Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "PRISM 2001"

(2002/C 80/01)

Den 12 juli 2001 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett tilläggsyttrande om PRISM 2001.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som förberett ärendet, antog sitt yttrande den 17 december 2001. Föredragande var Ulla Sirkeinen.

Vid sin 387:e plenarsession den 16-17 januari 2002 (sammanträdet den 16 januari 2002) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 91 röster för och 1 nedlagd röst.

1. Allmänna kommentarer

1.1. EU:s observationsgrupp för inre marknaden (OIM) har som ett huvudinslag i sitt arbete valt att lyfta fram frivilliga insatser och initiativ på inre marknaden. För att informera och motivera andra har OIM sammanställt en förteckning över de metoder som fungerar bäst i databasen PRISM (Progress Report of Initiatives in the Single Market).

1.2. Rösterna för att EU skall föras närmare medborgarna blir allt starkare. Här har PRISM en roll att spela. PRISM kan bidra till att sprida budskapet att EU är mycket mer än bara olika bestämmelser från Bryssel.

1.3. PRISM utgör en integrerad del i det samlade arbetsprogrammet för OIM. Arbetet fokuserar för närvarande på tre frågor: euron, utvidgningen och elektronisk handel. Företagsamhet bör läggas till som en fjärde och övergripande fråga.

1.3.1. Den 1 januari 2002 upphör 12 nationella valutor att existera och med dem även mycket av de synliga gränserna inom Europa. Inre marknaden går därmed in i en ny fas då den blir konkret verklighet för medborgare och företag inom EU. Genom att det blir betydligt lättare att jämföra priser och genomföra handelstransaktioner över medlemsstatsgränserna förväntas en intensifiering av handeln och generellt ett ökat utnyttjande av de fyra friheterna. Detta ger i sin tur upphov till nya krav på information om inre marknaden och därmed sammanhängande mekanismer för problemlösning.

1.3.2. Den planerade utvidgningen av EU kommer att förändra situationen ännu mer, inte bara genom att inre marknaden utökas med tiotals miljoner människor, utan även genom tillkomsten av en mängd olika kulturer vad gäller lagstiftning, produktion, handel och beteende. Även detta ökar behovet av mer och bättre information och problemlösningsmekanismer.

1.3.3. Utvecklingen och ökningen av elektronisk handel är fortfarande i stor utsträckning beroende av åtgärder på områdena reglering, utbildning och information. I framtiden, och inom en ganska snar sådan, kommer elektronisk handel att utgöra en enorm potential för att ytterligare minska hindren på inre marknaden.

1.3.4. Företagsamheten - i ordets vidare bemärkelse, som en initiativanda på alla nivåer - måste stärkas i Europa, så att inre marknaden kan utnyttjas optimalt för att såväl gynna konsumenterna som stärka vår konkurrenskraft i syfte att främja välstånd och höja livskvaliteten för samtliga medborgare i enlighet med principen om en hållbar utveckling.

1.4. Inom OIM:s arbete är följande tre trender dominerande: förenkling, säkerhet och samordningsvinster. Samhällslivet, återspeglat i gemensamma europeiska värderingar, utgör en fjärde och övergripande trend.

1.4.1. I linje med förenklingstrenden vidareutvecklades ett yttrande (inklusive en uppförandekodex) från oktober 2000(1) till ett yttrande(2) som antogs av kommittén i november 2001. Ett meddelande om olika utvecklingstendenser på detta område lades fram av kommissionen vid Europeiska rådets möte i Laeken i december 2001.

1.4.2. Samordningsaspekten innebär ökad tonvikt på nedifrån-och-upp-perspektiv, samarbete mellan olika nivåer och det organiserade civila samhällets medverkan. Arbetet med själv- eller samreglering har fortsatt och får alltmer stöd, vilket beskrivs mer ingående i punkt 3.3 och 3.4.

