MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET - Strategi för förberedelse av kandidatländerna för anslutning till 1987 års EG(Efta-konventioner om ett gemensamt transiteringsförfarande och om förenkling av formaliteterna vid handel med varor

1. allmänna mål och villkor för en UTVIDGNING av konventionerna

1.1. Konventionerna om ett gemensamt transiteringsförfarande och om förenkling av formaliteter vid handel med varor från 1987 omfattar för närvarande åtta fördragsslutande parter (Europeiska gemenskapen, Island, Norge, Schweiz, Ungern, Polen, Slovakien och Tjeckien) som företräder 22 länder. De har visat sig fungera under den period på över tio år som de varit i kraft, även efter att de utvidgades att omfatta Visegradländerna i juli 1996, som instrument för att underlätta handeln mellan de deltagande länderna. Handeln underlättades dels genom ett gemensamt förfarande för förflyttning av varor under tullövervakning så att flaskhalsar kan undvikas vid gränserna, dels genom harmonisering av tulldeklarationsformuläret för samtliga export-, import- och transiteringsförfaranden ("administrativt enhetsdokument").

1.2. Sex länder i Central- och Östeuropa (Estland, Lettland, Litauen, Bulgarien, Rumänien och Slovenien) samt Turkiet har bett om att erbjudas att ansluta sig till konventionerna. I syfte att förbereda dem för detta har ett program för tekniskt bistånd inletts genom åtgärder antingen inom ramen för Phare (nord-syd-kontraktet för de sex aktuella länderna i Central- och Östeuropa) eller inom ramen för programmet Tull 2002 (Turkiet).

1.3. En utvidgning av dessa konventioner till de europeiska länder som har förmåga att genomföra dem ligger utan tvivel i gemenskapens och de europeiska aktörernas intresse. Denna utvidgning går likväl inte att genomföra utan att också beakta strategierna inför anslutningen av dessa länder till Europeiska unionen. En anslutning till konventionerna om ett gemensamt transiteringsförfarande och om förenkling av formaliteter utgör en konkret förberedelse inför antagandet och tillämpningen av motsvarande delar av gemenskapens regelverk. Med beaktande av redan gjorda insatser i detta syfte och vikten av att insatserna ger resultat, i synnerhet med tanke på en framtida anslutning till unionen, bör man verkligen anstränga sig för att slutföra förfarandet för anslutning till konventionerna.

1.4. Dessa ansökningar om att få ansluta sig till konventionerna har emellertid inlämnats vid en tidpunkt då transiteringsförfarandena i Europa befinner sig i en kris till följd av den ohämmade utvecklingen i fråga om bedrägeri, i synnerhet för högt beskattade varor. Som en uppföljning av kommissionens analys av svagheterna i systemet samt av de rekommendationer som Europaparlamentets undersökningskommitté för gemenskapens transiteringssystem lade fram i februari 1997 förband sig kommissionen att inte föreslå någon ny utvidgning av konventionerna innan förfarandet för gemenskapstransitering och gemensam transitering hade setts över och datoriserats. Denna utfästelse gjordes på nytt i kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet av den 30 april 1997, "En åtgärdsplan för transiteringen i Europa - en ny tullpolitik" [1], i vilket reformen av transiteringssystemet grundas på tre principer: klara och tydliga regler som säkerställer en jämvikt mellan de lättnader som systemet förväntas medföra och förhindrandet av bedrägeri, särskilt när det gäller varor som innebär ökad risk, en datorisering av förfarandena som garanterar att transiteringar kan följas upp och kontrolleras i realtid och ett effektivt och hållbart genomförande av förfarandena genom en operativ informations-, utbildnings- och kontrollpolitik och konkreta åtgärder såväl på nationell nivå som på europeisk nivå.

[1] KOM(97) 188 slutlig (EGT C 176, 10.6.1997, s. 1).

