Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om förstärkt dialog med industrin och dem som berörs av den gemensamma fiskeripolitiken (framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. INLEDNING

Den gemensamma fiskeripolitikens styrka och anpassningsförmåga visar sig i de gemensamma lagstiftningsinitiativens frekvens och effekter inom fiskerisektorn. För de spända relationerna mellan sektorn och kommissionen räcker det dock inte att politiken är stark. I stället behöver dessa relationer stärkas för att minska avståndet till en lagstiftande makt som anses införa allt fler hinder för en krisdrabbad industri.

Med de rådgivande jordbrukskommittérna som förebild inrättade kommissionen 1971 en rådgivande fiskerikommittén (nedan kallad rådgivande kommittén). Men man kan bara konstatera att varken kommissionen eller sektorn varit nöjd med hur denna kommitté fungerat.

Detta konstaterande bekräftas av en enkät inom branschen, som kommissionen 1997 gav ett intitut för opinionsundersökningar i uppdrag att genomföra, vilket fick kommissionen att initiera en förändring av den rådgivande kommittén, inom ramen för en omvärdering av dess roll inom fiskeripolitiken.

Kommissionens analys av enkätresultaten och av sektorns utveckling har gett upphov till två viktigare slutsatser som blivit vägledande för reformen. För det första att diskussionen om fiskeripolitiken inte längre bara är en angelägenhet för fiskeindustrin utan nu också är av intresse för det civila samhället. För det andra att kommitténs struktur och funktionssätt inte längre förmår svara mot den allmänna önskan om en bättre dialog mellan kommissionen och berörda parter kring de olika aspekterna på en alltmer integrerad gemensam politik, med en alltmer komplicerad förvaltning.

Vid det här laget har kommissionen för de berörda parterna redan kunnat presentera ett förslag till reform av den rådgivande kommittén, vars struktur och funktionssätt omvandlats för att

- förbättra dialogen med fiske- och vattenbruksindustrin,

- bredda dialogen med andra berörda sammanslutningar.

Efter ett fortfarande pågående samråd om detta utkast skall kommissionen den 31 juli 1999, då kommitténs mandat upphör, besluta om inrättande av den nya rådgivande kommittén.

För att märkbart förbättra dialogen med fiskerisektorn räcker det inte med en reform av den rådgivande kommittén, om kommissionen inte samtidigt försöker hjälpa de i kommittén ingående branschorganisationerna att fullgöra sitt uppdrag (att ta initiativ, representera, samordna, informera) och ser till att kontakterna mellan kommissionen och berörda parter återrapporteras nedåt inom organisationerna.

Samtidigt med reformen av den rådgivande kommittén föreslås beslut om att stärka de de europeiska fiskeriorganisationerna och initiativ till kontakter med fiskeripolitikens alla berörda parter. Detta är syftet med föreliggande förslag.

2. stärkande av de europeiska branschorganisationerna

Det första villkoret för en fungerande dialog är att lokalisera de representativa europeiska branschorganisationerna inom fiskeri och vattenbruk. Det kommissionen önskar är att aktuella organisationer i frågor av gemensamt intresse kan producera gemensamma analyser eller, när så är möjligt, göra gemensamma ställningstaganden.

De europeiska branschorganisationerna inom den rådgivande kommittén är kommissionens främsta samtalspartner. Dessas blygsamma resurser beträffande ekonomiska medel och personal leder dock till att de ibland är föga förberedda och dåligt rustade, vilket gör att de har svårt att värdesätta sektorsexpertisen och leva upp till den önskade dialogen. Dessutom är det så att den aktuella reformen förutser en minskning av dessa organisationers representation i den rådgivande kommittén. Detta faktum är visserligen motiverat av strävan efter ökad professionalisering i frågor av gemensamt intresse, men riskerar samtidigt att försvaga organisationerna i fråga genom att de får sämre möjligheter att träffas.

Man bör alltså hitta möjligheter att stärka de europeiska branschorganisationerna. Här föreslås fyra åtgärder för att öka dessa organisationers möjligheter att utgöra parter i en dialog:

- Prioritering av europeiska organisationer och sammanslutningar: För att förvaltningen skall fungera väl är direkta kontakter mellan kommissionen och branschen oundgängliga, men kommissionen bör i sina kontakter samtidigt prioritera de europeiska organisationerna. De nationella organisationerna kommer på så sätt att uppmuntras att ansluta sig till de europeiska organisationerna, som därigenom blir mer representativa och får ökade resurser. Detta resonemang gäller i lika hög grad för berörda sammanslutningar.

