EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 23.04.1997 
KOM (97) 167 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
HELHETSSYN PÅ ENERGIPOLITIKEN OCH ENERGIÅTGÄRDERNA 

Inledning 
A. De strategiska utmaningarna på energiområdet 
B. Nödvändigheten av ett samlat grepp på energipolitiken 
C. Analysens mål och räckvidd 
I. Energisamarbete 
A. Samarbete med medlemsstaterna 
B. Samarbete med berörda parter 
II. Gemenskapens åtgärder 
A. Försörjningstrygghet och internationellt energisamarbete 
B. Integration av energimarknaderna 
C. Främjande av hållbar utveckling på energiområdet 
D. Främjande av forskning och teknisk utveckling 
Slutsatser 
s &, 
[ INLJDMMO J 
Energin är det blod som flyter i ekonomins och det samhälleliga välståndets ådror. Energin 
är omistlig för tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen. Energiproduktion och -
användning har stort inflytande på miljön. 
Energins centrala roll är dock inte allmänt upplevd och erkänd av den europeiska 
medborgaren utom i allvarliga krissituationer (exempelvis oljekriser, Tjernobyl eller 
Kuwaitkriget). Nu måste Europeiska unionen under de kommande åren möta strategiska 
energiutmaningar som kommer att ha en direkt inverkan på den europeiska medborgaren 
och konsumenten. Det är därför lämpligt att svara med en anpassad strategi. 
Inom ramen för flera av gemenskapens politikområden föreligger redan ett brett spektrum 
av verktyg genom vilka energiåtgärder kan utarbetas. Som en logisk följd av vitboken 
"Energipolitik inom Europeiska unionen"1, och i syfte att svara på en förfrågan från 
rådet2 omfattar detta meddelande en helhetssyn på energipolitiken och på de verktyg som 
är tillgängliga för dess genomförande. Vitboken utgör ett första steg mot en ny och mer 
sammanhängande presentation av energiåtgärderna. De huvudsakliga beståndsdelarna i 
energipolitiken räknas upp i tabellen i bilaga 1. De finansiella instrument som finns att 
tillgå på gemenskapsnivå anges i tabellen i bilaga 2. 
A. DE STRATEGISKA UTMANINGARNA PÅ ENERGIOMRÅDET 
Efter en intensiv debatt beträffande grönboken från 1995 om den framtida ramen för 
gemenskapens energipolitik3 antog kommissionen vitboken "Energipolitik inom 
Europeiska unionen". Huvuddragen i denna har fatt stöd från Europaparlamentet, rådet, 
Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén. Uppgiften är nu att anpassa 
energipolitiken till de strategiska energiutmaningar som Europeiska unionen måste möta, 
med hänsyn till den snabba utvecklingen både på marknaderna och beträffande det 
internationella läget. 
I tabellen i bilaga 1 visas att det är lämpligt att stödja sig på ett brett spektrum av åtgärder, 
eventuellt från olika program, för att svara på var och en av dessa utmaningar. 
1. Hantering av beroendet av yttre källor ställt mot försörj ningstryggheten. 
Europeiska unionens yttre energiberoende uppgår för närvarande till nära 50 %. Om inga 
åtgärder vidtas kan detta fram till år 2020 komma att öka till nära 70 %, 80 % och 90 % 
för naturgas, kol respektive olja4. Unionens ökande energiberoende av tredje land bör 
beaktas och analyseras med avseende på de politiska riskerna i vissa leverantörsländer 
eller transitländer och med avseende på ökningen av den globala energiförbrukningen. I 
olika prognoser förutses en minskning av energiutbudet och en tendens mot ökade 
energipriser. 
1 Vitboken "Energipolitik inom Europeiska unionen", KOM(95) 682 av den 13.12.1995. 
2 Rådets resolution av den 8.7.1996 beträffande vitboken "Energipolitik inom Europeiska unionen", 
EGT C 224, 1.8.1996, s. 1 och rådets förordning nr ... av den 14.4.1997 om ett program för 
främjande av internationellt samarbete inom energisektorn. Synergy-programmet (art. 3). 
3 Grönboken "För en energipolitik inom Europeiska unionen", KOM(94) 659 av den 11.1.1995. 
4 "Energin i Europa fram till 2020: en scenariotaktik", kommissionen, våren 1996. 
4é 
Kravet på försörjningstrygghet innebär således en viktig utmaning för energipolitiken. 
Diversifieringen och flexibiliteten hos de inhemska och de importerade resurserna bör 
uppmuntras, särskilt genom att främja utvecklingen av förnybara energikällor och genom 
att i högre grad integrera energimarknaderna. 
Försörjningstryggheten kan likaledes stärkas genom ett närmare samarbete med tredje 
länder och genom att man inrättar ett system som snabbt och flexibelt kan finna lösningar 
på plötsliga avbrott i energiförsörjningen, särskilt vad beträffar olja och gas. Europeiska 
unionen utvecklas i en värld som blir allt mer hopkopplad och ömsesidigt beroende. Detta 
medför frågor som till exempel villkoren för energiprodukternas tillträde till den 
europeiska marknaden samt de europeiska energiföretagens tillgång till marknaderna i 
tredje länder. Gemenskapen bör i sina yttre förbindelser ägna ännu mer uppmärksamhet åt 
energipolitiken för att finna lämpliga lösningar på sitt växande yttre beroende. Dessutom 
har många energifrågor en internationell aspekt. 
Ett samordnat tillvägagångssätt beträffande de yttre energiförbindelserna är således 
nödvändigt för att säkerställa den fria och öppna handeln samt för att trygga en säker ram 
för investeringar i energi. Dialog, bistånd och samarbete med tredje länder är realistiska 
lösningar för att samtidigt förbättra försörjningstryggheten, uppnå miljömålen och 
stimulera utvecklingen och spridningen av lämplig energiteknik till tredje länder. 
2. Integrationen av de europeiska marknaderna syftar till att öka 
konkurrenskraften. 
Energikostnaden är en av de avgörande faktorerna för de europeiska industriernas 
internationella konkurrenskraft, särskilt med tanke på marknadernas tilltagande 
internationalisering. 
Jämfört med USA betalar de europeiska staterna betydligt mer för energin. Inom 
kemiindustrin, för att ta ett exempel, uppskattar man att de europeiska företagen betalar 
mer än 45 % mer än sina amerikanska konkurrenter5. Förutom skillnaderna i 
skattehänseende är bristen på konkurrens en nyckelfaktor som förklarar dessa 
kostnadsskillnader. Man väntar sig till exempel att den fullständiga liberaliseringen av den 
europeiska inre marknaden för el kommer att medföra avsevärda fördelar på cirka 10-
12 miljarder ecu om året, nästan det dubbla jämfört med den liberaliseringsvinst man 
hittills räknat med. Tredje parters tillgång till gasmarknaden torde likaledes leda till 
besparingar i storleksordningen 900 miljoner ecu om året och ytterligare avsevärda vinster 
kan uppstå till följd av konkurrensen mellan olika gasleverantörer. 
En viktig utmaning för gemenskapens energipolitik är därför att säkerställa en kraftigare 
integration av gemenskapens energimarknad, på grundval av principen om öppna och 
konkurrensutsatta marknader. Detta är avgörande för den europeiska konkurrenskraften 
och nödvändigt för att gynna flexibilitet, effektivitet och trygghet på lång sikt inom 
energisektorn och för att öka den ekonomiska och sociala sammanhållningen. 
Den förstärkta konkurrens som avses med integrationen av de europeiska 
energimarknaderna skall inte strida mot de icke-industriella användarnas berättigade 
förväntningar på energitjänster och -utrustning som säkerställer större säkerhet, högre 
kvalitet, ekologisk hållbarhet och god tillgång till rimliga priser. Denna kraftigare 
integration är inte heller oförenlig med målet om allmännyttiga tjänster, om denna princip 
Fjärde rapporten från rådgivande gruppen för konkurrenskraft, december 1996. 
grundas på klart fastslagna kriterier och tillämpas på ett sätt som garanterar insyn i det 
allmännas intresse. 
3. Förenligheten mellan energimålen och miljömålen för en hållbar 
utveckling 
De europeiska medborgarnas oro har gjort att miljöhänsynen har hamnat högt upp på den 
politiska dagordningen. Eftersom energin är en nyckelfaktor i förverkligandet av den 
hållbara utvecklingen bör den behandlas som en prioriterad politik om man vill uppnå alla 
miljömål. Som exempel kan nämnas att på grund av de globala klimatförändringarna syftar 
Europeiska gemenskapens politik till att begränsa gasutsläppen, vilket inte kan 
genomföras på ett effektivt sätt utan energipolitiska åtgärder. 
