Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Riktlinjer för integrerade åtgärder i eftersatta öregioner i Europeiska unionen efter Amsterdamfördraget (artikel 158)"

(2000/C 268/09)

Den 22 september 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om de ovannämnda riktlinjerna.

Sektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som ansvarat för det förberedande arbetet i ärendet, antog sitt yttrande den 6 juni 2000. Föredragande var Nikolaos Vassilaras.

Vid sin 374:e plenarsession den 12-13 juli 2000 (sammanträdet den 12 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 53 röster för och 5 nedlagda röster.

Under beredningen av yttrandet besökte företrädare för sektionen ett flertal öregioner i EU. En kort sammanfattning av dessa besök bifogas till yttrandet.

1. Inledning

1.1. Mer än 25 år efter det att den europeiska regionalpolitiken utformades har majoriteten av befolkningen i EU:s öregioner(1) fortfarande en BNP per capita som är lägre än 75 % av genomsnittet i EU. Detta gör att man kan ifrågasätta effektiviteten hos den politik som EU och medlemsstaterna fört under åren i fråga om öregionerna.

1.2. I Amsterdamfördragets artikel 158, som nu utgör rättslig grund för EU:s ekonomiska och sociala sammanhållningspolitik, framhålls det att för att främja en harmonisk utveckling inom hela gemenskapen måste man minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer, och dessutom uppmärksammas behovet av att minska eftersläpningen i de minst gynnade regionerna eller öarna, inbegripet landsbygdsområdena.

1.3. Enligt Ekonomiska och sociala kommitténs uppfattning leder denna nya artikel tillsammans med förklaring nr 30 om öregioner(2) fram till slutsatsen att EU-politiken hittills inte har beaktat dessa regioners strukturproblem, som hänger samman med deras geografiska handikapp. Det återspeglar även det akuta behovet av särskilda åtgärder för att se till att öregionerna skall kunna konkurrera på lika villkor med övriga regioner.

1.4. Det kan även framhållas att ett av de mål som uppnåddes genom Amsterdamfördraget är att hållbar utveckling betraktas som en av EU:s huvudmålsättningar i fråga om ekonomisk och social sammanhållning.

1.5. Den 16 maj 1997 antog Europaparlamentet en resolution om en integrerad politik anpassad till öregionernas särskilda situation i EU(3) i enlighet med artikel 158 i fördraget, där man fastställde att det krävs en hållbar, harmonisk, enhetlig och balanserad socioekonomisk utveckling i EU:s öregioner och att detta är en prioriterad målsättning. Europaparlamentet uppmanade rådet och kommissionen att även i fortsättningen se till att minska skillnaderna och eftersläpningen i EU:s öregioner, att bevara en hög nivå på strukturfondsinsatserna samt att vidareutveckla dessa frågor, vilket skulle komma alla EU:s öregioner till godo.

1.6. Europaparlamentet anser att dessa åtgärder i framtiden måste återspeglas i all gemenskapslagstiftning och gemenskapspolitik. Det är det enda sättet att göra det möjligt för nära 14 miljoner öinvånare att konkurrera med andra regioner på lika villkor och dra nytta av samma utvecklingsmöjligheter som EU erbjuder fastlandet och randområdena inom EU.

1.7. I december 1997 förklarade rådet (ekonomi- och finansministrar) att man avser att skydda och stödja öregionernas ekonomiska utveckling.

1.8. Kommissionen har vid flera tillfällen framhållit behovet av att åtgärda de särskilda problem som randområdena och de isolerade regionerna, inbegripet öregionerna, står inför. Exempelvis fastställer kommissionen i den tionde årsrapporten om strukturfonderna (1998)(4) att det finns behov av en ökad samordning inom den framtida utvecklingen av transport- och sammanhållningspolitiken redan på utvecklingsstadiet. Under den nya programperioden kommer man att betona en förbättring av tillgången till transportnätverk samt inrättandet av hållbara och effektiva transportsystem, som utnyttjar olika transportmedel på ett balanserat sätt. De transeuropeiska näten kommer även i fortsättningen att finansieras av ERUF och Sammanhållningsfonden.