Direktkontakterna mellan kommissionen och relevanta organisationer bör dessutom begränsa sig till diskussioner om rena intressegruppsfrågor. Alla frågor om allmän fiskeripolitik bör hänskjutas till den rådgivande kommittén, där de europeiska branschorganisationerna och sammanslutningarna är väl representerade och det finns garantier för en öppen dialog.

- Åstadkomma fri anslutning till de europeiska branschorganisationerna: Kommissionen bör se till att den bara erkänner de europeiska organisationer som tillåter nationella organisationer att ansluta sig, vilka också är de normala medlemmarna. Medlemsansökan från en nationell organisation skall inte få avvisas, om denna uppfyller de allmänna villkoren för medlemskap. Ett avvisande innebär ett allvarligt ifrågasättande av en europeisk organisations representativitet.

- Klargöra organisationernas uppgifter och syften: Ett stärkande av de europeiska organisationerna handlar också om att klargöra deras uppgifter och syften. Det råder inom organisationerna ibland oklarhet om huruvida de företräder arbetsgivarnas eller arbetstagarnas intressen, om de företräder fiskare och odlare, importörer och bearbetningsföretag. Detta beror på att organisationerna som rymmer dessa intressen har tagit emot alla som velat bli medlemmar och nu har sådana interna intressekonflikter att de inte kan göra gemensamma ställningstaganden.

- Bevilja ekonomiskt stöd för att förbättra den europeiska samordningen: De europeiska branschorganisationerna har svagare ekonomiska resurser än de nationella organisationerna, samtidigt som möten i Bryssel är speciellt kostsamma. Detta faktum kan tolkas som att sektorns förträdare i försvaret av sina allmänna intressen valt att inte prioritera representationen på den europeiska nivån. Denna försvarsstrategi framstår fortfarande ofta som nationellt orienterad. Till detta kommer att de europeiska branschorganisationerna för sin verksamhet bara har medlemsavgifterna att lita till och inte får bidrag från samhället. Många branschorganisationer får däremot bidrag ur medlemsstaternas budget, när man erkänt att de har en samhälleligt viktig uppgift. På det europeiska planet ger gemenskapen ekonomiskt bidrag till vissa sammanslutningar, med kopplingar till sektorns miljöpolitik, samarbete och utveckling.

Kommissionen kan inte åta sig att bekosta verksamheten för de europeiska branschorganisationer som måste ha ett fortsatt och då även ekonomiskt oberoende. Med dessa organisationer är däremot ett rent fackmässigt samarbete kring den gemensamma fiskeripolitiken önskvärt. Det framstår närmast som oundvikligt att med ett stärkt samarbete på medlemsnivå kompensera dem för deras minskade representation inom den rådgivande kommittén. Denna kompensation kan gälla tillfälliga verksamhetskostnader, som utgifter i samband med förberedelsemöten inför den rådgivande kommitténs möten.

Bekostande av förberedelsemöten inför den rådgivande fiskerikommitténs möten kräver nya medel, vilket är föremålet för detta utkast till förordning. Utan att vara av varaktig karaktär bör denna åtgärd ändå finnas kvar så länge som branschorganisationerna inte förfogar över egna medel för detta syfte.

3. förbättrade kontakter med sektorn

Om dialogen med representanterna för fiskerisektorn och andra berörda skall fungera är detta mycket beroende av att dessa är allmänt informerade om den gemensamma fiskeripolitiken, närmare bestämt om dess syften, förutsättningar och begränsningar. Vill kommissionen förbättra kvaliteten på dialogen, måste den även förbättra kommunikationen.

För att göra detta krävs dels att den beaktar fiskerisektorns särdrag och det sammanhang som den fungerar och utvecklas i, dels att den tar hänsyn till åsikterna i de berörda miljöerna. Särskilt viktigt är att beakta följande aspekter:

* För att kunna hantera problemen måste det inom sektorn finnas en kunskap och insikt om vilka gemenskapsregler som tillämpas på fiskeriområdet, liksom även om vilka förslag som på gemenskapsnivå är under utarbetande. Hit hör även de vetenskapliga motiveringarna. Fiskeripolitiken har ju direkta konsekvenser för den dagliga verksamheten i hela branschen.