En annan utmaning av format för energipolitiken består i att göra energimålen och 
miljömålen mer förenliga. En rationellare användning av energin och de icke-fossila 
resurserna (som förnybara energikällor) bör kunna bidra avsevärt till att detta mål uppnås. 
I möjligaste mån bör den totala kostnaden för produktion och konsumtion av energi, 
inklusive externa kostnader, fastställas på ett klart och tydligt sätt och avspeglas i priserna. 
Rationellare användning av energi och icke-fossila resurser såsom förnybar energi bör 
lämna ett avsevärt bidrag till att nå detta mål. 
Konsumenterna, liksom även industrin, bör också bidra till att möta denna utmaning, 
genom att bli medvetna om att deras individuella val har direkta följder för kvaliteten på 
deras miljö. Unionen och medlemsstaterna bör därför uppamma och utveckla detta 
intresse hos den europeiska medborgaren, huvudsakligen på lokal nivå. 
4. Utvecklingen av teknik och forskning på energiområdet 
Utvecklingen av ny, renare och effektivare teknik och utsläppande av denna teknik på 
energimarknaderna är en strategisk uppgift, eftersom det bidrar till att de prioriterade 
målen för gemenskapens energipolitik uppnås. 
Inom detta område skall verksamheten bidra till införandet av ny teknik som i synnerhet 
främjar en säker försörjning genom diversifiering, energibesparing och en produktivare 
användning av fossila energiresurser. Ett vidare utnyttjande av sådan teknik kan 
därigenom bidra till att uppnå de prioriterade målen för gemenskapens energipolitik. 
För att åstadkomma detta krävs direkt samverkan mellan de olika FoTU-stadierna och 
energimarknadens mekanismer, inte minst genom förstärkt samarbete mellan 
medlemsstaterna och mellan de viktigaste aktörerna i processens olika led. 
Det kräver också att konsumenternas behov och miljöskyddsaspekter integreras i alla 
aspekter av forskning och teknik på energiområdet, och att de olika skedena i den 
tekniska utvecklingen och åtgärderna som syftar till att förbättra dessas tillämpning på 
marknaden samordnas. 
B. NÖDVÄNDIGHETEN AV ETT SAMLAT GREPP PÀ ENERGIPOLITIKEN 
Ett spektrum av politiska åtgärder står till förfogande på energiområdet, både på regional, 
nationell och gemenskapsomfattande nivå. Fem skäl talar för ett mer övergripande 
tillvägagångssätt. 
1. Behovet av en tydlig och särskild rättslig grund 
Bristen på en sådan grund i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen gör 
att man måste tillämpa artikel 235, eller till och med allt efter åtgärderna gå från en artikel 
om industrin till en annan om miljön eller inre marknaden. 
Kommissionen vill i detta sammanhang påminna om att den tagit ställning till frågan i sin 
rapport som lämnades till rådet den 3 april 19966 och i vilken det betonas att kontinuitet 
och samordning inom gemenskapens verksamhet på energiområdet skulle kunna främjas 
genom att bestämmelser infördes i fördraget i syfte att göra denna gemenskapsverksamhet 
mer påtaglig och effektiv. 
2. Behovet av ökad insyn i gemenskapens energipolitik 
Gemenskapens åtgärder på energiområdet utarbetas för närvarande inom flera olika av 
gemenskapens politiska områden (exempelvis energipolitik, yttre förbindelser, miljö, 
FoTU, konkurrens, inre marknad, regionalpolitik och jordbruk). Detta far ibland till följd 
att insyn i de befintliga åtgärderna saknas, både för industrin och för de politiska 
beslutsfattarna. 
Genom en övergripande ram för energipolitiken kan åtgärdernas effekt optimeras och 
insynen i energipolitiken förbättras. 
3. Nödvändigheten av större målmedvetenhet 
Det faktum att energipolitiken är utspridd över ett stort antal av gemenskapens politiska 
områden ger likaledes vid handen att det är nödvändigt med en bättre målsättning för 
dessa åtgärder för att optimera resursutnyttjandet. I tabellen i bilaga 2 visas volymen och 
räckvidden för de åtgärder som vidtagits på de olika politiska områdena. 
Den främsta uppgiften bör vara att påpeka eventuella luckor, uppmuntra samverkan och 
undvika överlappande arbete mellan dessa gemenskapsåtgärder för att säkerställa dessas 
maximala effektivitet. En övergripande ram för energipolitiken skulle underlätta åtgärder 
med bättre målsättning mot gemenskapens prioriterade energimål. 
4. Nödvändigheten av ett närmare samarbete mellan gemenskapen och 
medlemsstaterna 
Ett stort antal energipolitiska åtgärder vidtas av medlemsstaterna på nationell, regional 
eller lokal nivå. Om man vill förverkliga gemenskapens prioriterade energimål är det 
nödvändigt att skapa ramar för energisamarbete mellan gemenskapen och 
medlemsstaterna. Målet är inte att påtvinga de nationella energipolitikerna några val. 
Tvärtom, avsikten är att medlemsstaterna skall kunna försäkra sig om att deras beslut är 
förenliga med gemenskapens prioriterade mål, och hjälpa dem att förverkliga dem. 
Kommissionens rapport till rådet om civilskydd, turism och energi (SEK (96) 496 slutlig, 3.4.1996) 
Detta samarbete med medlemsstaterna kommer också att medge att utbyte av information 
och erfarenheter uppmuntras, att identifieringen av frågor av gemenskapsintresse 
understöds samt att överföringen av bästa praxis underlättas. 
5. Nödvändigheten av en förbättrad medverkan från alla berörda parter 
Insynen i och effektiviteten hos gemenskapens energipolitik kan också förbättras genom 
att alla berörda parter får möjlighet att delta på ett bättre sätt. En förstärkt dialog och ett 
förstärkt partnerskap mellan dessa parter och gemenskapen kan underlätta identifieringen 
av behov, utarbetandet av lämpliga politiska åtgärder samt dessas genomförande. 
C. ANALYSENS MÅL OCH RÄCKVIDD 
1. Mål 
Målet är att samla alla gemenskapsåtgärder till förmån för energin inom en 
sammanhängande och fullständig ram med följande mål: 
• Säkerställa en större insyn i gemenskapens energipolitik. 
• Undersöka metoder att öka effektiviteten i gemenskapens energipolitik, i synnerhet 
genom att hjälpa till att identifiera de områden där gemenskapens åtgärder bör 
förenklas, samordnas bättre eller förstärkas. 
2. Räckvidd 
Analysen omfattar alla gemenskapens åtgärder på energiområdet. Två slags åtgärder kan 
urskiljas: 
• Åtgärder som syftar till att främja energisamarbetet mellan medlemsstaterna. 
• Gemenskapsåtgärder som tagits fram antingen inom gemenskapens särskilda 
energipolitik eller genom annan lämplig gemenskapspolitik (exempelvis 
strukturfonderna, FoTU, politiken för yttre förbindelser, konkurrenspolitiken, 
miljöpolitiken och jordbrukspolitiken) samt andra styrmedel (exempelvis Europeiska 
investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden och Europeiska utvecklingsfonden). 
Alla gemenskapsåtgärder på energiområdet klassificeras på grundval av det bidrag de kan 
lämna till dessa fem prioriterade mål: 
• Trygga energiförsörjningen och främja internationellt samarbete inom enegiområdet. 
• Integrera de europeiska energimarknaderna. 
• Främja den hållbara utvecklingen. 
• Främja forskningen och den tekniska utvecklingen. 
I tabellen i bilaga 1 anges de huvudsakliga leden i energipolitiken. Den kompletteras 
av en tabell över de huvudsakliga finansieringskällorna för gemenskapens 
energiåtgärder (bilaga 2). 
I. ENERC^ 
A. SAMARBETE MED MEDLEMSSTATERNA 
Medlemsstaterna har gemensamma energimål. En förteckning över dessa mål finns i 
kommissionens nyligen framlagda förslag om organisationen av samarbetet för 
gemenskapens överenskomna mål på energiområdet7. I förteckningen över dessa mål dras 
riktlinjer upp - vilka främst rör försörjningstryggheten, konkurrenskraften, miljöskyddet, 
de yttre energiförbindelserna samt främjandet av energieffektivitet och förnybara 
energikällor - som regelbundet bekräftats av medlemsstaterna8. 
För att underlätta att dessa gemensamma energimål uppnås är det alltså nödvändigt att 
stärka samarbetet och samordningen mellan medlemsstaterna i en organiserad ram så att 
det garanteras att gemenskapens och medlemsstaternas energipolitik överensstämmer med 
dessa mål. I enlighet med rådets krav fastslås i utkastet till beslut om organisationen av 
samarbetet för gemenskapens överenskomna mål på energiområdet en ram för ett närmare 
samarbete mellan medlemsstaterna och gemenskapen. 
