EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 13.11.1998 
KOM(1998) 641 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
Modernisering av de offentliga arbetsförmedlingarna för 
genomförandet av den europeiska sysselsättningsstrategin 
Sammanfattning 
Medlemsstaterna kommer även i framtiden att ansvara för sysselsättningspolitiken, vilket 
inbegriper de offentliga arbetsförmedlingarnas organisation, bemanning och 
administration. I detta meddelande uppmanar kommissionen till samordnade åtgärder för 
att modernisera de offentliga arbetsförmedlingarna och på så vis bidra till den europeiska 
sysselsättningsstrategin. De offentliga arbetsförmedlingarna spelar en viktig roll när det 
gäller att genomföra sysselsättningsstrategin med hjälp av 100 000 anställda som 
tillhandahåller information, platsförmedling och marknadsanpassning för arbetsgivare 
och arbetstagare på mer än 5 000 platser inom Europeiska unionen. Tack vare de 
offentliga arbetsförmedlingarna fungerar arbetsmarknaden mer effektivt, eftersom de 
utgör en länk mellan arbetsmarknaden och de arbetssökande. Deras strävan att se till att 
utbud och efterfrågan på, arbetskraft bättre motsvarar varandra kommer under de 
kommande årtiondena att fortsättningsvis vara av stor vikt, eftersom det framförallt kan 
uppstå brist på arbetskraft när befolkningen i arbetsför ålder minskar i olika regioner 
inom Europeiska unionen. 
De nationella handlingsplanerna för sysselsättning för 1998 bekräftar att de offentliga 
arbetsförmedlingarna spelar en viktig roll i alla medlemsstater när det gäller 
genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna. De spelar också en central roll vad gäller 
den förebyggande strategin att erbjuda ungdomar en ny start innan de har varit arbetslösa 
i sex månader och vuxna innan de har varit arbetslösa i tolv månader. Dessa åtaganden 
kommer att kräva stora satsningar av arbetsförmedlingarna själva samt att 
medlemsstaterna ytterligare förbättrar de offentliga arbetsförmedlingarnas effektivitet. De 
ökar också behovet att genomföra de aktuella reformerna som i de flesta medlemsstater är 
inriktade på att anpassa de offentliga arbetsförmedlingarna till att fungera på en ny 
arbetsmarknad som förändras snabbt. 
Medlemsstaterna bör ge de offentliga arbetsförmedlingarna möjlighet att fungera mer 
effektivt på en marknad där antalet arbetsförmedlingar ständigt ökar. Målet bör vara att 
hjälpa dem att erhålla ett tillräckligt stort antal lediga platser,' att utveckla ett systematiskt 
upprättande av individuella handlingsplaner för alla registrerade arbetslösa arbetssökande 
samt att ge dem förutsättningar att utföra sitt arbete när det gäller samordningen av all 
allmän service för arbetssökande med slutmålet att återintegrera människor på 
arbetsmarknaden. 
Inom den ram som medlemsstaternas regeringar har fastställt bör de offentliga 
arbetsförmedlingarna kontinuerligt sträva efter att förbättra kvaliteten på sin service till 
arbetssökande och arbetsgivare, att i högre grad utnyttja modern informations- och 
kommunikationsteknik och stärka samarbetet med andra aktörer på arbetsmarknaden 
(t.ex. arbetsmarknadens parter, lokala myndigheter, arbetslöshetskassor och 
utbildningsanprdnare). 
Arbetsmarknadens parter på lokal, regional och nationell nivå måste bli fullvärdiga 
samarbetspartner till de offentliga arbetsförmedlingarna och knyta samman sin politik 
och verksamhet vad gäller mänskliga resurser med de offentliga arbetsförmedlingarnas 
arbete så att utbud och efterfrågan på arbetskraft bättre motsvarar varandra. 
Europeiska kommissionen kommer att främja moderniseringsprocessen inom ramen för 
sysselsättningsstrategin. Kommissionen kommer att se till att den institutionella ramen 
för genomförandet av åtgärder uppmärksammas vid utarbetandet och uppdateringen av 
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
sysselsättningsriktlinjerna samt upprättandet och genomförandet av de nationella 
handlingsplanerna. Man kommer att stödja samarbete mellan de offentliga 
arbetsförmedlingarna i hela Europa för att underlätta utbyte av information och goda 
lösningar när det gäller verksamhetsfrågor och för att utveckla gemensam verksamhet på 
EU-nivå. Kommissionen kommer att sträva efter att vidareutveckla nätverket Eures som 
ett nyckelinstrument för arbetskraftens rörlighet i Europa. 
Den pågående översynen av förordningenom Europeiska socialfonden gör det möjligt att 
mer inrikta resurserna på att uppfylla målen för den europeiska sysselsättningsstrategin. 
Modernisering och effektivering av arbetsförmedlingarna ingår i de aktiviteter som är 
berättigade till ekonomiskt stöd från fonden. 
-3-
1. INLEDNING 
Den europeiska sysselsättningsstrategin ingår i det nya fördraget som ett resultat av 
regeringskonferensen i Amsterdam i juni 1997. I de första 
sysselsättningsriktlinjerna, som fastställdes vid Europeiska rådets extra 
sysselsättningsmöte i november 1997 och som formellt antogs den 15 december, 
läggs stor vikt vid skapande av arbetstillfällen och förebyggande av arbetslöshet. 
Med mer än 5 000 lokala arbetsförmedlingar inom hela unionen och ungefär 
160 000 anställda1, av vilka cirka 100 000 arbetar med direkt betjäning av 
arbetssökande och arbetsgivare, utgör de offentliga arbetsförmedlingarna en 
institutionell nyckelkomponent i den nya sysselsättningspolitiska strategin och de 
kommer att spela en central roll vid genomförandet av politiken. För att 
medlemsstaterna skall kunna uppfylla de ambitiösa mål som uppställts i riktlinjerna 
för 1998 kan det bli nödvändigt att öka de offentliga arbetsförmedlingarnas 
kapacitet och att påskynda reformer som redan har påbörjats. 
Man har redan under flera år varit medveten om att de offentliga 
arbetsförmedlingarna i EU behöver stärkas och moderniseras. I och med djupgående 
förändringar på arbetsmarknaden ställs de offentliga arbetsförmedlingarna i alla 
medlemsstater inför utmaningar som kräver en omdefiniering av deras roll och 
prioriteringar samt en översyn av deras institutionella uppbyggnad och deras 
förvaltningsmetoder. Upprättandet av en ambitiös europeisk sysselsättningsstrategi 
gör behovet än mer angeläget. 
Möjligheterna till att optimera de offentliga arbetsförmedlingarnas insatser avseende 
sysselsättningsstrategin kommer i hög grad att vara beroende av 
arbetsförmedlingarnas egna åtgärder. Många av dem har redan påbörjat 
moderniseringsprocessen för att förbättra sin kapacitet, vilket framgick av den 
gemensamma. sysselsätthingsrapporten 19972. För att främja denna process kom 
cheferna för de offentliga arbetsförmedlingarna 1997 överens om att med stöd av 
Europeiska kommissionen intensifiera samarbetet och öka utbytet av kunskaper och 
erfarenheter. 
De offentliga arbetsförmedlingarnas verksamhetsförutsättningar bestäms dock i hög 
grad av regeringarna och andra organ inom den offentliga och den privata sektorn, 
bland annat arbetsmarknadens parter. Därför är det nödvändigt att dessa aktörer 
också deltar. 
Avsikten med detta meddelande är att behandla moderniseringen av de offentliga 
arbetsförmedlingarna ur en europeisk synvinkel och att skapa bättre institutionella 
förutsättningar för ett framgångsrikt genomförande av den europeiska 
sysselsättningsstrategin. 