* Sektorns omvandling kan inte ske utan problem, t.ex. ekonomiska och sociala, och drabbar framför allt de regioner och områden som är beroende av fisket. Ibland ger opinionsbildare och media fiskeripolitiken skulden för dessa svårigheter. Den information som sprids i berörda miljöer är alltså ofta på förhand negativ.

* Fiskerisektorn måste framöver räkna med att den allmänna opinionen kommer att bekymra sig mer om miljöskydd. Fisket utsätts ofta för olika kampanjer där man kritiserar miljökonsekvenserna av vissa inslag på området (t.ex. användandet av vissa fiskeredskap eller viss fisketeknik, överutnyttjande av tillgångarna på fisk, nedsmutsning genom vattenbruk).

* Fisket och vattenbruket utvecklas av naturliga skäl i geografiskt perifera och spridda områden, i allmänhet långt från de centra där det är lättast att få tillgång till information. Information är alltså inte lättillgänglig och når inte obehindrat de berörda parterna på verksamhetsorterna.

* Fiskets och vattenbrukets frågor är p.g.a. sin tekniska och specifika natur ganska komplicerade och svåra att ta ställning till. Informationsspridningen förutsätter alltså både förenklingar och förklaringar. Framför allt gäller detta för tekniska förslag i dessa frågor.

Mot denna bakgrund måste kommissionen aktivt verka för att sektorn och andra berörda får tillgång till både grundläggande information och specifika fakta om fiskeripolitiken. Speciellt viktigt är här information om lagförslag som är under utarbetande, dessas vetenskapliga och tekniska bakgrund, samt vilka debatter som kan föranleda gemenskapsinsatser på området. Yrkesverksamma och berörda parter kan på detta sätt få förutsättningar att delta i dessa debatter och uttrycka sin mening med sakkunskap.

Slutligen bör kommissionen också kunna visa att den agerar öppet i dialogen med representanterna för hela branschen och berörda parter inom den rådgivande kommittén.

De organisationer som ingår i denna har så blygsamma medel att medlemmarna saknar resurser att sprida information i berörda miljöer eller bland andra intresserade. Minskningen av branschorganisationernas representation i kommittén får inte leda till att kommunikationen med medlemsbasen försvagas eller att öppenheten minskas. En fungerande dialog förutsätter just dessa två element.

Sedan i fjol har kommissionen gjort insatser och skapat förutsättningar för bättre information till branschen. Det är dock nödvändigt att finslipa insatser och medel för att bättre motsvara sektorns och berördas behov. Nödvändigt är också att öka ömsesidigheten i kommunikationen mellan kommissionen och berörda parter, vilket även gäller kommunikationen mellan de senare, särskilt då mellan den vetenskapliga världen och de yrkesverksamma.

Kommissionens insatser skall alltså utvecklas längs följande två linjer:

- Etablerandet av fasta kontakter med grupper av yrkesverksamma och andra berörda för att förbättra kommunikationen med och mellan dessa. Hit hör även framställande och spridning av faktamaterial, till innehåll och form avpassat för de olika berörda gruppernas specifika intressen och behov (bakgrundsmaterial i skriftlig, audiovisuell och datorbaserad form).

- Kommunikationen med alla berörda och skapande av möjligheter till mycket god tillgång till fakta och förklaringar kring kommissionens förslag. Speciellt handlar det här om att utveckla kommissionens särskilda hemsida på internet samt en periodiskt utkommande publikation, med förklaringar kring frågor som svarar mot de olika intressena inom sektorn och bland andra intresserade.

De budgetmedel som krävs för att genomföra dessa insatser kommer delvis från strukturfonderna, försåvitt detta ingår i fondernas uppgifter. För en betydande del är dock så inte fallet utan kräver särskild budgetallokering (dialog och förklaringar kring de sidor av fiskeripolitiken som inte kan förknippas med strukturfondsinsatser).

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om förstärkt dialog med industrin och dem som berörs av den gemensamma fiskeripolitiken

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) För att bättre involvera representanterna för fiskeri- och vattenbrukssektorn, och andra som berörs av utarbetandet och genomförandet av den gemensamma fiskeripolitiken (nedan kallad fiskeripolitiken), måste dialogen med dessa stärkas och hela beslutsprocessens öppenhet ökas, speciellt då på förberedelsestadiet.

