Nionde översikten över statligt stöd i Europeiska unionen.

(framlagt av kommissionen)

Innehållsförteckning

INLEDNING

Bakgrund

Begrepp

SAMMANFATTNING och SLUTSATSER

Översikt

Slutsatser

Del I - DET NATIONELLA STÖDETS TOTALA OMFATTNING I GEMENSKAPEN

Del I - STÖD TILL TILLVERKNINGSINDUSTRIN

2.1. Stödets omfattning och utveckling

2.2. Jämförelser mellan medlemsstaterna

2.3. Stödets syften

2.3.1. Sammanställning

2.3.2. Förändrade trender - Övergripande mål

2.3.3. Förändrade trender - Stöd till särskilda sektorer

2.3.4. Förändrade trender - Regionala mål

2.3.5. Trender och mönster vad gäller medlemsstaternas statliga stöd

2.4. Stödformer

2.5. Statligt stöd av engångskaraktär

Del III - STÖD TILL JORDBRUKET

Del IV - STÖD TILL FISKERISEKTORN

Del V - STÖD TILL KOLINDUSTRIN

Del VI- STÖD TILL TRANSPORTSEKTORN

6.1 Järnvägar

6.2 Luftfart

6.3 Sjöfart

6.4 Inre vattenvägar

6.5 Kombinerade transporter

6.6 Vägtransporter

Del VII - STÖD TILL ÖVRIGA TRANSPORTSEKTORER

7.1 Stöd till sektorn för finansiella tjänster

7.2 Stöd till turism, media och kultur

Del VIII - SYSSELSÄTTNINGS- OCH UTBILDNINGSSTÖD

Del IX - EN BLICK PÅ ÅR 2000

Del X - EN TILLBAKABLICK

10.1 Sammanställning

10.2 Analys per land

Del XI - TJÄNSTER - ÄNDRADE MÖNSTER FÖR DET STATLIGA STÖDET

BILAGOR

BILAGA I: Teknisk bilaga.

1. Utredningens omfattning - Uteslutna områden

2. Stödkategorier, stödformer och mål för stöden

3. Uppgifter, källor och metoder som använts för bedömning av stödinslaget

4. Särskilda frågor

BILAGA II: Statistisk bilaga

BILAGA III

1. Gemenskapens fonder, instrument och program samt EKSG:s verksamhet

2. Statistiska Uppgifter

Tabeller och figurer

TABELLER

Tabell 1 Totalt statligt stöd i gemenskapen - årligt genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 2 Statligt stöd per capita i medlemsstaterna - årligt genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 3 Totalt statligt stöd i medlemsstaterna i procent av BNP, i euro per sysselsatt person och i procent av offentliga utgifter 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 4 Totalt statligt stöd i medlemsstaterna - fördelat enligt huvudsektorer under 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 5 Statligt stöd till tillverkningssektorn i gemenskapen - årliga värden 1995-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 6 Statligt stöd till tillverkningssektorn i gemenskapen - årliga värden 1995-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 7 Statligt stöd till tillverkningsindustrin - årligt genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 8 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt huvudmål under 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 9 Statligt stöd till skatteordningar för att minska koldioxidutsläpp 1995-1999

Tabell 10 Statligt stöd till utländska direktinvesteringar som gjorts av små och medelstora företag 1995-1999

Tabell 11 Statligt stöd till varvsindustrin

Tabell 12 Stöd till varvsindustrin i medlemsstaterna i procent av kontraktsvärdet för fartyg 1997-1999

Tabell 13 Utvecklingsstöd till varvsindustrin 1995-1999 som godkänts av kommissionen. (Referensåret är kommissionens beslutsdatum)

Tabell 14 Varvsindustri - totalt antal nya fartyg som understötts med statligt stöd 1995-1999

Tabell 15 Statligt stöd som beviljats motorfordonsindustrin 1995-1999 (ej fall under anmälningsgränsen)

Tabell 16 Regionalstöd per stödberättigad capita i euro och regionalstöd som procentandel av den totala BNP:n

Tabell 17 Absoluta nivåer statligt stöd som beviljas direkt eller som är särskilt avsedda för unionens yttersta regioner

Tabell 18 Statligt stöd som beviljas direkt eller är särskilt avsedda för unionens yttersta regioner uttryckta som procentandel av respektive regions BNP

Tabell 19 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt sektor och funktion 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 20 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt sektor och funktion 1997-1999 och 1997-1999

Tabell 21 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt typ av stödinstrument 1997-1999

Tabell 22 Statligt stöd av engångskaraktär till tillverkningsindustrin (inklusive Treuhand) och tjänstesektorn inom gemenskapen 1993-1999

Tabell 23 Statligt stöd av engångskaraktär till tillverkningsindustrin (inklusive Treuhand) och tjänstesektorn i medlemsstaterna - genomsnitt per år 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 24 Statligt stöd till jordbruk i medlemsstater i procent av BNP, genomsnitt per år 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 25 Statligt stöd till fiske i medlemsstaterna i procent av förädlingsvärdet inom denna sektor, beräknat på fångstmängder och genomsnittliga priser - årsgenomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 26 Gemenskapsingripanden i fiskesektorn inom ramen för den gemensamma marknadsordningen och strukturpolitik 1995-1999

Tabell 27 Statligt stöd till kolindustrin 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Tabell 28 Statligt stöd till järnvägar i medlemsstaterna i procent av förädlingsvärdet hos transporttjänster i inlandet 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 29 Statligt stöd till transportsektorn i gemenskapen - årliga värden 1995-1999

Tabell 30 Statligt stöd till sektorn för finansiella tjänster i gemenskapen - årliga värden 1995-1999

Tabell 31 Statligt stöd till turism, media och kultur i medlemsstaterna med hjälp av särskilda program under 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 32 Statligt stöd till sysselsättning och utbildning i medlemsstaterna med hjälp av särskilda program under 1995-1997 och 1997-1999

Tabell 33 Ärenden gällande engångsstöd per medlemsstat år 2000

Tabell 34 Ärenden gällande engångsstöd per sektor år 2000

Tabell 35 Ärenden gällande engångsstöd per mål år 2000

Statistisk bilaga

Tabell A1: Statligt stöd till tillverkningsindustrin i löpande priser 1995-1999 (i nationell valuta)

Tabell A2: Statligt stöd till tillverkningsindustrin i löpande priser 1995-1999 (i euro)

Tabell A3: Statligt stöd till tillverkningsindustrin i fasta priser 1995-1999 (i euro)

Tabell A4: Tyskt statligt stöd till de nya tyska delstaterna - årsgenomsnitt 1997-1999

Tabell A5/1-15: Totalt statligt stöd per medlemsstat - årsgenomsnitt 1997-1999

Tabell A5/16: Totalt statligt stöd i EU - årsgenomsnitt 1997-1999

Tabell A6/1-15: Totalt statligt stöd per medlemsstat - årssiffror 1995-1999

Tabell A5/16: Totalt statligt stöd i EU - årssiffror 1995-1999

Gemenskapens fonder och instrument

Tabell A: Gemenskapens utgifter per år 1995-1999

Tabell B: Gemenskapens övriga instrument 1995-1999

Tabell C1: Gemenskapens genomsnittliga utgifter per år, fördelade på medlemsstater (1995-1997)

Tabell C2: Gemenskapens genomsnittliga utgifter per år, fördelade på medlemsstater (1997-1999)

Siffror

Figur 1 Statligt stöd som procentandel av EU:s totala BNP 20

Figur 2 Statligt stöd som procentandel av EU:s totala BNP för understödda sektorer

Figur 3 Statligt stöd som procentandel av nationell BNP 1995-1997 och 1997-1999

Figur 4 Totalt statligt stöd i medlemsstaterna - fördelat per huvudsektorer under 1995- 1997 och 1997- 1999

Figur 5 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna som procentandel av förädlingsvärdet. Årliga genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999

Figur 6: Stöd till FoU, små och medelstora företag, miljöskydd och energibesparingar i medlemsstaterna - som procentandel av stöd till tillverkningsindustrin 1995-1997 och 1997-1999

Figur 7 Regionalstödet som procentandel av nationell BNP 1995-1999

Figur 8 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt budgetfinansiering och efterskänkta skatter 1995-1997 och 1997-1999

Figur 9 Statligt stöd till tillverkningsindustrin -- procentandel per stödinstrument 1991-1999

Figur 9 (forts.) Statligt stöd till tillverkningsindustrin -- procentandel per stödinstrument 1991-1999

Figur 10: Totalt statligt stöd i Europeiska unionen 1990-1999

Figur 11 Andelarna av totalt statligt stöd till jordbruk och fiske, tillverkningsindustrin, järnvägstransporter, kol och andra understödda sektorer 1990-1999

Figur 12 Andel stöd till branschövergripande mål, särskilda sektorer och regionalutveckling som beviljats tillverkningsindustrin 1990-1999

Figur 13 Andel branschövergripande stödmål i förhållande till allt branschövergripande stöd

Figur 14 Statligt stöd till tjänster, utom för järnvägstransporter, i EU

Figur 15 Totalt nationellt och unionellt statligt stöd som procentandel av nationell och unionell BNP

INLEDNING

Bakgrund

1. Gemenskapens konkurrenspolitik är en av pelarna som Europeiska kommissionens insatser på det ekonomiska området vilar på. Dessa insatser hämtar inspiration från fördragets princip om "en öppen marknadsekonomi med fri konkurrens". Fördraget slår alltså fast att marknaden och konkurrensen spelar en grundläggande roll när det gäller att garantera konsumenternas bästa, att uppmuntra till en optimal fördelning av resurserna och att skapa lämpliga incitament som leder till att företagen eftersträvar produktionseffektivitet, kvalitet och innovation. Med hjälp av sin ekonomiska politik försöker kommissionen förstärka EU-industrins tillväxt och konkurrenskraft genom att säkra en reell konkurrens på den inre marknaden och skapa förutsättningar för att marknaderna skall fungera väl, samtidigt som hänsyn tas till den särskilda formen av social marknadsekonomi i EU-länderna.

2. En mycket viktig ingrediens i konkurrenspolitiken är gemenskapens kontroll av det statliga stödet och nyttan av denna kontroll är helt uppenbar. Statligt stöd kan motverka den fria konkurrensen genom att resa hinder mot att resurserna fördelas på mest effektiva sätt och genom att hota den inre marknadens enhet. I många fall minskar statliga stöd den ekonomiska välfärden och försvagar incitamenten för företagen att effektivisera sin verksamhet. Stöden gör det också möjligt för mindre effektiva företag att överleva på bekostnad av de mer effektiva företagen. Förutom att skapa snedvridningar inom den inre marknaden kan statliga stöd påverka handeln mellan EU och länder utanför EU och därigenom uppmuntra dessa att vidta repressalie åtgärder som kan bli en källa till ytterligare ineffektivitet. Det unika kontrollsystem som finns i hela Europeiska unionen och också i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet syftar till att minska alla dessa bromsande faktorer. Detta kontrollsystem bygger på en samling överenskomna regler i EU:s fördrag och bidrar högst väsentligt till att den inre marknadens och den ekonomiska och monetära unionens fördelar skall kunna förverkligas till fullo.

3. Samtidigt som den inre marknaden och Ekonomiska och monetära unionen erbjuder nya möjligheter för EU:s näringsliv, bidrar båda till de grundläggande förändringar som äger rum i det ekonomiska klimat där näringslivet verkar. Dessa förändringar sker inte bara på EU:s tillskyndan, utan beror också på externa orsaker som t.ex. globaliseringen och de växande möjligheterna och utmaningarna som erbjuds av de marknader som EU är beroende av. EU:s ekonomi har under de senaste två decennierna genomgått avsevärda förändringar och står inför ytterligare omvandling. Den ekonomiska integreringsprocessen fortsätter i hög fart och innan kandidatländerna ännu blivit medlemmar i Europeiska unionen ökar integreringen mellan dem, liksom också mellan andra länder i f.d. Sovjetunionen och i Europeiska unionen, med en aldrig tidigare skådad hastighet.

4. Parallellt med denna ekonomiska integrering har en exempellös avreglerings- eller liberaliseringsprocess av branscher som tidigare var helt nationella ägt rum. Som exempel må nämnas flygbolag, elproduktion och telekommunikationer. Liberaliseringen av dessa sektorer har öppnat dem för större konkurrens från företag inom och utom Europeiska unionen.