1 Personal som handhar den ekonomiska delen av administreringen av understöd är inte inberäknad. 
2 Se kapitlen 3, 4 och 5 i den gemensamma sysselsättningsrapporten från 1997. 
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
2. DE OFFENTLIGA ARBETSFÖRMEDLINGARNA - ETT VIKTIGT INSTRUMENT I DEN 
EUROPEISKA SYSSELSÄTTNINGSSTRATEGIN 
De viktigaste målen för sysselsättningsriktlinjerna är att öka sysselsättningen och 
minska arbetslösheten, särskilt bland långtidsarbetslösa och ungdomar. Detta mål 
skall uppnås genom samordnade åtgärder på fyra punkter: anställbarhet, 
företagaranda, anpassningsförmåga och lika möjligheter. En stor del av riktlinjerna 
syftar till att främja arbetsmarknadens effektivitet. I det hänseendet spelar de 
offentliga arbetsförmedlingarna såsom centrala institutioner på arbetsmarknaden en 
viktig roll. 
2.1 De offentliga arbetsförmedlingarnas huvuduppgifter 
Eftersom det inte finns någon enhetlig modell för hur en offentlig 
arbetsförmedling skall vara utformad eller vilka ansvarsområden den skall ha, 
har de offentliga arbetsförmedlingarna i Europa av tradition haft följande tre 
huvudfunktioner: 
Information: De offentliga arbetsförmedlingarna ger 
arbetsmarknadsinformation, vilket är en unik och ofta landsomfattande service. 
De informerar om lediga platser och potentiella arbetssökande. De hjälper 
människor att välja ett nytt yrke och att ändra sina karriärplaner. De informerar 
om utbildning och möjligheter till omskolning. De kan erbjuda arbetsgivare 
information i frågor som rör mänskliga resurser när det gäller särskilda 
investeringar eller omorganisation. De utgör också en viktig källa till 
information om utvecklingen på arbetsmarknaden när det gäller att utforma 
och genomföra arbetsmarknadspolitiken. 
Det faktum att alla som ansöker om arbetslöshetsunderstöd registreras leder till 
att de offentliga arbetsförmedlingarna har en omfattande täckning av 
arbetssökande och särskilt arbetslösa. Arbetsförmedlingarna kan därför erbjuda 
arbetsgivare en värdefull service. De offentliga arbetsförmedlingarna kan också 
erbjuda lediga platser av många olika slag. Av statistik framgår att under 
början av 1990-talet anmäldes i Tyskland, Sverige och Förenade kungariket 
35-40 % av de platser som årligen lediganslogs till de offentliga 
arbetsförmedlingarna. Procenttalet är lägre i de övriga medlemsstaterna, men 
det överstiger 20 % i de flesta av dem. I flera medlemsstater, t.ex. Frankrike, 
har andelen anmälda lediga platser ökat den senaste tiden. 
.Genom att de offentliga arbetsförmedlingarna utnyttjar modern teknik 
förbättras kvaliteten på och tillgängligheten till information om tillgång och 
efterfrågan på arbetskraft. Man kan få information inte bara om den lokala och 
regionala arbetsmarknaden utan också om den nationella och den 
internationella arbetsmarknaden. Sålunda ökar möjligheterna att hitta arbete 
och att rekrytera personal. Genom Internet och andra medier kan information 
göras tillgänglig när och var som helst. 
Öppenheten på arbetsmarknaden främjas av att de offentliga 
arbetsförmedlingarna har en bred täckning och att informationen också är 
kostnadsfri. Detta kan anses vara lika viktigt för arbetsmarknadens funktion 
-5-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
som förmedlingsarbetet. Därmed garanteras både en rättvis tillgång till 
arbetsmarknadsinformation och bättre och effektivare sammanjämkning av 
tillgång och efterfrågan på arbetskraft. 
Arbetsförmedling: Förmedlingsarbete utgör huvuddelen av de offentliga 
arbetsförmedlingarnas verksamhet. Med tiden har olika former av service 
utvecklats med hänsyn till arbetssökandes och arbetsgivares olika behov. De 
omfattar allt från lediga platser som alla kan söka till mer selektiv förmedling 
av platser samt allt från snabb platsförmedling till omfattande hjälp vid 
sökande av arbete. 
Den totala marknadsandel som olika offentliga arbetsförmedlingar har när det 
gäller att tillsätta lediga platser varierar avsevärt. Uppgifter från EU visar att 
medlemsstaternas offentliga arbetsförmedlingar deltar i tillsättandet av 10-
30 % av lediga platser även om antalet arbetslösa som får hjälp av dem att hitta 
arbete är betydligt större. De arbetssökande som har svårast att hitta arbete har 
oftast mest hjälp av de offentliga arbetsförmedlingarna. Därutöver använder 
arbetsgivare som har svårt att tillsätta lediga platser vanligen de offentliga 
arbetsförmedlingarna som minst en kanal vid rekryterandet av personal. 
De offentliga arbetsförmedlingamas omfattande och mycket varierande 
förmedlingsarbete bidrar till att säkerställa ett vidsträckt och effektivt 
marknadsdeltagande, en mer effektiv sammanjämkning av tillgång och 
efterfrågan och en mer rättvis spridning av arbetstillfällena. 
Tillgängliga utvärderingsrapporter3 ger vid handen att individuell hjälp vid 
arbetssökande, som utgör en väsentlig del av de offentliga 
arbetsförmedlingarnas förmedlingsarbete, hör till de mest effektiva 
arbetsmarknadsåtgärderna vid integrering och återintegrering av arbetslösa 
arbetssökande på arbetsmarknaden. Om denna hjälp erhålls i ett tidigt skede, 
bidrar den till att minska längden på arbetslöshetsperioden särskilt när det 
gäller utsatta grupper av arbetssökande. Detta medför avsevärda inbesparingar 
av understödsutgifter i den offentliga budgeten till en relativt låg kostnad. 
Marknadsanpassning: Karakteristiskt för de offentliga arbetsförmedlingarna 
är att de i hög grad deltar i genomförandet av arbetsmarknadspolitiken, vilket 
bidrar till att avhjälpa obalans mellan tillgång och efterfrågan på arbetskraft. 
År 1995 användes ca 185 miljarder ecu (3,3% av unionens BNP) för 
inkomststöd till arbetslösa och för arbetsmarknadsprogram, som inbegrep allt 
från rådgivning och arbetsförmedling till utbildning och subventionerad 
anställning. En tredjedel av denna summa (65 miljarder ecu) användes för 
aktiva åtgärder som i stor utsträckning vidtogs av de offentliga 
arbetsförmedlingarna. Den andel av BNP som används för aktiva 
arbetsmarknadsåtgärder varierar från 0,37 % i Österrike till 3 % i Sverige. De 
Granskning som utförts 1993 av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) 
och uppdaterats 1995 (OECD Employment Outlook 1993, kapitel 2). 
-6-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
offentliga arbetsförmedlingarnas deltagande i arbetsmarknadsutbildning 
placerar dem på första plats när det gäller regeringarnas åtgärder för att 
överbrygga kompetensluckor som hämmar tillväxt och sysselsättning och som 
förekommer inom vissa sektorer och områden. 
Utgifterna 1995 för inkomststöd till arbetslösa uppgick till cirka 120 miljarder 
ecu, vilket var nästan dubbelt så mycket som användes för aktiva åtgärder. 
Arbetslöshetsersättningssystemen har ett stort inflytande på hur 
arbetsmarknaden fungerar. Genom att arbetskraften garanteras en viss 
levnadsstandard blir det lättare för arbetstagarna att acceptera 
strukturförändringar och det återkommande behovet av omskolning som dessa 
leder till. Det ger också arbetslösa möjlighet att söka lämpligt arbete. Alltför 
generösa förmåner kan emellertid ha en hämmande effekt på arbetssökande. 
Genom att koppla samman arbetslöshetsförmåner med aktivt arbetssökande 
och/eller deltagande i program, kan de offentliga arbetsförmedlingarna dämpa 
dessa hämmande effekter och främja effektiviteten på arbetsmarknaden. De 
offentliga arbetsförmedlingarna spelar dessutom en viktig roll när det gäller att 
så snabbt som möjligt omvandla passivt inkomststöd till aktiva 
arbetsmarknadsåtgärder av olika slag. 
