Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 1258/1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

I artikel 7.4 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken [1] föreskrivs att det inte är möjligt att vägra finansiering av de utgifter som avses i artikel 2 i den förordningen och som har gjorts mer än tjugofyra månader innan kommissionen skriftligen har meddelat de berörda medlemsstaterna om resultatet av kontrollerna. När det gäller utgifter för åtgärder som avses i förordningens artikel 3 kan vägran att finansiera inte gälla sådana utgifter för vilka den slutliga betalningen verkställdes mer än tjugofyra månader före datumet för kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av kontrollerna.

[1] EGT L 160, 26.6.1999, s. 103.

Denna förordning är en omarbetning av rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken [2], i vilken principen om de tjugofyra månaderna införts genom rådets förordning (EG) nr 1287/95 av den 22 maj 1995 [3].

[2] EGT L 94, 28.4.1970, s. 13.

[3] EGT L 125, 8.6.1995, s. 1.

Principen att man inom ramen för granskning och godkännande av räkenskaperna inte kan korrigera finansiering som gjorts före en viss period före anmälan av kontrollresultaten (med undantag för finansiella konsekvenser av oegentligheter i enlighet med artikel 8.2 i förordning (EG) nr 1258/1999 och statliga stöd eller överträdelser för vilka de förfaranden som avses i artiklarna 88 och 226 i fördraget har inletts) har sitt ursprung i den rapport som lades fram den 25 januari 1993 av den arbetsgrupp om granskning och godkännande av EUGFJ:s garantisektions räkenskaper som upprättats av kommissionen (Belle-rapporten).

I den rapporten fastställdes att kommissionen till följd av sina kontroller endast bör kräva finansiella korrigeringar för ett begränsat antal budgetår, och det föreslogs att begränsa korrigeringsmöjligheten till högst två budgetår, dvs. de båda sista avslutade budgetåren före anmälan. Det betonades också att detta skulle medföra betydande fördelar i fråga om rättslig och ekonomisk säkerhet, jämfört med den nuvarande situationen, där kommissionens kontroller till följd av spelet med avskilda utgifter och reserver efter flera år kan leda till korrigeringar som omfattar ett stort antal budgetår.

I sitt förslag till rådets förordning [4] om ändring av förordning (EEG) nr 729/70, genom vilken reformen av granskning och godkännande av räkenskaper infördes, hade Europeiska kommissionen föreslagit att man skulle avstå från att utföra korrigeringar av utgifter som verkställts före de två sista budgetåren innan anmälan, vilket maximalt skulle innebära en period på 36 månader. Men rådet beslutade att i denna fråga avvika en smula från rekommendationerna i Belle-rapporten, och att begränsa perioden som kan omfattas av korrigering till tjugofyra månader före anmälan, i stället för två budgetår.

[4] EGT C 284, 12.10.1994, s. 5.

Sedan dess har Europaparlamentet i sin rapport om ansvarsfrihet för 1999 års budget uppmanat kommissionen att förlänga korrigeringsperioden under vilken krav på återbetalning kan resas från nuvarande 24 månader till 36 månader.

Utgående från de erfarenheter som gjorts får man, även om principen att begränsa retroaktiva korrigeringar tidsmässigt bibehålls som del av 1995 års reform, inte glömma bort att tillämpningen av denna tidsbegränsning medför problem när det gäller att skydda Europeiska unionens ekonomiska intressen, eftersom kommissionen därigenom hamnar i den otillfredsställande situationen att den inte kan kräva tillbaka medel som givits ut på inkorrekt sätt, vilket medför ekonomiska konsekvenser för gemenskapsbudgeten.

Det är därför legitimt att sträva efter att denna begränsning tillämpas på ett sätt som bättre tar hänsyn till Europeiska unionens ekonomiska intressen. Detta skulle kunna uppnås på två sätt. Dels skulle man i större utsträckning kunna genomföra förebyggande kontroller så snart en ny stödordning införts eller en gällande stödordning ändrats i större omfattning, för att på så sätt kunna upptäcka eventuella brister, om möjligt redan innan de första utgifterna verkställs. Kommissionen försöker redan tillämpa denna metod, men den är starkt beroende av de personalresurser som avdelningarna för granskning och godkännande förfogar över. Dels skulle man, i enlighet med detta förslag till förordning, kunna förlänga referensperioden och därigenom minska de inkorrekta utgifter som nu i praktiken belastar gemenskapens budget.

Därför föreslås det att utvidga den maximala perioden mellan det tidigaste datumet för tillämpning av den finansiella korrigeringen och datumet för anmälan av kontrollresultaten till den berörda medlemsstaten i enlighet med artikel 7.4 andra stycket i förordning (EG) nr 1258/1999 till 36 månader.

2002/0125(CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 1258/1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [5],

[5] EGT C ..., ..., s. ...

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [6],

[6] EGT C ..., ..., s. ...

med beaktande av revisionsrättens yttrande [7],

[7] EGT C ..., ..., s. ...

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [8], och

[8] EGT C ..., ..., s. ...

av följande skäl:

(1) I artikel 7.4 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken [9] föreskrivs att vägran av finansiering inte kan omfatta de utgifter som avses i artikel 2 i den förordningen och som har verkställts mer än tjugofyra månader innan kommissionen skriftligen meddelat de berörda medlemsstaterna om resultatet av kontrollerna i enlighet med artikel 7.4 andra stycket. När det gäller utgifter för åtgärder som avses förordningens artikel 3 kan vägran att finansiera inte gälla sådana utgifter för vilka den slutliga betalningen verkställdes mer än tjugofyra månader innan kommissionens skriftliga meddelande till den berörda medlemsstaten om resultaten av kontrollerna.

[9] EGT L 160, 26.6.1999, s. 103.

(2) Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts tycks det lämpligt att förlänga denna tjugofyramånadersperiod till trettiosex månader för att garantera ett bättre skydd av gemenskapens ekonomiska intressen.

(3) Förordning (EG) nr 1258/1999 bör därför ändras.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I artikel 7.4 femte stycket, a och b, i förordning (EG) nr 1258/1999 skall "tjugofyra månader" ersättas med "trettiosex månader".

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den är tillämplig på utgifter för vilka kommissionens skriftliga anmälan till den berörda medlemsstaten av kontrollresultaten gjorts efter det att denna förordning trätt i kraft, med undantag för utgifter som gjorts tidigare än tjugofyra månader innan denna förordning trädde i kraft.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

>Plats för tabell>