(2) Mot bakgrund av syftena med den rådgivande fiskerikommittén (nedan kallad rådgivande kommittén), som inrättades genom kommissionens beslut (EG) nr ... av den .. juli 1999, kan målsättningen att stärka dialog och öppenhet främjas av nya åtgärder, dels för att organisera den rådgivande kommitténs möten bättre, dels för att till de berörda sprida information om gjorda insatser och uppnådda resultat.

(3) De europeiska branschorganisationerna bör därför få hjälp att förbereda den rådgivande kommitténs möten. Syftet är här att främja analyser av alla insatser inom fiskeripolitiken och av dessa åtgärders effekter, stödja olika sektorsinitiativ och undersöka möjligheterna till ett samförstånd kring kommissionens utkast till förslag.

(4) För att förbättra beslutsfattandet bör också sektorn mycket tidigt informeras om planerade initiativ och samtliga berörda få förklaringar på olika åtgärders syften och förutsättningar inom ramen för fiskeripolitiken.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Inom ramarna för budgetmyndighetens beviljade årliga anslag och på i bilagan föreskrivna villkor skall kommissionen

- upp till 100 % bidra till de europeiska branschorganisationernas mötesutgifter i samband med dessas förberedelser för den rådgivande fiskerikommitténs möten,

- upp till 100 % tillse att syften och åtgärder inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken förklaras, särskilt då förslag från kommissionen, samt sprida relevant information till fiskerisektorn och andra berörda.

Artikel 2

Ekonomiskt stöd kan även utgå till av kommissionen organiserade expertmöten i samband med insatser enligt artikel 1 andra strecksatsen.

Artikel 3

Kommission skall, via egna utsedda ombud, genomföra de kontroller den finner vara nödvändiga för att tillse att villkoren för och fullgörandet av de uppgifter som denna förordning ger de europeiska branschorganisationerna efterlevs.

Artikel 4

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdad i Bryssel den ...

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA

Utgifter i samband med att de europeiska branschorganisationerna organiserar förberedelsemöten inför den rådgivande fiskerikommitténs möten

Stödberättigande är rese- och inkvarteringskostnader för medlemmar i europeiska branschorganisationer som till följd av möten i den rådgivande kommittén måste resa för att kunna förbereda dessa.

Stödberättigande är inte utgifter som hänför sig till möten, som de europeiska branschorganisationernas håller för andra syften än rådgivande kommittén, eller andra kostnader än de som nämns i punkt 1.

Varje branschorganisation som är medlem i den rådgivande kommitténs plenarförsamling skall, genom ett avtal som varje år sluts med kommissionen och beroende av tillgängliga medel, medges en rätt till bidrag som är proportionerligt till dess antal stödberättigande representanter i församlingen.

Denna bidragsrätt samt den genomsnittliga kostnaden för en tjänsteresa (1998 cirka 750 euro) utgör grunden för det antal resor som varje organisation får föra till mötesförberedelser, efter ett för varje organisation schablonmässigt avdrag på högst 20 % av bidragsbeloppet för att kompensera för dess transport- och administrationskostnader i samband med organiserandet av förberedelsemötena.

Information till samtliga berörda parter

Här ingår följande insatser från kommissionens sida:

- Framställning och spridning av faktamaterial, anpassat till berörda parters olika behov (skriftligt, audiovisuellt och databaserat material), särskilt på grundval av enkäter bland parterna i fråga.

- God tillgång till fakta och förklarande material, särskilt kring kommissionens förslag, genom utveckling av hemsidan på internet och publicering av en periodisk tidskrift respektive informationsseminarier / kurser för opinionsbildare.

Ovannämnda insatser skall genomföras av externa uppdragstagare, utsedda genom anbudsförfaranden.

FINANSIERINGSÖVERSIKT

1. ÅTGÄRDENS BETECKNING

Övriga stödåtgärder för den gemensamma fiskeripolitiken (Åtgärd B: Förstärkt dialog med industrin och dem som berörs av den gemensamma fiskeripolitiken)

2. BERÖRD BUDGETPOST

B2-903 (APB2000-nomenklaturen)

3. RÄTTSLIG GRUND

Utkast till rådets förordning om förstärkt dialog med industrin och dem som berörs av den gemensamma fiskeripolitiken (KOM av den )

4. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

4.1 Allmänt mål

Förhållandena mellan kommissionen och fiskerisektorn är inte längre tillfredsställande för vare sig kommissionen eller sektorn, i synnerhet inte när det gäller den rådgivande fiskerikommittén. Detta föranleder kommissionen att planera en reformering av denna kommitté och omvärdera dess roll inom den gemensamma fiskeripolitiken.

