[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 20.12.2010

KOM(2010) 774 slutlig

2010/0374 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen

(Text av betydelse för EES)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

Det övergripande syftet med projektet är att revidera ENS 95 så att nationalräkenskaperna i Europeiska unionen anpassas till de nya ekonomiska förhållandena, framstegen inom metodforskningen och användarnas behov.

Därför är det avgörande att Europaparlamentet och rådet antar en förordning om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen 2010 (ENS 2010).

Det reviderade europeiska national- och regionalräkenskapssystemet bör utgöra lämplig metodreferens vid framställningen av de nationalräkenskapsdata av hög kvalitet som behövs som underlag för genomförandet av central EU-politik.

Revideringen kommer också att vara ett bra tillfälle att ytterligare förbättra standarderna i ENS 95 och bättre anpassa dem till de olika användningsområdena i EU.

ENS är ett viktigt verktyg på europeisk nivå som används för betydande administrativa ändamål (t.ex. de egna medlen, förfarandet vid alltför stora underskott och strukturfonderna) samt för att analysera samordningen av och konvergensen mellan medlemsstaternas ekonomiska politik.

Genom ENS får EU-institutionerna, regeringarna, de ekonomiska aktörerna och samhällsaktörerna harmoniserad och tillförlitlig statistik som de kan använda som underlag för sina beslut, vilket bidrar till att uppnå målen i fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och i synnerhet målen för den ekonomiska och monetära unionen.

Revideringen av ENS följer i kölvattnet på revideringen av det internationella nationalräkenskapssystemet, System of National Accounts (SNA 93). Den nya versionen av SNA – SNA 2008 – offentliggjordes 2009 av de fem internationella organisationer som arbetat med de nya riktlinjerna (IMF, OECD, FN:s statistikavdelning, Världsbanken och Eurostat).

ENS stämmer på det hela taget överens med SNA när det gäller definitioner, redovisningsregler och klassificeringar. Vissa skillnader finns dock, framför allt i fråga om uppställningen, som är mer anpassad efter bruket inom Europeiska unionen. Det innebär att definitionerna, klassificeringarna och redovisningsreglerna behöver vara mer detaljerade. Till skillnad från SNA grundar sig ENS på en förordning med bindande regler för att säkra jämförbarheten på EU-nivå, och ett obligatoriskt dataleveransprogram.

2. SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS

Revideringen av ENS har diskuterats i flera olika grupper.

En styrgrupp bestående av chefer för nationalräkenskaperna har tillsatts för att bistå gruppen med medlemsstaternas chefer för nationalräkenskaperna i dess uppdrag att

- ge den strategiska vägledning som krävs för att projektet ska lyckas,

- fungera som rådgivare under projektets olika skeden,

- fatta beslut i viktiga metodfrågor.

Den sakkunskap som finns i arbetsgruppen för nationalräkenskaper ( NAWG ) över lag, och i arbetsgruppen för finansräkenskaper ( FAWG ) i fråga om mer specifika aspekter, är avgörande för att revideringen av ENS 95 ska falla väl ut. Projektet har diskuterats intensivt under möten och skriftliga samråd för att säkra att det håller hög teknisk kvalitet. Vid sidan av arbetsgruppen för nationalräkenskaper har det även inrättats en grupp som arbetar med revideringen av ENS 95. Den består av de båda arbetsgrupperna för nationalräkenskaper respektive finansräkenskaper, som vid gemensamma möten tar upp frågor av gemensamt intresse.

ECB och Eurostat har i en teknisk arbetsgrupp om konsistens arbetat med att harmonisera systemets finansiella och icke-finansiella delar.

I varje skede av revideringsprocessen har det avlagts rapporter till kommittén för det europeiska statistiksystemet (ESS-kommittén). Också kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik har hållits underrättad.

Regelbundna kontakter har hållits med andra generaldirektorat, särskilt generaldirektoratet för ekonomi och finans och generaldirektoratet för budget.

I september 2009 anordnade Eurostat en nationalräkenskapskonferens i Bryssel, där användare och berörda parter deltog.

