*• -fr 
*4^ EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.03.1996 
KOM(%) 112 slutlig 
Förslag till 
RÅDETS FÖRÖKDN1NG (EG) 
om införande av slutgiltiga antidumpningstullar på import av cyklar med ursprung 
i Indonesien, Malaysia och Thailand och om slutgiltigt uttag av de preliminära 
tullar som inforts 
(framlagt av kommissionen) 

MOTIVERING 
1. Genom förordning (EG) nr 2414/95 ' införde kommissionen preliminära 
antidumpningstullar på import till gemenskapen av cyklar med ursprung i Indonesien, 
Malaysia och Thailand enligt KN-nummer 8712 00. 
2. Genom förordning (EG) nr 245/962 förlängde rådet dessa tullars giltighet för en 
period på två månader som upphör den 14 april 1996. 
3. Efter införandet av preliminära antidurppningstullar begärde och beviljades vissa 
parter att bli hörda, och de framlade också skriftliga kommentarer, vilka i tillämpliga fall 
beaktades. 
4. Det slutgiltiga fastställandet bekräftade att det förekommit dumpning. En 
omprövning av vissa justeringar har lett till att vissa enskilda dumpningsmarginaler har 
förändrats jämfört med de preliminära avgörandena. 
5. Även slutsatsen att gemenskapsindustrin har vållats väsentlig skada bekräftas. För 
att fastställa huruvida skadan var väsentlig analyserades importen från länderna i fråga 
kumulerat eftersom det konstaterades att importvolymen från vart och ett av länderna inte 
var försumbar, och att de importerade produkterna konkurrerade med varandra och med 
de likadana produkterna från gemenskapen. 
1 EGT nr L 248, 14.10.1995, s. 12. 
2 EGT nr L 32, 10.2.1996, s. 1. 
6. Från 1990 till 1993 ökade den totala importen från Indonesien, Malaysia och 
Thailand med 190,6 %. Dessa länders marknadsandel ökade med 4,4 procentenheter och 
uppnådde 6,8 % 1993. Importen från dessa länder utsatte gemenskapsindustrin för en 
underprissättning på mellan 18,2 % och 41,4 %. Även om det inte kan uteslutas att andra 
faktorer kan ha bidragit till gemenskapsinduslrins prekära situation, har den avsevärda 
ökningen av dumpad import och dennas markant låga priser lett till slutsatsen att denna 
import har orsakat den väsentliga skada som vållats gemenskapsindustrin. 
7. Det anses ligga i gemenskapens intresse alt slutgiltiga tullar införs med tanke på 
behovet av att undanröja den skadevållande dumpningens handel ssnedvridande effekter 
och återupprätta verklig konkurrens, och eftersom en fortsatt lågprisimport kommer att 
äventyra gemenskapsindustrins anpassning och negativt kommer att påverka 
gemenskapsindustrins sysselsättningsnivå med återverkningar för den europeiska 
industrin för tillverkning av cykeldelar, och eftersom konsekvenserna för konsumenterna 
kommer att vara begränsade. 
8. I enlighet med regeln om lägsta tull bestämdes nivån på de slutgiltiga tullarna av 
de konstaterade dumpningsmarginalerna, som var lägre än 
skadeelimineringsmarginaJerna. Dumpningsmarginalerna varierade mellan 21,9 % och 
28,4 % för exporten från Indonesien, mellan 23,1 % och 37,3 % för exporten från 
Malaysia samt mellan 13 % och 38,9 % för exporten från Thailand, och tullsatserna 
föreslås motsvara dessa nivåer. 
A <X 
9. Malaysiska företag uppgav att de var villiga att diskutera åtagandevillkor, men 
erbjöd konkret endast ett kvantitativt åtagande. Kommissionen ansåg att det skulle vara 
opraktiskt och orealistiskt att godta prisåtaganden i detta fall på grund av det enorma 
antalet olika cykelmodeller och de ofta förekommande ändringarna av tekniska 
specifikationer vilka gör det omöjligt att övervaka ett sådant åtagande. Vad gäller 
kvantitativa åtaganden anser kommissionen i detta fall, oavsett frågor kring deras verkan 
på konkurrensen mellan de olika exportländerna, att sådana åtaganden kommer att vara 
svåra att övervaka eftersom cyklar normalt sett inte är ursprungsmärkta. 
10. Det föreslås således att rådet antar det bifogade utkastet till förordning om 
införande av slutgiltiga antidumpningstullar på import av cyklar med ursprung i 
Indonesien, Malaysia och Thailand och om slutgiltigt uttag av de belopp för vilka 
säkerhet ställts i form av preliminära tullar. 
•i'ft-
RÅDETS FÖRORDNING (EG) NR ..../96 
av den ... 
om införande av slutgiltiga antidumpningstullar på import av cyklar med ursprung 
i Indonesien, Malaysia och Thailand och om slutgiltigt uttag av de preliminära 
tullar som införts 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av Fördraget om upprättandel av Europeiska gemenskapen, 
med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3283/94 av den 22 december 1994 om skydd 
mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen1 , 
senast ändrad genom förordning (EG) nr 1251/952, särskilt artikel 23 i denna, 
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot 
dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska 
ekonomiska gemenskapen3, senast ändrad genom förordning (EG) nr 522/944, särskilt 
artikel 12 i denna, 
med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd i rådgivande 
kommittén, och 
med beaktande av följande: 
1 EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 1. 
2 EGT nr L 122, 2.6.1995, s. 1. 
3 EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1. 
4 EGT nr L 66, 10.3.1994, s. 10. 
i C 
A. PRELIMINÄRA ÅTGÄRDER 
1. Genom förordning (EG) nr 2414/955, nedan kallad "förordningen om preliminär 
tull", införde kommissionen preliminära antidumpningstullar på import till 
gemenskapen av cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand. 
Genom rådets förordning (EG) nr 245/966 förlängdes denna tulls giltighet med en 
period på högst två månader som upphör den 14 april 1996. 
B. EFTERFÖLJANDE FÖRFARANDE 
2. Omedelbart efter införandet av preliminära åtgärder informerades berörda parter 
om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för beslutet 
om preliminära åtgärder. 
3. De flesta av de malaysiska och thailändska exportörerna hade begärt att innan 
preliminära åtgärder infördes få information om de viktigaste omständigheter och 
överväganden som undersökningen resulterade i. De malaysiska exportörerna 
hävdade att information i förväg var nödvändigt för att ge dem möjlighet att utöva 
sin grundläggande rätt att höras. Genom förordning (EEG) nr 2423/88, som är den 
tillämpliga förordningen i detta förfarande, (nedan kallad "grundförordningen"), 
avspeglas och införlivas i antidumpningsområdet den allmänna juridiska 
principen om rätten till att höras på ett rättvist och ordentligt sätt, som den 
definieras i rättspraxis hos Europeiska gemenskapernas domstol, och i den 
förordningen föreskrivs inte att informationen måste yppas före inledandet av 
preliminära åtgärder utan före de slutgiltiga åtgärderna. I enlighet med detta 
avslöjade kommissionen inte de viktigaste omständigheterna och övervägandena 
före inledandet av preliminära åtgärder. 
6 EGT nr L 248, 14.10.1995, s. 12. 
EGT nr L 32, 10.2.1996, s. 1. 
Skriftliga kommentarer mottogs inom den föreskrivna tidsfristen från följande 
berörda parter: 
1. Producenter and producentsammanslutningar i Indonesien 
PT Jawa Perdana Bicycle Industry 
PT Wijaya Indonesia Makmur Bicycle Industries 
The Association of Indonesian Bicycle Industry 
2. Producenter i Malaysia 
Akoko Sdn. Bhd. 
Berjaya Cycles Sdn Bhd 
Greenworld Systems Sdn Bhd 
Lerun Group Industries Berhad 
Rolls Rally Sdn Bhd 
3. Producenter i Thailand 
Bangkok Cycle Industrial Co. Ltd 
Siarn Cycles MFG. Co. Ltd 
Thai Bicycle Industry Co. Ltd 
Victory Cycle Co. Ltd 
4. Importörer 
Universal Cycles pic. 
På begäran beviljades parterna att bli hörda av kommissionen. 
6. Parterna informerades om de viktigaste omständigheter och överväganden som 
låg till grund för avsikten att rekommendera ett införande av en slutgiltig 
antidumpningstull och ett slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i 
form av en preliminär antidumpningstull. Parterna beviljades också en period 
inom vilken de kunde lämna synpunkter efter mottagandet av informationen. 
7. Parternas muntliga och skriftliga synpunkter beaktades och i tillämpliga fall 
ändrades slutsatserna med hänsyn till dem. 
8. På grund av ärendets komplicerade natur, särskilt antalet exporterande länder och 
berörda parter samt de olika tekniska specifikationerna, överskred förfarandet den 
normala tidsperiod på ett år som föreskrivs i artikel 7.9 i grundförordningen. 
9. Efter införandet av preliminära tullar hävdade Association of Indonesian Bicycle 
Industry (nedan kallad "AIPI") att förfarandet var diskriminerande eftersom andra 
exporterande länder, som t.ex. Indien och Vietnam, inte omfattades. 
Vid tiden för inledandet av detta föriarande tidigt 1994 fanns det inga påståenden 
om eller indikationer på att importen från Indien och Vietnam också var dumpad. 
Förfarandet inleddes på grundval av ett klagomål rörande import av cyklar med 
ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand, i vilket det fanns tillräckliga bevis 
på dumpning och därav vållad väsentlig skada (punkterna 1 och 2 i ingressen i 
förordningen om preliminär tull). Vid senare skeden i undersökningen, när den 
faktiska utvecklingen av importen från dessa länder med början i 1993 blev 
uppenbar, mottogs inget ytterligare klagomål från gemenskapsindustrin. I 
avsaknad av ett sådant klagomål och av prima facie-bevis på skadevållande 
dumpning från de berörda länderna hade kommissionen inte någon anledning att 
utvidga förfarandet till att även omfatta dessa övriga länder. 