1.9. Redan i yttrandet om "Eftersatta öregioner" av den 2 juli 1987(5) gav ESK uttryck för sin oro och lade fram ett par inledande förslag till särskilda åtgärder i dessa regioner. Yttrandet hade en positiv inverkan på slutsatserna från Europeiska rådets möte på Rhodos(6) i december 1988. Men först nio år senare banade EU genom Amsterdamfördraget väg för nya politiska beslut och åtgärder som skapade bättre villkor för öarna.

1.10. Alltsedan dess har kommittén med jämna mellanrum uppmärksammat behovet av förändring inom EU:s regionalpolitik för att öregioner de facto skall ingå bland mål 1-regionerna. Detta skulle göra det möjligt att komma till rätta med de socioekonomiska skillnader och de miljöhot som förorsakas av deras strukturellt sett ofördelaktiga ställning och deras strukturella svagheter. Kommittén förespråkade senast i sitt yttrande om "Reformen av strukturfonderna"(7) av den 10 september 1998 stor flexibilitet när man fastställer kriterierna för regionernas rätt till stöd.

1.11. Kommittén beklagar emellertid att man i de nya strukturfondsbestämmelserna för perioden 2000-2006 inte tar hänsyn till öregionernas specifika problem. Framför allt beklagar man att den större delen av finansieringen även i fortsättningen helt kommer att bygga på statistiska uppgifter, dvs BNP per capita, vilket lämnar lite, eller inget, utrymme för flexibilitet.

1.12. I yttrandet om "Sjätte periodiska rapporten om den sociala och ekonomiska situationen och om utvecklingen i EU:s regioner" av den 22 september 1999(8) uttryckte kommittén speciellt sin oro för att den statistiska definitionen av regionerna i EU (dvs. NUTS-klassificeringen) kan leda till att vissa eftersatta regioner inte blir stödberättigade, vilket också framgår av rapporten.

1.13. I ljuset av ovanstående vill kommittén nu

(i) bidra till att utforma de åtgärder som krävs för att göra det möjligt för öregionerna att utvecklas på lika villkor och därmed se till att fördragets artikel 158 och bilagda förklaring tillämpas, samt

(ii) inleda diskussioner inför nästa programperiod för strukturfonderna.

1.13.1. Detta yttrande bör även ses mot bakgrund av arbetet med nästa sammanhållningsrapport som kommissionen, i enlighet med EG-fördragets artikel 159, kommer att publicera i slutet av året.

1.14. Kommittén anser att EG-fördragets artikel 158 även kan tillämpas i många andra mindre gynnade regioner av annan art (till exempel vissa bergsområden), inbegripet landsbygdsområden. Med hänsyn till de geografiska och naturbetingade skillnaderna anser dock kommittén att de bör behandlas separat.

1.14.1. Kommittén är av uppfattningen att även dessa regioners problem bör uppmärksammas, eftersom det nya fördraget och strukturfondsreformen tillsammans med den kommande utvidgningen har gett även dem en osäker ställning.

1.15. I EG-fördragets artikel 299.2 beaktas problemen i de mest eftersatta regionerna och randområdena i EU. Man nämner särskilt Azorerna, Madeira och Kanarieöarna samt de fyra franska utomeuropeiska departementen, av vilka tre är öar och det fjärde i lika hög grad kan betraktas som isolerat från EU i övrigt. Frågorna om tillämpningen av artikel 299.2 tas inte upp i detta yttrande, utan kommer att behandlas i ett separat yttrande om "Kommissionens rapport om åtgärder för genomförande av artikel 299.2 - Europeiska unionens yttersta randområden"(9).

2. Allmänna kommentarer

2.1. Kommittén noterar att hänvisningen till "öarna" i artikel 158 andra stycket har översatts till EU:s olika officiella språk på ett sådant sätt att betydelsen är tvetydig, och till och med motsägelsefull mellan de olika språken.

Beroende på vilken språkversion av fördraget man refererar till, betraktas öarna antingen som ett specialfall med egna rättigheter, eller endast som geografiska företeelser, vilket inte får några större konsekvenser i praktiken.