KONSEKVENSANALYS

Om ENS inte reviderades skulle det bli svårare att jämföra nationalräkenskaper och aggregat, dels mellan medlemsstaterna eftersom revideringen innebär att man kan utforma nya detaljerade metodregler för frågor som har uppstått under de senaste femton åren, dels internationellt eftersom SNA just har reviderats.

ENS bör även i fortsättningen vara en version av SNA som är anpassad till medlemsstaternas ekonomiska struktur, och bör följa uppbyggnaden i SNA i största möjliga utsträckning så att uppgifterna för Europeiska unionen är jämförbara med dem som EU:s viktigaste internationella partner sammanställer.

En analys av konsekvenserna av att införa det reviderade europeiska national- och regionalräkenskapssystemet för de huvudsakliga nationalräkenskapsaggregaten har diskuterats i ekonomiska och finansiella kommitténs underkommitté för statistik inför en riktlinjedebatt i Ekofinrådet i november 2010.

3. RÄTTSLIGA ASPEKTER

Målet för denna förordning är att revidera ENS såväl i fråga om metoderna för gemensamma standarder, definitioner, klassificeringar och redovisningsregler, som när det gäller leveransprogrammet för att överföra de räkenskaper och sammanställningar som EU behöver och som utarbetats enligt denna metod.

Artikel 338 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt utgör den rättsliga grunden för den europeiska statistiken. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om åtgärder för att framställa sådan statistik som behövs för unionens verksamhet. I artikeln fastställs att framställningen av europeisk statistik ska uppfylla krav på opartiskhet, tillförlitlighet, objektivitet, vetenskapligt oberoende, kostnadseffektivitet och insynsskydd för statistiska uppgifter.

Förslaget är förenligt med både subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen.

När det gäller subsidiaritetsprincipen avser förslagets mål inte ett område där Europeiska unionen är ensam behörig, men det kan heller inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna.

Utan en tydlig EU-ram, dvs. EU-lagstiftning där gemensamma metoder för nationalräkenskaperna och ett leveransprogram fastställs, är det inte möjligt för medlemsstaterna att uppnå den kvalitet som krävs.

Detta är särskilt viktigt inom nationalräkenskaperna, där man använder aggregat för en rad olika ändamål såväl på regional och nationell nivå som på EU-nivå (t.ex. de egna medlen, förfarandet vid alltför stora underskott och strukturfonderna).

Målet med förslaget kan bättre uppnås på EU-nivå genom en EU-rättsakt, eftersom endast kommissionen kan samordna den nödvändiga harmoniseringen av nationalräkenskapsmetoder och statistiska uppgifter på EU-nivå. Datainsamling och sammanställning av jämförbar statistik över nationalräkenskaper kan däremot organiseras av medlemsstaterna. Europeiska unionen kan därför vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget.

I fråga om proportionalitetsprincipen går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målet med förordningen. Den innehåller inga bestämmelser för hur insamlingen av nationalräkenskapsdata ska gå till i de enskilda medlemsstaterna, utan anger endast vilka uppgifter som ska tillhandahållas för att garantera en harmoniserad struktur och tidsplan.

Den rättsakt som föreslås för ENS 2010 är en Europaparlamentets och rådets förordning. En förordning är att föredra eftersom den ger samma bestämmelser i hela EU och medlemsstaterna inte kan välja bort någon del av rättsakten. En förordning är direkt tillämplig, vilket innebär att den inte behöver införlivas i nationell rätt.

4. BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte EU:s budget.

5. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR

Förslaget avser en fråga som rör Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och bör därför gälla även EES.

2010/0374 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 338.1,

med beaktande av kommissionens förslag[1],

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[2],

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet[3], och

av följande skäl:

(1) Övervakningen av medlemsstaternas ekonomier och av den ekonomiska och monetära unionen (EMU) förutsätter att det finns jämförbara, aktuella och tillförlitliga uppgifter om varje medlemsstats eller regions ekonomiska struktur och utveckling.

(2) Kommissionen bör medverka vid övervakningen av medlemsstaternas ekonomier och av EMU och bland annat regelbundet rapportera till rådet om hur medlemsstaterna fullgör sina förpliktelser i samband med EMU.