De olika länderna engagerar sina . offentliga arbetsförmedlingar i 
genomförandet av passiv och aktiv politik på olika sätt. I Tyskland ansvarar 
Bundesanstalt fur Arbeit för alla aktiva och passiva arbetsmarknadsåtgärder 
medan Frankrikes Agence National pour VEmploi huvudsakligen inriktar sig 
på information och förmedlingsarbete. De andra offentliga 
arbetsförmedlingarna ligger någonstans mitt emellan. VDAB i Belgien och FAS 
i Irland förenar information och förmedlingsarbete med ansvar för utbildning 
utan att vara direkt delta i administrationen av förmånerna. Förenade 
kungarikets Employment Service förenar information och förmedlingsarbete 
med utbetalning av förmåner medan utbildningsprogrammen i stor 
utsträckning handhas av utomstående byråer. 
Inte i något land försöker de offentliga arbetsförmedlingarna tillhandahålla alla 
tjänster själva. Under det senaste decenniet har de i allt större utsträckning 
inlett samarbete med många andra aktörer som ansvarar för specifika delar av 
servicen och som ibland fungerar som underleverantörer till de offentliga 
arbetsförmedlingarna. 
Å andra sidan försöker de offentliga arbetsförmedlingarna även i de fall där 
deras befogenheter är mer begränsade (t.ex. information och 
förmedlingsarbete) att medverka i det angelägna, och viktiga 
samordningsarbetet avseende all service på den enskilda arbetssökandens och 
arbetsgivarens nivå i enlighet med klart definierade principer och politiska 
prioriteringar. 
De offentliga arbetsförmedlingarnas utgifter för personal och utrustning i 
medlemsstaterna varierar från mindre än 0,10 % till cirka 0,25 % av BNP. 
Denna variation återspeglar de enskilda medlemsstaternas utgifter för aktiva 
och passiva arbetsmarknadsprogram och den roll som de offentliga 
arbetsförmedlingarna spelar vid genomförandet av dessa program. Om 
-7-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
administrationen av förmåner och program inte inräknas, uppskattar man att 
kostnaderna för de offentliga arbetsförmedlingarna utgör mindre än 5 % av de 
totala kostnaderna för aktiva och passiva åtgärder. Detta är en ganska liten 
investering som kan ge ett gott resultat i form av högre marknadseffektivitet 
och lägre utgifter för arbetslöshetsförmåner. 
2.2 En viktig aktör inom den europeiska sysselsättningsstrategin . 
De offentliga arbetsförmedlingarna är viktiga institutioner i den nya 
europeiska sysselsättningspolitik som återspeglas i 
sysselsättningsriktlinjerna för 1998. I de nationella handlingsplanerna 
bekräftas att de offentliga arbetsförmedlingarna spelar en särskilt viktig roll 
när det gäller den första huvudpunkten i riktlinjerna, dvs. anställbarhet. De 
bidrar emellertid också i hög grad till att främja lika möjligheter på 
arbetsmarknaden vilket är den fjärde huvudpunkten. Därutöver bidrar de till 
att specifika insatser inom de övriga två huvudpunkterna företagaranda och 
anpassningsförmåga blir framgångsrika, vilket flera medlemsstater har 
rapporterat. 
Förbättrad anställbarhet: Ända sedan mitten av 1970-talet när hög 
arbetslöshet och låg efterfrågan på arbetskraft kom att prägla 
arbetsmarknaden har man försökt att säkerställa att i fall där det inte är 
möjligt att på kort sikt ge alla arbetssökande arbete, skall arbetslösa 
åtminstone bibehålla eller förbättra sin förmåga att söka arbete. Rådgivning i 
hur man söker arbete, uppmuntran till att utbilda sig eller börja arbeta, 
förbättrad tillgång till utbildning och arbetslivserfarenhet är viktigt i detta 
sammanhang och tillhandahålls i stor utsträckning av de offentliga 
arbetsförmedlingarna, antingen direkt eller med hjälp av andra aktörer som 
kan handha vissa av dessa tjänster mer effektivt. De offentliga 
arbetsförmedlingarna uppmuntrar också till ett större arbetskraftsdeltagande 
genom att ge specifika grupper såsom funktionshindrade och etniska 
minoriteter extra stöd och hjälp. 
I riktlinjerna för 1998 prioriteras främjande av arbetstagarnas anställbarhet 
högt, vilket utgör en stor utmaning för de offentliga arbetsförmedlingarna. 
Av de nationella handlingsplanerna för sysselsättning framgår det att 
medlemsstaterna har gett de offentliga arbetsförmedlingarna huvudansvaret 
för att de första två riktlinjerna uppfylls enligt vilka medlemsstaterna skall 
erbjuda alla ungdomar, innan de varit arbetslösa sex månader... en ny start i 
form av utbildning, omskolning, arbetslivserfarenhet, anställning eller andra 
åtgärder som främjar deras inträde på arbetsmarknaden, samt arbetslösa 
vuxna, innan de varit arbetslösa i tolv månader... en ny start genom någon 
av de ovan nämnda åtgärderna eller, mer allmänt, genom individuell 
yrkesvägledning. De offentliga arbetsförmedlingarna deltar också i stor 
utsträckning i genomförandet av den tredje riktlinjen vars kvantifierade mål 
är att erbjuda ett större antal arbetslösa utbildning eller motsvarande. För att 
kunna uppfylla dessa tre viktiga åtaganden kommer många officiella 
arbetsförmedlingar att vara tvungna att se över sin verksamhet och att vara 
innovativa. Dessutom måste de få tillräckliga resurser för att i stor skala 
-8-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
kunna upprätta de föreskrivna individuella handlingsplanerna för arbetslösa 
sarrit kontakter mellan offentliga arbetsförmedlingar, 
utbildningsinstitutioner, rådgivande organ och näringslivet. 
När det gäller övergången från skola till arbete, betonas i 
sysselsättningsriktlinjerna för 1998 behovet av att ge ungdomar de 
färdigheter som de behöver för att kunna komma in på arbetsmarknaden. För 
att underlätta detta deltar många länders offentliga arbetsförmedlingar i 
administrationen av lärlingsutbildning, skaffar fram utbildningsplatser samt 
medverkar i förmedlingen av platser till unga arbetstagare. 
Utveckla företagaranda: I enlighet med målet att skapa företagaranda 
efterlyses i sysselsättningsriktlinjerna mer egenföretagande och att man i 
högre grad skall utnyttja möjligheterna till anställning lokalt inom social 
service och verksamhet som tillgodoser behov som marknaden ännu inte 
täcker. I flera medlemsstater strävar de offentliga arbetsförmedlingarna efter 
att främja egenföretagande genom särskilda insatser som är inriktade på 
arbetslösa arbetssökande eller arbetstagare som hotas av arbetslöshet i 
samband med omstrukturering av företag. Dessa insatser utgörs av 
utbildning eller andra stödåtgärder och inbegriper ofta ett mer aktivt 
utnyttjande av arbetslöshetsförmåner. Därutöver är de offentliga 
arbetsförmedlingarna en viktig aktör när det gäller att hitta och utveckla 
potentiella källor till sysselsättning. På lokal nivå samarbetar de offentliga 
arbetsförmedlingarna i allt högre grad med andra offentliga och privata 
organ för att utarbeta lokala strategier för skapande av nya arbetstillfällen 
som svar på nya sociala eller miljömässiga behov. 
Främjande avföretags och deras anställdas anpassningsförmåga: Även 
om arbetslöshetsnivån kan tvinga de offentliga arbetsförmedlingarna att 
prioritera arbetslöshetsfrågor och förmedlingsarbete, kan de offentliga 
arbetsförmedlingarna fortfarande bidra till hanteringen av strukturella 
förändringar inom företag och näringsgrenar genom att hjälpa arbetstagarna 
och arbetsgivarna att minimera risken för arbetslöshet och att finna 
alternativa arbetsmöjligheter. De flesta av medlemsstaternas offentliga 
arbetsförmedlingar deltar i olika omfattning i olika utbildnings-, 
omskolnings- och omplaceringsprogram för arbetstagare som måste anpassa 
sig till strukturförändringar och som kanske hotas av uppsägning. 
En väl fungerande arbetsmarknad är av största vikt för att näringslivet 
stegvis skall kunna anpassa sig till förändringarna. Som den viktigaste 
offentliga institutionen mellan arbetsgivare och den externa arbetsmarknaden 
kan de offentliga arbetsförmedlingarna väsentligt bidra till denna prioritering 
i riktlinjerna. Dessutom kan de offentliga arbetsförmedlingarna minska 
eventuella spänningar som kan uppstå mellan målet anpassningsförmåga, 
vars målgrupp är anställda inom ett företag, och målet anställbarhet, som är 
inriktat på arbetslösa. 