2.1.1. Vi anser emellertid inte att det vore någon större mening med att hänvisa till öarna i fördragets artikel 158 om det inte var för att ge deras strukturella handikapp ett erkännande. Förklaring nr 30 om öregionerna som antogs i Amsterdam samtidigt med artikel 158 är helt tydlig i detta avseende.

2.1.2. Följaktligen förutsätter kommittén att den korrekta tolkningen av artikel 158 är att öarnas ställning ständigt ger upphov till strukturella nackdelar. Ökaraktären är i sig en särskild faktor som man måste ta hänsyn till utöver de faktorer (som till exempel BNP per capita eller arbetslöshetssiffror) som vanligtvis utnyttjas för att utvärdera socioekonomiska problem i EU:s mindre gynnade regioner.

2.2. I ljuset av ovanstående vill kommittén ge uttryck för sin oro över att öregionerna fortfarande inte behandlas korrekt av EU. Nödvändiga åtgärder bör omgående vidtas vid en tidpunkt då följande är av stor betydelse:

1) EU har beslutat att reformera strukturfonderna och att anta nya bestämmelser för perioden 2000-2006; från 2000 och framåt kommer mycket få öregioner att betraktas som utvecklingsmässigt eftersatta och därför i behov av särskilt strukturstöd.

2) EU förhandlar om medlemskap med ett stort antal länder, varav de flesta har en mycket låg inkomst per capita. Dessutom kommer utvidgningen att innebära ytterligare planeringsproblem för såväl de nya som de gamla medlemsstaterna genom att EU:s tyngdpunkt flyttas österut.

2.3. Enligt kommitténs uppfattning ger den pågående infrastrukturutvecklingen på fastlandet, och det ständigt ökande mervärde som den alstrar, samt de allmänna lagar som styr inre marknaden (vilka återspeglar det socioekonomiska klimatet på fastlandet) alltjämt öregionerna ett ofördelaktigt konkurrensläge och bidrar till att öka deras eftersläpning.

2.4. I reformen av strukturfonderna tar man inte hänsyn till dessa regioners ökaraktär eller de bestående fysiska hindren för regional utveckling. Endast de makroekonomiska faktorerna granskas när kriterierna för huruvida öregionerna är berättigade till stöd fastställs, vilket innebär en begränsning. Gränsvärdet på 75 % av BNP per capita, mätt i köpkraftspariteter, är enligt kommitténs uppfattning mycket strängt, eftersom öregionerna i ljuset av Amsterdamfördraget skulle kunna dra nytta av skräddarsydda åtgärder i förhållande till deras utvecklingsgrad som kompensation för deras geografiskt ofördelaktiga ställning.

2.4.1. Dessutom kommer denna situation att påverka beviljandet av regionalstöd från medlemsstaterna, eftersom utnyttjandet av sådant stöd i enlighet med artikel 87.3 a för närvarande är strikt begränsat till de NUTS II-regioner där BNP per capita är lägre än 75 % av EU-genomsnittet. Följaktligen blir det inte möjligt att kompensera bortfallet av gemenskapsstöd med nationellt stöd. Stödet för att främja den ekonomiska utvecklingen som för närvarande beviljas i enlighet med artikel 87.3 a kommer också att tas bort om riktlinjerna inte ändras. Detta kommer att få mycket allvarliga effekter för många öar, samtidigt som de första framgångarna för medlemsstaternas och EU:s aktuella politik skulle kunna raderas ut.

2.5. Gemenskapens politik för utvidgningen kommer att leda till en kraftig ökning av öregionernas relativa välstånd - åtminstone ur statistisk synvinkel. Kandidatländernas mycket lägre BNP per capita kommer att sänka EU:s genomsnitt och på så sätt skapa en relativ ökning av välståndet i de regioner som nu är de mest eftersatta.

2.5.1. Enligt statistiken kommer endast en till tio procent av befolkningen i de femton medlemsstaterna att omfattas av mål 1 år 2007. Följden blir att de öregioner som nu omfattas av mål 1 inte längre kommer att motsvara kriterierna - med några undantag - eftersom de matematiskt kommer att överstiga tröskelvärdet på 75 procent av genomsnittet inom EU.