(3) Unionens medborgare behöver räkenskaper som underlag för att kunna analysera den ekonomiska situationen i en medlemsstat eller en region. För jämförbarhetens skull bör sådana räkenskaper utarbetas enligt gemensamma och entydiga principer.

(4) Kommissionen bör använda nationalräkenskapsaggregat för unionens administrativa ändamål, särskilt budgetberäkningarna.

(5) Ett administrativt dokument om det europeiska nationalräkenskapssystemet gavs ut 1970. Det täckte det område som regleras av denna förordning och hade utarbetats av Europeiska gemenskapernas statistikkontor på eget ansvar. Dokumentet var resultatet av det arbete som Europeiska gemenskapernas statistikkontor under flera år bedrivit tillsammans med medlemsstaternas nationella statistikbyråer för att få till stånd ett system för nationalräkenskaper som tillgodosåg behoven för Europeiska gemenskapernas ekonomiska och sociala politik. Det utgjorde en gemenskapsversion av FN:s system för nationalräkenskaper, som gemenskapen fram till dess hade använt. För att uppdatera den ursprungliga texten kom en andra upplaga av dokumentet 1979[4].

(6) Genom rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen[5] upprättades ett nationalräkenskapssystem som tillgodoser behoven för unionens ekonomiska, sociala och regionala politik. Systemet överensstämde i stort sett med det internationella system för nationalräkenskaper som antogs i februari 1993 av FN:s statistiska kommission (SNA 1993), så att resultaten i FN:s alla medlemsländer skulle bli jämförbara internationellt.

(7) SNA 1993 har uppdaterats, och i februari 2009 antog FN:s statistiska kommission ett nytt nationalräkenskapssystem (SNA 2008) som skulle göra nationalräkenskaperna bättre anpassade till de nya ekonomiska förhållandena, framstegen inom metodforskningen och användarnas behov.

(8) Det europeiska nationalräkenskapssystem (ENS 95) som inrättades genom förordning (EG) nr 2223/96 måste revideras med hänsyn till denna utveckling så att systemet utgör en version av SNA 2008 som är anpassad till medlemsstaternas ekonomiska struktur, och så att uppgifterna för unionen är jämförbara med dem som de viktigaste internationella samarbetspartnerna sammanställer.

(9) I fråga om miljö- och socialräkenskaper bör hänsyn tas till kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet av den 20 augusti 2009 Bortom BNP – Att mäta framsteg i en föränderlig värld [6]. Det kan därför komma att behövas ytterligare metodundersökningar och datatester.

(10) Det reviderade europeiska nationalräkenskapssystem som inrättas genom denna förordning (ENS 2010) innehåller en metoddel och ett leveransprogram (där det fastställs vilka räkenskaper och sammanställningar som medlemsstaterna ska lämna in enligt bestämda tidsfrister). Kommissionen bör ställa räkenskaperna och sammanställningarna till användarnas förfogande vid givna tidpunkter, särskilt med hänsyn till övervakningen av den ekonomiska konvergensen och för att få till stånd en nära samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik.

(11) Tanken är att ENS 2010 gradvis ska ersätta alla andra system och utgöra en referensram med gemensamma standarder, definitioner, klassificeringar och redovisningsregler som ska användas vid utarbetandet av medlemsstaternas räkenskaper för unionens vidkommande, så att resultaten blir jämförbara medlemsstaterna emellan.

(12) I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003 av den 26 maj 2003 om inrättande av en gemensam nomenklatur för statistiska territoriella enheter (Nuts)[7] ska all statistik som medlemsstaterna översänder till kommissionen och som är uppdelad i territoriella enheter följa Nuts-nomenklaturen. För att jämförbar regional statistik ska kunna utarbetas bör de territoriella enheterna därför stämma överens med Nuts-nomenklaturen.

(13) En expertgrupp har tillsatts för att ytterligare utreda frågan om hur indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster (Fisim) ska behandlas i nationalräkenskaperna. Beroende på vad expertgruppen kommer fram till kan metoden för att beräkna och fördela indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster komma att behöva ändras genom en delegerad akt före slutet av 2012, för att resultaten ska bli mer tillförlitliga.