Det föreslås också att medlemsstaternas representanter sammanträder regelbundet och 
bistår kommissionen med utvärderingen av hur medlemsstaternas och gemenskapens 
energipolitik bidrar till de överenskomna energimålen. Dessa sammanträden skall också 
utgöra ett forum för att underlätta utbytet av information, uppmärksamma frågor av 
gemenskapsintresse och utbyte av bästa praxis. 
Utkastet till beslut medför att kommissionen tar initiativ för att underlätta ett närmare 
samarbete och en närmare samordning mellan medlemsstaterna. Detta inbegriper särskilt 
uppföljning, utvärdering och utbyte av information rörande energipolitiken. På grundval 
av de uppgifter som erhållits från medlemsstaterna skall kommissionen regelbundet lägga 
fram en rapport om hur medlemsstaternas och gemenskapens energipolitik 
överensstämmer med de överenskomna energimålen. Denna rapport bör tjäna som 
utgångspunkt för en undersökning, genomförd av rådet, av utvecklingen och skulle medge 
att man kan peka ut nödvändiga nya åtgärder på det energipolitiska området. 
För att underlätta detta samarbete bör en ram upprättas för analyser och bestämmelser på 
energiområdet som delas av medlemsstaterna och gemenskapen. Det planerade 
Europeiska energiobservatoriet, som skulle kunna organiseras runt ett nätverk av 
nationella centra, skulle kunna bidra avsevärt när det gäller att analysera prioriterade 
ämnesområden. Detta analysarbete - som innefattar såväl energimarknaderna som den 
politiska utvecklingen - bör ta fram de prioriterade energipolitiska målen. Exempelvis 
krävs det på försörjningstrygghetens område en permanent uppföljning, särskilt genom att 
regelbundet undersöka energiläget och utvecklingen på den internationella 
energimarknaden. 
Denna verksamhet skall ta hänsyn till liknande åtgärder beträffande ny energiteknik som 
genomförs inom ramen för programmet Joule-Thermie samt till den samordning av FoTU-
politiken på energiområdet som skall äga rum inom Fjärde ramprogrammet. 
7 Förslag till rådets beslut om organisationen av samarbetet kring överenskomna energimål för 
gemenskapen, EGT C 27, 28.1.1997, s. 9. 
8 Senast i rådets resolution av den 8.7.1996 om vitboken "Energipolitik inom Europeiska unionen", 
EGT C 224, 1.8.1996, s. 1. 
B. SAMARBETE MED BERÖRDA PARTER 
Under utarbetandet av grönboken och vitboken om den europeiska energipolitiken har 
kommentarerna från industrivärlden och konsumenterna samt övriga organisationer 
rörande det framtida utseendet på gemenskapens energipolitik visat sig vara mycket 
användbara. Dessa organisationer har likaledes betonat den betydelse de tillmäter dialog 
och insyn, och de har uttryckt sin önskan att denna process vidareutvecklas och fördjupas. 
Rådet har godtagit denna begäran och uppmanat kommissionen att fortsätta detta 
samrådsförfarande inom ramen för gemenskapens energipolitik9. 
Det huvudsakliga målet för ett närmare samarbete mellan de berörda parterna är att 
tillhandahålla grunden för en öppen och klar dialog med hjälp av vilken kommissionen kan 
beakta alla berörda parters åsikter vid utarbetandet av förslag till politiska beslut som 
intresserar dem. 
En rådgivande kommitté för energifrågor håller på att inrättas i kommissionens regi, och 
den består av företrädare för de viktigaste ekonomiska och sociala aktörerna inom den 
ekonomiska sektorn10. Denna kommittés huvuduppgifter skall vara att a) peka ut de 
områden där ett ingripande från gemenskapen är nödvändigt, b) ge råd beträffande 
kommissionens förslag innan dessa officiellt antas och c) utforma rekommendationer 
beträffande genomförandet av energipolitiska åtgärder. 
9 Rådets resolution av 8.7.1996 om vitboken "Energipolitik inom Europeiska unionen", EGT C 224, 
1.8.1996, s. 1. 
10 Kommissionens beslut 96/642/EG av den 8.11.1996 om inrättande av en rådgivande kommitté i 
energifrågor, EGT L 292, 15.11.1996, s. 34. 
ÎL GEMBNSKAFENS ÅTGÄ&DER 
A. FORSORJNINGSTRYGGHET OCH INTERNATIONELLT 
ENERGISAMARBETE 
Europeiska unionens yttre energiberoende, för närvarande cirka 50 %, kommer troligen 
att öka kraftigt till 70 % år 2020. Ökningen av det yttre beroendet nödvändiggör att 
energiförsörjningstryggheten prioriteras högt i gemenskapens politik. Åtgärderna på detta 
område skall bygga på ett diversifierat energiutbud, påverkan av efterfrågan, 
samarbetsprogram, förberedelser för de nya staternas anslutning, samarbete med 
internationella organ samt krisåtgärder. 
1. Åtgärder for att diversifiera energiutbudet 
Diversifieringen av energiutbudet kräver verksamhet både vad gäller de partner som förser 
Europeiska unionen med energi och vad gäller diversifieringen av de tillgängliga 
energikällorna. 
• Utvecklingen av förbindelserna med leverantörsländerna 
Europeiska gemenskapens förbindelser med sina nuvarande och sina presumtiva 
leverantörer kräver att det gradvis upprättas en lämplig rättslig ram som omfattar 
bilaterala och multilaterala avtal samt förstärkning av infrastruktur. 
Energistadgan har blivit den prioriterade ramen för det alleuropeiska energisamarbetet11. 
Fördraget som ingicks i december 1994 är det första ekonomiska avtalet som enar alla 
stater i OSS, länderna i Central- och Östeuropa, Europeiska gemenskapen, unionens 
femton medlemsstater och vissa länder i OECD. Det syftar främst till att underlätta och 
utveckla handelsutbytet och att främja investeringarna i energi. Det är av grundläggande 
vikt för samarbetet mellan öst och väst på energins område att energistadgefördraget 
ratificeras av alla signatärer till fördraget. 
Energin och kärnsäkerheten är prioriterade i de avtal som ingåtts med länderna i Central-
och Östeuropa men också med de flesta staterna i OSS och andra tredje länder. 
Centralasiens och ländernas kring Kaspiska havet framträdande som producenter av gas 
och olja innebär en stark potential för export till Europeiska unionen. I de bilaterala 
avtalen med Asien och Latinamerika ges en framträdande plats åt energisamarbetet, 
särskilt åt strävan efter en större energieffektivitet. Samarbetet med länderna kring 
Persiska viken är en annan viktig beståndsdel i Europeiska unionens försörjningstrygghet 
vad gäller energi. I protokoll som undertecknats med tredje länder i Medelhavsområdet 
föreskrivs energiåtgärder som för övrigt är en viktig del i reformeringen av de ekonomiska 
och sociala strukturerna inom ramen för partnerskapet Europa-Medelhavsområdet. 
Slutligen omfattar Lomékonventionen även bestämmelser rörande utveckling av ACP-
ländernas energiproduktion, både vad gäller fossila bränslen och förnybara energikällor. 
Utbyggnaden av infrastruktur för att transportera energi till Europeiska unionen är ett 
avgörande villkor för försörjningstryggheten på energiområdet. Inom ramen för åtgärder 
till förmån för transeuropeiska energinät12 stöder kommissionen utvecklingen av projekt 
11 Rådets beslut 94/998/EG och beslut 94/1067/Euratom av den 15.12.1994 om Europeiska 
gemenskapens provisoriska tillämpning av energistadgefördraget, EGT L 380, 31.12.1994. 
13 Europaparlamentets och rådets beslut 1254/96/EG av den 5 juni 1996 om en serie riktlinjer för 
transeuropeiska nät inom energisektorn, EGT L 161, 29.6.1996, s. 147. 
10 
av ömsesidigt intresse med berörda tredje länder, vilket föreslås av kommissionen i dess 
nya meddelande om de yttre aspekterna på de transeuropeiska energinäten. 
• Diversifiering av energikällorna 
Diversifieringen av energikällorna, i synnerhet utnyttjande av nya och förnybara 
energikällor torde genom ett ökat utbud medföra att Europeiska unionens 
försörjningstrygghet stärks. Samma sak gäller för bidragen från kärnenergin och resurser 
av europeiskt ursprung, i den utsträckning dessa är ekonomiskt konkurrenskraftiga. 
Energibesparing och kombinerad el- och värmeproduktion bidrar också till att minska 
beroendet av yttre källor. 
Europeiska gemenskapen stödjer nya och förnybara energikällor (vattenkraft, solenergi, 
vindkraft och geotermisk energi) och uppmuntrar användningen av biobränsle. 
Programmen ALTENER13 och JOULE-THERMIE14 har varit pådrivande i denna fråga. 