1.5. Lagstiftningsdelen av reformen av transiteringsförfarandena har redan slutförts så att den kan börja tillämpas den 1 juli 2001. Den operativa ramen finns och de åtgärder som redan inletts fortsätter i enlighet med planerna och i överensstämmelse med rådets resolution av den 21 juni 1999 [2] och resolutionen från Blandade EG-Efta-kommittén av den 2 december 1999 [3] rörande reformen av transiteringsförfarandena. Dessutom är den första delen av datoriseringen av transiteringsförfarandena redan operativ i fråga om vissa transiteringar mellan sju länder, och en utvidgning av datoriseringen till andra länder och med kompletterande funktioner planeras från och med slutet av 2001. En anslutning av nya fördragsslutande parter till konventionerna bör därför kunna vara möjlig från och med den tidpunkten när villkoren för en faktisk övergång till denna fas för utvidgning av det datoriserade systemet är uppfyllda.

[2] EGT C 193, 9.7.1999, s. 1.

[3] EGT C 42, 4.2.2000, s. 4.

1.6. Det är mot denna bakgrund som kommissionen fastställde en strategi för anslutning till konventionerna om ett gemensamt transiteringsförfarande och om förenkling av formaliteter; denna beaktar inte enbart situationen i de nuvarande fördragsslutande parterna (ett reformerat och datoriserat transiteringssystem) och hur långt kandidatländerna har hunnit i sina förberedelser, utan den bidrar även till att skapa optimala förutsättningar för de flesta av dessa (och för unionen) när det gäller att senare överta gemenskapens regelverk på detta område. När strategin genomförs bör man även beakta, i synnerhet när det gäller att besluta om ett visst land har förmåga att ansluta sig, de eventuella riskerna för att handeln avleds så att gemenskapsbudgeten tar skada, särskilt beroende på nivån på de gällande tullarna i kandidatländerna samt mer allmänt beroende på om de berörda länderna följer sina internationella åtaganden till följd av associeringen med gemenskapen.

1.7. Denna strategi, som i stora drag presenteras i detta meddelande, rör ett område av gemenskapens regelverk som är väsentligt när det gäller ekonomisk betydelse för aktörerna och när det gäller organiseringen av tullklareringen i medlemsstaterna, men som också är synnerligen känsligt när det gäller att skydda gemenskapens finansiella intressen.

2. strategin för utvidgning av konventionerna i stora drag

2.1. En utvidgning av EG-Efta-konventionerna om ett gemensamt transiteringsförfarande och om förenkling av formaliteter från 1987 till nya partner (ytterligare sex länder i Central- och Östeuropa samt Turkiet) som har förmåga att tillämpa dem ligger i gemenskapens intresse och är av intresse när det gäller handelsutbytet i Europa och strategierna inför anslutning till Europeiska unionen. När det gäller förberedelserna för medlemskap för Cypern och Malta torde det däremot av geografiska skäl vara att föredra att de direkt övertar gemenskapens regelverk gällande transitering och det administrativa enhetsdokumentet när de ansluter sig till Europeiska unionen, dvs. utan att nödvändigtvis före det ansluta sig till de berörda konventionerna (denna fråga måste naturligtvis tas upp på nytt om dessa två länder framför en begäran om anslutning till konventionerna).

2.2. Ur de nuvarande fördragsslutande parternas synvinkel, särskilt gemenskapens, kan villkoren för en utvidgning av konventionerna till nya länder (ett reformerat och datoriserat transiteringssystem) anses ha uppfyllts från och med den tidpunkt då den geografiska och operativa utvidgningen av det datoriserade transiteringssystemet faktiskt kan inledas med början i de redan deltagande länderna, och då de beslut av Blandade EG-Efta-kommittén genom vilka konventionerna ses över redan är tillämpliga.