(14) Utgifter för forskning och utveckling har karaktären av investeringar och bör därför bokföras som fast realkapitalbildning. Det är emellertid nödvändigt att genom en delegerad akt precisera formatet för de uppgifter som ska bokföras som fast realkapitalbildning när man med hjälp av tester som grundar sig på utvecklingen av tilläggstabeller har nått en nivå där uppgifterna kan anses tillräckligt tillförlitliga.

(15) Det behövs ytterligare studier och insatser, särskilt i frågor som knyter an till meddelandet Bortom BNP och Europa 2020-strategin, i syfte att utveckla en mer heltäckande metod för att mäta välbefinnande och framsteg och därigenom medverka till att främja en smart och hållbar ekonomi för alla. Dessa studier och insatser kommer att bidra till att ytterligare förbättra tillgången till, överföringen av och kvaliteten på uppgifterna samt att uppdatera metoderna och på så sätt bana väg för framtida utveckling.

(16) Kommissionen bör ha rätt att anta delegerade akter enligt artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt i syfte att ändra bilagorna till denna förordning. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedelsearbete, inklusive på expertnivå.

(17) Eftersom tillämpningen av denna förordning kan komma att kräva betydande anpassningar av de nationella statistiksystemen får kommissionen bevilja medlemsstaterna undantag.

(18) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[8].

(19) Eftersom målet för denna förordning, dvs. att fastställa ett reviderat europeiskt nationalräkenskapssystem (ENS 2010), inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

(20) Samråd har hållits med kommittén för det europeiska statistiksystemet, som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 223/2009 av den 11 mars 2009 om europeisk statistik[9].

(21) Samråd har även hållits med kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik, som inrättats genom rådets beslut 2006/856/EG av den 13 november 2006[10], och med BNI-kommittén, som inrättats genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 av den 15 juli 2003 om harmonisering av bruttonationalinkomsten till marknadspris (”BNI-förordning”)[11].

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

1. Genom denna förordning inrättas det europeiska nationalräkenskapssystemet (nedan kallat ENS 2010 ).

2. I ENS 2010 fastställs

a) metoder (bilaga A) för gemensamma standarder, definitioner, klassificeringar och redovisningsregler, som ska användas för att utarbeta räkenskaper och sammanställningar på jämförbar grund för att tillgodose unionens behov, samt resultat i enlighet med artikel 3,

b) ett program (bilaga B) med de tidsfrister då medlemsstaterna ska ha rapporterat in sina räkenskapsdata och sammanställningar till kommissionen (Eurostat) enligt de metoder som avses i led a.

3. Denna förordning ska med beaktande av artiklarna 5 och 12 tillämpas på alla unionens akter som hänvisar till ENS eller till dess definitioner.

4. Denna förordning förpliktar inte medlemsstaterna att använda ENS 2010 när de utarbetar räkenskaper för egna behov.

Artikel 2

Metod

1. De metoder för ENS 2010 som avses i artikel 1.2 a i denna förordning återges i bilaga A.

2. Kommissionen får genom delegerade akter i enlighet med artiklarna 7, 8 och 9 anta sådana ändringar av metoderna för ENS 2010 som har till syfte att precisera och förbättra innehållet, under förutsättning att de inte innebär någon ändring av grundbegreppen, att de inte kräver ytterligare medel när de ska genomföras och att deras tillämpning inte medför en ökning av de egna medlen.

3. Om det råder tvivel om hur redovisningsreglerna enligt ENS 2010 ska tillämpas, ska den berörda medlemsstaten begära ett förtydligande från kommissionen (Eurostat). Kommissionen (Eurostat) ska utan dröjsmål granska ärendet och meddela den berörda medlemsstaten sitt beslut om det begärda förtydligandet.

4. Medlemsstaterna ska beräkna och fördela indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster (Fisim) i nationalräkenskaperna i enlighet med metoden i bilaga A. Före utgången av 2012 får kommissionen genom delegerade akter i enlighet med artiklarna 7, 8 och 9 fastställa en metod för att beräkna och fördela indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster.