C. LIKADAN PRODUKT 
10. Vid det preliminära skedet drogs slutsatsen (punkterna 13 och 14 i ingressen till 
förordningen om preliminär tull) att alla typer av cyklar med ursprung i 
Indonesien, Malaysia och Thailand som säljs i gemenskapen utgör en enda 
produkt, och att cyklar som tillverkas av gemenskapsindustrin och säljs på 
gemenskapens marknad, samt cyklar som tillverkas i Indonesien, Malaysia och 
Thailand och säljs på respektive hemmamarknader, är likadana produkter enligt 
betydelsen i artikel 2.12 i grundförordningen. 
11. Efter införandet av den preliminära tullen framförde två malaysiska företag att de 
cyklar som tillverkas och säljs på Malaysias inhemska marknad inte är likadana 
produkter som de cyklar som tillverkas och säljs för export till gemenskapen. De 
framlade dock inga bevis som kunde underbygga påståendet om att dessa cyklar 
inte i alla avseenden skulle vara lika de cyklar som exporterades till 
gemenskapen. 
12. Undersökningen har fastställt att cyklar som tillverkas och säljs i Malaysia 
omfattar en liknande modellserie som de cyklar som exporteras till gemenskapen 
samt har tekniska och fysiska egenskaper som är identiska med dessa cyklars 
egenskaper. Det har inte framförts några giltiga anmärkningar som skulle kunna 
ändra dessa slutsatser. Det faktum att det enda samarbetsvilliga malaysiska 
företag som sålde cyklar på den inhemska marknaden tillverkar dessa i en fabrik 
som är avskild från den i vilken exportmodellerna tillverkas stöder inte i sig självt 
påståendet att produkterna är olika enligt betydelsen i artikel 2.12 i 
grundförordningen. Följaktligen bekräftas de avgöranden och slutsatser som 
anges i punkt 14 i förordningen om preliminär tull. 
D. DUMPNING 
1. Normalvärde 
a) Indonesien 
13. För två indonesiska företag baserades de preliminära avgörandena om dumpning 
på tillgängliga uppgifter enligt artikel 7.7 b i grundförordningen, eftersom det inte 
var möjligt att inhämta eller kontrollera den nödvändiga information som hade 
efterfrågats i frågeformuläret (punkt 28 i förordningen om preliminär tull). För de 
tre andra indonesiska företagen fastställdes normalvärdet, i de fall när det måste 
konstrueras, genom att de exporterade modellernas tillverkningskostnader 
adderades med skäliga försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader och vinstmarginaler, vilka baserades på faktiska siffror för de berörda 
företagen (se punkterna 25 och 27 i förordningen om preliminär tull). 
14. Ett indonesiskt företag köpte för sin produktion vissa cykeldelar genom ett 
närstående handelsföretag, som debiterade provision för sådana köp. Företaget 
begärde att denna provision inte skulle inkluderas i tillverkningskostnaden, vilket 
hade skett för de preliminära fastställandena. Det framkom dock att provisionen 
verkligen var en kostnad för det indonesiska företaget för köp av delar och att 
företaget skulle ha liknande kostnader om det köpte dessa delar direkt från icke 
närstående leverantörer. Därför måste provisionen betraktas som en nödvändig 
del av berörda materialkostnader. 
15. Ett företag hävdade att ränteutgifter, som för de preliminära fastställandena hade 
ingått i försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna kostnader, borde 
dras av eftersom ränteutgifter enligt allmänna redovisningsprinciper i Indonesien 
inte ingår i rörelsekostnader som inte är direkt hänförbara till produktion och 
försäljning av varorna i fråga. Undersökningen visade att det berörda företagets 
enda verksamhet var produktion och försäljning av cyklar och cykeldelar. 
Följaktligen måste dessa ränteutgifter inkluderas i försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader, eftersom de åsamkades detta 
företag på grund av den finansiella struktur som var nödvändig för att bedriva 
cykel- och cykeldelsproduktion. 
16. Två indonesiska exportörer och AIPI framförde att fördelningen av försäljnings-
och administrationskostnader plus allmänna kostnader borde ha skett på grundval 
av sålda kvantiteter. En indonesisk tillverkare framförde samma argument vad 
gäller fördelningen av försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader mellan export och inhemsk försäljning, i synnerhet avseende 
fördelningen av finansiella kostnader. Inget av dessa företag fördelade dock 
normalt i den interna redovisningen försäljnings- och administrationskostnader 
plus allmänna kostnader på enskilda cykelmodeller. Följaktligen kan det inte 
påstås att en fördelningsnyckel baserad på sålda kvantiteter, vilket dessa företag 
föreslår, har använts historiskt sett. Det finns alltså ingen anledning att avvika 
från principen i artikel 2.11 i grundförordningen om att fördelningen av sådana 
kostnader normalt skall stå i proportion till omsättningen. 
17. Den vinstsats som tillämpats för konstrueringen av normalvärde baserades på 
varje företags inhemska försäljning när denna skett i normal handel (punkt 26 i 
förordningen om preliminär tull). Två företag anförde att detta ledde till att 
vinstmarginalerna blev för höga. Men eftersom dessa företag inte underbyggde 
sina påståenden bekräftas den metod som använts i de preliminära fastställandena 
för beräkning av en tillförlitlig vinstmarginal enligt artikel 2.3 b ii i 
grundförordningen. 
18. De indonesiska exportörerna lade fram ytterligare anspråk (särskilt vad gäller 
beräkning av inhemsk omsättning, fördelning av tillverkningskostnader, uppgifter 
om enskilda försäljningstransaktioner, användningen av relationstalet mellan 
försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna kostnader och 
tillverkningskostnader, samt tillämpade växelkurser), vilka inte kunde beaktas 
eftersom de under det sena undersökningsskede som de inkom inte kunde 
kontrolleras, inte stöds av direkt bevisning eller efter dubbelkontroll har visat sig 
vara ogrundade. 
19. Följaktligen bekräftas det fastställande av normalvärde för indonesiska tillverkare 
som beskrivs i punkterna 15 till 27 i förordningen om preliminär tull. 
20. Vad gäller ett indonesiskt företag ville AIPI göra gällande att detta företag 
ställdes inför strängare tidsfrister för besvarande av frågeformulär än de som gavs 
tillverkare i gemenskapen. 
För alla berörda parter fastställdes en och samma tidsfrist pä 37 dagar för 
besvarande av frågeformulär. Förlängningar av denna tidsfrist beviljades företag 
både inom och utanför gemenskapen, på grundval av verkliga sakförhållanden i 
varje enskilt fall. Det berörda företaget begärde aldrig en förlängning. Påståendet 
från AIPI att gemenskapens tillverkare behandlades mera gynnsamt verkar grunda 
sig på ett missförstånd. Frågeformulären till tillverkarna i gemenskapen kunde 
inte sändas förrän urvalet av företag hade gjorts (punkt 73 i förordningen om 
preliminär tull samt punkt 56 i denna förordning). Detta förklarar varför svaren 
från gemenskapsindustrin inkom senare, trots att tidsfristerna var de samma som 
för de indonesiska tillverkarna. 
Följaktligen bekräftas de avgöranden som anges i punkt 28 i förordningen om 
preliminär tull. 
b) Malaysia 
21. I förordningen om preliminär tull betraktades två malaysiska företag, som 
tillhörde samma företagsgrupp, som ett enda företag. Ett av dessa företag 
exporterade cyklar till gemenskapen under undersökningsperioden men sålde inte 
några cyklar på hemmamarknaden. Det andra företaget däremot sålde avsevärda 
kvantiteter på hemmamarknaden, men sålde inte för export till gemenskapen. 
Dessa två företag ansökte om att inte bli behandlade som en enskild tillverkande 
exportör och om att tilldelas enskilda dumpningsmarginaler. 
Det har dock varit fast praxis hos gemenskapens institutioner att för närstående 
företag fastställa en enda dumpningsmarginal. Den annorlunda metod som 
undantagsvis tillämpades i fallet med skrivpapperskopiatorer (förordning (EG) nr 
23 80/957) och som de malaysiska företagen åberopade som stöd för deras begäran 
hade sin grund i de exceptionella omständigheter som konstaterades föreligga i 
den undersökningen och som inte föreligger i detta förfarande. 
Därför bekräftas den metod som beskrivs i punkt 29 i förordningen om preliminär 
tull. 
EGT nr L 244, 12.10.1995, s. 1, punkterna 53 och 54. 
22. För de preliminära fastställandena konstaterades att endast en samarbetsvillig 
malaysisk exportör hade en representativ försäljning på hemmamarknaden av 
likadan produkt under undersökningsperioden, dvs. att den inhemska 
försäljningsvolymen överskred 5 % av företagets totala exportförsäljning 
(punkterna 19 och 30 i förordningen om preliminär tull). Eftersom de 
cykelmodeller som såldes av detta företag på hemmamarknaden inte medgav en 
rättvis jämförelse eller inte såldes i normal handel (de var ur teknisk synvinkel 
alldeles för olika, såldes inte i tillräckliga kvantiteter eller såldes till förlust), 
måste normalvärdet för de modeller som såldes av detta företag beräknas enligt 
artikel 2.3 b ii i grundförordningen på grundval av ett konstruerat värde, vilket 
bestämdes genom att tillverkningskostnader adderades med företagets inhemska 
försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna kostnader samt 
vinstmarginaler. De övriga malaysiska exportörerna hade inte någon inhemsk 
försäljning och följaktligen måste även för dem ett konstruerat normalvärde 
fastställas enligt artikel 2.3 b ii i grundförordningen. De försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader samt vinster som noterades för 
den enda tillverkare som hade en representativ inhemsk försäljning var de enda 
uppgifter som var tillgängliga i Malaysia för detta syfte. Dessa siffror ansågs vara 
tillförlitliga och därför fastställdes det konstruerade värdet för alla modeller sålda 
för export till gemenskapen av malaysiska företag genom att de exporterade 
modellernas tillverkningskostnader adderades med de försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader och vinster som noterades av 
den enda tillverkande exportör som hade försäljning på hemmamarknaden (punkt 
30-35 i förordningen om preliminär tull). 
