SV Europeiska unionens officiella tidning C 24/97

P7_TA(2013)0056

Juridisk utbildning – samordnare av lagstiftningsfrågor

Europaparlamentets resolution av den 7 februari 2013 om juridisk utbildning – samordnare vid domstolarna (2012/2864(RSP))

(2016/C 024/12)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

— med beaktande av artiklarna 81 och 82 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, enligt vilka det ska beslutas om åtgärder i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet för att ”stödja utbildning av domare och övrig personal inom rättsväsendet”,

— med beaktande av sin resolution av den 10 september 1991 om inrättandet av en europeisk rättsakademi (1), sin ståndpunkt av den 24 september 2002 om antagandet av rådets beslut om inrättande av ett europeiskt nätverk för rättslig utbildning (2), sin resolution av den 9 juli 2008 om den nationelle domarens roll i det europeiska rättssystemet (3), och sin rekommendation av den 7 maj 2009 till rådet om utvecklingen av ett EU-område för straffrättskipning (4),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 20 april 2010 om en handlingsplan för att genomföra Stockholmsprogrammet (COM(2010)0171),

— med beaktande av sin resolution av den 25 november 2009 om kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet om ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst – Stockholmsprogrammet (5),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 13 september 2011: Skapa förtroende för en EU-övergripande rättvisa – en ny dimension för den europeiska rättsliga utbildningen(COM(2011)0551),

— med beaktande av det pilotprojekt om rättslig utbildning som parlamentet föreslog 2011,

— med beaktande av den jämförande studie om rättslig utbildning i medlemsstaterna som parlamentet beställde från Europeiska rättsakademin i samarbete med det europeiska nätverket för rättslig utbildning (6),

— med beaktande av sina resolutioner av den 17 juni 2010 (7) och den 14 mars 2012 (8) om rättslig utbildning,

— med beaktande av erfarenheterna från Nederländerna med projektet Eurinfra och dess nätverk för EU-rättssamordnare vid domstolarna, ett system som börjar spridas även till andra medlemsstater, särskilt Italien (med projektet European Gaius), Danmark, Rumänien och Bulgarien, och som utformats kring tre pelare för att a) förbättra tillgängligheten till informationsresurser om EU-rätt med hjälp av webbteknik, b) förbättra kunskaperna om EU-rätt i domstolsväsendet och c) inrätta och upprätthålla ett nätverk för EU-rättssamordnare vid domstolarna,

— med beaktande av de enorma framsteg som görs inom informationstekniken, där till exempel e-utbildning i allt större utsträckning kan användas som ett flexibelt verktyg för att nå fler slutanvändare, oberoende av tid och plats, medan avancerad teknik – i synnerhet sofistikerade sökmotorer – kan användas för att samla information i syfte att förbättra lagstiftningens tillgänglighet,

— med beaktande av frågan till kommissionen om rättslig utbildning – samordnare av lagstiftningsfrågor (O-000186/2012 – B7-0112/2013),

— med beaktande av artiklarna 115.5 och 110.2 i arbetsordningen, och av följande skäl:

A. Våra rättsliga systems ursprung är komplexa. Enligt en ny vetenskaplig essä (9) bör romersk rätt betraktas som ett mångkulturellt företag snarare än en viss utveckling av en enda kultur, och sedvanerätt (utan att beakta dess praetoriska syster billighetsrätt och påverkan från kanonisk rätt) är kanske mer känd som anglonormandisk rätt. Rättsstatsprincipen är en gemensam nämnare och ett av de grundläggande värden som är den europeiska rättens bidrag till världen. Vad som behövs är en helhetssyn hos både praktiserande jurister och domare.

B. Det kan inte finnas några ursäkter för nationella domares bristande kunskaper i EU-rätt. Dessa domare är, och måste vara, europeiska domare, med uppdrag att spela en avgörande roll i ett läge då vi behöver större europeisk integration. Detta förhindrar inte att man bygger en europeisk rättskultur där mångfald lyfts fram som ett gemensamt värde.