Ökad jämställdhet mellan kvinnor och män: Av de nationella 
handlingsplanerna för sysselsättning framgår det tydligt t.ex. vad gäller 
Tyskland, Österrike, Frankrike, Portugal, Irland, Förenade kungariket, 
-9-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
Sverige och Danmark att de offentliga arbetsförmedlingarna spelar en viktig 
roll när det gäller att främja jämställdhet på arbetsmarknaden. Detta innebär 
att antalet kvinnor på arbetsmarknaden ökar samt att man främjar en jämnare 
representation av könen inom yrkessektorer som-av tradition har haft en 
snedvriden könsfördelning. Detta innebär också att man hjälper både kvinnor 
och män som vill återvända till arbetslivet efter en frånvaro. Vissa 
medlemsstater strävar efter att involvera kvinnor och män i aktiva åtgärder i 
relation till deras respektive arbetslöshetsnivå. 
De offentliga arbetsförmedlingarna bär också ett stort ansvar när det gäller 
främjande av lika möjligheter i vidare bemärkelse. De spelar en mycket 
viktig roll när det gäller att förbättra funktionshindrades möjligheter att få 
arbete och de spelar ofta en framträdande roll i kampen mot diskriminering 
av människor på grund av ras, etniskt ursprung, ålder osv. 
Även om de offentliga arbetsförmedlingarna har olika arbetsuppgifter och 
organisationsstrukturer spelar de en central roll för genomförandet av 
arbetsmarknadspolitiken och därvid de nationella handlingsplanerna enligt 
den europeiska sysselsättningsstrategin i varje medlemsstat. De offentliga 
arbetsförmedlingarna bidrar till att det sker en snabbare och bättre fördelning 
av arbetskraften. De bidrar till att arbetskraften förblir anställbar både när det 
gäller att anpassa sig till ändrade sysselsättningsstrukturer och att bekämpa 
marginalisering. De bidrar även till en rättvisare spridning av 
arbetstillfällena, tillgång till utbildning och andra sysselsättningsfrämjande 
åtgärder. Dessutom bidrar de till att öka tillgången på arbetskraft vid brist på 
arbetskraft. Utöver att tillgodose de omedelbara behoven på 
arbetsmarknaden bidrar de offentliga arbetsförmedlingarna också till att 
upprätthålla den sociala sammanhållningen. 
3. BEHOVET AV MODERNISERING 
Om de skall vara effektiva måste de offentliga arbetsförmedlingarna anpassa sig till 
en snabbt föränderlig omgivning. I hela Europa genomgår arbetsmarknaden en 
förändring liksom de offentliga myndigheternas förhållande till denna marknad. 
Dessa förändringar förutsätter att de offentliga arbetsförmedlingarna ändrar sin 
institutionella roll, sina arbetsmetoder och sina målsättningar. Samtidigt utsätts de 
offentliga arbetsförmedlingarna i likhet med andra delar av den offentliga sektorn, 
för en allt högre press samtidigt som deras budget krymper. 
3.1 En omvärld i förändring 
Karaktären på kategorin arbetssökande har förändrats då fler högutbildade 
ungdomar kommer in i den europeiska arbetskraften, som totalt sett har blivit 
äldre. Antalet kvinnor som förvärvsarbetar har ökat kraftigt och arbete och 
familjeansvar kan oftare förenas när familjerna blir mindre beroende av en enda 
familjeförsörjare. Andelen arbetstagare som tillhör etniska minoriteter har också 
ökat, vilket sätter sin prägel på arbetsmarknaden. . 
-10-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
Arbetsgivarnas behov förändras också. Behovet av färdigheter förändras när 
ekonomin övergår från att ha varit industribaserad till att vara tjänstebaserad och 
arbetsdifferentieringen ökar på arbetsmarknaden. Då arbetsgivarna ställs inför en 
oavbruten teknisk utvecklingsprocess och behovet av ökad konkurrenskraft, 
söker de mer högutbildade arbetstagare som kan anpassa sig till ett 
arbetsinnehåll som oavbrutet förändras. Anställningsformerna förändras också 
då arbetstiden varierar mer och det krävs mer funktionell rörlighet och nya 
former av tillfälligt arbete uppkommer. Den höga och ihållande arbetslösheten, 
inklusive långtidsarbetslösheten, som har en ojämn demografisk spridning, 
kommer att skapa ytterligare utmaningar. Detta har lett till ett omfattande 
politiskt åtagande att bekämpa arbetslösheten. Allmänheten oroar sig i allt högre 
grad för de grupper som inte ingår i arbetskraften som den traditionellt 
definieras, vilket har lett till åtgärder som syftar till att bredare skikt av 
befolkningen (åter) får kontakt med arbetsmarknaden (personer som erhåller 
handikappförmåner och andra förmåner samt personer som helt har slagits ut 
från arbetsmarknaden). 
Sammanfattning: de föränderliga behoven vad gäller tillgång och efterfrågan 
samt de allt snabbare förändringarna har lett till en mer komplex arbetsmarknad. 
Samtidigt har en effektiv förvaltning av mänskliga resurser blivit en avgörande 
faktor för framgång i en mer konkurrenskraftig marknadsekonomi, medan 
återintegrering av en stor del av arbetskraften har blivit ett stort problem. Dessa 
tendenser utgör tillsammans en ny verklighet på arbetsmarknaden med ett 
kontinuerligt växande behov av olika slag av professionella förmedlingstjänster 
vilket leder till nya arrangemang. Dessa är följande: 
a) Arbetsgivarna använder sig allt mer av korttidsanställningar för att pröva 
arbetstagaren innan denne får en fast anställning. 
b) Inom ramen för omstrukturering har arbetsmarknadens parter under en 
lång tid deltagit i omskolning och andra åtgärder. Under de senaste två 
decennierna har de i många länder ökat sitt arbete på detta område för att 
dels anpassa de arbetstagare som har arbete till nya arbetsuppgifter och 
dels i större utsträckning själva delta i återintegreringen av arbetslösa. 
Detta sker ofta i samarbete med de offentliga arbetsförmedlingarna. 
c) Utbildningssystemet är inte längre lika avskilt från arbetsmarknaden som 
tidigare tack vare att varvad utbildning tillkommit i en del länder 
(lärlingssystem och längre praktikperioder inom ramen för heltidsstudier) 
samt genom att vuxenutbildningen har expanderat kraftigt. Själva 
yrkesutbildningen har blivit en mycket komplex marknad med en mängd 
utbildare och studerande. När även arbetsgivare kommit in på denna 
marknad, har utbildningen också fått en förmedlande funktion. 
d) Mer arbetsmarknadsinformation blir tillgänglig till ett lågt pris genom ny 
informations- öch kommunikationsteknik. 
e) Nya arbetsförmedlare kommer in på marknaden, vilket leder till ett större 
antal och utbud av tjänster. Privata förmedlingar har som kunder 
arbetsgivare som är villiga att betala för deras tjänster. De deltar i urvalet 
-11-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
och rekryteringen av arbetstagare samt omplacerar uppsägningshotade 
arbetstagare. De tillgodoser också arbetstagarnas ökade behov av flexibla 
anställningskontrakt. I vissa av unionens medlemsstater, framförallt i 
Förenade kungariket, Nederländerna, Belgien och Frankrike, har 
tillfälliga arbetsförmedlingar etablerats i hög grad. Flera av dessa har 
utvecklats till stora multinationella företag, vars förmedlingsverksamhet 
har vuxit kraftigt från den ursprungliga verksamheten som endast gick ut 
på att hyra ut tillfälliga arbetstagare på korttidskontrakt. Förutom att de 
ingår avtal med enskilda företag, tillhandahåller de också tjänster som 
grundar sig på ömsesidiga överenskommelser på företags- eller 
sektorsnivå. Även om de kommersiella förmedlingarna i första hand är 
inriktade på betalande arbetsgivare, är det uppenbart att de också är till 
stor hjälp för många arbetssökande. 