5. Som en parallell till de strukturella förändringar som uppstått till följd av liberaliseringen, bevittnar vi förändringar i beteendet. Mot bakgrund av Internet och det globala metvetande som det skapar, sammantaget med de många gränshinder som undanröjts, håller de mest dynamiska, innovativa och lönsamma verksamheterna på att bli än mer mobila än tidigare. Tendensen mot en optimal användning av de globala resurserna håller på att bli omöjlig att stoppa. De politiska prioriteringarna har också förändrats. De har formulerats i Amsterdamfördraget där t.ex. miljöskydd och sysselsättning fått ökad tyngd. De frågor som kommissionen och medlemsstaterna nu står inför i utvecklingen av sin kontroll av det statliga stödet och statstödspolitiken har därför blivit ännu mer krävande.

6. Vid åtgärdandet av marknadens brister, som inte minst förorsakats av detta förändrade klimat, är det ett erkänt faktum att det kan vara motiverat med ingripanden från gemenskapens eller regeringarnas sida. Sådana ingripanden kan exempelvis användas för att mildra verkningarna av oönskade marknadseffekter vad gäller resurs- eller inkomstfördelning. Ingripanden kan vidare behövas antingen för att stärka politiska åtgärder som inte bara skulle kunna bäras upp av marknadskrafterna eller, tillhandahålla tjänster som ger positiva externa fördelar utöver deras marknadsvärde. Men om dessa ingripanden tar formen av statligt stöd kommer statsstödskontrollen att söka se till att de snedvridande effekterna på konkurrensen minimeras för vart och ett av stödförslagen. Och även om fördraget inte ger någon bas för att åtgärda den kumulativa snedvridande effekten av de höga nivåerna av statligt stöd i vissa sektorer har statsstödskontrollen under årens lopp kraftigt bidragit till att dämpa många av det statliga stödets värsta symptom.

7. Vid Europeiska rådets möten i Lissabon och därefter i Stockholm togs de nödvändiga politiska initiativen för att ta itu med de underliggande orsakerna. För att EU skall kunna klara av en hållbar ekonomisk tillväxt, med fler och bättre arbetstillfällen och större social sammanhållning, måste EU:s konkurrensläge förbättras inte bara genom att man ser till att samhället i sig är både dynamiskt och kunskapsbaserat, utan också genom minskningar av nivåerna på det statliga stödet. Det överordnade strategiska målet understöds av en rad åtgärder [1], men det är inom ramen för den ekonomiska reformprocessen som statsstödskontrollen och minskningen av statsstödsnivåerna har sin stora betydelse.

[1] Ett informationssamhälle för alla: att inrätta ett Europeiskt område för forskning och innovation, att skapa en gynnsamt klimat för att starta och utveckla Innovativ affärsverksamhet, särskilt små och medelstora företag, ekonomiska reformer för en fullständig och till fullo funktionsduglig inre marknad, effektiva och integrerade finansmarknader, att samordna makroekonomiska politiska åtgärder: skattemässig konsolidering, kvalitet och hållbarhet vad gäller de offentliga finanserna, utbildning och yrkesutbildning för liv och arbete i kunskapssamhället, fler och bättre arbeten i EU: att utarbeta en aktiv sysselsättningspolitik, att modernisera det sociala skyddet, att främja social integration.

8. Vid sidan av den ekonomiska reformprocessen handlar grundprincipen för kontrollen av de statliga stöden och användningen av statligt stöd om något mer än att bara vara ett bidrag till ökad konkurrenskraft för EU:s näringsliv. Det är av största vikt att en sund kontroll av det statliga stödet och en väl genomtänkt användning av statliga resurser t.ex. leder till en minskning av skillnaderna mellan de rika regionerna och regioner där det antingen finns en koncentration av krisdrabbade sektorer eller inga arbeten alls. Risken för polarisering kan vara relativt hög i Västeuropa mot bakgrund av att rörligheten bland arbetstagarna är relativt sett lägre än i många regioner i våra viktigaste handelspartners länder. För att undvika att fattigdomen befästs måste mobiliteten bland människorna antingen stämma överens med kapitalrörelserna eller också måste regionerna få stöd till att utveckla sina egna konkurrensmässiga fördelar och på så sätt skapa sysselsättning.

9. Härvidlag är investeringar i EU-ländernas ekonomier avgörande och nivån på inkommande utländska direktinvesteringar är ett mått på EU:s attraktionskraft för investerarna. Det är oroväckande att de utländska direktinvesteringarna särskilt i några medlemsstater är mindre än statsstöden och gemenskapens bidrag medan sådant offentligt stöd i andra medlemsstater är försvinnande litet i jämförelse med de utländska direktinvesteringarna. Helt klart är att man i försöken att uppnå Lissabonmålen måste uppmuntra investeringar och statsstöden, i samspel med andra politiska åtgärder, skall se till att EU kan erbjuda kvalificerad och utbildad arbetskraft och en skattemässigt och lagstiftningsmässigt klimat som uppmuntrar till företagande. Löneflexibilitetens effekter och vikten av incitament som främjar rörlighet bland arbetstagarna måste undersökas. Det finns en växande samling av teoretiska verk om huruvida företag bör uppmuntras att bilda kluster. Denna och även annan forskning torde lämna bidrag till tankarna kring utvecklingen av statsstödspolitiken. Svårigheten är ibland att arbeta fram kreativa politiska åtgärder som attraherar nya branscher samtidigt som de nödvändiga åtföljande investeringarna görs i mänskliga resurser. När en bransch börjar gå nedåt måste nya branscher vara redo att ge nya sysselsättningstillfällen.

10. Medlemsstaterna förfogar över ett antal instrument med vilka de kan ingripa på marknaderna och det är mycket viktigt att det ekonomiskt mest effektiva instrumentet kommer till användning för att nå det mål man har i sikte. Om statsstöd anses vara det lämpligaste medlet måste målet vara tillräckligt väldefinierat så att det blir möjligt att övervaka hur effektiva de är och jämföra de goda effekter som de ger upphov till med andra typer av interventioner, allt för att kunna göra en effektivitetsbedömning. Övervakning och uppföljning av de utgifter som läggs på statligt stöd är därför avgörande ingredienser i nationella stödprogram och i gemenskapens kontroll av det statliga stödet.

11. Förutom ovannämnda övervakning och uppföljning bör det också finnas insyn i kontrollen och användningen av det statliga stödet. Publiceringen av denna nionde översikt understryker kommissionens och alla medlemsstaters fortlöpande åtagande vad gäller denna insyn. Att sammanställa och publicera siffror om hur mycket stöd som beviljas är ett av de främsta sätten för kommissionen att demonstrera sitt fortlöpande arbete med att noggrant övervaka resultaten av kontrollarbetet och stödpolitiken i samtliga medlemsstater.

12. När EU:s syn på statligt stöd utvecklas, måste de internationella förhållandena beaktas, i synnerhet de multilaterala skyldigheter som följer av WTO-reglerna: WTO:s jordbruksavtal och WTO-avtalet om subventioner och kompensatoriska åtgärder.

13. Bilaterala avtal som slutits med de kandidatländer som siktar på medlemskap i Europeiska unionen omfattar en klart utsagd skyldighet för dessa länder att respektera gemenskapens regler när det gäller statligt stöd. En fullständig efterlevnad behövs fortfarande av dessa regler och insynen är det första steget som man bör ta mot att dessa regler genomdrivs. Bilaterala avtal har undertecknats med andra länder och i de flesta fall innehåller de kontrollbestämmelser gällande statligt stöd. Bestämmelserna om insyn är väsentliga och bör följaktligen genomföras på ett tidigt stadium. Denna översikt kommer också fortsättningsvis att lämna exempel på vad vi bör förvänta oss av dessa och övriga handelspartner när det gäller öppenhet.

Begrepp

14. Sedan 1988 har kommissionen regelbundet offentliggjort sina översikter av det statliga stödet. Den första översikten omfattade perioden 1981- 1986, och därefter har översikterna aktualiserats vartannat år. För att ytterligare öka insynen, lämna mer lämplig information och möjliggöra för kommissionen att tidigt upptäcka nya trender i beviljandet av statligt stöd och därför snabbare kunna svara på förändrade omständigheter, beslöt kommissionen 1998 att publicera översikten varje år. Den nionde översikten, som omfattar perioden från 1995 till 1999, är den tredje årliga översikten.

15. Kommissionens enheter har tagit fram siffrorna för denna översikt i nära samarbete med medlems staterna. De tidigare uppgifter som föregående översikter byggde på har aktualiserats med 1999 års siffror. Äldre uppgifter har också aktualiserats för att ta med återbetalningar av oförenligt stöd och för att inkludera siffror rörande offentligt stöd som efter kommissionens undersökning bedömts vara ej anmält stöd. Därtill kommer att medlemsstaterna fortsatt att kontrollera och vid behov modifiera uppgifterna för tidigare år, vilket innebär att siffrorna är relativt tillförlitliga. Exempelvis har den nyligen gjorda fördjupade genomgången av de italienska och svenska myndigheterna av sina respektive uppgifter bidragit till översiktens tillförlitlighet.

16. Om kommissionen till följd av förändrade omständigheter beslutar att betrakta en tidigare friad insats som statligt stöd tas hela stödbeloppet med i översikten. Exempelvis beslöt kommissionen i december 1998 efter en granskning av den irländska bolagsskatten att denna befintliga ordning utgjorde statligt stöd. Till följd av detta beslut har statsstödsnivåerna för Irland ökat markant vid en jämförelse mellan perioderna 1997-1999 och 1995-1997, och detta utan att den irländska regeringen förändrat sin statsstödspolitik.

17. Statligt stöd kan utbetalas med hjälp av alla former av statliga resurser. Begreppet statliga resurser är mycket vitt och omfattar inte bara statens centrala budget utan statens samtliga resurser, inklusive exempelvis medel som efterskänks med hjälp av statligt stöd, dvs. medel som beviljas med hjälp av olika skattefördelar. Bland de statliga resurserna ingår därtill olika administrativa organ som verkar å statens vägnar, liksom andra halvstatliga enheter och kan också omfatta offentligägda företag oavsett om dessa regleras av offentlig rätt eller privaträtt. Fördelar in natura som t.ex. användning av lokaler som staten ställer till förfogande kan också vara detsamma som statligt stöd.

18. Statligt stöd innebär att vissa ekonomiska sektorer, regioner eller närings verksamheter får en gynnsammare behandling än andra för att främja den ekonomiska verksamheten. Statsstödsbegreppet omfattar dock inte alla typer av statliga ingripanden som har till syfte att sänka anskaffningskostnaderna för vissa varor eller tjänster. Exempelvis kan bidrag till privata husköpare vara indirekt hjälp till byggsektorn, men behöver inte alltid anses snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna och därför betraktas som statligt stöd.

19. Denna översikt omfattar nationellt statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget [2] som beviljas av de 15 medlemsstaterna och som har granskats av kommissionen. Kompensation som beviljas enligt artikel 86.2 [3] till företag som utför offentliga serviceåtaganden kan i enlighet med nyligen fattade domstolsbeslut [4], utgöra statligt stöd. Som en följd därav är procedurbestämmelserna i artikel 88 tillämpliga och i princip krävs numera ett förhandsgodkännande av kommissionen. Tidigare underlät dock medlemsstater ofta att anmäla denna typ av statligt stöd. Det är endast inom transportsektorn som olika regler tillämpats på grund av särskilda skyldigheter i gemenskapens lagstiftning som bygger på artikel 73 om landtransporter och artikel 80, tillsammans med artikel 86.2 i EG-fördraget, om flyg- och sjötransporter. Rapporteringsregler finns särskilt för den ersättning som beviljas för järnvägstransporter, vilken skall uppväga undantaget från anmälningsförfarandet i artikel 88.3, som inte påverkats av nyligen avkunnade domar i EG-domstolen. Uppgifter om offentliga tjänsteåtaganden ingår därför endast i översikten när det gäller järnvägstransporter. De kan ibland (vilket dock är omöjligt att spåra) ingå i beslut om statligt stöd som fattas av kommissionen i de få fall där stöd motiverats enligt artikel 86.2. De finansiella aspekterna av offentliga luft- eller sjötransporttjänster behandlas t.ex. enligt artiklarna 86.2, men också om så är påkallat enligt 87.2 a. Allmänna åtgärder och offentliga bidrag som inte påverkar handeln och inte förvrider eller hotar att förvrida konkurrensen behandlas inte i översikten eftersom de inte omfattas av kommissionens granskningsbefogenheter.

[2] Förutom undantagen i EG-fördraget är alla stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

[3] Företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse eller som har karaktären av vinstskapande monopol skall underställas reglerna i detta fördrag, särskilt konkurrensreglerna i den mån tillämpningen av sådana regler inte rättsligt eller i praktiken hindrar att de särskilda uppgifter som tilldelas i dem utförs. Utvecklingen av handeln får inte påverkas i en sådan omfattning att det skulle strida mot gemenskapens intressen.

[4] Se förstainstansrättens mål: T-106/95; T-46/97 och C-332/98.

20. Kommissionen har med hjälp av en undantagsförordning beslutat att vissa stöd inte uppfyller alla kriterier i artikel 87.1 och att de därför är undantagna från anmälningsförfarandet i artikel 88.3 så länge som det stöd som beviljas till samma företag under en period av tre år inte överstiger 100 000 euro. Sådana de minimis-stöd ingår inte i översikten.

21. I framtiden kommer översikten att innehålla uppgifter om statligt stöd som beviljats med hjälp av stödordningar och stöd av engångskaraktär som inte är anmälningspliktigt i enlighet med gruppundantagsförordningarna. För närvarande har två sådana undantags förordningar antagits, en för utbildningsstöd [5] och en annan för statligt stöd till små och medelstora företag [6]. I båda fallen är medlemsstaterna skyldiga att lämna årliga rapporter om det statsstöd som beviljats i enlighet med reglerna i dessa kommissionsförordningar. Dessa uppgifter kommer att bli tillgängliga för analys under 2002.

[5] Kommissionens förordning (EEG) nr 68/2001 av 12 januari 2001.

[6] Kommissionens förordning (EEG) nr 70/2001 av 12 januari 2001.

22. Det huvudsyftet med statsstöden är att avhjälpa marknadens brister inom olika ekonomiska sektorer, att stödja medlemsstaters, regioners eller EG:s politiska mål eller att minska potentiella sociala kostnader vid strukturella förändringar som sker i alla EU:s olika ekonomier. De villkor som gäller vid beviljandet av stöd finns fastställda i en eller flera av de många EU-regler som gäller kontrollen av statligt stöd. Teoretiskt kan därför en klar, otvetydig bedömning av statsstödsnivåerna göras både ur en funktionsmässig och regelbaserad synvinkel. I praktiken återspeglar de fördelar som uppstår genom ett stöd ofta komplexiteten i våra ekonomier och är därför sammankopplade med en mängd mål och regler. Exempelvis kan stöd som beviljas till specifika sektorer även anses stärka regionala och/eller sociala målsättningar. Å andra sidan kan stöd som beviljas enligt regionala stödregler helt legitimt användas för att stödja vissa ekonomiska entiteter som t.ex. små och medelstora företag eller verksamheter som t.ex. utbildning eller forskning och utveckling.

23. I denna översikt presenteras följaktligen en bedömning av nivåerna på det statliga stödet från båda de ovan nämnda utgångspunkterna, inom de begränsningar som skapas av den nuvarande, men kontinuerligt förbättrade, graden av detaljer i de tillgängliga uppgifterna. I överensstämmelse med tidigare upplagor av översikten koncentreras denna utgåva på en analys av stödet till tillverkningsindustrin. Eftersom stöd som är avsedda att främja vissa politiska mål som t.ex. FoU, små och medelstora företag, miljöskydd och utsläppsminskningar av koldioxid och andra utsläppsgaser även fortsättningsvis är av betydelse har den analys som infördes i åttonde översikten också behållits. Kapitlen om stöd till särskilda tillverkningssektorer och mål har omorganiserats och kapitlet om stödinstrument är utökade. Dessutom har ett kortfattat kapitel tillkommit om vissa trender som redan kunde iakttas under år 2000.

24. Stöd till jordbruk, fiske samt kol- och transportsektorerna ingår även i rapporten, men eftersom de f.n. tillgängliga uppgifterna inte är särskilt detaljerade belyses inte informationen om slutmålen för dessa stöd och heller inte de stödinstrument som används. I de fall nya trender eller politiska åtgärder kunnat iakttas har dessa dock presenterats. Mot bakgrund av tjänstesektorns växande betydelse i EU:s ekonomi ombads medlemsstaterna att lämna information om tjänstekomponenten i större stödordningar som är öppna för flera sektorer. En genomgång av uppgifterna från tre medlemsstater presenteras i denna utgåva av översikten. Samma genomgång kommer i framtiden att göras för hela EU.

25. Vid en jämförelse mellan medlemsstaterna av mönstren för hur de statliga stöden beviljas, koncentreras analysen till årliga genomsnitten för den aktuella treårsperioden 1997-1999. Årsgenomsnitten för denna period jämförs med årsgenomsnitten för perioden 1995-1997 vid analysen av trenderna vad gäller hur stöden beviljats. Eftersom årssiffrorna inte alltid möjliggör tillförlitliga slutsatser om föränderliga trender på medellång och lång sikt används vanligtvis inte dessa uppgifter för jämförelser. Där det varit viktigt att belysa snabba förändringar har dock årssiffrorna för 1999 kommenterats. För första gången lämnas en tillbakablickande genomgång om nivåerna på det statliga stödet sedan 1990. Dessutom är för första gången sedan den femte översikten uppgifterna om stödet till jordbrukssektorn fördelade per medlemsstat.

26. För att möjliggöra jämförelser mellan siffrorna i översikten uttrycks de alla i 1998 års fasta priser [7].

[7] Siffror för statligt stöd till tillverkningsektorn i löpande priser återfinns i bilaga II, den statistiska bilagan över statligt stöd.

27. Allmänna förklaringar av den metod som använts ges i den tekniska bilagan (bilaga I). Statistikbilagan (bilaga II) innehåller statistisk basinformation om statligt stöd till tillverkningsindustrin och om övergripande statligt stöd. Gemenskapens bidrag och instrument är därför inte inkluderade i de nationella statsstödssiffrorna. Information om dessa medel och instrument och respektive data återfinns i bilaga III.

SAMMANFATTNING och SLUTSATSER

Sammanfattning

28. Betydelsen för analysen av uppgifterna i översikten blir allt större. Den bidrar till att förbättra insynen i hur medlemsstaterna verkställer kommissions beslut i statsstödsärenden. Preliminära uppgifter för 1999 har använts som underlag för vissa förslag som ingår i kommissionens rekommendationer om allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken och den sammanfattande rapporten som lades fram vid Europeiska rådets möte i Stockholm. Mot bakgrund av det skiftande sammanhang som översikten ingår i har medlemsstaterna följt kommissionens begäran om att de inlämnade uppgifterna skall vara så tillförlitliga som möjligt vare sig de är nya eller gäller tidigare perioder.

29. Som en följd av medlemsstaternas åtaganden i Stockholm har ett urval av uppgifter presenterats på ett sätt som ger information som möjliggör mer välunderbyggda val vad gäller minskningarna av det statliga stödet och var dessa minskningar kan ske. För att uppfylla åtagandet om att redovisa en minskning av det statliga stödet 2003, ifall statsstödsutgifterna för 2000 och 2001 skulle öka, måste medlemsstaterna agera mycket snabbt så att en nedåtgående trend kan säkras för 2003. Denna utgåva av översikten erbjuder en del av den information som behövs om medlemsstaternas utgiftsplaner måste ändras inom en nära framtid.

30. Europeiska unionen är en tjänstedriven ekonomi. Den kommersiella tjänstesektorn står för en stor andel av den totala BNP:n och denna andel blir än större om sociala och offentliga tjänster räknas med. Mot bakgrund av tjänsternas betydelse läggs det mer och mer vikt på att analysera det stöd som beviljas inom denna sektor och beroende på den information som lämnas av medlemsstaterna kommer en mer detaljerad bild av trender och mönster i beviljandet av stöd att läggas fram i framtiden.

Övergripande resultat

31. Resultaten i översikten visar att de totala nivåerna för statligt stöd i Europeiska unionen har fortsatt att dala. Dessutom håller skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller resurser som anslås till nationella statliga stöd på att minska. Resultaten visar också att processen med större omstruktureringar inom de produktiva näringarna som ägde rum i en del medlemsstater under 1990-talet håller på att avslutas. Omstruktureringen av vissa tjänstebranscher som t.ex. flygbolag och finansinstitut förefaller också trappas ner efter den relativt nyligen gjorda liberaliseringen av dessa sektorer.

32. Den totala nivån för statligt stöd i EU har fallit från ett årligt genomsnitt på 102 miljarder euro under 1995-1997 till 90 miljarder euro under 1997-1999. Medan minskningarna i stöden till tillverkningsindustrin, transport och jordbruk bidrog mest till denna nedgång på 12 miljarder euro, iakttogs sjunkande nivåer också i stöden till kolsektorn. I motsats till den totalt sett nedåtgående trenden observerades, vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperioderna, ökningar i stödet till fisket och till tjänstesektorn. Någon fullständig serie av uppgifter finns inte tillgänglig för åren 1995--1999 när det gäller sysselsättning och utbildning varför en jämförelse mellan dessa två perioder inte låter sig göras. En jämförelse av senare årsuppgifter visar dock att stöd till båda dessa mål har ökat varje år sedan 1997.

33. Nivån på det statliga stödet har minskat i alla medlemsstaterna utom i Danmark, Irland, Luxemburg och Nederländerna. Den marginella ökningen i Danmark beror på stora ökningar av stöd som nu beviljas för att bekämpa arbetslöshet och understödja utbildning. Ökningen på Irland beror till stor del på att man tagit med siffrorna för den irländska bolagsskatten som befanns vara statligt stöd först från och med 1998 samt på smärre ökningar av stödet till jordbruk och finansiella tjänster. I Luxemburg beror ökningen helt på den nyligen skedda kraftiga, ehuru tillfälliga, ökningen av subsidierna till extrainvesteringar i järnvägsnätet; ett järnvägsnät som gynnar kommunikationerna mellan många medlemsstater. I Nederländerna har ökningen av stöd till jordbruks- och järnvägssektorerna mer än uppvägt minskningar som skett inom andra sektorer. De två medlemsstater som bidragit mest till denna nedgång på 12 miljarder euro är liksom under tidigare perioder Tyskland och Italien med minskningar på nästan 6 miljarder euro respektive 5 miljarder euro.

34. Det är dock inte endast volymen utan även sammansättningen av det statliga stödet som påverkar effekterna på konkurrensen på den inre marknaden. Under perioden 1997-1999 var branschstödet fortfarande relativt omfattande i Belgien (järnvägar), Tyskland (kol och järnvägar - men på väg nedåt i absoluta tal), Grekland (järnvägar), Spanien (järnvägar, kol och varv) samt Frankrike (järnvägar och finansiella tjänster). Ungefär hälften av allt stöd som beviljas i Portugal är regionalstöd som nästan helt riktas till tjänstesektorn i form av skattelättnader.

Detaljerade resultat och specifika frågor

35. Det sammanlagda stödbeloppet till tillverkningsindustrin i hela gemenskapen, beräknat i reala termer över fem års tid, 1995-1999, bekräftar resultaten från de tre tidigare översikterna där en stödtopp kunde iakttas år 1993. Sedan dess har en gradvis nedgång skett av stödnivån inom EU. Jämfört med rapporteringsperioden 1995-1997 då den årliga genomsnittliga stödnivån låg på 36 miljarder euro, är det årlig genomsnittet under den aktuella rapporteringsperioden 28 miljarder euro. Denna nedgång är uppmuntrande särskilt som den årliga nedgången med 6 miljarder euro mellan 1997 och 1998 upprepades mellan 1998 och 1999.

36. Medan det sammanlagda totala stödet till tillverkningsindustrin minskade med c:a 23 % från den tidigare till den aktuella rapporteringsperioden beror denna nedgång på en minskning på 3 miljarder euro i Tyskland och en minskning på 4 miljarder euro i Italien. Mindre minskningar har iakttagits i Belgien, Grekland, Spanien, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket.

37. De tre nya medlemsstaterna Österrike, Finland och Sverige bidrar med mindre än 4 % av det totala stödet till tillverkningssektorn. Denna nuvarande andel utgör dock en ökning jämfört med deras andel på 3 % för två år sedan.

38. Skillnader existerar fortfarande mellan medlemsstaterna vad gäller stöden till tillverkningsindustrin. Spridningen är ansenlig när detta stöd uttrycks som procenttal av förädlingsvärdet: den nivå på 4,3 % som observerats i Grekland är över sju gånger högre än den lägsta stödnivån i Europeiska unionen. 0,6 % har iakttagits i Förenade kungariket. De medlemsstater som har de lägsta stödnivåerna för tillverknings industrin är Förenade kungariket, Sverige, Portugal och Nederländerna där stödnivåerna ligger långt under EU-genomsnittet.

39. Om skillnaderna mellan medlemsstaterna betraktas mot bakgrund av sammanhållningen, framgår det att den del av stödet som lämnas i sammanhållnings länderna Grekland, Irland, Portugal och Spanien har ökat från cirka 9 % av det totala stödet till tillverkningsindustrin under den föregående perioden till cirka 10 % under perioden 1997-1999. Vidare beror denna ökning huvudsakligen på att man infört uppgifter om en irländsk bolagsskatteordning som kommissionen sedan 1998 anser vara statligt stöd. Denna stödordning står för ungefär 1 % av allt tillverkningsstöd. Som jämförelse har stödandelen för de stora länderna Tyskland, Italien, Frankrike och Förenade kungariket till tillverkningsindustrin minskat från 82 % till 79 % (Tyskland står för 36 %, Italien för 21 %, Frankrike för 17 % och Förenade kunga riket för 5 % av totalsumman.)