2.5.2. Vid sidan om socioekonomiska kriterier måste, enligt kommitténs mening, andra kriterier ställas upp och beaktas när stöd ges från strukturfonderna. Det kan t.ex. vara kriteriet att dessa regioner är öar, samt andra kriterier som bygger på de begränsningar ökaraktären medför.

2.6. I yttrandet om regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv (ESDP)(10) av den 9 september 1998 betonade kommittén att utvidgningen kommer att ge ökad tyngd åt de problem som EU:s perifera regioner redan står inför (kommunikationer, transportinfrastruktur, tillgång till ekonomisk aktivitet och offentliga tjänster, främst hälsovård och utbildning) och kommer att göra det allt viktigare att skapa en ny regional balans med beaktande av Europas geografiska mångfald. Till den ekonomiska och sociala sammanhållningen skulle då även fogas principen om territoriell sammanhållning.

2.6.1. Med hänsyn till vad som sagts ovan anser kommittén att öarna ägnas för lite uppmärksamhet i ESDP, som antogs vid det informella ministermötet i Potsdam i maj 1999. ESDP tar inte hänsyn till behovet att anta en integrerad politik för regional utveckling på både EU-nivå och nationell nivå som beaktar öregionernas speciella geografiska särdrag och handikapp.

2.6.2. Kommittén välkomnar det stora antalet initiativ som tagits och projekt som genomförts av de politiska, ekonomiska och sociala aktörerna i öregionerna. Dessa ger upphov till förhoppningar och utgör en bas för att vidta konkreta åtgärder på EU-nivå (samarbetsprojekt, utbyte, benchmarking). Kommittén stöder särskilt initiativ från ö-utskottet inom CPMR (konferensen för perifera kustregioner) och från handelskamrarna i EU:s öregioner.

3. Allmänna synpunkter till stöd för antagande av en policy

3.1. Kommittén är övertygad om att mångfalden bland EU:s cirka 450 bebodda öar innebär att alla former av utvärdering måste gälla problem och behov på den enskilda ön, eller gruppen av lika stora öar.

3.2. I stället för att bygga en policy på allmänna omdömen måste man ta hänsyn till

a) avståndet från närmaste centralort som ön eller ögruppen hör till - det går inte att göra en meningsfull jämförelse mellan ön Salamina utanför Pireus och Réunion i Indiska oceanen -

b) klimatet - öarna i norra Europa - och

c) befolkningen - Sardinien har 1,6 miljoner invånare medan de 53 öarna vid den irländska kusten endast har 4000 tillsammans.

3.3. Kommittén anser att följande punkter särskilt bör tas i beaktande:

- Kommittén anser att kommissionen i samråd med olika aktörer i näringsliv och samhälle aktörer skall utarbeta en grönbok med en total utvecklingsplan för gemenskapens öregioner. Denna bör inledas med att identifiera mekanismer för gemensamma åtgärder mellan olika program inom gemenskapens politikområden (transporter och telekommunikationer, energi och miljö, forskning och innovation, information och yrkesutbildning, utbildning och kultur, informationssamhället och den nya ekonomin, hälsa och sektorpolitik inom jordbruk, fiskeri, turism osv.). Dessa mekanismer kan genomföras genom att man inrättar informationscentra för EU:s öar och ögrupper som dessa kan få hjälp ifrån via en interaktiv Internet-plattform anpassad till deras främsta särdrag och behov. På så vis kan de lättare komma in i en dynamisk tillväxt i fråga om teknik, förnyelse och utbildning, som sker snabbare än på fastlandet så att öarna successivt kan överbrygga den klyfta som nu finns.

- Denna nya policy för öregionerna bör sedan konsolideras genom en vitbok med en handlingsplan, en detaljerad tidsplan för åtgärderna och instrument för att övervaka effektiviteten. Näringslivets och samhällets aktörer skall delta fullt ut både på öregionernas nivå och europeisk nivå.

- I egenskap av officiellt organ som representerar de ekonomiska och sociala aktörerna i det civila samhället kan ESK utgöra en värdefull länk och skulle på europeisk nivå kunna bedöma de praktiska resultaten av åtgärderna via en rapport som kommissionen skulle avge vartannat år till parlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.