1.4.3. Vad gäller säkerhet har insatser gjorts på områdena bedrägeribekämpning och livsmedelssäkerhet. Ökad vikt har lagts vid kontroll på EU-nivå för att undvika en åternationalisering inom vissa politikområden. Under tiden har säkerhetsfrågan antagit en ny dimension efter att de tragiska händelserna den 11 september satte frågan om hur vi skall kunna skydda oss mot terroristattacker i fokus för vår uppmärksamhet och våra insatser.

1.4.4. Att effektivt kunna skydda medborgarna mot attacker är naturligtvis av största vikt. Insatser för säkerheten bör dock ligga i linje med centrala värden i våra samhällen och gemensamma EU-principer. Vi måste hitta en balans mellan säkerhetsåtgärder och grundläggande rättigheter vad gäller frihet och skydd av privatlivet samt medborgarnas fria rörlighet.

1.5. Syftet med detta yttrande är att uppdatera informationen om PRISM och framföra synpunkter på hur databasen skulle kunna vidareutvecklas. Yttrandet innehåller även en del påpekanden som förtjänar både uppmärksamhet och lämpliga åtgärder. Dessa påpekanden härrör från PRISM-resultaten, studiebesök hos nationella samordningscentrum för inre marknaden samt hearingar anordnade av OIM.

2. Databasen PRISM

2.1. I databasen PRISM finns information om initiativ för inre marknaden samlad under följande fyra rubriker:

A) Information och stöd

B) Problemlösning

C) Partnerskap

D) Överenskommelser och uppförandekodexar

2.2. Initiativen i PRISM är frivilliga och inte omedelbart vinstgivande. Kommersiella initiativ har inte tagits med och inte heller initiativ som företräder branschintressen eller lokala intressen, såvida de inte ger ett specifikt mervärde. Förutom initiativ rörande inre marknaden för de 15 medlemsstaterna har även sådana initiativ som rör de övriga tre länderna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och de länder som ansökt om medlemskap i EU tagits med.

2.3. Vid val av de olika initiativen har man beaktat följande kriterier:

- Belysande egenskaper (originalitet, nytänkande).

- Kostnads- och nyttofördelar.

- Effekter (direkta effekter för deltagarna, potentiella effekter för utomstående).

- Framtidsutsikter (varaktighet, möjliga samordningsvinster).

2.4. I december 2001 omfattade PRISM 106 olika initiativ medan 21 var under slutligt utarbetande. Initiativen var förhållandevis jämnt fördelade mellan de fyra olika rubrikerna, med undantag för en viss koncentration till rubrikerna C (partnerskap) och D (överenskommelser och uppförandekodexar). Antalet nya initiativ har minskat något det senaste halvåret, till stor del på grund av att man har tillämpat ovan nämnda restriktioner och kriterier.

2.5. Initiativen kan delas upp i "positiva" och "negativa" initiativ. De positiva främjar på ett konstruktivt sätt information, innovation och samarbete. Sådana initiativ återfinns framför allt under kategorierna A, C och D. Initiativ som tar upp problem och möjliga lösningar på dessa kan kallas "negativa", och återfinns under kategori B, men i viss utsträckning även under D. Det bör påpekas att majoriteten av initiativen under kategori A, och till stor del även initiativen under C, många gånger har initierats och ännu oftare finansierats av kommissionen. Antalet initiativ som rör uppförandekodexar och annan själv- eller samreglering har ökat i snabb takt.

2.6. Då PRISM:s hemsida gjordes tillgänglig för allmänheten väckte den stort intresse med 3250 besökare under januari 2001. Direkt efteråt föll antalet besökare kraftigt. Antalet har dock sedan dess ökat stadigt till ungefär 1000 besökare per månad och ökar fortfarande.