I vissa länder har fackföreningar igen börjat med förmedlingsarbete 
särskilt i samband med de arbetslöshetsförsäkringssystem de 
, administrerar (t.ex. i Danmark). 
Dessutom har det i vissa länder etablerats förmedlingar och 
organisationer som stöder de offentliga arbetsmarknadsförmedlingarnas 
verksamhet för olika kategorier av arbetslösa som behöver bättre 
möjligheter att (åter)integreras på arbetsmarknaden. Dessa tjänster 
finansieras helt eller till stor del av staten genom att de offentliga 
arbetsförmedlingarna eller andra institutioner (arbetsministeriet, lokala 
myndigheter, socialtjänst osv.) köper deras tjänster. De kommersiella 
förmedlingarna deltar också ibland och utvecklar parallell verksamhet 
inom det offentliga området. 
På internationell nivå utgör den nya ILO-konventionen nr 181 om 
avgiftsbelagda arbetsförmedlingar, som ersätter konvention nr 96 från 
1949, en rättslig grund för dessa nya tillhandahållare av tjänster. Den nya 
konventionen föreskriver att staterna skall vidta lämpliga förebyggande 
åtgärder mot eventuella missförhållanden på arbetsmarknaden. Även om 
det har etablerats kommersiella förmedlingar på arbetsmarknaden, är det 
på sin plats att påpeka att de inte ens i de medlemsstater där de 
förekommer mest i någon större utsträckning hjälper arbetslösa 
, arbetssökande att hitta arbete, vilket är de offentliga 
arbetsförmedlingarnas huvuduppgift. 
Det är inte endast de offentliga arbetsförmedlingarnas 
marknadsförhållanden som genomgår förändringar. Deras politiska och 
institutionella omgivning förändras också. Den traditionella metoden 
med statlig förvaltning av arbetsmarknaden, som ofta bygger på reglerat 
trepartssamråd, har börjat ge vika för mer decentraliserade och mindre 
restriktiva tillvägagångssätt. I detta sammanhang har de offentliga 
arbetsförmedlingarna ofta haft en mer oberoende ställning méd en viss 
distans till sina tillsynsmyndigheter. De måste nu klara sig i en starkare 
konkurrens och skapa sig en ställning på marknaden genom att ge god 
•12-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
service till sina kunder istället för att erhålla den genom sina officiella 
maktbefogenheter. 
3.2 Utmaningarna med anpassning 
För att de offentliga arbetsförmedlingarna skall uppnå goda resultat måste de 
svara på utmaningarna. Inom vissa områden är utmaningarna uppenbara. De 
offentliga arbetsförmedlingarna måste skaffa sig en ställning inom de sektorer 
på arbetsmarknaden som håller på att utvecklas, stora delar av tjänstesektorn och 
områden där flexibla avtal är vanliga. Eftersom de offentliga 
' arbetsförmedlingarna i hög grad är serviceinrättningar som verkar inom 
informationssektorn, har de också behov av att hålla sig å jour med den nya 
informations- och kommunikationstekniken och att använda den i sitt dagliga 
arbete. 
På andra områden är svaret på utmaningarna inte lika uppenbart. De offentliga 
arbetsförmedlingarna utsätts för krafter som drar dem i olika riktningar. De 
måste hitta en ny jämvikt mellan dessa krafter. Tidigare utarbetade strategier 
måste granskas och anpassas: 
a) Betjäning av arbetssökande och arbetsgivare: De offentliga 
arbetsförmedlingarna måste förena arbetsgivares och arbetssökandes 
önskemål, som ofta skiljer sig åt. Arbetslösa arbetssökande och särskilt de 
mest utsatta grupperna kräver mycket resurser och uppmärksamhet. Det 
har visat sig att ett systematiskt upprättande av individuella 
handlingsplaner är det bästa sättet att bekämpa långtidsarbetslöshet. En 
alltför ensidig fokusering på de arbetssökandes behov kan vara till nackdel 
för servicen till arbetsgivarna. Att bibehålla en jämn balans är svårare i 
den nya konkurrenspräglade situation där arbetsgivare har börjat se de 
offentliga arbetsförmedlingarna som en bland flera potentiella förmedlare 
av lediga platser. Därför bör man ge akt på vilken kvalitet och 
konkurrenskraft som de tjänster som erbjuds arbetsgivarna har och på 
vilka villkor de ges. 
b) Att knyta kontakter med andra serviceorgan: Endast ett begränsat antal 
kommersiella arbetsförmedlingar konkurrerar med de offentliga 
arbetsförmedlingarna. En ansenlig del av dessa sysselsätter sig med andra 
delar av marknaden (t.ex. rekrytering av chefer och nyckelpersoner). En 
fortskridande avmonopolisering av marknaden för förmedlingstjänster 
innebär dock att de offentliga arbetsförmedlingarna måste utveckla sina 
förbindelser med andra förmedlingsorgan på marknaden. På de delar av 
marknaden där de offentliga arbetsförmedlingarna och andra serviceorgan 
existerar sida vid sida finns flera olika alternativ för hur det offentliga 
förmedlingsarbetet kan organiseras. De offentliga arbetsförmedlingarna 
kan dra sig tillbaka från vissa verksamheter, eftersom andra kan göra dem 
bättre. Det kan vara någon form av entreprenad, vilket redan länge har 
varit ett vanligt vad gäller utbildningstjänster, och som nu också börjar 
tillämpas inom rådgivning, vägledning och förmedlingsarbete. Det kan 
emellertid också leda till en mer grundläggande indelning av arbetet. Ett 
exempel är en organisationsstruktur på region- och kommunnivå som 
-13-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-OO (EN) 
ma 
nyligen har upprättats i några länder (bl.a. Danmark, Irland) för att betjäna 
de arbetssökande som är mest utsatta. Inom vissa områden experimenterar 
man också med samriskföretag, vilket är fallet i Nederländerna. Det finns 
emellertid också en konkurrensaspekt genom att de privata förmedlingarna 
sporrar de offentliga arbetsförmedlingarna till bättre prestationer för att 
behålla och utveckla sin marknadsandel, som de behöver om de skall vara 
effektiva vad gäller deras samhälleliga mål. Inom ramen för dessa 
konkurrensbetonade marknadsförhållanden måste de offentliga 
arbetsförmedlingarna också överväga i vilken utsträckning som de själva 
bör införa avgiftsbelagda tjänster för att uppnå en position där de kan 
erbjuda arbetsgivarna omfattande tjänster på samma nivå som sina 
kommersiella konkurrenter. Totalt sett är det uppenbart att de offentliga 
arbetsförmedlingarna för närvarande klarare måste definiera sin roll på 
marknaden och vad de kan tillföra marknaden jämfört med både 
kommersiella och icke-kommersiella serviceorgan. 
Regeringarna är i alla enskilda fall skyldiga att tillämpa de grundläggande 
principerna för rättvis konkurrens på marknaden för arbetsförmedling 
enligt artiklarna 85 och 86 i EU-fördraget. Detta innebär att en offentlig 
arbetsförmedling, när den konkurrerar med andra företag, måste avstå från 
att ingå avtal som hämmar konkurrensen med dessa om de berörda avtalen 
inte hör till dem som undantas i artikel 85.3. Detta betyder också att en 
offentlig arbetsförmedling som har en dominerande ställning på 
marknaden inte skall missbruka sin ställning. 
Den nya situationen innebär också att regeringarna får möjlighet att testa 
hur de offentliga arbetsförmedlingarna i viss mån fungerar på marknadens 
villkor. En sådan undersökning gynnar konkurrensen om 
marknadsandelarna, som uppstår genom liberaliseringen, och till följd av 
konkurrens om att få officiellt tillstånd att tillhandahålla vissa offentliga 
tjänster (specifika program, delar av upprättandet av individuella 
handlingsplaner osv.). Det pågår redan försök i viss utsträckning i 
Förenade kungariket och Nederländerna. 
c) Att skaffa arbete åt arbetssökande samt administration av förmåner: Att 
göra förmånssystemet mer sysselsättningsbefrämjande leder till ett behov 
av närmare band mellan administrationen av arbetslöshetsförmåner och 
förmedlingsarbetet. Systemet med administration av förmåner kan inte 
automatiskt förenas med målet att skaffa människor arbete. 
d) Att förmedla offentlig politik och tillhandahålla tjänster: Även om den 
offentliga arbetsförmedlingens starka ställning allt mer beror på dess 
ställning som serviceföretag på marknaden, förblir den en viktig 
förmedlare av offentlig politik, vilket kan leda till mer administrativa 
uppgifter för de offentliga arbetsförmedlingarna och en ökad byråkrati. En 
återkommande förnyelse av "avtalen" mellan de offentliga 
arbetsförmedlingarna och ministerierna kan användas för att förena 
behovet av att förmedla sysselsättningspolitik och av verksamhetsmässigt 
oberoende. 