10 
23. Under det preliminära skedet fann kommissionen att en malaysisk exportörs 
råmaterialkostnader i hög grad hade underskattats och dessa kostnader justerades 
följaktligen uppåt. Det berörda företaget hävdade senare att kommissionens 
avgöranden och slutsatser baserades på felaktiga antaganden och invände därför 
mot justeringen. 
Det konstaterades att även om proportionerna mellan kostnader och omsättning 
för alla andra kostnadsposter (som t.ex. direkt arbetskraft, 
tillverkningsomkostnader och försäljnings- och administrationskostnader plus 
allmänna kostnader) var stabila, varierade relationstalet för råmaterialkostnader 
avsevärt under undersökningsperioden (kalenderår 1993) jämfört med 
räkenskapsåren 1993 och 1992. En liknande olikhet fanns vad gäller lönsamheten 
under undersökningsperioden jämförd med räkenskapsåret 1993, trots att 
undersökningsperioden och räkenskapsåret 1993 överlappade varandra med åtta 
månader. 
Följaktligen bekräftas fastställandet av tillverkningskostnaden, inbegripet 
ovannämnda justering, för detta företag. 
24. Några malaysiska företag ifrågasatte huruvida förpackningskostnader (inklusive 
för arbetskraft) inte skulle ha kunnat dubbelräknas genom att de betraktades som 
en kostnad i tillverkningen för varje enskild exportör samtidigt som de ansågs 
vara en del av den inhemska tillverkarens försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader för konstruering av 
normal värde. 
För alla malaysiska företag gäller att förpackningskostnader endast har betraktats 
som en del av tillverkningskostnader och inte har inbegripits i de försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader som åsamkats den inhemska 
tillverkaren för dennes försäljning på hemmamarknaden. Förpackningskostnader 
har alltså inte dubbelräknats. 
11 
25. För fastställandet av försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader och vinstsats för den ende samarbetsvillige tillverkande exportören med 
representativ inhemsk försäljning uteslöt kommissionen internförsäljning. Det 
berörda företaget hävdade att denna metod inte är förenlig med det faktum att 
kommissionen inkluderade företagsinterna kostnader som t.ex. 
finansieringskostnader. Företaget framförde därför att företagsintern försäljning 
också borde ha inbegripits i företagets inhemska omsättning för fastställande av 
försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna kostnader och 
vinstsatser. Vidare hävdade företaget att berörda finansieringskostnader inte hade 
något samband med tillverkningen eller försäljningen av cyklar och därför borde 
ha undantagits från försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader. 
Vad gäller fastställandet av försäljnings- och administrationskostnader plus 
allmänna kostnader och vinstmarginaler bör det noteras att företaget i fråga inte 
uppgav att viss försäljning var intern försälj ning, ett faktum som först uppdagades 
under kontrollen. Eftersom rapporterade priser är internpriser kan denna 
försäljning inte anses ha skett i normal handel (artikel 2.7 i grundförordningen) 
och dessa transaktioner måste undantas vid beräkningen av den inhemska 
vinstmarginalen. 
Avseende relationstalet för försäljnings- och administrationskostnader plus 
allmänna kostnader ansågs det i samband med de preliminära avgörandena att det 
för försäljning till närstående företag åsamkas inga eller blott marginella 
försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna kostnader och sådana 
behöver följaktligen inte fördelas på omsättning till närstående företag. Efter det 
preliminära fastställandet granskades förhållandena på nytt och det konstaterades 
att fördelningen av försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader på omsättningen till icke närstående företag borde begränsas endast vad 
gäller försäljningskostnader, som inte åsamkas för försäljning till närstående 
företag. I motsats till detta baseras numera relationstalen för finansierings- och 
administrationskostnader, vilka också kan uppstå för internförsäljning, på den 
totala omsättningen inklusive försäljning till närstående parter. Beräkningarna har 
ändrats i enlighet med detta. 
12 
Vad gäller räntor betalda till ett närstående företag skulle en uteslutning av dessa 
kostnader förbigå det faktum att de ådragits av det berörda företaget på grund av 
den finansiella struktur som är nödvändig för företagets verksamhet. Vem som 
egentligen tillhandahåller de nödvändiga medlen är irrelevant så länge som 
lånevillkoren överensstämmer med villkoren enligt normal handel (artikel 2.3 b ii 
i grundförordningen). Påståenden om att lånet var avsett för andra syften än 
företagets verksamhet stöddes inte med bevisning. Följaktligen måste enligt 
artikel 2.3 b ii i grundförordningen dessa ränteutgifter inbegripas i försäljnings-
och administrationskostnader plus allmänna kostnader. 
26. Marginalen för försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader hos den enda samarbetsvilliga tillverkande exportören med försäljning 
på hemmamarknaden ansågs vara tillförlitlig eftersom denna försäljning var 
tillräckligt representativ, dvs. den inhemska försäljningsvolymen utgjorde mer än 
5 % av exportvolymen. Vinstmarginalen ansågs också vara tillförlitlig eftersom 
detta företag hade tillräckligt stor vinstgivande försäljning på hemmamarknaden 
(punkterna 33 och 34 i förordningen om preliminär tull). De malaysiska 
exportörerna hävdade att marginalerna för försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader samt vinst för det företaget är 
för höga och inte kan anses giltiga eftersom företaget inte hade någon 
exportförsäljning och borde ha behandlats separat från sitt närstående företag, 
som är specialiserat på export, och eftersom företaget hade en monopolsituation 
på hemmamarknaden som gör dess uppgifter otillförlitliga. 
13 
Rådet är av den uppfattningen att det inte finns några skäl för att det enda 
samarbetsvilliga företaget med försäljning på hemmamarknaden skall behandlas 
separat från sitt närstående exportföretag (punkt 21 i denna förordning). Även om 
denna begäran om separat behandling beviljades, skulle informationen från det 
enda samarbetsvilliga företaget med försäljning på hemmamarknaden ändå utgöra 
grundvalen för de marginaler för försäljnings- och administrationskostnader plus 
allmänna kostnader och för vinst som skulle tillämpas för de övriga malaysiska 
exportörerna enligt artikel 2.3 b ii i grundförordningen. Avseende den påstådda 
monopolliknande situation som skulle innehas av den enda samarbetsvilliga 
tillverkaren/exportören, konstaterades det att det åtminstone fanns ytterligare ett 
malaysiskt företag med betydande inhemsk försäljning. Det framlades inga bevis 
för att försäljning i Malaysia inte skulle kunna medge en riktig jämförelse. 
Uppgifter om försäljning på hemmamarknaden i Malaysia ansågs därför vara 
pålitliga, och försäljningspriserna och kostnadsuppgifterna baserades på de 
faktiska förhållandena på det berörda landets marknad, dvs. förhållanden som 
allmänt gäller för alla faktiska och potentiella kunder eller leverantörer. 
Följaktligen bekräftar rådet beräkningen av normalvärden baserad på de 
relationstal för försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader och vinst som konstaterats råda för det enda malaysiska 
samarbetsvilliga företag som hade inhemsk försäljning. 
27. De malaysiska exportörerna lade fram ytterligare anspråk (avseende särskilt 
beräkning av tillverkningskostnader, klassificering av försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader, behandling av rabatter, 
cykelmodellers jämförbarhet, beräkning av tillverkningsomkostnader), vilka inte 
kunde beaktas eftersom de inte kunde kontrolleras, inte stöddes av direkt 
bevisning, motsades av företagets egna uppgifter eller efter dubbelkontroll visade 
sig sakna faktisk grund. 
14 
c) Thailand 
28. Fyra thailändska företag var samarbetsvilliga i förfarandet. För majoriteten av de 
cykelmodeller som exporterades av tre av dessa thailändska företag konstruerades 
normalvärdet (punkterna 36, 38 och 39 i förordningen om preliminär tull). För det 
fjärde företaget kunde normalvärdet baseras på faktiska priser på 
hemmamarknaden (punkt 37 i förordningen om preliminär tull). I de. fall där 
normalvärdet måste konstrueras fastställdes det genom att 
tillverkningskostnaderna för exporterade modeller adderades med rimliga 
marginaler för försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna 
kostnader och vinst (punkt 40-42 i förordningen om preliminär tull). 
För det företag som inte hade inhemsk försäljning konstruerades normalvärdet 
genom att tillverkningskostnaden adderades med de tre övriga företagens vägda 
genomsnittliga värde för försäljnings- och administrationskostnader plus 
allmänna kostnader och den vägda genomsnittliga vinstmarginalen för de två 
företag som hade tillförlitliga vinstvärden. För ett annat företag adderades 
tillverkningskostnaderna med dess egna marginaler för försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader och den vägda genomsnittliga 
vinstmarginalen för de två företag som hade tillförlitliga vinstvärden. För det 
tredje företaget användes dess faktiska värden. 
29. För ett thailändskt företag visade kontrollen av tillverkningskostnader fördelade 
på liknande cykelmodeller avsevärda diskrepanser i värdet på vissa använda 
material, vilka företaget inte kunde förklara. Eftersom företagets 
bokföringssystem inte medgav en uppdelning av materialkostnaderna för enskilda 
cykelmodeller, beslöts det i samband med de preliminära avgörandena att 
tillverkningskostnaderna skulle fördelas i proportion till omsättning enligt artikel 
2.11 i grundförordningen. Företaget anförde att en fördelningsnyckel baserad pä 
omsättning skulle vara orimlig eftersom exporten av jämförbara modeller till 
tredje land gjordes till ett styckpris som endast uppgick till hälften av det 
genomsnittliga styckpris som togs ut för export till gemenskapen. 
15 
Det berörda företagets redovisningssystem skiljer inte mellan 
tillverkningskostnader för produkter exporterade till gemenskapen och sådana för 
export till annat tredje land, och medger således inte en helhetsjustering för de 
påstådda skillnaderna. Följaktligen bekräftas de preliminära avgörandena och 
användningen av omsättning som grund för fördelningen av 
ti 11 verkningskostnader. 