Syftet med denna reform är att skapa de förhållanden som krävs för en ansvarsfull, öppen och sakkunnig dialog med samtliga de aktörer som berörs av den gemensamma fiskeripolitiken genom

- fördjupad dialog med fiske- och vattenbruksindustrin, och

- breddning av dialogen till andra berörda sammanslutningar, i synnerhet när det gäller miljö och utveckling.

Avsikten med dessa utbyten är att, med hjälp av de yrkesverksamma, förbättra inriktningen, utarbetandet och tillämpningen av den gemensamma fiskeripolitiken. Denna politik präglas av betydande enhetlighet, samtidigt som den tillämpas på fiskeriverksamhet som är starkt diversifierad och geografiskt utspridd. Genom utvidgningen av gemenskapen kommer dessutom förvaltningen av den gemensamma fiskeripolitiken att bli allt mer invecklad.

Genom att en europeisk dialog växer fram inom den rådgivande fiskerikommittén blir det, för att förhindra att nationella ståndpunkter kommer till uttryck, nödvändigt att minska antalet kontor för varje europeisk organisation. Detta innebär emellertid att organisationerna riskerar att försvagas, genom att de inte längre har möjlighet till sammanträden. Det föreslås därför att de europeiska organisationerna får stöd för sammanträden för att förbereda kommitténs möten.

Men för att denna reform av den rådgivande kommittén skall vara tillräcklig för att säkerställa en rimlig förbättring av dialogen med sektorn krävs att kommissionen samtidigt agerar dels för att säkerställa att de branschorganisationer som ingår i kommittén har tillräcklig tyngd för att fullgöra samtliga sina uppgifter (initiativtagande, representation, samordning, information) och dels att utbytet mellan kommissionen och de berörda parterna sprids på samtliga nivåer.

Därför föreslås utveckling av kommunikationsbefrämjande åtgärder tillsammans med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken och åtgärderna för förstärkning av de europeiska organisationerna inom sektorn.

4.2 Planerade åtgärder

Åtgärdsplanen för en stärkt dialog med branschen och dem som berörs av den gemensamma fiskeripolitiken innebär fortsättning och utveckling av de sammanträden, utbyten och evenemang som anses relevanta för denna dialog samt inrättande av kommunikationsåtgärder. Allt detta bidrar till de fastställda målen.

För åtgärdsplanens finansiering krävs således ekonomiska resurser som i dag kan säkerställa sådana sammanträden, evenemang och kommunikationsåtgärder. Kompletterande resurser begärs där planen så kräver. Det är viktigt att den övergripande samstämmigheten bibehålls i denna tredelade åtgärdsplan, eftersom var och en av de tre delarna bidrar till att stärka de andra. De olika delarna kan dock hänföras till olika rättsliga grunder och/eller budgetposter.

Del 1: Reformering av den rådgivande fiskerikommittén

Detta initiativ är föremål för ett separat kommissionsbeslut.

Del 2: Beviljande av ekonomiskt stöd för att förbättra den yrkesmässiga samordningen (del B i budgeten)

De europeiska branschorganisationerna har svagare ekonomiska resurser än de nationella organisationerna, samtidigt som möten i Bryssel är speciellt kostsamma. Detta förhållande återspeglar de nationella organisationernas beslut att inte prioritera representationen på europeisk nivå, på grund av en ofta nationellt orienterad försvarsstrategi. En annan orsak är att de europeiska organisationerna endast förfogar över de bidrag de får från sina medlemmar och inte över offentligt stöd.

Det är därför önskvärt att gemenskapen får möjlighet dels att hjälpa branschorganisationerna att stärka banden sinsemellan när det gäller samordning och dels att kompensera för minskningen av deras uppgifter genom att överta ansvaret för vissa organisatoriska utgifter. Dessa stödåtgärder omfattar framför allt anordnande av sammanträden för att förbereda mötena med den rådgivande kommittén.