5. Medlemsstaterna ska bokföra utgifter för forskning och utveckling som fast realkapitalbildning. Kommissionen får anta delegerade akter i enlighet med artiklarna 7, 8 och 9 för att säkra att de uppgifter som ska bokföras som fast realkapitalbildning är tillförlitliga. Sådana delegerade akter ska precisera formatet för dessa uppgifter.

Artikel 3

Överföring av uppgifter till kommissionen

1. Medlemsstaterna ska till kommissionen (Eurostat) överföra de räkenskapsdata och sammanställningar som framgår av tabellerna i bilaga B inom de tidsfrister som föreskrivs för respektive sammanställning.

Senast den 1 juli 2018 ska kommissionen efter samråd med kommittén för det europeiska statistiksystemet avlägga rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av de undantag som beviljats i enlighet med artikel 6 för att avgöra om de fortfarande är motiverade.

2. Medlemsstaterna ska till kommissionen (Eurostat) överföra de data och metadata som föreskrivs i denna förordning i överensstämmelse med en standard för datautväxling som kommissionen (Eurostat) fastställt.

Data ska överföras eller laddas upp på elektronisk väg till kommissionens (Eurostats) centrala dataportal.

3. Kommissionen ska anta delegerade akter i enlighet med artiklarna 7, 8 och 9 i syfte att ändra eller komplettera tabellerna och tidsfristerna i bilaga B med hänsyn till metodutvecklingen och den ekonomiska och tekniska utvecklingen. Dessa akter ska särskilt grunda sig på kommissionens utvärdering av resultaten från medlemsstaternas frivilliga undersökningar eller dataöverföring. Vid utvärderingen ska kommissionen ta hänsyn till fördelarna med att ha tillgång till uppgifterna i förhållande till kostnaderna för insamling och uppgiftslämnarbördan.

Artikel 4

Kvalitetsbedömning

1. Vid tillämpningen av denna förordning ska kvalitetskriterierna i artikel 12.1 i förordning (EG) nr 223/2009 gälla för de uppgifter som överförs.

2. Medlemsstaterna ska förse kommissionen (Eurostat) med en rapport om de överförda uppgifternas kvalitet i enlighet med artikel 3.

3. Vid tillämpningen av de kvalitetskriterier som avses i punkt 1 på uppgifter som omfattas av denna förordning ska formerna och frekvensen för samt uppställningen av kvalitetsrapporterna fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 10.

4. Kommissionen (Eurostat) ska bedöma de överförda uppgifternas kvalitet.

Artikel 5

Tillämpning och första överföring av uppgifter

1. ENS 2010 ska tillämpas första gången på uppgifter som har sammanställts i enlighet med bilaga B och som ska överföras i september 2014.

2. Uppgifterna ska överföras till kommissionen (Eurostat) inom de tidsfrister som fastställs i bilaga B.

3. Fram till den första överföringen av uppgifter enligt ENS 2010 i enlighet med punkt 1 ska medlemsstaterna fortsätta att förse kommissionen (Eurostat) med de räkenskaper och sammanställningar som följer av tillämpningen av ENS 95.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 19 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000[12] ska kommissionen tillsammans med respektive medlemsstat kontrollera tillämpningen av den här förordningen och underrätta kommittén i artikel 10.1 i den här förordningen om resultaten av dessa kontroller.

Artikel 6

Undantag

1. Om tillämpningen av denna förordning kräver betydande anpassningar av de nationella statistiksystemen får kommissionen genom det förfarande som avses i artikel 10 bevilja medlemsstaterna undantag från tillämpningen till och med den 1 januari 2020.

2. De berörda medlemsstaterna ska för detta ändamål lägga fram en väl motiverad ansökan till kommissionen senast tre månader efter det att denna förordning har trätt i kraft.

Artikel 7

Utövande av delegering

1. Rätten att anta de akter som nämns i artiklarna 2.2, 2.4, 2.5 och 3.3 delegeras till kommissionen för en period på fem år efter ikraftträdandet av denna förordning. Kommissionen ska lägga fram en rapport om de delegerade befogenheterna senast sex månader innan perioden på fem år löpt ut. Delegeringen ska automatiskt förlängas med samma period, om den inte återkallas av Europaparlamentet eller rådet i enlighet med artikel 8.

