU, framför allt i Förenta staterna, och med icke-statliga organisationer rapporterades av 16 länder. 2.6 Resurser som är tillgängliga för genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen Den personal och de ekonomiska resurser som behöriga myndigheter förfogar över för genomförandet och efterlevnadskontrollen av timmerförordningen varierade kraftigt mellan länderna, även om det är svårt att jämföra de rapporterade resurserna på grund av att länderna inte lämnat lika utförliga uppgifter. De kombinerade personalresurserna varierade mellan så lite som en åttondels heltidsekvivalent (0,125) och 20 heltidsekvivalenter för importerat och inhemskt timmer, även om kärnpersonalen i flera länder stöds av ytterligare personalresurser. De tillgängliga finansiella resurserna varierar kraftigt eftersom budgetarna förefaller vara extremt begränsade i vissa länder. Tio länder rapporterade att det inte fanns någon särskild budget för genomförandet och verkställandet av EU:s timmerförordning. Det är oklart vilka av dessa länder som inte behöver följa en viss övre gräns och vilka länder som inte har tilldelats någon särskild budget alls. 3.Tekniskt stöd till och kapacitetsutveckling hos verksamhetsutövarna Under rapporteringsperioden erbjöd 24 länder verksamhetsutövare stöd och utbildning, främst genom kurser, föreläsningar och seminarier, som följdes upp med information på nätet. Den vanligaste typen av utbildning som rapporterades var tillhandahållande av information om verksamhetsutövares skyldigheter enligt EU-förordningen (24 länder) följt av tillhandahållande av särskild vägledning om hur man genomför ett system för tillbörlig aktsamhet (20 länder) och vägledning om hur man kontrollerar genomförandet av skyldigheterna enligt förordningen (16 länder). Fyra länder rapporterade att de inte hade tillhandahållit någon utbildning till verksamhetsutövarna under rapporteringsperioden. Det rapporterade antalet verksamhetsutövare varierade mellan länderna, från 7 (Cypern) till 4 000 (Tyskland). Andelen verksamhetsutövare som var mikroföretag eller små och medelstora företag som fick utbildning varierade mellan 0 % (Cypern, Tyskland, Grekland, Norge och Rumänien) och 100 % (Tjeckien, Danmark, Italien och Sverige). I genomsnitt utgjorde små och medelstora företag 59 % av verksamhetsutövarna (för de länder som tillhandahöll ett detaljerat antal verksamhetsutövare). 4.Slutsatser