I förordning (EG) nr 3699/93 (som rör Fonden för fiskets utveckling) fastställs att medlemsstaterna får vidta åtgärder för att främja sådan verksamhet som branschen själv bedriver, förutsatt att denna verksamhet bidrar till att målen för den gemensamma fiskeripolitiken uppnås. Dessa bestämmelser förväntas återfinnas även i den förordning som kommer att ersätta förordning (EG) nr 3699/93 (se artikel 16 i förslag KOM(1998)728 slutlig), varvid det är medlemsstatens sak att besluta om de skall genomföras eller ej. En viss andel av de ekonomiska medel som rör sådana åtgärder kan användas av kommissionen. Denna andel, som begränsas till 0,7 %, skulle delvis kunna komma de europeiska organisationerna till godo, om kommissionen tar initiativ till detta. Det bör dock hållas i minnet att denna översta gräns på 0,7 % av de medel som sorterar under Fonden för fiskets utveckling uteslutande kommer att användas för finansiering av åtgärder som har anknytning till fondens program.

De interregionala mötena (nätverksbyggande) klassificeras som nyskapande åtgärder under rubrik 2 i strukturfonderna, men de förberedande sammanträdena inför den rådgivande kommitténs möten sorterar inte under rubrik 2. För dessa senare sammanträden används medel under rubrik 3.

Den årliga budgeten för finansiering av de förberedande sammanträdena inför den rådgivande kommitténs möten kommer att uppgå till omkring 400 000 euro.

Del 3: Förbättrad kommunikation med sektorn (del B i budgeten)

Budgeten för åtgärder rörande klarlägganden och dokumentation i samband med den gemensamma fiskeripolitiken till sektorn och till dem som berörs kan uppskattas till omkring 1 miljon euro per år (se punkt 7.1 för beräkning).

4.3 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse

När det gäller de förberedande sammanträdena inför den rådgivande kommitténs möten bör denna åtgärd fortsätta - dock utan att få en permanent karaktär - så länge branschorganisationerna inte har tillräckliga egna resurser. Kommissionen kommer inom 4-5 år att utvärdera åtgärden och analysera behovet av att bibehålla respektive upphäva det partiella stödet.

När det gäller åtgärder för förbättrad kommunikation med sektorn är varaktigheten ej fastställd.

5. KLASSIFICERING AV UTGIFTER OCH INKOMSTER

5.1 ICKE-OBLIGATORISKA UTGIFTER

5.2 DIFFERENTIERADE ANSLAG

5.3 Förväntade inkomster: Inga

6. TYP AV UTGIFTER ELLER INKOMSTER

- Del 2: Subvention upp till 100 % av sådana förberedande sammanträdena inför den rådgivande kommitténs möten som organiseras av fiskerinäringens branschorganisationer.

- Del 3: Finansiering av 100 % av sådana kommunikationsåtgärder som kommissionen tar initiativ till.

7. BUDGETKONSEKVENSER

7.1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad (i förekommande fall: samband mellan de enskilda kostnaderna och den totala kostnaden)

Del 2: Beviljande av ekonomiskt stöd för att förbättra den yrkesmässiga samordningen (del B i budgeten)

Den årliga budgeten för finansiering av förberedande sammanträden inför den rådgivande kommitténs möten kan uppskattas till omkring 400 000 euro.

Denna åtgärd bör, utan att få permanent karaktär, fortsätta så länge branschorganisationerna inte har tillräckliga egna resurser. Samtliga europeiska branschorganisationer kommer att tilldelas sin respektive andel uppdelat på ett förskott på 30 % i februari, ett förskott på 40 % i juni och återstoden vid överlämnandet av en årlig sammanställning över de kostnadsersättningar som betalats per berörd person och per sammanträde, varvid dagordning och tidsåtgång skall anges. Organisationerna ersätter kostnader för resa och logi, med tillämpning av den modell kommissionen använder för reseersättning till den rådgivande kommitténs ledamöter. De medlemmar som deltar i såväl de förberedande sammanträdena som den rådgivande kommitténs möten ersätts inte av organisationen och får dubbel dagersättning för deltagandet i den rådgivande kommitténs möten.

Del 3: Förbättrad kommunikation med sektorn (del B i budgeten)

Den budget som krävs för åtgärderna för klarlägganden och dokumentation i samband med den gemensamma fiskeripolitiken till sektorn och till dem som berörs kan uppskattas till omkring 1 miljon euro per år. Kommunikationsåtgärder sorterar under rubrik 3, med undantag för de särskilda fall då kommunikationsåtgärderna gäller strukturåtgärder. I det senare fallet finansieras de med omkring 300 000 euro genom rubrik 2 (Fonden för fiskets utveckling (0,3 %)). Budgeten för rubrik 3 bör omfatta anslag för följande:

- Framställning och spridning, på elva språk, av en periodisk publikation om den gemensamma fiskeripolitikens samtliga aspekter (200 000 euro). Därutöver en andel för material med riktad information, likaså på elva språk, i tryckt form (100 000 euro), audiovisuell form (75 000 euro) samt elektronisk form (inklusive upprättande av en konstant webbplats på Internet) (200 000 euro).

- Informations- och utbildningsseminarier, särskilt för opinionsbildare (50 000 euro).

- Genomförande av enkäter bland de delar av allmänheten till vilka informationen riktas, i syfte att bättre kunna uppfylla deras behov (45 000 euro).

Denna budget bör dessutom täcka utgifter för stöd i form av sammankomster med sakkunniga rörande information till utbildningsanstalter för yrken inom sektorn, sammanslutningar för kvinnliga fiskare osv. (30 000 euro).

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro, 3 decimaler

>Plats för tabell>

7.2 Kostnadernas fördelning mellan åtgärdens olika delar

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (i löpande priser)

>Plats för tabell>

7.3 Driftskostnader för undersökningar, experter m.m. som omfattas av del B i budgeten

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (i löpande priser)

>Plats för tabell>

7.4 Tidsplan åtagandebemyndiganden / betalningsbemyndiganden

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro

>Plats för tabell>

8. BESTÄMMELSER OM BEDRÄGERIBEKÄMPNING

- Särskilda kontrollåtgärder som planeras

* Uppföljningssystem

- Organisationerna skall ständigt, och för en period på tre år, för kommissionen kunna framlägga bevis för kostnadsersättningar, inklusive boarding card för flygresor.

- Kvartalsrapport från de parter som enligt avtal ansvarar för genomförandet av kommunikationsåtgärder.

* De planerade utvärderingarnas form och frekvens

- Årliga verksamhetsrapporter och rapporter om åtgärdernas effekter.

* Åtgärder för bedrägeribekämpning

- Tjänstemännen vid kommissionen kan på plats, bland annat genom stickprov, kontrollera de åtgärder som finansieras genom denna budgetpost samt kontrollera de kontrollsystem och kontrollåtgärder de nationella myndigheterna infört, särskilt när det gäller granskning av hur åtaganden rörande resurser efterlevs, förebyggande av och påföljd för oegentligheter samt, i förekommande fall, återkrav av medel som försvunnit till följd av oegentligheter.

9. ANALYS AV KOSTNADSEFFEKTIVITET

Se punkterna 4.1, 4.2 och 7.1

10. ADMINISTRATIVA UTGIFTER (AVSNITT III DEL A I BUDGETEN)

Denna del av finansieringsöversikten måste sändas samtidigt till generaldirektorat XIX och generaldirektorat IX; GD IX vidarebefordrar den sedan till GD XIX med sitt yttrande.

Den faktiska avsättningen av nödvändiga administrativa medel kommer att baseras på kommissionens årliga beslut om fördelning av medel, med hänsyn till vilket antal tjänster och vilka ytterligare medel som beviljas av den budgetansvariga myndigheten.

10.1 Konsekvenser för antalet tjänster

>Plats för tabell>

Vad avser ytterligare resurser: ange i vilken takt sådana resurser behöver ställas till förfogande.

10.2 Total budgetkonsekvens av ytterligare personal

(euro)

>Plats för tabell>

Om det rör sig om tidsbegränsad åtgärd gäller beloppen åtgärdens hela löptid. Om åtgärden inte är tidsbegränsad avser beloppen 12 månader.

10.3 Ökning av andra administrativa utgifter till följd av åtgärden, särskilt kostnader i samband med kommitté- och expertmöten

(euro)

>Plats för tabell>

Om det rör sig om tidsbegränsad åtgärd gäller beloppen åtgärdens hela löptid. Om åtgärden inte är tidsbegränsad avser beloppen 12 månader.