-14-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
e) Rätt nivå för delegering: Regionala och lokala offentliga myndigheter 
deltar mer och mer i kampen mot arbetslösheten. De offentliga 
arbetsförmedlingarna behöver ökade befogenheter för att de på ett bra sätt 
skall fungera som samarbetspartner i sysselsättningspolitiken på regional 
och lokal nivå. Men detta måste kunna förenas med argument som starkt 
—- / talar för upprätthållande av ett enhetligt nationellt system (lika behandling, 
förenhetligande av arbetslöshetsförsäkringssystemen och 
stordriftsfördelar). 
f) Att tillhandahålla en nationell tjänst inom ett europeiskt sammanhang: 
De nationella arbetsmarknaderna kommer i allt högre grad att 
administreras ur ett större europeiskt perspektiv. Arbetskraftens 
internationella rörlighet kommer att bli en viktigare faktor under de 
närmaste två decennierna än vad den har varit under de senaste 30 åren. 
De nya generationerna av högutbildade ungdomar kommer att vara mer 
kompetenta och villiga att arbeta i ett annat land och de kommer att finna 
nya möjligheter att göra detta på en arbetsmarknad som kanske blir 
snävare och har brist på aktuell kompetens. För att ha framgång på den 
europeiska arbetsmarknaden, där 90 % av EU:s produktion säljs, kommer 
arbetsgivarna att försöka rekrytera flerspråkiga personer med olika 
kulturell bakgrund och goda språk- och yrkeskunskaper. De offentliga 
arbetsförmedlingarna kommer med stöd av nätverket Eures att spela en 
viktig roll för att underlätta fri rörlighet på arbetsmarknaden. 
3.3 Moderniseringsprocessen 
Moderniseringsprocessen pågår i de flesta medlemsstater. De offentliga 
arbetsförmedlingarna organiseras ofta på ett mer decentraliserat sätt och lokala 
arbetsförmedlingar har fått större handlingsfrihet när det gäller användningen av 
deras resurser på den lokala arbetsmarknaden. De offentliga 
arbetsförmedlingarna har redan decentraliserats i viss utsträckning i Sverige, 
Finland, Danmark och Nederländerna, och utvecklingen går i samma riktning i 
Tyskland, Österrike, Irland, Belgien och Frankrike. Genom den pågående 
regionaliseringen av de offentliga arbetsförmedlingarna i Italien och Spanien 
kommer det att bli möjligt att stödja moderniseringsprocessen. 
De offentliga arbetsförmedlingarnas monopol på förmedlingsarbetet har 
avskaffats i de flesta medlemsstater, och där det ännu förekommer är en 
förändring mot liberalare villkor tydlig (t.ex. i Italien och Spanien). Till följd av 
detta har de flesta offentliga arbetsförmedlingar knutit kontakter med det 
växande antalet privata arbetsförmedlingar. Delvis på grund av detta har man i 
många länder som t.ex. Frankrike, Österrike och Tyskland vidtagit åtgärder för 
att göra servicen mer kundinriktad. 
Därutöver strävar många medlemsstater efter att omorganisera förhållandet 
mellan administrationen av förmåner och förmedlingsverksamheten. I Danmark 
har informationsutbytet mellan arbetsförmedlingarna och arbetslöshetskassorna 
förbättrats. I Frankrike hänvisar de offentliga arbetsförmedlingarna arbetslösa 
arbetssökande till de kontor som handhar utbetalningen av förmåner när de 
registrerar sig första gången. I Nederländerna håller man på att utveckla 
-15-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
enhetliga akter, som innehåller uppgifter om all kontakt man har haft med den 
arbetssökande, och kontor som handhar både upprättande av individuella 
handlingsplaner och förmedlingsarbete. I Förenade kungariket har man infört ett 
nytt bidrag för arbetssökande {Jobseekers' Allowancé) och därmed skapat en ny 
och fastare koppling mellan administrationen av understöd och 
tillhandahållandet av tjänster 
Reformprocessen är emellertid långt ifrån avslutad. Vissa initiativ är ännu i 
inledningsskedet, medan andra framskrider ojämnt utan tillräckliga kopplingar 
mellan de olika frågorna och utan att alla relevanta aktörer medverkar. 
Lösningarna kommer inte nödvändigtvis att vara desamma för alla 
medlemsstater. Reformerna kommer delvis att präglas av de offentliga 
arbetsförmedlingarnas specifika nationella organisation, som har utvecklats var 
för sig och formats av de nationella socioekonomiska systemen. Den utmaning 
som moderniseringen utgör är emellertid densamma överallt, eftersom hela 
Europa står inför samma förändringar. 
4. ETT PROGRAM FÖR SAMORDNADE ÅTGÄRDER FÖR ATT MODERNISERA OCH GE DE 
OFFENTLIGA ARBETSFÖRMEDLINGARNA ÖKADE BEFOGENHETER 
Den nya europeiska sysselsättningspolitiken är ett incitament till att övergå till en 
snabb moderniseringsprocess och till att stärka de offentliga arbetsförmedlingarna. 
Arbetsförmedlingar som finansierats med offentliga medel och/eller obligatoriska 
avgifter är viktiga vid genomförandet av riktlinjerna. I de nationella 
handlingsplanerna sätts de offentliga arbetsförmedlingarna i centrum för de 
nationella systemen för sådana förmedlingstjänster. Det krävs samordnade åtgärder 
av alla parter, vilket inbegriper de offentliga arbetsförmedlingarna samt nationella 
regeringar, lokala och regionala offentliga myndigheter och arbetsmarknadens 
parter. Den europeiska sysselsättningsstrategin ger upphov till ett gemensamt 
intresse på europeisk nivå för ett effektivt leveranssystem samt efterlyser europeiskt 
stöd för nationella insatser. 
4.1 Prioriteringar for samordnade åtgärder 
För att säkerställa att de offentliga arbetsförmedlingarna kan svara på den 
moderna arbetsmarknadens utmaningar och leva upp till målsättningarna i den 
europeiska sysselsättningsstrategin bör följande krav vara uppfyllda: 
De offentliga arbetsförmedlingarna bör a) erhålla tillgång till en väsentlig del av 
de lediga platserna, b) skapa system för upprättande av individuella 
handlingsplaner för alla arbetslösa arbetssökande, c) bidra till ett samordnat 
tillhandahållande av all allmän service för arbetssökande som syftar till att 
återintegrera arbetslösa arbetssökande på arbetsmarknaden och d) utveckla ett 
effektivt samarbete med andra relevanta aktörer på arbetsmarknaden. Dessutom 
finns det behov av ett mer aktivt tillvägagångssätt för att främja såväl den 
yrkesmässiga som den geografiska rörligheten i Europa och på detta sätt öka 
antalet arbetstillfällen och se till att tillgång och efterfrågan på arbete bättre 
svarar mot varandra. 
-16-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
* Verka för tillgång till lediga platser 
De offentliga arbetsförmedlingarna bör sträva efter att få tillgång till en avsevärd 
del av de lediga platserna för att ha någon möjlighet att bekämpa arbetslösheten. 
Det är endast då de med hjälp av olika slag av förmedlingsarbete och genom att 
hjälpa till i arbetssökandet kan upprätta en förbindelse till marknaden och 
erbjuda arbete till utsatta grupper som är eller riskerar att bli långtidsarbetslösa. 
För att de offentliga arbetsförmedlingarna skall kunna erhålla en sådan 
marknadsandel krävs det att de skapar goda relationer till arbetsgivarna och att 
dessa relationer grundar sig på förtroende för att arbetsförmedlingarna ger 
professionell service. 
