[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 28.7.2009

KOM(2009) 373 slutlig

2009/0100 (CNS)

FÖRSLAG TILL

RÅDETS BESLUT

OM EUROPEISKA GEMENSKAPENS INGÅENDE AV KONVENTIONEN OM INTERNATIONELL INDRIVNING AV UNDERHÅLL TILL BARN OCH ANDRA FAMILJEMEDLEMMAR

FÖRSLAG TILL

RÅDETS BESLUT

OM EUROPEISKA GEMENSKAPENS INGÅENDE AV KONVENTIONEN OM INTERNATIONELL INDRIVNING AV UNDERHÅLL TILL BARN OCH ANDRA FAMILJEMEDLEMMAR

MOTIVERING

1. SYFTE

Den 23 november 2007 ingicks två internationella konventioner inom ramen för Haagkonferensen för internationell privaträtt, nämligen konventionen om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar och protokollet om tillämplig lag för underhållsskyldighet.

Protokollet har till syfte att förbättra den rättsliga säkerheten och förutsebarheten för underhållsberättigade och underhållsskyldiga. Den 23 februari 2009 antog kommissionen ett förslag till rådets beslut om Europeiska gemenskapens ingående av protokollet[1].

Syftet med konventionen är att säkerställa en effektiv internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar. Eftersom de allra flesta underhållsärenden avser barn är protokollet framför allt en åtgärd för att skydda barn. Det här förslaget rör Europeiska gemenskapens ingående av konventionen.

2. UTVECKLINGEN AV ETT GEMENSAMT RÄTTSLIGT OMRÅDE INOM GEMENSKAPEN

Europeiska gemenskapen har satt upp målet att skapa ett verkligt rättsligt område baserat på principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden.

Den 18 december 2008 antog rådet förordning (EG) nr 4/2009 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet[2]. Gemenskapens ingående av konventionen skulle stärka de befintliga gemenskapsbestämmelserna om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsskyldighet och det administrativa samarbetet mellan centralmyndigheterna genom att skapa ett harmoniserad uppsättning bestämmelser i gemenskapen i förhållande till tredjeländer som kommer att bli parter i konventionen.

3. 2007 ÅRS KONVENTION OM INTERNATIONELL INDRIVNING AV UNDERHÅLL TILL BARN OCH ANDRA FAMILJEMEDLEMMAR

Europeiska kommissionen förhandlade om konventionen på grundval av förhandlingsdirektiv som utfärdats av rådet. Konventionen överensstämmer med dessa förhandlingsdirektiv.

Syftet med konventionen — att säkerställa en effektiv internationell indrivning av underhåll till familjemedlemmar — ska uppnås genom en rad kombinerade inslag, bland annat 1) ett övergripande system för samarbete mellan konventionsstaternas myndigheter vid handläggningen av internationella ansökningar, 2) krav på att konventionsstaterna inför en möjlighet att ge in ansökningar som kan ligga till grund för avgöranden om underhållsskyldighet, 3) bestämmelser som säkerställer en effektiv tillgång till gränsöverskridande underhållsförfaranden, 4) ett system för erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsskyldighet som meddelats i konventionsstaterna, 5) påskyndade och förenklade förfaranden för erkännande och verkställighet samt 6) krav på effektiva åtgärder för en snabb verkställighet.

Konventionen omfattar många praktiska frågor som kan påverka indrivningen av underhåll i andra länder. Det rör sig bland annat om språkkrav, standardformulär och utbyte av information om nationell lagstiftning. Konventionen uppmuntrar också användningen av ny informationsteknik för att minska kostnader och tidsutdräkt.

Hela konventionen är obligatoriskt tillämplig i fall som rör underhåll till barn. Detta gäller även i fråga om ansökningar om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsskyldighet mot make, när sådana görs i samband med en talan om underhåll till barn. Andra ansökningar om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsskyldighet mot make omfattas i princip av konventionen. De faller dock utanför tillämpningsområdet för kapitel II och III, som innehåller bestämmelser om administrativt samarbete via centralmyndigheterna och om bistånd i mål om underhållsbidrag till barn. En konventionsstat kan förklara att den kommer att tillämpa konventionen eller delar av konventionen på andra former av underhållsskyldighet som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap.

Konventionen föreskriver en möjlighet för regionala organisationer för ekonomisk integration att bli parter i konventionen (artikel 59).

I artikel 51.4 finns en frånskiljandeklausul, enligt vilken konventionen inte ska påverka tillämpningen av bestämmelser som utfärdats av en regional organisation för ekonomisk integration som är part i konventionen, som antagits efter ingåendet av konventionen och som rör frågor som omfattas av denna, förutsatt att sådana instrument — i förhållandet mellan medlemmarna i den regionala organisationen för ekonomisk integration och övriga parter i konventionen — inte påverkar tillämpningen av konventionens bestämmelser. När det gäller erkännande och verkställighet av avgöranden mellan medlemsstater i den regionala organisationen för ekonomisk integration, ska konventionen inte påverka tillämpningen av bestämmelser som utfärdats av denna, oavsett om de antagits före eller efter konventionens ingående.

Artikel 62 inbegriper en möjlighet att göra förbehåll och artikel 63 en möjlighet att avge förklaringar med avseende på vissa artiklar.

4. FÖRSLAG FRÅN KOMMISSIONEN

I enlighet med EG-domstolens rättspraxis[3] har gemenskapen exklusiv extern behörighet på de områden som omfattas av förordning (EG) nr 4/2009. Förordningen omfattar alla områden som tas upp i konventionen. Enligt ovannämnda praxis omfattas frågor om erkännande och verkställighet av gemenskapens exklusiva behörighet. Kommissionen anser också att det administrativa samarbetet samt bestämmelserna om rättshjälp omfattas av gemenskapens exklusiva behörighet, eftersom dessa bestämmelser i konventionen också skulle påverka gemenskapsreglerna.

Om det inte fanns några regler om administrativt samarbete i gemenskapen skulle konventionens bestämmelser vara tillämpliga. Gemenskapsbestämmelser på de områden som omfattas av konventionen, inklusive administrativt samarbete, finns i förordning (EG) nr 4/2009. En tillämpning av konventionens bestämmelser i medlemsstaterna skulle påverka dessa gemenskapsbestämmelser. Tillämpningen av förordning (EG) nr 4/2009 i gemenskapen, inbegripet bestämmelserna om administrativt samarbete, säkerställs genom en frånskiljandeklausul (artikel 51.4 i konventionen). En sådan klausul utesluter inte konventionens potentiella inverkan på gemenskapslagstiftningen. Tvärtom kan en frånskiljandeklausul i avtalet indikera att gemenskapens bestämmelser påverkas (se EG-domstolens yttrande 1/03). Det måste också påpekas att målet med konventionen som helhet är att säkerställa en effektiv indrivning av underhåll. Bestämmelserna om administrativt samarbete finns endast med i syfte att utverka och verkställa avgöranden om underhåll. Dessutom kan bestämmelserna om administrativt samarbete i förordning (EG) nr 4/2009 vara tillämpliga också på avgöranden som meddelats i tredjeland. Kommissionen föreslår därför att gemenskapen ingår konventionen på egen hand.

Enligt artikel 62.1 får konventionsstaterna vid ratificering, godtagande, godkännande eller tillträde anmäla ett eller flera av de förbehåll som avses i artiklarna 2.2, 20.2, 30.8, 44.3 och 55.3.

Det föreslås emellertid att inga förbehåll görs. Konventionen bör vara tillämplig som sådan, och det finns inga skäl att begränsa tillämpningsområdet enligt artikel 2.2 eller erkännande och verkställighet enligt artiklarna 20.2 och 30.8. Kommissionen anser också att medlemsstaternas centralmyndigheter bör enas om att kunna kommunicera med varandra på engelska och franska, utöver den anmodade medlemsstatens officiella språk. Följaktligen bör sådana förbehåll som avses i artikel 44.3 undvikas. För närvarande finns det inte heller någon anledning att överväga förbehållet i artikel 55.3.

I artikel 63.1 föreskrivs en möjlighet att avge sådana förklaringar som avses i artiklarna 2.3, 11.1 g, 16.1, 24.1, 30.7, 44.1–2, 59.3 och 61.1. Eventuella förklaringar bör avges av gemenskapen, eftersom endast gemenskapen föreslås bli part i konventionen.

Enligt artikel 59.3 får gemenskapen vid tidpunkten för undertecknandet, godtagandet, godkännandet eller anslutningen i enlighet med artikel 63 förklara att den är behörig i alla frågor som omfattas av konventionen och att de medlemsstater som har överfört behörighet till gemenskapen ska vara bundna av konventionen. Kommissionen föreslår att en sådan förklaring ska avges.

Konventionen bör tillämpas enhetligt i hela gemenskapen. På de viktigaste punkterna, exempelvis i fråga om tillämpningsområdet, bör detta krav vara undantagslöst. Enligt artikel 2.3 kan varje konventionsstat förklara att den kommer att utvidga tillämpningen av hela eller delar av konventionen till underhållsskyldighet som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap, inbegripet skyldigheter med avseende på sårbara personer. Sådana förklaringar ska endast ge upphov till förpliktelser mellan två konventionsstater i den utsträckning som deras förklaringar täcker samma underhållsskyldighet och samma delar av konventionen.

Kommissionen föreslår att hela konventionens tillämpningsområde utvidgas till att omfatta alla former av underhållsskyldighet som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap, så att tillämpningsområdet överensstämmer med tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 4/2009. Förordning (EG) nr 4/2009 har ett brett tillämpningsområde för att garantera likabehandling av alla underhållsskyldiga. Eftersom mål om underhållsskyldighet i de allra flesta fall involverar barn eller makar är det logiskt att tillämpa samma bestämmelser för alla typer av underhållsbidrag. Detta talar för att man bör utvidga konventionens tillämpningsområde. Vidare erkänner och verkställer vissa medlemsstater avgöranden om underhållsskyldighet på grundval av Haagkonventionen av den 2 oktober 1973 om erkännande och verkställighet av avgöranden angående underhållsskyldighet, utan några av de förbehåll som står till förfogande enligt artikel 26 i den konventionen. Om tillämpningsområdet inte utvidgas på det sätt som föreslås, skulle det innebära ett steg tillbaka för dessa medlemsstaters förbindelser med vissa tredjeländer.

Det står klart att gemenskapen inte bör avge några förklaringar om användningen av den behovsprövning på grundval av barnets tillgångar som föreskrivs i artikel 16.1. Det står också klart att förklaringar om ett alternativt förfarande enligt artikel 24.1 inte bör avges, eftersom gemenskapen under förhandlingarna stödde det mer effektiva förfarande för ansökan om erkännande och verkställighet som föreskrivs i artikel 23. Ingivandet av ansökningar om erkännande och verkställighet av ett avtal om underhållsbidrag bör inte begränsas på det sätt som anges i artikel 30.7.

En sådan förklaring rörande olika rättssystem som avses i artikel 61.1 är inte nödvändig, eftersom konventionen bör vara tillämplig i varje medlemsstat och i varje territoriell enhet. I artikel 61.3 anges också att om ingen förklaring i enlighet med artikel 61 avges, ska konventionen omfatta alla territoriella enheter i den berörda staten.

I vissa särskilda situationer där det finns objektiva och allvarliga skäl för en differentierad tillämpning av konventionen, kan medlemsstaterna ange om de vill använda sig av de positiva förklaringar som ingår i konventionen.

Enligt artikel 11.1 g kan en konventionsstat i fråga om alla andra ansökningar än ansökningar om erkännande, eller erkännande och verkställighet, av avgöranden om underhållsskyldighet enligt artikel 10.1 a och 10.2 a, genom att avge en förklaring specificera eventuell ytterligare information eller dokumentation som krävs för att centralmyndigheten ska kunna handlägga ansökan, eller för att de rättsliga eller administrativa myndigheterna ska kunna genomföra nödvändiga förfaranden. Kommissionen kommer inte att invända om någon medlemsstat vill använda sig av den möjlighet som erbjuds genom denna artikel, eftersom kompletterande information i vissa fall kan vara nödvändig för att konventionen ska kunna tillämpas på ett effektivt sätt.

Enligt artikel 44.1 ska ansökningar och därtill knutna dokument vara utformade på originalspråket och åtföljas av en översättning till ett officiellt språk i den anmodade staten eller till ett annat språk som den anmodade staten har förklarat sig godta, såvida inte den behöriga myndigheten i den staten gjort klart att en översättning inte är nödvändig.