- Kommittén uppmanar kommissionen att utforma och genomföra en pilotåtgärd inriktad på benchmarking och utvärdering av sådana problem som har sin grund i öarnas ställning inom EU. Målet skall vara att utforma en gemenskapsstrategi för att integrera olika relevanta politikområden. Pilotåtgärden skall fullt ut avspegla öarnas mångfald samt särdrag och problem. Den skall ge en gemensam inriktning för gemenskapsåtgärder och bygga på ett fullständigt erkännande av principen att ökaraktär är ett prioritetskriterium i gemenskapens ansträngningar för att öka konkurrenskraften och driva på en harmonisk utveckling i hela unionen.

- Kommittén uppmanar kommissionen att inom ramen för pågående åtgärder rationalisera, stärka och konsolidera nätverk för information, yrkesutbildning och kvalitetshöjning för innovativa små och medelstora företag. Kriteriet om ökaraktär skall säkerställa att projekt och initiativ har en inriktning på öar i gemenskapens program och finansiella instrument som

- Femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling och dess årliga arbetsprogram, särskilt Craft-programmet,

- Save-programmet för energieffektivitet och Altener-programmet för alternativa energikällor,

- det nya Interreg-programmet för gränsöverskridande samarbete samt Leader-programmet,

- Meda-programmet för samarbete med Medelhavsländerna samt Phare-programmet,

- Life-programmet för miljön, och

- det kommande fleråriga programmet för små och medelstora företag,

- programmen Leonardo, Sokrates och Rafael för utbildning, yrkesutbildning och kultur,

- finansieringsorganen EIB och EIF,

- samt framför allt nuvarande och framtida gemenskapsprogram och initiativ för e-handel, immateriella investeringar i den nya ekonomin samt nätverk av kunskapssamhällen, tillsammans med förfaranden för att skapa förbindelser mellan universitet i avlägsna regioner och kompetenscentra, och för att bekämpa nya former av social marginalisering som beror på bristfälliga kunskaper inom dataområdet.

3.3.1. Kommittén vill betona vikten av ett sådant integrerat strategiskt handlingsprogram som ett medel för att säkerställa att den ekonomiska och sociala sammanhållningen kommer öregionerna, likaväl som fastlandet, till godo och att de kan dra full nytta av den europeiska integrationsprocessen.

4. Förslag och rekommendationer

- Det finns ett behov av en integrerad EU-politik för gemenskapens öregioner. Denna skall säkerställa en verklig ekonomisk och social sammanhållning, samt lika möjligheter till konkurrens med alla delar av unionen för att bilda en motvikt till de ständiga handikapp - geografiska, naturbetingade, ekonomiska, sociala och strukturella - som öregionerna är drabbade av.

- Amsterdamfördragets princip i artikel 158 om öregioners ställning är viktig och står i samklang med åsikter som ofta framförts av Europaparlamentet. Gemenskapens institutioner bör helt integrera denna princip i sin politiska och lagstiftande verksamhet.

- Ekonomiska och sociala kommittén är övertygad om att benchmarking är oumbärligt för EU:s öregioner som ett led i en jämförande studie av konkurrensvillkoren under de olika förhållanden som råder på olika öar. Syftet skulle vara att identifiera de lämpligaste stödnivåerna och öarnas behov av samordning för att säkerställa att öregioner får lika möjligheter på inre marknaden, och på så sätt motverka deras inbyggda handikapp.

- Kommittén betonar att principen om öregioners ställning, så som den är formulerad i fördraget, måste avspeglas fullt ut i all politik och alla instrument som ett prioriteringskriterium. Kommittén anser också att principen borde inkluderas bland de kriterier som används vid urval av projekt.

- Kommittén anser att en samordning av politik och åtgärder inriktade på öar är av avgörande betydelse, tillsammans med en intensifierad insamling av data, övervakning av resultat och bedömning av den effekt gemenskapens åtgärder har för öregionernas situation.