2.7. Mot bakgrund av dessa uppgifter kommer nu PRISM att utvecklas ytterligare för att utnyttjas till sin fulla kapacitet. Man kommer att bredda databasens innehåll genom att använda tillgängliga kanaler till olika organisationer i det civila samhället. Länkar till andra databaser och tjänster på inre marknaden kommer att utarbetas. Särskilt viktig är den förbindelse med nätverket SOLVIT som kommissionen kommer att starta (se punkterna 3.7.3-3.7.6). Vidare kommer man att undersöka möjligheterna till bättre marknadsföring av och tillgång till databasen, bl.a. genom att förenkla hemsideadressen.

2.8. Den inre marknaden omfattar samtliga 18 EES-länder, och organisationer från Norge, Island och Liechtenstein deltar i fler än 30 % av initiativen i PRISM. I december 2001 organiserade Observationsgruppen för inre marknaden en hearing i Oslo med organisationer i näringsliv och samhälle i Efta-länderna samt med representanter för Eftas rådgivande kommitté. Vid detta tillfälle presenterades PRISM, och man konstaterade att databasen skulle kunna bli till stor hjälp för Efta vid genomförandet av den inre marknaden.

2.9. Utvidgningen är en viktig utmaning för såväl hela unionen som för ESK. Observationsgruppen för inre marknaden kommer för sin del att hjälpa kandidatländerna att anpassa sig till inre marknaden så gott det går. För enskilda personer och organisationer i kandidatländerna kan PRISM fungera som ett viktigt redskap för att delta fullt ut på inre marknaden. Genom databasen är det möjligt att förmedla viktig information och andra idéer. Framför allt kan PRISM fungera som en inkörsport för att upprätta kontakter och nätverk med organisationer i medlemsstaterna. Redan i dag deltar organisationer i kandidatländerna i några initiativ inom ramen för PRISM. Databasen måste utvecklas och marknadsföras med särskild hänsyn till behoven i samband med utvidgningen.

3. Områden som kräver mer arbete och fler initiativ

3.1. Vid OIM:s sammanträden och hearingar är det vissa problemområden inom inre marknaden som upprepade gånger har uppmärksammats av personer från olika håll:

- Fri rörlighet för personer, framför allt problem med ömsesidiga erkännanden av utbildningsbevis eller kvalifikationer.

- Själv- eller samreglering.

- Tjänster, framför allt de som rör försäkring och byggnation.

- Utvidgningen - problem med tillträde till marknaden, behov av förbättrad information samt problemlösningskapacitet i kandidatländerna på ett tidigt stadium.

- En allmän medvetenhet om organ för problemlösning och deras verksamhet.

3.2. Kommittén har i ett tidigare yttrande(3) tagit upp problemet med ömsesidiga erkännanden av utbildningsbevis. Frågan är nu än mer aktuell med tanke på utvidgningen och den potentiella förflyttning av arbetskraft som kan komma att ske från kandidatländerna. Av den anledningen är problemet med ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis nu alltmer överhängande. Vidare håller kommissionen på att lägga fram nya arbeten och initiativ på området. Med tanke på utvecklingen vore det lämpligt att kommittén utarbetade ett djupgående yttrande på eget initiativ.

3.3. Samreglering har diskuterats inom EU den senaste tiden. I Europaparlamentet har samreglering som ett komplement till lagstiftning, eller som något att föredra framför lagstiftning, fått stöd. Samregleringen utgör en viktig del i diskussionen om EU:s styrelseformer.

3.4. I maj 2001 anordnade kommittén ett symposium om Samreglering på inre marknaden - de socioekonomiska aktörernas roll. Utgångspunkten för symposiet var att placera denna diskussion inom den bredare ramen för styrelseformer. Den ökade kritiken mot "klassiska" bestämmelser har skapat ett behov av förenkling samt en önskan om att de socioekonomiska aktörerna skall bli mer delaktiga.

3.4.1. I ESK:s yttrande om förenkling(4) grupperade man diskussionsfrågorna under fem olika rubriker:

- Bestämmelser och tekniska normer.