Enligt artikel 44.2 ska en konventionsstat som har mer än ett officiellt språk och som på grund av bestämmelser i den nationella lagstiftningen inte kan godta dokument på ett av dessa språk för hela sitt territorium, genom en förklaring ange på vilket språk sådana dokument eller översättningar av dessa ska utformas för att kunna ges in i en viss del av dess territorium. Denna möjlighet bör finnas för medlemsstater där olika språk är officiella endast i en del av territoriet (till exempel Belgien).

Medlemsstater som vill använda sig av de möjligheter som erbjuds genom artiklarna 11.1 g, 44.1 eller 44.2 bör underrätta kommissionen om detta och redogöra för innehållet i sina förklaringar, tillsammans med objektiva och seriösa motiveringar. Om en medlemsstat senare vill ändra eller dra tillbaka en förklaring bör den meddela kommissionen detta. Kommissionen kommer i sin tur att meddela depositarien.

Eftersom det föreslås att endast gemenskapen ska vara part i konventionen, bör medlemsstaterna underrätta kommissionen om den centralmyndighet eller de centralmyndigheter som har utsetts (artikel 4), och därvid även meddela eventuella upplysningar om lagstiftning, förfaranden och tjänster som avses i artikel 57. Kommissionen vidarebefordrar dessa uppgifter till Haagkonferensens för internationell privaträtt permanenta byrå i samband med att konventionen ingås.

Det föreslås att medlemsstaterna meddelar kommissionen samtliga uppgifter senast den 18 september 2010, som också är fristen för att meddela kommissionen information om kontaktuppgifter och språk i enlighet med artikel 71 i förordning (EG) nr 4/2009.

2009/0100 (CNS)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om Europeiska gemenskapens ingående av konventionen om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c jämförd med artiklarna 300.2 och 300.3,

med beaktande av kommissionens förslag[4],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[5], och

av följande skäl:

(1) Gemenskapen strävar efter att inrätta ett gemensamt rättsligt område på grundval av principen om ömsesidigt erkännande av domar.

(2) Konventionen av den 23 november 2007 om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar (nedan kallad konventionen ) utgör en god grund för ett världsomspännande system för samarbete och för erkännande och verkställighet i mål om underhållsskyldighet, eftersom den föreskriver en i princip kostnadsfri rättshjälp i mål om underhåll till barn och ett mer effektivt förfarande för erkännande och verkställighet.

(3) De frågor som regleras i konventionen omfattas också av rådets förordning (EG) nr 4/2009 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet. Gemenskapen har exklusiv behörighet i alla frågor som omfattas av konventionen och bör därför ingå konventionen ensam. Medlemsstaterna kommer att bli bundna av konventionen i kraft av att den ingås av gemenskapen. Enligt artikel 59 i konventionen får gemenskapen underteckna, godta, godkänna eller tillträda den.

(4) Konventionen bör inte bli föremål för några förbehåll. Alla nödvändiga förklaringar bör avges av gemenskapen, som även bör ansvara för eventuella senare ändringar och tillbakadraganden av dessa förklaringar.

(5) Konventionens tillämpningsområde bör genom en förklaring utvidgas så att hela konventionen är tillämplig på alla former av underhållsskyldighet som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap, och det därigenom blir möjligt att garantera en effektiv indrivning av underhållsbidrag för alla konventionsparters vidkommande i den utsträckning som deras förklaringar täcker samma underhållsskyldighet och delar av konventionen.

(6) Medlemsstater som vill att en förklaring enligt artiklarna 11.1 g, 44.1 eller 44.2 i konventionen ska avges bör senast den 18 september 2010 underrätta kommissionen om detta, och meddela den innehållet i förklaringen, som bör vila på objektiva och hållbara grunder. Om en medlemsstat längre fram vill att en förklaring ska ändras eller dras tillbaka, bör den underrätta kommissionen, som vidarebefordrar uppgifterna till depositarien.

(7) Senast den 18 september 2010 bör medlemsstaterna i enlighet med artikel 4.3 i konventionen även underrätta kommissionen om den eller de centralmyndigheter som har utsetts. Kommissionen bör vidarebefordra dessa uppgifter till Haagkonferensens för internationell privaträtt permanenta byrå i samband med att ratifikations- eller anslutningsinstrumentet deponeras, i enlighet med konventionens krav. Om den utsedda centralmyndigheten ändras bör medlemsstaterna underrätta kommissionen om detta, som i sin tur vidarebefordrar upplysningarna till den permanenta byrån.

(8) Senast den 18 september bör medlemsstaterna meddela kommissionen de uppgifter om lagstiftning, förfaranden och tjänster som avses i artikel 57. Kommissionen bör förmedla dessa uppgifter till den permanenta byrån i samband med att konventionen ingås.

(9) I enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, som fogats till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, [deltar Förenade kungariket och Irland i antagandet och tillämpningen av detta beslut.]

(10) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut och är därför inte bundet av det och omfattas inte av dess tillämpning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Konventionen av den 23 november 2007 om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar godkänns härmed på gemenskapens vägnar.

Rådets ordförande bemyndigas att utse den eller de personer som ska ha rätt att på Europeiska gemenskapens vägnar deponera det instrument som avses i artikel 58.2 i konventionen.

Konventionstexten bifogas detta beslut.

Artikel 2

I samband med att konventionen ingås ska gemenskapen avge de förklaringar som anges i bilaga 1 till detta beslut.

Förklaringar om artiklarna 11.1 g och 44.1 i konventionen ska avse de medlemsstater som senast den 18 september 2010 har underrättat kommissionen om att de önskar avge dessa förklaringar och om innehållet i förklaringarna.

Förklaringen angående artikel 44.2 i konventionen rör Belgien, som senast den 18 september 2010 måste underrätta kommissionen om innehållet i den förklaring som ska avges.

Artikel 3

Senast den 18 september 2010 ska medlemsstaterna i enlighet med artikel 4.3 i konventionen underrätta kommissionen om den centralmyndighet eller de centralmyndigheter som de har utsett. Kommissionen ska i sin tur förmedla dessa uppgifter till Haagkonferensens för internationell privaträtt permanenta byrå i samband med att det instrument som avses i artikel 58.2 i konventionen deponeras.

Senast den 18 september 2010 ska medlemsstaterna meddela kommissionen de uppgifter om lagstiftning, förfaranden och tjänster som avses i artikel 57. Kommissionen ska i sin tur förmedla dessa uppgifter till Haagkonferensens för internationell privaträtt permanenta byrå i samband med att det instrument som avses i artikel 58.2 i konventionen deponeras.

Utfärdat i Bryssel

På rådets vägnar

Ordförande

…

BILAGA 1

Förklaringar som ska avges av gemenskapen vid tidpunkten för ingåendet av konventionen om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar (nedan kallad konventionen ), i enlighet med artikel 63 i den konventionen

I. Förklaring i enlighet med artikel 59.3 om Europeiska gemenskapens behörighet i frågor som omfattas av konventionen

1. Europeiska gemenskapen förklarar i enlighet med artikel 59.3 i konventionen att den är behörig i alla frågor som omfattas av konventionen om internationell indrivning av underhåll till barn och andra familjemedlemmar (nedan kallad konventionen ). Dess medlemsstater kommer inte att underteckna, godta, godkänna eller ansluta sig till konventionen, utan ska vara bundna av den i kraft av att den ingås av Europeiska gemenskapen.

2. Europeiska gemenskapens nuvarande medlemmar är Konungariket Belgien, Republiken Bulgarien, Republiken Tjeckien, Konungariket Danmark, Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Estland, Irland, Republiken Grekland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Republiken Italien, Republiken Cypern, Republiken Lettland, Republiken Litauen, Storhertigdömet Luxemburg, Republiken Ungern, Republiken Malta, Konungariket Nederländerna, Republiken Österrike, Republiken Polen, Republiken Portugal, Rumänien, Republiken Slovenien, Republiken Slovakien, Republiken Finland, Konungariket Sverige och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland.

3. I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som fogats till fördragen, är denna förklaring dock inte tillämplig med avseende på Konungariket Danmark.

4. Denna förklaring gäller inte de till medlemsstaterna hörande territorier som fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen inte tillämpas på, och den påverkar inte sådana åtgärder eller ståndpunkter som de berörda medlemsstaterna kan komma att anta inom ramen för konventionen på dessa territoriers vägnar och i deras intresse.

II. Förklaringar rörande vissa bestämmelser och frågor

5. Europeiska gemenskapen förklarar i enlighet med artikel 2.3 i konventionen att den kommer att tillämpa hela konventionen på underhållsskyldighet som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap.

6. Europeiska gemenskapen förklarar i enlighet med artikel 11.1 g i konventionen att i [ange medlemsstat/medlemsstater] bör en ansökan, med undantag för ansökningar enligt artikel 10.1 a och 10.2 a, omfatta [ange de uppgifter eller dokument som krävs].

7. Europeiska gemenskapen förklarar i enlighet med artikel 44.1 i konventionen, att [ange medlemsstat/medlemsstater] godtar ansökningar och därtill knutna dokument översatta till [ange språk].

8. Europeiska gemenskapen förklarar i enlighet med artikel 44.2 i konventionen att i Belgien ska dokument utformas på [ange språk] om de ska ges in i [ange de berörda delarna av territoriet].

BILAGA 2

KONVENTION OM INTERNATIONELL INDRIVNING AV UNDERHÅLL TILL BARN OCH ANDRA FAMILJEMEDLEMMAR

De stater som har undertecknat denna konvention,

som önskar förbättra samarbetet mellan stater när det gäller internationell återvinning av underhållsbidrag till barn och andra former av underhåll till familjemedlemmar,

som är medvetna om behovet av förfaranden som leder till resultat och är tillgängliga, snabba, effektiva, kostnadseffektiva, anpassningsbara och rättvisa,

som önskar bygga vidare på de bästa inslagen i befintliga Haagkonventioner och andra internationella instrument särskilt FN-konventionen av den 20 juni 1956 om indrivning av underhållsbidrag i utlandet,

som strävar efter att utnyttja de tekniska framsteg som gjorts och skapa ett flexibelt system som kan utvecklas i takt med att behoven ändras och ytterligare tekniska framsteg skapar nya möjligheter,

som erinrar om att enligt artiklarna 3 och 27 i FN:s konvention av den 20 november om barnets rättigheter gäller följande:

– vid alla åtgärder som rör barn ska barnets bästa komma i främsta rummet;

– varje barn har rätt till den levnadsstandard som krävs för barnets fysiska, psykiska, andliga, moraliska och sociala utveckling;

– föräldrar eller andra som är ansvariga för barnet har, inom ramen för sin förmåga och sina ekonomiska resurser, huvudansvaret för att säkerställa de levnadsvillkor som är nödvändiga för barnets utveckling;

– konventionsstaterna ska vidta alla lämpliga åtgärder, inklusive ingående av internationella överenskommelser, för att säkerställa indrivning av underhåll för barnet från föräldrar eller andra ansvariga personer, särskilt i de fall då den person som har det ekonomiska ansvaret för barnet bor i en annan stat än barnet;

har beslutat att ingå denna konvention och därför enats om följande bestämmelser:

KAPITEL I – SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1 Syfte

Syftet med denna konvention är att säkerställa en effektiv internationell indrivning av underhållsbidrag till barn och andra former av underhåll till familjemedlemmar genom att

a) inrätta ett övergripande system för samarbete mellan konventionsstaternas myndigheter,

b) införa en möjlighet att ge in ansökningar som kan ligga till grund för beslut om underhållsskyldighet,

c) säkerställa erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsbidrag, och

d) ställa krav på effektiva åtgärder för en snabb verkställighet av beslut om underhållsskyldighet.

Artikel 2 Tillämpningsområde

1. Denna konvention är tillämplig i fråga om

a) en förälders underhållsskyldighet mot ett barn under 21 år,

b) erkännande och verkställighet, eller enbart verkställighet, av ett avgörande om underhållsskyldighet mot make, om ansökan ges in tillsammans med ett anspråk som omfattas av led a ovan, och

c) med undantag för kapitlen II och III, underhållsskyldighet mot make.