30. Ett annat thailändskt företag hade lordelat en större post i försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader fullständigt till 
exportförsäljningen. Företaget kunde inte på ett tillfredsställande sätt förklara 
dessa utgifters art, trots att utförliga förklaringar hade begärts både före och under 
kontrollen. För de preliminära fastställandena fördelades utgifterna i fråga på 
export och inhemsk försäljning på grundval av omsättningen enligt artikel 2.11 i 
grundförordningen. Företaget hävdade att förklaringar hade getts och att det 
rimliga i fördelningen kunde ha kontrollerats. 
Rådet anser att företaget inte har gett en tillfredsställande förklaring. På grundval 
av tillgänglig kontrollerad information är det omöjligt att bedöma huruvida 
förklaringarna är riktiga eller ej. Således bekräftas fördelningen av berörda 
utgifter på både export och inhemsk försäljning på grundval av omsättning. 
31. Vid det preliminära fastställandet ansågs inhemska vinster vara pålitliga när 
antalet cyklar sålda till ett pris högre än den beräknade tillverkningskostnaden 
utgjorde mer än 10 % av den totala inhemska försäljningen. Detta var inte fallet 
för ett av de thailändska företag som hade representativ inhemsk försäljning, dvs. 
en inhemsk försäljningsvolym som utgjorde mer än 5 % av den totala 
exportförsäljningen. När normalvärden måste konstrueras för detta företag 
tillämpades således den vägda genomsnittliga vinstmarginalen för de två övriga 
thailändska företag som hade inhemsk försäljning. Detta företag framförde att 
denna metod inte är förenlig med grundförordningen. 
I enlighet med artikel 2.3 b ii i grundförordningen bör vinstmarginalen för 
konstruering av normalvärdet baseras på den vinst som gjorts på vinstgivande 
försäljning på hemmamarknaden, om uppgifter om detta bl.a. är tillförlitliga. Efter 
att ha undantagit inhemsk försäljning som inte medgav en riktig jämförelse eller 
som inte skedde vid normal handel (punkterna 38 och 22 i förordningen om 
preliminär tull), kan den återstående vinstgivande försäljningen vara så liten att 
vinsten för denna försäljning inte utgör en tillförlitlig grund för beräkning av den 
vinstmarginal som används för konstruering av normalvärde. Detta är 
anledningen till att kommissionen också kontrollerade att den återstående 
vinstgivande försäljningen var tillräckligt stor för att kunna utgöra en giltig 
grundval för fastställande av vinstmarginal. 
Detta ansågs vara fallet om återstående vinstgivande inhemsk försäljning utgjorde 
minst 10 % av den inhemska försäljningsvolym som kunde användas som grund 
för lönsamhetstestet, i vilket proportionen av vinstgivande försäljning fastställdes 
genom att nettoförsäljningspriser jämfördes med den beräknade 
tillverkningskostnaden (punkterna 21, 22 och 31 i förordningen om preliminär 
tull). Det är samma relationstal som har använts för att fastställa huruvida 
försäljningen av enskilda cykelmodcller gjordes i normal handel (punkt 22 i 
förordningen om preliminär tull). Eftersom vinsten på hemmamarknaden är 
beroende av priserna för inhemsk försäljning, är det rimligt och konsekvent att 
tillämpa samma tröskel som använts för fastställande av huruvida sådana priser 
utgör en riktig grund för normalvärdet. Ett liknande tillvägagångssätt har använts 
av gemenskapens institutioner i tidigare förfaranden. 
Följaktligen bekräftar rådet att det berörda företagets vinstmarginal inte var 
tillförlitlig och att det konstruerade normalvärdet måste beräknas med användning 
av den vägda genomsnittliga vinstmarginalen för de två andra thailändska 
tillverkare för vilka en tillförlitlig vinst på vinstgivande inhemsk försäljning hade 
konstaterats. 
17 
32. Slutligen framlade en thailändsk exportör en ytterligare begäran (särskilt avseende 
beräkningen av tillverkningsomkostnader), vilken inte kunde beaktas eftersom 
den inte kunde kontrolleras och ej heller stöddes av direkt bevisning. 
2. Exportpris 
a) Indonesien 
33. En indonesisk exportör hade synpunkter på justeringar av exportpriset, vilka inte 
kan beaktas eftersom de inte stöds av direkt bevisning. 
Således bekräftas fastställandet av exportpris för Indonesien (punkt 43 i 
förordningen om preliminär tull). 
b) Malaysia 
34. Vid kontrollbesöket hos ett malaysiskt företag konstaterades det att en del av den 
export som av detta företag hade rapporterats som direkt försäljning till oberoende 
importörer i gemenskapen i själva verket var försäljning till ett närstående företag 
i Taiwan som sedan vidaresålde produkterna till berörda importörer. Eftersom 
detta företag uppenbart hade givit felaktig information om dessa transaktioner, 
som dessutom avsåg en överföring mellan närstående företag, togs det inte hänsyn 
till rapporterade priser på dessa transaktioner, och för denna försäljning 
tillämpades den högsta dumpningsmarginal som konstaterats för en modell såld 
av detta företag till icke-närstående kunder enligt artikel 7.7 b i 
grundförordningen (punkterna 46 och 47 i förordningen om preliminär tull). 
18 
Detta företag anförde att förbindelsen med det taiwanesiska företaget inte 
inverkade på priset, och att företaget diskriminerades gentemot de två indonesiska 
exportörerna, för vilka artikel 7.7 b i grundförordningen också tillämpades. 
Dessutom hävdade företaget att försäljningen i fråga hade gjorts direkt till kunder 
i gemenskapen, och det lade fram fakturakopior som nya bevis. 
Det var först efter offentliggörandet av förordningen om preliminär tull som det 
berörda företaget hävdade att försäljningen i fråga faktiskt hade gjorts direkt till 
kunder i gemenskapen. Detta påstående strider mot resultaten av kontrollen, vilka 
vid den tidpunkten inte ifrågasattes av företaget. I förfarandets nuvarande skede 
kan en annorlunda beskrivning av försäljningen inte kontrolleras och således ej 
heller beaktas. 
Det malaysiska företaget förnekade först förbindelsen med det taiwanesiska 
företaget, och denna förbindelse konstaterades först under kontrollen på grundval 
av direkt och avgörande bevisning. Detta hindrade uppenbart kommissionens 
undersökning av omständigheter. Med tanke på det malaysiska företagets 
informationsförvrängning är det osannolikt att förbindelsen inte skulle ha någon 
inverkan pä priset, och i vilket fall som helst kunde frågan i detta skede av 
förfarandet inte granskas ytterligare. Det är således helt berättigat att tillämpa 
artikel 7.7 b i grundförordningen på det sätt som beskrivs ovan. 
Vad gäller jämförelsen med de två indonesiska företag för vilka artikel 7.7 b i 
grundförordningen också tillämpades (punkterna 28 och 68 i förordningen om 
preliminär tull), finns det ingen giltig grund för påståendet om diskriminering. 
Tillämpningen av artikel 7.7 b i grundförordningen baserades på de faktiska 
sakförhållandena i varje fall, och avspeglar således graden av samarbetsvilja och 
den omfattning i vilken nödvändig information inte framlades eller kunde 
kontrolleras eller den utsträckning i vilken vilseledande information gavs. 
19 
35. Ett malaysiskt företag framförde att kommissionen för fastställandet av priset fritt 
gemenskapens gräns för dess export till gemenskapen borde ha inbegripit ett 
pålägg som dess försäljningsagent lade till. Företaget underbyggde dock inte sitt 
påstående. Agenten för det berörda företaget mottog dock en provisionsavgift som 
det togs hänsyn till och det framkom inte vilka transaktioner som skedde via 
agenten, eftersom försäljning också fakturerades direkt till kunder i gemenskapen. 
Följaktligen bekräftas beräkningen av priset fritt gemenskapens gräns för det 
berörda företagets export. 
36. De malaysiska exportörerna lade fram ytterligare anspråk (avseende särskilt arten 
av vissa avdrag, behandlingen av vissa bank- och rembursavgifter), vilka inte 
kunde beaktas eftersom de inte stöddes av direkt bevisning. 
c) Thailand 
37. I sitt svar på frågeformuläret uppgav ett thailändskt företag att det inte gav sina 
kunder i gemenskapen någon garanti. Vid kontrollbesöket upptäcktes det att 
företaget med en av sina kunder hade överenskommit att reservdelar till ett värde 
av 1 % av fakturabeloppet medföljde varje order utan avgift. Det konstaterades 
också att ett beaktansvärt antal större kunder också fick reservdelar gratis. Sådana 
typer av rabatter gavs i stället för garantier. 
Eftersom sådana försäljningsvillkor är relevanta för bestämning av exportpriser är 
det faktiska värdet av de reservdelar som sänts irrelevant. Eftersom kommissionen 
mottagit vilseledande information mäste den fastställa avdraget för överenskomna 
rabatter på grundval av tillgängliga uppgifter. Den mest konkreta och rimliga 
grundvalen är de överenskomna villkor som avses ovan, och således minskades 
exportpriset med 1 % för överenskomna rabatter. 
20 
Företaget hävdade att denna justering inte var berättigad, eftersom kommissionen 
hade mottagit en kortfattad förteckning över alla fall där reservdelar gavs gratis 
till kunder i gemenskapen, pä vars grundval endast en obetydlig justering borde 
göras. 
Även om en förteckning över kunder och motsvarande "garanti"-belopp lades 
fram av företaget, skedde detta först mot slutet av kontrollen när ett 
tillfredsställande klarläggande av hclhetssituationen inte längre var möjligt. 
Eftersom det inte finns några andra direkta bevis som kan stödja företagets 
anspråk bekräftas det att justeringen, mot bakgrund av den vilseledande 
informationen, för överenskomna rabatter fastställts på ett riktigt sätt på grundval 
av tillgängliga uppgifter (artikel 7.7 b i grundförordningen). En lägre justering 
skulle innebära en belöning för bristande samarbete. 
Därför bekräftas justeringen för överenskomna rabatter. 
38. Vissa thailändska exportörer gjorde anspråk (avseende särskilt fördelningen av 
transportkostnader, beräkningen av förpackningskostnader), vilka antingen inte 
kunde beaktas eftersom de inte kunde kontrolleras eller inte stöddes av direkt 
bevisning, eller motsades av det berörda företagets egen bevisning. 