40. Vad beträffar målen har förändringen av andelen stöd till branschövergripande mål, särskilt tillverkningsindustrin och understödda regioner, varit relativt liten. Variationerna har legat på under 9 % i de flesta medlemsstaterna. De enda länder där större variationer iakttagits är Belgien och Spanien med avsevärda minskningar av sektorstöden och Sverige där ökningen av stödet till branschövergripande mål motsvarar nedgången av det regionala stödet. Stöd i övergripande syften, bl.a. för att främja forskning och utveckling, för miljöskydd och för att stödja små och medelstora företag står på EU-nivå för 37 %. Det branschspecifika stödets andel av allt stöd till tillverkningsindustrin har sjunkit till 7 %. Den totalt sett största delen av tillverkningsstödet i Europeiska unionen (56 %) går till regionala ändamål. Av detta stöd går det mesta till mindre gynnade regioner, dvs. till regioner som är berättigade till regionalstöd enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget. Denna andel sjunker till 53 % om det särskilda stöd som THA och dess efterföljare beviljat i de nya tyska delstaterna räknas bort.

41. När det gäller de instrument som används för stöden till tillverkningsindustrin på gemenskapsnivå är budgetfinansiering den form som föredras med en andel på ungefär 75 %. Jämfört med efterskänkta skatter är den förstnämnda och mer synliga formen av statligt stöd dock ojämnt fördelad mellan medlemsstaterna. I vissa medlemsstater lämnas nästan allt tillverkningsstöd i form av budgetfinansiering, medan andra länder, som t.ex. Danmark, Frankrike och Irland, ger mer än 35 % av allt sitt stöd till tillverkningsindustrin i form av skattelättnader.

42. Såsom konstaterats i tidigare översikter ges dock ett relativt omfattande (men ständigt avtagande) stöd, som inte omfattas av program för att främja övergripande, branschvisa eller regionala mål, på engångsbasis till företag. Ett begränsat antal fall inom tillverkningsindustrin, finanssektorn och transportsektorerna står genom sina stora stödbelopp för en oproportionerligt stor del av det totala stödet. Stöd av engångskaraktär, som framför allt ges för att undsätta och omstrukturera företag, är mest benäget att snedvrida konkurrensen. Inom tillverkningsindustrin ökade engångsstödets andel till 11 % av allt stöd under 1994 för att sedan sjunka till 1,7 % under 1999. Om man till detta lägger det stöd som beviljats de nya tyska delstaterna genom Treuhandanstalt/BvS, som kan betraktas som likvärdigt med stöd av engångskaraktär, ökade andelen stöd till tillverkningsindustrin till 37 % år 1994 för att sedan åter sjunka till 4,7 % under 1999.

Slutsatser

43. I en föränderlig värld krävs en kontinuerlig översyn av kontrollen av de statliga stöden så att den även fortsättningsvis är rättvis och rimlig för medlemsstaterna, näringslivet och konsumenterna. Tillämpningen av de grundläggande principerna måste utvecklas för att hålla jämn takt med de fundamentala förändringar som äger rum i den omgivning där EU:s näringsliv verkar och för att stödja en vidareutveckling av näringslivs- och socialpolitiken.

44. Syftet med statliga ingripanden, och särskilt då ingripanden i form av statligt stöd, är att rätta till oönskade resultat av marknadsprocesserna. Men precis som med alla andra former av statliga insatser måste ingripanden med hjälp av statligt stöd fortlöpande motiveras, utsättas för kritisk undersökning och vara öppna för prövning. Vid sidan av behovet att minimera snedvridningen av konkurrensen måste stöden också avvägas mot begränsningar i de nationella offentliga finanserna. I EU-sammanhang måste stödet överensstämma med ramreglerna för Ekonomiska och monetära unionen samt stabilitets- och tillväxtpakten. Offentliga resurser måste användas återhållsamt och effektivt.

45. Behovet av skattedisciplin har erkänts inom Europeiska unionen. Debatten handlar om nivån av kollektiva nyttigheter och tjänster som bör levereras och hur effektivt de kan tillhandahållas. Denna översikt handlar om statliga ingripanden som ingår i statsstödsbegreppet enligt artikel 87 i EG-fördraget och är författad med full kännedom om de åtaganden som alla medlemsstater nyligen gjorde om att minska stödnivåerna i förhållande till BNP.

46. För att stödja medlemsstaternas efterlevnad av Stockholmsåtagandet att minska nivåerna på det statliga stödet behövs ett instrument som går utöver syftena för denna översikt. Det krävs en mer detaljerad övervaknings- och uppföljningsnivå för statliga stödåtgärder. Dessutom måste de 15 medlemsstaterna dela med sig av sina erfarenheter av att driva nationell, regional och lokal statsstödspolitik. Man måste förstå den komplexa dynamiken i statsstödspolitiken och andra statliga ingripanden på marknaderna och tillhandahållandet och kostnaden för kollektiva nyttigheter. För att bidra till detta ambitiösa åtagande har den första versionen av ett register över kommissionens alla beslut i ärenden om statligt stöd redan öppnats hos EU:s Internetoperatör Europa [8]. Inom en snar framtid kommer en resultattavla för statligt stöd att offentliggöras.

[8] Registret över statligt stöd finns på: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/register/

47. Målet med dessa nya insynsinstrument är trefaldigt. För det första bör de skapa ytterligare förståelse för gemenskapens statsstödssystem och öka medvetenheten om behovet av en central statsstödskontroll. De bör också bidra till att göra det lättare att få tag på information om kommissionens beslutsprocesser samtidigt som uppgifter lämnas om hur medlemsstater verkställer kommissionens beslut. Det viktigaste är dock att de förser alla medlemsstater med ett medel att underlätta utbytet av information om och erfarenheter av sin statsstödspolitik. På detta sätt kommer registret och särskilt "resultattavlan" att bli ett verktyg för att förbättra analysen av effektiviteten hos de statliga stödåtgärderna vid en jämförelse med andra statliga åtgärder som inte snedvrider konkurrensen. På kort sikt kommer dessa två instrument att komplettera den information som nu lämnas i de årliga översikterna över statligt stöd i unionen. I ett senare skede kommer de att ersätta översikterna. De uppgifter som lämnas av medlemsstaterna kommer även fortsättningsvis att ge den statistiska basen för dessa instrument och de ekonomiska indikatorerna kommer att hjälpa till att ringa in var och hur minskningar kan göras av nivån på det statliga stödet uttryckt som procentandel av BNP.

48. Uppgiften att minska statsstödsnivåerna kommer inte att bli lätt. Det största manöverutrymmet för medlemsstaterna kommer tvivelsutan att finnas i stöd till särskilda tillverknings- och tjänstesektorer samt i den del av regionalstödet (mycket marginellt i sammanhållningsländerna, men mer betydande i de rikaste medlemsstaterna) som inte samfinansieras med medel från gemenskapen. Ramen för den nuvarande strukturfonden, och därmed samfinansiering av gemenskapens stöd med nationellt statligt stöd har faktiskt redan fastställts fram till 2006. Dessutom har enighet också uppnåtts om utgifterna på jordbruks- och fiskeområdet fram till 2006. Slutligen finns det, förutom de fasta utbetalningsmönstren på de ovannämnda områdena, redan avtal om en minskning av stöden till kolindustrin fram till 2005.

49. Varje medlemsstat utformar en egen politik som på bästa sätt uppfyller Stockholmsåtagandena. Genom att ge tillgång till de nödvändiga uppgifterna skall översikten underlätta medlemsstaternas övervakning av stödnivåerna och på så sätt bidra till en fortsatt bibehållen budgetdisciplin. En sådan disciplin krävs nämligen för att skapa förutsättningarna för en stark och varaktig expansion av investeringar, produktionsvolymer och sysselsättning. Medan de sjunkande statsstöden i de flesta medlemsstaterna som presenteras i denna översikt förvisso även är en återspegling av denna disciplin är den kumulativa stödnivån som inrapporteras fortfarande hög. Det kan därför fortfarande finnas utrymme att ytterligare minska det statliga stödet. En fortsatt sträng efterlevnad av gemenskapens statsstödsregler kommer att understödja denna process.

50. Parallellt med utarbetandet av nya insynsinstrument kvarstår behovet att ta itu med andra mer traditionella frågor. Det finns ett fortsatt behov att kontinuerligt förfina kontrollen av det statliga stödet och detta sker f.n. på en rad olika sätt. Nya riktlinjer och rambestämmelser håller på att utarbetas inte bara för att möta nya behov som växer fram på marknaden, utan också för att finjustera redan befintliga gemenskapsregler för kontroll av statliga stöd. En ny miljöskyddsram har offentliggjorts [9] och dess inverkan på statsstödsnivåerna kommer noga att följas upp. En översyn sker av de gällande sektorsövergripande rambestämmelserna samt sysselsättnings- och FoU-riktlinjerna och regler har utarbetats när det gäller statligt stöd för att stimulera tillgången av riskkapital för att ge skjuts åt utvecklingen av företagen och sysselsättningen. Arbetet fortsätter också med att identifiera skadliga skatteåtgärder i form av statligt stöd. [10]

[9] Gemenskapens riktlinjer avseende statligt stöd till miljöskydd, EGT C 37, 3.02.2001, s 3.

[10] Meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag, EGT C 384, 10.12.1998, s. 3.

51. Stöd som beviljas för små och medelstora företag och utbildning och som uppfyller strikta kriterier, för närvarande godkända av kommissionen [11], kommer att undantas från anmälningsskyldigheten. Sådana gruppundantag bör innebära mindre administrativt arbete för medlemsstaterna och kommissionen innan stöd betalas ut för dessa målsättningar, varvid större resurser kan läggas på att övervaka effektiviteten hos sådana stöd. En analys av gruppundantagen kommer att finnas tillgänglig 2002.

[11] Se hänvisningen till gruppundantagsförordningen på sid. 13.

52. I juli 2002 upphör EKSG-fördraget att gälla och därmed också de regler för statligt stöd som för närvarande reglerar statligt stöd till EKSG-produkter. Såsom anges i översikten har nivån på statsstödet inom kol- och stålområdet sjunkit, särskilt vad gäller EKSG:s stålprodukter. Beslut kommer fattas inom en nära framtid om vilka regler som skall gälla för dessa sektorer den dag de omfattas av reglerna för statligt stöd i EG-fördraget.

53. Kommissionen kommer också att fortsätta att övervaka utvecklingen inom nyligen avreglerade sektorer så att de långsiktiga konkurrens fördelarna från avregleringen inte går förlorade genom subsidier till förlustbringande verksamheter. Ökad uppmärksamhet kommer särskilt att riktas mot energi-, telekommunikations- och postsektorerna. Allteftersom dessa och andra sektorer gradvis avregleras måste kommissionen noga bedöma huruvida statliga åtgärder som tidigare inte ansågs utgöra statligt stöd efter en avreglering kanske blivit det. Sådana åtgärder måste övervakas noga och vid behov bedömas mot statsstödsreglerna.

54. När det gäller den ekonomiska och sociala sammanhållningen antyder översikten att skillnaden i nivåerna mellan statligt stöd som beviljas i de rikaste medlemsstaterna respektive i de fyra sammanhållningsländerna knappast har minskat. Om de regionala skillnaderna skall kunna minskas, är det finansiella biståndet av avgörande betydelse och detta får inte äventyras av att nationella statliga stöd delas ut på annat håll. Kommissionen kommer så långt det är möjligt enligt nuvarande regler för kontroll av statligt stöd att fortsätta att minska klyftan mellan EU:s rikaste och fattigaste länder.

55. Utvidgningsprocessen fortsätter i snabb takt. Att i dessa nya länder skapa en konkurrenskraftig miljö liksom den i EG har därför blivit brådskande. Med tanke på deras framtida ambitioner är det mycket viktigt för dem att de följer EG:s regelverk om statligt stöd redan före själva anslutningen genom att uppfylla anslutningskriterierna på konkurrensområdet i enlighet med besluten från 1993 års möte i Köpenhamn med Europeiska rådet. Kommissionen fortsätter därför noggrant att följa utvecklingen vad gäller statligt stöd i dessa länder och bidrar med denna översikt med en tydlig referensram för den jämförbarhet och insyn som måste finnas.

Del I - DET NATIONELLA STÖDETS TOTALA OMFATTNING I GEMENSKAPEN

56. Den totala volymen nationellt statligt stöd som beviljats inom EU till sektorer som ingår i denna översikt återfinns i tabell 1. Det årliga genomsnittet uppgår till 90 miljarder euro under översiktsperioden, vilket är en påtaglig nedgång i jämförelse med de 102 miljarder euro som användes under den föregående perioden. Vid en uppdelning av denna totala siffra syns bidraget till denna nedgång från de största sektorerna, jordbruk, tillverkningsindustrin, kol och transport. För sysselsättning och utbildning kan någon tillförlitlig jämförelse ännu inte göras av på grund av de skäl som redovisas i del VIII nedan. Noteras bör dock att årssiffrorna i bilaga II visar att stöd till dessa verksamheter ökat från 1997.

Tabell 1 Totalt statligt stöd i gemenskapen - årligt genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

Miljarder euro

>Plats för tabell>

57. I tabell 2 visas de totala nationella stöden per capita i Europeiska unionen under de två rapporteringsperioderna. Relativt höga värden kan iakttas i Finland och Luxemburg, medan Förenade kungariket och Grekland, räknat per capita, delar ut de lägsta beloppen nationellt statligt stöd. Av de fyra sammanhållningsländerna ligger endast Irland över EU-genomsnittet under den aktuella rapporteringsperioden, medan Förenade kungariket och Italien av de fyra största EU-ekonomierna ligger under detta genomsnitt under samma period.

Tabell 2 Statligt stöd per capita i medlemsstaterna - årligt genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

>Plats för tabell>

58. I tabell 3 visas medlemsstaternas totala utgifter för stöd som procentandel av bruttonationalprodukten, per anställd och relaterat till totala offentliga utgifter.

Tabell 3 Totalt statligt stöd i medlemsstaterna i procent av BNP, i euro per sysselsatt person och i procent av offentliga utgifter 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

>Plats för tabell>

59. Trots konvergensen, som är starkare när man räknar i procentandelar av BNP och procent av totala statliga utgifter än i euro per anställd person, återspeglas här skillnaderna mellan medlemsstaters statliga stöd. Noteras bör den gradvisa totala nedgången i EU av det sammanlagda stödet som procentadel av BNP. Med undantag för Danmark, Irland, Luxemburg och Nederländerna, där stödnivåerna ökat något till följd av den växande betydelsen för stödåtgärder som avser miljöskydd, utbildning och sysselsättning, har nivåerna sjunkit överallt. Uppgifterna för Luxemburg återspeglar en stor ökning av järnvägsinvesteringarna.

60. Siffrorna nedan visar det totala statliga stödet inom EU som procentandel av EU:s totala BNP.

Figur 1 Statligt stöd som procentandel av EU:s totala BNP

>Hänvisning till>

Figur 2 Statligt stöd som procentandel av EU:s totala BNP för understödda sektorer

>Hänvisning till>

61. Figurerna 1 och 2 visar den gradvisa nedgången av statliga stöd som iakttagits inom alla områden mellan 1995 och 1999. I figur 2 visas det statliga stödet som procentandel av BNP inom alla sektorer utom de som vanligtvis inte får stöd, dvs. offentlig förvaltning och försvaret, obligatoriska socialförsäkringssystem, utbildning, hälso- och socialarbete och övriga samhälleliga, sociala, person rådgivnings verksamheter, privata hushåll med anställda personer samt extraterritoriella organisationer och organ.

62. Figur 3 nedan visar i grafisk form uppgifterna i tabell 3 om statligt stöd i varje medlemsstat uttryckt som procentandel av ländernas respektive BNP. En mer detaljerad analys av det stöd som beviljats i varje medlemsstat sedan 1990 återfinns i del X i översikten.

Figur 3 Statligt stöd som procentandel av nationell BNP 1995-1997 och 1997-1999

>Hänvisning till>

63. I tabell 4 visas andelen sammanlagda nationella stöd per medlemsstat som beviljas i de sektorer som kommenteras i översikten. Under de två perioder som omfattas av översikten har andelen stöd som beviljats i varje sektor förblivit tämligen konstant på EU-nivå. Den största sammanlagda förändringen har iakttagits i tillverknings industrin. På den nationella nivån ligger andelen också tämligen stabil med de största variationerna i transportstödet i Irland, Luxemburg och Portugal. Nästan tre fjärdedelar av det finländska nationella stödet beviljades jordbruks- och fiskesektorerna under översiktsperioden. Under samma period stod andelen stöd till tillverkningsindustrin i Grekland, Irland och Italien för mer än 40 % av dessa ländernas respektive nationella stöd. Huvuddelen av det stöd som beviljats till transporttjänster riktas mot järnvägstransporter och under översiktsperioden har över 50 % av det nationella stödet gått till detta ändamål i Belgien, Luxemburg och Sverige. Stöd som särskilt beviljats till tjänster har förblivit relativt lågt i flertalet medlemsstater utom i Portugal där en enda regionalstödsskatteordning står för den relativt stora andelen stöd som går till tjänster.

Tabell 4 Totalt statligt stöd i medlemsstaterna - fördelat enligt huvudsektorer under 1995-1997 och 1997-1999

>Plats för tabell>

64. I figur 4 lämnas en grafisk beskrivning av ovanstående data för varje medlemsstat.

Figur 4 Totalt statligt stöd i medlemsstaterna - fördelat per huvudsektorer under 1995- 1997 och 1997- 1999

>Hänvisning till>

Del II - STÖD TILL TILLVERKNINGSINDUSTRIN

2.1. Stödets omfattning och utveckling

65. Under den aktuella rapporteringsperioden från 1997 till 1999 står det statliga stödet till tillverkningsindustrin för 31 % av den sammanlagda årliga genomsnittsvolymen av stöd som beviljas inom gemenskapen.

66. Tabell 5 visar de årliga stödbelopp som beviljats tillverkningsindustrin i gemenskapen under perioden -1995-1999.

Tabell 5 Statligt stöd till tillverkningssektorn i gemenskapen - årliga värden 1995-1999 i fasta priser (1998)

(i miljoner euro)

>Plats för tabell>

Ovanstående siffror bekräftar att trenden för stöden i unionen fortsatt den gradvisa tillbakagång som observerats sedan 1993 [12], och inte bara det, under översiktsperiodens senaste två år har trenden accelererat.

[12] Jämfört med de uppgifter som presenterades i den åttonde översikten har siffrorna ovan växlat något, vilket återspeglar de revideringar som medlemsstaterna gjort.

En nedgående tendens kan också observeras när stödet till tillverkningsindustrin, som i tabell 6, uttrycks i procent av förädlingsvärdet och per anställd i denna sektor. [13]

[13] Eftersom en liten, men inte exakt kvantifierbar del av stödbeloppen har gått till tjänstesektorn, är det möjligt att redovisade siffror är något överskattade.

Tabell 6 Statligt stöd till tillverkningssektorn i gemenskapen - årliga värden 1995-1999 i fasta priser (1998)

>Plats för tabell>

Uttryckt i procent av förädlingsvärdet inom tillverkningssektorn har stödnivåerna minskat fortlöpande sedan 1995.

Det genomsnittliga stödbeloppet per anställd inom tillverkningssektorn minskade årligen från 1 287 euro 1995 till 716 euro 1999.

2.2. Jämförelser mellan medlemsstaterna

67. I tabell 7 jämförs genomsnittliga stödnivåer i tillverkningsindustrin för varje medlemsstat [14] för perioderna 1995-1997 och 1997-1999 uttryckt i procent av bruttoförädlingsvärde och stödbelopp per anställd i denna sektor. Absoluta stödbelopp anges också.

[14] Tyskland har delats in i ursprungliga och nya delstater för att tydligt visa de olika utvecklingarna i de två tyska regionerna, som kännetecknas av en aldrig tidigare skådad anpassningsprocess då man inför marknadsekonomi i de nya delstaterna.

Tabell 7 Statligt stöd till tillverkningsindustrin - årligt genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999 i fasta priser (1998)

>Plats för tabell>

68. Det genomsnittliga årliga stödet till tillverkningsindustrin i EU uppgår under rapporteringsperioden 1997-1999 till cirka 28 miljarder euro, vilket motsvarar en minskning med 23 % jämfört med perioden 1995-1997. Minskningen är hälften så stor som den som rapporterades i den föregående översikten. Av tabell 7 framgår att den totala nedgången av det absoluta stödet i gemenskapen nästan uteslutande beror på fortsatta starka minskningar på 32,6 % respektive 45 % i Tysklands nya delstater och i Italien. Minskningar har också skett i Belgien, Grekland, Spanien och Luxemburg samt i Nederländerna Finland och Förenade kungariket Vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperioderna är stödnivåerna i de sju övriga medlemsstaterna högre under den aktuella rapporteringsperioden än under den föregående.

69. Dessa två synbarligen motstridiga trender med ökningar i sju medlemsstater och en sammanlagd nedgång på EU-nivå förklaras i samband med tabell A3. I denna tabell bekräftas den långsiktiga nedåtgående trenden i det sammanlagda EU-stödet till tillverkningsindustrin och här bekräftas även den medellångsiktiga nedåtgående trenden i nästan alla medlemsstater. På årsbasis sker det minskningar i 13 medlemsstater. Med undantag för Belgien och Sverige finns belägg för att stödnivåerna för tillverkningsindustrin sjunker i medlemsstaterna. Eftersom nedgångstakten under den aktuella rapporteringsperioden dock är mindre i sju länder än deras respektive ökningstakt under den förra rapporteringsperioden, ligger deras respektive årsgenomsnitt för 1997-1999 högre än deras årsgenomsnitt för 1995-1997.

70. Om hänsyn tas till de totala skillnaderna i gemenskapen ur sammanhållnings synpunkt visar tabell 7 att stödvolymen i de fyra sammanhållningsländerna knappast ökat. Den växte endast från 9 % 1995-1997 till nästan 10 % av stödet till tillverkningsindustrin i gemenskapen 1997-1999. Denna ökning beror dessutom huvudsakligen på att uppgifter tagits med sedan 1998 om en irländsk bolags skatteordning. Vid en jämförelse mellan samma perioder har andelen för de fyra stora ekonomierna minskat från 82 % till 79 %. I detta sammanhang bör det också påpekas att tillverkningsindustrin vid sidan om statligt stöd får gemenskapsstöd via strukturfonderna (se bilaga III). De fyra största mottagarna av dessa medel utgörs relativt sett också av sammanhållningsländerna, som kan konstatera att deras relativa stödposition förstärks till en nivå som bättre återspeglar deras svagare samhällsekonomiska situation. Dessa gemenskapsinstruments verkan när det gäller att minska skillnaderna beror dock i hög grad på att de inte vägs upp av en obalanserad utveckling av användningen av statligt stöd i medlemsstaterna.

Figur 5 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna som procentandel av förädlingsvärdet. Årliga genomsnitt 1995-1997 och 1997-1999

>Hänvisning till>

71. Uttryckt som en procentandel av förädlingsvärdet återfinns de högsta stödnivåerna för tillverkningsindustrin 1997-1999 i Grekland, Italien och Danmark (se figur 5). Dessa länder lägger sig över genomsnittet i gemenskapen, även om den långsiktiga nedåtgående trenden i Italien fortsätter. Den ökning som iakttagits på Irland beror på att man från och med 1998 räknat med siffrorna för en irländsk skatteordning som nu håller på att fasas ut. Om detta skulle diskonteras skulle den underliggande trenden på Irland också vara nedåtgående.

72. Huvudsakligen beroende på den ovannämnda skatteordningen är stödet per anställd person högst på Irland bland alla medlemsstaterna under perioden 1997-1999 och därefter i Danmark, Luxemburg, Frankrike och Tyskland. Det höga, men sjunkande, talet för de nya tyska delstaterna beror dels på det omfattande stöd som beviljats, dels på en markant minskning av antalet anställda i dessa delstater. Den fortsatta minskningen av stödnivåerna visar att toppen i omstruktureringsprocessen efter den tyska återföreningen 1990 redan nåddes under tidigare granskningsperioder. Samtidigt är stödet per anställd i de ursprungliga delstaterna bland de lägsta i gemenskapen. De länder som ger ringa stöd omfattar i fallande ordning Portugal, Förenade kungariket, Nederländerna och Sverige.

2.3. Stödens syften

2.3.1. Sammanställning

73. Stödet till tillverkningsindustrin klassificeras efter dess primära mål eller efter den undersektor som stödet riktar sig till:

Branschövergripande stöd

- Forskning och utveckling

- Miljö

- Små och medelstora företag

- Handel

- Energibesparande åtgärder

- Undsättningsstöd och omstruktureringsstöd [15]

[15] Undsättnings- och omstruktureringsstöd betraktas som en typ av övergripande stöd mot bakgrund av att det varken är begränsat till vissa sektorer av ekonomin eller till vissa regioner.

- Stöd till andra ändamål

Särskilda sektorer

- Varvsindustrin

- Stålindustrin

- Andra tillverkningssektorer

Regionalstöd

- Regioner som omfattas av artikel 87.3 a

- Regioner som omfattas av artikel 87.3 c

74. I en del medlemsstater kan stödordningar som klassificeras under sitt primära mål regionalstöd och som beviljas enligt riktlinjerna om stöd för regionala ändamål även inriktas på sekundära mål som t.ex. forskning och utveckling, utbildning och sysselsättning. På samma sätt kan även sekundära mål uppnås med hjälp av stödordningar vars primära mål t.ex. är stöd till små och medelstora företag. Följaktligen begränsar sig observationerna rörande förändrade trender och jämförelser mellan medlemsstaterna , liksom anges i tabellerna 8 respektive 9, till de aktuella ordningarnas primära mål.

2.3.2. Förändrade trender - Övergripande mål

75. När det gäller utvecklingen över tid visas fördelningen av stödet till tillverkningsindustrin mellan de ovanstående tre olika huvudmålen i tabell 8. Andelen stöd för branschövergripande mål har ökat och medan denna typ av stöd fortsätter att ligga på andra plats omfattar det nu 34 % av stödet till tillverkningsindustrin. Ytterligare 3 % beviljades även undsättning och omstrukturering av företag och fördelningen per medlemsstat återfinns också i tabell 8. Andelen branschövergripande stöd, exklusive undsättning och omstrukturering av företag, har ökat i tretton länder och kvarstår en bra bit ovanför EU-genomsnittet i Danmark, Finland och Nederländerna. Dessutom är det endast i Grekland, Tyskland och Italien som andelen ligger under EU-genomsnittet. Den mest betydande ökningen verkar ha skett på Irland. Detta beror dock på att man från och med 1998 börjat räkna med data om den irländska bolagsskatten [16].

[16] Den irländska bolagsskatteordningen som nu håller på att fasas ut och som kan anses vara ett befintligt branschövergripande stöd eftersom den gynnar hela tillverkningsindustrin.

Tabell 8 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt huvudmål under 1995-1997 och 1997-1999

>Plats för tabell>

76. En ökande andel av tillverkningsstödet riktades mot branschövergripande mål under perioden 1997-1999 och 14 % respektive 12 % riktades mot forskning och utveckling [17] samt små och medelstora företag. Andelen stöd för undsättning och omstrukturering av företag, en stödkategori som också ingår under branschövergripande mål, har sjunkit. Till skillnad från de tidigare målen uppväger dock i regel inte de omfattande positiva externa effekterna den höggradigt snedvridande inverkan som undsättnings- och omstruktureringsstöden har. Sådant stöd måste därför kontrolleras mycket strikt. Det diskuteras ytterligare i punkt 2.5 om stöd av engångskaraktär.

[17] Av de skäl som förklaras i bilaga I punkt 11.1, kan siffrorna för forskning och utveckling i tabell 8 vara underskattade.

77. En analys av stöd som går till FoU, små och medelstora företag, miljöskydd och energibesparing och som därför anses generera positiva externa effekter visar en något annorlunda bild med ökningar i tolv medlemsstater. Figur 6 visar tydligt de stora skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller nivån på det statliga stödet till dessa fyra mål. Särskilt för Grekland skymmer siffrorna att en del av de stöd som klassificeras som regionalstöd även understödjer branschövergripande mål, men detta till trots går det inte att bortse från att de branschövergripande målens relativa vikt inte ökade i vissa av medlemsstaterna under rapporteringsperioden.

Figur 6: Stöd till FoU, små och medelstora företag, miljöskydd och energibesparingar i medlemsstaterna - som procentandel av stöd till tillverkningsindustrin 1995-1997 och 1997-1999

>Hänvisning till>

78. I kategorin stöd till miljöskydd ingår en underkategori av ordningar som gradvis ökar i betydelse. Skatteordningar för koldioxidutsläpp har införts i vissa medlemsstater för att uppmuntra till minskade utsläpp av koldioxid och andra gaser som uppstår vid förbränning av fossila bränslen och för att främja användningen av förnybara energikällor. Den huvudsakliga logiska grunden för sådana stödordningar är främst EU:s och de enskilda medlemsstaternas behov av att fullgöra de åtaganden de gjort enligt villkoren i Kyotoavtalet och det mer allmänna politiska målet att uppnå en hållbar utveckling.

79. Två typer av stödinstrument förekommer, och de används ofta tillsammans: skattebefrielse och bidrag. Medlemsstaterna i fråga har vanligen infört stödordningar som lindrar skatten på energi eller på utsläppen av CO2, NOx and SOx. Mot bakgrund av att så få länder fortfarande har vidtagit sådana åtgärder, har medlemsstaterna uttryckt farhågor för att den extra skattebördan kan leda till en ofördelaktig konkurrensposition för deras företag. Därför har skatteordningarna införts successivt, och den energiintensiva industrin har beviljats partiella och tillfälliga undantag.

80. Det andra inslaget i många av de aktuella stödordningarna är det extra incitament som ges industrin i form av bidrag för att den skall införa modern teknik som kommer att öka användningen av förnybar energi och bidra till energisparande och minskade utsläpp. Bidragen betalas med intäkterna från skatter på skadliga utsläpp eller ur den allmänna budgeten. För närvarande är det Danmark, som står för den största delen av detta stöd, samt Tyskland, Finland, Frankrike, Nederländerna, Sverige och Förenade kungariket som vidtar sådana åtgärder. Inom en nära framtid kommer antalet medlemsstater som förväntas anta liknande åtgärder förmodligen att öka.

Tabell 9 Statligt stöd till skatteordningar för att minska koldioxidutsläpp 1995-1999

Miljoner euro

>Plats för tabell>

81. En underkategori av stöd till små och medelstora företag som kan utgöra statligt stöd innefattar statliga stödåtgärder för utländska direktinvesteringar utanför EU. Dessa åtgärder kan vara förenliga med det allmänna samhällsintresset om de främjar EU-industrins konkurrenskraft, t.ex. genom att gynna små och medelstora företags utveckling, eller bidrar till andra gemenskapsmål såsom anpassningen av omvandlingsekonomierna eller den ekonomiska utvecklingen i tredje världen. Sedan 1993 har ett litet antal program föreslagna av medlemsstaterna haft detta särskilda mål och därför godkänts av kommissionen. De aktuella stödprogrammen vänder sig bara till små och medelstora företag, de har dock en världsomspännande geografisk täckning för att svara inte bara mot behovet att stärka stödet till de viktigaste sysselsättningskällorna i unionen, utan också mot behovet att göra det lättare för dessa företag att vidga sina vyer.

Tabell 10 Statligt stöd till utländska direktinvesteringar som gjorts av små och medelstora företag 1995-1999

Miljoner euro

>Plats för tabell>

2.3.3. Förändrade trender - Stöd till särskilda sektorer

82. Andelen tillverkningsstöd som beviljas särskilda sektorer i enlighet med tabell 8 fortsätter att gå ner och sjönk under översiktsperioden till 7 % av allt tillverkningsstöd i gemenskapen. Nedgången i andelen av stöd till särskilda tillverkningssektorer i tio medlemsstater har i stort sett uppvägt den marginella ökningen i de fyra övriga. I Italien har andelen förblivit konstant. Samtidigt som denna stödkategori inte alltid erkänns generera positiva externa effekter, vilket anses om de flesta bransch övergripande stöden, beviljas den ofta i regionalstödsområden och kan därför bidra till den allmänna regionalstödspolitiken.

83. Minskningen av stöd till särskilda sektorer beror på det nästan fullkomliga stoppet för undsättnings- och omstruktureringsstöd specifikt inriktat på stålindustrin och nedgången i stödet till varven, som trots detta ännu utgör nästan två tredjedelar av denna stödkategori (se tabell A5/16). I Belgien beviljades inte något sektorstöd under den undersökta perioden samtidigt som den relativt höga, ehuru minskande, nivån i Spanien beror på omstruktureringsstöden till varvsindustrin. En detaljerad bild av dessa sektorer lämnas nedan.

2.3.3.1 Stålindustrin

84. Inom stålsektorn, som är en undersektor till tillverkningssektorn, gick största delen av det stöd som beviljades under den period som omfattas av denna översikt till omstrukturering och härrör från åtta ärenden som godkändes enligt artikel 95 i EKSG-fördraget. Statligt stöd som gynnade EKSG-produkter under den aktuella perioden beviljades också enligt de femte och de sjätte gemenskapsreglerna om stöd till stålindustrin från 1991 respektive 1996. [18] Stöd till andra produkter reglerades av 1988 års regelverk för vissa stålprodukter som inte täcks av EKSG-fördraget [19].

[18] Kommissionens beslut nr 3855/91/EKSG av den 27 november 1991 och nr 2496/96/EKSG av den 18 december 1996 om gemenskapsregler för statligt stöd till stålindustrin.

[19] Ram för vissa stålsektorer som inte omfattas av EKSG-fördraget, 13.12.1988.

85. Tillsammans minskade dessa stöd från ett årligt genomsnitt på 797 miljoner euro under perioden 1995-1997 till ett årligt genomsnitt på 130 miljoner euro under den aktuella rapporteringsperioden, vilket alltså är en betydande minskning på över 84 %. Noteras bör dessutom att nivån 1999 sjönk till endast 33 miljoner euro. Dessa siffror inbegriper inte de marginella stödbelopp som beviljats stålindustrin inom ramen för program som främjar FoTU-, miljöskydd och energibesparingar. Däremot visar de att de stora omstruktureringsinsatser och åtföljande kapacitets minskningar som har gjorts sedan 1994 i Österrike, Tysklands nya delstater, Spanien, Irland, Italien och Portugal nu nästan är fullbordade.

2.3.3.2 Varvsindustrin

86. Under rapporteringsperioden reglerades stöden inom varvsindustrin, som är en undersektor till tillverkningssektorn, av det sjunde direktivet om stöd till varvsindustrin [20], som gällde från den 1 januari 1991 till och med den 31 december 1998 och därefter av rådets förordning 1540/98 [21]. De genomsnittliga årliga stödbeloppen under perioderna 1995-1997 och 1997-1999 anges i tabell 11.

[20] EGT L 380, 31.12.1990.

[21] EGT L 202, 18.7.1998.

Tabell 11 Statligt stöd till varvsindustrin

>Plats för tabell>

87. Under perioden 1997-1999 uppgick omstruktureringsstödet till i genomsnitt 622 miljoner euro per år; en nedgång från 752 miljoner euro under perioden 1995-1997. Förutom omstruktureringsstödet återfinns i tabell 11 även kontraktsrelaterat driftsstöd som beviljats för nybyggnad, inklusive fartyg för utvecklingsländer samt ombyggnationer. Mot bakgrund av minskningarna av driftsstöden i alla länder utom i Finland och Frankrike sjönk den totala genomsnittliga årsnivån för alla stöd till denna sektor från 1 634 miljoner euro åren 1995-1997 till 1 254 miljoner euro under 1997-1999 [22].

[22] Siffrorna i denna tabell är högre än dem som redovisas i Kommissionens tredje rapport till rådet om situationen inom världens varvsindustri, KOM(2000)730, 15.11.2000. Skillnaden mellan dessa siffror beror på det faktum att siffrorna i rapporten till rådet begränsade sig till de som avsåg nybyggen och som omfattades av en normal tillämpning av artikel 4 i sjunde direktivet (högst 9 % av kontraktspriset, 4,5 % för mindre fartyg). I översikten ingår alla kontrakt som fått stöd (utvecklingsbiståndskontrakt och ombyggnadskontrakt). Dessutom anges siffrorna i översikten i 1998 års fasta europriser och inte i nominella värden.

88. Stödtaken enligt det direktiv och den förordning som gällde under rapporteringsperioden var 4,5 % av kontraktsvärdet både för fartyg av ett kontraktsvärde på under 10 miljoner euro och för ombyggnader, och 9 % av kontraktsvärdet för fartyg som har ett kontraktsvärde över 10 miljoner euro. Detta tak gällde dock inte för stöd till fartygsbyggen för utvecklingsländer där minimum är 25 % av kontraktspriset. I tabell 12 presenteras de genomsnittliga stödtaken, vari endast ingår direkta bidrag till varv eller redare, i var och en av medlemsstaterna.

Tabell 12 Stöd till varvsindustrin i medlemsstaterna i procent av kontraktsvärdet för fartyg 1997-1999

>Plats för tabell>

* "Små fartyg" är fartyg vars kontraktsvärde understiger 10 miljoner euro. För dessa är den högsta tillåtna stödnivån 4,5 % av kontraktsvärdet. ** "Stora fartyg" är fartyg vars kontraktsvärde överstiger 10 miljoner euro. För dessa är den högsta tillåtna stödnivån 9 % av kontraktsvärdet. - Observera att ett streck anger att uppgifter saknas, medan en tom rad betyder "inget stöd".

89. Stöd till byggen av fartyg för utvecklingsländer beviljas i enlighet med artikel 4.7 i sjunde varvsdirektivet och artikel 3.5 i rådets förordning 1540/98. Även om en kraftig ökning av denna typ av stöd ägde rum 1999 var den årliga genomsnittsnivån för statligt stöd till EU:s skeppsvarv för detta ändamål 103 miljoner euro under perioden 1997-1999. Detta är en minskning på 30 % jämfört med det årliga genomsnittet på 148 miljoner euro som beviljades under perioden 1995-1997. Fördelningen av detta utvecklingsstöd per medlemsstat anges i tabell 13.

Tabell 13 Utvecklingsstöd till varvsindustrin 1995-1999 som godkänts av kommissionen. (Referensåret är kommissionens beslutsdatum)

Miljoner euro

>Plats för tabell>

90. För att placera siffrorna ovan i sitt rätta sammanhang bör man nämna att tabell 14 ger information om det totala antal nya fartyg för vilka stöd beviljades under perioden 1995-1999. Som man kunde vänta sig motsvaras 1995 års toppsiffror i fråga om nybyggnad av fartyg av 1995 års toppsiffror i fråga om drifts- och utvecklingsstöd till europeiska varv.

Tabell 14 Varvsindustri - totalt antal nya fartyg som understötts med statligt stöd 1995-1999

>Plats för tabell>

2.3.3.3 Motorfordonsindustrin

91. Även om det i EU inte finns några särskilda stödprogram för denna undersektor har det statliga stöd som presenteras i tabell 15 beviljats sektorn, vanligtvis i form av regionalt stöd samt stöd för undsättning och omstrukturering av företag. Medlemsstaternas stöd av denna typ av stöd är strikt begränsade genom de särskilda rambestämmelserna för statligt stöd till bilindustrin. Det är för närvarande inte möjligt att dra några slutsatser när det gäller den allmänna trenden p.g.a. det mycket ringa antalet ärenden.

Tabell 15 Statligt stöd som beviljats motorfordonsindustrin 1995-1999 (ej fall under anmälningsgränsen)

Miljoner euro

>Plats för tabell>

2.3.4. Förändrade trender - Regionala mål

92. EU:s totala regionalstödsnivå fortsätter att gå ner något. Vid sidan av Grekland, hör ingen av de medlemsstater vars andel regionalstöd till tillverkningsindustrin ligger över EU-genomsnittet, till sammanhållningsländerna. Tabell 8 visar att 56 % av stödet till tillverkningsindustrin i unionen under den aktuella perioden rörde regionala mål, där huvuddelen av stödet riktar sig till de minst gynnade regionerna, det vill säga regioner som omfattas av artikel 87.3 a. [23] I denna siffra ingår stöd på i genomsnitt 2,179 miljoner euro per år som beviljas de nya delstaterna via Treuhandanstalt (THA) och dess efterföljare. Om detta undantagsstöd inte räknas med skulle regionalstödet utgöra 53 % av det totala stödet till tillverknings industrin.

[23] En förteckning över dessa regioner återfinns i bilaga I punkt 9.2.

93. I figur 7 nedan presenteras nivån på det regionala statliga stödet i varje medlemsstat som procentandel av landets totala BNP. I fem medlemsstater har nivåerna varit relativt konstanta under den aktuella rapporteringsperioden. Betydande minskningar har däremot iakttagits i Tyskland, Grekland, Irland, Italien och Luxemburg. Smärre minskningar har iakttagits i Belgien, Sverige och Förenade kungariket.

Figur 7 Regionalstödet som procentandel av nationell BNP 1995-1999

>Hänvisning till>

94. I medlemsstater där andelen regionalstöd tangerar eller understiger EU-genomsnittet, ligger de sammanlagda nivåerna på tillverkningsstödet, uttryckt som procentandel av förädlingsvärdet, också under EU-genomsnittet. Det enda anmärkningsvärda undantaget är Danmark där nivån på tillverkningsstödet är det tredje högsta i EU, trots att andelen regionalstöd är lägst i unionen. Där andelen regionalstöd ligger över EU-genomsnittet, med undantag för Sverige och Förenade kungariket vars stödnivåer är bland de lägsta i unionen, förefaller på omvänt sätt respektive medlemsstaters tillverkningsstöd också ligga på en nivå över EU-genomsnittet.

95. I tabell 16 nedan jämförs regionalstöd per capita av befolkningen i understödda regioner (per stödberättigad capita) i euro och regionalstöd som en procentandel av den totala nationella BNP:n. Räknar man stöd per stödberättigad capita finns de högsta nivåerna i Tyskland, Italien, Luxemburg och Sverige. Portugal har den allra lägsta nivån på regionalstöd till tillverkningsindustrin, följt av Spanien och Danmark. (Om det regionalstöd som Portugal delar ut i Madeira med hjälp av skattebefrielse till öns tjänsteindustri skulle räknas med, ökar landets stödnivå per stödberättigad capita från 3,4 till 80 euro.)

96. Även om inte allt stöd som beviljas i stödregionerna finansieras gemensamt med gemenskapen bör man för att till fullo förstå regionalstödets hela betydelse tillämpa en regionalstödsmultiplikator för att beakta det bidrag som tillskjuts av gemenskapen till gemensamt finansierade ordningar. I många understödda regioner som omfattas av undantaget i artikel 88.3 a kan gemenskapens bidrag till vissa ordningar vara upp till tre gånger högre än det nationella statliga stödet. I understödda regioner som omfattas av undantaget i artikel 88.3 c kan gemenskapens bidrag tillföra ytterligare 30 à 50 % till det nationella statliga stödet.

Tabell 16 Regionalstöd per stödberättigad capita i euro och regionalstöd som procentandel av den totala BNP:n

>Plats för tabell>

97. Den ekonomiska omstruktureringen av de nya tyska delstaterna fortsatte under översiktsperioden. Tysklands återförening är av särskild betydelse för gemenskapens politik inom området statligt stöd. Under perioden 1997-1999 beviljades ett genomsnittligt årligt stöd på 6,9 miljarder euro till tillverkningsindustrin i de nya delstaterna. Även om detta stöd är omfattande, har det minskat kraftigt jämfört med 1995-1997, då motsvarande siffra var 10 miljarder euro. Därtill kommer att denna minskning åtföljs av en stabilisering av stödet till de gamla tyska delstaterna, som nu uppgår till 2,9 miljarder euro under 1995-1997 och 1997-1999. I tabell A4 i bilaga II visas hur de olika stödinstrumenten som används i de nya delstaterna fördelar sig.

98. Med undantag av vissa särskilda aspekter av riktlinjerna för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter [24] tillämpades de normala reglerna för statligt stöd på de nya tyska delstaterna under perioden 1997-1999. Garantier på i genomsnitt 1 084 miljoner euro per år och lån på i genomsnitt 5 978 miljoner euro per år utfärdades av Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS). På grundval av sina erfarenheter anser kommissionen att 20 % av båda dessa belopp kan anses utgöra stöd, som också tagits med i översikten. Under samma period användes bidrag till utgifter som per år uppgick till i genomsnitt 767 miljoner euro, så att det totala stödbelopp som beviljats av BvS, f.d. Treuhandanstalt, är lika med ett årligt genomsnitt på 2,2 miljarder euro.

[24] Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, EGT C 368, 23.12.1994, och gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, EGT C 288, 9.10.1999.

99. I kraft av artikel 299 i EG-fördraget har EU:s avlägset belägna regioner en specialstatus som återspeglar deras strukturella, sociala och ekonomiska situation som förvärras av att de är ligger i EU:s ytterområden. De respektive stödnivåerna i dessa regioner kan ligga högre än i andra områden och driftsstöd, som inte sänks progressivt och är begränsade i tid är tillåtna när de kompenserar för extra transportkostnader. Dessa avlägset belägna områdens status stärktes ytterligare sedan Amsterdamfördraget och den nya artikel 299.2 [25] trädde i kraft. Dessa regioner omfattas automatiskt av undantaget i artikel 87.3 c i fördraget. I de yttersta randområdena som omfattas av undantagen i artikel 87.3 a och c i fördraget, kan för det andra driftsstöd, som varken sänks progressivt eller är begränsat i tid, beviljas inte endast för extra transportkostnader, utan även för att balansera andra extra kostnader för ekonomisk verksamhet p.g.a. de faktorer som uppräknas i artikel 299.2. Det är medlemsstaternas uppgift att avgöra summan för de extra kostnaderna och bevisa att de är kopplade till de faktorer som anges i artikel 299.2.

[25] Artikel 229.2 ( f.d. artikel 227) Bestämmelserna i detta fördrag skall gälla för de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna, Madeira och Kanarieöarna. Rådet skall dock med beaktande av den strukturella, sociala och ekonomiska situationen i de franska utomeuropeiska departementen och på Azorerna, Madeira och Kanarieöarna, vilken förvärras av dessas avlägsna belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga terräng- och klimatförhållanden samt ekonomiska beroende av ett fåtal produkter, vilka faktorer på grund av sin bestående natur och sammanlagda verkan allvarligt hämmar områdenas utveckling, med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet besluta om specifika åtgärder för att särskilt fastställa villkoren för hur detta fördrag skall tillämpas beträffande dessa områden, inklusive den gemensamma politiken. Rådet skall, när det beslutar om de relevanta åtgärder som avses i andra stycket, beakta sådana områden som tull- och handelspolitik, skattepolitik, frizoner, jordbruks- och fiskepolitik, villkor för leverans av råvaror och viktiga konsumtionsvaror, statligt stöd samt villkor för tillgång till strukturfonder och övergripande gemenskapsprogram. Rådet skall besluta om de åtgärder som avses i andra stycket med beaktande av de yttersta randområdenas särdrag och särskilda begränsningar, utan att undergräva integriteten och sammanhanget hos gemenskapsrätten, inklusive den inre marknaden och den gemensamma politiken.

100. En preliminär genomgång av de stöd som direkt beviljas eller, som är särskilt avsedda för de yttersta regionerna i unionen presenteras i tabell 17 nedan. I tabell 18 uttrycks stödnivå i var och en av regionerna som en procentandel av respektive regions BNP.

Tabell 17 Absoluta nivåer statligt stöd som beviljas direkt eller som är särskilt avsedda för unionens yttersta regioner

>Plats för tabell>

Tabell 18 Statligt stöd som beviljas direkt eller är särskilt avsedda för unionens yttersta regioner uttryckta som procentandel av respektive regions BNP

>Plats för tabell>

2.3.5. Trender och mönster vad gäller medlemsstaternas statliga stöd

101. Medlemsstaterna uppvisar följande trender och mönster i fråga om stöd som beviljas tillverkningsindustrin:

- I Österrike är de genomsnittliga årliga stödbeloppen under översiktens två treårsperioder relativt stabila. Denna stabila medellångsiktiga trend beror på en gradvis ökning av de årliga stödnivåerna fram till 1997, och därefter liknande minskningar av årsnivåerna fram till 1999. Vid en jämförelse mellan de två treårs perioderna kan en avsevärd nedgång av undsättnings- och omstrukturerings stöden iakttas. Tillsammans stod stöd till FoU, miljö samt små och medelstora företag för den största andelen stöd till tillverknings industrin. Stöden till särskilda sektorer har förblivit stabila och deras andel av stödet till tillverkningsindustrin är lågt allt medan andelen regionalstöd, särskilt i artikel 87.3 a-regioner, ökade i jämförelse med den första rapporterings perioden.

- I Belgien beror den medellångsiktiga nedåtgående trenden för stödnivåerna som iakttas vid en jämförelse de två rapporteringsperioderna på en enda branschspecifik stödordning som stod för ca 23 % av allt belgiskt stöd till tillverkningsindustrin, men som avskaffades 1996. Sedan 1997 har dock det absoluta stödbeloppet till tillverkningsindustrin långsamt krupit uppåt igen eftersom resurser som kanaliseras till FoU samt små och medelstora företag har ökat. Ett konstant inslag i stödpolitiken för den belgiska tillverkningsindustrin och som kompletterar ordningar avseende FoU samt små och medelstora företag, är stöd som lämnas med hjälp av andra branschövergripande ordningar och som uppmuntrar till omställningar inom industrin och förbättringar av den tekniska basen. Dessa ordningar utgör nu ungefär 20 % av allt belgiskt stöd till tillverkningsindustrin. Regionalstöd till artikel 87.3 c-regioner är relativt konstant. Andelen branschövergripande och regionalt stöd har ökat på bekostnad av stöden till särskilda tillverkningssektorer.

- I Danmark uppvisar de genomsnittliga årliga stödbeloppen under översiktens två treårsperioder en mycket liten ökning. Denna medellångsiktiga trend beror dock på en gradvis årlig ökning fram till 1997, som därefter följdes av något mindre årliga minskningar fram till 1999. Det branschövergripande stödet i Danmark stod för den största andelen stöd till tillverkningsindustrin med gradvis ökande resurser riktade mot de huvudsakliga stödmålen FoU, miljö och energibesparing. Dessa ökningar beror på den ökande stödnivån till energisparande och miljöskydd, främst i form av undantag från energi- och koldioxidskatter. Vid en jämförelse mellan de två perioderna observeras den mest betydande nedgången i stödet till varven. Regionalstöden i Danmark är de lägsta i gemenskapen.

- I Tyskland återspeglar de genomsnittliga årliga stödbeloppen under översiktens två treårsperioder den fortsatta minskningen av stödet i de nya tyska delstaterna. Samtidigt ökar andelen branschövergripande stöd gradvis medan andelarna sektorstöd och totala regionalstöd går ner. Dessa förändringar döljer dock de mer subtila variationerna i beviljandet av stöd. I absoluta termer har stöd till de flesta branschövergripande målen, utom FoU samt undsättning och omstrukturering av företag nu gått ner varje år sedan 1995. Regionalstödet är fortsatt det viktigaste målet i Tyskland. Medan stöd som beviljas i artikel 87.3 a-regioner dock fortsätter att gå ner snabbt förefaller det nu som om stöd som beviljas i artikel 87.3 c-regioner inte längre minskar.

- I Grekland klassificeras det mesta stödet som regionalstöd och detta stöd har sjunkit inte bara vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperioderna, utan också nästan varje år sedan 1995.

- Spanien: Vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperioderna har nivån på det sammanlagda stödet till tillverkningsindustrin minskat till följd av en avsevärd nedgång i stöden till stålsektorn och en minskning av varvsstödet. Stöden till varven är dock fortfarande det viktigaste inslaget av statligt stöd i Spanien och trots en nedgång på ungefär 20 % i absoluta termer mellan den föregående och aktuella rapporteringsperioden, står det ännu för 25 % av allt stöd till tillverkningsindustrin. Andelen branschövergripande stöd, särskilt för FoU, små och medelstora företag samt energibesparing, ökade under den aktuella rapporteringsperioden liksom regionalstöden.

- Finland: En jämförelse av de genomsnittliga årliga stödbeloppen mellan översiktens två treårsperioder visar en liten ökning. Denna påtagliga medellångsiktiga trend beror på en ökning av de årliga stödnivåerna fram till 1997, och därefter smärre minskningar av årsnivåerna fram till 1999. Branschövergripande stöd, särskilt till FoU, små och medelstora företag samt energibesparingar fortsätter att stå för en stor andel av stöden till tillverkningsindustrin. Andelen regionalstöd har minskat något. Även om andelen sektorstöd förefaller ha ökat har stödet till varvsindustrin (som får lejonparten av stödet) i Finland sjunkit mycket kraftigt per år sedan 1997 när det registrerades för första gången.

- I Frankrike liknar den bakomliggande trenden i beviljandet av stöd den i Finland. En jämförelse av de genomsnittliga årliga stödbeloppen mellan översiktens två treårsperioder visar en 10-procentig ökning. Denna påtagliga medellångsiktiga trend beror på en ökning av de årliga stödnivåerna fram till dess att en topp nåddes 1997, varefter en gradvis minskning följde av årsnivåerna fram till 1999. Beviljandet av stora belopp av undsättnings- och omstruktureringsstöd sammantaget med en kraftig ökning av regionalstöden orsakade denna topp. Vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperiodernas ser man att andelen regionalstöd och stöd som inriktas på särskilda sektorer har ökat, medan andelen branschövergripande stöd minskat.

- Irland: En jämförelse av de genomsnittliga årliga stödbeloppen under översiktens två treårsperioder visar en rejäl ökning, men detta beror helt och hållet på att data om den irländska bolagsskatten införts sedan 1998. Under översiktsperioden stod den irländska bolagsskatten för ungefär 56 % av allt stöd till tillverkningsindustrin. Beaktas den irländska bolagsskatten och det återstående stödet till tillverkningsindustrin var för sig ser man att båda dessa komponenter minskar stegvis. Den mest betydande minskningen sedan 1996 gäller regionalstödet som nästan halverats. Sektorstödet har också minskat avsevärt.

- I Italien har den långsiktiga nedåtgående trenden fortsatt och faktiskt accelererat under den aktuella översiktsperioden. Mot bakgrund av minskningarna inom alla områden och särskilt drastiska minskningar av undsättnings- och omstruktureringsstöd och större regionalstödsprogram har andelen branschövergripande stöd, sektorstöd och regionalstöd förblivit tämligen stabilt. Även om regionalstödet ökar under år 2000, enligt nuvarande beräkningar, torde inte den nuvarande nedåtgående trenden i stödet till tillverkningsindustrin som pågått sedan perioden 1990-1992 avbrytas.

- I Luxemburg har det branschövergripande stödet ökat mellan den första och andra rapporteringsperioden. Vid slutet av den aktuella rapporteringsperioden sjönk däremot regionalstödet kraftigt. Trots denna minskning står regionalstödet fortfarande för nästan två tredjedelar av stödet till tillverknings industrin.

- Nederländerna: En jämförelse av de genomsnittliga årliga stödbeloppen under översiktens två treårsperioder visar en liten minskning som återspeglar den gradvisa sänkningen av stödbeloppen till tillverkningsindustrin sedan 1996. Branschövergripande stöd, särskilt till FoU, miljöskydd samt energibesparing fortsätter att stå för en stor och växande andel av stöden till tillverknings industrin. Andelen stöd till särskilda tillverkningssektorer har minskat från 9 % till 3 % mot bakgrund av en stor minskning av varvsstödet. Andelen regionalstöd har även minskat något.

- I Portugal har stödnivåerna till tillverkningsindustrin hållit sig inom ett relativt smalt band under ett antal år vilket visar på en stabil statsstödspolitik som karaktäriseras av små långsiktiga variationer i trender och mönster. Mot bakgrund av relativt låga stödnivåer är det endast sporadiskt beviljade sektorstöd som ökar summorna till en nivå över 200 miljoner euro. Senast 1999 ledde en ökning av resurserna som inriktats på textilsektorn till en liten uppgång under den aktuella rapporteringsperioden. Kompletterande branschövergripande stödåtgärder som t.ex. FoU, små och medelstora företag och energibesparing är en branschövergripande ordning som står för ungefär 30 % av allt stöd till tillverkningsindustrin. Andelen branschövergripande stöd i Portugal har ökat något och under perioden 1997-1999 står det för nästan två tredjedelar av allt stöd till tillverkningsindustrin, medan stödet till särskilda sektorer sjönk under samma period till 18 %.

- I Sverige [26] kan en gradvis ökning av stödnivåerna iakttas vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperioderna. Denna ökning visar på de två huvudsakliga trenderna sedan 1995: den starka ökningen av miljöstöd som endast delvis uppvägts av små men kontinuerliga minskningar av regionalstödet. Sverige är den enda medlemsstat som saknar sektorstöd, varför andelen branschövergripande stöd ökar när andelen regionalstöd sjunker. De enda inslagen av branschövergripande stöd gäller FoU, miljöskydd, små och medelstora företag samt energibesparing.

[26] Ändringen av basen för beskattningsåret i Sverige från och med 1997 gjorde det nödvändigt att hitta en praktisk lösning för presentationen av siffrorna för åren 1995 och 1996. Siffrorna för dessa två år har därför beräknats från en 12-månaders genomsnittsekvivalent för 18-månadersperioden för det förlängda beskattningsåret 1995/96 som löpte från den 1 juli 1995 till den 31 december 1996.

- I Förenade kungariket återspeglar den gradvisa nedgången av stödnivåerna, som kan iakttas vid en jämförelse mellan de två rapporteringsperioderna, den nedåtgående trenden för stöd till tillverkningsindustrin efter den topp som nåddes 1996. Eftersom stödnivåerna har minskat över hela linjen av har andelen stöd till branschövergripande, sektoriella och regional mål förblivit mycket stabil. Små och medelstora företag, FoU och regionalstöd står fortfarande för den största delen, varvid mer än en fjärdedel av den sista gruppen betalas ut i Nordirland.

102. I den ovanstående analysen tas endast hänsyn till mönster och trender i nationella statsstödsutgifter. En del av dessa utgifter samfinansieras med medel från gemenskapen som också gynnar tillverkningsindustrin i EU. Siffror om gemenskapens stöd återfinns separat i bilaga III.

Tabell 19 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt sektor och funktion 1995-1997 och 1997-1999

Procent

>Plats för tabell>

Tabell 20 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt sektor och funktion 1997-1999 och 1997-1999

Procent

>Plats för tabell>

2.4. Stödformer

103. I tabell 21 presenteras fördelningen (procent av det sammanlagda stödet till tillverkningsindustrin) av de olika typerna av stödinstrument som använts av medlemsstaterna under den aktuella rapporteringsperioden.

Tabell 21 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt typ av stödinstrument 1997-1999

>Plats för tabell>

104. Den totala fördelningen mellan olika stödtyper skilde sig under perioden 1997-1999 inte nämnvärt från den som presenterades i den åttonde översikten för perioden 1996-1998. Bidrag, räntebidrag och skattebefrielse som klassificeras som stödform kategori A är fortfarande den oftast använda stödformen i gemenskapen. Inom denna kategori används, med undantag för Frankrike och Irland, bidrag oftare än skattebefrielser.

105. Stöd i form av statligt delägande, det vill säga genom att man skjuter till aktiekapital, vilket klassificeras som kategori B-stöd, utgjorde endast 3 % av allt stöd till tillverkningsindustrin som beviljats i Europeiska unionen. I en medlemsstat, nämligen Frankrike, är dock statligt delägande ganska vanligt.

106. Stöd som klassificeras i kategori C omfattar lån till reducerade räntesatser och anstånd med skatteinbetalningar. Anstånd med skatteinbetalningar, främst degressiva avskrivningar och avsättningar till obeskattade reserver är den form som minst används i gemenskapen, med undantag för Nederländerna, där den står för 8 % av allt tillverkningsstöd. Mjuka lån är ett viktigt instrument i Österrike, Tyskland, Portugal och Sverige.

107. Garantiernas andel av de totala stödnivåerna, kategori D, fortsätter att vara ganska begränsad i alla medlemsstater.

Figur 8 Statligt stöd till tillverkningsindustrin i medlemsstaterna - fördelat enligt budgetfinansiering och efterskänkta skatter 1995-1997 och 1997-1999

>Hänvisning till>

108. Figur 8 visar hur stödet till tillverkningsindustrin fördelar sig mellan olika finansieringsformer. Budgetfinansiering, dvs. bidrag, räntebidrag, andelar i eget kapital, mjuka lån och garantier, är den stödfinansieringsmetod som föredras i Europeiska gemenskapen. Detta gäller delvis för Grekland, Spanien, Finland, Luxemburg och Förenade kungariket där allt eller närapå allt stöd finansieras genom budgeten. Efterskänkta skatter, dvs. skattelättnader och anstånd med skatt, används däremot främst i Danmark, Frankrike och Irland.

109. Utvecklingen av mönstren för hur de olika stödinstrumenten används, blir inte tydlig för flertalet medlemsstater om man inte beaktar en relativt lång tidsperiod. En jämförelse mellan de två rapporteringsperioder som omfattas av denna översikt är inte tillräcklig. För att visa den gradvisa förändringen av fördelningen av stödinstrumenten medtas därför perioden 1990-1999 nedan och presenteras grafiskt i figur 9.

Figur 9 Statligt stöd till tillverkningsindustrin -- procentandel per stödinstrument 1991-1999

>Hänvisning till>

110. Användningen av garantier har minskat i alla medlemsstater och står nu bara för 3 % av stödet till tillverkningsindustrin, jämfört med 8 % under perioden 1990-1992. Anstånd med skatteinbetalningar har aldrig använts i någon större omfattning och har endast motsvarat 1 % av tillverkningsstödet inom EU efter 1990-1992. Den enda medlemsstat som nyligen använt sig av detta instrument är Nederländerna. Under 1990-talet användes mjuka lån i hela EU. Siffrorna för andelar i eget kapital förblev låga i hela EU under 1990-talet. Det enda landet där nivåerna för andelar i eget kapital genomgående kvarstått över EU-genomsnittet, ä