2. Varje konventionsstat kan, i enlighet med artikel 62, förbehålla sig rätten att begränsa tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 a ovan till personer under 18 år. En konventionsstat som gör ett sådant förbehåll kan inte kräva att konventionen ska tillämpas på personer i den åldersgrupp som undantas genom förbehållet.

3. Varje konventionsstat kan i enlighet med artikel 63 förklara att den kommer att utvidga tillämpningen av hela eller delar av konventionen till underhållsskyldighet som har sin grund i familjeförhållanden, släktskap, äktenskap eller svågerskap, inbegripet skyldigheter med avseende på sårbara personer. Sådana förklaringar ska endast ge upphov till förpliktelser mellan två konventionsstater i den utsträckning som deras förklaringar täcker samma underhållsskyldighet och samma delar av konventionen.

4. Bestämmelserna i denna konvention ska vara tillämpliga på barn, oavsett föräldrarnas civilstånd.

Artikel 3 Definitioner

I denna konvention gäller följande definitioner:

a) underhållsberättigad : varje enskild person som har eller påstås ha rätt att få underhållsbidrag.

b) underhållsskyldig : varje enskild person som är eller påstås vara skyldig att betala underhållsbidrag.

c) juridiskt stöd : det stöd som är nödvändigt för att parterna ska kunna få kännedom om och hävda sina rättigheter samt säkerställa att ansökningar behandlas fullständigt och effektivt i den anmodade staten. Detta stöd kan efter behov beviljas i form av juridisk rådgivning, hjälp med att lägga fram saken för en myndighet, rättegångsbiträde och befrielse från rättegångskostnader.

d) skriftligt avtal : en överenskommelse som registrerats på ett sådant sätt att informationen är tillgänglig för senare användning.

e) avtal om underhållsbidrag : ett skriftligt avtal om betalning av underhåll som

i) har upprättats eller registrerats som en officiell handling av en behörig myndighet, eller

ii) har bestyrkts av eller ingåtts, registrerats eller givits in vid en behörig myndighet

och kan bli föremål för förnyad prövning eller ändras av en behörig myndighet.

f) sårbar person : en person som, på grund av nedsatt eller otillräcklig förmåga inte kan försörja sig själv.

KAPITEL II – ADMINISTRATIVT SAMARBETE

Artikel 4 Utseende av centralmyndigheter

1. Varje fördragsslutande stat ska utse en centralmyndighet som ska ha till uppgift att fullgöra de skyldigheter som åläggs sådana myndigheter enligt denna konvention.

2. Federala stater, stater med fler än ett rättssystem eller stater som har autonoma territoriella enheter får utse fler än en centralmyndighet och ange den territoriella eller den enskilda omfattningen av deras uppgifter. Om en stat har utsett fler än en centralmyndighet ska den ange den centralmyndighet till vilken meddelanden kan sändas för vidarebefordran till behörig centralmyndighet inom den staten.

3. Uppgift om den centralmyndighet eller de centralmyndigheter som har utsetts, kontaktuppgifter för dessa, och i förekommande fall omfattningen av deras uppgifter enligt punkt 2 ska meddelas av konventionsstaten till Haagkonferensen för internationell privaträtts permanenta byrå i samband med att ratifikations- eller anslutningsinstrumentet deponeras eller en förklaring ges in i enlighet med artikel 61. Konventionsstaterna ska utan dröjsmål underrätta den permanenta byrån om eventuella förändringar.

Artikel 5 Centralmyndigheters allmänna uppgifter

Centralmyndigheterna ska

a) samarbeta med varandra och främja samarbetet mellan behöriga myndigheter i sina stater för att uppnå ändamålen med denna konvention.

b) så långt som möjligt söka lösningar på de svårigheter som uppstår vid tillämpningen av denna konvention.

Artikel 6 Centralmyndigheternas särskilda uppgifter

1. Centralmyndigheterna ska vara behjälpliga i samband med ansökningar enligt kapitel III. De ska särskilt

a) vidarebefordra och ta emot sådana ansökningar,

b) inleda eller underlätta inledandet av förfaranden vad gäller sådana ansökningar.

2. I samband med sådana ansökningar ska centralmyndigheterna vidta alla lämpliga åtgärder för att

a) tillhandahålla eller underlätta tillhandahållandet av juridiskt bistånd, när omständigheterna så kräver,

b) bistå med att lokalisera den underhållsskyldige eller den underhållsberättigade,

c) bistå med att ta fram relevanta uppgifter om den underhållsskyldiges eller den underhållsberättigades inkomst och, om det är nödvändigt, andra ekonomiska förhållanden, inklusive lokalisering av tillgångar,

d) uppmuntra till samförståndslösningar för att på frivillig väg utverka utbetalning av underhåll, om så är lämpligt genom medling, förlikning eller liknande förfaranden,

e) underlätta pågående verkställighet av avgöranden om underhåll, inklusive eventuella utestående fordringar,

f) underlätta indrivning och snabb överföring av utbetalningar av underhåll,

g) underlätta erhållandet av skriftligt eller annat bevis,

h) vara behjälplig med att fastställa föräldraskap, när detta krävs för indrivningen av underhållet,

i) inleda eller underlätta inledandet av förfaranden för att utverka eventuella nödvändiga interimistiska åtgärder av territoriellt slag som syftar till att säkra utgången av en pågående ansökan om underhållsbidrag, och

j) underlätta delgivningen av handlingar.

3. Centralmyndighetens uppgifter enligt denna artikel får, i den utsträckning det är möjligt enligt den berörda statens lag, utföras av offentliga organ eller andra organ som står under tillsyn av behöriga myndigheter i den staten. Uppgifter om alla sådana offentliga organ eller andra organ som utses, kontaktuppgifter för dessa samt omfattningen av deras uppgifter ska meddelas av konventionsstaten till Haagkonferensen för internationell privaträtts permanenta byrå. Konventionsstaterna ska utan dröjsmål underrätta den permanenta byrån om eventuella förändringar.

4. Ingenting i denna artikel eller i artikel 7 ska innebära att en centralmyndighet åläggs att utöva befogenheter som endast får utövas av rättsliga myndigheter enligt den anmodade statens lag.

Artikel 7 Framställningar om särskilda åtgärder

1. En centralmyndighet får göra en motiverad framställan till en annan centralmyndighet om vidtagande av lämpliga särskilda åtgärder enligt artikel 6.2 b, c, g, h, i och j, när ingen ansökan enligt artikel 10 handläggs. Den mottagande centralmyndigheten ska vidta sådana åtgärder som är lämpliga, om den är övertygad om att de är nödvändiga för att bistå en potentiell sökande att göra en ansökan enligt artikel 10 eller avgöra om ett sådant ansökningsförfarande bör inledas.

2. En centralmyndighet får även vidta särskilda åtgärder på begäran av en annan centralmyndighet avseende mål om indrivning av underhåll med internationella inslag som pågår i den begärande staten.

Artikel 8 Centralmyndighetens kostnader

1. Varje centralmyndighet ska bära sina egna kostnader vid tillämpning av denna konvention.

2. Centralmyndigheter får inte ta ut någon avgift från en sökande för de tjänster som de tillhandahåller enligt denna konvention, utom för exceptionella kostnader i samband med en framställan om en särskild åtgärd enligt artikel 7.

3. Den mottagande centralmyndigheten får endast kräva ersättning för de exceptionella kostnader som avses i punkt 2 om sökanden i förväg har godkänt att tjänsterna tillhandahålls till denna kostnad.

KAPITEL III – ANSÖKNINGAR GENOM CENTRALMYNDIGHETERNA

Artikel 9 Ansökan genom centralmyndigheterna

En ansökan enligt detta kapitel ska göras genom centralmyndigheten i den konventionsstat där sökanden är bosatt till centralmyndigheten i den anmodade staten. Vid tillämpningen av denna bestämmelse ska en sökandes blotta närvaro på det berörda territoriet inte omfattas av begreppet bosättning.

Artikel 10 Möjliga ansökningar

1. En underhållsberättigad i en begärande stat, som vill att underhållsbidrag ska drivas in enligt denna konvention kan göra följande ansökningar:

a) Erkännande eller erkännande och verkställighet av ett avgörande.

b) Verkställighet av ett avgörande som meddelats eller erkänts i den anmodade staten.

c) Erhållande av ett avgörande i den anmodade staten, om det inte finns något tidigare avgörande, inklusive i förekommande fall fastställande av föräldraskap.

d) Erhållande av ett avgörande i den anmodade staten, om erkännande och verkställighet av ett avgörande som meddelats i en annan stat än den anmodade staten inte är möjligt, eller vägras, på grund av att det saknas en grund för erkännande och verkställighet enligt artikel 20 eller på de grunder som anges i artikel 22 b eller 22 e.

e) Ändring av ett avgörande som meddelats i den anmodade staten.

f) Ändring av ett avgörande som meddelats i en annan stat än den anmodade staten.

2. En underhållsskyldig i en begärande stat mot vilken det finns ett avgörande om underhållsskyldighet kan göra följande ansökningar:

a) Erkännande av ett avgörande, eller ett motsvarande förfarande, som leder till uppskjutande eller begränsning av verkställigheten av ett tidigare avgörande i den anmodade staten.

b) Ändring av ett avgörande som meddelats i den anmodade staten.

c) Ändring av ett avgörande som meddelats i en annan stat än den anmodade staten.

3. Om inte annat följer av denna konvention ska de ansökningar som avses i punkterna 1 och 2 handläggas enligt lagen i den anmodade staten, och de ansökningar som avses i punkterna 1 c–f och 2 b–c omfattas av de regler gällande behörighet som är tillämpliga i den anmodade staten.

Artikel 11 Ansökningens innehåll

1. Alla ansökningar enligt artikel 10 ska innehålla minst följande:

a) Uppgift om vilken typ av ansökan eller ansökningar det gäller.

b) Sökandens namn och kontaktuppgifter, inklusive adress och födelsedatum.

c) Svarandens namn och, om uppgifterna är kända, adress och födelsedatum.

d) Namn och födelsedatum på de personer för vilka underhåll söks.

e) Grunderna för ansökan.

f) När det gäller ansökningar från underhållsberättigade, uppgift om vart utbetalningen av underhållet ska sändas eller överföras elektroniskt.

g) Med undantag för ansökningar enligt artikel 10.1 a och 10.2 a, alla uppgifter eller handlingar som den anmodade staten har tagit upp i en förklaring i enlighet med artikel 63.

h) Namn på och kontaktuppgifter för den person eller den enhet inom centralmyndigheten i den begärande staten som ansvarar för handläggningen av ansökan.

2. I förekommande fall, och i den mån uppgifterna är kända, ska ansökan även innefatta följande:

a) Den underhållsberättigades ekonomiska förhållanden.

b) Den underhållsskyldiges ekonomiska förhållanden, inklusive namn på och adress till den underhållsskyldiges arbetsgivare samt uppgifter om vilken typ av tillgångar den underhållsskyldige har och var dessa finns.

c) Annan information som kan vara till hjälp för att lokalisera svaranden.

3. Ansökan ska åtföljas av alla nödvändiga kompletterande uppgifter eller skriftliga bevis, inklusive handlingar rörande sökandens rätt till kostnadsfri rättshjälp. Vid ansökningar enligt artikel 10.1 a och 10.2 a ska ansökan endast åtföljas av de handlingar som anges i artikel 25.

4. En ansökan enligt artikel 10 får ges in i den form som rekommenderats och offentliggjorts av Haagkonferensen för internationell privaträtt.

Artikel 12 Vidarebefordran, mottagande och handläggning av ansökningar och ärenden genom centralmyndigheter

1. Centralmyndigheten i den begärande staten ska bistå den sökande med att se till att ansökan åtföljs av alla handlingar och all information som, såvitt den känner till, är nödvändiga för att ansökan ska behandlas.

2. Centralmyndigheten i den begärande staten ska, när den anser att ansökan uppfyller kraven i denna konvention, på sökandens vägnar och med dennes medgivande vidarebefordra ansökan till centralmyndigheten i den anmodade staten. Ansökan ska åtföljas av formuläret för översändande i bilaga 1. Centralmyndigheten i den begärande staten ska, på framställan av centralmyndigheten i den anmodade staten, tillhandahålla en fullständig kopia av eventuella sådana handlingar som anges i artiklarna 16.3, 25.1 a, b och d, 25.3 b och 30.3, bestyrkt av den behöriga myndigheten i ursprungsstaten.