3. Jämförelse 
a) Indonesien 
39. Ett indonesiskt företag sålde cyklar för export till gemenskapen via ett närstående 
handelsföretag beläget i Japan. I de preliminära fastställandena bestämdes 
exportpriser för den exportören med hänvisning till de priser som faktiskt betalats 
eller skulle betalats till det närstående handelsföretaget i Japan, samtidigt som 
gemenskapens undersökningsorgan gav uttryck åt sin avsikt att granska detta 
tillvägagångssätt (punkt 44 i förordningen om preliminär tull). 
21 
40. Det har fastställts att det tillverkande företagets priser till handelsföretaget inte är 
tillförlitliga på grund av förbindelsen mellan de två företagen. För att kunna 
fastställa ett pålitligt exportpris till gemenskapen från Indonesien justerades priset 
från Japan till gemenskapen till nivån fritt Indonesien. Eftersom det närstående 
handelsföretagets funktion kan anses motsvara den hos en handlare som säljer på 
provision gjordes, på grundval av företagets egna försäljnings- och 
administrationskostnader plus allmänna kostnader och ett skäligt vinstbelopp, en 
justering nedåt på 6 % av de priser som det närstående företaget debiterade 
oberoende kunder i gemenskapen. Detta värde ansågs vara skäligt mot bakgrund 
av den utsträckning i vilken det närstående handelsföretaget var delaktigt i 
exportörens sälj verksamheter. Det lades inte fram någon information som skulle 
kunna antyda att detta värde är oriktigt. Med tanke på de slutgiltiga 
fastställandena justerades exportpriserna i enlighet med detta. 
41. I samband med de preliminära fastställandena (punkt 56 i förordningen om 
preliminär tull) togs det inte hänsyn till vissa justeringar eftersom de var 
obetydliga. På begäran av de berörda företagen omprövade kommissionen sitt 
synsätt. Det framkom att i vissa fall hade den obetydliga arten av respektive 
justeringar fastställts i relation till exportpriset eller till normalvärdet separat. Men 
i enlighet med tidigare praxis framstår det som mera lämpligt att betrakta 
justeringar som minimala endast om skillnaden mellan de procentenheter som 
skall dras av från exportpriset respektive normalvärdet är mindre än 0,5 %. På 
denna grundval togs det nu hänsyn till vissa justeringar som ansågs vara 
obetydliga vid det preliminära skedet. Beräkningarna justerades i enlighet med 
detta. 
22 
42. I sina preliminära fastställanden (punkt 53 i förordningen om preliminär tull) 
avvisade kommissionen begäran om justeringar för kreditkostnader av de skälen 
att det inte fanns några bevis för att den beviljade krediten skulle ingå i de 
försäljningsvillkor som överenskommits med köparna av varorna vid tidpunkten 
för försäljningen och således skulle ha kunnat påverka det pris som betalats eller 
skulle betalas på hemmamarknaden. 
Två indonesiska företag och AIPI upprepade sin begäran om en sådan justering 
och uppgav att krediter på 90 till 120 dagar är allmänt erkända affarsvillkor i 
Indonesien och därför inte uttryckligen behöver ingå i försäljningsvillkoren. Den 
enda bevisning som lades fram till stöd för detta påstående var dock en 
hänvisning till det berörda företagets redovisning av kundfordringar, som inte 
visade ett tydligt mönster. Det är således inte bevisat att priser bestämdes på 
grundval av sådana påstått allmänt erkända affarsvillkor. 
Rådet bekräftar följaktligen att en justering för kreditkostnader inte är befogad. 
K3. I förordningen om preliminär tull (punkt 55) avvisades krav på justeringar för 
annons- och marknadsföringsutgifter eftersom sådana utgifter hör till kategorin 
indirekta och allmänna kostnader, för vilka justeringar normalt inte görs. Två 
företag framförde på nytt sina krav på justeringar för- annons- och 
marknadsföringsutgifter. De hävdade att dessa kostnadsskillnader mellan export 
och inhemsk försäljning i sak kunde behandlas som justeringar för OEM eller 
handelsled. 
23 
Vad gäller en justering för OEM-försäljning lades ett sådant uttryckligt krav inte 
fram i de berörda företagens svar på frågeformulären, och ej heller 
dokumenterades kravet trots frågeformulärets specifika anvisningar om att varje 
begäran om justeringar måste läggas fram och dokumenteras. De faktiska 
förutsättningar som krävs för en sådan justering finns inte för handen: ingen av de 
berörda indonesiska exportörernas exportförsäljning skedde i ett handelsled som 
skulle innebära OEM-försäljning, dvs. normalt ett led mellan tillverkning och 
distribution. Denna försäljning skedde på gemenskapens marknad i ett led vars 
enda funktion är distribution. Således krävs det inte någon (OEM-)justering i 
detta sammanhang. 
Vid undersökningen av detta OEM-krav konstaterades det att de faktiska 
förutsättningarna för justering för handelsled inte förelåg eftersom försäljning 
uppenbarligen skedde till en liknande kombination av kunder både på export- och 
på hemmamarknaden. Under alla omständigheter skilde de berörda indonesiska 
exportörerna inte mellan försäljningar i olika handelsled. Under undersökningen 
uppenbarades inga betydelsefulla skillnader vad gäller de handelsled i vilka 
export och inhemsk försäljning genomfördes. Följaktligen är det på grundval av 
tillgängliga uppgifter inte nödvändigt med en justering för handelsled. 
44. De indonesiska exportörerna lade fram ytterligare anspråk (särskilt vad gäller 
justeringar för skillnader i fysiska egenskaper, nivån på justeringen för 
tullrestitution och avdraget av ett belopp för tullrestitution vid konstrueringen av 
normalvärdet), vilka inte kunde beaktas eftersom de inte kunde kontrolleras, inte 
stöddes av direkt bevisning eller efter dubbelkontroll visade sig vara ogrundade. 
24 
b) Malaysia 
45. Vid det preliminära skedet fastställdes det att det inhemska värde för försäljnings-
och administrationskostnader plus allmänna kostnader som användes för 
konstruering av normalvärdet inbegrep direkta försäljningskostnader för vilka 
justeringar måste göras. Ett sådant avdrag var dock inte tillräckligt underbyggt 
(punkt 57 i förordningen om preliminär tull) och således avvisades krav på 
justeringar av normalvärdet för direkta försäljningskostnader. Dock gjordes vid 
behov justeringar av exportpriset för en eller flera av följande säljutgifter: 
transport, försäkring, hantering, lastning och därmed sammanhängande kostnader, 
kreditkostnader och bankavgifter, garantier, provisioner som betalats till agenter 
och löner till säljpersonal. 
46. De övriga malaysiska exportörerna ansäg att jämförelsen var orättvis eftersom de 
inte beviljats justeringar som annars var motiverade (som t.ex. för direkta 
försäljningskostnader) på grund av att den enda samarbetsvillige malaysiske 
tillverkare som sålde pä hemmamarknaden inte var tillräckligt motiverad för att 
ge ett riktigt svar pä frågeformuläret och säkerställa det nödvändiga samarbetet 
under kontrollen. 
Den malaysiske tillverkaren i fråga besvarade faktiskt frågeformuläret, samtyckte 
till och underkastades en kontroll. Eftersom företaget var direkt närstående till en 
exportör av cyklar till gemenskapen hade det ett uppenbart incitament att 
samarbeta ordentligt vid kontrollen. Detta företag lyckades dock inte lägga fram 
bevis till stöd för sina krav eller gav motstridiga förklaringar. Dessutom 
upptäcktes först under kontrollen viss information som inte hade yppats i svaret 
på frågeformuläret. 
25 
Rådet erkänner ändå att det med tanke pä de mycket speciella omständigheterna i 
detta fall är rimligt att dra av ett skäligt belopp från de konstruerade 
normalvärdena för de tre malaysiska exportörer som inte är närstående till den 
inhemske tillverkaren/försäljaren i fråga. Beräkningarna har ändrats i enlighet 
med detta. Vad gäller den exportör och den inhemska tillverkare som är varandra 
närstående låg det på dessa företags ansvar att tillhandahålla den nödvändiga och 
kontrollerbara informationen och den stödjande bevisningen, vilket de inte gjorde. 
Därför kan det inte göras en sådan ytterligare justering av det konstruerade 
normalvärdet för den närstående exportören. 
47. Vid det preliminära fastställandet gjordes ingen justering av normalvärdet med 
hänsyn till kreditkostnader (punkt 57 i förordningen om preliminär tull). 
Malaysiska exportörer begärde en sådan justering av skäl som liknar de som 
åberopades för justering av direkta försäljningskostnader. Det finns dock inga 
bevis, förutom ett rabattsystem som beaktades, för att ytterligare kredit beviljades 
som en del av de försäljningsvillkor som vid tidpunkten för försäljning 
överenskommits med köparna av varorna i fråga. Det finns följaktligen ingen 
giltig grund för justering av normalvärdet med hänsyn till kreditkostnader. 
48. Vid det preliminära fastställandet gjordes det inte någon justering av 
normalvärdet med hänsyn till skillnader i handelsled. I sina synpunkter efter 
offentliggörandet av förordningen om preliminär tull ansökte de malaysiska 
exportörerna om att beviljas en OEM-justering i form av en minskad 
vinstmarginal för beräkning av det konstruerade normalvärdet. 
26 
En sådan begäran fanns inte i svaret till frågeformuläret och dokumenterades inte 
heller trots frågeformulärets specifika anvisningar om att varje begäran om 
justeringar måste läggas fram och dokumenteras. De faktiska förutsättningar som 
krävs för en sådan justering finns inte för handen: majoriteten av de malaysiska 
exportörernas exportförsäljning skedde inte i ett led som motsvarar OEM-
försäljning, dvs. normalt ett led mellan tillverkning och distribution. Denna 
försäljning skedde på gemenskapens marknad i ett led vars enda funktion är 
distribution. Av tillgängliga uppgifter framgår det inte att det skulle finnas något 
tydligt och separat prismönster för exporttransaktioner till den berörda 
tillverkaren jämfört med försäljning till distributörer i gemenskapen. Således 
krävs det inte någon (OEM-)justering i detta sammanhang. 