- Det europeiska finansområdet.

- Avtal mellan sociala aktörer.

- Konsumentskydd.

- Miljösektorn.

3.4.2. Föredragen och diskussionerna vid symposiet utmynnade i följande slutsatser:

3.4.2.1. De normer för samreglering som växer fram på inre marknaden skiljer sig fortfarande åt i stor utsträckning. På vissa områden (fastställande av normer, sociala frågor) är samregleringen redan väl genomtänkt och strukturerad och har prövats på EU-nivå. På andra områden (konsumentfrågor, miljö, finansiella frågor) befinner sig utarbetandet av normerna fortfarande på ett mycket tidigt stadium, planlöst och decentraliserat, trots att utvecklingspotentialen är stor. Det krävs mycket arbete för att utveckla samregleringen på dessa områden.

3.4.2.2. I allmänhet innebär normerna för samreglering fördelar som förenklade bestämmelser, avlastning av det rättsliga maskineriet och snabbare anpassning till förändringar, samtidigt som de uppmuntrar samhällets ekonomiska och civila aktörer att gemensamt ta ansvar, vilket stärker grunden för det europeiska projektet. För att normerna för samreglering skall få genomslagskraft krävs det att det finns handlingsmarginaler för näringslivet och det organiserade civila samhället samt partnerskap med myndigheter, representativa aktörer, överskådliga förfaranden, en effektiv tillämpning och noggrann kontroll av deras tillämpning och uppföljning, även från myndigheternas sida.

3.4.2.3. Samreglering kan inte utgöra en universallösning för att engagera det civila samhället i större utsträckning och förbättra regleringskvaliteten, och lagstiftaren måste alltid ta den största delen av ansvaret för att företräda allmänintresset. Å andra sidan kan olika samregleringsmetoder med deltagande från socioekonomiska intressegrupper innebära ett värdefullt bidrag i arbetet med att förbättra inre marknadens möjligheter att breddas, fördjupas och anpassas till globaliseringen.

3.4.2.4. Observationsgruppen för inre marknaden har nyligen lagt fram en rapport om de framsteg som gjorts när det gäller att förenkla lagstiftningen i Europa. I den rapporten görs också en djupare analys av utvecklingen och utsikterna inför framtiden när det gäller samregleringen(5).

3.5. Kommittén har behandlat frågan om tjänster på inre marknaden i flera yttranden varav det senaste och mest omfattande just har färdigställts(6). Kommissionen kommer inom kort att lägga fram ett nytt förslag som rör tjänster på inre marknaden.

3.6. När det gäller utvidgningen har kommittén också lagt fram ett antal yttranden. Av särskilt intresse för frågor med anknytning till inre marknaden är yttrandet av den 25 april 2001 om "EU:s utvidgning: kandidatländernas utmaning att uppfylla de ekonomiska kriterierna inför anslutningen"(7) och det något äldre yttrandet av den 22 september 1999 om "Inverkan på den inre marknaden av EU:s utvidgning"(8). Med tanke på den avsevärda utveckling som skett sedan 1999 behöver kommittén uppdatera sitt yttrande om utvidgningens konsekvenser för inre marknaden.

3.7. Det finns ett antal olika system för tillhandahållande av information och problemlösning när det gäller frågor som rör inre marknaden, som företag, enskilda och organisationer kan använda. Ett antal organ har inrättats på kommissionens initiativ (och ofta helt eller delvis finansierade av EU-medel). Bland dem kan man särskilt nämna nätverket av 284 euroinfocentrum, samt Eures- och Euroguichets. År 1997 inrättades kontaktpunkter för företagen och medborgarna och samordningscentrum för inre marknaden i alla medlemsstater med uppgift att lösa problem med anknytning till inre marknaden. Om problemen inte kan lösas inom medlemsstaten upprättas kontakt med berörd myndighet i den andra medlemsstaten. Den rådgivande kommittén för inre marknaden fungerar som diskussionsforum för de nationella samordningscentrumen.