3. Den mottagande centralmyndigheten ska inom sex veckor efter att ha mottagit ansökan bekräfta mottagandet med användning av formuläret i bilaga 2 och informera centralmyndigheten i den begärande staten om vilka inledande åtgärder som vidtagits eller kommer att vidtas för att behandla ansökan, och får begära ytterligare handlingar och information som behövs. Inom samma sexveckorsperiod ska den mottagande centralmyndigheten meddela den begärande centralmyndigheten namn och kontaktuppgifter för den person eller enhet som har ansvar för att besvara förfrågningar om hur behandlingen av ansökan fortskrider.

4. Inom tre månader från bekräftelsen av mottagandet av ansökan ska den mottagande centralmyndigheten informera den begärande centralmyndigheten om ansökans status.

5. Begärande och mottagande centralmyndigheter ska hålla varandra informerade om

a) den person eller den enhet som är ansvarig för ett visst ärende,

b) hur ärendet fortskrider,

och i god tid svara på förfrågningar.

6. Centralmyndigheter ska behandla ett ärende så snabbt som dess beskaffenhet tillåter.

7. Centralmyndigheter ska använda sig av de snabbaste och mest effektiva kommunikationsmedel som står till deras förfogande.

8. En mottagande centralmyndighet får vägra att behandla en ansökan endast om det är uppenbart att kraven i denna konvention inte är uppfyllda. I sådant fall ska den mottagande centralmyndigheten utan dröjsmål informera den begärande centralmyndigheten om skälen för vägran.

9. Den mottagande centralmyndigheten får inte avvisa en ansökan endast på grund av att det krävs kompletterande handlingar eller information. Den mottagande centralmyndigheten får emellertid anhålla om att den begärande centralmyndigheten tillhandahåller kompletteringen i fråga. Om den begärande centralmyndigheten inte gör detta inom tre månader, eller inom en längre period som bestämts av den mottagande centralmyndigheten, får den mottagande centralmyndigheten besluta att den inte längre kommer att behandla ansökan. I sådana fall ska den informera den begärande centralmyndigheten om detta beslut.

Artikel 13 Kommunikationssätt

Ansökningar som görs via konventionsstaternas centralmyndigheter i enlighet med detta kapitel, och alla handlingar eller uppgifter som bifogas dessa ansökningar eller tillhandahålls av en centralmyndighet, kan inte bestridas av den svarande enbart med hänvisning till den databärare eller det kommunikationsmedel som använts mellan de berörda centralmyndigheterna.

Artikel 14 Faktisk tillgång till förfaranden

1. Den anmodade staten ska ge de sökande faktisk tillgång till förfaranden, inklusive verkställighets- och överklagandeförfaranden, som följer av ansökningar enligt detta kapitel.

2. För att säkerställa sådan faktisk tillgång ska den anmodade staten tillhandahålla kostnadsfri rättshjälp i enlighet med artiklarna 14–17, såvida inte punkt 3 är tillämplig.

3. Den anmodade staten ska inte vara skyldig att tillhandahålla sådan kostnadsfri rättshjälp om och i den mån som förfarandena i den staten gör det möjligt för den sökande att föra sin talan utan att sådant bistånd behövs, och om centralmyndigheten tillhandahåller de tjänster som krävs utan kostnad.

4. Rätten till kostnadsfri rättshjälp ska inte begränsas jämfört med den som tillhandahålls i motsvarande nationella mål.

5. Ingen säkerhet, borgen eller deposition, oavsett dess benämning, får krävas som garanti för betalning av kostnader och avgifter vid förfaranden enligt konventionen.

Artikel 15 Kostnadsfri rättshjälp vid ansökningar om underhållsbidrag till barn.

1. Den anmodade staten ska tillhandahålla kostnadsfri rättshjälp vid alla ansökningar som görs av en underhållsberättigad enligt detta kapitel avseende en förälders underhållsskyldighet mot ett barn under 21 år.

2. Utan hinder av vad som sägs i punkt 1 får den anmodade staten, när det gäller andra ansökningar än sådana som avses i artikel 10.1 a–b och sådana fall som omfattas av artikel 20.4, vägra kostnadsfri rättshjälp, om den anser att en ansökan eller ett eventuellt överklagande, efter vad som framgår av omständigheterna, uppenbart saknar grund.

Artikel 16 Förklaring som möjliggör behovsprövning på grundval av barnets tillgångar

1. Utan hinder av vad som sägs i artikel 15.1 får en stat i enlighet med artikel 63 förklara att den, efter prövning av barnets tillgångar, kommer att tillhandahålla kostnadsfri rättshjälp också när det gäller andra ansökningar än sådana som avses i artikel 10.1 a–b och sådana fall som omfattas av artikel 20.4.

2. En stat ska i samband med att en sådan förklaring avges informera Haagkonferensen för internationell privaträtts permanenta byrå om hur prövningen av barnets tillgångar kommer att gå till, inklusive de ekonomiska kriterier som ska uppfyllas.

3. En ansökan enligt punkt 1 som riktas till en stat som har avgivit en sådan förklaring som avses i samma punkt ska inbegripa ett formellt intyg från den sökande, av vilket det framgår att barnets tillgångar uppfyller kriterierna i punkt 2. Den anmodade staten får endast begära ytterligare bevis för barnets tillgångar om den har rimliga skäl att anta att de uppgifter som den sökande tillhandahållit är felaktiga.

4. Om den mest förmånliga rättshjälp som lagen i den anmodade staten föreskriver vid ansökningar enligt detta kapitel avseende en förälders underhållsskyldighet mot ett barn är förmånligare än den rättshjälp som anges i punkterna 1–3, ska den mest förmånliga rättshjälpen erbjudas.

Artikel 17 Ansökningar som inte omfattas av artikel 15 eller artikel 16

För alla ansökningar enligt denna konvention utöver de som omfattas av artikel 15 eller artikel 16 gäller följande:

a) Rätten till kostnadsfri rättshjälp kan göras beroende av en prövning av tillgångarna eller de faktiska omständigheterna.

b) En sökande som har haft rätt till kostnadsfri rättshjälp i ursprungsstaten ska vid ett eventuellt förfarande om erkännande och verkställighet ha rätt till kostnadsfri rättshjälp i åtminstone samma utsträckning som gäller enligt den anmodade statens lagstiftning vid samma omständigheter.

KAPITEL IV – BEGRÄNSNINGAR I RÄTTEN ATT VÄCKA TALAN

Artikel 18 Begränsning av förfaranden

1. Om ett avgörande har meddelats i en konventionsstat där den underhållsberättigade har sin hemvist, kan talan för att ändra domen eller få ett nytt avgörande inte väckas av den underhållsskyldige i någon annan konventionsstat, så länge som den underhållsberättigade fortsätter att ha sin hemvist i den stat där avgörandet meddelades.

2. Punkt 1 ska inte tillämpas

a) om parterna, vid tvister om underhållsskyldighet mot andra personer än barn, skriftligen har avtalat att domstolarna i den andra konventionsstaten är behöriga.

b) om den underhållsberättigade godtar att domstolarna i den andra konventionsstaten är behöriga, antingen uttryckligen eller genom att gå i svaromål utan att invända mot behörigheten så snart möjlighet ges,

c) om behörig myndighet i en ursprungsstat inte kan, eller vägrar, utöva behörighet för att ändra domen eller meddela en ny dom, eller

d) om det avgörande som meddelats i en ursprungsstat inte kan erkännas eller förklaras verkställbar i den konventionsstat där talan om ett ändrat eller nytt avgörande övervägs.

KAPITEL V – ERKÄNNANDE OCH VERKSTÄLLIGHET

Artikel 19 Kapitlets tillämpningsområde

1. Bestämmelserna i detta kapitel ska tillämpas på avgöranden om underhållsskyldighet som meddelats av en domstol eller en administrativ myndighet. Begreppet ”avgörande” ska även omfatta förlikningar och avtal som ingås inför eller godkänns av en sådan myndighet. Ett avgörande kan inbegripa automatisk justering genom indexering och krav på betalning av utestående belopp, retroaktivt underhåll eller ränta samt fastställande av rättegångskostnader.

2. Om ett avgörande inte enbart rör underhållsskyldighet ska verkningarna av bestämmelserna i detta kapitel vara begränsade till de delar av avgörandet som rör underhållsskyldighet.

3. I punkt 1 avses med ”administrativ myndighet” ett offentligt organ vars beslut enligt lagen i den stat där de är etablerade

a) kan bli föremål för överklagande eller förnyad prövning av en rättslig myndighet, och

b) har liknande giltighet och verkan som ett beslut av en rättslig myndighet i samma fråga.

4. Bestämmelserna i detta kapitel ska även tillämpas på avtal om underhållsbidrag enligt artikel 30.

5. Bestämmelserna i detta kapitel ska tillämpas på framställningar om erkännande och verkställighet som görs direkt till en behörig myndighet i den stat som framställan riktar sig till i enlighet med artikel 37.

Artikel 20 Grund för erkännande och verkställighet

1. Ett avgörande som meddelats i en konventionsstat (”ursprungsstaten”) ska erkännas och verkställas i andra konventionsstater om

a) svaranden hade sin hemvist i ursprungsstaten när talan väcktes,

b) svaranden har godtagit den berörda myndighetens behörighet, antingen uttryckligen eller genom att gå i svaromål utan att bestrida behörigheten så snart tillfälle givits,

c) den underhållsberättigade hade sin hemvist i ursprungsstaten när talan väcktes,

d) det barn som beviljats underhållsbidrag hade hemvist i ursprungsstaten när talan väcktes, förutsatt att svaranden har bott tillsammans med barnet i den staten eller har haft hemvist och betalat underhåll för barnet där,

e) parterna, vid tvister om underhållsskyldighet mot andra personer än barn, skriftligen har avtalat att en domstol i en annan konventionsstat ska vara behörig, eller

f) avgörandet har meddelats av en myndighet som utövar sin behörighet i ett ärende om personlig status eller föräldraansvar, såvida inte denna behörighet grundar sig enbart på den ena partens nationalitet.

2. En konventionsstat kan i enlighet med artikel 62 göra ett förbehåll med avseende på led c, e eller f.

3. En konventionsstat som gör ett förbehåll enligt punkt 2 ska erkänna och verkställa ett avgörande om dess egna myndigheter under motsvarande förhållanden är eller skulle ha varit behöriga att meddela ett sådant avgörande.

4. En konventionsstat som till följd av ett förbehåll enligt punkt 2 inte kan erkänna ett avgörande ska, om den underhållsskyldige har hemvist i den staten, vidta alla lämpliga åtgärder för att utverka ett avgörande till förmån för den underhållsberättigade. Föregående mening ska inte tillämpas på direkta framställningar om erkännande och verkställighet enligt artikel 19.5 eller på sådana underhållsanspråk som avses i artikel 2.1 b.

5. Ett avgörande till fördel för ett barn under 18 år, som inte kan erkännas uteslutande på grund av ett förbehåll avseende punkt 1 c, e eller f, ska anses kunna ligga till grund för barnets rätt till underhållsbidrag i den anmodade staten.

6. Ett avgörande ska erkännas endast om det har vunnit laga kraft i ursprungsstaten, och ska verkställas endast om det är verkställbart i ursprungsstaten.

Artikel 21 Avskiljning samt delvis erkännande och verkställighet

1. Om den anmodade staten inte kan erkänna eller verkställa hela beslutet, ska den erkänna eller verkställa de delar av beslutet som kan avskiljas för ändamålet.

2. Det är alltid möjligt att ansöka om delvis erkännande eller verkställighet av ett avgörande.

Artikel 22 Grunder för att vägra erkännande och verkställighet

En ansökan om erkännande eller verkställighet får avslås om

a) erkännande och verkställighet av avgörandet skulle stå i uppenbar strid med grunderna för rättsordningen ( ordre public ) i den anmodade staten,

b) avgörandet har utverkats genom processbedrägeri,

c) en rättegång mellan samma parter om samma sak pågår vid en myndighet i den anmodade staten och detta förfarande inleddes först,

d) avgörandet är oförenligt med ett annat avgörande mellan samma parter om samma sak som meddelats i den anmodade staten eller en annan stat, förutsatt att det sistnämnda avgörandet uppfyller de nödvändiga villkoren för att det ska kunna erkännas och verkställas i den anmodade staten,

e) svaranden varken har närvarat eller blivit företrädd vid förfarandet i ursprungsstaten, och

i) svaranden, trots att lagstiftningen i ursprungsstaten föreskriver att denne ska underrättas om förfarandet, inte har delgivits på vederbörligt sätt och inte har givits tillfälle att yttra sig, eller

ii) svaranden, när lagstiftningen i ursprungsstaten inte föreskriver att denne ska underrättas om förfarandet, inte har delgivits avgörandet på vederbörligt sätt och inte har givits tillfälle att invända mot eller överklaga avgörandet på saklig eller rättslig grund, eller

f) avgörandet har meddelats i strid med artikel 18.