Arbetsförmedlingarna måste därför sträva efter- att bli serviceföretag. Detta 
kommer att inbegripa ett omfattande handlingsprogram inklusive bättre 
fastställande av arbetsgivarnas behov, utvidgning och uppdatering av 
servicepaket, utveckling av särskilda "kontor" för företag och sektorer samt 
åtgärder i syfte att förbättra den allmänna bilden av de offentliga 
arbetsförmedlingarna. Ett affärsinriktat tillvägagångssätt som detta förutsätter 
också en översyn av den interna administrationen och användning av 
kvalitetssäkringsförfaranden. 
Därutöver bör man utnyttja ny informations- och kommunikationsteknik för att 
bygga upp mångsidiga och lättillgängliga självbetjäningssystem. I samband med 
dessa direkta tjänster för arbetsgivare och arbetssökande skall det vara lätt att få 
mer personlig hjälp. 
* Ett systematiskt upprättande av individuella handlingsplaner 
I riktlinjerna betonas förebyggande åtgärder mot ungdoms- och 
långtidsarbetslöshet. Särskilt hänvisningen till att tidigt fastställa individuella 
behov och åtagandet att inom högst sex respektive tolv månader erbjuda arbete 
ökar pressen på de offentliga arbetsförmedlingarna att systematiskt upprätta 
individuella handlingsplaner för arbetslösa. Detta innebär en ingående analys av 
de individuella behoven och aktiv uppföljning av den arbetslösa arbetssökanden 
så länge denne är inskriven i registret. Denna lösning, som grundar sig på 
regelbundna samtal, har visat sig vara ett framgångsrikt sätt att förhindra att 
människor blir långtidsarbetslösa. De mest svårplacerade arbetssökandena 
kräver skräddarsydda individuella handlingsplaner. 
Detta och ytterligare utveckling av individorienterad service tenderar att tära 
kraftigt på tillgängliga resurser och ökar därför behovet av att utnyttja 
personalen och de ekonomiska resurserna effektivare. 
* Ett samordnat tillhandahållande av all service till arbetssökande 
En förbättrad anställbarhet kräver nära samarbete och samordning av all allmän 
service till enskilda arbetssökande som t.ex. inkomstersättning, information, 
rådgivning och förmedlingsarbete samt insättande av särskilda 
anpassningsåtgärder såsom möjlighet att skaffa sig en ny yrkesutbildning. De 
offentliga arbetsförmedlingarna bör delta fullt ut i detta samordnade 
-17-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00(EN) 
ma 
tillhandahållande av allmänna arbetsmarknadstjänster. Detta innebär inte att de 
offentliga arbetsförmedlingarna såsom en klart avgränsad organisation bör 
ansvara för allting och tillhandahålla alla tjänster. De offentliga 
arbetsförmedlingarna har emellertid en god utgångspunkt och är väl utrustade 
för att hjälpa till att koppla samman de olika delarna i systemet av tjänster för 
arbetssökande. 
I medlemsstater med låg integrering av arbetsförmedlingstjänster kan ett sådant 
samordnat tillhandahållande av alla allmänna arbetsmarknadstjänster kräva en 
omformning av de nuvarande förfarandena för upprättande av individuella 
handlingsplaner. Inrättandet av kontor på lokal nivå för all allmän service är en 
viktig fråga i detta hänseende. Även i medlemsstater där den institutionella 
integreringen är mer utvecklad måste man lösa problem i samband med en ökad 
samordning mellan till exempel de offentliga arbetsförmedlingarna och de 
kommunala myndigheter som ansvarar för socialbidragssystemet. 
* Samverkan mellan de offentliga arbetsförmedlingarna och andra 
berörda aktörer 
De offentliga arbetsförmedlingarna bör se över sina kontakter med övriga 
aktörer på arbetsmarknaden och utnyttja eventuell synergi. Detta medför 
följande: 
a) Upprättande av nätverk med regionala och lokala myndigheter som har 
engagerat sig mer i sysselsättningspolitiken av sociala och ekonomiska 
orsaker och som ansvarar för viktiga politiska styrmedel 
(socialbidragssystem, utbildning, sociala trygghetssystem osv.). Ett 
framgångsrikt samarbete kan kräva högre beslutskompetens hos de 
offentliga arbetsförmedlingarna pä lokal nivå. 
b) Samarbete med arbetsmarknadens parter som allt mer utvecklar nya och 
varierande sysselsättningspolitiska åtgärder på tvåpartsbasis inom 
specifika sektorer och branscher. 
c) Samarbete med yrkesutbildningsinstitutioner. Deras antal har ökat 
kraftigt i takt med att utbildning blir allt viktigare och de blir mer direkt 
involverade i förmedlingsförfarandet och med alla aktörer som 
medverkar i det. 
d) Bättre samordning med institutioner som strävar efter att integrera och 
återintegrera arbetslösa som inte är registrerade som arbetslösa. 
e) Upprättande av goda relationer med den expanderande sektorn av privata 
arbetsförmedlingar. Därutöver kan samarbete med 
självhjälpsinstitutioner för arbetslösa förbättra tillhandahållandet av 
tjänster. 
* Underlättande av den internationella rörligheten på arbetsmarknaden 
med hjälp av de offentliga arbetsförmedlingarna 
•18-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
Både införandet av den ekonomiska och monetära unionen och utarbetandet av 
en samordnad europeisk sysselsättningsstrategi ökar behovet av att minska 
hindren för arbetstagarnas fria rörlighet. En smidigare geografisk rörlighet 
kommer att underlätta anpassningen av arbetsmarknaden och av ekonomin. 
Nätverket Eures, som upprättades 1993 av de offentliga arbetsförmedlingarna 
och Europeiska kommissionen och som också inbegriper arbetsmarknadens 
parter och lokala aktörer i ett antal gränsöverskridande strukturer, är ett idealiskt 
verktyg för att underlätta och främja rörligheten. För att optimera sin potential 
behöver Eures få en fastare förankring inom de olika nationella offentliga 
arbetsförmedlingarna och kunna förbättra kvaliteten på sin service till 
arbetsgivare, arbetstagare och arbetssökande. 
4.2 Nödvändiga åtgärder 
De offentliga arbetsförmedlingarna, regeringarna, arbetsmarknadens parter och 
Europeiska unionen måste tillsammans sträva efter att framgångsrikt genomföra 
de ovannämnda prioriteringarna. 
* De offentliga arbetsförmedlingarna 
De offentliga arbetsförmedlingarna bör vara strategiska och ledande aktörer i det 
här skedet. De måste erbjuda professionell service för arbetsgivare. De måste 
utarbeta effektiva metoder och förfaranden för att betjäna många arbetslösa 
arbetssökande. De är tvungna att knyta nya kontakter med andra aktörer på 
arbetsmarknaden, såsom privata arbetsförmedlingar, lokala och regionala 
myndigheter och arbetslöshetskassor. 
De offentliga arbetsförmedlingarna bör till fullo utnyttja de möjligheter som 
erbjuds genom det europeiska samarbetet. Genom att man utbyter erfarenheter 
om de bästa lösningarna kan en bredare europeisk grundval av erfarenheter 
skapas, ett nätverk av ömsesidigt stöd upprättas och gemensamma projekt 
inledas, vilket kan bidra till att påskynda den pågående moderniseringsprocessen 
och styra den i rätt inriktning. Ett tänkbart exempel är att utarbeta 
självbetjäningssystem där modern informations- och kommunikationsteknik 
utnyttjas. Det kan vara till stor fördel att dela på forsknings- och 
utvecklingskostnader, särskilt i fall där systemen i allt högre grad måste 
utvecklas så att de blir tillgängliga i hela Europa. Ett annat exempel är 
utarbetandet av vissa gemensamma standarder, såsom standarder för kvaliteten 
på tjänsterna. 
De offentliga sitt förmedlingsarbete bör gå in för en fullständig integrering av 
Eures i sina tjänster och på så sätt införa en större europeisk dimension i sin 
information, rådgivning och arbetsförmedling för arbetssökande och 
arbetsgivare. 
