EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 15.12.2021 COM(2021) 802 final 2021/0426(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om byggnaders energiprestanda (omarbetning) (Text av betydelse för EES) {SEC(2021) 430 final} - {SWD(2021) 453 final} - {SWD(2021) 454 final}



MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET •Motiv och syfte med förslaget Översynen av direktivet om byggnaders energiprestanda (energiprestandadirektivet) ingår i kommissionens arbetsprogram för 2021 (55 %-paketet) och kompletterar de övriga delarna i det paket som föreslogs i juli 2021 genom att fastställa visionen för att uppnå ett byggnadsbestånd med nollutsläpp senast 2050. Såsom redan angetts i klimathandlingsplanen är det ett viktigt lagstiftningsinstrument för att uppnå målen om minskning av koldioxidutsläppen fram till 2030 och 2050. Den följer upp viktiga delar av de tre fokusområdena i strategin för en renoveringsvåg, bland annat avsikten att föreslå obligatoriska minimistandarder för energiprestanda, efter en konsekvensbedömning som behandlar deras omfattning, tidsplan, infasning och åtföljande stödpolitik. Med tanke på behovet av lämpliga samråds- och konsekvensbedömningsprocesser kunde den föreslagna översynen komma först något senare än den första uppsättningen 55 %-initiativ som antogs i juli 2021. Förslaget är särskilt viktigt eftersom byggnader står för 40 % av den energi som används och 36 % av de energirelaterade direkta och indirekta växthusgasutsläppen. I EU står uppvärmning, kylning och varmvatten för hushållsbruk för 80 % av den energi som hushållen förbrukar. För att göra Europa mer resilient krävs renovering av byggnader inom EU, så att de blir mer energieffektiva och mindre beroende av fossila bränslen. Renoveringar är viktiga för att minska byggnadernas energianvändning, minska utsläppen och sänka energikostnaderna. Dessutom skapar renoveringar lokala jobb och ekonomisk tillväxt. Med tanke på den långa ledtid som krävs för att få till stånd förändringar inom byggnadssektorn behöver en översyn av direktivet göras i tid för att stödja uppnåendet av ”55 %”-målen. 1.1.Samverkan mellan 55 %-paketet och särskilt det nya utsläppshandelssystemet 55 %-paketet består av en uppsättning sammankopplade förslag som backas upp av en konsekvensbedömning som tar hänsyn till detta. Bedömningen visade att en överdriven satsning på skärpta regleringar leder till onödigt hög ekonomisk börda, medan enbart koldioxidprissättning inte kan råda bot på kvarstående marknadsmisslyckanden och icke-ekonomiska hinder. Den valda policymixen balanserar därför noggrant prissättning, mål, standarder och stödåtgärder. Den föreslagna översynen av energiprestandadirektivet ingår i samma ram. Som en följd av detta skulle en förändring av balansen i den övergripande mixen kräva en justering av olika policydelar. En försvagning av prissättningen och målåtgärderna för att främja minskning av koldioxidutsläpp i byggnadssektorn skulle kräva motsvarande strängare regleringsåtgärder i översynen av energiprestandadirektivet, särskilt när det gäller utfasning av fossila bränslen och obligatoriska minimistandarder för energiprestanda. Kommissionens relevanta konsekvensbedömningar har visat att uppnåendet av målen skulle bli mindre säkert och dyrare i avsaknad av en prissignal för koldioxidutsläpp på uppvärmningsbränslen, såsom det föreslagna nya utsläppshandelssystemet för byggnader och vägtransporter. Detta fungerar bäst tillsammans med EU:s lagstiftningsåtgärder och kompletterande nationella åtgärder, som stimuleras av den föreslagna högre ambitionsnivån i förordningen om ansvarsfördelning, energieffektivitetsdirektivet och direktivet om förnybar energi. Det nya utsläppshandelssystemet skapar ekonomiska incitament för minskade koldioxidutsläpp från byggnader och genererar intäkter för offentligt stöd, särskilt inriktat på att stödja sårbara hushåll. Det reviderade energiprestandadirektivet tar upp icke-ekonomiska hinder för renovering. Det skapar ett stödjande ramverk för att ge ekonomiskt stöd till renovering utan att direkt mobilisera den finansiering som krävs. Ett reviderat energiprestandadirektiv skulle kunna bidra avsevärt till att uppnå målen för 2030. Konsekvensbedömningen av energiprestandadirektivet visar att de totala utsläppsminskningar som krävs utan revidering av direktivet inte räcker, utan bara är ungefär hälften av vad som är nödvändigt inom bostads- och tjänstesektorn för att uppnå målet för 2030. Utan dessa revideringar skulle det krävas fler åtgärder på medlemsstatsnivå för att kompensera för avståndet till målet, men osäkerhet kring deras effektivitet, aktualitet och överensstämmelse med målet om nettonollutsläpp av växthusgaser 2050 som fastställs i den europeiska klimatlagen skulle hämma incitament för en snabb ökning av renoveringstakten. I avsaknad av förstärkta lagstiftningsåtgärder på EU-nivå eller nationell nivå för att öka renoveringstakten skulle koldioxidpriset behöva vara högre och i slutändan skulle icke-ekonomiska hinder för renoveringar förbli oåtgärdade. Det är viktigt att bevara samstämmighet mellan alla byggnadsrelaterade bestämmelser i paketet under förhandlingarna för att komma överens om en enhetlig och stabil ram för byggnader för att uppnå EU:s mål för 2030 och 2050. 1.2.Frågor om sårbarhet, överkomlighet och energifattigdom En viktig nyhet i översynen är införandet av minimistandarder för energiprestanda för att få fart på den nödvändiga omvandlingen av sektorn. Renovering av byggnader har två allmänt erkända positiva ekonomiska effekter: 1) minskade energikostnader vilket leder till minskad energifattigdom, och 2) ökat värde av byggnader med högre energiprestanda. Andra fördelar är bättre livskvalitet och kortare genomsnittliga obebodda perioder. Fördelarna med lägre energiräkningar är ännu mer relevanta i en situation med höga energipriser. Människor som bor i byggnader med sämst prestanda och personer som lever i energifattigdom skulle gynnas av renoverade och bättre byggnader och av lägre energikostnader, och hämmas av ytterligare marknadsprisökningar och volatilitet. Å andra sidan kan hyresvärdar frestas att överföra renoveringskostnaderna på hyresgästerna för att täcka sina initiala investeringar. En mer uttalad fokusering på att åtgärda bristerna i befintliga byggnader med sämst prestanda skulle också kunna sänka deras priser ytterligare i marknadstransaktioner, även om det redan i dag finns en viss korrelation mellan energiklasser och värde. EU-omfattande minimistandarder för energiprestanda har utformats noggrant för att mildra eventuella negativa sociala effekter och maximera deras sociala fördelar, särskilt när det gäller att förbättra levnadsvillkoren i byggnader med sämst prestanda och att minska eller till och med förebygga energifattigdom. Medlemsstaterna kommer att vara skyldiga att stödja uppfyllandet av minimistandarder för energiprestanda med en lämplig stödram som omfattar ekonomiskt stöd, tekniskt bistånd, undanröjande av hinder och övervakning av sociala konsekvenser, särskilt för de mest sårbara. De nationella byggnadsrenoveringsplanerna kommer rikta uppmärksamhet på att övervaka minskningen av antalet människor som drabbas av energifattigdom och av den del av befolkningen som bor i bristfälliga bostäder (t.ex. med läckande väggar eller tak) eller med otillräcklig värmekomfort. Planerna kommer att innehålla en översikt över nationella strategier och åtgärder för att stärka och skydda sårbara hushåll, minska energifattigdomen och säkerställa överkomliga bostäder. Åtgärderna i detta förslag är förenliga med policy och åtgärder i alla EU-instrument som stöder en socialt rättvis omställning. Dessa omfattar rapportering om framsteg mot nationella vägledande mål för att minska antalet hushåll som lever i energifattigdom inom ramen för de nationella energi- och klimatplanerna och planerade investeringar för att mildra fördelningseffekter och främja strukturella lösningar – särskilt energirenovering av byggnader, inbegripet åtgärder för förbättrad energieffektivitet eller integrering av energiproduktion från förnybara energikällor, utfasning av fossila bränslen i deras värme- och kylsystem – för att minska beroendet av fossila bränslen i enlighet med de föreslagna sociala klimatplanerna, samt rådgivningscentrumet för energifattigdom, som stöder medlemsstaternas insatser för att minska och övervaka energifattigdom. 1.3.Tillgång till finansiering, EU-medel och nationella stödåtgärder

Förslaget är väl samordnat med andra relevanta instrument, särskilt när det gäller EU-medel och nationella medel. Faciliteten för återhämtning och resiliens ger upphov till betydande investeringar i byggnadsrenovering tack vare de starka komponenter från flaggskeppsinitiativet ”Renovera” som ingår i de nationella planerna för återhämtning och resiliens. Detta kommer att fortsätta fram till 2025–2026, vilket banar väg för förbättringar till följd av energiprestandadirektivet. I den nuvarande fleråriga budgetramen finns EU-medel tillgängliga inom olika program, där byggnadssektorn har identifierats som en prioritering: regionala fonder inom ramen för sammanhållningspolitiken, Fonden för en rättvis omställning och InvestEU är viktiga i detta avseende. De kompletteras med särskilt tekniskt stöd och bistånd från Europeiska kommissionen till nationella offentliga förvaltningar för att underlätta de nödvändiga reformerna och förberedelserna för att investeringarna ska bli effektiva. Den föreslagna nya sociala klimatfonden inom utsläppshandelssystemet ska överbrygga luckan mellan faciliteten för återhämtning och resiliens och övergången mellan nuvarande fleråriga budgetram och perioden efter 2027, och mobilisera 72,2 miljarder euro för perioden 2025–2032 för att stödja hushåll, särskilt de som bor i byggnader med sämst prestanda. Denna fond skulle täcka initialkostnaderna och göra det lättare för låginkomsthushåll att uppfylla de minimistandarder för energiprestanda som föreslås i energiprestandadirektivet. Investeringarna inom ramen för de nationella sociala klimatplanerna kommer att utgöra en integrerad del av de finansieringsåtgärder som ingår i de nationella byggnadsrenoveringsplanerna enligt energiprestandadirektivet. För att kunna klassificeras som en hållbar ekonomisk verksamhet enligt den delegerade rättsakten om EU:s klimattaxonomi måste byggnadsrenoveringen antingen uppnå energibesparingar på 30 %, uppfylla minimikrav avseende energiprestanda för större renoveringar eller bestå av specifika enskilda åtgärder som klassificeras som hållbara. Renovering för att uppfylla de föreslagna unionsomfattande minimistandarderna för energiprestanda är vanligtvis i linje med EU-taxonomins kriterier för byggnadsrenoveringsverksamhet. Dessutom gör kommissionen nu en översyn av den relevanta ramen för statligt stöd för att den ska främja de behov som uppstår i samband med översynen av energiprestandadirektivet, särskilt de EU-omfattande minimistandarderna för energiprestanda. De resulterande bestämmelserna om statligt stöd är viktiga för att uppmuntra till tidig efterlevnad av minimistandarder för energiprestanda som fastställts på EU-nivå för att förbättra de byggnader som har sämst energiprestanda. 1.4.Syfte med förslaget De huvudsakliga målen med denna översyn är att minska byggnaders växthusgasutsläpp och slutliga energianvändning till 2030 och att fastställa en långsiktig vision för byggnader i riktning mot EU-omfattande klimatneutralitet 2050. För att uppnå detta är initiativet uppbyggt kring flera specifika mål: att öka takten och omfattningen för byggnadsrenoveringar, att förbättra informationen om byggnaders energiprestanda och hållbarhet och att säkerställa att alla byggnader är i linje med kraven om klimatneutralitet 2050. Stärkt ekonomiskt stöd, modernisering och systemintegration bidrar till att uppnå dessa mål. •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom detta politikområde Såsom förklaras ovan syftar den föreslagna översynen till att främja både push- och pullfaktorer som stöder en minskning av koldioxidutsläppen från byggnader i kombination med de incitament för nationella åtgärder som fastställs i förordningen om ansvarsfördelning och effekterna av koldioxidprissättningen inom det nya utsläppshandelssystemet för byggnader och vägtransporter. Förslaget innebär en översyn av ett befintligt lagstiftningsinstrument. Det kan inte ersätta ett mål, t.ex. något av de mål som fastställs i förordningen om ansvarsfördelning, men det kan bidra till att de uppnås. Det går hand i hand med det föreslagna nya utsläppshandelssystemet, det ena främjar minskning av koldioxidutsläpp från bränslen och teknik för uppvärmning och det andra minskar energianvändningen. Energiprestandadirektivet kommer att ange den övergripande visionen för nya och befintliga byggnader som gäller för alla byggnadsrelaterade bestämmelser i de andra initiativen i 55 %-paketet. Genom att vidta åtgärder för att minska energianvändningen i byggnadssektorn kommer energiprestandadirektivet också att bidra till uppnåendet av de övergripande energieffektivitetsmålen i energieffektivitetsdirektivet. Förslaget till energiprestandadirektiv och kravet på att nya byggnader ska installera uppvärmningssystem utan direkta växthusgasutsläpp och integrera förnybar energi för att bli nollutsläppsbyggnader skulle leda till ett ökat antal renoveringar som bidrar till att nå det vägledande målet för 2030 för andelen förnybar energi i byggnaders slutliga energianvändning i linje med direktivet om förnybar energi. Förslaget kommer att stödja utbyte av ineffektiva värmepannor för fossila bränslen med system utan direkta växthusgasutsläpp, t.ex. värmepumpar och annan teknik baserad på förnybar energi. Genom förslaget uppgraderas den privata laddningsinfrastrukturen på bilparkeringar i och i närheten av byggnader, som ett komplement till den uppdaterade förordningen om infrastruktur för alternativa bränslen, med större ambitioner när det gäller de övergripande målen, bland annat om allmänt tillgänglig laddningsinfrastruktur för elfordon. I linje med den europeiska gröna given och EU:s nya ram för mobilitet i städer innehåller det också bestämmelser för att förbättra infrastrukturen för cykelparkering. Förslaget kompletterar också produktlagstiftningen, t.ex. energimärkningsförordningen, som ger konsumenterna incitament att köpa energirelaterade produkter och apparater av bästa klass för placering i byggnader. Energiprestandadirektivet samverkar med ekodesigndirektivet, som fastställer energiprestanda och andra krav på miljöprestanda för energirelaterade produkter, särskilt för installationssystem (t.ex. värmepannor, värmepumpar eller ljuskällor) och utrustning som används i byggnader (t.ex. hushållsapparater). Byggprodukters prestanda behandlas i förordningen om byggprodukter och förslaget bidrar också till fortsatta framsteg mot klimatanpassning genom bestämmelserna om förstärkning av byggnaders klimatresiliens. Samtidigt kommer de förstärkta informationsverktygen i energiprestandadirektivet, som också kommer att omfatta ett koldioxidmått, att hjälpa finansiella investerare att sätta ett pris på fördelarna med att minska koldioxidutsläppen från byggnader, och hjälpa hushåll och kommersiella aktörer att på ett bättre sätt ta hänsyn till de ekonomiska fördelarna med byggnadsrenoveringar och deras återbetalningsplaner. Dessa aspekter är också anpassade till de byggnadsrelaterade inslagen i EU-taxonomin för hållbara verksamheter. 2. RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN •Rättslig grund Förslaget är baserat på artikel 194.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som är den rättsliga grunden för unionens energipolitik. De föreslagna åtgärderna syftar till att ”främja energieffektivitet och energibesparingar samt utveckling av nya och förnybara energikällor” (artikel 194.1 c i EUF-fördraget). •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet) 2.1. Behov av EU-åtgärder Energipolitiken är en delad befogenhet mellan EU och medlemsstaterna och ett område med väletablerad EU-politik. De ändringar som föreslås i energiprestandadirektivet återspeglar i stor utsträckning behovet av att uppdatera det i linje med den höjda ambitionsnivån för EU:s klimat- och energimål. Härtill kommer att bedömningen av de EU-omfattande effekterna av de nationella energi- och klimatplanerna som kommissionen offentliggjorde i september 2020 visade på ett ambitionsgap när det gäller energieffektivitet: 2,8 procentenheter för primärenergianvändning och 3,1 procentenheter för slutlig energianvändning i EU, jämfört med de mål för 2030 som för närvarande är i kraft. Ytterligare EU-omfattande åtgärder i det reviderade energiprestandadirektivet behövs därför i linje med vad som föreskrivs i förordningen om styrningen av energiunionen. Byggnader är lokal infrastruktur, men otillräcklig renoveringstakt och renoveringsomfattning är ett gemensamt problem för alla medlemsstater i EU. De bakomliggande orsakerna är oftast av icke-ekonomisk natur och relevanta i alla medlemsstater. Genom att fastställa en gemensam EU-ram för minskningen av koldioxidutsläpp från byggnader och därmed sammanhängande krav, och samtidigt möjliggöra anpassning till nationella förhållanden, skulle man ge välbehövlig säkerhet för alla aktörer i leveranskedjan för renovering och byggande, och förutsägbarhet och beredskap för alla berörda parter, från industrier till lokala och nationella arbetstagare, privata investerare och finansinstitut. Tidigare erfarenheter av de långsiktiga renoveringsstrategierna understryker vikten av att bättre säkerställa den rätta mixen mellan flexibilitet och harmoniserade krav för att stimulera tillräckliga insatser i alla medlemsstater för uppnående av målen på EU-nivå.

2.2. Europeiskt mervärde En förstärkt gemensam EU-ram kommer att ge incitament för medlemsstater med olika ambitionsnivåer att på ett samordnat sätt och i nödvändig omfattning påskynda energiomställningen till mer energieffektiva byggnader med högre prestanda. Tillräckligt starka regleringssignaler – både för det befintliga beståndet och för nya byggnader – kommer att driva på investeringar i renovering av byggnader, skapa arbetstillfällen, stimulera innovation, öka fördelarna med den inre marknaden för byggprodukter och apparater och ha en positiv inverkan på konkurrenskraften hos byggekosystem och närliggande sektorer. Detta, tillsammans med ett förstärkt ”gemensamt språk” med gemensamma standarder och tillgång till information, kommer också att säkerställa att byggsektorn minskar sina växthusgasutsläpp på det mest kostnadseffektiva sättet, t.ex. genom stordriftsfördelar. Byggnader förflyttar sig inte över gränserna, men det gör däremot byggnadsrelaterad finansiering samt den teknik och de lösningar som används i byggnader, t.ex. isolering, värmepumpar, effektiva glas och solcellspaneler. Åtgärder på EU-nivå leder till en modernisering av de nationella bestämmelserna inom byggnadssektorn för att uppfylla målen om minskade koldioxidutsläpp, genom att öppna större marknader för innovativa produkter globalt och möjliggöra kostnadsminskningar när de behövs som mest, och till industriell tillväxt. Slutligen ger EU-åtgärder genom det reviderade energiprestandadirektivet flera andra fördelar, såsom bättre hälsa och välbefinnande för medborgarna, skapande av lokala arbetstillfällen som stöder återhämtning, lindring av energifattigdom, social inkludering, förbättrade levnadsvillkor, minskade växthusgasutsläpp, klimatresiliens, minskad energianvändning och lägre energikostnader. Förslaget är också i linje med det nya europeiska Bauhaus-initiativet, som uppmanar till att kombinera byggnaders och bebyggda miljöers hållbarhet med livskvalitet och social integration. •Proportionalitetsprincipen De åtgärder som ingår i lagstiftningsförslaget anses vara proportionerliga och bygger så mycket som möjligt på den befintliga utformningen av det ursprungliga direktivet från 2002 och revideringarna från 2010 och 2018. De synpunkter avseende proportionalitet och EU-harmonisering som nämnden för lagstiftningskontroll framförde i sina negativa yttranden om det alternativ som rekommenderades i den åtföljande konsekvensbedömningen har, som beskrivs i avsnitt 3 nedan, bemötts genom att förslaget ändrats för att säkerställa respekten för subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. •Val av instrument Förslaget innebär materiella ändringar av energiprestandadirektivet, som ändrades redan 2018. Ett omarbetat direktiv är därför det lämpligaste instrumentet och ligger i linje med kommissionens åtagande enligt punkt 46 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning. Den nya rättsakten kommer att ersätta och upphäva det tidigare direktiv 2010/31/EU. 3. RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning Energiprestandadirektivet utvärderades 2016. De åtgärder som härrör från den senaste översynen av energiprestandadirektivet (2018) införlivades nyligen (2020), och det har därför inte varit möjligt att samla in tillräckliga uppgifter om deras effekter för att göra en ny utvärdering relevant. •Samråd med berörda parter Kompletterande metoder har använts för att möjliggöra ett omfattande samrådsförfarande som ger alla berörda parter möjlighet att yttra sig. –En inledande konsekvensbedömning (färdplan) offentliggjordes på kommissionens portal Kom med synpunkter den 22 februari 2021. Den var öppen för återkoppling under fyra veckor och 243 svar kom in. –Ett offentligt samråd, baserat på en strukturerad webbenkät i EU Survey och i linje med kommissionens regler för bättre lagstiftning, offentliggjordes på portalen Kom med synpunkter i tolv veckor från och med den 30 mars 2021. I samrådet ingick omfattningen, typen och utformningen av möjliga policyalternativ, på grundval av flervalsfrågor och öppna frågor. Liksom färdplanen var samrådet öppet för alla. 535 svar kom in. Majoriteten av deltagarna var näringslivsorganisationer och företag (52 %), följt av EU-medborgare (15 %), icke-statliga organisationer (12 %) och lokala och nationella myndigheter (7 %). –Fem särskilda riktade workshoppar anordnades mellan den 31 mars och den 3 juni 2021. Dessa evenemang anordnades tematiskt kring specifika områden för policyalternativ – ”Skapa en vision för byggnader och ett koldioxidfritt byggnadsbestånd”, ”Minimistandarder för energiprestanda för befintliga byggnader”, ”Stärka verktygen för byggnadsinformation (med fokus på energicertifikat)”, ”Främja den gröna och digitala omställningen” och ”Tillgänglig och överkomlig finansiering – energifattigdom”. I genomsnitt hade varje workshop fler än 200 deltagare. –Ytterligare kontakter med berörda parter har ägt rum på ad hoc-basis. Kommissionen informerade också nationella delegationer och förvaltningar och samlade in deras synpunkter vid möten i arbetsgruppen för energi, kommittén för byggnaders energiprestanda och vid plenarmötena om samordnade åtgärder. 3.1. Sammanfattning av synpunkterna från berörda parter

En klar majoritet av deltagarna i det offentliga samrådet uttryckte sitt stöd för minimistandarder för energiprestanda (75 % av de svarande var för). 61 % av deltagarna ansåg att bestämmelserna i energiprestandadirektivet om långsiktiga renoveringsstrategier bör ändras och 89 % stödde alternativet att stärka övervakningen av de mål som medlemsstaterna fastställt i sina långsiktiga renoveringsstrategier. 84 % var för en definition av nollutsläppsbyggnader i energiprestandadirektivet. 73 % av de svarande ansåg att energiprestandadirektivet skulle kunna bidra till att göra fler olika typer av byggnadsrelaterade data om energiprestanda tillgängliga och åtkomliga. En klar majoritet (65 %) tyckte att energicertifikaten behöver uppdateras och få högre kvalitet, och ännu fler (76 %) gav stöd för en harmonisering av energicertifikat. Mer än två tredjedelar av de svarande (68 %) var positiva till att i energiprestandadirektivet införa åtgärder om rapportering om koldioxidutsläpp under hela livscykeln (tillverkning och konstruktion, användning och slutet av livscykeln). När det gäller e-mobilitet uttryckte de svarande ett allmänt stöd för skärpta krav. Mer än tre fjärdedelar (77 %) var för att koppla ekonomiskt stöd för renovering till renoveringens omfattning och 68 % ansåg att det skulle vara fördelaktigt att tillhandahålla en rättslig definition av ”totalrenovering”. När det gäller finansiering var den allmänna uppfattningen, även vid workshopparna, att den bör göras mer lättillgänglig, genom en kombination av direkta bidrag, skatteincitament, hypotekslån för energieffektivitet och andra typer av incitamentsmekanismer, och att den bör kombineras med bestämmelser om tillträde till gemensamma kontaktpunkter. Riktat ekonomiskt stöd till låg- och medelinkomsthushåll identifierades som den viktigaste åtgärden mot energifattigdom. Workshopparna var eniga med det offentliga samrådet i fråga om den allmänna inriktningen och gav värdefulla ytterligare insikter. •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden Detta förslag bygger på 2016 års utvärdering och på data och erfarenheter från genomförandet av energiprestandadirektivet. Gemensamma forskningscentrumet (JRC) gav stöd till analys och bedömning av efterlevnaden och av nationell praxis. I initiativet om samordnade åtgärder i energiprestandadirektivet analyserades de nationella erfarenheterna av genomförandet av energiprestandadirektivet. Dessutom grundar sig kommissionen på den växande korpusen av sakkunniggranskad empirisk forskning och drar nytta av flera stödavtal där arbetet pågår eller nyligen har avslutats. Den kvantitativa och kvalitativa bedömningen av effekter och administrativa kostnader och analysen av bidragen från berörda parter stöddes av ett särskilt avtal om tekniskt stöd. Analysen inom ramen för detta avtal genomfördes med hjälp av en uppsättning modelleringsverktyg för att representera byggnadsbeståndet och de mer allmänna makroekonomiska och sociala effekterna. De viktigaste statistiska uppgifterna, även för att fylla i den datamängd som ligger till grund för de använda modellerna, bygger på de indikatorer som används av observatoriet för byggnadsbeståndet och av Eurostat. Resultat från flera pågående forsknings- och innovationsprojekt som finansierats inom ramen för Horisont 2020-programmet bedömdes också och bidrog till analysen. Detta förslag drar också nytta av de uppgifter som samlats in i konsekvensbedömningen av klimatmålsplanen för 2030 och relevanta uppgifter som sammanställts i andra initiativ inom ramen för den gröna given. Utgångspunkten för bedömningen är, liksom i andra förslag i 55 %-paketet, EU:s uppdaterade referensscenario, en prognos av utvecklingen av EU:s och medlemsstaternas energisystem och växthusgasutsläpp inom den nuvarande politiska ramen, inbegripet effekterna av covid-19. •Konsekvensbedömning Analysen i konsekvensbedömningen bekräftade att energiprestandadirektivets regelverk är otillräckligt för att uppnå klimatmålen för 2030. Framför allt finns det inga särskilda åtgärder för att ta itu med icke-ekonomiska hinder som begränsar energirenovering av byggnader. Konsekvensbedömningen lades fram två gånger för kommissionens nämnd för lagstiftningskontroll. Efter ett första negativt yttrande utfärdade nämnden ett slutligt andra negativt yttrande, där man underströk behovet av politisk vägledning om huruvida, och på vilka villkor, förslaget till översyn av energiprestandadirektivet skulle kunna gå vidare. Nämnden förklarade att den vidhöll sitt negativa yttrande eftersom utkastet till konsekvensbedömning 1) inte tydligt identifierar det ytterligare behov som översynen av energiprestandadirektivet skulle behöva fylla med mot bakgrund av resten av förslagen i 55 %-paketet, 2) inte på ett övertygande sätt visar att det behövs harmoniserade åtgärder på EU-nivå mot bakgrund av byggnadssektorns heterogena karaktär i medlemsstaterna, och 3) inte tillräckligt tydligt klargör skälet till valet av de olika komponenterna i det rekommenderade paketet av policyalternativ. Europeiska kommissionens arbetsmetoder ger vice ordföranden med ansvar för kontakter mellan institutionerna och framtidsfrågor befogenhet att godkänna en fortsättning på ett initiativ som har varit föremål för ett andra negativt yttrande från nämnden för lagstiftningskontroll. På grund av initiativets politiska betydelse, dess roll inom 55 %-paketet med förslag som lades fram i juli 2021, det brådskande behovet av åtgärder för byggnadsrenovering och det faktum att behovet av policyvägledning från nämnden för lagstiftningskontroll kunde tillgodoses på ett tillfredsställande sätt i det anpassade lagförslaget, har kommissionen, även mot bakgrund av överenskommelsen mellan vice ordföranden med ansvar för interinstitutionella förbindelser och framtidsfrågor, ansett det lämpligt att gå vidare med översynen av direktivet om byggnaders energiprestanda. Kommissionen anser att nämndens slutsats när det gäller den otillräckliga klarheten om energiprestandadirektivets roll inom 55 %-paketet återspeglar dess bedömning av kvaliteten på utkastet till konsekvensbedömningsrapport snarare än en grundläggande tveksamhet om den övergripande policymixen i 55 %-paketet. Det är viktigt att framhålla att nämndens yttranden är en bedömning av kvaliteten på utkastet till konsekvensbedömning och inte en bedömning av de relaterade lagstiftningsförslagen. Samspelet mellan regleringsåtgärder, prissättningsmekanismer och mål har förklarats i de föregående avsnitten i denna motivering. Det utgör ramen för den föreslagna översynen av energiprestandadirektivet på samma sätt som för övriga förslag i 55 %-paketet, vilka alla stöddes av enskilda konsekvensbedömningsrapporter som bedömdes positivt av nämnden. Kommissionen har noggrant övervägt nämndens åsikt att utkastet till konsekvensbedömningsrapport inte innehöll tillräckligt starka belägg för den rekommenderade uppsättningen politiska åtgärder, särskilt när det gäller den föreslagna graden av EU-harmonisering. Mot denna bakgrund har kommissionen avvikit från det alternativ som anges i utkastet till konsekvensbedömning om att införa en infasad och tidsbunden skärpning av minimistandarderna för energiprestanda på EU-nivå för vissa typer av byggnader i kombination med en skyldighet för medlemsstaterna att införa nationella minimistandarder för energiprestanda för alla andra byggnader. Nu föreslås ett nationellt system för energiprestanda som är frivilligt, och skillnaderna i de nationella byggnadsbestånden beaktas bättre genom att medlemsstaterna ges större flexibilitet när de utarbetar sina planer för att uppnå målet om ett byggnadsbestånd med nollutsläpp senast 2050. Minimistandarderna för energiprestanda på EU-nivå för de byggnader som har sämst energiprestanda har dock bibehållits för att säkerställa tillräckliga inledande insatser från alla avseende byggnader där störst energieffektivitetsvinster, växthusgasminskningar och samhälleliga sidovinster kan uppnås. Det står medlemsstaterna fritt att fastställa de specifika tidsramarna för dessa byggnader för att uppnå högre energiklasser senast 2040 och 2050. När medlemsstaterna inrättar nationella minimistandarder för energiprestanda bör dessa utformas med beaktande av den nationella färdplanen och de nationella mål för 2030, 2040 och 2050 som medlemsstaterna kommer att fastställa som en del av sina nationella byggnadsrenoveringsplaner för att uppnå det övergripande målet om nettonollutsläpp av växthusgaser senast 2050. Det är viktigt att beakta att de byggnader med sämst prestanda som omfattas av minimistandarderna för energiprestanda på EU-nivå också är de byggnader där det krävs mer omfattande renoveringsinsatser och för vilka incitamenten från koldioxidpriserna sannolikt inte kommer att räcka, med tanke på de marknadsmisslyckanden som präglar denna delsektor i alla medlemsstater. En annan viktig aspekt är att de mest sårbara hushållen ofta finns i bostadssegmentet av dessa byggnader, och den föreslagna åtgärden (och dess stödjande budgetram) bedöms därför vara avgörande för en klimatomställning där ingen lämnas utanför. Dessutom innehåller förslaget längre tidsfrister för bostadshus att fasa in och uppfylla minimistandarderna för energiprestanda på EU-nivå, jämfört med byggnader som ägs av offentliga organ och byggnader som inte är bostäder. Utöver ovanstående har förslaget också ändrats så att ett betydande antal element i energicertifikaten blir frivilliga. Jämfört med det rekommenderade alternativet i utkastet till konsekvensbedömning där de flesta åtgärder var obligatoriska ger detta förslag medlemsstaterna större flexibilitet. Befintliga mekanismer har också prioriterats framför skapandet av nya krav, särskilt genom att minska kraven på nationella byggnadsrenoveringsplaner och helt integrera dem i de nationella energi- och klimatplanerna. Det resulterande förslaget ger medlemsstaterna stort handlingsutrymme att anpassa sin reglerings- och finansieringspolitik för byggnader till nationella och lokala förhållanden i syfte att uppnå en gemensam övergripande ambition. Det bidrag som översynen av energiprestandadirektivet ger till det övergripande 55 %-paketet minskar inte, men huvudansvaret för dess genomförande ligger mer på medlemsstaterna än vad som ursprungligen planerades, med vederbörlig respekt för subsidiaritetsprincipen. Medlemsstaterna uppmanas att utforma och genomföra tillräckligt ambitiösa nationella byggnadsrenoveringsplaner med vederbörlig hänsyn till sina mål enligt förordningen om ansvarsfördelning och det föreslagna taket för utsläpp från användning av uppvärmningsbränslen i byggnadssektorn. Kommissionen kommer att bedöma de nationella byggnadsrenoveringsplanerna mot denna bakgrund. Översynsklausulen hänvisar uttryckligen till kommissionens bedömning av huruvida EU:s byggnadsrelaterade åtgärder, inklusive koldioxidprissättning, kommer att leda till tillräckliga förbättringar för att uppnå ett fossilfritt byggnadsbestånd med nollutsläpp senast 2050, eller om ytterligare bindande åtgärder på unionsnivå, t.ex. stärkta EU-omfattande minimistandarder för energiprestanda, måste införas senast i slutet av 2027. Mer specifika kommentarer om nämndens iakttagelser finns i bilaga I till den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag. Konsekvensbedömningen innehåller en analys av problemet och identifierar möjliga åtgärder för att öka renoveringstakten och renoveringsomfattningen, möjliggöra minskning av koldioxidutsläppen från nya och befintliga byggnader och i högre grad modernisera byggnader med hjälp av digitalisering. Den innehåller fyra huvudalternativ med ökande ambitionsnivå: låg, måttlig, hög och högre ambition. Alternativ 3 anges som det rekommenderade alternativet. Efter det att nämnden för lagstiftningskontroll lämnat synpunkter på detta reviderades förslaget till energiprestandadirektiv och baseras nu på en blandning av alternativ 2 (med måttlig ambition) för befintliga byggnader och alternativ 3 (med hög ambition) för informationsverktyg och nya byggnader.

•Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling Ett viktigt mål med översynen av energiprestandadirektivet 2018 var att minska den administrativa bördan. Åtgärderna i det rekommenderade alternativet sammantaget uppskattades minska den administrativa bördan med nästan 100 miljoner euro per år. Huvudsyftet med denna översyn tillsammans med de byggnadsrelaterade aspekterna av övriga förslag i 55 %-paketet är att anpassa byggnadssektorn till unionens ökade klimatambitioner. För att säkerställa effektivitet krävs nya och uppdaterade krav. Dessa krav kommer främst att påverka administrativa myndigheter på nationell och lokal nivå i medlemsstaterna och, i mindre utsträckning, fastighetsägare, och kommer främst att bygga på befintliga förfaranden och strukturer. De har rätt ambitionsnivå – dels för att nå målen i den gröna given, dels för att ge företag och slutkonsumenter tid att anpassa sig. Såsom anges i konsekvensbedömningen kommer digitaliseringen av energicertifikat och de nya bestämmelserna om datautbyte och databaser ändå att minska de administrativa kostnaderna och efterlevnadskostnaderna och underlätta administrativa förfaranden i samband med byggnadsrenoveringar. •Grundläggande rättigheter Förslaget är förenligt med artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, enligt vilken en hög nivå i fråga om miljöskydd och förbättring av miljöns kvalitet ska integreras i unionens politik och tryggas i enlighet med principen om hållbar utveckling. Det är utformat med respekt för den rätt till egendom som fastställs i artikel 17 i stadgan och bygger på artikel 34 i stadgan, enligt vilken unionen ska ”erkänna och respektera rätten till [...] stöd till boendet som, i enlighet med närmare bestämmelser i unionsrätten samt i nationell lagstiftning och praxis, är avsedda att trygga en värdig tillvaro för alla dem som saknar tillräckliga medel”. 4. BUDGETKONSEKVENSER Förslaget påverkar inte EU:s budget. Det ändrar ett befintligt direktiv och bygger i stor utsträckning på befintliga strukturer och regler. 5. ÖVRIGA INSLAG •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering Efter medlagstiftarnas antagande av detta omarbetade direktiv kommer kommissionen att vidta följande åtgärder för att underlätta dess införlivande: –Upprätta en jämförelsetabell som fungerar som checklista för införlivande för både medlemsstaterna och kommissionen. –Anordna möten med medlemsstaternas experter med ansvar för införlivandet av de olika delarna av direktivet för att diskutera hur de ska införlivas och för att klargöra otydligheter, antingen inom forumet för samordnade åtgärder för energiprestandadirektivet (CA-EPBD) eller i ett kommittéformat. –Vara tillgänglig för bilaterala möten och samtal med medlemsstaterna vid specifika frågor om införlivandet av direktivet. –Efter tidsfristen för införlivande kommer kommissionen att göra en omfattande bedömning av huruvida medlemsstaterna har införlivat direktivet på ett fullständigt och korrekt sätt. Förslaget kompletterar styrningsförordningen, som säkerställer att det finns ett transparent och tillförlitligt system för planering, rapportering och övervakning som bygger på de nationella energi- och klimatplanerna och effektiviserade lägesrapporter från medlemsstaterna. Från och med 2023 ska medlemsstaterna vartannat år rapportera om framstegen i genomförandet av planerna och dessutom senast den 30 juni 2023 underrätta kommissionen om sina utkast till uppdateringar av planerna, och de slutliga uppdateringarna ska lämnas in senast den 30 juni 2024. Inlämningen av byggnadsrenoveringsplaner kommer att följa cyklerna i de nationella energi- och klimatplanerna, med undantag för den första byggnadsrenoveringsplanen. •Förklarande dokument (för direktiv) I artikel 32.1 föreskrivs att medlemsstaterna ska meddela sina införlivandeåtgärder tillsammans med en jämförelsetabell. Detta är i linje med domstolens dom (mål C-543/17) enligt vilken medlemsstaterna i sina underrättelser om nationella införlivandeåtgärder måste lämna tillräckligt klara och precisa uppgifter om innehållet i de nationella bestämmelser genom vilka ett direktiv införlivas. Detta måste anges för varje skyldighet, inte endast på ”artikelnivå”. Om medlemsstaterna fullgör denna skyldighet behöver de i princip inte skicka förklarande dokument om införlivandet till kommissionen. •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

Direktiv 2010/31/EU ändras på följande sätt för att anpassa bestämmelserna om nya och befintliga byggnader, och om informationsverktyg, till den europeiska gröna given, för att uppdatera dess innehåll mot bakgrund av den tekniska utvecklingen och förenkla dess struktur och för att säkerställa förstärkta finansierings- och tillsynsmekanismer: –Syftet ändras för att understryka att förslaget till omarbetning av energiprestandadirektivet fastställer visionen att uppnå ett byggnadsbestånd med nollutsläpp senast 2050 och för att återspegla ett nytt kompletterande koldioxidmått som främjar val av koldioxidfria lösningar. Syftet med förslaget är att minska driftsrelaterade växthusgasutsläpp, men inledande steg tas också för att beakta koldioxidutsläppen under en byggnads hela livscykel. –En ny definition av ”nollutsläppsbyggnad” införs i artikel 2: En byggnad med mycket hög energiprestanda i enlighet med principen om energieffektivitet först, och där den mycket låga mängd energi som fortfarande krävs täcks helt av energi från förnybara energikällor i byggnaden eller på distrikts- eller samhällsnivå där det är tekniskt möjligt (särskilt sådan energi som produceras på plats, som kommer från en gemenskap för förnybar energi eller från förnybar energi eller spillvärme från ett fjärrvärme- och fjärrkylsystem). Nollutsläppsbyggnader blir den nya standarden för nya byggnader, den nivå som ska uppnås genom en totalrenovering från och med 2030 och visionen för byggnadsbeståndet 2050. Artikel 2 klargör också definitionen av ”nära-nollenergibyggnad”, som förblir standard för nya byggnader fram till dess att standarden för nollutsläppsbyggnader börjar tillämpas, och blir den nivå som en totalrenovering ska uppnå fram till 2030. Det införs nya definitioner av ”totalrenovering” som ett bästa riktmärke för renovering av byggnader och ”etappvis totalrenovering” för att underlätta genomförandet. Dessutom införs i artikel 2 en definition av ”standarder för hypoteksportföljer” som en mekanism för att uppmuntra hypotekslångivare att förbättra energiprestanda i portföljen av byggnader och uppmuntra potentiella kunder att göra sina fastigheter mer energieffektiva. –Artikel 3 om nationella byggnadsrenoveringsplaner (tidigare kallade långsiktiga renoveringsstrategier) görs mer operativ. Övervakningsramen stärks genom att kommissionen inför en bedömning av utkasten till nationella byggnadsrenoveringsplaner och utfärdar rekommendationer som en del av processen med nationella energi- och klimatplaner. För att underlätta presentationen av informationen och kommissionens bedömning av den, och för att förbättra jämförbarheten mellan de nationella planerna, finns en gemensam mall med obligatoriska och frivilliga inslag i bilaga II. Obligatoriska inslag som ska rapporteras omfattar distrikts- och grannskapsstrategier, inbegripet den roll som spelas av gemenskaper för förnybar energi och medborgarenergigemenskaper. Byggnadsrenoveringsplanerna ska lämnas in som en del av de nationella energi- och klimatplanerna och uppdateringarna av dem. Som ett undantag ska det första utkastet till plan lämnas in senast den 30 juni 2024 för att ta hänsyn till tidpunkten för antagande och ikraftträdande av det reviderade energiprestandadirektivet. Utvecklingen mot att uppnå de nationella målen, och byggnadsrenoveringsplanernas bidrag till nationella mål och unionsmål, kommer att rapporteras som en del av tvåårsrapporten enligt styrningsförordningen. –Artikel 4 (f.d. artikel 3) om metoden för beräkning av byggnaders energiprestanda jämförd med bilaga I uppdateras för att klargöra möjligheten att använda uppmätt energianvändning för att beräkna energiprestanda och verifiera att den beräknade energianvändningen är korrekt. Artikel anger hur man ska ta hänsyn till användningen på plats av energi från förnybara energikällor, t.ex. vid laddningspunkter, och till energi som levereras från energigemenskaper. –Artikel 5 (f.d. artikel 4) om fastställande av minimikrav avseende energiprestanda ändras så att det tidigare möjliga totala undantaget för skyddade byggnader anpassas till den tekniska utvecklingen, vilket gör det möjligt att förbättra byggnaders energiprestanda utan att ändra deras tekniska karaktär och utseende. –Artikel 6 (f.d. artikel 5) om beräkning av kostnadsoptimala nivåer anpassas till den gröna given genom att specificera att kostnaderna för utsläppsrätter för växthusgaser och de externa miljö- och hälsoeffekterna av energianvändning ska beaktas vid fastställandet av de lägsta kostnaderna. Kommissionen kommer att se över metoden för kostnadsoptimala nivåer senast den 30 juni 2026. –Artikel 7 samlar alla bestämmelser om nya byggnader: (a)Där anges att nya byggnader från och med 2030 måste vara nollutsläppsbyggnader och att nya offentliga byggnader måste vara nollutsläppsbyggnader redan från och med 2027. De särskilda kraven för nollutsläppsbyggnader fastställs i bilaga III. (b)För nya byggnader måste den globala uppvärmningspotentialen under hela livscykeln beräknas från och med 2030 i enlighet med Level(s)-ramen, så att man får information om utsläppen under hela livscykeln för nybyggnation. Utsläppen under hela livscykeln är särskilt relevanta för stora byggnader, och därför gäller skyldigheten att beräkna dem för stora byggnader (med en användbar golvyta över 2 000 kvadratmeter) redan från och med 2027. (c)Medlemsstaterna ska för nya byggnader ta upp viktiga dimensioner utöver energiprestanda, nämligen hälsosamma inomhusklimatförhållanden, klimatanpassning, brandsäkerhet, risker i samband med intensiv seismisk aktivitet och tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. De ska också beakta koldioxidupptag i samband med koldioxidlagring i eller på byggnader. –I artiklarna 8–10 och 15 om befintliga byggnader och ekonomiskt stöd kombineras följande: (a)De nuvarande bestämmelserna om större renovering, som ger möjlighet att tillämpa minimikrav avseende energiprestanda (för att säkerställa en minsta renoveringsomfattning), och även att göra åtgärder för strukturella förbättringar, klimatanpassning, avlägsnande av farliga ämnen inklusive asbest, samt tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning, kompletteras med nya EU-omfattande minimistandarder för energiprestanda (som ska leda till en ökad renoveringstakt) för byggnader med sämst prestanda (dvs. byggnader och byggnadsenheter som ägs av offentliga organ) och byggnader som inte är bostäder. Detta innebär att byggnader med energiklass G ska renoveras och förbättras till åtminstone energiklass F senast 2027 och minst energiklass E senast 2030, och att bostadshus med sämst prestanda ska uppnå minst klass F senast 2030 och minst klass E senast 2033. Inriktningen på de sämsta klasserna i byggnadsbeståndet säkerställer att insatserna inriktas på byggnader med störst potential för minskade koldioxidutsläpp, minskad energifattigdom och bredare sociala och ekonomiska fördelar. Medlemsstaterna ska också, som en del av de nationella byggnadsrenoveringsplanerna, fastställa specifika tidsramar för att uppnå högre energiklasser (för byggnader som omfattas av artikel 9.1) senast 2040 och 2050, i linje med sina planer för att omvandla det nationella byggnadsbeståndet till nollutsläppsbyggnader. Utöver minimistandarderna för energiprestanda i enlighet med artikel 9.1 har medlemsstaterna möjlighet att införa nationella minimistandarder för energiprestanda i sina nationella renoveringsplaner. Medlemsstaterna måste underlätta uppfyllandet av minimistandarder för energiprestanda med ett stödjande ramverk som innefattar finansieringsstöd – särskilt riktat till sårbara hushåll och människor som drabbats av energifattigdom eller som bor i subventionerade bostäder – tekniskt bistånd och övervakningsmekanismer. De föreslagna bestämmelserna ger medlemsstaterna möjlighet att undanta flera kategorier av byggnader från skyldigheten att uppfylla minimistandarder för energiprestanda. (b)Införande av frivilliga renoveringspass som ett verktyg för fastighetsägare som planerar en etappvis renovering av sin byggnad. Medlemsstaterna kommer att behöva införa ett system med renoveringspass som bygger på den gemensamma ram som ska utarbetas av kommissionen senast i slutet av 2024, så att deras medborgare får tillgång till detta verktyg. (c)Skärpta bestämmelser om undanröjande av hinder för renovering och mobilisering av ekonomiska incitament med gemensamma kontaktpunkter som är tillgängliga för alla intressenter i byggnadsekosystemet, så att alla hinder för renovering av byggnader, inte bara kostnaderna, åtgärdas och medlemsstaterna främjar lämplig utbildning. Starkare ekonomiska incitament och tekniska stödåtgärder inriktas på totalrenoveringsprojekt och projekt som är inriktade på ett stort antal byggnader och som leder till betydande totala energibesparingar. I samma syfte bör medlemsstaterna inte tillåtas att subventionera värmepannor för fossila bränslen från och med 2027, eftersom en panna som köps i mitten av 2020-talet fortfarande kan vara bruk 2050. (d)För att främja en snabb utbyggnad av uppvärmningssystem utan direkta utsläpp, och för att undvika att investeringar i nya generationer värmepannor som drivs med fossila bränslen blir strandade tillgångar, bör nollutsläppsbyggnader inte generera koldioxidutsläpp på plats, och medlemsstaterna får välja att använda en primärenergifaktor för el som är anpassad till EU-genomsnittet. (e)Slutligen är medlemsstaterna skyldiga att inrikta sitt ekonomiska stöd på att minska energifattigdomen och stödja subventionerade bostäder, och på att skydda hyresgäster från oproportionerliga hyresnivåer efter renoveringen. Som en uppföljning av yttrandena från nämnden för lagstiftningskontroll motsvarar det valda alternativet med minimistandarder för energiprestanda inte direkt något av de fyra alternativ som analyserades i det utkast till konsekvensbedömning som lämnades in till nämnden. Förslaget har ändrats omsorgsfullt med hänsyn till subsidiaritet och proportionalitet, med beaktande av skillnaderna mellan byggnadsbestånden i olika medlemsstater, och det ger medlemsstaterna flexibilitet när det gäller hur de hanterar sina särskilda omständigheter och uppnår de nödvändiga förbättringarna av sina nationella byggnadsbestånd. Det lägger ett EU-omfattande fokus på de 15 % byggnader som har sämst prestanda i de nationella byggnadsbestånden för att maximera energibesparingar, kostnadseffektivitet och lindring av energifattigdomen samt mer övergripande sociala och ekonomiska sidovinster i samband med uppnåendet av EU:s klimat- och energimål. –Den tidigare artikel 8 omstruktureras. Artikel 11 är helt inriktad på byggnaders installationssystem, och inför en tydlig rättslig grund för nationella förbud mot värmepannor för fossila bränslen, vilket möjliggör för medlemsstaterna att fastställa krav för värmegeneratorer baserade på växthusgasutsläpp eller typen av bränsle som används. Flera medlemsstater anser att sådana åtgärder är nödvändiga för att uppnå ett klimatneutralt byggnadsbestånd och för att förbättra luftkvalitet och hälsa. Denna bestämmelse avhjälper den nuvarande rättsosäkerheten om huruvida sådana förbud är tillåtna enligt artikel 6.1 i ekodesigndirektivet och reglerna för den fria marknaden enligt fördragen. Som ett erkännande av vikten av god inomhusluftkvalitet för att säkerställa hälsosamma byggnader krävs installation av mät- och kontrollanordningar för övervakning och reglering av inomhusluftkvalitet i nya byggnader och, när så är möjligt, i befintliga byggnader som genomgår större renoveringar. –Artikel 12 om infrastruktur för hållbar mobilitet anpassas till den höjda klimatambitionen och innebär en skärpning av de nuvarande kraven. Förinstallerad kabeldragning blir normen för alla nya byggnader och byggnader som genomgår större renoveringar, och utbyggnaden av laddningspunkter i nya och renoverade kontorsbyggnader förstärks särskilt. Laddningspunkter måste möjliggöra smart laddning, och medlemsstaterna ska undanröja hinder för installation av laddningspunkter i bostadshus och säkerställa en ”rätt att ansluta sig” i enlighet med relevanta bestämmelser i förslaget till förordning om infrastruktur för alternativa bränslen. Dessutom införs obligatoriska cykelparkeringsplatser i nya byggnader och byggnader som genomgår större renoveringar för att undanröja hinder för cykling som ett centralt inslag i hållbar utsläppsfri mobilitet.

–Genom artikel 13 förstärks från och med 2026 indikatorn för smart beredskap för stora byggnader som inte är bostäder. För att underlätta utvecklingen av nya tjänster med anknytning till byggnader säkerställs genom en ny artikel 14 som särskilt gäller byggnadsdata att fastighetsägaren, hyresgästen och förvaltaren eller tredje part kan få tillgång till data från fastighetssystemen. Nya regler om datainteroperabilitet och tillgång till data ska fastställas av kommissionen genom en genomförandeakt. –Artiklarna 16–19 förbättrar redan befintliga bestämmelser om energicertifikat, utfärdande och visning av energicertifikat samt om databaser: (a)För att säkerställa jämförbarhet i hela unionen måste alla energicertifikat senast 2025 baseras på en harmoniserad skala med energiklasser och överensstämma med mallen i bilaga V. (b)Energiklasserna kommer att justeras med hänsyn till den gemensamma visionen om ett byggnadsbestånd med nollutsläpp senast 2050, samtidigt som nationella skillnader mellan byggnadsbestånden beaktas: den högsta klassen A motsvarar en nollutsläppsbyggnad, medan den lägsta klassen G ska omfatta de 15 % byggnader som har sämst prestanda i det nationella byggnadsbeståndet. Den omgjorda skalan kommer att säkerställa jämförbara insatser i medlemsstaterna för att uppfylla de unionsomfattande minimistandarderna för energiprestanda i enlighet med artikel 9. Den indikator som ligger till grund för klassningen av byggnader (primärenergianvändning i kWh/(m2, år)) förblir oförändrad och kompletteras med en indikator för driftsrelaterade växthusgasutsläpp och förnybar energi. Andra indikatorer är frivilliga för medlemsstaterna och erbjuder en verktygslåda som kan anpassas till nationella förhållanden. (c)Giltighetstiden för energicertifikaten för de lägre klasserna D–G förkortas till fem år för att säkerställa att de innehåller aktuell information som hjälper medborgarna att minska sin förbrukning. Förenklade förfaranden måste finnas tillgängliga för uppdateringar av energicertifikat i vissa enkla fall och energicertifikat måste utfärdas i digitalt format. Åtgärder för att öka tillförlitligheten hos de utfärdade certifikaten införs (besök på plats och kvalitetskontroll). (d)En bättre täckning av byggnadsbeståndet med energicertifikat är en förutsättning för att förbättra beståndet, men samtidigt måste medlemsstaterna säkerställa att certifikaten är ekonomiskt överkomliga. Skyldigheten att ha ett energicertifikat utvidgas till byggnader som genomgår större renoveringar, byggnader för vilka ett hyresavtal förnyas och alla offentliga byggnader. Byggnader eller byggnadsenheter som bjuds ut till försäljning eller uthyrning måste ha ett energicertifikat, och energiklass och energiprestandaindikator bör anges i all annonsering för att säkerställa energiprestandans relevans på marknaden för försäljning och uthyrning. I alla byggnader oavsett storlek som utnyttjas av offentliga myndigheter och som ofta besöks av allmänheten måste byggnadens energicertifikat visas. (e)Medlemsstaterna ska inrätta nationella databaser för energicertifikat för byggnader, vilka också gör det möjligt att samla in data om renoveringspass för byggnader och om indikatorer för smart beredskap. Information från de nationella databaserna ska överföras till observatoriet för byggnadsbeståndet på grundval av en mall som ska utarbetas av kommissionen. –De nuvarande bestämmelserna om inspektioner samlas och förtydligas för att underlätta genomförandet, samtidigt som ventilationssystem inkluderas som en del av energiprestandadirektivets åtgärder för inomhusluftkvalitet. För att säkerställa kvaliteten och tillförlitligheten i renoveringar eller nybyggnation ska nationella inspektionssystem eller alternativa verktyg inrättas för att verifiera att utförda bygg- och renoveringsarbeten uppnår avsedd energiprestanda och ökar medborgarnas tillfredsställelse och förtroende. På samma sätt måste leverantörer av integrerade renoveringsarbeten ha tillgång till certifierings- eller kvalifikationssystem för att säkerställa tillförlitlig kvalitet på dessa arbeten. Tröskeln för obligatorisk installation av system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning bör sänkas för byggnader som inte är bostäder från och med 2030, och nya bostadshus och bostadshus som genomgår större renoveringar måste utrustas med vissa övervaknings- och kontrollfunktioner för att förbättra och optimera förvaltningen och driften. –Fastighetspolitikens verkställande är avgörande för att säkerställa att den leder till verkliga framsteg. De nuvarande oberoende kontrollsystemen utvidgas till att omfatta renoveringspass och indikatorer för smart beredskap. Övervakning och verkställighet, bland annat genom påföljder, kommer särskilt att inriktas på minimistandarder för energiprestanda och förbättring av det befintliga byggnadsbeståndet. Slutbestämmelser och översynsklausul: mot bakgrund av översynen av energiprestandadirektivet 2021 i samband med genomförandet av den gröna given, fastställs datumet för nästa översyn enligt artikel 25 till slutet av 2027. Översynsklausulen hänvisar uttryckligen till kommissionens bedömning av om byggnadsrelaterade åtgärder i EU-lagstiftningen, inbegripet koldioxidprissättning, kommer att leda till tillräckliga förbättringar för att uppnå ett fossilfritt byggnadsbestånd med nollutsläpp senast 2050, eller om ytterligare bindande åtgärder på unionsnivå, t.ex. skärpta minimistandarder för energiprestanda, behöver införas. I artikel 32 om införlivande klargörs att medlemsstaterna ska tillhandahålla en jämförelsetabell tillsammans med sina införlivandeåtgärder. 🡻 2010/31/EU 2021/0426 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om byggnaders energiprestanda (omarbetning) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 194.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande av Regionkommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: 🡻 2010/31/EU skäl 1 (anpassad) (1)Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/91/EG ⌦ 2010/31/EU ⌫ av den 16 december 2002 om byggnaders energiprestanda har ändrats ⌦ väsentligt flera gånger ⌫. Med anledning av nya materiella ändringar bör det ⌦ direktivet ⌫ av tydlighetsskäl omarbetas. ⇩ ny (2)I Parisavtalet, som antogs i december 2015 inom ramen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC), har parterna enats om att hålla ökningen av den globala medeltemperaturen långt under 2 °C över förindustriell nivå och att fortsätta ansträngningarna för att begränsa temperaturökningen till 1,5 °C över förindustriell nivå. Att uppnå Parisavtalets mål står i centrum för kommissionens meddelande Den europeiska gröna given av den 11 december 2019. Unionen har i den uppdatering av nationellt fastställda bidrag som lämnades in till UNFCCC:s sekretariat den 17 december 2020 åtagit sig att minska unionens nettoutsläpp av växthusgaser från hela ekonomin med minst 55 % fram till 2030 jämfört med 1990 års nivåer. (3)Den 14 oktober 2020 lade kommissionen fram sin strategi för en renoveringsvåg som tillkännagavs i den gröna given. Strategin innehåller en handlingsplan med specifika reglerings- och finansieringsåtgärder och stödjande åtgärder för de kommande åren och har som mål att minst fördubbla den årliga energirenoveringstakten för byggnader till 2030 och att främja totalrenoveringar. Översynen av direktivet om byggnaders energiprestanda är en av de åtgärder som krävs för att möjliggöra renoveringsvågen. Den kommer också att bidra till att genomföra initiativet om ett nytt europeiskt Bauhaus och det europeiska uppdraget för klimatneutrala och smarta städer. (4)Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1119, den europeiska klimatlagen, införs målet om klimatneutralitet för hela ekonomin senast 2050 i lagstiftningen och det fastställs ett bindande inhemskt åtagande för unionen att minska nettoutsläppen av växthusgaser (utsläpp efter avdrag för upptag) med minst 55 % jämfört med 1990 års nivåer senast 2030. (5)Syftet med 55 %-paketet, som tillkännagavs i kommissionens arbetsprogram för 2021, är att genomföra dessa mål. Det omfattar en rad politikområden, bland annat energieffektivitet, förnybar energi, markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk, energibeskattning, ansvarsfördelning, utsläppshandel och infrastruktur för alternativa bränslen. Översynen av direktiv 2010/31/EU är en integrerad del av det paketet. 🡻 2010/31/EU skäl 2 En effektiv, varsam, rationell och hållbar energianvändning tillämpas bland annat på oljeprodukter, naturgas och fasta bränslen, som är viktiga energikällor men också det främsta upphovet till utsläpp av koldioxid. 🡻 2010/31/EU skäl 3 (anpassad) ⇨ ny

(6)Byggnader svarar för 40 % av den ⌦ slutliga ⌫ sammanlagda energianvändningen inom unionen ⇨ och 36 % av dess energirelaterade växthusgasutsläpp ⇦. Sektorn expanderar, vilket med all säkerhet kommer att öka dess energianvändning. Därför är en minskad energianvändning ⇨ , i enlighet med principen om energieffektivitet först som fastställs i artikel 3 [reviderade energieffektivitetsdirektivet] och definieras i artikel 2.18 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999, ⇦ samt användningen av energi från förnybara energikällor inom bygg- och fastighetssektorn viktiga åtgärder som krävs för att minska unionens energiberoende och dess utsläpp av växthusgaser. Tillsammans med en ökad användning av energi från förnybara energikällor kommer åtgärderna till förmån för en minskad energianvändning inom unionen att ge unionen möjlighet såväl att uppfylla Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar (UNFCCC) som att infria dels sitt långsiktiga åtagande om att den globala uppvärmningen ska hållas på en lägre nivå än 2 °C, dels åtagandet att fram till 2020 minska de sammanlagda utsläppen av växthusgaser med minst 20 % jämfört med 1990 års nivåer och med 30 % om en internationell överenskommelse ingås. Minskad energianvändning och ökad användning av energi från förnybara energikällor spelar också en viktig roll för att ⇨ minska unionens energiberoende, ⇦ främja en trygg energiförsörjning och teknisk utveckling samt för att skapa möjligheter till sysselsättning och regional utveckling, särskilt ⇨ på öar och ⇦ i landsbygdsområden. ⇩ ny (7)Byggnader ger upphov till växthusgasutsläpp före, under och efter sin operativa livslängd. Visionen för 2050 om ett klimatneutralt byggnadsbestånd går längre än den nuvarande inriktningen på driftsrelaterade växthusgasutsläpp. Därför bör byggnaders utsläpp under hela livscykeln beaktas i högre grad, i första hand utsläpp från nya byggnader. Byggnader är en betydande materialbank som lagrar resurser under många årtionden, och konstruktionsalternativen påverkar i hög grad utsläppen under hela livscykeln både för nya byggnader och för renoveringar. Byggnaders hela livscykel bör beaktas inte bara vid nybyggnation utan även vid renoveringar genom att strategier för att minska växthusgasutsläppen under hela livscykeln tas med i medlemsstaternas byggnadsrenoveringsplaner. (8)För att minimera byggnaders växthusgasutsläpp under hela livscykeln krävs resurseffektivitet och cirkularitet. Detta kan också kombineras med att delar av byggnadsbeståndet omvandlas till en tillfällig kolsänka. (9)Den globala uppvärmningspotentialen under hela livscykeln visar byggnadens totala bidrag till de utsläpp som leder till klimatförändring. Den inkluderar både växthusgasutsläpp som är inbäddade i byggprodukter och direkta och indirekta utsläpp under användningsfasen. Ett krav på att beräkna den globala uppvärmningspotentialen under hela livscykeln för nya byggnader utgör därför ett första steg mot att ta större hänsyn till byggnaders hela livscykel och en cirkulär ekonomi. (10)Byggnader står för ungefär hälften av utsläppen av primära fina partiklar (PM2,5) i EU som orsakar för tidig död och sjukdom. En förbättring av byggnaders energiprestanda kan och bör samtidigt minska utsläppen av föroreningar, i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/2284. 🡻 2010/31/EU skäl 4 Styrning av efterfrågan på energi är ett viktigt instrument som gör det möjligt för unionen att påverka den globala energimarknaden och därigenom försörjningstryggheten avseende energi på medellång och lång sikt. 🡻 2010/31/EU skäl 5 (anpassad) I mars 2007 framhöll Europeiska rådet behovet av att öka energieffektiviteten i unionen, för att kunna uppnå målet att senast 2020 ha minskat unionens energianvändning med 20 %, och efterlyste ett grundligt och snabbt genomförande av de prioriteringar som fastställts i kommissionens meddelande Handlingsplan för energieffektivitet: Att förverkliga möjligheterna. I handlingsplanen konstaterades att det finns betydande möjligheter till kostnadseffektiva energibesparingar inom bygg- och fastighetssektorn. I sin resolution av den 31 januari 2008 efterlyste Europaparlamentet en skärpning av bestämmelserna i direktiv 2002/91/EG och har också vid olika tillfällen, senast i sin resolution av den 3 februari 2009 om den andra strategiska energiöversynen, gått ut med uppmaningar om att göra energibesparingsmålet på 20 % före 2020 rättsligt bindande. I Europaparlamentets och rådets beslut nr 406/2009/EG av den 23 april 2009 om medlemsstaternas insatser för att minska sina växthusgasutsläpp i enlighet med gemenskapens åtaganden om minskning av växthusgasutsläppen till 2020 ställs det dessutom upp nationella bindande mål för minskning av koldioxidutsläppen, där energieffektiviteten inom bygg- och fastighetssektorn kommer att spela en väsentlig roll, och i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/28/EG av den 23 april 2009 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor uppmanas det till främjande av energieffektivitet inom ramen för ett bindande mål om att energi från förnybara energikällor fram till 2020 ska svara för 20 % av all energi som förbrukas inom unionen. 🡻 2010/31/EU skäl 6 (anpassad) Vid sitt möte i mars 2007 bekräftade Europeiska rådet än en gång unionens åtagande till förmån för en unionsomfattande utveckling av energi från förnybara energikällor genom att stadfästa ett obligatoriskt mål på 20 % energi från förnybara energikällor fram till 2020. I direktiv 2009/28/EG fastställs en gemensam ram för främjande av energi från förnybara energikällor. 🡻 2010/31/EU skäl 7 (anpassad) Det är nödvändigt att fastställa mer konkreta åtgärder, så att den stora outnyttjade potentialen för energibesparingar i byggnader kan realiseras och de stora skillnaderna mellan medlemsstaternas resultat inom denna sektor kan minskas.

🡻 2010/31/EU skäl 8 ⇨ ny (11)Vid åtgärder för att ytterligare förbättra byggnaders energiprestanda bör klimatförhållanden ⇨ , inbegripet klimatanpassning, ⇦ och lokala förhållanden beaktas samt även inomhusklimat och kostnadseffektivitet. Dessa åtgärder bör inte påverka andra krav på byggnader som tillgänglighet, ⇨ brandsäkerhet och seismisk ⇦ säkerhet och byggnadens avsedda användning. 🡻 2010/31/EU skäl 9 ⇨ ny (12)Byggnaders energiprestanda bör beräknas på grundval av en metodik som kan differentieras på nationell och regional nivå. Den inbegriper, förutom termiska egenskaper, andra allt viktigare faktorer, exempelvis värme- och luftkonditioneringsanläggningar, användning av energi från förnybara energikällor, ⇨ system för fastighetsautomation och fastighetsstyrning, smarta lösningar, ⇦ passiv uppvärmning och kylelement, skuggning, luftkvalitet inomhus, tillräckligt naturligt ljus samt utformning av byggnaden. Metoden för beräkning av energiprestanda bör inte vara baserad enbart på den årstid då uppvärmning ⇨ eller luftkonditionering ⇦ krävs, utan bör omfatta en byggnads energiprestanda för hela året. Metoden bör beakta befintliga europeiska standarder. ⇨ Metoden bör säkerställa att de faktiska driftsförhållandena representeras och möjliggöra användning av uppmätt energi för att verifiera korrekthet och för jämförbarhet, och metoden bör vara baserad på timintervall eller kortare. För att uppmuntra användningen av förnybar energi på plats, och utöver den gemensamma allmänna ramen, bör medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder så att fördelarna med att maximera användningen av förnybar energi på plats, även för andra användningsområden (tex. laddningsstationer för elfordon), erkänns och tas med i beräkningsmetoden. ⇦ 🡻 2010/31/EU skäl 10 (anpassad) ⇨ ny (13)Medlemsstaterna har hela ansvaret för att ⇨ bör ⇦ fastställa minimikrav avseende byggnaders energiprestanda och byggnadselement. Kraven bör fastställas med sikte på att uppnå den kostnadsoptimala balansen mellan gjorda investeringar och inbesparade energikostnader under hela byggnadens livscykel, utan att det påverkar medlemsstaternas rätt att fastställa minimikrav som är mer energieffektiva än kostnadsoptimala nivåer för energieffektivitet. Det bör finnas möjlighet för medlemsstaterna att regelbundet se över sina minimikrav avseende byggnaders energiprestanda mot bakgrund av den tekniska utvecklingen. 🡻 2010/31/EU skäl 11 Målet med kostnadseffektiva eller kostnadsoptimala nivåer för energieffektivitet kan under vissa omständigheter, till exempel mot bakgrund av klimatskillnader, motivera att medlemsstaterna fastställer kostnadseffektiva eller kostnadsoptimala krav för byggnadselement som i praktiken begränsar installation av byggnadsprodukter som uppfyller standarderna enligt unionens lagstiftning, förutsatt att sådana krav inte utgör ett obefogat marknadshinder. ⇩ ny (14)Två tredjedelar av den energi som används för uppvärmning och kylning av byggnader kommer fortfarande från fossila bränslen. För att minska koldioxidutsläppen från byggnadssektorn är det särskilt viktigt att fasa ut fossila bränslen inom uppvärmning och kylning. Därför bör medlemsstaterna ange sin nationella politik och sina nationella åtgärder för att fasa ut fossila bränslen för uppvärmning och kylning i sina byggnadsrenoveringsplaner, och inga ekonomiska incitament bör ges för installation av värmepannor för fossila bränslen inom ramen för nästa fleråriga budgetram från och med 2027, med undantag för dem som valts ut för investeringar före 2027 inom ramen för Europeiska regionala utvecklingsfonden och Sammanhållningsfonden. En tydlig rättslig grund för förbudet mot värmegeneratorer baserad på deras växthusgasutsläpp eller typ av bränsle bör stödja nationella strategier och åtgärder för utfasning. 🡻 2010/31/EU skäl 12 ⇨ ny

(15)⇨ Energiprestandakrav för byggnaders installationssystem bör gälla för hela system, såsom de installerats i byggnader, och inte för prestanda hos fristående komponenter, som omfattas av produktspecifika förordningar enligt direktiv 2009/125/EG. ⇦ När medlemsstaterna fastställer energiprestandakrav för installationssystem bör de om det är möjligt och lämpligt använda harmoniserade instrument, särskilt test- och beräkningsmetoder och energieffektivitetsklasser som utvecklats inom ramen för åtgärder för genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/125/EG av den 21 oktober 2009 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energirelaterade produkter och Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/30/EU av den 19 maj 2010 om märkning och standardiserad produktinformation som anger energirelaterade produkters användning av energi och andra resurser Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1369 , i syfte att säkra samstämmigheten med relaterade initiativ och att i största möjliga mån minimera eventuell fragmentering av marknaden. 🡻 2010/31/EU skäl 13 (16)Detta direktiv påverkar inte artiklarna 107 och 108 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Begreppet incitament, som används i detta direktiv, bör därför inte tolkas som om det utgörs av statligt stöd. 🡻 2010/31/EU skäl 14 (anpassad) ⇨ ny (17)Kommissionen bör fastställa en ram för jämförbara metoder för beräkning av kostnadsoptimala nivåer för minimikrav avseende energiprestanda. ⇨ En översyn av denna ram bör möjliggöra en beräkning av både energi- och utsläppsprestanda och bör ta hänsyn till externa miljö- och hälsoeffekter samt utvidgningen av utsläppshandelssystemet och koldioxidpriserna. ⇦ Medlemsstaterna bör använda denna ram ⌦ ramen ⌫ för att jämföra resultaten med de minimikrav som de har antagit avseende energiprestanda. Vid eventuella stora avvikelser, det vill säga över 15 %, mellan de beräknade kostnadsoptimala nivåerna för minimikrav avseende energiprestanda och de gällande minimikraven avseende energiprestanda bör medlemsstaterna motivera skillnaden eller planera lämpliga åtgärder för att minska avvikelsen. Den beräknade ekonomiska livscykeln för en byggnad eller ett byggnadselement bör fastställas av medlemsstaterna med beaktande av gällande praxis och erfarenhet när det gäller precisering av typiska ekonomiska livscykler. Resultaten av denna jämförelse ⌦ jämförelsen ⌫ samt de data som använts för att uppnå dessa resultat ⌦ resultaten ⌫ bör rapporteras regelbundet till kommissionen. Dessa rapporter ⌦ Rapporterna ⌫ bör göra det möjligt för kommissionen att bedöma och rapportera om medlemsstaternas framsteg när det gäller att uppnå kostnadsoptimala nivåer för minimikrav avseende energiprestanda. 🡻 2010/31/EU skäl 15 Byggnader påverkar den långsiktiga energianvändningen. Eftersom det går lång tid mellan de tillfällen som en befintlig byggnad renoveras bör nya byggnader, liksom även befintliga byggnader som genomgår större renoveringar, uppfylla de minimikrav avseende energiprestanda som är anpassade till det lokala klimatet. Eftersom möjligheten att använda sig av alternativa energiförsörjningssystem i allmänhet inte är utforskad till fullo, bör alternativa energiförsörjningssystem övervägas för nya byggnader, oberoende av byggnadens storlek, varvid det först bör ses till att behoven av energi för uppvärmning och kylning minskas till kostnadsoptimala nivåer. 🡻 2010/31/EU skäl 16 (18)Större renoveringar av befintliga byggnader, oberoende av deras storlek, ger möjlighet att vidta kostnadseffektiva åtgärder för att förbättra energiprestandan. Av kostnadseffektivitetsskäl bör det vara möjligt att begränsa minimikraven avseende energiprestanda till de renoverade delar som är mest relevanta för byggnadens energiprestanda. Medlemsstaterna bör ha möjlighet välja att definiera en större renovering antingen i procent av klimatskalets yta eller i förhållande till byggnadens värde. Om en medlemsstat beslutar att definiera en större renovering i förhållande till byggnadens värde kan man t.ex. utgå från försäkringsvärdet, eller nuvärdet baserat på återuppbyggnadskostnaden, exklusive värdet av den mark där byggnaden är belägen. 🡻 2010/31/EU skäl 17 Det behövs åtgärder för att öka antalet byggnader som inte bara uppfyller nuvarande minimikrav avseende energiprestanda, men som också är mer energieffektiva, för att på så sätt sänka både energianvändningen och koldioxidutsläppen. För detta ändamål bör medlemsstaterna upprätta nationella planer för att öka antalet nära-nollenergibyggnader och regelbundet rapportera om sådana planer till kommissionen. ⇩ ny (19)Unionens ökade klimat- och energiambitioner kräver en ny vision för byggnader: nollutsläppsbyggnaden, vars mycket låga energibehov helt täcks av energi från förnybara energikällor där det är tekniskt möjligt. Alla nya byggnader bör vara nollutsläppsbyggnader, och alla befintliga byggnader bör omvandlas till nollutsläppsbyggnader senast 2050.

(20)Det finns olika alternativ för att täcka energibehoven i en effektiv byggnad med hjälp av energi från förnybara energikällor: förnybar energi på plats såsom termisk solenergi, solcellsenergi, värmepumpar och biomassa, förnybar energi levererad av gemenskaper för förnybar energi eller medborgarenergigemenskaper samt fjärrvärme och fjärrkyla som bygger på förnybar energi eller spillvärme. (21)Den nödvändiga minskningen av koldioxidutsläpp från unionens byggnadsbestånd kräver energirenovering i stor skala: nästan 75 % av byggnadsbeståndet är ineffektivt enligt nuvarande byggnadsstandarder, och 85–95 % av de byggnader som finns i dag kommer att finnas kvar 2050. Den viktade årliga energirenoveringstakten är dock fortsatt låg, omkring 1 %. Med nuvarande takt skulle det ta århundraden att nå klimatneutralitet inom byggnadssektorn. Att få igång och stödja renovering av byggnader, inbegripet en övergång till utsläppsfria värmesystem, är därför ett centralt mål för detta direktiv. (22)Minimistandarder för energiprestanda är det viktigaste regleringsverktyget för att få igång renovering av befintliga byggnader i stor skala, eftersom de åtgärdar de viktigaste hindren för renovering, t.ex. delade incitament och strukturer för gemensamt ägande, som inte kan övervinnas genom ekonomiska incitament. Införandet av minimistandarder för energiprestanda bör leda till en gradvis utfasning av de byggnader som har sämst energiprestanda och en kontinuerlig förbättring av det nationella byggnadsbeståndet, vilket bidrar till det långsiktiga målet om ett klimatneutralt byggnadsbestånd senast 2050. (23)Minimistandarder för energiprestanda som fastställs på unionsnivå bör inriktas på renovering av byggnader med störst potential i fråga om minskade koldioxidutsläpp, minskad energifattigdom och bredare sociala och ekonomiska fördelar, särskilt byggnader som har sämst prestanda vilka måste prioriteras för renovering. (24)När det gäller resten av det nationella byggnadsbeståndet står det medlemsstaterna fritt att besluta om de vill införa minimistandarder för energiprestanda, utformade på nationell nivå och anpassade till nationella förhållanden. Vid översynen av detta direktiv bör kommissionen bedöma om ytterligare bindande minimistandarder för energiprestanda behöver införas för att uppnå ett klimatneutralt byggnadsbestånd senast 2050. (25)Införandet av minimistandarder för energiprestanda bör åtföljas av ett stödjande ramverk som inbegriper tekniskt bistånd och ekonomiska åtgärder. Minimistandarder för energiprestanda som fastställs på nationell nivå utgör inte ”unionsnormer” i den mening som avses i reglerna för statligt stöd, men unionsomfattande minimistandarder för energiprestanda kan anses utgöra sådana ”unionsnormer”. Enligt de reviderade reglerna för statligt stöd får medlemsstaterna bevilja statligt stöd för renovering av byggnader för att uppfylla unionstäckande energiprestandastandarder, nämligen för att uppnå en viss energiklass, fram till dess att dessa unionstäckande standarder blir obligatoriska. När standarderna väl har blivit obligatoriska får medlemsstaterna fortsätta att bevilja statligt stöd för renovering av byggnader och byggnadsenheter som omfattas av de unionstäckande standarderna för energiprestanda så länge som byggnadsrenoveringen syftar till en högre standard än den angivna lägsta energiklassen. (26)I EU-taxonomin klassificeras miljömässigt hållbara ekonomiska verksamheter i hela ekonomin, även för byggnadssektorn. I den delegerade rättsakten om EU:s klimattaxonomi anses renovering av byggnader vara en hållbar verksamhet om den leder till energibesparingar på minst 30 %, uppfyller minimikrav avseende energiprestanda för större renovering av befintliga byggnader eller består av enskilda åtgärder som rör byggnaders energiprestanda, såsom installation, underhåll eller reparation av energieffektivitetsutrustning eller instrument och anordningar för mätning, reglering och kontroll av byggnaders energiprestanda, om sådana enskilda åtgärder uppfyller de fastställda kriterierna. Renovering av byggnader för att uppfylla unionstäckande minimistandarder för energiprestanda är vanligtvis i linje med EU-taxonomins kriterier för byggnadsrenoveringsverksamhet. (27)De unionsomfattande minimistandarderna för energiprestanda bör baseras på harmoniserade energiklasser. Genom att den lägsta energiklassen G definieras som de 15 % byggnader som har sämst prestanda i varje medlemsstats nationella byggnadsbestånd säkerställer harmoniseringen av energiklasser att alla medlemsstater gör liknande ansträngningar, medan definitionen av den högsta energiklassen A säkerställer konvergens mellan den harmoniserade skalan för energiprestanda och den gemensamma visionen för nollutsläppsbyggnader. (28)Minimikrav avseende energiprestanda för befintliga byggnader och byggnadselement fanns redan i föregångarna till detta direktiv och bör fortsätta att gälla. De nyinförda minimistandarderna för energiprestanda fastställer en miniminivå för befintliga byggnaders energiprestanda och säkerställer att ineffektiva byggnader renoveras, och samtidigt innebär minimikraven avseende energiprestanda för befintliga byggnader och byggnadselement att den nödvändiga renoveringsomfattningen säkerställs när en renovering äger rum. (29)För att uppnå ett ytterst energieffektivt och klimatneutralt byggnadsbestånd och omvandling av befintliga byggnader till nollutsläppsbyggnader senast 2050 bör medlemsstaterna upprätta nationella byggnadsrenoveringsplaner, som ersätter de långsiktiga renoveringsstrategierna och blir ett ännu starkare och fullt operativt planeringsverktyg för medlemsstaterna, med starkare fokus på finansiering och säkerställande av att lämpligt kvalificerad arbetskraft finns tillgänglig för att genomföra byggnadsrenoveringar. I sina byggnadsrenoveringsplaner bör medlemsstaterna fastställa sina egna nationella byggnadsrenoveringsmål. Enligt artikel 21 b.7 i förordning (EU) 2018/1999 och de nödvändiga villkor som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 ska medlemsstaterna lämna en översikt över finansieringsåtgärder samt en översikt över investeringsbehoven och de administrativa resurserna för genomförandet av sina byggnadsrenoveringsplaner. (30)De nationella byggnadsrenoveringsplanerna bör baseras på en harmoniserad mall för att säkerställa att planerna är jämförbara. För att säkerställa den ambition som krävs bör kommissionen bedöma utkasten till planer och utfärda rekommendationer till medlemsstaterna. (31)De nationella byggnadsrenoveringsplanerna bör vara nära kopplade till de integrerade nationella energi- och klimatplanerna enligt förordning (EU) 2018/1999, och framstegen med att uppnå de nationella målen och byggnadsplanernas bidrag till nationella mål och unionsmål bör rapporteras som en del av tvåårsrapporteringen enligt förordning (EU) 2018/1999. Med tanke på hur brådskande det är att öka renoveringen på grundval av solida nationella planer bör den dag som fastställs för inlämnande av den första nationella byggnadsrenoveringsplanen infalla så tidigt som möjligt. (32)Etappvis renovering kan vara ett alternativ för att lösa de problem med höga initialkostnader och problem för de boende som kan uppstå när renovering sker vid ett och samma tillfälle. En sådan etappvis renovering måste dock planeras noggrant för att undvika att ett renoveringssteg hindrar nödvändiga efterföljande steg. Renoveringspass ger en tydlig färdplan för etappvis renovering och hjälper ägare och investerare att planera bästa tid för åtgärderna och deras omfattning. Därför bör renoveringspass göras tillgängliga som ett frivilligt verktyg för byggnadsägare i alla medlemsstater. (33)Begreppet ”totalrenovering” har ännu inte definierats i unionslagstiftningen. För att uppnå den långsiktiga visionen för byggnader bör totalrenovering definieras som en renovering som omvandlar byggnader till nollutsläppsbyggnader; i ett första steg, som en renovering som omvandlar byggnader till nära-nollenergibyggnader. Syftet med denna definition är att öka byggnaders energiprestanda. En totalrenovering för energiprestandaändamål är en viktig möjlighet att ta itu med andra aspekter, såsom levnadsvillkor för sårbara hushåll, ökad klimatresiliens, resiliens mot katastrofrisker, inbegripet seismisk resiliens, brandsäkerhet, avlägsnande av farliga ämnen, inklusive asbest, och tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. (34)För att främja totalrenovering, som är ett av målen med renoveringsvågen, bör medlemsstaterna ge ökat ekonomiskt och administrativt stöd till totalrenovering. (35)Medlemsstaterna bör stödja förbättringar av befintliga byggnaders energiprestanda som bidrar till en hälsosam inomhusmiljö, bland annat genom asbestsanering och avlägsnande av andra skadliga ämnen, och som förhindrar olagligt avlägsnande av skadliga ämnen och underlättar efterlevnaden av befintliga lagstiftningsakter, såsom Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/148/EG och (EU) 2016/2284. (36)Elfordon väntas spela en avgörande roll för att minska koldioxidutsläppen och öka effektiviteten i elsystemet, genom tillhandahållande av flexibilitets-, balanserings- och lagringstjänster, särskilt genom aggregering. Elfordonens potential att integreras med elsystemet och bidra till systemets effektivitet och främja användning av förnybar el bör utnyttjas fullt ut. Laddning i anslutning till byggnader är särskilt viktigt eftersom det är där elfordon parkeras regelbundet och under lång tid. Långsam laddning är ekonomisk och installation av laddningspunkter i privata utrymmen kan möjliggöra energilagring för den aktuella byggnaden och integrering av smarta laddningstjänster och systemintegrationstjänster i allmänhet. (37)I kombination med en ökad andel förnybar elproduktion producerar elfordon mindre växthusgasutsläpp. Elfordon är en viktig del av övergången till ren energi som grundar sig på energieffektivitetsåtgärder, alternativa bränslen, förnybar energi och innovativa lösningar i fråga om energiflexibilitet. Byggregler kan utnyttjas effektivt för att införa riktade krav för att stödja utbyggnaden av infrastruktur för laddning på bilparkeringar i bostadshus och andra byggnader. Medlemsstaterna bör undanröja hinder såsom delade incitament och administrativa svårigheter som enskilda ägare stöter på när de försöker installera laddningspunkter på sina parkeringsplatser. (38)Förinstallerad kabeldragning skapar de rätta förutsättningarna för en snabb utbyggnad av laddningspunkter om och när det behövs. Enkelt tillgänglig infrastruktur kommer att sänka installationskostnaderna för laddningspunkter för enskilda ägare och säkerställa att personer som använder elfordon har tillgång till laddningspunkter. Att fastställa krav på elektromobilitet på unionsnivå när det gäller att i förväg utrusta parkeringsplatser samt installation av laddningspunkter är ett effektivt sätt att främja elfordon under den närmaste framtiden och samtidigt möjliggöra ytterligare utveckling till lägre kostnad på medellång och lång sikt. När det är tekniskt möjligt bör medlemsstaterna säkerställa att laddningspunkterna är tillgängliga för personer med funktionsnedsättning. (39)Smart laddning och dubbelriktad laddning gör det möjligt att integrera energisystemet i byggnader. Laddningspunkter där elfordon vanligen parkeras under längre perioder, t.ex. på grund av bosättning eller sysselsättning, är mycket relevanta för integreringen av energisystem, och smarta laddningsfunktioner måste därför säkerställas. I situationer där tvåvägsladdning skulle bidra till att ytterligare öka spridningen av förnybar el för elfordonsparker inom transportsektorn och i elsystemet i allmänhet bör en sådan funktion också göras tillgänglig.

(40)Att främja grön mobilitet är ett viktigt inslag i den europeiska gröna given och byggnader kan spela en viktig roll när det gäller att tillhandahålla nödvändig infrastruktur, inte bara för laddning av elfordon utan även för cyklar. En övergång till mjuk mobilitet som cykling kan avsevärt minska växthusgasutsläppen från transporter. Enligt klimatmålsplanen för 2030 kommer en ökning av andelen rena och effektiva privata och offentliga transporter, t.ex. cykling, att minska transportföroreningarna drastiskt och medföra stora fördelar för enskilda medborgare och samhällen. Bristen på cykelparkeringsplatser, både i bostadshus och i andra byggnader, är ett stort hinder för ökad cykling. Byggregler kan effektivt stödja övergången till renare mobilitet genom att fastställa krav på ett minsta antal cykelparkeringsplatser. (41)Dagordningarna för den digitala inre marknaden och för energiunionen bör anpassas till varandra och bör utnyttjas för gemensamma mål. Digitaliseringen av energisystemet innebär en snabb förändring av energilandskapet, från integreringen av förnybara energikällor till smarta nät och byggnader med smart beredskap. När det gäller att digitalisera byggnadssektorn är unionens konnektivitetsmål och ambitioner att bygga ut kommunikationsnät med hög kapacitet av stor vikt för smarta hus och väluppkopplade samhällen. Målinriktade incitament bör tillhandahållas för att främja system med smart beredskap och digitala lösningar i den bebyggda miljön. Detta skulle ge nya möjligheter till energibesparingar, genom att konsumenterna får mer exakt information om sina förbrukningsmönster och genom att de systemansvariga får möjlighet att sköta nätet effektivare. (42)För att underlätta en konkurrenskraftig och innovativ marknad för smarta byggtjänster som bidrar till effektiv energianvändning och integrering av förnybar energi i byggnader, och för att stödja investeringar i renovering, bör medlemsstaterna säkerställa att berörda parter har direkt tillgång till data om byggnadssystemen. För att undvika orimliga administrativa kostnader för tredje parter bör medlemsstaterna underlätta fullständig interoperabilitet för tjänster och datautbyte inom unionen. (43)Indikatorn för smart beredskap bör användas för att mäta byggnaders kapacitet att utnyttja informations- och kommunikationsteknik och elektroniska system för att anpassa byggnadens drift till de boendes och elnätets behov och för att förbättra byggnaders energieffektivitet och övergripande prestanda. Indikatorn för smart beredskap bör öka fastighetsägarnas och de boendes medvetenhet om värdet av fastighetsautomation och elektronisk övervakning av byggnadens installationssystem, och inge förtroende hos de boende när det gäller de faktiska besparingarna med dessa nya förbättrade funktioner. Indikatorn för smart beredskap är särskilt fördelaktig för stora byggnader med stort energibehov. För andra byggnader bör det vara frivilligt för medlemsstaterna att använda systemet för betygsättning av byggnaders smarta beredskap. 🡻 2010/31/EU skäl 18 (anpassad) ⇨ ny (44)⇨ Tillgång till tillräcklig finansiering är avgörande för att uppnå energieffektivitetsmålen för 2030 och 2050. ⇦ Unionens finansiella instrument och andra åtgärder införs eller anpassas ⌦ har införts eller anpassats ⌫ i syfte att ⇨ stödja byggnaders energiprestanda ⇦stimulera åtgärder i samband med energieffektivitet. ⇨ De senaste initiativen för att öka tillgången till finansiering på unionsnivå inbegriper bland annat flaggskeppsdelen ”Renovera” i faciliteten för återhämtning och resiliens som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 och den sociala klimatfonden som inrättats genom förordning (EU) .../.... Flera andra viktiga EU-program kan stödja energirenovering inom ramen för den fleråriga budgetramen för 2021–2027, däribland de sammanhållningspolitiska fonderna och InvestEU-fonden som inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/523. Genom ramprogram för forskning och innovation investerar unionen i bidrag eller lån för att driva på bästa teknik och förbättra byggnaders energiprestanda, bland annat genom partnerskap med näringslivet och medlemsstaterna, t.ex. de europeiska partnerskapen för omställning till ren energi och Built4People. ⇦ Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 av den 5 juli 2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden , ändrad för att tillåta ökade investeringar i energieffektivitet för bostäder; det offentlig-privata partnerskapet om ett initiativ för europeiska energieffektiva byggnader för att främja miljöteknik och utveckling av energieffektiva system och material i nya och renoverade byggnader; EU-initiativet för finansiering av hållbar energi från EG–Europeiska investeringsbanken (EIB) som syftar till att möjliggöra bl.a. investeringar i energieffektivitet och, under EIB:s ledning, Margueritefonden: Europeiska 2020-fonden för energi, klimatförändring och infrastruktur; rådets direktiv 2009/47/EG av den 5 maj 2009 om ändring av direktiv 2006/112/EG vad gäller reducerade mervärdeskattesatser ; instrumentet för struktur- och sammanhållningsfonder Jeremie (gemensamma europeiska resurser för mikroföretag till medelstora företag); instrumentet för finansiering av effektivare energiutnyttjande; ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, inklusive Programmet Intelligent energi – Europa 2 med särskild fokusering på att avlägsna marknadshinder i samband med energieffektivitet och energi från förnybara energikällor genom exempelvis den tekniska biståndsresursen Elena (European Local Energy Assistance); borgmästarförsamlingen; programmet för entreprenörskap och innovation; IKT-stödprogrammet 2010 och sjunde ramprogrammet för forskning. Även Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling tillhandahåller finansiering i syfte att stimulera åtgärder med anknytning till energieffektivitet. 🡻 2010/31/EU skäl 19 ⇨ ny (45)Unionens finansiella instrument bör användas för att omsätta detta direktivs syften i praktiken, men utan att fördenskull ersätta nationella åtgärder. Framför allt bör de ⇨ , på grund av de storskaliga renoveringsinsatser som krävs, ⇦ användas för att tillhandahålla lämpliga innovativa medel för finansiering för att fungera som katalysator för ⇨ investeringar i byggnaders energiprestanda ⇦ åtgärderna för energieffektivitet. De kan spela en viktig roll för utvecklingen av nationella, regionala och lokala fonder, instrument eller mekanismer för energieffektivitet, som ger sådana finansieringsmöjligheter till ägare av privata egendomar, till små och medelstora företag och till energitjänsteföretag. ⇩ ny (46)Finansiella mekanismer, incitament och mobilisering av finansinstitut för energirenovering av byggnader bör spela en central roll i de nationella byggnadsrenoveringsplanerna och aktivt främjas av medlemsstaterna. Sådana åtgärder bör inbegripa främjande av hypotekslån för energieffektivitet för certifierade energieffektiva byggnadsrenoveringar, främjande av offentliga myndigheters investeringar i ett energieffektivt byggnadsbestånd, till exempel genom offentlig-privata partnerskap eller avtal om energiprestanda eller minskning av den upplevda risken med investeringarna. (47)Enbart finansiering kommer inte att tillgodose renoveringsbehoven. För att skapa rätt stödjande ramverk och undanröja hinder för renovering är det nödvändigt att vid sidan av finansiering inrätta tillgängliga och transparenta rådgivningsverktyg och stödinstrument, t.ex. gemensamma kontaktpunkter som tillhandahåller integrerade tjänster för energirenovering eller underlättar energirenovering, samt att genomföra andra åtgärder och initiativ, t.ex. de som avses i kommissionens initiativ om smart finansiering för smarta byggnader. (48)Ineffektiva byggnader är ofta kopplade till energifattigdom och sociala problem. Sårbara hushåll drabbas särskilt hårt av stigande energipriser eftersom de lägger en större del av sin budget på energiprodukter. Genom att minska onödigt höga energikostnader kan byggnadsrenovering lyfta människor ur energifattigdom och även förhindra den. Samtidigt är byggnadsrenovering inte gratis, och det är viktigt att säkerställa att de sociala konsekvenserna av kostnaderna för byggnadsrenovering begränsas, särskilt för sårbara hushåll. Ingen bör lämnas utanför under renoveringsvågen, utan den bör utnyttjas som en möjlighet att förbättra situationen för sårbara hushåll, och en rättvis övergång till klimatneutralitet bör säkerställas. Ekonomiska incitament och andra policyåtgärder bör därför i första hand inriktas på sårbara hushåll, människor som drabbats av energifattigdom och människor som bor i subventionerade bostäder, och medlemsstaterna bör vidta åtgärder för att förhindra avhysningar på grund av renovering. I kommissionens förslag till rådets rekommendation om en rättvis omställning till klimatneutralitet ges en gemensam ram och en gemensam förståelse för övergripande strategier och investeringar som behövs för att säkerställa att omställningen är rättvis. 🡻 2010/31/EU skäl 20 För att förse kommissionen med lämplig information bör medlemsstaterna upprätta förteckningar över föreliggande och föreslagna åtgärder, även av finansiell art, utom de som krävs enligt detta direktiv, som främjar målen för detta direktiv. De föreliggande och föreslagna åtgärder som förtecknats av medlemsstaterna kan särskilt omfatta åtgärder som syftar till att reducera befintliga rättsliga hinder och marknadshinder och uppmuntra till investeringar och/eller annan verksamhet för att öka energieffektiviteten i nybyggda och befintliga byggnader, och på så sätt potentiellt bidra till minskad energifattigdom. Sådana åtgärder kan omfatta men bör inte begränsas till tekniskt bistånd och rådgivning som är gratis eller subsidierad, direktstöd, system för subventionerade lån eller lågräntelån, bidragssystem och system för lånegarantier. De offentliga myndigheterna och andra institutioner som tillhandahåller sådana åtgärder av finansiell art kan knyta tillämpningen av sådana åtgärder till angiven energiprestanda och rekommendationerna från energicertifikat.

🡻 2010/31/EU skäl 21 För att begränsa medlemsstaternas rapporteringsbörda bör det vara möjligt att införliva de rapporter som krävs i detta direktiv med de handlingsplaner för energieffektivitet som avses i artikel 14.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/32/EG av den 5 april 2006 om effektiv slutanvändning av energi och om energitjänster . Den offentliga sektorn i varje medlemsstat bör visa vägen när det gäller byggnaders energiprestanda, och därför bör det i de nationella planerna ställas upp mer ambitiösa mål för de byggnader som utnyttjas av offentliga myndigheter. 🡻 2010/31/EU skäl 22 ⇨ ny (49)⇨ För att säkerställa att framtida köpare eller hyresgäster kan ta hänsyn till byggnaders energiprestanda tidigt i processen bör byggnader eller byggnadsenheter som bjuds ut till försäljning eller uthyrning ha ett energicertifikat, och energiklass och energiprestandaindikator bör anges i all annonsering. ⇦ Den som avser att köpa eller hyra en byggnad eller delar av denna bör genom energicertifikatet få korrekt information om byggnadens energiprestanda, och praktiska råd om förbättring av den. Informationskampanjer kan utnyttjas för att ytterligare uppmuntra ägare och hyresgäster att förbättra byggnadens eller byggnadsdelens energiprestanda. De som äger eller hyr kommersiella fastigheter bör också uppmanas att utbyta information om den faktiska energianvändningen, så att alla uppgifter om den finns att tillgå som underlag för välgrundade beslut om nödvändiga förbättringar. Energicertifikatet bör också ge information om uppvärmningens och kylningens faktiska inverkan på byggnadens energibehov, om byggnadens förbrukning av primärenergi ⇨ , om dess produktion av förnybar energi ⇦ och om dess ⇨ driftsrelaterade växthusgasutsläpp ⇦ koldioxidutsläpp. ⇩ ny (50)Övervakningen av byggnadsbeståndet underlättas av tillgång till data som samlas in med digitala verktyg och därmed minskar de administrativa kostnaderna. Därför bör nationella databaser för byggnaders energiprestanda inrättas och informationen i dem överföras till EU:s observatorium för byggnadsbeståndet. 🡻 2010/31/EU skäl 23 De offentliga myndigheterna bör föregå med gott exempel och bör eftersträva att genomföra de rekommendationer som finns i energicertifikatet. Medlemsstaterna bör i sina nationella planer inkludera åtgärder för att stödja de offentliga myndigheterna så att de i ett tidigt skede inför förbättringar i energieffektiviteten och genomför de rekommendationer som ingår i energicertifikatet så snart det låt