C. Alla nationella domstolar är också EU-rättsdomstolar.

D. Det ökande antalet medlemsstater och den växande bördan på EU-domstolen innebär att nationella domstolar måste använda alla tillgängliga medel för att möjliggöra effektiv och snabb tillgång till rättvisan.

E. Vad som behövs är kostnadseffektiva medel för att förbättra utbildningen av domare och deras tillgång till rätten.

F. Det vore av mycket stort värde att främja idén om att ha samordnare för EU-rätt vid nationella domstolar och ett nätverk för dessa på europeisk nivå. Den främsta uppgiften för ett sådant nätverk för domstolssamordnare skulle vara att göra det möjligt för domare att i sitt dagliga arbete enkelt samråda med sina kolleger i andra medlemsstater om till exempel tolkning av vissa ord i tillämplig EU-rätt (direktiv eller förordningar) i en säker digital miljö (genom ett särskilt socialt medium eller via internetportalen e-juridik). Dessa s.k. sammanhängande cirklar skulle bidra till större enhetlighet i EU-rättens tillämpning samtidigt som man skulle kunna minska antalet begäranden om förhandsavgöranden, utan att för den skull ifrågasätta EU-domstolens position.

G. Europaparlamentet har redan konstaterat att ett sätt att lösa problemen (kostnader, språkundervisning, kostnadseffektivitet) vore att utnyttja modern teknik och finansiera utvecklingen av ”appar” (små program för datorer, mobiltelefoner, surfplattor etc.)

H. Man skulle kunna börja med den allmänna delen av EU-rätten, eftersom elektronisk kunskapshantering möjliggör omfattande tillgång till den allra senaste informationen.

I. Det skulle vara slöseri med energi och ekonomiska resurser, särskilt i dessa tider av ekonomisk åtstramning, om varje medlemsstat satte igång och utvecklade sin egen teknik och sina egna digitala strukturer för att tillhandahålla digitala verktyg.

J. Dubbelarbete måste undvikas, och återanvändning av utbildningsprojekt av god kvalitet måste främjas. Detta kräver större samordning mellan medlemsstaterna vad gäller hantering av EU-rättskunskaper.

K. När sökmotorer för domslut, yttranden och EU-rätt i allmänhet utvecklas bör medlemsstaterna tänka på om denna teknik kanske skulle kunna vara till nytta även för domstolsväsendet i andra medlemsstater. I så fall skulle man kunna gå samman och gemensamt samordna och utveckla tekniken.

L. Ett program bör startas för återanvändning av utbildningsprodukter, till exempel genom samfinansierad inspelning och översättning/dubbning/textning av föreläsningar.

M. Allt detta bör samlas i en övergripande plan för kunskapshantering för domstolsväsendet, på internetportalen e-juridik, där så är lämpligt.

N. När den gemensamma europeiska köplagen har antagits kommer den att bli ett lämpligt testområde för de nationella domstolarnas EU-rättssamordnare. Den kommer att erbjuda en möjlighet att åstadkomma horisontell samordning mellan nationella domare på områden där rättspraxis från EU-domstolen saknas, eller är mycket liten. Detta bör naturligtvis ske utan att man dubblerar redan befintliga nätverk som är specialiserade på området.

O. Nyfikenhet på andra system, ett öppet sinnelag – också gentemot ny teknik och nya metoder – och dialog måste vara nyckelorden i ett Europa, och i en värld, där rätten och dess tillämpare måste hantera kunskap på ett mer innovativt sätt.

P. Detta kan ge positiva effekter på allmänhetens bild av EU. Ju mer faktabaserad information som finns fritt tillgänglig, desto mindre kommer man att tro på den mytbildning som ger upphov till besvikelse gentemot själva EU, EU-rätten och EU:s funktion, och desto mer plats kommer det att finnas för hederlig debatt och politisk diskussion (10).

Q. Detta är ytterligare en aspekt på byggandet av en europeisk rättskultur, men det är inte hela bilden. Nya utbildningsmetoder och nya läroplaner som betonar språkstudier och som främjar studier i komparativ rätt och internationell rätt måste spridas till universitet och juridiska fakulteter: Erasmus (för juridikstudenter och domare) var bara början.

R. Tiden är mogen för att gå ett steg längre, och inleda med en förutsättningslös diskussion om rättslig vidareutbildning för domare och praktiserande jurister samt om rättslig grundutbildning i ett forum som inkluderar representanter för domstolsväsendet, behöriga nationella myndigheter – inklusive domstolsadministrationer och institut för rättslig utbildning – samt Europeiska rättsakademin, det europeiska nätverket för rättslig utbildning, det europeiska nätverket för domstolsadministrationer och Europeiska rättsinstitutet.

1. Europaparlamentet upprepar och bekräftar sina ovannämnda resolutioner av den 17 juni 2010 och den 14 mars 2012 om rättslig utbildning.

2. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att skynda på kontraktstilldelningen inom pilotprojektet.

3. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att stimulera och stödja inrättandet av EU-rättssamordnare vid de nationella domstolarna och de framväxande kontakterna mellan de nationella nätverken för dessa domstolssamordnare, och samtidigt uppmuntra och befrämja de idéer som framförs i skälen i denna resolution och i parlamentets resolutioner av den 17 juni 2010 och den 14 mars 2012.

4. Europaparlamentet pekar på de potentiella fördelar för ekonomin, i synnerhet för små och medelstora företag, som kan uppnås genom utveckling och användning av e-utbildning och ny teknik, särskilt sökmotorer.

5. Europaparlamentet anser att juristers yrkesutveckling bör betona behovet av gemensamma standarder för yrkesetik, ett oberoende och opartiskt domstolsväsende och en inställning till EU-rätten som respekterar olikheter, eftersom det endast är på detta sätt som man kan skapa verkligt ömsesidigt förtroende.

6. Europaparlamentet konstaterar att medlemsstaternas rättsliga system, trots sina olikheter, bygger på gemensamma principer och har gemensamma rötter. Fram till för ett par hundra år sedan betraktades praktiserande jurister i Europa som en enda yrkeskår, som kunde ge råd, utarbeta rättsliga dokument och föra talan i domstol var som helst i Europa. Parlamentet anser att EU:s strategi för rättslig utbildning bör inspireras av detta faktum, vilket visar att det går att genomföra fullständig rörlighet för praktiserande jurister.

7. Europaparlamentet föreslår avslutningsvis att kommissionen anordnar ett forum sommaren 2013 – en ny Messinakonferens, för en europeisk rättskultur – där domare på alla nivåer kan träffas för att diskutera en eller flera aktuella rättsliga domäner som ur ett rättsperspektiv framstår som kontroversiella eller särskilt svåra, för att uppmuntra till diskussion och till att det knyts kontakter, skapas kanaler för kommunikation och uppnås ömsesidighet vad gäller förtroende och förståelse. Parlamentet anser att ett sådant forum även skulle kunna ge behöriga myndigheter och sakkunniga, däribland universitet och yrkesorganisationer, en historisk möjlighet att diskutera strategier för rättslig vidareutbildning och juridikutbildningens framtid i Europa.

8. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till kommissionen.

(1) EGT C 267, 14.10.1991, s. 33. (Ej på svenska.)

(2) EUT C 273 E, 14.11.2003, s. 99.

(3) EUT C 294 E, 3.12.2009, s. 27.

(4) EUT C 212 E, 5.8.2010, s. 116.

(5) EUT C 285 E, 21.10.2010, s. 12.

(6) http://www.europarl.europa.eu/delegations/en/studiesdownload.html?languageDocument=EN&file=60091

(7) EUT C 236 E, 12.8.2011, s. 130.

(8) Antagna texter, P7_TA(2012)0079.

(9) P.G. Monateri, Black Gaius. A Quest for the Multicultural Origins of the ”Western Legal Tradition”, i 51 Hastings Law Journal, 2000, 479 et seq.; http://www.jus.unitn.it/cardozo/users/pigi/blackgaius/bge.pdf. (Ej på svenska.)

(10) Beträffande mytbildningen om EU:s roll i straffrätten, se till exempel det utmärkta arbetet Opting out of EU Criminal law: What is actually involved?, av Hinarejos, Spencer och Peers., CELS Working Paper, New Series, No 1, http://www.cels.law.cam.ac.uk/publications/working_papers.php