De förhållandevis höga kostnaderna för att utnyttja biomasseprodukter för energiutvinning 
bör inte tillåtas skymma fördelarna som denna teknik innebär, inte bara för energipolitiken 
utan också för sysselsättningen, miljön och jordbruket. Gemenskapens jordbrukspolitik 
främjar produktion av råvaror som avses att användas för andra ändamål än som livsmedel 
eller djurfoder. Den största andelen av denna produktion utgörs av biobränslen. 
Kärnenergisektorn står för mer än 30 % av Europeiska unionens elproduktion och bidrar 
således till ett minskat energiberoende. Utnyttjandet av kärnkraften bör ske med 
beaktande av kraven på icke-spridning, kärnsäkerhet, hälsa och avfallshantering. Genom 
Euratomfördraget deltar gemenskapens institutioner i kärnenergins utveckling, särskilt 
genom att offentliggöra PINC15 (vägledande kärnkraftsprogram som ger riktlinjer till 
investerare på detta område), genom tillämpningen av bestämmelser för 
kärnbränsleförsörjning och säkerhetskontroller (safeguards), genom skydd av arbetare 
och befolkning mot riskerna med joniserad strålning och slutligen genom avtal med tredje 
länder om handeln med kämmaterial. I detta sammanhang är det på sin plats att påminna 
om de åtgärder som vidtagits i kampen mot smuggling av kämmaterial (som oftast stulits 
från militära anläggningar), inbegripet samarbetet inom tull- och rättsväsendet. 
13 Rådets beslut 93/500/EEG av den 13 september 1993 om främjande av förnybara energikällor i 
gemenskapen (Altenerprogrammet), EGT L235, 18.9.1993, s. 41. Förslag till rådets beslut om ett 
flerårigt program för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen - Altener II, KOM(97) 
87, 12.3.1997. 
14 En presentation av Joule-Thermie i sitt rättsliga sammanhang inom Fjärde ramprogrammet finns i 
kapitel Dl. 
15 Dessa offentliggörs på grundval av artikel 40 i Euratomfördraget. Den senaste PINC offentliggjordes 
1996, KOM(96)339, 25.9.1996. 
11 
2. Efterfrågepåverkande åtgärder 
Om man vill minska det ökande beroendet av importerad energi krävs det kompletterande 
åtgärder vad gäller begränsning av efterfrågan. 
Genom programmen SAVE16, JOULE-THERMIE och de lokala energikontoren avser 
Europeiska unionen att främja energibesparing och utveckla ett förnuftigt beteende i fråga 
om energiförbrukning. 
De metoder som ger en hög teknikavkastning bör också utnyttjas till fullo. I detta 
sammanhang är det på sin plats att betona de bidrag som genom Joule och Thermie 
lämnats till tekniska utvecklings- och demonstrationsprojekt inom energieffektivitet. 
3. Biståndsprogram och samarbetsprogram. 
Det internationella samarbetet är en väsentlig del av en sammanhängande energipolitik. 
Energiberoendet och klimatförändringens globala karaktär har helt enkelt gjort alla försök 
att behandla energifrågorna på ett geografiskt avgränsat sätt föråldrade. 
• Program för tekniskt bistånd 
Inom de viktigaste programmen på detta område (PHARE, TACIS17 och MEDA,X) kan 
åtgärder inom tekniskt stöd och medfinansiering vidtas på energiområdet. Utvecklingen av 
en effektiv energipolitik är för dessa länder ett villkor för deras ekonomiska utveckling. I 
de politiska prioriteringarna för dessa regioner lämnas ingen möda ospard för att förstärka 
dessa programs bidrag till att i dessa länder bygga upp effektiva energistrukturer och 
genomföra de reformer som behövs. 
I gemenskapens förbindelser med utvecklingsländerna i Latinamerika och Asien har en 
preciserad ram19 för detta samarbete tagits fram, vilket på energiområdet har omsatts dels 
i utarbetandet av en samarbetsstrategi mellan Europa och Asien20 och dels, för 
Latinamerikas del, i den nyligen timade lanseringen av programmet ALURE som syftar till 
att gynna ett optimalt utnyttjande av energiresurserna i denna region. 
Förbindelserna med ACP-länderna omfattas av de medel som infördes genom 
Lomékonventionerna, särskilt Europeiska utvecklingsfonden (EUF). Verksamheten på 
energiområdet kan fa ett uppsving, i synnerhet när det gäller förnybara energikällor, 
kampen mot problem som vattenförsörjning och ökenbildning, främjande av ekonomisk 
16 Rådets beslut 96/737/EG av den 16 december 1996 om ett flerårigt program för främjande av en 
effektiv energianvändning i gemenskapen (Save II), EGT L 335, 24.12.1996, s. 50. 
17 Stängningen av Tjernobyl bör bland annat finansieras av ett Euratom-lån och Tacis-subventioner. 
18 Rådets förordning 1488/96/EG av den 23 juli 1996 om kompletterande finansiella och tekniska 
åtgärder (Meda) till stöd för reformen av de ekonomiska och sociala strukturerna inom ramen för 
partnerskapet Europa-Medelhavsområdet, EGT L 189, 6.2.1996, s. 1. 
19 Rådets förordning 443/92/EG av den 25 februari 1992 om finansiellt och tekniskt bistånd till och 
ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Latinamerika och Asien, EGT L 52, 27.2.1992, s. 
1. Rådets förordning 213/96 av den 29 januari 1996 om genomförandet av finansieringsinstrumentet 
"EC Investment Partners", EGT L 28, 6.2.1996, s. 2. 
20 Kommissionens meddelande om strategin för samarbete mellan Europa och Asien på energiområdet, 
KOM(96) 308, slutlig, 18.7.1996. 
12 
tillväxt, begränsning av yttre hinder mot energiimporter och förbättring av livskvaliteten 
för landsbygdsbefolkningen i dessa länder. 
• Hänsyn till de europeiska prioriteringarna 
SYNERGY är verktyget för specifikt internationellt samarbete på energiområdet vari 
hänsyn tas till den yttre aspekten på den europeiska energiindustrins grundbehov. Detta 
program inrättandes som svar på ett särskilt, uppenbart behov av internationellt samarbete 
inom energisektorn. I detta program koncentreras samarbetet med tredje länder på 
området utarbetande och genomförande av energipolitiken. 
Programmet berör länderna i Central- och Östeuropa, länderna i OSS samt på länderna i 
Medelhavsområdet och i Mellanöstern, Asien, Latinamerika och Afrika. En särskild del av 
detta program syftar till att beakta de prioriterade behov som utvecklingen av den 
europeiska energipolitiken medför. 
Bland den samarbetsverksamhet som påbörjats inom SYNERGY utgör inrättandet av 
forum för Europa-Medelhavet21, inrättandet av den särskilda Balkangruppen, liknande 
åtgärder för de baltiska staterna och den nya gruppen Kina-Europeiska gemenskapen de 
viktigaste verksamhetsområdena. 
• FoTU-politikens och miljöpolitikens yttre aspekter 
Det internationella samarbetet på energiområdet grundas också på en särskild yttre aspekt 
som rör dels en del av FoTU-politiken (Inco-programmet och det särskilda programmet 
JOULE-THERMIE) och dels den energiverksamhet som bedrivs inom miljöpolitiken. I 
Inco-programmet garanteras synergin med JOULE-THERMIE-programmet i syfte att på 
bästa sätt utnyttja möjligheterna med partnerskapet och samarbetet med tredje land på 
energiteknikens område. Samarbetsprojekt på energiforskningsområdet genomförs också 
med utvecklingsländerna. 
• Förbindelserna mellan de olika programmen 
Man eftersträvar att de olika programmen skall komplettera varandra. Detta gäller särskilt 
de nya ställningstagandena inom SYNERGY. Inom detta program skall hädanefter 
prioriterad hänsyn tas till de europeiska energiintressena på det internationella planet, även 
i komplementaritet med energiindustrins åtgärder. Inom ramen för PHARE, TACIS och 
Lomékonventionen utarbetas de åtgärder som får stöd av kommissionen på grundval av 
de behov som tredje länder gett uttryck för. 
21 Kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om Europa-Medelhavspartnerskapet 
inom energiområdet, KOM(96) slutlig, 3.4.1996. 
13 
4. Förberedelserna för nya staters anslutning 
Vid Europarådets möte i Essen i december 1994 antogs strategin för utvidgning22 som 
omfattar politiska initiativ för att förbereda de associerade länderna i Central- och 
Östeuropa för anslutning. I detta sammanhang kan en strukturerad dialog mellan 
Europeiska gemenskapen och kandidatländerna medge att man diskuterar frågor av 
gemensamt intresse, i synnerhet energifrågor. Denna strategi för utvidgning omsätts på 
energiområdet i en harmonisering av politiken, en reform av lagstiftningen i 
överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen och en omstrukturering av 
energisektorerna. 