3.7.1. Strukturen för den hjälp som ges aktörerna på inre marknaden är fyrdelad:

1) Information.

2) Rådgivning.

3) Problemlösning i händelse av lagöverträdelser utan uppsåt.

4) Rättsliga förfaranden i nationella domstolar eller kommissionen i händelse av allvarliga lagöverträdelser.

3.7.2. Det är uppenbart att de olika organens roller och tjänster inte är tillräckligt kända. Små och medelstora företag som är vana att vända sig till ett euroinfocentrum för information kan t.ex. se det som naturligt att också där begära hjälp för att lösa problem, och ett organ som kallas samordningscentrum leder inte automatiskt tankarna till en myndighet vars roll är att bistå vid problemlösning i frågor med anknytning till inre marknaden.

3.7.3. Det är alltså uppenbart att kommissionens kommande meddelande och rekommendation om effektiv problemlösning på inre marknaden behövs, och de välkomnas därför av kommittén. En studie av hur samordningscentrumens problemlösning fungerar för tillfället avslöjar allvarliga brister och problem. De flesta samordningscentrum har under 1999 och 2000 behandlat mycket få problem trots att det stora antalet fall i Sverige och Storbritannien tydligt visar att det finns problem. Ännu allvarligare är det att 66 % av fallen inte har lösts inom ett år.

3.7.4. För att underlätta de nödvändiga förändringarna kommer kommissionen i mars att inleda en provperiod med nätverket SOLVIT. Det kommer att länka samman samordningscentrumen och upprätta ett ramverk för behandlingen av klagomål. Olika parters ansvarsområden, tidsramar och uppföljning skall fastställas.

3.7.5. Samtidigt skall en informationsplan när det gäller problemlösningssystemet läggas fram och genomföras. Behovet är uppenbart mot bakgrund av undersökningsresultat som visar att endast 3 % av medborgarna har hört talas om nationella kontaktpunkter och samordningscentrum. Man skulle också kunna ge samordningscentrumen en benämning som är mer användarvänlig och som bättre beskriver deras funktion. Namnet SOLVIT skulle passa utmärkt om det inte uppstår problem med att ha samma namn på centrumen som på databasen. Som ett alternativ skulle man kunna benämna dem "åtgärdscentrum".

3.7.6. ESK stöder kommissionens planer. Enligt kommittén bör följande aspekter beaktas:

- Det är beklagligt att de två medlemsstater som utgör EU:s största marknad, Tyskland och Frankrike, inte deltar i provperioden för SOLVIT.

- Kommissionen måste agera kraftfullt i de fall då SOLVIT:s principer åsidosätts.

- Principen om att alla instanser skall kunna nås på ett och samma ställe (one-stop shop) är väsentlig för både medborgare och företag. Kommissionen bör övervaka att åtgärder vidtas i alla medlemsstater för att uppnå detta.

- Samordningscentrumen måste tilldelas tillräckliga resurser. Det är en investering för att få inre marknaden att fungera bättre.

- Under alla omständigheter måste man verka för samarbete, personliga kontakter och innovativa partnerskap. Inte ens ett perfekt Internet-nätverk och de bästa bestämmelser och principer kan ersätta detta.

- Ändra benämningen på samordningscentrumen till SOLVIT-centrum eller kalla dem åtgärdscentrum.

Bryssel, den 16 januari 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 14, 16.1.2001, s. 1.

(2) EGT C 48, 21.2.2002.

(3) EGT C 116, 20.4.2001, s. 14.

(4) EGT C 14, 16.1.2001, s. 1.

(5) EGT C 48, 21.2.2002.

(6) EGT C 48, 21.2.2002.

(7) EGT C 193, 10.7.2001, s. 60.

(8) EGT C 329, 17.11.1999, s. 39.