* Medlemsstaterna 
Inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin bör medlemsstaterna ge 
sitt helhjärtade stöd till moderniseringen av de offentliga arbetsförmedlingarna 
och främja utvecklandet av de offentliga arbetsförmedlingarna. Detta stöd är 
-19-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
produktivt och kostnadseffektivt både i socialt och i ekonomiskt hänseende, om 
den är väl placerad. ' 
Totalt sett är priset för omstrukturering för att de offentliga 
arbetsförmedlingarna skall få tillräckliga resurser, särskilt vad gäller 
personalens storlek och dess kompetens, en nödvändig förutsättning för 
framgång. De ambitiösa målsättningarna i sysselsättningsriktlinjerna ökar 
behovet av att se över resurserna. 
Regeringarna bör även sträva efter att skapa en lämplig institutionell miljö för de 
offentliga arbetsförmedlingarna. Detta innebär särskilt skapande av den rätta 
balansen mellan central politisk styrning och tillräcklig självbestämmanderätt 
avseende verksamheten. Avtal på ett eller flera år, som redan tillämpas i flera 
medlemsstater, kan bidra till detta. Därutöver behövs i viss utsträckning en 
decentraliserad förvaltning för att de offentliga arbetsförmedlingarna skall kunna 
anpassa sig till de olika behov som den lokala och regionala arbetsmarknaden 
har. Etableringen av förmedlingar på en mer liberaliserad marknad för 
arbetsförmedling kan utnyttjas på lämpligt sätt för att erhålla högre effektivitet 
och bättre tillgång till offentliga tjänster. Slutligen bör medlemsstaterna upprätta 
en tydlig ansvarsfördelning och ansvarsskyldighet mellan alla medverkande 
aktörer som tillhandahåller aktiva och passiva arbetsmarknadstjänster. 
Dessutom skulle regeringarna kunna skapa och upprätthålla en lämplig nivå och 
struktur på utbildningsmöjligheter, yrkeserfarenhet samt andra sätt för 
marknadsanpassning. De offentliga arbetsförmedlingarna kan endast uppfylla 
sin funktion på marknaden på ett tillfredsställande sätt om dessa möjligheter kan 
ges för att skapa nya möjligheter för arbetslösa arbetssökande som inte får 
tillräckligt med hjälp bara genom att erbjudas information, rådgivning, 
vägledning och arbetsförmedling. 
Kommissionen uppmanar medlemsstaterna att vid genomförandet av 
medlemsstaternas handlingsplaner förbereda de offentliga arbetsförmedlingarna 
för deras viktiga roll vid genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna. Åtgärder 
i syfte att modernisera de offentliga arbetsförmedlingarna och stärka deras roll 
som tillhandahållare av allmän service bör ingå. 
* Arbetsmarknadens parter 
Både målet att anpassa de anställda till, de ekonomiska och tekniska 
förändringarna och att upprätthålla arbetslösas anställbarhet kräver en 
gemensam ansträngning av de offentliga myndigheterna och arbetsmarknadens 
parter. Arbetsmarknadens parter har under ett antal år och i olika hög grad 
medverkat i förvaltningen av de offentliga arbetsförmedlingarna i de flesta 
medlemsstater. I syssélsättningsriktlinjerna uppmanas arbetsmarknadens parter 
att vid sidan av den roll som arbetsmarknadens parter spelar vid förbättringen av 
företagens och deras arbetstagares anpassningsförmåga bidra till 
sysselsättningspolitiken genom att på ett tidigt stadium ingå avtal som ökar de 
arbetslösa arbetssökandenas möjligheter att hitta arbete. I många fall kommer 
detta att leda till ett praktiskt samarbete med de offentliga arbetsförmedlingarna. 
-20-
05-1998-00140-04-00-SV-TRA-00 (EN) 
ma 
* Europeiska unionen 
Inom ramen för sysselsättningsstrategin kommer kommissionen att använda alla 
tillgängliga medel för att stödja den ovan beskrivna processen. 
Kommissionen stöder samarbetet mellan de europeiska offentliga 
arbetsförmedlingarna för att underlätta utbytet av information och av de bästa 
lösningarna i verksamhetsfrågor av allmänt intresse och för att utveckla 
gemensam verksamhet på EU-nivå. Ett sådant samarbete inleddes 1997 och 
innebär förutom ett arbetsprogram att de offentliga arbetsförmedlingarnas chefer 
sammanträder vartannat år. Tillfälliga arbetsgrupper som består av experter från 
de offentliga arbetsförmedlingarna har redan inrättats. De skall genomföra 
arbetsprogrammet med kommissionens stöd. 
Den viktigaste gemensamma nuvarande åtgärden som omfattar 
medlemsstaternas alla offentliga arbetsförmedlingar samt Norges och Islands 
arbetsförmedlingar är för närvarande nätverket Eures. På kommissionsnivå har 
ansvaret för Eures nyligen flyttats över till det direktorat som ansvarar för 
sysselsättningspolitiken, vilket visar viljan att i större utsträckning dra nytta av 
Eures bidrag till sysselsättningsstrategin. Eures förblir ett mycket viktigt 
verktyg, som ger de europeiska arbetstagarna möjlighet att utnyttja sin rätt till 
rörlighet och arbetsgivarna bättre möjligheter att få arbetskraft från hela Europa. 
Det kan också bidra till att den europeiska arbetsmarknaden börjar fungera 
bättre. Utöver behovet av att erhålla tillräckliga möjligheter att kunna anpassa 
sig till marknaden (t.ex. utbildning) kan en större geografisk rörlighet bland 
arbetstagarna bidra till att minska kunskapsklyftan i gemenskapen, förbättra 
arbetstagarnas anställbarhet och underlätta en närmare integrering av 
arbetsmarknaderna. 
Kommissionen kommer att stödja forskning för att främja ökad kunskap om och 
en bättre förståelse för de offentliga arbetsförmedlingarnas krav. Kommissionen 
kommer att sprida resultatet av detta arbete. Rådets beslut av den 23 februari 
19984 om gemenskapsverksamhet för analys, forskning och samarbete på 
sysselsättnings- och arbetsmarknadsområdet erbjuder nya möjligheter. 
Dessutom kommer kommissionen att undersöka möjligheten att stödja 
pilotprojekt som finansieras genom budgetposten för stimulansåtgärder inom 
sysselsättningsområdet. 
De offentliga arbetsförmedlingarna har alltid varit en viktig mekanism för att 
genomföra program som får stöd av Europeiska socialfonden antingen direkt 
eller genom andra institutioner. Förbättrade arbetsförmedlingstjänster nämns 
bland fondens regionala mål. I 'kommissionens initiativ till regionala 
sysselsättningspakter uppmanas dessutom relevanta regionala och lokala parter, 
inklusive de offentliga arbetsförmedlingarna att aktivt delta i skapandet av 
arbetstillfällen. 
EGTL 26, 4.3.1998, s. 63. 
-21-
Den aktuella ändringen av förordningen om Europeiska socialfonden gör det möjligt 
att använda resurserna mer effektivt till samfinansiering av medlemsstaternas 
program för uppfyllande av målen för sysselsättningsstrategin. Utvecklingen av 
strukturer och system för genomförande av denna politik finns med bland de åtgärder 
som är berättigade till ekonomiskt stöd från fonden, dvs. modernare och effektivare 
arbetsförmedlingar. 
Kommissionens uppgift inom den sociala dialogen kommer att vara att tillsammans 
med arbetsmarknadens parter undersöka områden där det redan finns partnerskap 
med de offentliga arbetsförmedlingarna på företags-, bransch- och sektorsnivå och 
där det finns möjligheter till ytterligare initiativ. 
Mot bakgrund av den centrala roll som de offentliga arbetsförmedlingarna har spelat 
inom sysselsättningsstrategin och mer allmänt på arbetsmarknaden, kommer 
kommissionen att uppmärksamma de offentliga arbetsförmedlingarna vid 
utvecklandet av partnerskap med central- och östeuropeiska och andra 
ansökarländer. Man kommer att stödja de offentliga arbetsförmedlingarnas initiativ 
som är inriktade på att stärka deras roll både som tillhandahållare av service på 
arbetsmarknaden och som instrument för genomförande av sysselsättningspolitiken. 
zx-
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 641 slutlig 
DOKUMENT 
SV 04 01 13 05 
Katalognummer : CB-CO-98-634-SV-C 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
Z3