Det är därför nödvändigt att tillhandahålla tydliga och gemensamma lösningar, som fastställer skälen för vägran att verkställa ett rättsligt avgörande från en rättegång där den berörda personen inte var personligen närvarande och det utrymme för egen bedömning som lämnas den verkställande myndigheten. Avsikten med detta rambeslut är att fastställa sådana gemensamma skäl så att den verkställande myndigheten kan verkställa avgörandet trots att personen i fråga inte inställde sig vid rättegången. Det är inte avsett att reglera tillämpliga former och metoder eller formella krav som används för att uppnå de resultat som specificerats i detta rambeslut, eftersom de faller under medlemsstaternas nationella lagstiftning. Genom att fylla i det relevanta avsnittet i den europeiska arresteringsordern eller det relevanta intyget enligt de andra rambesluten, försäkrar den utfärdande myndigheten att kraven har uppfyllts eller kommer att uppfyllas, vilket bör vara tillräckligt för att verkställa avgörandet på grundval av principen om ömsesidigt erkännande.

Erkännande och verkställighet av ett rättsligt avgörande från en rättegång där den tilltalade inte var personligen närvarande bör inte vägras om det, på grundval av den information som den utfärdande staten lämnat, tillfredsställande kan fastställas att den tilltalade kallats personligen eller på annat sätt faktiskt officiellt underrättades om tid och plats för rättegången. I detta sammanhang förutsätts det att personen underrättats ”i god tid”, dvs. i tillräckligt god tid för att han eller hon personligen skulle kunna medverka i rättegången och effektivt utnyttja sina rättigheter till försvar. All information bör lämnas på ett språk som den tilltalade förstår.

Erkännande och verkställighet av ett rättsligt avgörande från en rättegång där den tilltalade inte var personligen närvarande bör inte vägras om det, på grundval av den information som den utfärdande staten lämnat, tillfredsställande kan fastställas att den tilltalade kallats personligen eller på annat sätt faktiskt officiellt underrättades om tid och plats för rättegången. I detta sammanhang förutsätts det att personen underrättats ”i god tid”, dvs. i tillräckligt god tid för att han eller hon personligen skulle kunna medverka i rättegången och effektivt utnyttja sina rättigheter till försvar. All information bör lämnas på ett språk som den tilltalade förstår.

kallades personligen eller underrättades enligt den utfärdande statens nationella lagstiftning via en behörig företrädare och i rätt tid om tid och plats för den förhandling som ledde till utevarodomen och underrättades om att en sådan dom kan meddelas om personen inte inställer sig vid rättegången,

efter att personligen ha kallats direkt eller på annat sätt faktiskt officiellt ha underrättats om tid och plats för denna rättegång på ett sådant sätt att man otvetydigt kan slå fast att den berörda personen hade kännedom om rättegången, lät sig företrädas av ett juridiskt ombud som han eller hon uttryckligen gett detta uppdrag och som valts, utsetts och betalats av den berörda personen eller som utsetts och betalats av staten i enlighet med nationell lagstiftning om rätten till försvar, och faktiskt företräddes av detta ombud under rättegången.

efter att personligen ha kallats direkt eller på annat sätt faktiskt officiellt ha underrättats om tid och plats för denna rättegång på ett sådant sätt att man otvetydigt kan slå fast att den berörda personen hade kännedom om rättegången, lät sig företrädas av ett juridiskt ombud som han eller hon uttryckligen gett detta uppdrag och som valts, utsetts och betalats av den berörda personen eller som utsetts och betalats av staten i enlighet med nationell lagstiftning om rätten till försvar, och faktiskt företräddes av detta ombud under rättegången.

inte har begärt en förnyad prövning under den tillämpliga tidsramen på minst […] dagar,

Artikel 4a – punkt 1 – led c

c)

c)