- Ekonomiska och sociala kommittén uppmanar kommissionen

1. att omedelbart inleda en pilotåtgärd inriktad på utvärdering och benchmarking av öregioner inom EU,

2. att lägga fram en grönbok med de strategiska ramarna för en utvecklingsplan för EU:s öregioner, vilken skall föras in i ESDP (Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv) som antogs i Potsdam,

3. att följa upp denna med en vitbok med en handlingsplan och en tidsplan för integrerade åtgärder för öregioner, samordnade av en insatsgrupp inom kommissionen med personal från olika enheter. Denna grupp skall också ansvara för informationscentrumet för öregioner och den till detta hörande interaktiva Internet-plattformen.

4. att engagera ESK i utformandet av den integrerade handlingsplanen för öregioner,

5. att vartannat år avlägga en rapport om EU:s öregioner till Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén med begäran om yttrande.

Bryssel den 12 juli 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) I yttrandet används ordet "region" genomgående i dess geografiska, och inte i dess administrativa, betydelse.

(2) I förklaring nr 30 fastställs följande: "Konferensen inser att öregioner är behäftade med strukturella nackdelar som har samband med deras ökaraktär och vilkas bestående natur hämmar dessa regioners ekonomiska och sociala utveckling. Konferensen erkänner därför att gemenskapslagstiftningen måste beakta dessa nackdelar och att specifika åtgärder, när det är berättigat, får vidtas till förmån för dessa regioner för att bättre och på rättvisa villkor kunna införliva dem med den inre marknaden."

(3) EGT C 167, 2.6.1997, s. 249.

(4) KOM(1999) 467 slutlig, punkt 1.2.5, s. 24.

(5) EGT C 232, 31.8.1987.

(6) Europeiska rådet erkänner att vissa öregioner inom gemenskapen är behäftade med särskilda socioekonomiska problem. Europeiska rådet uppmanar därför kommissionen att granska dessa problem och eventuellt lägga fram relevanta förslag inom ramen för den aktuella gemenskapspolitikens finansiella möjligheter.

(7) EGT C 407, 28.12.1998.

(8) EGT C 329, 17.11,1999, s. 20.

(9) KOM(2000) 147 slutlig, 14.3.2000.

(10) EGT C 407, 28.12.1998, s. 85.

BILAGA 1

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Ett antal permanenta strukturella problem hos öregioner

1. I Europeiska unionen finns cirka 450 bebodda öar, vilka tillsammans upptar 5 procent av landytan och har en befolkning på drygt 14 miljoner. En del ligger nära fastlandet medan andra ligger på långt avstånd och vitt utspridda.

2. Öregioner är delar av medlemsstater; de är helt omgivna av hav och saknar fast förbindelse med fastlandet. Ingen medlemsstats huvudstad ligger i en öregion. (Eurostats definition)

3. Öars förvaltning är olika utformad beroende på deras storlek och befolkning. På vissa öar finns både lokal, regional och statlig förvaltning, medan andra som ligger i små grupper runt en större ö tillsammans har alla nivåer av lokal förvaltning. Andra öar med lokal förvaltning hör till den regionala och statliga förvaltningen i ett område på fastlandet. En del särskilt små öar med mycket liten befolkning har inte någon sådan förvaltningsstruktur.

4. Öar kännetecknas av permanenta nackdelar som tydligt skiljer dem från fastlandsregioner. Dessa nackdelar, som varierar i tyngd men som har gemensamma drag, är bland annat:

- isolering från fastlandet,

- högre kostnader för sjö- och flygtransporter, kommunikationer och infrastruktur på grund av natur- och klimatrelaterade hinder,

- begränsad markareal som kan utnyttjas,

- begränsade fiskeriresurser,

- begränsad vattentillgång,

- begränsade energikällor,

- förorening av hav och kuster,

- speciella svårigheter för avfallshanteringen,

- minskande befolkning, särskilt bland ungdomar,

- erosion av kusterna,

- brist på kvalificerad arbetskraft,

- avsaknad av gott företagsklimat,

- bristande tillgång till utbildning och hälsovård.