2.3. Kandidatländerna för anslutning till konventionerna kan erbjudas att ansluta sig endast om de har kapacitet att överta hela det gällande regelverket rörande gemensam transitering och förenkling av formaliteter (det administrativa enhetsdokumentet) i fråga om lagstiftning, operativ förmåga och datorisering. Beträffande det sist nämnda kan endast de länder erbjudas att ansluta sig till konventionerna som har ett datoriserat transiteringssystem som stämmer överens med de rättsliga, tekniska och finansiella kraven enligt det nya datoriserade transiteringssystem (NCTS) som gäller när erbjudandet om anslutning framförs (vilket förutsätter att länderna först ansluts till det gemensamma kommunikationsnätet CCN/CSI), eftersom anslutning inte kan ske på grundval av ett system som enbart bygger på tryckta dokument. Dessutom bör man se till att villkoren för anslutning av kandidatländerna till konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande inte uppmuntrar till sådan avledning av handeln som skadar gemenskapens budget samt att en sådan anslutning knyts till kravet att de berörda länderna följer sina internationella åtaganden till följd av associeringen till gemenskapen.

2.4. Förberedelsen av de sex central- och östeuropeiska länderna för anslutning till konventionerna bör ske inom ramen för partnerskapen för anslutning och på grundval av de nationella programmen för antagandet av gemenskapens regelverk. Eventuella beslut om bidrag från Phare-programmet bör fattas med beaktande av de insatser som kandidatländerna själva gjort för att förbereda sig. Det bästa vore om vart och ett av dessa länder skulle kunna ansluta sig till konventionerna så snart som möjligt och i vart fall minst ett år före dagen för en eventuell anslutning till unionen, dock utan någon formell anknytning mellan dessa två anslutningar. I fråga om Turkiet bör förberedelserna ske så att erbjudandet att ansluta sig kan framföras så snart som möjligt. Partnerskapet för anslutning håller på att införas för Turkiets del, och det bör också fungera som grund för de fortsatta förberedelserna. Kandidatländerna bör i sina förberedelser i synnerhet prioritera datoriseringen av förfarandet för gemensam transitering, vilket innebär en anslutning till två nät, dvs. både CCN/CSI och NCTS.

2.5. Som komplettering kommer kommissionen på gemenskapens vägnar och i samarbete med de andra fördragsslutande parterna i konventionerna att utarbeta en rad åtgärder i syfte att säkra ett helhetsperspektiv på förberedelserna för genomförande av tullbestämmelser som absolut kräver en gemensam regleringsstrategi och dessutom en samordnad tillämpning på administrativ nivå.

2.6. Kandidatländerna har särskild observatörsstatus i arbetsgrupperna för gemensam transitering och förenkling av formaliteter så att de direkt kan delta i den dagliga förvaltningen och kommande utvecklingen av konventionerna, och då särskilt i den del som gäller datorisering. Den verksamhet (kurser, tjänstemannautbyte) som organiseras i fråga om transitering inom ramen för programmet "Tull 2002" kommer också att vara öppen för dessa länder. Även dessa länders situation när det gäller kraven enligt gemenskapens regelverk i fråga om informationsteknik på tullområdet håller på att utvärderas i syfte att bättre kunna fastställa vilka framsteg som krävs och vilka behov som måste tillgodoses. Dessutom uppmuntras regionalt samarbete mellan kandidatländerna (i synnerhet de baltiska länderna) i fråga om transitering.

3. slutsats

Kommissionen anser att gemenskapen skall följa villkoren i denna strategi när den skall yttra sig om tredje länders önskan att ansluta sig till EG-Efta-konventionerna om ett gemensamt transiteringsförfarande och om förenkling av formaliteter.

Mot denna bakgrund bör beslut av Blandade EG-Efta-kommittén vars syfte är att erbjuda kandidatländer att ansluta sig till konventionerna föregås av en bedömning av hur väl förberedda kandidatländerna är, med beaktande av situationen i fråga om det reviderade och datoriserade förfarandet för gemensam transitering i de nuvarande fördragsslutande parterna.