5. Samarbetet med de internationella organisationerna 
Energifrågorna behandlas även inom specialiserade organisationer såsom Internationella 
energiorganet (IEA) - i synnerhet för krisåtgärder -, Internationella atomenergiorganet 
(IAEA) - vad gäller alla tillämpningar av kärnenergi, särskilt kontrollen av användningen 
av kämmaterial (safeguards) och stöd till Central- och Östeuropa samt OSS - och 
OECD:s organ för kärnenergi. Energin är också en viktig del i Europeiska bankens för 
återuppbyggnad och utveckling (EBRD) och Världsbankens verksamhet, i synnerhet vad 
gäller tekniskt och ekonomiskt bistånd samt vad gäller främjande av rationellt utnyttjande 
av energin. 
Kommissionen fäster stor vikt vid sitt samarbete och sin samverkan med dessa 
internationella organisationer, eftersom de olika organens energimål mer och mer 
sammanfaller och de verktyg som de använder för att nå målen med kompletterar 
varandra. 
6. Krisåtgärder 
För att råda bot på eventuella svårigheter i samband med energiförsörjningen ålades 
medlemsstaterna 196823 att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter. 
Kompletterande krisåtgärder (uttag ur lagren, begränsningar av förbrukningen, fördelning 
mellan medlemsstaterna) vidtogs 197324. De befintliga reglerna för lagring och 
krisåtgärder bör i samverkan med initiativ inom ramen för IEA anpassas för att ta hänsyn 
till alla aspekter på den inre energimarknaden som kan tänkas dyka upp samt utvecklingen 
på världsmarknaden. 
22 Vitbok om förberedelserna av de associerade staterna i Central- och Östeuropa för inlemmande i 
unionens inre marknad, KOM (95) 163, slutlig, 10.5.1995. 
23 I rådets direktiv 68/414/EEG av den 20 december 1968 (EGT L 308, 23.12.1968, s. 14) fastställdes 
denna mängd till 65 dygns genomsnittlig förbrukning. I direktiv 72/425/EEG av den 19 december 
1972 (EGT L 291, 28.12.1972, s. 154) höjdes mängden till 90 dygns förbrukning. 
24 Rådets direktiv 73/238/EG av den 24 juli 1973 om åtgärder för att dämpa verkningarna av 
svårigheter vid försörjningen med råolja eller petroleumprodukter, EGT L 228, 16.8.1973, s. 1; 
Rådets beslut 77/706/EEG av den 7 november 1977 om ett gemenskapsmål för minskning av 
förbrukningen av primära energikällor i händelse av svårigheter med försörjning av råolja och 
petroleumprodukter, EGT L 292, 16.11.1977, s. 9. 
14 
B. ATT INTEGRERA ENERGIMARKNADERNA 
Den inre marknaden för energi utgör ett högprioriterat mål för energipolitiken och för 
Europeiska unionen i allmänhet. Genom den öppnas möjligheter för ökad 
konkurrensduglighet för företagen och lägre priser för den europeiska medborgaren. 
1. Förverkligandet av den inre marknaden för energi 
För förverkligandet av den inre marknaden för energi krävs en uppsättning regler för hur 
den skall fungera och medel för dess utveckling. 
Strukturerna inom elsektorn är stadda i förändring i åtskilliga länder i världen och i flera 
av länderna i Europeiska unionen; det handlar väsentligen om en modernisering, 
liberalisering och konkurrensutsättning. Direktivet om den inre marknaden för el, som 
antogs i enlighet med medbeslutandeförfarandet i slutet av 199625, syftar till en verklig 
konkurrensutsättning av energiutbudet och till att erbjuda konsumenterna valmöjligheter 
för sin försörjning. Direktivet innebär ett avgörande steg i förverkligandet av den inre 
marknaden. I detta direktiv erkänns de åtaganden om allmännyttiga tjänster som är 
utmärkande för elsektorn, och direktivet ansluter sig helt och fullt till tankegångarna i 
kommissionens meddelande om tjänster i allmänhetens intresse26. Diskussionerna om 
reglerna för den inre marknaden för gas27 går nu in i ett avgörande skede, och det råder 
ett gynnsamt förhandlingsklimat. 
Direktivet om en inre marknad för el, som trädde i kraft i början av 1997, kommer att leda 
till att minst en tredjedel av marknaden öppnas under de kommande sex åren, vilket 
motsvarar en handelsvolym på 45 miljarder ecu. Detta innebär en betydande öppning för 
konkurrens. Ett fullständigt genomförande av den inre marknaden och en sträng 
tillämpning av konkurrensreglerna kommer att göra det möjligt att fastställa likvärdiga 
villkor för utvecklingen av alla energikällor. Statliga stöd till företag och andra 
organisationer inom energisektorn underkastas allmänna bestämmelser, utom när det 
gäller kolindustrin, där särskilda bestämmelser kommer att gälla, med hänsyn till sektoms 
nedgång och miljöskyddsaspekterna.28 
Näten för energitransport utgör en omistlig grund för den inre marknadens infrastruktur. 
Hopkopplingen av dessa nät är till stora delar i drift på nationell och regional nivå, och 
under uppbyggnad på transeuropeisk nivå. Icke desto mindre finns det på alla nivåer 
luckor i förbindelserna och otillräcklig kapacitet. Dessutom är det nödvändigt att bygga 
nya ledningar från gasfälten för att möta den ökade efterfrågan på naturgas. Genom de 
beslut29 som fattades 1996 om transeuropeiska nät fastslogs ramen, inriktningarna och 
25 Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler 
för den inre marknaden för cl, EGT L 27, 30.1.1997, s. 20. 
26 Meddelande från kommissionen om tjänster i allmänhetens intresse i Europa, KOM(96) 443 slutlig, 
11.9.1996. 
27 Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv av den 7 december 1993 om gemensamma 
regler för den inre marknaden för naturgas, EGT C 123, 4.5.1993, s. 26. 
28 Kommissionens beslut 3632/93/EKSG av den 28 december 1993 om gemenskapsbestämmelser för 
statliga stöd till kolindustrin, EGT L 327, 30.12.1993, s. 12. 
29 Rådets beslut 96/391/EEG av den 28 mars 1996 om fastställandet av en serie åtgärder för att skapa en 
gynnsammare situation för utbyggnad av transeuropeiska nät inom energisektorn, EGT L 161, 
15 
medlen för att säkerställa denna grund för genomförandet av den inre marknaden för 
energi. 
Beskattningen av energiprodukter är en viktig faktor för genomförandet av den inre 
energimarknaden. Direktiven om punktskatter på mineraloljor30 samt direktiven om 
sådana varors rörlighet31 har gjort det möjligt att genom harmonisering skapa en verklig 
inre marknad för mineraloljor. Den 12 mars 1997 överlämnade kommissionen ett förslag 
till direktiv till rådet. Detta förslag syftar till att komplettera dessa första bestämmelser 
och på så sätt fördjupa den inre marknaden för energiprodukter32 genom att utvidga 
tillämpningsområdet för gemenskapens system för minimitariffer till alla energiprodukter. 
Därigenom skulle den snedvridning av konkurrensen som i dag råder på energimarknaden 
kunna åtgärdas, samtidigt som principen om neutral beskattning skulle efterföljas. Detta 
förslag tar även hänsyn till behovet att främja förnybara energikällor och integrering av 
miljökostnader genom skatteincitament. 
Öppenhet är en mycket viktig förutsättning för att den inre marknaden skall fungera väl, 
och detta kommer att leda till ett gynnsamt investeringsklimat. Öppenheten bör gälla 
energipolitiken, bestämmelserna, kvantiteterna33, priserna för energiprodukterna samt 
investeringarna. Ett avgörande steg var exempelvis att man i detta sammanhang gjort 
priserna på gas och el som levereras till industriella slutanvändare öppna och begripliga34. 
Standardiseringen bidrar till integrationen av energisektorn. Standardiseringen omfattar 
själva energiprodukterna, dessas framställning, transport och distribution samt apparater 
och utrustning som förbrukar energi. Bland annat med stöd från SAVE och ALTENER 
som standardiseringsdirektiven utarbetats på området effektivitetsgrad och märkning av 
energiförbrukande utrustning35. 
29.6.1996, s. 154. Europaparlamentets och rådets beslut 1254/96/EEG om en serie riktlinjer för 
transeuropeiska nät inom energisektorn, EGT L 161, 29.6.1996, s. 147. 
30 Rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för 
punktskatter på mineraloljor, EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 
oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor, EGT L 316, 31.10.1992, s. 19, 
ändrat genom rådets direktiv 94/74/EG av den 22 december 1994, EGT L 365, 31.12.1994, s. 46. 