Artikel 23 Förfarande för ansökan om erkännande och verkställighet

1. Om inget annat följer av bestämmelserna i denna konvention ska förfarandena för erkännande och verkställighet regleras av lagen i den anmodade staten.

2. Om en ansökan om erkännande och verkställighet av ett avgörande görs via centralmyndigheter i enlighet med kapitel III, ska den mottagande centralmyndigheten utan dröjsmål antingen

a) vidarebefordra ansökan till behörig myndighet, som utan dröjsmål ska förklara avgörandet verkställbart eller registrera det för verkställighet, eller

b) själv vidta dessa åtgärder, om den är behörig myndighet.

3. Om ansökan görs direkt till en behörig myndighet i den anmodade staten i enlighet med artikel 19.5, ska den myndigheten utan dröjsmål förklara avgörandet verkställbart eller registrera det för verkställighet.

4. Verkställbarhetsförklaring eller registrering får inte vägras på andra grunder än de som anges i artikel 22 a. I detta skede kan varken käranden eller svaranden göra några invändningar.

5. Käranden och svaranden ska omedelbart underrättas om en förklaring eller registrering enligt punkterna 2 och 3, eller om ett avslag enligt punkt 4, och har möjlighet att invända mot eller överklaga beslutet på saklig eller rättslig grund.

6. En invändning eller ett överklagande ska ges in inom 30 dagar från underrättelsen enligt punkt 5. Om den klagande parten inte har hemvist i den konventionsstat där förklaringen eller registreringen gjordes eller avslogs, ska en invändning eller ett överklagande ges in inom 60 dagar från underrättelsen.

7. En invändning eller ett överklagande får endast baseras på följande:

a) Grunderna för att vägra erkännande och verkställighet i artikel 22.

b) Grunderna för erkännande och verkställighet i artikel 20.

c) Äktheten av eller integriteten hos handlingar som översänds i enlighet med artikel 25.1 a, b eller d eller 25.3 b.

8. Invändningar eller överklaganden från svarande kan också, i den utsträckning som erkännandet och verkställigheten avser redan förfallna betalningar, baseras på att skulden har betalats.

9. Käranden och svaranden ska omedelbart underrättas om det beslut som fattats till följd av en invändning eller ett överklagande.

10. Ett ytterligare överklagande, om ett sådant är möjligt enligt lagstiftningen i den anmodade staten, får inte leda till att verkställigheten avbryts, såvida det inte föreligger särskilda omständigheter.

11. Den behöriga myndigheten ska agera utan dröjsmål när den fattar beslut om erkännande och verkställighet, inklusive om eventuella överklaganden.

Artikel 24 Alternativt förfarande för ansökan om erkännande och verkställighet

1. Utan hinder av vad som sägs i artikel 23.2–11 får en stat i enlighet med artikel 63 förklara att den kommer att tillämpa det förfarande för erkännande och verkställighet som föreskrivs i den här artikeln.

2. Om en ansökan om erkännande och verkställighet av ett avgörande görs via centralmyndigheter i enlighet med kapitel III ska centralmyndigheten utan dröjsmål antingen

a) vidarebefordra ansökan till behörig myndighet, som ska fatta beslut om ansökan om erkännande och verkställighet, eller

b) själv fatta detta beslut, om den är behörig myndighet.

3. Ett beslut om erkännande och verkställighet ska meddelas av den behöriga myndigheten efter det att svaranden utan dröjsmål har underrättats på vederbörligt sätt om förfarandet och båda parterna har beretts möjlighet att yttra sig.

4. Den behöriga myndigheten kan på eget initiativ ompröva de grunder för att vägra erkännande och verkställighet som anges i artikel 22 a, c och d. Den kan ompröva de grunder som anges i artiklarna 20, 22 och 23.7 c, om dessa gjorts gällande av svaranden eller om dokument som lagts fram i enlighet med artikel 25 ger upphov till tvivel beträffande dessa grunder.

5. Ett avslag på en framställan om erkännande och verkställighet kan också, i den utsträckning som erkännandet och verkställigheten avser redan förfallna betalningar, baseras på att skulden har betalats.

6. Ett eventuellt överklagande, om ett sådant är möjligt enligt lagstiftningen i den anmodade staten, får inte leda till att verkställigheten avbryts, såvida det inte föreligger särskilda omständigheter.

7. Den behöriga myndigheten ska agera utan dröjsmål när den fattar beslut om erkännande och verkställighet, inklusive om eventuella överklaganden.

Artikel 25 Handlingar

1. En framställan om erkännande och verkställighet enligt artikel 23 eller artikel 24 ska åtföljas av följande:

a) Avgörandets fullständiga lydelse.

b) En handling som fastställer att domen är verkställbar i ursprungsstaten och, om en administrativ myndighet har meddelat avgörandet, en handling som fastställer att kraven i artikel 19.3 är uppfyllda, såvida inte den berörda staten i enlighet med artikel 57 har fastställt att beslut som fattas av dess administrativa myndigheter alltid uppfyller dessa krav.

c) Om svaranden varken har varit närvarande eller företrädd vid förhandlingarna i ursprungsstaten, en eller flera handlingar som intygar att svaranden vederbörligen har informerats om förhandlingen och har haft möjlighet att höras, respektive vederbörligen har informerats om domen och har haft möjlighet att bestrida eller överklaga den.

d) Vid behov, en handling om utestående fordringar med uppgift om beräkningsdatum.

e) Vid behov, en handling med upplysningar som ska användas för att utföra nödvändiga beräkningar, om avgörandet innefattar automatisk indexomräkning.

f) Vid behov, dokumentation som styrker i vilken utsträckning den sökande har fått fri rättshjälp i ursprungsstaten.

2. Efter en invändning eller ett överklagande i enlighet med artikel 23.7, eller på begäran av den behöriga myndigheten i den anmodade staten, ska en fullständig kopia av den berörda handlingen, bekräftad av den behöriga myndigheten i den anmodade staten, tillhandahållas utan dröjsmål

a) av centralmyndigheten i den begärande staten, om ansökan har gjorts i enlighet med kapitel III,

b) av sökanden, om begäran ansökan har getts in direkt till en behörig myndighet i den anmodade staten.

3. En fördragsslutande stat får i enlighet med artikel 57 fastställa

a) att en fullständig kopia som intygats av den behöriga myndigheten i ursprungsstaten ska bifogas ansökan,

b) under vilka förhållanden den i stället för avgörandet i sin helhet kommer att godta en sammanfattning eller ett utdrag som upprättats av den behöriga myndigheten i ursprungsstaten i den form som rekommenderats och offentliggjorts av Haagkonferensen för internationell privaträtt. eller

c) att den inte kräver en handling som styrker att kraven i artikel 19.3 är uppfyllda.

Artikel 26 Förfarande för ansökan om erkännande

Bestämmelserna i detta kapitel ska även tillämpas på ansökningar om erkännande av ett avgörande, frånsett att kravet på verkställbarhet ersätts av ett krav om att avgörandet ska ha vunnit rättskraft i ursprungsstaten.

Artikel 27 Fastställande av de faktiska omständigheterna

De behöriga myndigheterna i den anmodade staten ska vara bundna av de faktiska omständigheter på vilka myndigheten ursprungsstaten grundade sin avgörande.

Artikel 28 Ingen ny sakprövning

De behöriga myndigheterna i den anmodade staten får inte göra någon förnyad sakprövning av ett avgörande.

Artikel 29 Inget krav på att barnet eller sökanden ska närvara personligen

Barnets eller sökandens personliga närvaro ska inte vara ett krav i några förfaranden som inleds i ursprungsstaten enligt detta kapitel.

Artikel 30 Avtal om underhållsbidrag

1. Ett avtal om underhållsbidrag som ingåtts i en konventionsstat ska kunna erkännas och verkställas på samma sätt som ett avgörande enligt detta kapitel, förutsatt att det är verkställbart som ett avgörande i ursprungsstaten.

2. Vid tillämpningen av artikel 10.1 a–b och 10.2 ska begreppet ”avgörande” anses omfatta avtal om underhållsbidrag.

3. En framställan om erkännande och verkställighet av ett avtal om underhållsbidrag ska åtföljas av

a) underhållsavtalets fullständiga lydelse, och

b) en handling som styrker att det berörda avtalet om underhållsbidrag är verkställbart som ett avgörande i ursprungsstaten.

4. En ansökan om erkännande eller verkställighet av ett avtal om underhållsbidrag får avslås om

a) erkännande och verkställighet skulle stå i uppenbar strid med grunderna för rättsordningen i den anmodade staten,

b) avtalet om underhållsbidrag har kommit till stånd genom bedrägeri eller förfalskning,

c) avtalet om underhållsbidrag är oförenligt med ett avgörande mellan samma parter om samma sak som meddelats i den anmodade staten eller en annan stat, förutsatt att det sistnämnda avgörandet uppfyller de nödvändiga villkoren för att det ska kunna erkännas och verkställas i den anmodade staten.

5. Bestämmelserna i detta kapitel, med undantag för artiklarna 20, 22, 23.7 samt 25.1 och 25.3 ska även tillämpas på erkännande och verkställighet av ett avtal om underhållsbidrag, frånsett att

a) förklaringar och registreringar i enlighet med artikel 23.2–3 endast får avslås på de grunder som anges i punkt 4 a,

b) en invändning eller ett överklagande i enlighet med artikel 23.6 endast får baseras på

i) de grunder för att vägra erkännande och verkställighet som anges i punkt 4,

ii) äktheten av eller integriteten hos handlingar som översänds i enlighet med punkt 3, och

c) den behöriga myndigheten, när det gäller förfarandet i artikel 24.4, på eget initiativ kan ompröva de grunder för att vägra erkännande och verkställighet som anges i punkt 4 i den här artikeln. Den kan ompröva de grunder som anges i punkt 4 i denna artikel och äktheten och integriteten hos alla handlingar som översänds i enlighet med punkt 3, om dessa gjorts gällande av svaranden eller om handlingarna i fråga ger upphov till tvivel beträffande dessa grunder.

6. Förfaranden för erkännande och verkställighet av avtal om underhållsbidrag ska vilandeförklaras om det framkommer att en invändning rörande avtalet är under behandling av en behörig myndighet i en konventionsstat.

7. En stat kan i enlighet med artikel 63 förklara att framställningar om erkännande och verkställighet av avtal om underhållsbidrag endast kan göras via centralmyndigheterna.

8. En konventionsstat kan i enlighet med artikel 62 förbehålla sig rätten att inte erkänna och verkställa ett avtal om underhållsbidrag.

Artikel 31 Avgöranden som är en följd av den kombinerade effekten av interimistiska beslut och stadfästelser

Om ett avgörande är en följd av den kombinerade effekten av ett interimistiskt beslut som fattats i en stat och ett beslut av en myndighet i en annan stat (den stadfästande staten) som bekräftar det interimistiska beslutet ska

a) var och en av dessa stater anses som ursprungsstat vid tillämpningen av bestämmelserna i detta kapitel,

b) kraven i artikel 22 e anses vara uppfyllda om svaranden underrättats på vederbörligt sätt om förfarandena i den stadfästande staten och givits möjlighet att invända mot stadfästelsen av det interimistiska beslutet,

c) kravet i artikel 20.6 på att ett avgörande ska vara verkställbart i ursprungsstaten anses vara uppfyllt om avgörandet är verkställbart i den statfästande staten, och

d) artikel 18 inte hindra att förfaranden om ändring av avgörandet inleds i endera av staterna.

KAPITEL VI – VERKSTÄLLIGHET I DEN ANMODADE STATEN

Artikel 32 Verkställighet enligt nationell rätt

1. Om inget annat följer enligt bestämmelserna i detta kapitel ska verkställighet ske i enlighet med lagen i den anmodade staten.

