[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.6.2007

SEK(2007) 744

ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR Följedokument till Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om konsumentskydd vid vissa aspekter av tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte Utkast till KONSEKVENSANALYS

av översynen av direktiv 94/47/EG om tidsdelat boende SAMMANFATTNING {KOM(2007) 303 slutlig}{SEK(2007) 743}

INLEDNING

Tidsdelat boende, eller timeshare, är rätten att tillbringa en tidsperiod (en eller flera veckor) i en semesteranläggning under en viss tid av året i minst tre år. Direktiv 94/47/EG om tidsdelat boende (nedan kallat ”direktivet”) innehåller bestämmelser om konsumentskydd, bl.a. i fråga om den information konsumenterna ska få innan avtalet tecknas, en ångerfrist på minst 10 dagar, förbud mot att ta ut betalning under ångerfristen och det språk avtalet ska vara skrivet på.

Ett omfattande offentligt samråd inleddes i början av 2006 med två frågeformulär där berörda parter ombads lämna sina synpunkter och ett samrådsdokument med en beskrivning av de viktigaste frågorna som skulle granskas. Samrådet utmynnade i ett seminarium i juli 2006 med brett deltagande av de berörda parterna.

I konsekvensanalysen, som åtföljer förslaget till nytt direktiv, presenteras de tre mest sannolika politiska handlingsalternativen mot bakgrund av resultatet av samrådet om specifika frågor. Den innehåller en analys konsekvenserna av varje alternativ och varje politisk åtgärd under respektive alternativ. För att underlätta den övergripande bedömningen av risker och fördelar har ett analytiskt tillvägagångssätt valts. Konsekvensanalysen innehåller därför tabeller som kortfattat beskriver de viktigaste konsekvenserna av de tänkbara kombinationerna av åtgärder.

Problembeskrivning

Sedan direktivet antogs 1994 har det skett stora förändringar på marknaden, bl.a. har det tillkommit nya produkter som inte omfattas av timesharelagstiftningen. Dessa produkter marknadsförs på samma sätt som timeshare och uppvisar stora ekonomiska likheter med det, så till vida att ett stort belopp betalas genast, följt av betalningar som är kopplade till senare faktisk användning av semesterboendet (som självständig produkt eller i kombination med transport). Att bestämmelserna kringgås med dessa produkter har skapat stora problem för konsumenter och seriösa företag, vilket framgår av de klagomål som har kommit till de europeiska informationscentrumen för konsumenter (ECC), konsumentorganisationer och myndigheter.

Ekonomiskt kan timeshare och timeshareliknande produkter beskrivas som en kombination av upprepad uthyrning av egendom och en tjänst (t.ex. i form av underhåll av egendomen). Avtalen gäller normalt upprepade vistelser i semesteranläggningar. Platsen för boendet och nyttjandeperioden kan vara angivna eller inte. Medlemskap i rese- och poängklubbar kan också omfatta transport, och transport kan också ingå i de tjänster som erbjuds i ett bytesavtal.

Avtalen innebär stora ekonomiska åtaganden för konsumenterna, med en första betalning som följs av årliga betalningar (som varierar i storlek beroende på typen av boende, årstid och typ av tjänster) så länge avtalet löper. För långfristiga semesterprodukter, t.ex. rese- och poängklubbar, kan startavgiften vara lägre än priset för timeshare eller timeshareliknande produkter, medan avgifterna för varje vistelse kan vara högre än de årsavgifter som timeshareägarna betalar.

Om konsumenten ansluter sig till ett bytessystem medför det kostnader i form av årliga medlemsavgifter och/eller en separat avgift för varje byte.

I återförsäljningsavtal ingår det oftast en engångsavgift för t.ex. marknadsföring och administrativa kostnader för återförsäljningen som konsumenten ofta måste betala genast.

Det är ofta flera aktörer inblandade i de transaktioner som beskrivs ovan (se bilaga II till konsekvensanalysen), t.ex. den som har låtit bygga anläggningen, företaget som marknadsför produkterna, anläggningens ägare och förvaltningsbolaget som sköter om anläggningen. Bytet av timeshareveckorna sköts av en bytesorganisation, och för att kunna byta sin vecka måste konsumenten vara medlem i en bytesklubb. Medlemskap marknadsförs och säljs ofta i samband med försäljningen av timeshare. Om konsumenten vill sälja sin timeshare kan han eller hon sluta ett återförsäljningsavtal med en återförsäljare, medan själva köpeavtalet sluts mellan den konsument som säljer och en annan konsument.