5. Öars ekonomi blir också lidande av de lokala marknadernas ringa skala och säsongsbetingade natur. De är ofta beroende av en enda ekonomisk sektor (jordbruk, fiske, turism), vilket gör att de är helt försvarslösa mot marknadens fluktuationer. De flesta öregioner är särskilt hårt drabbade av en sjunkande sysselsättningsnivå som inte kompenseras av alternativa arbetstillfällen inom andra sektorer. Följden blir att den arbetande befolkningen flyttar till andra områden. Den konstanta minskningen av den arbetande befolkningen medför en minskad efterfrågan på de varor och tjänster som tillhandahålls av lokala företag, vilket underminerar den offentliga och privata sektorns ekonomi. Den nedåtgående tendensen försvagar öregionernas ekonomiska och sociala bas och leder till avfolkning.

6. Detta innebär att alla öregioner har mycket större svårigheter att uppnå en socioekonomisk utvecklingsnivå som är jämförbar med genomsnittet inom EU, eller måste anstränga sig mycket mer för att behålla en rimlig välståndsnivå när de väl har uppnått den. Även om öregionerna alltså inte generellt hör till gemenskapens fattigaste regioner är de mycket svagare och mer sårbara, eftersom deras naturbetingade och permanenta begränsningar samverkar med, och tenderar att öka, de socioekonomiska problem som alla regioner har.

7. Öinvånare är stolta över sitt ursprung och sin kultur, och välkomnar besökare. Historiska minnesmärken och medeltida städer finns bevarade på många öar och nya arkeologiska fynd kommer ständigt i dagen. Den historia och de traditioner som är förenade med dessa minnesmärken berikar ytterligare Europas gemensamma historiska bakgrund. Levnadsförhållandena på öar är ofta svåra för både invånare och besökare. Även om öregionerna skiljer sig åt måste alla ta itu med det problem som ökaraktären innebär.

BILAGA 2

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

1) Tredje sammanträdet i den autonoma ögruppen Azorerna (Portugal), onsdagen den 15, torsdagen den 16 och fredagen den 17 mars 2000

Under studiegruppens sammanträde på Azorerna och under diskussionerna mellan olika intressegrupper, arbetsgivare, arbetstagare osv. visade det sig att de avlägsna regionerna inte hade något att invända mot artikel 299 och därför ställde sig bakom ESK:s yttrande om artikel 158. De efterlyste ytterligare ett instrument till utvecklingen av öregionerna vid sidan av artikel 158.

Utifrån deras synvinkel bör kommissionen och rådet införa ett allomfattande program och slutligen utarbeta en vitbok om lika rättigheter och möjligheter för att komma till rätta med öregionernas strukturella nackdelar. Dessa nackdelar hämmar ständigt deras ekonomiska och sociala utveckling (som nämns i förklaring nr 30 i Amsterdamfördraget).

2) Fjärde sammanträdet i Oban (Skottland) onsdagen den 12, torsdagen den 13 och fredagen den 14 april 2000

Som en del av arbetet med att utarbeta initiativyttrandet besökte studiegruppen två av öarna väster om Skottland. Studiegruppen hade bjudits in av Argyll & Bute Council och Argyll & Islands Enterprise, och deras representanter berättade om livet på öarna.

Det finns ungefär 90 bebodda öar i Highlandsregionen som faller inom målområde 1 med en befolkning på totalt 103000 invånare. Endast tre öar har mer än 15000 invånare och två tredjedelar har färre än 500.

Under besöket åkte studiegruppen till öarna Mull och Iona, lyssnade på lokala samhällsgrupper och anordnade en hearing i Oban, där även representanter för andra öar fanns närvarande och berättade om sina erfarenheter.

Det viktigaste frågorna som togs upp var tillgänglighet och transporter, infrastruktur (vägar, telekommunikation), utbildning och fortbildning, avfolkning, företagsutveckling och upprättandet av företag, turism, jordbruk och fiske.

3) 20:e konferensen för perifera kustregioner (CPMR) på Kos (Grekland) - 11-12 maj 2000

Föredraganden deltog i den 20:e konferensen för perifera kustregioner (CPMR) på Kos. Det är värt att nämna att alla deltagare gav sitt stöd åt kommitténs arbete vad beträffar öregioner. I slutdeklarationen fastställdes att en vitbok och ett allomfattande program på EU-nivå skulle hjälpa öregionerna att lösa sina strukturella problem genom en lämplig politik för främjandet av lika utvecklingsmöjligheter i framtiden.