31 Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor 
och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, EGT L 76, 23.3.1992, s. 1. 
32 Förslag till direktiv om en omstrukturering av gemenskapens ramar för beskattning av 
encrgiprodukter, KOM(97) 30. 
33 Rådets förordning 95/2964/EG av den 20 december 1995 om införande av registrering inom 
gemenskapen av import och leveranser av råolja, EGT L 310, 22.12.1995, s. 5. 
34 
35 Rådets direktiv 90/377/EEG av den 29 juni 1990 om ett gemenskapsförfarande för att främja 
öppenheten beträffande prissättningen på gas och el levererad till industriella slutanvändare EGT 
L 185, 17.7.1990, s. 16. 
Rådets direktiv 92/42/EEG av den 21 maj 1992 om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas 
med flytande eller gasformigt bränsle, EGT L 167, 22.6.1992, s. 17. Europaparlamentets och rådets 
direktiv 96/57/EG av den 3 september 1996 om energieffektivitetskrav för elektriska kylskåp och 
frysar (även i kombination) för hushållsbruk, EGT L 236, 18.9.1996, s. 36. 
16 
2. Energin och den ekonomiska och sociala sammanhållningen 
Energipolitiken berörs även av gemenskapens åtgärder på området ekonomisk och social 
sammanhållning36. Tillgången till tillräckliga mängder energi till rimliga priser är ett viktigt 
villkor för att regioner som ligger efter i utvecklingen skall kunna vara konkurrenskraftiga. 
En god energijämvikt och betoning på utvecklingen av förnybara energikällor är andra 
viktiga aspekter för utvecklingen av det europeiska landskapet. I energiprogrammen ingår 
målet ekonomisk och social sammanhållning: således går genomförs exempel en tredjedel 
av åtgärderna i THERMIE och nästan hälften av de lokala och regionala energikontorens 
åtgärder i regioner enligt mål 1 (stöd till regioner som halkat efter i utvecklingen) och mer 
än 20 % i regioner enligt mål 2 (regioner i industriellt nedgång) och 5b (landsbygd). 
Vad gäller strukturfonderna finns det i nästan alla gemenskapsstödramar en energidel. 
Inom ramen för mål 1 uppgår beloppen för energiprojekt till 2,5 miljarder ecu. Vissa av 
gemenskapsinitiativen rör energin direkt, däribland INTERREG II/REGEN 
(gränsöverskridande samarbete och energinät) samt REGIS II (integration av de allra mest 
avlägsna områdena). 
Genom sammanhållningsfonden finansieras miljöprojekt och projekt inom 
transportinfrastruktur som indirekt rör energin. 
3. Finansiering av energiinvesteringar 
Förutom den finansiering som ges av strukturfonderna eller inom ramen för de 
transeuropeiska näten far energisektorn finansiellt stöd från Europeiska 
investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden, EKSG och EKSG. I tabellen 
"Huvudsakliga källor till finansiering av gemenskapens verksamhet inom energi" (se bilaga 
2) visas den samlade finansieringen av energi verksamheten. 
Lån från Europeiska investeringsbanken (EIB) till energisektorn utgör cirka 20 % av den 
finansiering som EIB beviljar. Målen för Europeiska gemenskapens energipolitik utgör 
urvalskriterierna för EIB. Förverkligandet av den inre europeiska energimarknaden leder 
till att tonvikten läggs på hopkopplingar av gasnät och elnät, både inom och utanför 
Europeiska unionen. 
Edinburg-mekanismen infördes vid Europarådets möte i Edinburgh i slutet av 1992 för att 
bland annat understödja finansieringen av investeringar i transeuropeiska energinät, 
utrustning för energiframställning samt andra investeringar som syftar till att förbättra 
avlägsna regioners tillgång till de transeuropeiska energinäten (de beviljade beloppen ingår 
i uppgifterna för EIB:s lån i bilaga 2). 
Europeiska investeringsfonden (IEF) har tyngdpunkten av sin verksamhet inom beviljande 
av finansiella garantier till banker som stöd till investeringar på medellång och lång sikt av 
intresse för de transeuropeiska näten. 
Genom EKSG finansieras verksamhet för omskolning av arbetare och forskningsprogram 
på området kol och stål. EKSG står dessutom som garant för lån till industriell 
omställning. EKSG ger även lån, huvudsakligen till kolindustrin, värmeverk och 
gemenskapens stålindustri. 
36 Meddelande från kommissionen om energin och den ekonomiska och sociala sammanhållningen, 
KOM (93) 645, slutlig, 14.2.1994. 
17 
C. FRÄMJA DEN HÅLLBARA UTVECKLINGEN PÀ 
ENERGIOMRÅDET 
Hållbara ekonomiska och sociala framsteg kan inte göras med mindre än att man i all 
politik, och främst i energipolitiken, till fullo integrerar miljöaspekten. 
1. Överensstämmelse mellan energimålen och miljömålen 
Vad gäller miljön spelar energisektorn en huvudroll. Framställning, transport och 
utnyttjande av energi har oftast följder för vår miljö; dessa följder kan vara lokala om det 
handlar om luftkvaliteten i städerna, begränsade utsläpp, förvaring av kärnavfall eller 
buller; de kan beröra flera regioner eller länder och således ha kontinentala dimensioner i 
fallet utsläpp som har följder långt utöver sin ursprungsort. Slutligen utgör utsläpp av 
växthusgaser, som CO2, ett världsproblem och är föremål för Förenta nationemas 
ramkonvention om klimatförändringar. Alla åtgärder för att minska utsläppen och 
utveckla säkrare energiteknik innebär samtidigt en vinst ur hälsosynpunkt. Sedan 1991 har 
minskningen av C02-utsläpp av rådet förts upp som ett strategiskt37 problem och kommer 
att utgöra det viktigaste diskussionsämnet vid toppmötet i Kyoto i december 1997. Rådets 
slutsatser av den 3 mars 1997 omfattar målet att sänka utsläppen av de viktigaste 
växthusgaserna med 15% fram till år 2010. I detta sammanhang förbereder kommissionen 
ett meddelande om klimatförändringens energiaspekter. 
Utöver lagstiftning är beskattning, frivilliga avtal och FoTU-verksamhet lämpliga verktyg 
för att bringa energimålen och miljömålen i överensstämmelse. Kommissionen har tagit 
hänsyn till dessa aspekter i förslaget till direktiv om omstrukturering av gemenskapens 
ramar för beskattning av energiprodukter38 som skall göra det möjligt för medlemsstaterna 
att genomföra en miljöpolitik som är anpassad till deras nationella särdrag, samtidigt som 
den inre marknaden fördjupas. Kommissionen förhandlar dessutom med bilindustrin för att 
få till stånd ett avtal om väsentliga minskningar av de genomsnittliga koldioxidutsläppen 
från nya fordon. Dessutom kan de särskilda programmen göra det möjligt för 
kommissionen och företagen inom energisektorn att samarbeta, till exempel i samband 
med fordons- och oljeprogrammet där motorfordons- och petroleumsektorema medverkar 
i forskningen om det bästa ekonomiska sättet att nå målen i fråga om luftkvalitet genom 
att man samtidigt arbetar för att förbättra bränslen och motorer39. 
37 Vid sitt möte den 29 oktober 1990 fastslog rådet målet att stabilisera de totala utsläppen av C02 pä 
1990 års nivå senast år 2000 i gemenskapen som helhet. Se också det ändrade förslaget till rådets 
direktiv om införande av en avgift på koldioxidutsläpp och på energi, KOM (95) 172, slutlig, 
10.5.1995. 
38 Förslag till direktiv om en omstrukturering av gemenskapens ramar för beskattning av 
energiprodukter, KOM(97) 30. 
39 I kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om en framtida strategi för kontroll av 
utsläpp i atmosfären från vågtransporter beaktas resultaten från fordons- och oljeprogrammet (KOM 
(96) 248, slutlig, 18.6.1996). 
18 
2. Rationellt och effektivt utnyttjande av energiresurserna 
För att uppnå gemenskapens miljömål och minska energiberoendet krävs ett rationellt och 
effektivt utnyttjande av energiresurserna. Programmet SAVE är ett initiativ från 
Europeiska gemenskapen för att stimulera åtgärder inom energieffektivitet, uppmuntra 
industrin och konsumenterna att investera i energibesparingar och skapa vi"kor som leder 
till en förbättring av energiintensiteten och slutkonsumtionen. Utöver detta säkerställer 
JOULE-THERMIE-programmet finansiellt stöd till införandet av ren och säker teknik på 
det här området. 