Vid undersökningen av detta OEM-krav konstaterades det att de faktiska 
förutsättningarna för justering för handelsled inte förelåg eftersom försäljning 
uppenbarligen skedde till en liknande kombination av kunder både på export- och 
på hemmamarknaden. Under alla omständigheter skilde den berörda malaysiska 
försäljaren på hemmamarknaden inte mellan försäljning till grossister respektive 
detaljister. Under undersökningen uppenbarades inga betydelsefulla skillnader 
vad gäller de handelsled i vilka export och inhemsk försäljning genomfördes. 
Följaktligen är det på grundval av tillgängliga uppgifter inte nödvändigt med en 
justering för handelsled. 
49. De malaysiska exportörerna lade fram ytterligare anspråk (särskilt vad gäller 
avgifter för "teknisk hjälp", behandlingen av vissa räntor på provisioner, 
dubbelräkning av vissa provisioner, justering för speditionskostnader, skillnad i 
avrundning, fördelning av förpackningskostnader), vilka antingen inte kunde 
beaktas eftersom de inte kunde kontrolleras eller inte stöddes av direkt bevisning 
eller, efter dubbelkontroll, beaktades. Beräkningarna justerades i enlighet med 
detta. 
27 
c) Thailand 
50. I det preliminära fastställandet gjordes ingen justering av normalvärdet för 
skillnader i handelsled. I sina synpunkter efter offentliggörandet av förordningen 
om preliminär tull begärde thailändska exportörer en "OEM-justering", och 
anförde att de hade begärt en sådan justering redan vid förfarandets början. 
I ett följebrev till tre thailändska företags svar på frågeformulären begärde dessa 
tillverkare i allmänna termer en justering för OEM. En sådan begäran gjordes inte 
uttryckligen i svaret på frågeformuläret och var inte heller underbyggd trots 
frågeformulärets specifika anvisningar om att varje begäran om justeringar måste 
läggas fram och dokumenteras. De faktiska förutsättningar som krävs för en sådan 
justering finns inte för handen: majoriteten av de thailändska exportörernas 
exportförsäljning skedde inte i ett handelsled som skulle innebära OEM-
försäljning, dvs. normalt ett led mellan tillverkning och distribution. Denna 
försäljning skedde på gemenskapens marknad i ett led vars enda funktion är 
distribution. Av tillgängliga uppgifter framgår det inte att det skulle finnas något 
tydligt och separat prismönster för exporttransaktioner till den berörda 
tillverkaren jämfört med försäljning till distributörer i gemenskapen. Således 
krävs det inte någon (OEM-)justering i detta sammanhang. 
Vid undersökningen av detta OEM-krav konstaterades det att de faktiska 
förutsättningarna för justering för handelsled inte förelåg eftersom försäljning 
uppenbarligen skedde till en liknande kombination av kunder både på export- och 
på hemmamarknaden. Under alla omständigheter skilde de berörda thailändska 
exportörerna inte mellan försäljning till olika typer av handelsled. Under 
undersökningen uppenbarades inga betydelsefulla skillnader vad gäller de 
handelsled, distributörer respektive detaljister, i vilka export och inhemsk 
försäljning genomfördes. När inhemsk försäljning skedde direkt till slutanvändare 
hade detta ingen uppenbar effekt på priset. Följaktligen är det på grundval av de 
uppgifter som är tillgängliga för kommissionen inte nödvändigt med en justering 
för handelsled. 
28 
51. I samband med de preliminära fastställandena avvisade kommissionen delvis ett 
thailändskt företags begäran om justering av normalvärdet för löner betalda till 
dess säljpersonal, på grund av vilseledande information och avsaknad av 
stödjande bevisning. Företaget upprepade sin begäran för full justering och lade 
fram nya förklaringar. 
Företaget tillhandahöll dock inte någon bevisning som kunde stödja de nya 
förklaringarna. Eftersom det inte finns någon direkt bevisning som stödjer 
företagets begäran bekräftar rådet att denna begäran bör delvis avvisas. 
52. I förordningen om preliminär tull (punkt 65) uppgavs att ett antal begärda 
justeringar av olika slag inte kunde beaktas med hänsyn till att de saknade 
betydelse (dvs. justeringar som påverkade värdet med mindre än 0,5 %). Några 
thailändska företag framförde att inte alla obetydliga justeringar borde avvisas. 
Kommissionen granskade situationen pä nytt och konstaterade i detta särskilda 
fall att exportpriser jämförs med konstruerade normalvärden som inbegriper 
vägda genomsnittliga marginaler för försäljnings- och administrationskostnader 
plus allmänna kostnader och vinst. Vid beräkningen av dessa relationstal för 
försäljnings- och administrationskostnader plus allmänna kostnader och vinst 
måste det beaktas att justeringar för vissa kostnader ibland var antingen 
obetydliga eller betydelsefulla beroende på vilket företag det gällde. I detta 
särskilda fall befanns det vara mera praktiskt ur administrativ synvinkel att bevilja 
alla berättigade justeringar oavsett om de var betydelsefulla eller ej. 
Beräkningarna granskades följaktligen och reviderades vid behov. Det totala 
värdet på dessa justeringar uppgick till mellan 0,37 % och 4,45 % beroende på 
vilket företag det rörde sig om. 
29 
53. De thailändska exportörerna lade fram ytterligare anspråk (vad gäller t.ex. 
justeringar för kreditkostnader, avdrag lör vissa exportutgifter, beräkning av en 
justering för löner till säljpersonal), vilka antingen inte kunde beaktas eftersom de 
inte kunde kontrolleras eller inte stöddes av direkt bevisning eller, efter 
dubbelkontroll, beaktades. Beräkningarna justerades i enlighet med detta i den 
utsträckning som anspråken kunde beaktas. 
4. Dumpningsmarginal 
54. På samma sätt som de preliminärt fastställda vägda genomsnittliga 
dumpningsmarginalerna (punkt 66) uttrycktes slutgiltiga dumpningsmarginaler 
för varje tillverkare i procent av priset fritt gemenskapens gräns. 
55. Med användning av samma metod som i förordningen om preliminär tull (punkt 
66 i den förordningen) och efter de nödvändiga justeringarna av 
dumpningsberäkningarna fastställs följande vägda genomsnittliga 
dumpningsmarginaler för följande fullt samarbetsvilliga tillverkare: 
a) Indonesien 
PT Insera Sena 0,4 % 
PT Jawa Perdana Bicycle Industry 27,7 % 
PT Wijaya Indonesia Makmur Bicycle Industries 21,9 % 
b) Malaysia 
Akoko Sdn. Bhd. 23,1 % 
Berjaya Cycles Sdn Bhd 37,3 % 
Greenworld Systems Sdn Bhd 27,7 % 
Lerun Group Industries Berhad 37,3 % 
Rolls Rally Sdn Bhd 25,3 % 
30 
c) Thailand 
Bangkok Cycle Industrial Co. Ltd 17,7 % 
Siarn Cycles MFG. Co. Ltd 38,9 % 
Thai Bicycle Industry Co. Ltd 13,0 % 
Victory Cycle Co. Ltd 13,3 % 
56. För de två indonesiska företag som inte var tillräckligt samarbetsvilliga i 
undersökningen bekräftas den metod som tillämpades i förordningen om 
preliminär tull (punkt 68). Dumpningsmarginalen för dessa två företag baseras på 
det aritmetiska genomsnittet av den högsta marginal som konstaterats för en fullt 
samarbetsvillig indonesisk tillverkare och resttullen. Denna metod innebär 
följande dumpningsmarginaler: 
PT Federal Cycle Mustika 28,4 % 
PT Toyo Asahi Bicycle Industries 28,4 % 
E. GEMENSKAPSINDUSTRIN 
57. AIPI och thailändska tillverkare ifrågasatte det korrekta i kommissionens 
beräkning av den andel som stödde klagomålet. 
Rådet noterar att de tillverkare som uttryckligen stödjer klagomålet står för 55,3 
% av gemenskapens tillverkning av cyklar, och därför representerar en större 
andel av gemenskapsinduslrin enligt artikel 4.5 i grundförordningen (punkt 72 i 
förordningen om preliminär tull). De tillverkare som valdes ut för ett stickprov, 
vilket var nödvändigt med hänsyn till det stora antalet tillverkare, och som var 
fullt samarbetsvilliga representerade 36,5 % av gemenskapens cykelproduktion. 
31 
AIPI hävdade också att företag som enligt egen uppfattning inte vållats skada inte 
borde betraktas som klagande. Vad gäller detta argument har det noterats att 
frågan huruvida enskilda tillverkare i gemenskapen har vållats skada eller ej är 
irrelevant vid undersökningen av om dessa tillverkare utgör en del av 
gemenskapsindustrin enligt artikel 4.5 i grundförordningen. Vidare bör det erinras 
om att skada måste fastställas utifrån en helhetsbedömning, dvs. för 
gemenskapsindustrin som helhet eller en större del av denna och inte för enskilda 
tillverkare i gemenskapen. 
58. AIPI bestred båda det lagliga i metoden med stickprovsurval och det faktiska 
urvalet för stickprovet. I synnerhet har det hävdats att användningen av 
produktions- och försäljningsdata har medfört ett felaktigt stickprov eftersom 
produktions- och försäljningstrender också utgör grundval för fastställande av 
skada (punkt 88-90 i förordningen om preliminär tull). 
Rådet noterar att det i grundförordningen inte uttryckligen föreskrivs någon 
användning av stickprovsurval för fastställande av skada. Men inte heller 
föreskrivs det att varje enskild klagande tillverkare i gemenskapen måste 
undersökas (artikel 4). I enlighet med tidigare praxis och av redan angivna skäl 
beslöts det att välja ut ett stickprov av tillverkare i gemenskapen, på vilket 
fastställande av skada kunde baseras. Rådet konstaterar att stickprovet endast 
valdes ut på grundval av de berörda företagens storlek och geografiska läge. 
Antalet företag utvalda från varje medlemsstat avspeglar således volymen på 
cykeltillverkningen i den medlemsstaten. I urvalet togs det inte hänsyn till några 
utvecklingstrender eller ekonomiska data, utan det baserades enbart på de berörda 
företagens tillverkningsvolym under undersökningsperioden. 
32 
Följaktligen dras slutsatsen att kommissionen var berättigad att tillämpa 
stickprovsteknik, vilken har lett till ett representativt urval av tillverkare i 
gemenskapen. Därför bekräftas de avgöranden och slutsatser som anges i 
punkterna 72 till 74 i förordningen om preliminär tull. 
F. SKADA 
1. Kumulcring 
59. Eftersom det inte mottogs några synpunkter på kumulering bekräftas de 
avgöranden och slutsatser som anges i punkterna 75 till 79 i förordningen om 
preliminär tull. 
2. Priser på dumpad import 
60. AIPI anförde att indonesiska cyklar inte utsatte gemenskapsindustrins cyklar för 
underprissättning. 
Dessa påståenden motsägs av kommissionens utförliga prisjämförelser (punkt 82-
86 i förordningen om preliminär tull), angående vilka följande synpunkter har 
lagts fram efter införandet av preliminära åtgärder: 
61. En indonesisk tillverkare argumenterade för att modelljämförelser borde ha 
baserats på alla tekniska specifikationer. Företaget uppgav dock inte i vilket 
avseende kommissionens metod medförde otillförlitliga resultat eller varför en 
annorlunda metod skulle ha varit mera giltig. 
33 
62. Ett malaysiskt företag anförde att den använda metoden var opålitlig eftersom 
värdet på de delar som använts för att jämföra olika cykelmodeller endast står för 
10-20 % av cykelns totala värde, och att detta medför avsevärda variationer i de 
underprissättningsmarginaler som konstaterats för tvä jämförbara grupper av 
cyklar. Det har dock inte visats varför cykelmodeller klassificerade i respektive 
grupper faktiskt inte skulle vara jämförbara och att en annan metod skulle ge 
markant annorlunda resultat. Variationer i sig i underprissättningsmarginaler 
kanske endast tyder på olika prissättningsmönster och bevisar följaktligen inte att 
jämförelsen eller grupperingen av vissa cyklar inte skulle vara berättigad. 
63. Detta leder till att den metod som anges i förordningen om preliminär tull (punkt 
82-86) bekräftas. 
64. På begäran av ett annat malaysiskt företag och även på kommissionens eget 
initiativ gjordes vissa tekniska justeringar av beräkningen av underprissättning. 
65. De därav följande enskilda underprissättningsmarginalerna för de fullt 
samarbetsvilliga tillverkande exportörerna uttryckta i procent av 
gemenskapstillverkarnas priser, före leverans till distributörer, varierar från 18,2 
% till 41,4 % för tillverkande exportörer i Indonesien, från 29,7 % till 38,4 % fol­
dern i Malaysia och från 15,3 % till 30,7 % för dem i Thailand. 
34 
G. SITUATIONEN FOR G EMENSKAPSINDUSTRIN 
66. Det mottogs inga ytterligare synpunkter angående den skada som vållats 
gemenskapsindustrin. Följaktligen bekräftas de avgöranden och slutsatser som 
anges i förordningen om preliminär tull (punkt 87-96) och som går ut på att 
gemenskapsindustrin har vållats väsentlig skada enligt artikel 4 i 
grundförordningen. 
H. ORSAKSSAMBAND 
67. Thailändska exportörer påstod att gemenskapsindustrins svaga lönsamhet inte kan 
hänföras till dumpad import utan har vållats av gemenskapsindustrins stora 
investeringar under undersökningsperioden (punkt 94 i förordningen om 
preliminär tull). 
Investeringsökningen på 125 % under undersökningsperioden jämfört med 1992 
kan i stor utsträckning hänföras till två tillverkare i gemenskapen, som antingen 
byggde nya produktionsanläggningar eller förbättrade befintliga sådana. Även om 
dessa två tillverkare undantogs frän fastställandet av lönsamhet skulle det 
genomsnittliga lönsamhetstalet för undersökningsperioden endast förändras 
marginellt. 
35 
68. Som det angetts i förordningen om preliminär tull (punkt 101) konstaterades det 
att cykelimport som enligt Eurostat rapporterats komma från Vietnam i själva 
verket har sitt ursprung i Kina. Indonesiska exportörer hävdade att detta inte 
hindrade att denna import skulle kunna ha haft skadlig verkan. Den import av 
cyklar som deklarerats komma från Vietnam var mindre omfattande 1993 än den 
import som granskats. Det finns vidare inga tecken på att dessa cyklar såldes till 
priser som var så låga som för cyklar från de länder som omfattas av denna 
undersökning. Det kan inte hänvisas till prisuppgifter från Eurostat eftersom 
statistiken endast skiljer mellan två undernummer som inte avspeglar variationen 
och mångfalden i cykelspecifikationer och således priser. Under dessa 
omständigheter kan en eventuell skadevållande verkan av den import som påstås 
komma från Vietnam inte klart uppskattas. Även om denna import kunde ha 
bidragit till gemenskapsindustrins svära situation inverkar detta inte på slutsatsen 
i förordningen om preliminär tull att import av cyklar med ursprung i Indonesien, 
Malaysia och Thailand har vållat gemenskapsindustrin väsentlig skada. 
69. Eftersom några nya argument i detta avseende inte har inkommit fastställs 
slutgiltigt, på grundval av de avgöranden och slutsatser som anges i punkterna 97 
till 109 i förordningen om preliminär tull, att den kumulerade dumpade importen 
från de tre länderna i fråga, beaktad separat, med tanke på den avsevärda 
ökningen av importvolymen och den betydande underprissättningen har vållat 
gemenskapsindustrin väsentlig skada. 
36 
I. GEMENSKAPENS INTRESSE 
70. Vare sig några nya bevis eller argument har lämnats avseende frågan om 
gemenskapens intresse motiverar intervention eller ej. 
I detta sammanhang noterar rådet att det utan åtgärder mot den dumpade importen 
och den därav följande orättvisa konkurrensen på gemenskapens marknad finns 
en överhängande risk för att ännu lier av gemenskapens tillverkare hotas av 
nedläggning. I avsaknad av åtgärder kommer således konsumenter på medellång 
sikt att ha färre försörjningskällor. Även om konsumentpriserna på den dumpade 
importen kommer att öka kommer de totala effekterna för konsumenten att vara 
begränsade eftersom det fortfarande finns en mångfald av leverantörer som inte 
omfattas av antidumpningsätgärder. I detta avseende bör det erinras om att 
konsumentorganisationer inte har lämnat några kommentarer eller synpunkter. 
Med tanke på detta och av de skäl som anges i punkterna 110 till 117 i 
förordningen om preliminär tull har det inte konstaterats föreligga några 
tvingande omständigheter rörande gemenskapens intresse på vars grundval rådet 
klart skulle kunna dra slutsatsen att åtgärder inte är i gemenskapens intresse. 
J. BERÄKNING AV TULL 
71. AIPI hävdade att enskilda tullsatser borde ha fastställts för olika typer av cyklar. 
AIPI anförde att tillämpningen av vägda genomsnittliga tullsatser enligt 
förordningen om preliminär tull (punkterna 66 och 119) medför att tullsatserna 
för vissa cykelmodeller i strid mot artikel 13.3 i grundförordningen sätts på en 
nivå som överskrider dumpnings- eller skademarginalerna. 
37 
I enlighet med grundförordningen har gemenskapens institutioner som praxis att 
fastställa en gemensam tullsats för den berörda likadana produkten. Det har inte i 
detta ärende bestridits att alla typer av cyklar med ursprung i Indonesien, 
Malaysia och Thailand som säljs i gemenskapen utgör en enda likadan produkt 
(punkt 12). Det finns följaktligen inte någon anledning att avvika från den metod 
som följts i det preliminära skedet. Värdetull satserna baseras således på ett vägt 
genomsnitt av fastställda dumpningsmarginaler för de cykelmodeller som sålts för 
export till gemenskapen och uttrycks i procent av priset fritt gemenskapens gräns. 
Den tull som tas ut för en särskild cykelmodell kan vara högre eller lägre än 
dumpningsmarginalen, men som helhet avspeglar tullsatserna exakt de 
dumpningsmarginaler som konstaterats för den likadana produkten i strikt 
överensstämmelse med artikel 13.3 i grundförordningen. Vidare skulle med tanke 
på svårigheten med att klart definiera olika typer eller kategorier av cyklar (punkt 
12 i förordningen om preliminär tull) separata tullsatser för olika typer och 
kategorier medföra att åtgärderna ur administrativ synvinkel blir omöjliga att 
genomföra. 
72. För fastställande av nivån på den slutgiltiga tullen och med tillämpning av samma 
metod som redan tillämpats i det preliminära skedet beaktades konstaterade 
dumpningsmarginaler och den tullnivå som krävs för att undanröja den skada som 
vållas gemenskapsindustrin. 
38 
73. Vid det slutgiltiga skedet bekräftades för alla företag att 
underprissättningsmarginalen var högre än den konstaterade 
dumpningsmarginalen, båda uttryckta i procent av cif-priset fritt gemenskapens 
gräns, och att med tanke på gemenskapsindustrins prekära ekonomiska situation 
till och med högre tullsatser än så skulle krävas för att helt undanröja skadan 
(punkt 119 i förordningen om preliminär tull). I enlighet med artikel 13.3 i 
grundförordningen bör således tullsatserna baseras på nivån för 
dumpningsmarginalerna. 
74. För ett indonesiskt företag bekräftas det att den fastställda dumpningsmarginalen 
är minimal och att detta företag således bör undantas från den tull som införs på 
import med ursprung i Indonesien. 
75. För de tillverkare i de tre berörda länderna som varken besvarat kommissionens 
frågeformulär eller på annat sätt har givit sig till känna bekräftas också att det av 
de skäl som anges i punkterna 69 till 71 i förordningen om preliminär tull är 
lämpligt att fastställa nivån på den slutgiltiga tullen till det vägda genomsnittet av 
de högsta dumpningsmarginaler som konstaterats för cykelmodeller som i 
representativa kvantiteter exporterats till gemenskapen. 
K. UTVECKLING EFTER UNDERSÖKNINGSPERIODEN 
76. I förordningen om preliminär tull (punkt 122-125) avvisade kommissionen 
önskemål från indonesiska, malaysiska och thailändska företag, samt från 
företrädare för detta land, om att importutvecklingen efter undersökningsperioden 
borde ha beäktats. 
39 
Alla malaysiska och thailändska tillverkare upprepade sina önskemål om att 
aktuella trender för importvolymer efter undersökningsperioden borde ha 
beaktats. De förfäktar att grundförordningen inte hindrar gemenskapens 
institutioner från att göra detta, och att en sådan förlängd granskning är nödvändig 
för att visa att den dumpade importen faktiskt varaktigt vållar skada. Vidare 
hävdade thailändska exportörer att i tidigare undersökningar har gemenskapens 
institutioner godtagit att ta hänsyn till utveckling efter undersökningsperioden. 
Som det numera är fastställt i artikel 6.1 i förordning (EG) nr 3283/94 är det 
sedvanlig praxis för gemenskapens institutioner att begränsa utredningsresultat till 
att endast omfatta undersökningsperioden, såvida verkningarna av nya 
omständigheter inte är uppenbara, oomtvistade, varaktiga och inte kan 
manipuleras eller härrör från berörda parters avsiktliga agerande. 
Vad gäller den påstådda minskningen av importvolym efter 
undersökningsperioden kan detta ha sin grund i en avsiktlig strategi från 
ekonomiska aktörer i de exporterande länderna och i gemenskapen. Dessutom 
finns det ingen försäkran om att importvolymer kommer att kvarstå på sådana 
nivåer. Det hänvisades också till den förmånstullsats enligt Allmänna 
preferenssystemet som är tillämplig på importen i fråga och som ändrades 1995. 
Det är dock helt okänt vilken verkan förändringarna i Allmänna 
preferenssystemet kommer att ha på priserna i gemenskapen. 
Av dessa skäl bekräftas i detta ärende att det slutgiltiga fastställandet bör baseras 
på utredningsresultat för undersökningsperioden. 
40 
L. GATT-KRAV AVSEENDE UTVECKLINGSLÄNDER OCH ÅTAGANDEN 
77. Malaysiska exportörer hävdar att de borde ha fått en mildare behandling vad 
gäller tillämpningen av antidumpningsbestämmelser eftersom de är belägna i ett 
utvecklingsland. Malaysiska och thailändska företag hänvisar i detta sammanhang 
till artikel 15 i avtalet om tillämpning av artikel VI i Allmänna tull- och 
handelsavtalet 1994 ("1994 års antidumpningsavtal": "Det erkänns att i-
landsmedlemmar måste ta särskild hänsyn till u-landsmedlemmarnas speciella 
förhållanden när de överväger att införa antidumpningåtgärder enligt detta avtal. 
Möjligheterna till konstruktiva lösningar som öppnas genom detta avtal skall 
prövas innan antidumpningtullar tillgrips om sådana skulle påverka väsentliga 
intressen för u-landsmedlemmarna.") och beklagar att denna artikel inte efterlevts. 
De malaysiska exportörerna hänvisade i detta sammanhang till en rapport från 
GATT:s arbetsgrupp om efterlevnaden av antidumpningskoden (antagen den 31 
november 1975, 22s/27, 28, punkt 4) och till ett beslut av GATT:s kommitté för 
antidumpningåtgärder (ADP/2, beslut av 5 maj 1980, 27s/16, 17). 
Av artikel 18.3 i 1994 års antidumpningsavtal följer att artikel 15 i det avtalet inte 
är tillämplig på detta förfarande. Under alla omständigheter innebär artikel 15 på 
intet sätt en skyldighet för gemenskapen att ändra sina beräkningsmetoder, vilket 
bekräftades av den panel för bomullsgarn som inrättats avseende tidigare artikel 
13 i avtalet om tillämpning av artikel VI i Allmänna tull- och handelsavtalet 1979 
(1979 års antidumpningskod), som har en liknande lydelse som artikel 15 i 1994 
års antidumpningsavtal. 
41 
Som det också bekräftas av panelen för bomullsgarn kan det nämnda beslutet av 
GATT:s kommitté för antidumpningåtgärder inte ändra innehållet i artikel 13 i 
1979 års antidumpningskod. Den rapport som nämns av de malaysiska 
exportörerna är ett förberedande dokument som inte i sig självt har något juridiskt 
värde och ger således inte någon vägledning i det nuvarande fallet. 
Enligt artikel 15 i 1994 års antidumpningsavtal är de konstruktiva lösningarna de 
som föreskrivs "genom detta avtal", vilket i praktiken är åtaganden. 
Indonesiska och thailändska företag erbjöd faktiskt inte några åtaganden. 
Malaysiska företag gav uttryck för sin beredskap att diskutera åtagandevillkor, 
men erbjöd konkret endast ett kvantitativt åtagande. 
Vad gäller prisåtaganden skulle det vara opraktiskt och orealistiskt att i detta fall 
godta sådana åtaganden på grund av det enormt stora antalet olika cykelmodeller 
och de frekventa ändringarna av tekniska specifikationer vilka skulle göra det 
omöjligt att övervaka åtagandena. 
Avseende kvantitativa åtaganden undersöktes i detta ärende om de erbjudna 
kvantitativa åtagandena skulle kunna avhjälpa dumpningens skadevållande verkan 
och om de skulle kunna övervakas. De samarbetsvilliga malaysiska exportörerna 
hävdade att en icke skadevållande volym skulle kunna fastställas genom 
hänvisning till de kriterier som avses i artikel 5.8 i 1994 års antidumpningsavtal, 
dvs. en tröskel på 3 % av den totala importen till gemenskapen av den likadana 
produkten. Det anfördes att åtagandet skulle begränsa importen från Malaysia till 
en försumbar volym. Detta synsätt bortser dock från det faktum att den 
skadevållande verkan av dumpad cykelimport från Indonesien, Malaysia och 
Thailand prövades kumulerat. Vidare erbjöds åtagandet på malaysiska exportörers 
vägnar som inte står för hela det landets cykelexport till gemenskapen. Under 
dessa omständigheter är det omöjligt att avgöra vilken importvolym fördelad till 
exportörerna i fråga som skulle kunna undanröja dumpningens skadevållande 
verkan, och det är tveksamt huruvida ett sådant åtagande skulle kunna övervakas 
på ett tillfredsställande sätt. 
42 
Följaktligen anser kommissionen att varken prisåtaganden eller kvantitativa 
åtaganden kan godtas i detta fall. Slutligen bör det erinras om att gemenskapen 
enligt artikel 15 inte är tvingad under rådande omständigheter i detta fall att pröva 
denna metod, eftersom det inte har visats att antidumpningstullar skulle inverka 
på de exporterande ländernas väsentliga intressen. 
M. UTTAG AV DEN PRELIMINÄRA TULLEN 
78. Mot bakgrund av den allvarliga skadan och den höga dumpningsnivån anser rådet 
att den preliminära tullen slutgiltigt bör tas ut på den nivå som motsvarar den 
slutgiltiga tullen. 
HÄRIGENOM FORESKRIVS FÖLJANDE. 
Artikel 1 
1. Härmed införs en slutgiltig antidumpningstull på import av cyklar enligt KN-
nummer 8712 00 och med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand. 
2. Följande antidumpningstullsatser på nettopriset fritt gemenskapens gräns före tull 
skall tillämpas: 
43 
Land 
Indonesien: 
Malaysia: 
Thailand: Produkter tillverkade av 
P.T. Federal Cycle Mustika 
P.T. Jawa Perdana Bicycle Industry, 
Tangerang 
P.T. Toyo Asahi Bicycle Industries, 
Jakarta 
P.T. Wijaya Indonesia Makmur Bicycle 
Industries, Surabaya 
andra företag 
Akoko Sdn Bhd, Klang 
Berjaya Cycles Sdn Bhd, Kulim 
Greenworld Systems Sdn Bhd, Kuala 
Lumpur (tidigare Fairly Toraya Sdn 
Bhd) 
Lerun Group Industries Berhad, Petaling 
Jaya 
Rolls Rally Sdn Bhd, Pelabuhan Kelang 
andra företag 
Bangkok Cycle Industrial Co. Ltd, 
Bangkok 
Siarn Cycle MFG. Co. Ltd., 
Samuthprakarn 
Thai Bicycle Industry Co. Ltd., 
Samuthprakarn 
Victory Cycle Co. Ltd., Samuthprakarn 
andra företag Tullsats 
28,4 % 
27,7 % 
28,4 % 
21,9% 
29,1 % 23,1 % 
37,3 % 
27,7 % 
37,3 % 
25.3 % 
39.4 % 
17,7% 
38,9 % 
13,0% 
13,2% 
39,2 % Tilläggsnumme 
Tarie 
8859 
8861 
8859 
8862 
8863 
8864 
8865 
8866 
8865 
8867 
8868 
8869 
8870 
8871 
8883 
8872 
44 
3. Tullarna skall inte tillämpas på import av den produkt som anges i punkt 1 och 
som tillverkas av P.T. Insera Sena, Sidoarjo, (tilläggsnummer i Taric 8860). 
4. Om inte annat sägs skall gällande bestämmelser om tull tillämpas. 
Artikel 2 
De belopp för vilka säkerhet ställts i form av en preliminär antidumpningstull enligt 
förordning (EG) nr 2414/95 skall slutgiltigt tas ut till den nivå som motsvarar den 
slutgiltigt införda tullen. De belopp för vilka säkerhet ställts utöver den slutgiltiga 
antidumpningstullsatsen skall frisläppas. 
Artikel 3 
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska 
gemenskapernas officiella tidning. 
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. 
Utfärdad i Bryssel 
På rådets vägnar 
45 

ISSN 1024-4506 
KOM(9ö) 112 slutlig 
DOKUMENT 
SV 02 11 
Katalognummer : CB-C0-96-122-SV-C 
ISBN 92-78-01738-8 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
MC