SV Europeiska unionens officiella tidning C 314/46

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd för geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2007/C 314/16)

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs genom artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 510/2006. Invändningar måste komma in till kommissionen senast sex månader efter dagen för detta offentliggörande.

SAMMANFATTNING

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

”ARROZ DEL DELTA DEL EBRO” ELLER ”ARRÒS DEL DELTA DE L'EBRE”

EG-nr: ES/PDO/005/0336/11.03.2004

SUB ( X ) SGB ( )

Denna sammanfattning är en information om de viktigaste delarna av produktspecifikationen.

1. Behörig myndighet i medlemsstaten:

Namn: Subdirección General de Sistemas de Calidad Diferenciada. Dirección General de Alimentación. Secretaría General de Agricultura, Pesca y Alimentación del Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación Adress: Paseo Infanta Isabel, 1 E-28071 Madrid Tfn: (34) 913 47 53 94 Fax: (34) 913 47 54 10 E-postadress: sgcaproagro@mapya.es

2. Ansökande grupp:

Namn: Consejo Regulador de la Indicación Geográfica Protegida «Arroz del Delta del Ebro» Adress: C/Prim 92 de Amposta E-43870 Amposta (Tarragona) Tfn: (34) 977 70 10 20 — 977 48 77 77 Fax: (34) 977 70 01 90 — 977 48 77 78 E-postadress: info@arrossaires.com Sammansättning: producent/bearbetningsföretag ( X ) andra ( )

3. Produkttyp:

Klass: Produkttyp: Klass 1.6 – Spannmål

4. Produktspecifikation

(Sammanfattning av kraven i artikel 4.2 i förordning (EG) nr 510/2006)

4.1. Beteckning: ”Arroz del Delta del Ebro” eller ”Arròs del Delta de l'Ebre”

4.2. Beskrivning: Vitt ris (Oryza sativa L.) av sorterna Bahía, Tebre, Sénia, Fonsa, Bomba och Montsianell ur handelskategorin Extra.

De mest odlade sorterna är Bahía, Sénia och Tebre, som har mycket liknande egenskaper.

Den viktigaste sorten (Bahía) har riskorn med följande egenskaper:

De olika sorternas viktigaste egenskaper är följande:

Alla dessa sorter utmärks av likformiga korn och tillreds på samma sätt, och de lämpar sig väl för områdets typiska risanrättningar tack vare att kornen gör att smaker kommer fram väl, till skillnad från andra typer av ris såsom långris.

Dessa sorter har en hög stärkelsehalt i kornets kärna, den s.k. pärlan, som står för att smaker och färg från de övriga ingredienserna som åtföljer riset kommer fram.

Alla sorter som omfattas av den skyddade ursprungsbeteckningen ”Arroz del Delta del Ebro” skall vid leverans uppfylla kriterierna för kategorin Extra. Kornen måste vara hela (fria från svampar, röta, insekter eller parasiter), rena (fria från störande lukter eller smaker), torra (fukthalten får inte överstiga 15 %) och helt utan fruktvägg.

4.3. Geografiskt område: Riset Arroz del Delta del Ebro produceras och bereds i Ebrodeltats områden Baix Ebre och Montsià i provinsen Tarragona.

Produktionen ligger i områden som kontrollorganet anser vara lämpade för risodling, enligt de kriterier som beskrivs i kvalitetshandboken. Dessa områden ligger inom kommunerna Deltebre och Sant Jaume d'Enveja samt även inom Ebrodeltat i kommunerna L'Aldea, Amposta, L'Ampolla, Camarles och Sant Carles de la Ràpita.

Malning och rensning sker i samma område som produktionen. Gränsen kan tangera riksväg 340, med undantag av kommunen Amposta där gränsen faktiskt utgörs av motorvägen A7. De godkända rissorterna odlas på åkrar som finns upptagna i kontrollorganets register och som är belägna inom produktionsområdet.

4.4. Bevis på ursprung: De godkända rissorterna odlas på åkrar som finns upptagna i kontrollorganets register och som är belägna inom produktionsområdet. Riset utvärderas enligt produktspecifikationen och lagras och förpackas vid anläggningar som är upptagna i kontrollorganets register. Det ris som klarar kontrollerna under produktions- och beredningsprocessens gång samt de fysikalisk kemiska- och provsmakningsanalyserna släpps ut på marknaden under skyddad ursprungsbeteckning, med etikett, kontrolletikett eller i vissa fall numrerad kvalitetsbeteckning som utfärdas av kontrollorganet.

4.5. Framställningsmetod: Odlingen av ris har följande faser: sådd, groning, skottbildning, stråskjutning, axbildning och blomning och slutligen riskornets mognad.

Sådden sker mellan mitten av april och början av maj, med 160 175 kg per hektar om ytan inte plattas till och 205 228 kg per hektar om ytan plattas till, samt även beroende på sort. Åkrarna står under ett vattenstånd på mellan 5–10 cm.