Kontrollen av energin på lokal och urban nivå förstärks av en förbättrad styrning av 
efterfrågan, genom främjande av energieffektiviteten och genom ett bättre utnyttjande av 
regionala resurser. Efter det att pilotåtgärder till förmån för regioner, städer och öar 
avslutats koncentrerar kommissionen sin verksamhet på lokala eller regionala kontor för 
energibesparing, vars inrättande stöds genom SAVE. Mervärdet av det 
gränsöverskridande samarbete som framgångsrikt utvecklats på detta område förtjänar 
särskilt att påpekas. Det potentiella antalet lokala eller regionala kontor uppskattas till 
1600 i Europeiska unionen. 
3. Främjande av nya och förnybara energikällor 
De förnybara energikällorna ger inte upphov till mer än små mängder föroreningar och 
bidrar därigenom alltså inte nämnvärt till klimatförändringen. De produceras lokalt och är 
ofta lätt tillgängliga. Att öka deras andel av gemenskapens energiförbrukning skulle bidra 
till miljöskyddet och försörjningstryggheten, och även medföra en rad andra fördelar. Med 
hänsyn till den tekniska utvecklingen och de låga kostnaderna bör dessa energikällor 
utvecklas i framtiden. Kommissionen har nyligen lagt fram en grönbok om den förnybara 
energin, upplagd enligt ett nytt tillvägagångssätt. Grönboken kommer att utgöra grunden 
för en bred debatt som innefattar alla berörda parter40. En vitbok, åtföljd av en 
handlingsplan, kommer att antas före 1997 års utgång. 
I detta sammanhang är Altenerprogrammet ett särskilt viktigt verktyg för att främja de 
förnybara energikällorna genom att bidra till deras inträde på marknaden. Programmets 
syfte är att öka de förnybara energikällomas del av energiefterfrågan och att öka 
användningen av biobränsle i motorfordon. JOULE-THERMIE, samt FAIR41, säkerställer 
den tekniska grunden för utvecklingen av förnybara energikällor. 
4. Förbindelserna mellan de olika programmen 
De olika energiprogrammen har olika mål. Vissa mått och steg har vidtagits för att 
undvika överlappning. Ett antal bestämmelser har nyligen antagits eller kommer att antas 
för att undvika överlappning på driftsnivå. Ett exempel på detta är att ledare för olika 
program - både inom det förberedande arbetet och i uppföljnings- och 
utvärderingskommittéerna - medverkar korsvis vilket gör att man kan upptäcka 
potentiella överlappningar i praktiken. Det rör sig här om första steg som kan komma att 
40 Meddelande från kommissionen om "Energi för framtiden: förnybara energikällor. Grönbok för en 
gemenskapsstrategi" KOM (96) 576, 20.11.1996. 
41 Rådets beslut 94/805/EG av den 23 november 1994 om ett särskilt program för forskning, teknisk 
utveckling och demonstration inom jordbruk och fiske (inbegripet agroindustri, livsmedelsteknik, 
skogsbruk, vattenbruk och landsbygdsutveckling) (1994-1998). 
19 
behöva utökas. Tabellerna i bilagorna till detta meddelande gör det möjligt att analysera 
de potentiella överlappningarna mer ingående, och att vidta de åtgärder som krävs för att 
följa upp bestämmelserna. 
D. FRÄMJA FORSKNINGEN OCH DEN TEKNISKA UTVECKLINGEN 
Forskningen och den tekniska utvecklingen, inbegripet demonstration, spelar en huvudroll 
när det gäller att ta fram metoder för ökad energiproduktion och ny teknik för 
utnyttjandet av fossila, nukleära eller förnybara energikällor. Ramprogrammet för FoTU-
verksamhet omfattar en del för "forskning och utveckling" (JOULE), och en del för 
"demonstration" (THERMIE). Dessa båda delar gör det möjligt att samla betydande 
insatser för ny energiteknik från näringslivet, forskningscentra och universitet i 
medlemsstaterna. Euratomfördraget omfattar dessutom ett FoTU-program för 
kärnsäkerhet och kontrollerad termisk kärnfusion, grundat på Euratomfördraget. 
Gemensamma forskningscentret deltar i denna verksamhet. 
1. Den icke-nukleära energin 
Till de allmänna målen för teknisk utveckling läggs genom JOULE-
THERMffiprogrammet42 även energisäkerhet (i ordets vidaste bemärkelse, dvs. inbegripet 
ekonomisk konkurrenskraft och hållbar utveckling), miljöskydd (inte minst 
klimatförändringsaspekter) och samstämmighet mellan FoTU-verksamheten och 
energimarknaderna. 
Programmet har tre prioriterade områden: rationellt utnyttjande av energin, utveckling och 
integration av förnybara energikällor samt förbättrad användning av fossila bränslen. Det 
kompletteras med stödverksamhet för FoTU-åtgärderna, vilket även omfattar forskning 
om modellberäkningar. 
Vad gäller förbättring av energiutnyttjandet och omvandling av fossila bränslen är målet 
att minska de förorenande utsläppen och öka energieffektiviteten och samtidigt stegra 
företagens konkurrenskraft. För övrigt finansierar gemenskapen FoTU-verkamhet inom 
fasta bränslen (stenkol, brunkol, torv). Kommissionen kommer att lägga fram ett 
meddelande om de fasta bränslenas roll i energipolitiken med beaktande av dessa bränslens 
teknik och utnyttjande. Detta skall inordnas ett perspektiv som når bortom EKSG-
fördraget, inbegripet utvidgningsfrågor. 
Vad gäller fömybar energi omfattar de finansierade åtgärderna olika energiformer 
(omvandling av biomassa, solceller, solvärme i byggnader, nya generationer av 
vindkraftverk osv.). Inverkan på samhället, ekonomin och miljön beaktas också. 
Samordning mellan medlemsstaternas och gemenskapens FoTU-program eftersträvas. 
Den främjas genom gemensamma analyser av kostnad och nytta av ny teknik. 
Det är viktigt att fortsätta med denna verksamhet och även tillskjuta nyskapande projekt, 
bland annat det om "morgondagens stad", för vilket man planerar forsknings- och 
demonstrationsåtgärder, i synnerhet med inriktning på energieffektivitet i byggnader. 
Andra särskilda program inom Fjärde ramprogrammet bidrar indirekt till att förbättra 
energisystemen: informationsteknik (ESPRIT), industriteknik (IMT), transport (IMT och 
42 Rådets beslut 94/806/EG av den 23 november 1994 om ett särskilt program för forskning, teknisk 
utveckling och demonstration inom området icke-nukleär energi (1994-1998), EGT L 334, 
22.12.1994, s. 87. 
20 
"morgondagens bil"). Den verksamhet som berör tillverkningen av biomassa (FAIR) 
kompletterar de särskilda, energiinriktade åtgärderna inom Joule-Thermie på ett 
övergripande sätt. 
Förslaget till Femte ramprogrammet som omfattar perioden 1998-2002 har antagits av 
kommissionen. En av de planerade nyckelåtgärdema i detta ramprogram, "avancerade 
energisystem och -tjänster" har som mål att tillfredsställa gemenskapens energibehov och 
samtidigt minska utsläppen av koldioxid och öka konkurrenskraften genom att med hjälp 
av målinriktade projekt främja upprättandet av energisystem som är effektiva både vad 
gäller produktion och konsumtion. 
2. Kärnenergi 
Inom det fjärde ramprogrammet ägnas forskningen och den tekniska utvecklingen inom 
kärnklyvning bl. a. åt reaktorsäkerhet, säkerhet inom hela bränslecykeln (inbegripet 
förvaltning av avfall), nedmontering av kärnanläggningar, kontroll av kämmaterial, icke­
spridning samt strålningens verkan på hälsa och miljö. Studier av den joniserande 
strålningens inverkan omsätts dessutom i medicinska tillämpningar. 
Den andra delen av kämenergiforskningen rör kontrollerad termonukleär fusion, som 
utgör ett intressant alternativ för framtiden, inte minst på grund av att den skulle vara en 
praktiskt taget outsinlig energikälla43. 
43 Efter JET-projektet (Joint European Torus) har experimentreaktorn ITER (Internationell 
termonukleär experimentreaktor) kommit in i sin detaljerade projekteringsfas. Målet är att visa den 
vetenskapliga och tekniska genomförbarheten hos fusionsenergin för fredliga ändamål. 
21 
I SOIT-SÀTSKR. j 
1. Detta meddelande syftar till att öka öppenheten i gemenskapens energipolitik. För 
första gången framläggs här en fullständig tabell som ger en helhetssyn på 
gemenskapens verksamhet på energiområdet, med både gemenskapens egen 
verksamhet och samarbetet mellan medlemsstaterna 
Meddelandet skall vara ett första steg i riktning mot en fördjupad och fullständig 
analys av de olika leden i energipolitiken. Vad gäller förbindelserna mellan de 
särskilda energipolitiska åtgärderna och den övriga gemenskapspolitiken bör en mer 
ingående analys genomföras, utgående från varje programs särdrag, formerna för 
genomförandet och i graden av medverkan från medlemsstaterna, dessas regioner 
eller tredje länder. Detta är mycket viktigt för att kunna förstå strukturfonderna eller 
program som på rätt sätt. 
