Förslag till rådets direktiv om arbetstidens förläggning för mobila arbetstagare som utför vägtransport och förare som är egenföretagare (1999/C 43/02) (Text av betydelse för EES) KOM(1998) 662 slutlig 98/0319(SYN)

(Framlagt av kommissionen den 24 november 1998)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 75 och 118a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

i samarbete med Europaparlamentet,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

av följande skäl:

I artikel 75 i fördraget fastställs att rådet skall anta bl.a. gemensamma regler för vägtransporter och åtgärder för att förbättra transportsäkerheten. Denna artikel utgör den rättsliga grunden framför allt för antagandet av gemensamma regler om arbetstiden för förare som är egenföretagare och som utför vägtransporter.

I artikel 118a i fördraget fastställs att rådet genom direktiv skall anta minimikrav för att främja förbättringar, främst i fråga om arbetsmiljön, för att åstadkomma bättre skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet.

I rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter (1) fastställs gemensamma regler för körtider och viloperioder för förare. Denna förordning omfattar inte andra aspekter på arbetstider i samband med vägtransporter.

I rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (2) föreskrivs minimikrav för säkerhet och hälsa vad gäller arbetstidens förläggning som gäller för alla verksamhetssektorer, både offentliga och privata, med undantag av bl.a. luft-, järnvägs- och vägtransporter, maritima transporter samt transporter på inre vattenvägar och insjöar.

Rådet framhåller i nämnda direktivs ingress att det kan bli nödvändigt att anta särskilda åtgärder vad gäller arbetstidens förläggning inom vissa sektorer och viss verksamhet som inte omfattas av direktivet.

Det är därför nödvändigt att alla mobila arbetstagare som utför vägtransporter och förare som är egenföretagare bör omfattas av en uppsättning minimikrav ifråga om arbetstid för att garantera bättre vägtrafiksäkerhet, undvika en snedvridning av konkurrensen och främja förbättrade arbetsvillkor i samband med vägtransportverksamhet.

Bestämmelserna i detta direktiv är mer inriktade på vägtransport än vissa bestämmelser i direktiv 93/104/EG i dess ändrade lydelse, och enligt artikel 14 i det senare direktivet har således föreliggande bestämmelser företräde.

För att förbättra vägtrafiksäkerheten, undvika en snedvridning av konkurrensen och sörja för säkerhet och hälsa hos mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare måste dessa ges ett minimiantal viloperioder per dag och vecka samt erforderliga raster. Det är också nödvändigt att införa en övre gräns för antalet arbetstimmar per vecka.

Det är nödvändigt att ange att de bestämmelser som avser viloperioder och raster i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter fortsätter att gälla för vissa typer av mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare.

Bestämmelserna om körtid i ovannämnda förordning kompletteras av bestämmelserna om arbetstid i detta direktiv.

Trots omfattande förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter har det inte varit möjligt att sätta ikraft ett avtal vad gäller mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik.

Genom direktiv . . ./. . ./EG ändras direktiv 93/104/EG så att det utsträcks till att tillämpas på icke-mobila arbetstagare inom de sektorer och verksamheter som för närvarande inte omfattas av det, och tillhandahålla ett grundskydd åt de mobila arbetstagare som utför vägtransporter. Detta grundskydd omfattar gällande regler om årlig semester och vissa grundläggande bestämmelser för nattarbetare inklusive hälsokontroller.

Forskningsresultat visar att kroppen nattetid är känsligare för miljöstörningar och även för vissa ansträngande former av arbetsuppläggning och att långa perioder med nattarbete kan vara skadliga för arbetstagarnas hälsa och riskera deras säkerhet samt även vägtrafiksäkerheten i allmänhet.

Följaktligen är det nödvändigt att begränsa perioderna av nattarbete, inbegripet övertidsarbete, och se till att arbetstidsjournaler förs av arbetsgivarna för nattarbetare och mobila arbetstagare som överskrider den maximala genomsnittliga arbetstiden på 48 timmar per vecka.

Nattarbetare bör erhålla lämplig kompensation för sitt arbete och ha samma möjligheter till fortbildning och befordran som övriga arbetstagare.

Enligt förordning (EEG) nr 3820/85 får förare som omfattas av artikel 6.4 och 6.5 ha en körtid på upp till 65 timmar per vecka. Förarnas veckoarbetstid får enligt artikel 3 i detta direktiv vara högst 60 timmar per vecka. Förare som omfattas av artikel 6.4 och 6.5 i förordning (EEG) nr 3820/85 måste kunna fortsätta köra upp till 65 timmar, förutsatt att den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar räknat över 4 månader inte överskrids.

Kommissionen bör övervaka genomförandet av detta direktiv och utvecklingen inom detta område i medlemsstaterna och inlämna en rapport om tillämpningen av reglerna till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.

Det är nödvändigt att fastställa att vissa bestämmelser kan komma att omfattas av undantag, som, beroende på det enskilda fallet, genomförs av medlemsstaterna eller av arbetsmarknadens båda parter. Som en allmän regel vid undantag måste de berörda arbetstagarna erhålla motsvarande viloperioder som kompensation.

I enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i artikel 3b i fördraget kan syftet med den föreslagna åtgärden inte uppnås i tillräcklig utsträckning av medlemsstaterna eftersom det gäller att garantera att samtliga arbetstagare i gemenskapen åtnjuter ett tillräckligt skydd för sin hälsa och säkerhet vad gäller arbetstiden. På grund av den föreslagna åtgärdens omfattning och verkningar kommer detta syfte att bäst kunna uppnås på gemenskapsnivå genom att man inför minimibestämmelser som skall tillämpas i hela Europeiska gemenskapen. Detta direktiv begränsas till de minimikrav som kan ställas för att uppnå detta syfte.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde

1. Syftet med detta direktiv är att införa hälso- och säkerhetsrelaterade minimiregler för arbetstidens förläggning vid vägtransporter och förbättra vägtrafiksäkerheten.

2. Detta direktiv gäller samtliga mobila arbetstagare som utför vägtransporter vid företag som är etablerade i en medlemsstat och förare som är egenföretagare etablerade i en medlemsstat.

3. Detta direktiv omfattar specifika gemenskapsbestämmelser för mobila arbetstagare som utför vägtransporter och, i enlighet med artikel 14 i direktiv 93/104/EG, har således bestämmelserna i det senare företräde framför de tillämpliga bestämmelserna i rådets direktiv 93/104/EG ändrat genom rådets direktiv. . . ./. . ./EG.

4. Detta direktiv skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3820/85.

Artikel 2 Definitioner

1) I detta direktiv avses med arbetstid följande:

a) Vad gäller förare som är egenföretagare den tid då följande arbete utförs:

i) Körning.

ii) Lastning och lossning.

iii) Övervakning när passagerare stiger på eller av bussen.

iv) Rengöring av fordonet.

v) Säkerhetskontroller av fordonet och lasten.

vi) Annat arbete som krävs för fordonets, lastens och passagerarnas säkerhet.

vii) Tekniskt underhåll av fordonet.

b) Vad gäller mobila arbetstagare den tid som förflyter från arbetets början till dess slut, det vill säga all verksamhet eller jour, förutom raster.

Bl.a. följande ingår i arbetet:

i) Körning.

ii) Lastning och lossning.

iii) Övervakning när passagerare stiger på eller av bussen.

iv) Rengöring av fordonet.

v) Säkerhetskontroller av fordonet och lasten.

vi) Annat arbete som krävs för fordonets, lastens och passagerarnas säkerhet.

vii) Tekniskt underhåll av fordonet.

viii) Administrativt arbete.

2) Med jour avses den tid under vilken den mobila arbetstagaren befinner sig på sin arbetsplats och är beredd att utföra sitt normala arbete, i tillämpliga fall på eget initiativ, och vanligtvis utför vissa specifika arbetsuppgifter.

Med beredskapstid avses den tid under vilken den mobila arbetstagaren inte har några arbetsuppgifter men är redo att återgå i arbete. Den mobila arbetstagaren skall på förhand känna till beredskapstiderna, enligt de villkor som förhandlats fram mellan arbetsmarknadens parter på den nivå och enligt de villkor som anges i medlemsstaternas lagstiftning.

Dessa beredskapstider skall inte anses som arbetstid i den mening som avses i artiklarna 3 och 6 i detta direktiv. Detta skall dock inte påverka tillämpningen av medlemsstaternas lagstiftning eller avtal mellan arbetsmarknadens parter där det föreskrivs att sådana perioder skall kompenseras eller begränsas.

3) En mobil arbetstagare är var och en som är anställd, inbegripet praktikanter och lärlingar, av ett företag för att utföra vägtransporter och ingå i den del av personalstyrkan som förflyttar sig.

4) Viloperiod är varje oavbruten tidsrymd på minst en timme under vilken den mobila arbetstagaren eller den förare som är egenföretagare fritt kan disponera sin tid.

5) Vecka är den period som börjar måndag kl. 00.00 och slutar söndag kl. 24.00.

6) Nattetid är den period som fastställs i nationell lagstiftning och som omfattar minst sju timmar, där tiden mellan kl. 00.00 och kl. 5.00 alltid ingår.

7) Nattarbete är arbete som omfattar mer än två timmar under nattetid.

8) Nattarbetare är mobila arbetstagare eller förare som är egenföretagare som

i) i allmänhet utför nattarbete, eller

ii) under nattetid utför en viss andel av sin årsarbetstid. Denna andel skall fastställas i nationell lagstiftning, efter samråd med arbetsmarknadens parter.

Artikel 3 Maximal veckoarbetstid

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera följande:

1. Den genomsnittliga veckoarbetstiden får inte överstiga 48 timmar. Arbetstiden under en vecka får uppgå till högst 60 timmar om den genomsnittliga arbetstiden per vecka beräknad över fyra månader inte överstiger 48 timmar. Detta påverkar inte tillämpningen av artikel 6.4 och 6.5 i förordning (EEG) nr 3820/85 förutsatt att berörda förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare inte överskrider den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar beräknad över 4 månader.

2. Arbetstiden för mobila arbetstagare som arbetar för flera arbetsgivare är summan av antalet arbetade timmar. Den mobila arbetstagaren måste skriftligen informera den berörda arbetsgivaren om arbete som utförts för annan arbetsgivare.

Artikel 4 Raster

Utan att det påverkar den skyddsnivå som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter skall medlemsstaterna vidta erforderliga åtgärder för att sörja för att mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare inte under några omständigheter får utföra sådana arbetsuppgifter som anges i artikel 2.1 under mer än sex timmar i sträck utan rast. Arbetet skall avbrytas för en rast på minst 30 minuter om den totala arbetstiden omfattar mellan sex och nio timmar, och på minst 45 minuter om den totala arbetstiden omfattar mer än nio timmar. Rasten kan delas upp på flera perioder om minst 15 minuter.

Artikel 5 Viloperioder

1. Förare som är egenföretagare och de mobila arbetstagare som lyder under rådets förordning (EEG) nr 3820/85 skall ha de viloperioder som föreskrivs i denna.

2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att andra mobila arbetstagare än de som avses i punkt 1 har viloperioder på minst 11 timmar i följd efter sitt dagliga arbete.

3. Den viloperiod som föreskrivs i punkt 2 kan förkortas med upp till en timme, om denna förkortning kompenseras av att en annan viloperiod förlängs till minst 12 timmar under följande kalendermånad eller under följande fyraveckorsperiod.

4. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att den viloperiod som avses i punkt 2, för andra förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare än de som avses i punkt 1, efter högst 6 perioder i följd av dagligt arbete, förlängs med 24 timmar i en följd varvid denna förlängda viloperiod utgör veckovilan.

Artikel 6 Nattarbetare

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera följande:

1) Den dagliga arbetstiden för en nattarbetare får inte överstiga åtta timmar. Den kan uppgå till högst tio timmar om den genomsnittliga arbetstiden på åtta timmar inte överskrids under en tvåmånadersperiod. För perioder under vilka nattarbetare inte beordras utföra nattarbete skall artikel 3 gälla.

2) Kompensation för nattarbetstid skall utgå enligt nationella bestämmelser, kollektivavtal och/eller nationell praxis, men sådan kompensation är tillåten endast under förutsättning att den inte äventyrar vägtrafiksäkerheten.

3) De mobila arbetstagare som är nattarbetare skall ha samma möjligheter till fortbildning och befordran som övriga arbetstagare.

Artikel 7 Undantag

1. Bestämmelser om undantag från artiklarna 3, 5 och 6 får antas genom lagar och andra författningar eller genom kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter, förutsatt att de berörda arbetstagarna erhåller motsvarande viloperioder i kompensation.

2. Möjligheten till undantag från artikel 3 får ifråga om den genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar inte resultera i införandet av en referensperiod som överstiger sex månader. Dessutom får medlemsstaterna bevilja undantag från artikel 3 förutsatt att den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden minskas enligt följande:

- Till 39 timmar i genomsnitt under en referensperiod på upp till 9 månader.

- Till 35 timmar i genomsnitt under en referensperiod på upp till 12 månader.

3. För reguljär passagerartrafik över kortare sträckor än 50 km, får rasterna eller ändstationsuppehåll delas upp på perioder kortare än 15 minuter.

Artikel 8 Information och journalföring

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att arbetsgivare som anställer mobila arbetstagare vidtar följande åtgärder:

a) Arbetsgivaren skall på lämpligt ställe på arbetsplatsen anslå en kopia av detta direktiv, tillämplig nationell lagstiftning och arbetsföreskrifter samt eventuella kollektivavtal och företagsavtal som slutits på grundval av detta direktiv.

b) Arbetsgivaren skall föra journal över mobila arbetstagare som arbetar mer än 48 timmar i veckan, och för nattarbetare som arbetar mer än åtta timmar per dygn. Dessa journaler skall bevaras i minst två år.

2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att förare som är egenföretagare skall föra journal över sin arbetstid när de arbetar mer än 48 timmar i veckan, och för nattarbetare som arbetar mer än åtta timmar per dag. Dessa journaler skall bevaras i minst två år.

Artikel 9 Förmånligare bestämmelser

Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att tillämpa eller införa lagar och bestämmelser som bättre skyddar säkerheten och hälsan vad gäller mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare, eller att underlätta eller tillåta ingåendet av kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter som bättre skyddar mobila arbetstagares säkerhet och hälsa.

Artikel 10 Påföljder

Medlemsstaterna skall besluta om ett regelsystem för påföljder som är tillämpligt på överträdelser av nationella bestämmelser som införs för att genomföra detta direktiv och skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att systemet tillämpas. De påföljder som föreskrivs på detta sätt skall vara verkningsfulla, välavvägda och avskräckande. Medlemsstaterna skall snarast möjligt underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, dock senast den dag som nämns i artikel 11.1, och om varje efterföljande ändring av dessa.

Artikel 11 Slutbestämmelser

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast (två år efter den dag då direktivet antagits) eller skall senast denna dag försäkra sig om att arbetsmarknadens parter avtalar om alla nödvändiga åtgärder, varvid medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att när som helst kunna garantera de resultat som föreskrivs i detta direktiv.

2. När en medlemsstat antar de bestämmelser som anges i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

3. Utan att det påverkar medlemsstaternas möjligheter att, mot bakgrund av ändrade förhållanden, utarbeta lagar, andra förordningar och avtalsbestämmelser på arbetstidsområdet under förutsättning att minimikraven i detta direktiv uppfylls, skall tillämpningen av detta direktiv inte utgöra ett giltigt skäl för att minska den allmänna nivån på säkerhets- och hälsoskyddet för mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare.

4. Medlemsstaterna skall vartannat år överlämna en rapport till kommissionen om tillämpningen av detta direktiv med uppgift om de ståndpunkter som arbetsmarknadens parter företräder. Denna information skall vara kommissionen tillhanda senast den 30 september efter utgången av den tvåårsperiod som rapporten omfattar. Tvåårsperioden skall vara densamma som avses i artikel 16.2 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85.

5. Kommissionen skall vartannat år utarbeta en rapport om medlemsstaternas tillämpning av detta direktiv och utvecklingen inom det berörda området. Kommissionen skall överlämna denna rapport till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.

6. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de redan antagit eller håller på att anta inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 12

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT L 370, 31.12.1985, s. 1.

(2) EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.