2. När kommissionen antagit en delegerad akt ska den samtidigt underrätta Europaparlamentet och rådet.

3. Kommissionens rätt att anta delegerade akter gäller på de villkor som fastställs i artiklarna 8 och 9.

Artikel 8

Återkallande av delegering

1. Den delegering av befogenheter som avses i artiklarna 2.2, 2.4, 2.5 och 3.3 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet.

2. Den institution som inlett ett internt förfarande för att besluta om återkallande av delegering ska sträva efter att underrätta den andra institutionen och kommissionen inom rimlig tid innan ett slutligt beslut fattas, och ange vilka delegerade befogenheter som återkallas och skälen därtill.

3. Beslutet om återkallande avslutar delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet. Beslutet får verkan omedelbart, eller vid ett senare angivet datum. Beslutet påverkar inte sådana delegerade akter som redan trätt i kraft. Beslutet ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning .

Artikel 9

Invändning mot delegerade akter

1. Europaparlamentet eller rådet får göra invändning mot en delegerad akt inom två månader från den dag de underrättats om akten.

På Europaparlamentets eller rådets initiativ ska fristen förlängas med två månader.

2. Om varken Europaparlamentet eller rådet vid utgången av den frist som avses i punkt 1 invänt mot den delegerade akten ska den offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft på därför utsatt dag.

Den delegerade akten får offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning och träda i kraft innan fristen löpt ut om både Europaparlamentet och rådet underrättat kommissionen om att de inte har för avsikt att göra invändning.

3. Om Europaparlamentet eller rådet invänder mot en delegerad akt får den inte träda i kraft. Den institution som invänt mot en delegerad akt ska ange skälen därtill.

Artikel 10

Kommittéförfarande

1. Kommissionen ska biträdas av kommittén för det europeiska statistiksystemet.

2. När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG ska vara tre månader.

Artikel 11

Samarbete med andra kommittéer

1. I de frågor där kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik är behörig ska kommissionen begära ett yttrande från denna kommitté i enlighet med artikel 2 i beslut 2006/856/EG.

2. Kommissionen ska till den kommitté för bruttonationalinkomst (BNI-kommittén) som inrättats genom förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 överlämna alla de uppgifter om tillämpningen av den här förordningen som kommittén behöver för att fullgöra sitt uppdrag.

Artikel 12

Övergångsbestämmelser

1. När det gäller budgeten och de egna medlen och genom undantag från artiklarna 1.3 och 5 ska det europeiska nationalräkenskapssystem som gäller enligt artikel 1.1 i förordning (EG, Euratom) nr 1287/2003 och de rättsakter som hänför sig till den – särskilt förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 och rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89[13] – vara ENS 95 så länge rådets beslut 2007/436/EG, Euratom[14] är i kraft.

2. För att fastställa de momsbaserade egna medlen får medlemsstaterna genom undantag från punkt 1 använda uppgifter som bygger på ENS 2010 så länge beslut 2007/436/EG, Euratom är i kraft, i de fall där de detaljerade uppgifter som krävs enligt ENS 95 inte är tillgängliga.

Artikel 13

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[1] EUT C […], […], s. […].

[2] EUT C […], […], s. […].

[3] EUT C […], […], s. […].

[4] Eurostat: European System of Integrated Economic Accounts (ESA) , 2 uppl., Europeiska gemenskapernas statistikkontor, Luxemburg, 1979.

[5] EGT L 310, 30.11.1996, s. 1.

[6] KOM(2009) 433 slutlig.

[7] EUT L 154, 21.6.2003, s. 1.

[8] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

[9] EUT L 87, 31.3.2009, s. 164.

[10] EUT L 332, 30.11.2006, s. 21.

[11] EUT L 181, 19.7.2003, s. 1.

[12] EGT L 130, 31.5.2000, s. 1.

[13] EGT L 155, 7.6.1989, s. 9.

[14] EUT L 163, 23.6.2007, s. 17.