Avtal om timeshare, timeshareliknande produkter och långfristiga semesterprodukter är vanligtvis gränsöverskridande, eftersom avtalen ofta marknadsförs och tecknas i ett annat land än konsumentens hemland eller i ett annat land är det som egendomen är belägen i. När det gäller återförsäljning kan konsumenten kontaktas i sitt hemland av en återförsäljare från ett annat land, medan den timeshareandel som ska säljas kan gälla en anläggning som är belägen i ett tredje land. Bytessystemen erbjuder boende i hela världen och omfattar därför företag, egendom och tjänster i många olika länder.

Avtalen är ofta juridiskt komplicerade. Det har framgått av konsumentklagomålen att ansvarsfördelningen mellan olika parter inte alltid är uppenbar för köparen. Ett typiskt exempel är att tjänster som säljarna utlovat inte alltid är tillgängliga. I många fall uppger anläggningen eller förvaltningsbolaget att det inte finns någon koppling mellan de två företagen och att de inte tar ansvar för löften som getts vid säljpresentationen. Det kan vara korrekt, men uppgifterna om klagomål visar att konsumenten inte alltid har förstått det utan tror att säljaren representerar semesteranläggningen.

Politiska alternativ

Konsekvensanalysen fokuserar på tre viktiga politiska alternativ och konsekvenserna av dem.

1. Ingen åtgärd

2. En vertikal översyn av direktivet (med flera underalternativ)

3. Andra åtgärder än lagstiftning (med tre underalternativ)

Förväntade konsekvenser

Resultatet av analysen visar att status quo-alternativet (alternativ 1) skulle få negativa konsekvenser för de flesta aktörer, och att bara ett fåtal aktörer skulle ha nytta av att behålla direktivet i dess nuvarande form. Detsamma gäller för alternativet utan lagstiftning (alternativ 3), som skulle lämna de flesta problem som upptäckts under översynen olösta.

Konsekvensanalysen av alternativet med en vertikal översyn av direktivet (alternativ 2) visar däremot att detta alternativ skulle innebära en förbättring för de flesta berörda parter. De förväntade konsekvenserna är huvudsakligen de följande:

Ekonomiska konsekvenser

Konsekvenser för konsumenterna

Konsumenterna får rättigheter och skydd vid köp av dessa produkter.

- Konsumenternas förtroende skulle förmodligen öka, eftersom konsumenter som köper produkterna nu kommer att skyddas av en ångerfrist och andra rättigheter.

- Konsumenterna löper mindre risk att drabbas av oseriösa företag och bedrägerier, eftersom en reglering sannolikt leder till att sådana företag försvinner från marknaden.

- Stärkt skydd för konsumenterna, eftersom de nu får bättre information om avtalet.

- Tydligare och överskådligare konsumenträttigheter i hela EU.

Konsekvenser för företagen

- Enhetliga ångerfrister i hela EU leder till ökad klarhet om rättsläget.

- Minskade kostnader för juridisk rådgivning.

- Gränsöverskridande transaktioner underlättas genom att länderna inte längre kommer att ha olika bestämmelser om ångerfrist och marknaden inte längre är splittrad i detta avseende.

- Bättre produktimage och stärkt konsumentförtroende ökar sannolikt försäljningen.

- Uppdaterade språkkrav underlättar för företagen att uppfylla de avtalsenliga skyldigheterna gentemot konsumenterna.

- En reglering av produkterna leder sannolikt till att oseriösa företag försvinner från marknaden.

- De seriösa företagen utsätts inte längre för illojal konkurrens eftersom de som säljer de nya produkterna också måste följa bestämmelserna.

- Små och medelstora företag gynnas förmodligen lika mycket som större företag av att marknaden fungerar bättre.

- Leder knappast till alltför stora administrativa kostnader. Marknadsinformationen tyder på att seriösa och laglydiga företag redan ser till att konsumenten får strukturerad och överskådlig information som ofta går utöver kraven i direktivet. De administrativa kostnaderna som tillkommer med det förespråkade alternativet (alternativ 2) beräknas uppgå till 202 541 euro, medan kostnaderna för det nuvarande direktivet uppgår till 279 794 euro.

Konsekvenser för investering och konkurrenskraft

- I samma utsträckning som en reglering av produkterna förväntas leda till en bättre situation på marknaden kommer EU att bli mer attraktivt för både europeiska och internationella fondinvesterare. Det framgår av de senaste årens ökningar av investeringar i samband med timeshare, framför allt i USA, Mellanöstern och Asien.

Konsekvenser för samhället

- Ökad efterfrågan på arbetskraft och därmed nya jobb i regioner som betjänar branschen, efterhand som marknaden för timeshare utvecklas.

- Arbetskraften diversifieras inom turistnäringen, och det skapas efterfrågan på olika kvalifikationer som är anpassade till turistsektorn .

- Konsumenterna på timesharemarknaden drabbas av färre nackdelar eftersom den reviderade lagstiftningen minskar utrymmet för brottslig/oseriös verksamhet inom branschen.

Miljökonsekvenser

- Om man utgår från att bättre regelverk för branschen skapar förutsättningar för en expansion av marknaden för timeshare (främst av de tidigare angivna ekonomiska skälen) borde man rent logiskt kunna vänta sig att de befintliga semesteranläggningarna expanderar och att det dyker upp nya för att möta efterfrågan från konsumenterna. Detta skulle kunna få konsekvenser för miljön. Men enligt experter sker utvecklingen av timeshare i enlighet med stränga miljöstandarder som fastställts på EU-nivå och nationellt.

- Förslaget om en översyn av direktivet väntas därför inte få några negativa miljökonsekvenser.

Jämförelse av alternativen

Alternativ Mål | Alternativ 1: Ingen åtgärd | Alternativ 2: Vertikal översyn av direktiv 94/47/EG | Alternativ 3: Andra åtgärder än lagstiftning |

ALLMÄNNA MÅL | Öka konsumenternas och företagens förtroende för den internationella marknaden genom en hög konsumentskyddsnivå, undanröjande av hinder för den inre marknaden och enklare regelverk genom tillämpning av principerna om bättre lagstiftning. | Man närmar sig inte målet, eftersom konsumenterna fortfarande inte skulle ha något skydd vid köp av produkter som inte omfattas av direktivet. Företagen skulle fortfarande utsättas för illojal konkurrens av oseriösa näringsidkare. Och den inre marknaden skulle förbli splittrad p.g.a. att länderna har olika bestämmelser (t.ex. om ångerfrist). | Konsumenternas förtroende stärks sannolikt när bestämmelserna om konsumentskydd även gäller de nya produkterna. Företagen skulle dra nytta av att den illojala konkurrensen upphör, samtidigt som den föreslagna regleringen inte leder till oproportionerligt stora juridiska eller administrativa kostnader. Ett hinder för den inre marknaden skulle avlägsnas om det antas en helt harmoniserad ångerfrist på 14 dagar i hela EU. Förenkling till följd av lättare språkkrav och en tydligare och uppdaterad lista över förhandsinformation/avtalskrav. Bättre kontroll av att lagstiftningen följs genom relevanta bestämmelser i det nya direktivet. | Självreglering inom branschen har delvis haft gynnsam effekt på vissa affärsmetoder, men räcker inte till för att täppa till luckorna i regelverket. Det gäller också möjligheten att förbättra tillämpningen av den befintliga konsumentskyddslagstiftningen. Informationskampanjer till konsumenterna kan kanske ha positiv inverkan, men kan knappast förväntas stärka konsumenternas förtroende eller angripa problemet med att lagstiftningen inte omfattar de produkter som har tillkommit efter att direktivet antogs. |

SÄRSKILDA MÅL | 1. Utvidga det skydd som konsumenterna har när de köper en timeshare till timeshareliknande produkter och andra långfristiga semesterprodukter samt till återförsäljning och bytessystem. | Man närmar sig inte målet. | Alternativ 2, som innebär att lagstiftningen även omfattar dessa produkter, är det enda av de tre undersökta alternativen som gör det möjligt att nå målet. | Bättre kontroll av att den befintliga lagstiftningen följs kan stävja viss bedräglig verksamhet. Självreglering skulle också kunna ge vissa resultat. Men konsumenterna skulle fortfarande inte ha något rättsligt skydd vid köp av produkterna. |

3. Vid behov fullständig EU-harmonisering av konsumentskyddsbestämmelserna rörande timeshare, timeshareliknande produkter, rese- och poängklubbar, återförsäljnings- och bytesavtal (t.ex. när det gäller kraven på information). | Man närmar sig inte målet i detta skede. | Alternativ 2 innebär fullt harmoniserade krav på konsumentinformation, så att skillnaderna mellan länderna avskaffas, kostnaderna för juridisk rådgivning minskar och rättsläget blir klarare. | Man närmar sig inte målet. |

OPERATIVA MÅL | 1. Underlätta för seriösa timeshareföretag inom EU genom att skydda dem från illojal konkurrens och undanröja hindren för gränsöverskridande handel. | Man närmar sig inte målet. | Alternativ 2 innebär att man i viss mån undanröjer hindren för gränsöverskridande handel. Dessutom förväntas det innebära stora förbättringar för företagen, eftersom de inte längre utsätts för illojal konkurrens från företag som inte omfattas av lagstiftningen. Detta kan sannolikt uppnås utan höga juridiska eller administrativa kostnader. | Man närmar sig inte målet. |

2. Säkerställa att bestämmelserna följs | Man närmar sig inte målet. | Målet kan uppnås med alternativ 2, eftersom förslaget innehåller särskilda bestämmelser om medlemsstaternas åtgärder för att se till att bestämmelserna följs. | Man skulle i viss mån uppnå detta mål med alternativ 3, men de övriga problemen skulle inte åtgärdas. |

3. Ge konsumenterna möjlighet att fatta väl underbyggda beslut | Man närmar sig inte målet. | Med alternativ 2 når man målet genom en tydligare och uppdaterad lista över information som ska lämnas till konsumenterna. | Man skulle ganska väl uppnå detta mål med alternativ 3, men de övriga problemen skulle inte åtgärdas. |

Administrativa kostnader

I enlighet med kommissionens riktlinjer har man i denna konsekvensanalys noga granskat de administrativa kostnaderna för de tre politiska alternativen.

Jämfört med de administrativa kostnader som följer av det nuvarande direktivet (279 794 euro) innebär kommissionens förslag till översyn av direktivet en extra nettokostnad på 202 541 euro .

Detta belopp betraktas som mycket lågt på EU-nivå, med tanke på fördelarna med detta lagstiftningsalternativ. Företagens kostnader för dessa åtgärder bedöms inte bli alltför betungande eller oproportionella i förhållande till problemens omfattning.

Närmare information om beräkningarna och beräkningsmetoderna finns i bilaga I till konsekvensanalysen.

Slutsats

Alternativ 2 är det fördelaktigaste och föreslås därför som den bästa lösningen för översynen av direktivet.

Det leder inte till alltför betungande krav på företagen, samtidigt som direktivets bestämmelser om konsumentskydd utvidgas till att också omfatta nya och problematiska produktområden, t.ex. rese- och poängklubbar, timeshareliknande produkter, återförsäljning och byte. Enligt detta förslag får konsumenterna juridiska rättigheter (t.ex. ångerrätt) och skydd vid köp av produkterna, vilket sannolikt ökar konsumenternas förtroende. Förtroendet för branschen stärks också sannolikt av att oseriösa företag tvingas att agera inom lagens råmärken om de inte vill drabbas av straffrättliga påföljder. Dessutom kommer en fullt harmoniserad ångerfrist på 14 dagar att skapa klarhet för konsumenterna och en enklare rättslig ram för företagens verksamhet.

Direktivet kommer att skapa rättvisa marknadsvillkor för företagen. För närvarande tvingas timeshareföretagen att följa bestämmelserna i direktivet, medan däremot de företag som säljer andra långfristiga semesterprodukter, t.ex. rese- och poängklubbarna, verkar inom samma sektor, riktar sig till samma målgrupp och erbjuder produkter som kan betraktas som alternativ till timeshare, men inte behöver följa bestämmelserna i direktivet. De senaste årens nedgång för den europeiska timesharebranschen beror förmodligen åtminstone delvis på denna omständighet. Med det nya direktivet vill man rätta till situationen genom att motverka illojal konkurrens och tvinga bort oseriösa företag från marknaden. De målen förväntas kunna uppnås utan betydande eller oproportionerligt stora administrativa kostnader, som t.ex. krav på yrkesregistrering däremot skulle medföra.