Efter 15–20 dagar gror plantan och börjar växa. Samtidigt utvecklas ogräs, alger och vildris. Från och med denna fas behandlas odlingarna med selektiva ogräsmedel i syfte att få bort oönskad vegetation som kan växa tillsammans med risplantorna. På åkrar där förhållandena gynnar tillväxten av vildris föregås sådden av en behandling för eliminering av gyttja.

Före sådden görs en grundgödsling som i juni kompletteras med en kvävegiva.

Vid skottbildningen, som sker mellan mitten av juni och mitten av juli, höjs vattenståndet till 15–20 cm. Vattenståndet förnyas kontinuerligt.

I början av september sänks vattenståndet och skörden inleds. Skördeperioden kan sträcka sig till de första tio dagarna i oktober. Skörden inleds när kornen har en lämplig mognadsgrad och kontrollorganet så godkänner. Den idealiska tidpunkten för skörd av ris är när kornens fukthalt ligger mellan 18 och 21 %.

När riset har kommit till anläggningen torkas kornen i specialtorkare så att de når en fukthalt på högst 14 15 %. Därefter går riset till silolagring.

För att optimera lagringsförhållandena i silorna görs regelbundna inblåsningar av luft i riset. Luftströmmen skall helst vara kall (5 C i s.k. granifrigos) eller ha omgivningstemperatur.

När riset tas ut ur silorna måste det före själva beredningen befrias från orenheter, och skalet och fruktväggen separeras från riskornen med stenkvarnar eller gummivalsar. Därefter går riset till gravitationsseparatorer för avskiljning av korn som fortfarande har kvar skalrester. Dessa korn återförs till skalningsprocessen.

När de hela riskornen har befriats från det yttersta skalet kallas det råris eller brunris. När riskornen har befriats från fruktväggen går de till polering. Polering utförs med hjälp av slipstenar och slutresultatet är vitt ris.

Därefter separeras hela korn från skadade korn (halvor), groddrester och andra rester. Därmed är själva beredningssprocessen klar.

Till slut avskiljs defekta korn (gröna eller röda) genom en färgsortering. Det kan även förekomma ytterligare ett separationssteg (med luftström och vibration) innan riset skall förpackas.

Riset kommer genom automatiska linjer till de olika förpackningstyperna, enligt respektive ursprungsbeteckning. Alla förpackningar innehåller ris av kategorin Extra. För att garantera produktens spårbarhet ska förpackningen uppfylla alla kontroller och normer enligt produktspecifikationen.

4.6. Samband:

Historiskt samband:

Riset har sitt ursprung i det gamla Kina i sydöstra Asien. Därifrån spred sig riset för mer än tretusen år sedan till övriga delar av Asien och Mellanöstern. Senare spreds riset kring Medelhavet och nådde Spanien på 700-talet, som på den tiden låg under arabiskt välde. Det spanska ordet för ris, ”arroz”, härstammar från arabiskans ”al-ruzz”.

Odlandet av ris i Ebrodeltat har långa traditioner och är mycket bundet till Ebrodeltats fysiska och geologiska formation och omvandling. De särskilda förhållanden som råder i Ebrodeltat ger riset dess egenart och ligger till grund för dess spridning bland konsumenterna, vilka har en klar bild av risets ursprung.

Det finns flera skriftliga hänvisningar som visar på kopplingen mellan traditionell risodling och området i Ebrodeltat. Bland dessa finns verket Geografía de Catalunya skrivet av Lluís Solé y Sabaris (1958). I detta verk konstateras att ”vi känner till att man under 1400-talet försökte odla ris i Ebrodeltat, men att risodlingen utvecklades mest under 1800-talet”. I verket konstateras även följande: ”… i deltat, som användes som betesmark för vandrande boskap, gav den högra kanalen (Canal de la Derecha), som konstruerades i Xerta under andra halvan av 1800-talet, en möjlighet att sätta marken under sötvatten. Därmed kunde man börja odla ris, en odlingsform som kontinuerligt har ökat. Genom risodlingen kunde den salthaltiga marken avsaltas samtidigt som man fick frodiga odlingar”.

I en av de första hänvisningarna, från år 1697, konstateras att cisterciensermunkarna från klostret Benifassar, som hade ägor inom det berörda området, försökte odla ris på Carrova områdets sluttningar och torvmossar. Trots de goda resultaten fortsatte man inte med odlingen under de påföljande åren, då det inte fanns något system med bevattningskanaler som skulle ha möjliggjort att sätta marken under vatten.

År 1857 nådde vattnet från den högra kanalen (Canal de la Derecha) till Amposta, vilket möjliggjorde risodling i stor skala.

År 1872 påbörjades konstruktionsarbetet med den vänstra kanalen (Canal de la Izquierda), som slutfördes den 5 maj 1912. År 1907 bildade ägarna till områdena i norra deltat eller det s.k. vänstra deltat, Comunidad de Regantes-Sindicato Agrícola del Ebro. Användningen av de två kanalerna medförde en omvandling av jordbruket i området samt en kraftig ökning av arealen för risodling.