2. Verkställighet ska ske omedelbart.

3. Om ansökan görs via centralmyndigheter, och avgörandet har förklarats verkställbart eller registrerats för verkställighet i enlighet med bestämmelserna i kapitel V, ska verkställigheten fortgå utan att det krävs några ytterligare åtgärder från den sökandes sida.

4. När det gäller underhållsskyldighetens varaktighet ska de bestämmelser som gäller i ursprungsstaten tillämpas.

5. Eventuella preskriptionsfrister för verkställighetsåtgärder avseende utestående belopp ska fastställas antingen enligt lagen i ursprungsstaten eller enligt lagen i den anmodade staten, beroende vilken lag som föreskriver längst preskriptionsfrist.

Artikel 33 Icke-diskriminering

För mål som omfattas av denna konvention ska den anmodade staten erbjuda genomförandemetoder som åtminstone motsvarar de som finns att tillgå i inhemska mål.

Artikel 34 Verkställighetsåtgärder

1. Konventionsstaterna ska i sin interna lagstiftning föreskriva effektiva åtgärder för att verkställa avgöranden i enlighet med denna konvention.

2. Sådana åtgärder kan omfatta

a) innehållande av lön,

b) utmätning av banktillgodohavanden och andra tillgångar,

c) avdrag från socialförsäkringsutbetalningar,

d) panträtt i eller tvångsförsäljning av fast egendom,

e) innehållande av skatteåterbäring,

f) innehållande eller utmätning av pensionsförmåner,

g) anmärkning i kreditupplysningsregister,

h) avslag på ansökan om eller indragning eller återkallande av olika tillstånd (till exempel körkort),

i) utnyttjande av medling, förlikning eller liknande förfaranden för att uppnå frivillig efterlevnad.

Artikel 35 Överföring av medel

1. Konventionsstaterna uppmuntras att, också genom internationella avtal, främja användningen av de mest kostnadseffektiva och verkningsfulla metoderna för överföring av pengar till underhållsbidrag.

2. En konventionsstat vars lagstiftning innebär inskränkningar i möjligheterna att överföra pengar ska ge överföringen av pengar som ska betalas enligt denna konvention högsta prioritet.

KAPITEL VII – OFFENTLIGA ORGAN

Artikel 36 Offentliga organ som framställande part

1. När det gäller ansökningar om erkännande och verkställighet enligt artikel 10.1 a–b och fall som omfattas av artikel 20.4, ska begreppet underhållsberättigad anses inbegripa ett offentligt organ som handlar för en enskild underhållsberättigad eller som kan kräva återbetalning för bidrag som lämnats i stället för underhållsbidrag.

2. Ett offentligt organs rätt att agera i stället för en person som har rätt att få underhållsbidrag eller att kräva återbetalning för bidrag som har utbetalats till den underhållsberättigade i stället för underhållsbidrag ska regleras av den lag som gäller för organet.

3. Ett offentligt organ kan ansöka om erkännande eller verkställighet av

a) ett avgörande som meddelats mot en underhållsskyldig på begäran av ett offentligt organ som kräver återbetalning för bidrag som lämnats i stället för underhållsbidrag,

b) ett avgörande mellan en underhållsberättigad och en underhållsskyldig såvitt avser det bidrag som lämnats till den underhållsberättigade i stället för underhållsbidrag.

4. Det offentliga organ som söker erkännande eller begär verkställighet av ett avgörande, ska på begäran tillhandahålla de handlingar som är nödvändiga för att fastställa dess rätt att agera enligt punkt 2 och att bidrag har utbetalats till den underhållsberättigade.

KAPITEL VIII – ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 37 Framställningar som görs direkt till de berörda myndigheterna

1. Konventionen utesluter inte möjligheten att tillämpa eventuella förfaranden i en konventionsstats interna lagstiftning som gör det möjligt för en person (en sökande) att vända sig direkt till en myndighet i den staten i ett ärende som omfattas av denna konvention inklusive, med förbehåll för artikel 18, i syfte att få ett underhållsavgörande stadfäst eller ändrat.

2. Artiklarna 14.5 och 17 b samt bestämmelserna i kapitel V, VI, VII och VIII ska, med undantag för artiklarna 40.2, 42, 43.3, 44.3, 45 och 55, tillämpas med avseende på ansökningar om erkännande och verkställighet som görs direkt till en behörig myndighet i en konventionsstat.

3. När det gäller punkt 2 ska artikel 2.1 a tillämpas på ett avgörande om underhållsbidrag till en sårbar person över den ålder som anges i den punkten om avgörandet meddelades innan den berörda personen uppnådde den relevanta åldern och tillerkände denne underhållsbidrag bortom denna åldersgräns på grund av vederbörandes sårbarhet.

Artikel 38 Skydd av personuppgifter

Personuppgifter som samlats in eller överlämnats enligt konventionen får endast användas i de syften för vilka de samlats in eller överlämnats.

Artikel 39 Sekretess

En myndighet som behandlar uppgifter ska säkerställa sekretess för sådana uppgifter i enlighet med nationell lag.

Artikel 40 Förbud mot utlämnande av information

1. En myndighet ska inte lämna ut eller bekräfta uppgifter som samlats in eller översänts i enlighet med denna konvention om den bedömer att detta skulle kunna inverka menligt på en persons hälsa, säkerhet eller frihet.

2. En sådan bedömning av en centralmyndighet ska beaktas av andra centralmyndigheter, särskilt i sådana fall som rör våld inom familjen.

3. Inget i denna artikel ska hindra att uppgifter samlas in av och översänds mellan myndigheter in den utsträckning som behövs för att fullgöra skyldigheterna enligt konventionen.

Artikel 41 Ingen legalisering

Krav på legalisering eller liknande förfaranden får inte förekomma inom ramen för tillämpningen av denna konvention.

Artikel 42 Fullmakt

Centralmyndigheten i den anmodade staten får endast begära en fullmakt av sökanden om den agerar på hans eller hennes vägnar vid rättsliga förfaranden eller inför någon annan myndighet, eller avser att utse en företrädare för detta ändamål.

Artikel 43 Återkrav av kostnader

1. Täckning för de kostnader som uppkommer vid tillämpningen av denna konvention får inte ha företräde framför indrivning av underhållsbidrag.

2. En stat får kräva tillbaka kostnader från en förlorande part.

3. När det gäller ansökningar enligt artikel 10.1 om krav på kostnadsersättning från en förlorande part i enlighet med punkt 2, ska begreppet underhållsberättigad i artikel 10.1 anses inbegripa en stat.

4. Denna artikel ska inte påverka tillämpningen av artikel 8.

Artikel 44 Språkkrav

1. Ansökningar och därtill knutna dokument ska vara utformade på originalspråket och åtföljas av en översättning till ett officiellt språk i den anmodade staten eller till ett språk som den anmodade staten har förklarat sig godta i enlighet med artikel 63, såvida inte den behöriga myndigheten i den staten gjort klart att en översättning inte är nödvändig.

2. En konventionsstat som har mer än ett officiellt språk och som på grund av bestämmelser i den nationella lagstiftningen inte kan godta dokument på ett av dessa språk för hela sitt territorium ska, genom en förklaring i enlighet med artikel 63, ange på vilket språk sådana dokument eller översättningar av dessa ska utformas för att kunna ges in i en viss del av dess territorium.

3. Om inte centralmyndigheterna har kommit överens om annat ska all annan kommunikation mellan sådana myndigheter vara utformad på ett officiellt språk i den anmodade staten eller på engelska eller franska. En konventionsstat kan dock göra förbehåll i enlighet med artikel 62 när det gäller användningen av engelska eller franska.

Artikel 45 Översättningsresurser och översättningskostnader

1. När det gäller ansökningar i enlighet med kapitel III kan centralmyndigheterna i ett enskilt fall eller generellt enas om att översättning till ett officiellt språk i den anmodade staten kan göras i den anmodade staten från originalspråket eller från ett annat avtalat språk. Om det inte finns någon överenskommelse och det inte är möjligt för den begärande centralmyndigheten att uppfylla kraven i artikel 44.1–2, får ansökan och därtill knutna dokument översändas med översättning till engelska eller franska, för vidare översättning till ett officiellt språk i den anmodade staten.

2. De översättningskostnader som uppkommer genom tillämpning av punkt 1 ska bäras av den begärande staten, om inte annat avtalats mellan centralmyndigheterna i de berörda staterna.

3. Utan hinder av vad som sägs i artikel 8, får den begärande centralmyndigheten ta ut en avgift för översättningen av en ansökan och därtill knutna dokument, dock endast i den utsträckning som kostnaderna inte kan täckas genom den berörda statens rättshjälpssystem.

Artikel 46 Stater med flera rättssystem – tolkning

1. Om det i en stat finns två eller flera rättssystem eller regelverk som med avseende på frågor som omfattas av denna konvention är tillämpliga inom olika territoriella enheter –

a) ska varje hänvisning till lagstiftning eller förfaranden i en stat i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till gällande lagstiftning eller förfaranden i den berörda territoriella enheten,

b) ska varje hänvisning till ett avgörande som har meddelats, erkänts, erkänts och verkställts, verkställts eller ändrats i den staten i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till ett avgörande som har meddelats, erkänts, erkänts och verkställts, verkställts eller ändrats i den berörda territoriella enheten,

c) ska varje hänvisning till en rättslig eller administrativ myndighet i den staten i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till en rättslig eller administrativ myndighet i den berörda territoriella enheten,

d) ska varje hänvisning till den statens behöriga myndigheter samt offentliga och andra organ, bortsett från centralmyndigheter, i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till de myndigheter eller organ som har befogenhet att handla i den berörda territoriella enheten,

e) ska varje hänvisning till hemvist i denna stat i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till hemvist inom den berörda territoriella enheten,

f) ska varje hänvisning till den plats där tillgångarna finns i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till den plats inom den berörda territoriella enheten där tillgångarna finns,

g) ska varje hänvisning till ett ömsesidigt avtal som är gällande i en stat i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till ett ömsesidigt avtal som är gällande i den berörda territoriella enheten,

h) ska varje hänvisning till kostnadsfri rättshjälp i denna stat i tillämpliga fall förstås som kostnadsfri rättshjälp inom den relevanta territoriella enheten,

i) ska varje hänvisning till ett avtal om underhållsbidrag som ingåtts i en stat i tillämpliga fall förstås som en hänvisning till ett avtal om underhållsbidrag som ingåtts i den berörda territoriella enheten,

j) ska varje hänvisning till täckning av kostnaderna för en stat förstås som en hänvisning till täckning av kostnaderna för den berörda territoriella enheten.

2. Denna artikel ska inte tillämpas på regionala organisationer för ekonomisk integration.

Artikel 47 Stater med flera rättssystem – materiella bestämmelser

1. En konventionsstat med två eller flera territoriella enheter där olika rättssystem är tillämpliga ska inte vara skyldig att tillämpa denna konvention i fall som endast berör dessa olika territoriella enheter.

2. En behörig myndighet i en territoriell enhet i en konventionsstat med två eller flera territoriella enheter där olika rättssystem är tillämpliga ska inte vara skyldig att erkänna eller verkställa ett avgörande som meddelats i en annan konventionsstat enbart med hänvisning till att avgörandet har erkänts eller verkställts i en annan territoriell enhet i samma konventionsstat i enlighet med denna konvention.

3. Denna artikel ska inte tillämpas på regionala organisationer för ekonomisk integration.

Artikel 48 Samordning med tidigare Haagkonventioner om underhållsskyldighet

I förhållandet mellan konventionsstaterna ska denna konvention, med förbehåll för artikel 56.2, ersätta Haagkonventionen av den 2 oktober 1973 om erkännande och verkställighet av avgöranden angående underhållsskyldighet och Haagkonventionen av den 15 april 1958 om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhåll till barn, i den utsträckning de sistnämnda konventionernas tillämpningsområde med avseende på dessa stater sammanfaller med tillämpningsområdet för denna konvention.

Artikel 49 Samordning med 1956 års New York-konvention

I förhållandet mellan konventionsstaterna ska denna konvention ersätta Förenta nationernas konvention av den 20 juni 1956 om indrivning av underhållsbidrag i utlandet, i den utsträckning som dess tillämpningsområde med avseende på dessa stater sammanfaller med tillämpningsområdet för denna konvention.