2. Förutom den ökade öppenheten kan man med hjälp av denna rapport dra två 
praktiska lärdomar om den politik som kan följas i framtiden: 
• Energiåtgärderna bör förstärkas för att bättre kunna möta den förutsebara 
kraftiga ökningen av det yttre beroendet samt målen inom konkurrenskraft och 
nödvändigheten av miljöskydd. 
Målet är ett bättre samarbete mellan medlemsstaterna runt gemensamma 
energimål. 
Gemenskapens verksamhet måste också bli bättre inriktad på dessa prioriterade 
mål - oavsett om denna verksamhet arbetats fram inom ramen för energipolitiken 
eller inom annan gemenskapspolitik. 
De vidtagna åtgärderna bör göra det möjligt att öka effektiviteten i gemenskapens 
verksamhet att möjliggöras och utnyttjandet av de finansiella resurserna kommer 
att optimeras samtidigt som synergier uppmuntras och områden där den 
energipolitiska verksamheten bör förstärkas kan identifieras. 
• I syfte att öka effektiviteten och utan att det påverkar frågan om upprättandet av 
en rättslig bas för energisektorn i det nya fördraget, kan en satsning på 
förtydligande och förenkling göras. Gemenskapens energipolitik kan behöva en 
sammanhängande ram för att kunna uppfylla sina prioriterade mål med adekvata 
medel. 
I detta sammanhang utgör de stora utmaningarna inom försörjningstrygghet, 
konkurrenskraft med respekt för konsumenternas rättigheter och befogade 
förväntningar samt hållbar utveckling väsentliga frågor för de europeiska 
medborgarna, både för deras livsvillkor och deras levnadsstandard. Det brådskar 
därför att förbereda ett svar på detta och ta itu med de förändringar som håller på att 
ske både inom och utanför unionen. 
BILAGA 1 
HELHETSSYN PÅ ENERGIPOLITIKEN OCH ENERGIVERKSAMHETEN 
JU .&JENIiJWdrl&tl^^ 
Mål och åtgärder Genomförande/finansiering 
* samarbete med medlemsstaterna * samarbetsram 
* samarbete med berörda parter * rådgivande kommitté 
U. GEMENSKAPENS ÂTGARÛER 
Mål och åtgärder Genomförande/finansiering 
1. Försörjningstrygghet och internationellt energisamarbete 
* diversifiering av energiutbudet 
-förbindelser med leverantörsländer 
-energikällor 
* efterfrågepåverkande åtgärder 
* bistånd och samarbete 
-tekniskt bistånd 
-beaktande av europeiska prioriteringar i 
det internationella energisamarbetet 
* förberedelser för nya staters anslutning 
* samarbete med internationella organ 
* krisåtgärder * europeiska energi stadgan 
* bilaterala avtal 
* fömybar energi, biobränslen, kärnkraft 
* SAVE/THERMIE 
* PHARE, TACIS, MEDA 
* Asien, Latinamerika (ALURE), EUF 
* SYNERGY, Forum Europa-Medelhavet, 
Balkangruppen, gruppen Kina-EU 
* konvergens i energipolitiken 
* yttre aspekt på transeuropeiska nät 
* IEA, IAEA, EBRD, Världsbanken 
* anpassning av den befintliga ramen 
2. Integration av energimarknaderna 
* förverkligande av inre marknaden för 
energi 
* bidrag till ekonomisk och social 
sammanhållning 
* finansiering av energiinvesteringar * inre marknad för el och gas 
* transeuropeiska energinät 
* konkurrenspolitik 
* energibeskattning 
* öppenhet på energimarknaden 
* standardisering 
* strukturfonderna och 
sammanhållningsfonden 
* EIB, EIF, EKSG 
3. Främjande av hållbar utveckling på energiområdet 
* rationellt och effektivt utnyttjande av 
energiresurserna 
* nya och förnybara energikällor 
* överensstämmelse mellan energimål och 
miljömål * SAVE, inbegripet regionala och lokala 
energikontor 
* Strategi för förnybar energi, ALTENER 
* Klimatförändringar, fordons- och 
oljeprogrammet 
4. Främjande av forskning och teknisk utveckling 
* främja forskning och 
demonstration/spridning av energiteknik 
* kärnenergiforskning * JOULE/ THERMIE/INCO 
* Euratom 
'}** 
BILAGA 2 
HUVUDSAKLIGA KÄLLOR TILL FINANSIERINGEN AV GEMENSKAPENS 
ENERGIÅTGÄRDER HHHHHHH 
A. Finansiering av energipolitiska åtgärder 
1. THERMIE (ledning och genomförande) 
2. SAVE II 
3. ALTENER 
4. SYNERGY II 
5. Observationsorgan 
B. Finansiering av transeuropeiska energinät 
C. Energi-FoTU 
1. JOULE 
2. THERMIE 
3. Kärnsäkerhet 
4. Termonukleär fusion 
5. Gemensamma forskningscentret 
6. INCO (avdelning för extern FoTU-verks.) 
D. Strukturfonderna 
1. Gemenskapens stödramar 
2. Gemenskapsinitiativ (Interreg, Regis) 
E. Finansiering av internationellt samarbete 
1. PHARE (Centraleuropa) 
2. TACIS (OSS och Mongoliet) 
3. MED A (Medelhavet) 
4. U-länder i Asien 
5. U-länder i Latinamerika (inbegripet Alure) 
6. Europeiska utvecklingsfonden (ACP) 
7. SYNERGY 
8. Yttre aspekter på forskningspolitiken 
F. Euratoms säkerhetskontroll 
G. EKSG-stöd till kol 
1. Stöd till omställning 
2. Stöd till forskning 
3. Socialt stöd (kol) 
H. Lån från Europeiska investeringsbanken 
1. Europeiska unionen 
2. Tredje länder 
/. EKSG-lån 
J. Euratom-lån 
K. Europeiska investeringsfondens garantier 
1. Europeiska unionen 
2. Tredje länder llllllllllllll 
1995-1998 
1996-2000 
1993-1997 
1997 
1997 
1995-1999 
1994-1998 
1995-1998 
1994-1998 
1994-1998 
1994-1998 
1995-1996 
1994-1999 
1994-1999 
1994-1996 
1994-1996 
1995-1996 
1994-1996 
1994-1996 
1995-1996 
1997 
1995-1996 
1997 
1994-1996 
1994-1996 
1994-1996 
1996 
1996 
1996 
1996 
1996 
1996 IIIIIIIBBIII 
WÈÈÈÊÊÈÈÊÊÊÈË 
(C. 2 nedan) 
45 
40 
7 
2 
112 
464 
566 
170,5 
846 
312,5 
30 
2500 
534 
158,7 
415,4 
p.m. 
20 
28,5 
18,2 
(A.4 ovan) 
4,6 
15,8 
164,7 
69,6 
103,2 
4975 
702,4 
97,3 
p.m. 
88 
182 (a)(b) 
(a)(c) 
(e) 
(h) 
(a) 
(a) 
(a) 
(a) 
(a) 
(a) 
(fl 
(a) 
(d) 
(d) 
(g) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) 
(d) 
(a) 
(b) 
(c) 
(d) 
(e) 
(0 
(g) 
(h) Referensbelopp förutsett i det berörda fleråriga programmet. 
Under 1997 kommer rådet att se över det finansiella referensbeloppet för 1998-2000, utgående från 
ett förslag från kommissionen. 
Kommissionen har antagit ett förslag till programmet Altener II (1998-2002) med en budget på 30 
miljoner ecu för 1998-1999. 
Åtaganden för hela perioden, utgående från årliga åtgärder. 
Itnighet har uppnåtts i rådet om att upprätta en rättslig grund för Synergy för 1997, samt en budget på 
6,9 miljoner ecu. Mellan 1993 och 1996 har ett totalbelopp pä 38,8 miljoner ecu anslagits för denna 
typ av åtgärder. 
Beloppet grundas på de planerade åtgärdenia inom gemenskapens stödramar för energisektorn i Mål 
I -områden. 
Ingen sektorsvis uppdelning. Inga anslag för närvarande. 
Indikativt anslag för de transeuropeiska energinäten inom ramen för det totala referensbeloppet på 2 
345 miljoner ecu för hela området transeuropeiska nät (transport, energi, telekommunikation). 
93 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 167 slutlig 
DOKUMENT 
SV 12 
Katalognummer : CB-CO-97-171-SV-C 
ISBN 92-78-18987-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg