Europeiska unionen och dess medlemsstater kan hjälpa stålindustrin och andra energiintensiva industrier genom att främja investeringar och skapa ett gynnsamt företagsklimat. Kommissionens starka inriktning på sysselsättning och tillväxt, liksom strategiska initiativ som investeringsplanen, kapitalmarknadsunionen, strategin för den inre marknaden, strategin för den digitala inre marknaden, energiunionen och kretsloppsekonomin bidrar till det målet. Dessutom finns ett antal EU-finansieringsinstrument som kan bidra till de nödvändiga reformerna och mildra de problem som uppkommer under den ofrånkomliga omställningen av basmetallindustrin. De bör utnyttjas i största möjliga utsträckning och snabbare än hittills.

Överproduktionen på stål har lett till en drastisk exportökning, vilket har destabiliserat världsmarknaden för stål och pressat ned stålpriserna i hela världen. Stålimporten från Kina till EU har gått framåt med stormsteg de senaste tre åren. Marknadspriserna för vissa stålprodukter har sjunkit med upp till 40 % på grund av denna volymökning. Vissa länder utanför EU har reagerat genom att införa handelsbegräsningar och andra handelshinder. Dessutom har överkapaciteten lett till en rekordstor våg av illojal handelspraxis som snedvrider världsmarknaden. Sådan handelspraxis vältrar över den globala överkapacitetens börda i orimligt hög grad på de europeiska producenterna och deras anställda. Enbart under 2015 och början av 2016 har kommissionen sett sig föranledd att inleda tio undersökningar av illojal handelspraxis i fråga om stål.

En stark stålindustri är grunden för många industriella värdekedjor. Den europeiska stålbranschen har en årsomsättning på 166 miljarder euro och står för 1,3 % av BNP i EU. Under 2015 sysselsatte den direkt 328 000 personer och ett ännu större antal indirekt. Den europeiska stålindustrin kännetecknas av moderna, energi- och koldioxidsnåla verk som producerar produkter med högt förädlingsvärde eller nischprodukter för världsmarknaden med stöd av ett enastående FoU-nät. Europeiska unionen är världens näst största stålproducent efter Kina, och producerar i medeltal 170 miljoner ton råstål om året. Den europeiska stålindustrin är fortfarande världsledande inom specialiserade produkter med högt teknikinnehåll.

-Europeiska fonden för strategiska investeringar (Efsi) bidrar till innovation, även i stålindustrin, genom att täcka de innovativa projektens högre finansieringsrisker. Efsi ger flexibelt stöd till konkreta projekt genom att åtgärda marknadsmisslyckanden eller suboptimala investeringsförhållanden. Projektansvariga får också hjälp under investeringarna av Europeiska centrumet för investeringsrådgivning, så att projekten kan öka sin kvalitet och attrahera finansiärer. Affärsmässiga projekt kan öka sin synlighet för investerare genom portalen för investeringsprojekt på europeisk nivå. Ett första lån från Europeiska investeringsbanken på 100 miljoner euro inom ramen för Efsi hjälper redan en medelstor italiensk stålproducent att attrahera andra investerare. De totala investeringarna som kan mobiliseras förväntas uppgå till 227 miljoner euro, så att företaget kan modernisera och optimera produkter, processer och miljöpåverkan och förbli ledande på området. Andra industriella aktörer har tagit kontakt med Europeiska centrumet för investeringsrådgivning. Fler kan redan nu dra nytta av de här nya instrumenten.

C.Vända resurs- och klimatproblemen till möjligheter

Konkurrenskraftigare energipriser i EU-länderna

Det är viktigt med ökade satsningar på energieffektivitet och konkurrenskraftiga energipriser för att upprätthålla konkurrenskraftiga och hållbara energiintensiva industrier.

Med tanke på den senaste tidens sjunkande energipriser torde energikostnaderna nu stå för en mindre andel av produktionskostnaderna. Grossistenergipriserna, det indirekta måttet på de energipriser som de energiintensiva industrierna betalar, är nu historiskt låga jämfört med de lägsta nivåer som nåddes det senaste decenniet eller efter den ekonomiska krisen. De varierar dock fortfarande i EU, ofta till följd av skatter och avgifter som medlemsstaterna råder över. Strukturella energiprisskillnader gentemot handelspartnerna kvarstår, men har utvecklats gynnsamt de senaste månaderna, särskilt i förhållande till USA. De internationella energipriserna har konvergerat, och prisskillnaderna verkar vara på väg tillbaka till nivåerna före krisen.

Energipriser är dock mycket volatila och kan öka igen. För att hålla dem nere behöver EU begränsa energiförbrukningen, bl.a. genom att uppmuntra ökad energieffektivitet i industrin och främja konkurrensmässiga energipriser genom att ta vara på den inre marknadens och det regionala samarbetets potential. Därför kommer kommissionen snart att lägga fram flera initiativ inom energiunionen, såsom förslag om elmarknadens utformning, styrning, förnybar energi och energieffektivitet. Kommissionen tänker under sommaren 2016 lägga fram en rapport om energipriser och –kostnader, där den bl.a. bedömer elprisernas förutsägbarhet under en tid då de energiintensiva sektorerna investerar mycket kapital i energi- och koldioxidsnål teknik, och rapporten ska också bidra till ökad insyn i och bättre förståelse av energikostnaderna. Det finns flera EU-fonder för finansiering av energieffektivitet, såsom Efsi och de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Exempelvis kommer de europeiska struktur- och investeringsfonderna att anslå 5,7 miljarder euro till energieffektivitet, miljövänliga produktionsprocesser och resurseffektivitet i EU:s industri under åren 2014–2020.

Översyn av systemet för handel med utsläppsrätter

Innovation kan hjälpa stålindustrin att bevara sin konkurrenskraft och anpassa sig till klimatförändringarnas nya krav.

Lägre koldioxidkostnader på grund av en mindre ambitiös klimatpolitik ger fortfarande ett antal utomeuropeiska producenter en orättvis fördel över sina europeiska konkurrenter. Parisavtalet förändrade dock allt. Det är en tydlig signal till investerare, företag och politiska beslutsfattare att den globala övergången till ren energi är här för att stanna. Risken för konkurrensnackdelar kvarstår emellertid. Därför föreslår kommissionen i sitt nyligen framlagda förslag om översyn av systemet för handel med utsläppsrätter att de gratis tilldelade rätterna ska fördelas så att energiintensiva industrier, såsom stålindustrin, får lämpligt stöd och så att de som presterar bäst fortsätter att belönas. Europeiska rådets strategiska beslut att ha kvar gratistilldelningen efter 2020 och de föreslagna bestämmelserna om koldioxidläckage är den rätta avvägningen just nu. Kommissionen uppmanar rådet och parlamentet att gå vidare så snabbt som möjligt i det ordinarie lagstiftningsförfarandet och anta förslaget, och kommer vid behov att bistå med ytterligare underlag.

För att främja investeringar i innovationer som koldioxidinfångning och koldioxidanvändning föreslås omkring 400 miljoner utsläppsrätter att avsättas från och med 2021 för detta ändamål. Dessutom kommer ytterligare 50 miljoner otilldelade rätter från 2013–2020 (som annars hade hamnat i reserven för marknadsstabilitet) att avsättas så att innovationsfonden kan inleda verksamheten före 2021 och finansiera projekt till stöd för spridning av ny banbrytande teknik i industrin.

Cirkeln sluts: kretsloppsekonomin

Återvinning av råmaterial minskar produktionskostnaderna och miljöpåverkan. Det leder till nya affärsmöjligheter, främjar produktutveckling och skapar nya jobb.

Stålskrot används i nästan hälften av dagens primärproduktion av stål i EU, vilket gör EU världsledande inom stålåtervinning. Produktion från skrot gör producenterna mindre beroende av råvaruimport. Eftersom den största andelen av produktionskostnaderna för återvunnet stål är priset på järnhaltigt skrot skulle en förbättrad EU-marknad för metallskrot göra produktionen mer konkurrenskraftig. Sedan kriterierna för när avfall upphör att vara avfall antogs 2011, har kriterierna för järn- och stålskrot bidragit till ökad efterfrågan på återvunnet stål.

I paketet om kretsloppsekonomin föreslår kommissionen att återvinningen ska ökas, att sorteringssystem för bygg- och rivningsavfall ska uppmuntras och att systemen för utökat producentansvar ska förbättras. Kommissionen kommer att ta fram särskilda riktlinjer för rivningar och underlätta frakt av avfall mellan medlemsstaterna. De här åtgärderna bör leda till effektivare försörjningskedjor och bidra till att skapa en verklig inre marknad för sekundära råmaterial.

Dessutom innehåller paketet om kretsloppsekonomin flera åtgärder för att stödja innovativa industriprocesser. Exempelvis kan man genom industriell symbios låta avfall och biprodukter från en industri bli råvaror för en annan, vilket också skapar nya affärsmöjligheter. Genom att främja de här processerna kommer paketet att bidra till material- och energieffektivare industriprocesser och ökad kostnadskonkurrenskraft genom att man tar vara på biprodukter som stålslagg i stället för att kräva dyr avfallshantering. Ett annat exempel är att masugnsgas tas till vara genom koldioxidinfångning och återanvändning.

Men EU tar också betydande steg i riktning mot ökad insyn i de internationella råvarumarknaderna och de derivatmarknader som hör till dem, inte minst för kritiska råvaror där risken för försörjningsbrist är hög.

3.Slutsatser

Den europeiska stålindustrin står inför en rad allvarliga utmaningar, till följd av global överkapacitet, en enorm internationell exportökning och en rekordstor våg av illojal handelspraxis. Kommissionen är medveten om utmaningarna, och agerar snabbt och beslutsamt på en rad politikområden. Det är visserligen först och främst branschens eget ansvar att anpassa sig och vara innovativ för att möta dessa utmaningar på ett hållbart sätt, men EU och medlemsstaterna kan understödja dessa satsningar genom att upprätthålla lika spelregler för alla, främja investeringar, särskilt i kompetent personal, och skapa ett gynnsamt företagsklimat. I detta sammanhang är det också särskilt viktigt att alla berörda parter involveras och rådfrågas på ett strukturerat sätt, även lokalt.

Kommissionen agerar beslutsamt för att bemöta illojal handelspraxis till följd av den globala överkapaciteten. Förutom dagens rekordstora antal gällande handelspolitiska skyddsåtgärder kommer den att utforska andra sätt att anta åtgärderna snabbare. Rådet och parlamentet bör så snart som möjligt anta kommissionens förslag om moderniserade handelspolitiska skyddsåtgärder. Fler reformer kommer att läggas fram för att ytterligare öka skyddsåtgärdernas genomslag. Kommissionen avser att införa ett system med förhandsövervakning av stålprodukter. Dessa ytterligare insatser kan dock bara få avsedd verkan med de andra EU-institutionernas och EU-organens, medlemsstaternas och näringslivets stöd och agerande.

Stålindustrins långsiktiga utmaningar kommer inte att försvinna av sig själva. En rad investeringsinstrument och politiska strategier inom bl.a. handel, innovation, konkurrens och energiunionen hjälper stålindustrin att vara konkurrenskraftig genom innovation, resurseffektivitet, modernisering och reformer. Dessa EU-instrument måste nu utnyttjas snabbt och på bästa sätt.

Slutligen är stålindustrins modernisering också en fråga om att investera i människor. Många av verktygen på detta område är medlemsstaternas ansvar, men EU erbjuder betydande ekonomiskt och annat stöd genom bl.a. Europeiska socialfonden och, om snabba uppsägningar skulle bli nödvändiga, Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter som hjälper uppsagda arbetstagare att omskola sig. Kommissionen kommer även genom den nya kompetensagendan att sträva efter att skapa samsyn om att investera i människor och deras kompetens i nära samarbete med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter.