Statligt stöd - Italien

Stöd nr C 10/2002 (ex N 848/2001) - Miljöstöd till ILVA SpA - EKSG-stål

Uppmaning att inkomma med synpunkter enligt artikel 6.5 i kommissionens beslut nr 2496/96/EKSG

(2002/C 71/03)

(Text av betydelse för EES)

Genom den skrivelse, daterad den 13 februari 2001, som återges på det giltiga språket på de sidor som följer på denna sammanfattning, underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 6.5 i kommissionens beslut nr 2496/96/EKSG avseende ovannämnda stöd.

Berörda parter kan inom en månad från dagen för offentliggörandet av denna sammanfattning och den därpå följande skrivelsen inkomma med sina synpunkter på det stöd avseende vilket kommissionen inleder förfarandet. Synpunkterna skall sändas till följande adress: Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens

Direktorat H

Registreringsenheten för statligt stöd

B - 1049 Bryssel Fax (32-2) 296 12 42.

Synpunkterna kommer att meddelas Italien. Den tredje part som inkommer med synpunkter kan skriftligen begära konfidentiell behandling av sin identitet, med angivande av skälen för begäran.

SAMMANFATTNINGEN

Beskrivning av stödet

Genom en skrivelse, daterad den 20 december 2001 och registrerad den 21 december 2001, anmälde Italien till kommissionen sin avsikt att bevilja stöd till ILVA SpA för företagets investeringar i anläggningen i Taranto.

ILVA SpA är en stålproducent inom Riva-koncernen.

Stödet beviljas av industri- och handelsministeriet enligt lag 488/92 avseende stöd till mindre gynnade områden. Stödet beviljades under förutsättning att Europeiska kommissionen godkänner detta.

Stödet uppgår till 8483873,64 euro. De totala stödberättigande kostnaderna uppgår till 42417000 euro, vilket innebär att det föreslagna stödet hade en genomsnittlig stödnivå på 20 %. Stödet avser följande projekt:

1. Modernisering av den befintliga utrustningen för behandling av gaser som produceras i koksningsprocessen samt installation av ett nytt system för infångning och återvinning av ånga. Kostnad: 3100000 euro.

2. Ersättning av det befintliga dammfiltreringssystemet som använder cykloner eller elektrostatisk filtrering med ett nytt system som använder textilfilter. Kostnad: 1292000 euro.

3. Installation av ett kontrollsystem för utsläppen från koksugnarna och sintringsanläggningen. Denna installation är ett krav från de regionala myndigheterna. Kostnad: 1033000 euro.

4. Modernisering av kalkugnen. Kostnad: 2325000 euro.

5. Installation av ett transportband för transport av sinter till masugnen. Detta system skall ersätta de lastbilstransporter som för närvarande utnyttjas. Kostnad: 6715000 euro.

6. Installation av ett transportband för transport av mineral till homogeniseringsanläggningen. Detta system skall ersätta det transportband och de lastbilstransporter som för närvarande används. Kostnad: 4700000 euro.

7. Installation av ett nytt tilläggssystem för återvinning av saltsyra. Kostnad: 1550000 euro.

8. Modernisering av masugn nr 1 genom förbättring av anläggningen för stoftavskiljning för sekundärutsläpp och automatisk kontroll av tackjärnsnivån i torpedovagnarna. Kostnad: 1550000 euro.

9. Installation av ett system för fragmentering av begagnade däck som företaget kan återanvända som energikälla. Använda däck lämnas för närvarande till deponier. Enligt rådets direktiv 1999/31/EG skall deponierna inte ta emot hela begagnade däck (från och med 2003) och fragmenterade däck (från och med 2007). Kostnad: 1395000 euro.

10. Utbyte av en anläggning för produktion av avjoniserat vatten. Kostnad: 7750000 euro.

11. Utvidgning till 300000 m2 av en deponi för särskilt avfall. Avfallet transporteras för närvarande till särskilda deponier utanför företagets område. Kostnad: 1290000 euro.

12. Ersättning av smörjningsmaskinen för spolar (av rulltyp) med en ny (elektrostatisk) maskin. Denna nya maskin skulle förbättra arbetsvillkoren och kostnaden ligger på 207000 euro.

13. Ersättning av de transformatorer som för närvarande används (isolering med PCB) med nya transformatorer (isolering med luft och mineralolja). Enligt gällande nationell lag skall PCB-transformatorer vara avvecklade 2010. Kostnad: 9510000 euro.

Enligt de italienska myndigheterna var investeringarna förenliga med de regionala myndigheternas särskilda föreskrifter (specificerades inte i anmälan), lagdekret nr 209 av den 22 maj 1999 om avveckling av PCB-utrustning och kommissionens direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall. Investeringarna kommer även att bidra till att utsläppen av damm och saltsyra minskar, att arbetsvillkoren förbättras och att marken och grundvattenreserverna skyddas.

Enligt de italienska myndigheterna medför dessa investeringar inte några besparingar eller kostnadsminskningar.

Bedömning av stödet

ILVA SpA tillverkar produkter som omfattas av listan i bilaga I till EKSG-fördraget. Således är detta ett företag, enligt vad som avses i artikel 80 i EKSG-fördraget, på vilket beslut nr 2496/96/EKSG (nedan kallade gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin) skall tillämpas.

I artikel 3 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin anges att stålföretag kan beviljas stöd för miljöskyddsåtgärder. Sådant stöd får anses vara förenligt med den gemensamma marknaden om det överensstämmer med villkoren i bilagan till gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin och i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 72 av den 10 mars 1994 (nedan kallade 1994 års miljöriktlinjer).

Kommissionen noterar att, med undantag för de projekt som beskrivs under punkterna 3, 9 och 11, preciseras inte syftet med varje investering klart i anmälan, dvs. om investeringen görs för att företaget skall anpassa sig efter nya eller uppfylla befintliga standarder. Anmälan innehåller inte heller det stödbelopp som anslagits till varje investering. Under dessa omständigheter och med hänsyn till att den totala stödnivån ligger på cirka 20 % kan kommissionen inte bedöma huruvida den maximala tillåtna stödnivån för anpassning till nya standarder (15 %) respekteras. De projekt som beskrivs under punkterna 3, 9 och 11 gör det möjligt för företaget att anpassa sig efter nya standarder eller rättsliga skyldigheter. Det verkar dock som om stödnivån överstiger den maximala nivån på 15 %.

Kommissionen noterar även att anmälan inte innehåller några uppgifter om de befintliga utsläppsnivåerna vid anläggningen före varje investering, de fastställda obligatoriska gränsvärdena och de nivåer som kommer att gälla efter investeringen. Kommissionen kan under dessa omständigheter inte bedöma om det bidrag som tillförs genom stödet för att förbättra miljöskyddet är tillräckligt för att investeringen skall anses vara stödberättigad. Investeraren bevisar inte heller i anmälan att man hade fattat ett klart beslut att välja högre standarder som gjorde de nödvändigt med ytterligare investeringar vilket krävs i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin.

Kommissionen noterar att vissa av investeringarna (särskilt de som beskrivs under punkterna 4, 5, 6, 7, 10 och 12) gäller ersättning eller modernisering av befintliga tillgångar som är nödvändiga för produktionsprocessen och som antas medföra fördelar i form av effektivitetsvinster och rationaliseringar av verksamheten. Ur denna synvinkel verkar ILVA:s beslut att investera ha utarbetats mer i detta syfte än för att skydda miljön. Miljöeffekterna verkar bara ha en marginell betydelse. I detta sammanhang bör det påpekas att enligt 1994 års miljöriktlinjer omfattar riktlinjerna inte stöd som skenbart är avsett för miljöskyddsåtgärder, men som i själva verket är stöd till allmänna investeringar. Likaledes är det kommissionens plikt enligt bilagan till gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin att förhindra att allmänt investeringsstöd beviljas till nya anläggningar eller utrustning under förevändning av att vara miljöskydd. Således måste kommissionen analysera den ekonomiska och miljömässiga bakgrunden till beslutet om att ersätta befintliga anläggningar eller utrustning. I princip kommer inte ett beslut om att göra nyinvesteringar som i alla händelser skulle ha varit nödvändiga av ekonomiska skäl eller på grund av den befintliga anläggningens eller utrustningens ålder (resterande livslängd mindre än 25 %) att anses vara stödberättigat. Kommissionen noterar att även när det gäller de mer miljöskyddsinriktade investeringarna (särskilt investeringarna under punkterna 2 och 13) har inga upplysningar tillhandahållits vad gäller anläggningarnas ålder eller resterande livslängd.

Kommissionen noterar att syftet med några av investeringarna (särskilt en del av den investering som beskrivs under punkt 8 och investeringen under punkt 12) är att förbättra arbetsvillkoren och säkerheten på arbetsplatsen. Även om sådana investeringar är förtjänstfulla anser kommissionen inte att de är berättigade till miljöstöd. De är inte berättigade till stöd enligt gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin.

Vad gäller de stödberättigande kostnaderna noterar kommissionen att inga detaljerade uppgifter har tillhandahållits när det gäller utrustningens kostnader. Därför kan kommissionen inte bedöma om dessa kostnader begränsar sig strikt till de extra investeringskostnader som krävs för att uppnå miljömålen i 1994 års miljöriktlinjer. Dessutom förmodar kommissionen att investeringarna (särskilt investeringarna under punkterna 1, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 och 12) medför kostnadsbesparingar. Enligt bilagan till gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin skall kostnadsbesparingar räknas bort.

När det gäller utbetalning av stödet i delbetalningar hyser kommissionen tvivel om att någon betalning är tillåten efter den 22 juli 2002 med hänsyn till artikel 1.3 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin.

Mot bakgrund av ovannämnda överväganden hyser kommissionen i detta skede tvivel om att nämnda stöd är förenligt med bestämmelserna i kommissionens beslut nr 2496/96/EKSG.

SKRIVELSEN

"La Commissione informa l'Italia che, dopo aver esaminato le informazioni fornite dalle autorità italiane sull'aiuto in oggetto, ha deciso di avviare il procedimento di cui all'articolo 6, paragrafo 5, della decisione n. 2496/96/CECA della Commissione.

1. PROCEDIMENTO

1. Con lettera del 20 dicembre 2001, registrata il 21 dicembre 2001, l'Italia ha notificato alla Commissione un progetto di aiuti per investimenti che saranno realizzati da ILVA SpA presso lo stabilimento di Taranto.

2. DESCRIZIONE DETTAGLIATA DELL'AIUTO

2. ILVA SpA è un'impresa che produce acciaio e appartiene al gruppo Riva.

3. L'aiuto è erogato dal ministero dell'Industria, del Commercio e dell'Artigianato in base alla legge 488/92 relativa alla concessione delle agevolazioni nelle aree depresse. L'aiuto è stato approvato il 9 aprile 2001 fatta salva l'autorizzazione della Commissione europea.

4. L'aiuto ammonta a 8483873,64 EUR, mentre il costo ammissibile globale preso in considerazione è di 42417000 EUR. L'aiuto proposto corrisponde pertanto ad una media del 20 % ed è destinato ai seguenti progetti:

5. - Ammodernamento degli impianti esistenti di trattamento dei gas prodotti nella cokeria tramite l'installazione di sistemi di captazione e riciclo dei vapori di processo. Costo: 3100000 EUR.

6. - Sostituzione dell'attuale sistema di depolverazione mediante filtri a cicloni e filtri elettrostatici con un nuovo sistema di filtrazione del tipo a tessuto. Costo: 1292000 EUR.

7. - Installazione di un sistema di monitoraggio emissioni batterie di forni a coke e linee di agglomerazione. Tale installazione è stata richiesta dalle Autorità regionali. Costo: 1033000 EUR.

8. - Ammodernamento forno a calce. Costo: 2325000 EUR.

9. - Installazione di un sistema di nastri di trasporto agglomerato presso gli altoforni. Tale sistema sostituirà il sistema attuale di trasporto su strada mediante camion. Costo: 6715000 EUR.

10. - Installazione di un sistema di nastri per il trasporto dei minerali all'impianto di omogeneizzazione. Tale sistema sostituirà il sistema di trasporto attuale tramite nastri trasportatori e camion. Costo: 4700000 EUR.

11. - Installazione di un nuovo sistema addizionale per la rigenerazione dell'acido cloridrico. Costo: 1550000 EUR.

12. - Ammodernamento dell'altoforno n. 1 tramite il miglioramento dell'impianto di depolverazione delle emissioni secondarie e il controllo automatico del livello di ghisa nei carri siluri. Costo: 1550000 EUR.

13. - Installazione di un sistema di triturazione dei pneumatici usati finalizzato ad un successivo riutilizzo per recupero energetico del prodotto ottenuto. Attualmente i pneumatici usati sono smaltiti in apposite discariche. La direttiva comunitaria 99/31/CE vieta che nelle discariche siano inviati pneumatici interi (dal 2003) e pneumatici usati triturati (dal 2007). Costo: 1395000 EUR.

14. - Sostituzione dell'impianto di produzione di acqua demineralizzata. Costo: 7750000 EUR.

15. - Ampliamento per ulteriori 300000 m2 della discarica adibita a residui speciali. Tali residui attualmente sono smaltiti in apposite discariche situate all'esterno dello stabilimento. Costo: 1290000 EUR.

16. - Sostituzione attuale macchina oliatrice rotoli (del tipo a rulli) con una nuova macchina del tipo elettrostatica al fine di migliorare l'ambiente di lavoro nelle vicinanze della suddetta macchina oliatrice. Costo: 207000 EUR.

17. - Sostituzione dei trasformatori elettrici in apirolio (PCB) con altri di nuovo tipo raffreddati ad aria o con olio minerale. La legislazione vigente prevede la dismissione dei trasformatori PCB entro il 2010. Costo: 9510000 EUR.

18. Le autorità italiane affermano che gli investimenti sono realizzati in ottemperanza a specifiche prescrizioni imposte dalle autorità regionali (non specificate nella notifica), al decreto legge n. 209 del 22.5.1999 per quanto riguarda la dismissione di apparecchiature in PCB e alla direttiva comunitaria 99/31/CE in materia di smaltimento dei residui. Gli investimenti dovrebbero inoltre contribuire a ridurre le emissioni di polveri e di acido cloridrico, a migliorare le condizioni di lavoro e ad aumentare la protezione del suolo e della falda idrica.

19. Secondo le autorità italiane gli investimenti di cui sopra non comportano risparmi o riduzioni sui costi.

3. VALUTAZIONE

20. ILVA SpA produce prodotti di acciaio inclusi nell'allegato I al trattato CECA. Si tratta pertanto di un'impresa ai sensi dell'articolo 80 di detto trattato, alla quale si applica la decisione n. 2496/96/CECA (in appresso il Codice degli aiuti alla siderurgia).

21. Ai sensi dell'articolo 3 di detto Codice, le imprese siderurgiche possono ricevere aiuti destinati ad investimenti ambientali. I criteri per valutare la compatibilità di detti aiuti con il mercato comune figurano nell'allegato al Codice degli aiuti alla siderurgia nonché nella disciplina comunitaria degli aiuti di Stato per la tutela dell'ambiente pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee C 72 del 10 marzo 1994 (in appresso 'la disciplina Ambiente del 1994').

22. La Commissione rileva che, eccetto per i progetti di cui ai punti 7, 13 e 17, la notifica non contiene chiare indicazioni sulla finalità di ciascun investimento ossia se sia destinato all'adeguamento a nuove norme oppure al superamento delle norme esistenti. La notifica non indica neppure l'ammontare dell'aiuto destinato a ciascun investimento. Pertanto dato che l'intensità di aiuto complessiva corrisponde al 20 % circa, la Commissione non è in grado di valutare se sia rispettato il livello massimo di aiuto autorizzato in caso di adeguamento a nuove norme (15 %). Per quanto concerne i progetti illustrati ai punti 7, 13 e 17, essi permetterebbero alla società di adeguarsi a nuove norme o prescrizioni. Sembra tuttavia che il livello di aiuto (20 %) superi il massimale del 15 %.

23. La Commissione rileva inoltre che la notifica non contiene informazioni sui livelli attuali di agenti inquinanti nello stabilimento prima di ciascun investimento né sui livelli imposti dalle attuali norme obbligatorie né infine sui livelli che saranno raggiunti una volta realizzato l'investimento. Pertanto, in caso di aiuto destinato al superamento delle norme, la Commissione non è in grado di valutare se il contributo al miglioramento della tutela dell'ambiente sia sufficientemente significativo perché l'investimento possa essere considerato ammissibile ad aiuto. La notifica non contiene neppure la dimostrazione da parte dell'investitore che era stata adottata una chiara decisione di scegliere livelli superiori che hanno comportato investimenti addizionali, come richiesto dal Codice degli aiuti alla siderurgia.

24. La Commissione osserva che alcuni investimenti (in particolare quelli descritti ai punti 8, 9, 10, 11, 14 e 16) riguardano la sostituzione o l'ammodernamento di impianti in servizio, operazioni che sono necessarie al processo di produzione e che verosimilmente comportano vantaggi in termini di incrementi di efficienza e di razionalizzazione dell'attività. Sotto questo profilo la decisione di Ilva di realizzare tali investimenti sembra essere stata dettata più da tali obiettivi che da finalità di tutela dell'ambiente. Gli effetti ambientali sembrano quindi essere una conseguenza marginale degli investimenti. A questo proposito va fatto presente che secondo la disciplina Ambiente del 1994, gli aiuti che apparentemente sono destinati a misure di protezione dell'ambiente ma che in realtà sono destinati agli investimenti in generale sono esclusi dalla disciplina. Analogamente, in base all'allegato al Codice degli aiuti alla siderurgia, la Commissione ha il dovere di evitare che siano concessi aiuti dissimulati per investimenti generali per nuovi stabilimenti o attrezzature. Di conseguenza la Commissione analizza il contesto economico ed ambientale di una decisione di procedere alla sostituzione di impianti o attrezzature in servizio. In linea di massima, una decisione di procedere ad un nuovo investimento, che sarebbe comunque stata presa per ragioni economiche o tenuto conto dell'età dell'impianto delle attrezzature esistenti (vita residua inferiore al 25 %) non potrà beneficiare di aiuti. La Commissione osserva che non sono state fornite informazioni sull'età delle attrezzature da sostituire e sulla loro vita residua neppure per gli investimenti che potrebbero essere più finalizzati alla tutela dell'ambiente (in particolare quelli di cui ai punti 6 e 17).

25. La Commissione rileva che la finalità di taluni investimenti (in particolare di una parte di quello descritto al punto 12 e di quello descritto al punto 16) è il miglioramento delle condizioni di lavoro e della sicurezza nel contesto di lavoro. La Commissione ritiene che gli investimenti effettuati per tali motivi, per quanto meritori, non possano beneficiare di aiuti per la tutela dell'ambiente. Non possono neppure beneficiarne in base al Codice degli aiuti alla siderurgia.

26. Quanto ai costi ammissibili, la Commissione osserva che non sono stati forniti dati dettagliati riguardo al costo dell'impianto. Di conseguenza essa non può valutare se tali costi siano strettamente limitati ai costi addizionali dell'investimento necessari per soddisfare finalità ambientali come richiesto dalla disciplina ambiente del 1994. Inoltre la Commissione non è certa che gli investimenti (in particolare quelli di cui ai punti 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 e 16) non consentano risparmi sui costi che quindi, in base all'allegato al Codice degli aiuti alla siderurgia, dovrebbero essere detratti.

27. Infine, quanto all'erogazione dell'aiuto in quote annuali, la Commissione dubita che, tenuto conto dell'articolo 1, punto 3, del Codice degli aiuti alla siderurgia, i pagamenti possano legittimamente avere luogo dopo il 22 luglio 2002.

4. CONCLUSIONE

28. Ciò premesso, la Commissione, in questa fase del procedimento, dubita che l'aiuto succitato rispetti le norme di cui alla decisione n. 2496/96/CECA ed ha pertanto deciso di avviare nei suoi confronti il procedimento previsto all'articolo 6, paragrafo 5, della medesima decisione.

29. La Commissione invita quindi l'Italia a trasmetterle le sue osservazioni entro un mese dalla data di ricezione della presente ed a fornirle ogni informazione utile ai fini della valutazione dell'aiuto in base alla disciplina Ambiente del 1994 ed al Codice degli aiuti alla siderurgia. Deve trattarsi quanto meno delle seguenti informazioni:

- le date previste di inizio e di completamento degli investimenti nonché la data di presentazione della domanda di aiuto,

- per ciascun progetto, informazioni dettagliate sulle voci di costo considerate ammissibili e sull'aiuto prospettato,

- una chiara indicazione che gli investimenti sono effettuati per l'adeguamento a nuove norme ambientali o specifiche prescrizioni oppure per il superamento delle norme ambientali vigenti,

- per ciascun progetto i livelli attuali di agenti inquinanti, i livelli imposti dalle norme obbligatorie e i livelli che saranno raggiunti una volta realizzato l'investimento,

- per i progetti volti al superamento delle norme esistenti, la prova attestante la decisione adottata di scegliere livelli di tutela ambientale superiori che hanno richiesto investimenti addizionali,

- la quantificazione di tutti i risparmi sui costi generati dagli investimenti. Tale informazione dovrebbe riguardare la durata di vita dell'investimento e comprendere il metodo di calcolo,

- per l'investimento di cui al punto 17, il costo alternativo dell'adattamento anziché della sostituzione,

- la data di acquisto dell'impianto da sostituire e la vita utile residua del medesimo.

30. Ai sensi dell'articolo 6, paragrafo 1, del Codice degli aiuti alla siderurgia, le notificazioni dei progetti di aiuti sono trasmesse alla Commissione entro il 31 dicembre 2001. Tale limite dovrebbe permettere alla Commissione di adottare una decisione prima della scadenza del Codice degli aiuti alla siderurgia. Pertanto la Commissione avverte l'Italia che adotterà una decisione finale sull'aiuto notificato entro il 22 luglio 2002 sulla base delle informazioni disponibili all'epoca della decisione. Per lo stesso motivo non saranno concesse proroghe del termine di cui al punto 29.

31. La Commissione invita le autorità italiane a inviare senza indugio copia della presente ai beneficiari dell'aiuto.

32. La Commissione fa presente al governo italiano che all'aiuto prospettato può essere data esecuzione solo previa approvazione della Commissione e nel rispetto delle condizioni da essa stabilite."