B4-0393/95

Resolution om framtida utvecklingsperspektiv för varvssektorn

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990, om stöd till varvsindustrin ((EGT nr L 380, 31.12.1990, s. 27.)), ändrat genom rådets direktiv 94/73/EG av den 19 december 1994 ((EGT nr L 351, 31.12.1994, s. 10.)),

- med beaktande av rådets beslut om slutande av avtal om normala konkurrensvillkor inom varvsindustrin (KOM(94)0460),

- med beaktande av kommissionens och rådets svar på de muntliga frågorna B4-0153 och 0154/95, och

A. Under de senaste femton åren har Europeiska unionens varvsindustri redan gått med på avsevärda minskningar av produktionskapaciteten och sedan 1988 har genomförandet av gemenskapsdirektivet lett till en betydande minskning av stödet till varvsindustrin inom unionen (från 23% till 9%).

B. Den tilltagande åldern hos världens handelsflotta har ökat de ekologiska och ekonomiska riskerna och på så sätt gjort det objektivt nödvändigt att förnya den.

C. Otillräckliga säkerhetsnormer, framför allt för fartyg under bekvämlighetsflagg, har i stor utsträckning skymt detta behov,

D. Sedan 1976 har den effektiva arbetsstyrkan på varven inom gemenskapen minskat från 273 000 till 84 000 anställda.

E. Denna kapacitetsminskning har haft till följd att varvsindustrin nästan helt har försvunnit i vissa av unionens medlemsstater såsom Förenade kungariket, Frankrike och Nederländerna.

F. Omstruktureringen av varvsindustrin har fått allvarliga följder för den ekonomiska och sociala aktiviteten i vissa regioner inom unionen.

G. Unionen är fortfarande en av de mest inflytelserika ekonomiska enheterna i världen och borde föra en sjöfartspolitik som syftar till att bibehålla en tillräcklig och konkurrenskraftig produktionskapacitet inom varvssektorn.

H. Avtalet mellan världens främsta stater inom denna sektor som slutits inom OECD utesluter allt stöd till varvsindustrin, med undantag för stöd till forskning och utveckling samt sociala stödåtgärder vid varvsnedläggningar, och rör inte produktionskapacitetsutveckling.

I. Nya industriländer som Sydkorea kommer att öka sin produktionskapacitet med ungefär 100% under de kommande åren vilket nödvändiggör en välbetänkt och solidarisk reglering av den framtida efterfrågan på världsmarknaden genom förhandlingar med de gamla industriländerna.

J. Upprättandet av ny produktionskapacitet inom en sektor som redan är hårt pressad av ett för stort utbud på världsmarknaden där ett objektivt behov inte tillåts framträda, kan få svåra följder (t.ex. prisfall, förlust av arbetstillfällen och risk för att ytterligare skeppsvarv läggs ner) globalt och inom Europeiska unionen.

Parlamentet

1. beklagar att rådet inte har ansett det nödvändigt att rådfråga parlamentet i detta ämne, trots de betydande ekonomiska och sociala följderna av avtalet,

2. kräver att kommissionen och rådet alltid förelägger parlamentet de avtal inom ramen för OECD som rör varvsindustrin,

3. understryker i detta avseende Maastrichtfördragets «demokratiska underskott» vad gäller parlamentets delaktighet i den demokratiska kontrollen av gemenskapens handelspolitik, en brist som unionen absolut måste komma till rätta med vid nästa regeringskonferens,

4. tror att OECD-avtalet om varvsindustrin endast kan ratificeras om kommissionen, som förhandlande part, presenterar sin tolkning för att på så sätt undvika kryphål i lagen; i vart fall bör avtalet kräva total förpliktelse av samtliga avtalsparter,

5. begär att avtalet överlämnas till parlamentet för samtycke i enlighet med artikel 228.3 andra stycket i Romfördraget, med tanke på de konsekvenser avtalet kan få för konkurrensen och konkurrenskraften i Europeiska unionen och för dess budget,

6. påminner att respekten för principerna om rättvisa, solidaritet och internationellt ansvar hos varje producentland utgör en nödvändig förutsättning för att fastställa rättvisa och balanserade marknadsvillkor för alla parter,

7. anser att genomförandet av avtalet som slutits inom OECD om normala konkurrensvillkor inte helt har löst problemen för varvsindustrins framtid inom unionen, med tanke på att det inte förhindrar produktionskapacitetsökningar som skadar andra länder, och understryker att detta avtal blir helt värdelöst om sådana kapacitetsökningar genomförs inte ledsagas av lämpliga åtgärder som reglerar uppfyllandet av de faktiska behoven på världsmarknaden,

8. anser att unionen inte bör gå med på ytterligare kapacitetsminskningar till fördel för sina konkurrenter,

9. anser tvärtom att unionens strategi bör inriktas mot att förstärka samarbetet till gagn för hela sektorn och för att unionen ska kunna dra nytta av en eventuell efterfrågeökning på världsmarknaden,

10. uppmanar kommissionen att vara uppmärksam när det gäller tredje land som undertecknat avtalet och som kan använda sig av indirekt eller förtäckt stöd liksom social och ekologisk «dumping» vilket skulle kunna snedvrida den internationella konkurrensen inom denna sektor och kringgå avtalets regler,

11. uppmanar även kommissionen att förbli uppmärksam på den allmänna respekten för OECD-avtalet, och att tänka på att gemenskapens varvsindustrier bara har ett år på sig att förbereda sig för den nya situatione, samt att förlänga det nuvarande direktivet i det fall man konstaterar att avtalet icke respekteras av flertalet av de länder som skrivit under det,

12. önskar också att unionen skall spela en särskilt aktiv roll inom de skiljedomsgrupper som skall utreda eventuella konflikter,

13. uppmanar kommissionen att utarbeta en detaljerad rapport över de objektiva behoven av att förnya handelsflottan liksom över alla eventuella protektionistiska åtgärder, allt statsstöd och alla andra former av hjälp till varvsindustrin som kan tillämpas i tredje land eller i unionen,

14. anmodar kommissionen att göra en undersökning av de ekonomiska och sociala konsekvenser som tillämpningen av avtalet får för Europeiska unionen, och att presentera denna undersökning för Europaparlamentet före 1996,

15. uppmanar kommissionen att upprätta en strategi för att tvinga de sydkoreanska myndigheterna att iaktta sitt ansvar för internationell solidaritet genom att avråda de koreanska producenterna från att öka varvens produktionskapacitet, och att föra in denna fråga i förhandlingarn gällande handels- och samarbetsavtalet med Sydkorea,

16. uppmanar kommissionen att med hjälp av och i nära samarbete med skeppsredare, skeppsbyggare, hamnmyndigheter, underleverantörer och arbetsmarknadens parter utarbeta en strategi för industrisamarbete i syfte att stärka sektorns konkurrenskraft och samarbetskapacitet, genom att:

a) identifiera nya behov och framtida avsättningsmarknader

b) organisera forsknings- och utvecklingsprogram som är anpassade till framtida behov och teknologisk verksamhet på hög nivå

c) öka utbildningsverksamheten på alla nivåer,

17. betonar att man snarast möjligt måste anta en förordning avseende ett särskilt socialt program för gemenskapen och åtgärder för att hjälpa de arbetare som blivit arbetslösa eller som just nu riskerar att avskedas,

18. uppmanar kommissionen att före den 30 september 1995 förelägga rådet och parlamentet konkreta förslag för att genomföra de principer som framställts i denna resolution,

19. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar, OECD:s sekretariat samt den europeiska sammanslutningen för varvsindustri.