Artikel 50 Förhållande till tidigare Haagkonventioner om delgivning av handlingar och bevisupptagning

Denna konvention påverkar inte tillämpningen av Haagkonventionen av den 1 mars 1954 om vissa till civilrätten hörande ämnen, Haagkonventionen av den 15 november 1965 om delgivning i utlandet av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur eller Haagkonventionen av den 18 mars 1970 om bevisupptagning i utlandet i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur.

Artikel 51 Samordning av instrument och kompletterande avtal

1. Denna konvention påverkar inte tillämpningen av andra internationella instrument som konventionsstaterna är parter i och som innehåller bestämmelser om frågor som omfattas av denna konvention.

2. Varje konventionsstat kan, i syfte att förbättra tillämpningen av denna konvention dem emellan, ingå avtal som innehåller bestämmelser om frågor som omfattas av denna konvention med en eller flera andra konventionsstater, förutsatt att avtalen är förenliga med konventionens syfte och ändamål och, i förhållandet mellan dessa stater och andra konventionsstater, inte påverkar tillämpningen av konventionens bestämmelser. Stater som har ingått en sådan överenskommelse ska överlämna en kopia till konventionens depositarie.

3. Punkterna 1 och 2 ska även tillämpas på ömsesidiga avtal och på enhetlig lagstiftning som grundar sig på särskild anknytning mellan de berörda staterna.

4. Denna konvention ska inte påverka tillämpningen av instrument som utfärdats av en regional organisation för ekonomisk integration som är part i denna konvention, som antagits efter ingåendet av konventionen och som rör frågor som omfattas av denna, förutsatt att sådana instrument, i förhållandet mellan medlemmarna i den regionala organisationen för ekonomisk integration, inte påverkar tillämpningen av konventionens bestämmelser. När det gäller erkännande och verkställighet av avgöranden mellan medlemsstater i en regional organisation för ekonomisk integration, ska konventionen inte påverka tillämpningen av bestämmelser som utfärdats av denna, oavsett om de antagits före eller efter konventionens ingående.

Artikel 52 Den mest effektiva bestämmelsen

1. Konventionen ska inte hindra tillämpning av ett avtal, en ordning eller ett internationellt instrument som är i kraft mellan den begärande staten och den anmodade staten, eller av ett ömsesidigt avtal som är i kraft i den anmodade staten, som föreskriver

a) bredare underlag för erkännande av avgöranden om underhållsskyldighet, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 22 f i konventionen,

b) förenklade och snabbare förfaranden för ansökning om erkännande eller om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhållsskyldighet,

c) förmånligare rättshjälp än vad som föreskrivs i artiklarna 14–17, eller

d) förfaranden som gör det möjligt för en sökande från en begärande stat att vända sig direkt till den anmodade statens centralmyndighet.

2. Denna konvention ska inte hindra tillämpning av en gällande lag i den begärande staten som föreskriver effektivare bestämmelser än de som avses i punkt 1 a–c. När det gäller sådana förenklade och snabbare förfaranden som avses i punkt 1 b, ska dessa vara förenliga med det skydd som erbjuds parterna enligt artikel 23 och 24, särskilt i fråga om parternas rätt att underrättas på vederbörligt sätt om förfarandena och beredas en rimlig möjlighet att yttra sig, samt om verkningarna av en eventuell invändning eller ett eventuellt överklagande.

Artikel 53 Enhetlig tolkning

Vid tolkningen av denna konvention ska hänsyn tas till dess internationella karaktär och till behovet av att främja en enhetlig tillämpning av den.

Artikel 54 Översyn av den praktiska tillämpningen av konventionen

1. Generalsekreteraren för Haagkonferensen för internationell privaträtt ska regelbundet sammankalla en särskild kommitté i syfte att se över den praktiska tillämpningen av konventionen och uppmuntra utvecklingen av god praxis enligt konventionen.

2. Vid denna översyn ska konventionsstaterna samarbeta med Haagkonferensens för internationell privaträtt permanenta byrå i syfte att samla in information, inklusive statistik och rättspraxis, om den praktiska tillämpningen av konventionen.

Artikel 55 Ändring av formulär

1. De formulär som bifogas denna konvention kan ändras genom beslut av en särskild kommitté som sammankallas av generalsekreteraren för Haagkonferensen för internationell privaträtt och som alla konventionsstater och alla medlemmar ska inbjudas att delta i. Ett meddelande om förslaget att ändra formulären ska inkluderas i mötets dagordning.

2. Ändringar som antas av de konventionsstater som deltar i den särskilda kommittén ska träda i kraft för alla konventionsstater den första dagen i den sjunde kalendermånaden efter den dag då depositarien har översänt dessa till alla konventionsstater.

3. Under den tidsperiod som anges i punkt 2 kan varje konventionsstat genom skriftligt meddelande till depositarien anmäla förbehåll mot ändringen i enlighet med artikel 62. En stat som anmäler ett sådant förbehåll ska, till dess att förbehållet dras tillbaka, betraktas som en icke-konventionsstat med avseende på den ändringen.

Artikel 56 Övergångsbestämmelser

1. Konventionen ska vara tillämplig i fall där

a) en framställan enligt artikel 7 eller en ansökan enligt kapitel III har mottagits av centralmyndigheten i den anmodade staten efter det att konventionen har trätt i kraft mellan den begärande och den anmodade staten,

b) en direkt framställan om erkännande och verkställighet har mottagits av den behöriga myndigheten i den anmodade staten efter det att konventionen har trätt i kraft mellan ursprungsstaten och den anmodade staten.

2. I fråga om erkännande och verkställighet mellan avtalsslutande parter i denna konvention som även är parter i en av Haagkonventionerna om underhållsbidrag som omnämns i artikel 48 gäller, att om villkoren för erkännande och verkställighet enligt den här konventionen förhindrar erkännande och verkställighet av ett avgörande som meddelats i ursprungsstaten innan den här konventionen trätt i kraft i den staten, och som annars skulle ha erkänts och verkställts i enlighet med den konvention som var i kraft när avgörandet meddelades, ska bestämmelserna i den sistnämnda konventionen vara tillämpliga.

3. Den anmodade staten ska enligt denna konvention inte vara skyldig att verkställa ett avgörande eller ett avtal om underhållsbidrag som avser betalningar som förfaller innan konventionen träder i kraft mellan ursprungsstaten och den anmodade staten, utom när det gäller en förälders underhållsskyldighet mot ett barn under 21 år.

Artikel 57 Upplysningar om lagar, förfaranden och tjänster

1. En konventionsstat ska, i samband med att dess ratificerings- eller anslutningsinstrument deponeras eller en förklaring ges in i enlighet med artikel 61 i konventionen, tillhandahålla Haagkonferensens för internationell privaträtt permanenta byrå följande:

a) En beskrivning av dess lagar och förfaranden rörande underhållsskyldighet.

b) En beskrivning av de åtgärder den kommer att vidta för att uppfylla skyldigheterna enligt artikel 6.

c) En beskrivning av hur den kommer att ge sökande faktisk tillgång till förfaranden, i enlighet med artikel 14.

d) En beskrivning av dess regler och förfaranden för verkställighet, inklusive eventuella begränsningar av verkställigheten, särskilt regler om skydd för den underhållsskyldige och preskriptionsfrister.

e) Eventuella preciseringar enligt artikel 25.1 b och 25.3.

2. Konventionsstater kan vid uppfyllandet av sina förpliktelser enligt punkt 1 använda sig av ett särskilt landprofilformulär ( country profile form ) som Haagkonferensen för internationell privaträtt rekommenderar och har offentliggjort.

3. Konventionsstaterna ska hålla informationen uppdaterad.

KAPITEL IX – SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 58 Undertecknande, ratificering och tillträde

1. Konventionen ska vara öppen för undertecknande för de stater som var medlemmar av Haagkonferensen för internationell privaträtt vid tidpunkten för dess tjugoförsta session samt för övriga stater som deltog i den sessionen.

2. Den ska ratificeras, godtas eller godkännas och ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrumenten deponeras hos utrikesministeriet i Konungariket Nederländerna, som är depositarie för konventionen.

3. Varje stat eller regional organisation för ekonomisk integration kan tillträda konventionen efter det att den har trätt i kraft, i enlighet med artikel 60.1.

4. Anslutningsinstrumentet ska deponeras hos depositarien.

5. Anslutningen får verkan endast i förhållandet mellan den tillträdande staten och de fördragsslutande stater som inte har gjort någon invändning mot tillträdet inom tolv månader från dagen för den underrättelse som avses i artikel 65. Stater kan göra en sådan invändning även när de efter ett tillträde ratificerar, godtar eller godkänner konventionen. Depositarien ska underrättas om varje sådan invändning.

Artikel 59 Regionala organisationer för ekonomisk integration

1. Även regionala organisationer för ekonomisk integration som består enbart av suveräna stater och som har behörighet inom ett eller flera av de områden som omfattas av denna konvention får underteckna, godta, godkänna eller tillträda denna. Organisationen för ekonomisk integration ska i så fall ha samma rättigheter och skyldigheter som en konventionsstat i den utsträckning som organisationen har behörighet inom områden som omfattas av konventionen.

2. Organisationen för ekonomisk integration ska, vid tidpunkten för undertecknandet, godtagandet, godkännandet eller anslutningen, skriftligen meddela depositarien om frågor som omfattas av denna konvention och för vilka behörighet har överförts till organisationen av dess medlemsstater. Organisationen ska utan dröjsmål skriftligen meddela depositarien om eventuella förändringar av de behörighetsområden som angavs i det senaste meddelandet enligt denna punkt.

3. En regional organisation för ekonomisk integration får vid tidpunkten för undertecknandet, godtagandet, godkännandet eller anslutningen i enlighet med artikel 63 förklara att den är behörig i alla frågor som omfattas av denna konvention och att dess medlemsstater inte kommer att vara parter i konventionen, utan ska vara bundna av det i kraft av organisationens undertecknande, godtagande, godkännande eller tillträde.

4. Instrument som deponeras av en regional organisation för ekonomisk integration ska inte beaktas vid ikraftträdandet av denna konvention, såvida inte organisationen avger en förklaring i enlighet med punkt 3.

5. Alla hänvisningar till en ”konventionsstat” eller ”stat” i denna konvention ska i förekommande fall även gälla en organisation för ekonomisk integration som är part i konventionen. För den händelse att en regional organisation för ekonomisk integration avger en förklaring i enlighet med punkt 3, ska varje hänvisning till en ”konventionsstat” eller ”stat” i denna konvention i förekommande fall även gälla organisationens medlemsstater.

Artikel 60 Ikraftträdande

1. Konventionen träder i kraft den första dagen i den månad som följer efter utgången av tre månader efter det att det andra ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument som avses i artikel 58 har deponerats.

2. Därefter träder konventionen i kraft

a) i förhållande till varje sådan stat eller regional organisation för ekonomisk integration som avses i artikel 59 och som sedermera ratificerar, godtar eller godkänner konventionen, den första dagen i den månad som följer efter utgången av en period på tre månader efter det att dess ratifikations-, godtagande- eller godkännandeinstrument deponerades,

b) i förhållande till varje sådan stat eller regional organisation för ekonomisk integration som avses i artikel 58.3, dagen efter utgången av den tidsperiod under vilken invändningar kan göras i enlighet med artikel 58.5,

c) i förhållande till en territoriell enhet som konventionen har utsträckts till att omfatta i enlighet med artikel 61, den första dagen i den månad som följer efter utgången av tre månader efter den underrättelse som avses i den artikeln.

Artikel 61 Förklaringar rörande olika rättssystem inom en stat

1. En stat som har två eller fler territoriella enheter i vilka olika rättssystem tillämpas i frågor som omfattas av denna konvention får vid statens undertecknande, ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning i enlighet med artikel 63 förklara att konventionen ska omfatta alla dess territoriella enheter eller bara en eller några av dem, och får när som helst ändra detta genom en ny förklaring.

2. Depositarien ska underrättas om varje sådan förklaring, och i förklaringen ska uttryckligen anges för vilka territoriella enheter konventionen ska tillämpas.

3. Om en stat inte avger någon förklaring i enlighet med denna artikel, kommer konventionen automatiskt att omfatta alla territoriella enheter i den staten.

4. Denna artikel ska inte vara tillämplig för regionala organisationer för ekonomisk integration.

Artikel 62 Förbehåll

1. Varje konventionsstat får senast vid ratificering, godtagande, godkännande eller tillträde, eller då en förklaring i enlighet med artikel 61 avges, anmäla ett eller flera av de förbehåll som avses i artiklarna 2.2, 20.2, 30.8, 44.3 och 55.3. Inget annat förbehåll ska vara tillåtet.

2. Varje stat får när som helst återta ett förbehåll som den har anmält. Depositarien ska underrättas om ett sådant återtagande.

3. Förbehållet ska upphöra att gälla den första dagen i den tredje kalendermånaden efter det att den underrättelse som avses i punkt 2 har lämnats.

4. Förbehåll enligt denna artikel ska inte ha någon ömsesidig verkan, med undantag för förbehåll enligt artikel 2.2.

Artikel 63 Förklaringar

1. Sådana förklaringar som avses i artiklarna 2.3, 11.1 g, 16.1, 24.1, 30.7, 44.1–2, 59.3 och 61.1 kan avges i samband med undertecknandet, ratificeringen, godtagandet, godkännandet eller anslutningen eller vid valfri tidpunkt därefter, och får ändras eller återkallas när som helst.

2. Förklaringar, ändringar och återkallelser ska meddelas depositarien.

3. En förklaring som avgivits i samband med undertecknandet, ratificeringen, godtagandet, godkännandet eller anslutningen ska börja att gälla samtidigt som konventionen för den berörda staten.

4. Förklaringar som avges vid en senare tidpunkt, och eventuella ändringar eller återkallelser av en förklaring, ska börja gälla den första dagen i den månad som följer efter utgången av en period på tre månader från den dag då meddelandet mottogs av depositarien.

Artikel 64 Frånträdande

1. En konventionsstat får säga upp konventionen genom en skriftlig underrättelse ställd till depositarien. Uppsägningen får begränsas till vissa territoriella enheter i stater med mer än en rättsordning vilka omfattas av konventionen.

2. En uppsägning börjar gälla den första dagen i den månad som följer efter utgången av en period på tolv månader från den dag då meddelandet mottogs av depositarien. Om en längre uppsägningsperiod anges i meddelandet, ska uppsägningen börja gälla vid utgången av denna längre period från den dag då meddelandet mottogs av depositarien.

Artikel 65 Underrättelser

Depositarien ska underrätta medlemsstaterna i Haagkonferensen för internationell privaträtt och andra stater och regionala organisationer för ekonomisk integration som har undertecknat, ratificerat, godtagit, godkänt eller tillträtt konventionen i enlighet med artiklarna 58 och 59 om följande:

a) Undertecknanden, ratificeringar, godtaganden och godkännanden i enlighet med artiklarna 58 och 59.

b) Tillträden och invändningar mot tillträden i enlighet med i artiklarna 58.3, 58.5 och 59.

c) Dagen för konventionens ikraftträdande enligt artikel 60.

d) Förklaringar i enlighet med artiklarna 2.3, 11.1 g, 16.1, 24.1, 30.7, 44.1–2, 59.3 och 61.1.

e) Överenskommelser i enlighet med artikel 51.2.

f) Förbehåll i enlighet med artiklarna 2.2, 20.2, 30.8, 44.3 och 55.3 samt återtaganden i enlighet med artikel 62.2.

g) Uppsägningar i enlighet med artikel 64.

Till bevis härpå har undertecknade befullmäktigade undertecknat denna konvention.

Upprättad i Haag den 23 november 2007 på engelska och franska, vilka båda texter är lika giltiga, i ett enda exemplar som ska deponeras i Nederländernas regerings arkiv och varav en bestyrkt kopia på diplomatisk väg ska tillställas varje medlemsstat i Haagkonferensen för internationell privaträtt vid tidpunkten för dess tjugoförsta session och varje stat som deltog i den sessionen.

BILAGA 1

Formulär för översändande enligt artikel 12.2

MEDDELANDE OM SEKRETESS OCH SKYDD AV PERSONUPPGIFTER

Personuppgifter som samlats in eller överlämnats enligt konventionen får endast användas i de syften för vilka de samlats in eller överlämnats. En myndighet som behandlar sådana uppgifter ska säkerställa att de omfattas av sekretess i enlighet med nationell lag.

I enlighet med artikel 40 ska en myndighet inte lämna ut eller bekräfta uppgifter som samlats in eller översänts i enlighet med denna konvention om den bedömer att detta skulle kunna inverka menligt på en persons hälsa, säkerhet eller frihet.

( Ett beslut om förbud mot utlämnande av information har fattats av centralmyndigheten i enlighet med artikel 40

1. Ansökande centralmyndighet a. Adress: b. Telefon c. Fax d. E-postadress e. Referensnummer | 2. Kontaktperson i den begärande staten a. Adress (om annan) b. Telefonnummer (om annat) b. Faxnummer (om annat) d. E-postadress (om annan) e. Språk |

3. Mottagande centralmyndighet

Adress

4. Upplysningar om den sökande

a. Efternamn:

b. Förnamn:

c. Född den (dd/mm/åååå)

eller

a. Det offentliga organets namn:

5. Uppgifter om den eller de personer som omfattas av ansökan om underhållsbidrag eller är berättigade till utbetalning av underhållsbidrag

a. ( Personen är densamma som den sökande som anges i punkt 4

b. i. Efternamn:

Förnamn:

Född den (dd/mm/åååå)

ii. Efternamn:

Förnamn:

Född den (dd/mm/åååå)

iii. Efternamn:

Förnamn:

Född den (dd/mm/åååå)

6. Uppgifter om den underhållsskyldige[6]

a. ( Personen är densamma som den sökande som anges i punkt 4

b. Efternamn:

c. Förnamn:

d. Född den (dd/mm/åååå)

7. Detta formulär för översändande rör och åtföljs av en ansökan enligt

( Artikel 10.1 a

( Artikel 10.1 b

( Artikel 10.1 c

( Artikel 10.1 d

( Artikel 10.1 e

( Artikel 10.1 f

( Artikel 10.2 a

( Artikel 10.2 b

( Artikel 10.2 c

8. Följande handlingar ska bifogas ansökan:

a. Med avseende på en ansökan enligt artikel 10.1 a och

i enlighet med artikel 25:

( Avgörandets fullständiga lydelse (artikel 25.1 a)

( En sammanfattning eller ett utdrag av avgörandet, som utarbetats av den behöriga myndigheten i ursprungsstaten (artikel 25.3 b) (i tillämpliga fall)

( Handlingar som fastställer att avgörandet är verkställbart i ursprungsmedlemsstaten och, om en administrativ myndighet har meddelat avgörandet, en handling som fastställer att kraven i artikel 19.3 är uppfyllda, såvida inte den berörda staten i enlighet med artikel 57 har fastställt att beslut som fattas av dess administrativa myndigheter alltid uppfyller dessa krav (artikel 25.1 b), eller artikel 25.3 är tillämplig.

( Om svaranden varken har varit närvarande eller företrädd vid förhandlingarna i ursprungsstaten, en eller flera handlingar som intygar att svaranden vederbörligen har informerats om förhandlingen och har haft möjlighet att höras, respektive vederbörligen har informerats om domen och har haft möjlighet att bestrida eller överklaga den (artikel 25.1 c).

( Eventuellt en handling om utestående fordringar med uppgift om beräkningsdatum (artikel 25.1 d).

( Eventuellt en handling med upplysningar till hjälp vid beräkningar i samband med ett beslut som innefattar automatisk indexomräkning (artikel 25.1 e)

( Eventuellt dokumentation som styrker i vilken utsträckning den sökande har fått fri rättshjälp i ursprungsstaten (artikel 25.1 f)

i enlighet med artikel 30.3:

( Underhållsavtalets fullständiga lydelse (artikel 30.3 a)

( En handling som styrker att det berörda avtalet om underhållsbidrag är verkställbart som ett avgörande i ursprungsstaten (artikel 30.3 b)

( Eventuella andra handlingar som bifogas ansökan (till exempel en handling enligt artikel 36.4, om så krävs)

b. Med avseende på en ansökan enligt artikel 10.1 b, c, d, e och f och artikel 10.2 a, b eller c, följande skriftliga bevis (utöver formuläret för översändande och själva ansökan) i enlighet med artikel 11.3:

( Artikel 10.1 b

( Artikel 10.1 c

( Artikel 10.1 d

( Artikel 10.1 e

( Artikel 10.1 f

( Artikel 10.2 a

( Artikel 10.2 b

( Artikel 10.2 c

Namn:_______________________________ (skriv med tryckbokstäver) Datum:

Centralmyndighetens bemyndigade företrädare (dd/mm/åååå)

BILAGA 2

Formulär för översändande enligt artikel 12.3

MEDDELANDE OM SEKRETESS OCH SKYDD AV PERSONUPPGIFTER

Personuppgifter som samlats in eller överlämnats enligt konventionen får endast användas i de syften för vilka de samlats in eller överlämnats. En myndighet som behandlar sådana uppgifter ska säkerställa att de omfattas av sekretess i enlighet med nationell lag.

I enlighet med artikel 40 ska en myndighet inte lämna ut eller bekräfta uppgifter som samlats in eller översänts i enlighet med denna konvention om den bedömer att detta skulle kunna inverka menligt på en persons hälsa, säkerhet eller frihet.

( Ett beslut om förbud mot utlämnande av information har fattats av centralmyndigheten i enlighet med artikel 40

9. Mottagande centralmyndighet a. Adress: b. Telefon c. Fax d. E-postadress e. Referensnummer | 10. Kontaktperson i den anmodade staten a. Adress (om annan) b. Telefonnummer (om annat) b. Faxnummer (om annat) d. E-postadress (om annan) e. Språk |

11. Ansökande centralmyndighet

_________________________________________________

Kontaktperson_________________________________________________

Adress

_________________________________________________

12. Den mottagande centralmyndigheten bekräftar mottagande den ___________ (dd/mm/åååå) av formuläret för översändande från den begärande centralmyndigheten (referensnummer ____________, daterat ______________ (dd/mm/åååå)) avseende följande ansökan enligt

( Artikel 10.1 a

( Artikel 10.1 b

( Artikel 10.1 c

( Artikel 10.1 d

( Artikel 10.1 e

( Artikel 10.1 f

( Artikel 10.2 a

( Artikel 10.2 b

( Artikel 10.2 c

Sökandens efternamn: _______________________________

Efternamn på den eller de personer som omfattas av ansökan om underhållsbidrag eller är berättigade till utbetalning av underhållsbidrag: _______________________________

_______________________________

_______________________________

Den underhållsskyldiges efternamn: _______________________________

13. Inledande åtgärder som vidtagits av den mottagande centralmyndigheten:

( Ansökan är fullständig och under behandling

( Se den bifogade statusrapporten för ansökan

( En statusrapport för ansökan kommer att följa senare

( Vänligen bifoga följande kompletterande uppgifter och/eller handlingar:_____________________________________________________________________________________________________________________________________

( Den mottagande centralmyndigheten vägrar att behandla denna ansökan, då det är uppenbart att kraven i denna konvention inte är uppfyllda (artikel 12.8). Beslutsskälen

( framgår av ett bifogat dokument

( kommer att framgå av ett dokument som tillhandahålls senare

Den mottagande centralmyndigheten ber den begärande centralmyndigheten att informera om eventuella förändringar av ansökans status

Namn:_______________________________ (skriv med tryckbokstäver) Datum: _____________

Centralmyndighetens bemyndigade företrädare (dd/mm/åååå)

[1] KOM(2009) 81.

[2] EUT L 7, 10.1.2009, s. 1. Kommissionens förslag till rådets förordning om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet, som antogs den 15 december 2005, åtföljdes av en konsekvensbedömning. Alla områden som omfattas av konventionen omfattas också av förordningen, som stärker samarbetet mellan medlemsstaterna ytterligare och på vissa områden går längre än konventionen. Den tidigare konsekvensbedömningen ansågs således tillräcklig för antagandet av detta förslag.

[3] Domstolens yttrande 1/03 (plenum) den 7 februari 2006 om gemenskapens behörighet att ingå en ny Luganokonvention om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område.

[4] EUT C , , s. .

[5] EUT C , , s. .

[6] Med ”underhållsskyldig” avses enligt artikel 3 i konventionen en ”enskild person som är eller påstås vara skyldig att betala underhållsbidrag”.