Naturförhållanden:

— Markens struktur och sammansättning (orografi och edafologi):

Det faktum att ris odlas i Ebrodeltat hör samman dels med klimat och marksammansättning, dels med grundvattnets salthalt och nivå. Deltat har en mycket platt markstruktur. Omkring 60 % av arealen ligger under en meters höjd (punktvis finns även områden som ligger under havsnivå), omkring 30 % ligger på 1–2 meters höjd och endast 10 % ligger på mer än två meters höjd.

Marken består av slamjord som har formats genom sedimentering. vilket gör att det finns tydligt avgränsade skikt. Däremot är det svårt att fastställa någon genomgående marktyp som skulle omfatta hela deltat. Ytskiktet har en struktur av flodslam med varierande tjocklek. Ytskiktet lämpar sig väl för odling och dess sammansättning är kopplat till de ämnen som följer med bevattningen och flodslammet. På högre altituder finns ett undre jordlager med skäligen fin struktur.

På de lägre liggande områdena märks havets inverkan. Vid storm för havet in stora mängder sand över flodslammet. Undersökningar har visat att området har tunna slamskikt mellan betydligt tjockare sandskikt. Strukturen är i genomsnitt enhetlig och skikten är mättade med mycket salt grundvatten. I områden med dålig dränering eller kontinuerliga laterala infiltrationer har det bildats en ansamling av organiskt material, vilket har lett till en betydande torvbildning. Mellan de högre, lägre och torvpräglade områdena finns resten, som representerar den största arealen. Marken i dessa områden är en blandning av lera, slam och sand. Proportionerna mellan dessa förändras ju längre bort från floden och ju närmre havet man kommer.

— Klimat:

Deltat ligger inom en klimatzon som i allra största grad påverkas av Medelhavet. Klimatet kan därför anses vara mediterrant kustklimat, dvs. temperaturmässigt ett varmt havsklimat och fuktighetsmässigt ett torrt Medelhavsklimat. Vintrarna är milda, det förekommer inga köldtoppar och nederbörden är låg. Under vintrarna domineras luftströmmarna av torra vindar från nord-nordväst. Somrarna är heta med subtropiska temperaturer, stiljte, svår torka och fuktiga luftströmmar från syd-sydost. Nederbörden är måttlig och oregelbunden och tenderar att falla under övergångsårstiderna (höst och vår). Luftfuktigheten är hög under hela året.

— Hydrografi:

Områdets hydrografi bestäms av floden Ebro. Att bevattningsvattnet kommer från floden är avgörande för att få så jämna skördar som möjligt och samtidigt skiljer sig detta från skördar i andra områden. Bevattningsvattnet har hög kvalitet, vilket beror på den låga befolknings- och industritätheten längs med floden. Comunidades de Regantes och Sindicatos de Riego sköter bevattningskanalerna och -näten.

Sammanfattningsvis kan konstateras att produkten håller jämn kvalitetsnivå. Det finns en huvudsort, men även de övriga sorterna, med undantag av Bomba, ger slutprodukter av liknande kvalitet. Den variation som finns beror inte enbart på olikheter mellan sorterna, utan den påverkas även i hög grad av faktorer som geografiskt område, miljö, klimat, vatten, och mognadsprocesser. Sammantaget kan konstateras att det finns en mycket jämn kvalitetsnivå i hela området.

Områdets karaktär påverkar risets egenskaper. På grund av klimatet och markens sammansättning, i kombination med grundvattnets salthalt och nivå, är risodlingen en monokultur i hela det skyddade området. Deltats risåkrar har utmärkta odlingsegenskaper och avkastningen är bland de högsta i världen, vilket kan förväntas utifrån deltats läge vid norra halvklotets longitud 40° och isotermen 19 °C.

Tack vare den pärlemorvita färgen, smaken och texturen, vilka beror på sorternas egenskaper och det geografiska område där riset odlas, har riset från detta område ett mycket gott anseende bland konsumenterna. Likaså sätts det värde på riskornens kulinariska egenskaper, (klibbighet 7,3) och vattenupptagningsförmåga (1,93 gram vatten per gram ris), vilket innebär att smakerna kommer fram väl i de olika rätter som tillreds med denna produkt.

4.7. Kontrollorgan:

Namn: Calitax Adress: Tuset, 10 E-08006 Barcelona Tfn: (34) 932 17 27 03 Fax: (34) 932 18 51 95 E-postadress: —

Enligt ett meddelande från den behöriga myndigheten uppfyller kontrollorganet kraven i normen EN-45011.

4.8. Märkning: Etiketterna eller kontrolletiketterna, eller kvalitetsbeteckningarna, numreras och ges ut av kontrollorganet. De registrerade förpackningsanläggningarna fäster etiketterna på produkterna på ett sådant sätt att etiketterna inte kan återanvändas.

Märkningen måste innehålla följande fras: Denominación de Origen Protegida ”Arroz del Delta del Ebro” eller ”Arròs del Delta de l'Ebre”, nummer och den information som krävs enligt gällande lagstiftning.

(1) (gram vatten per gram ris)

(2) med följande skala: 9 = Mycket bra; 7 = Bra; 5 = Normalt; 3 = Bristfälligt