SV Europeiska unionens officiella tidning C 255/66

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Ett nytt partnerskap för modernisering av universiteten: EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet”

KOM(2009) 158 slutlig

(2010/C 255/12)

Föredragande: Brendan BURNS

Den 2 april 2009 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Ett nytt partnerskap för modernisering av universiteten: EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet”

KOM(2009) 158 slutlig.

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 15 oktober 2009. Föredragande var Brendan Burns.

Vid sin 458:e plenarsession den 16–17 december 2009 (sammanträdet den 17 december 2009) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 60 röster för, 12 röster emot och 11 nedlagda röster.

1. Rekommendationer

1.1 EESK anser inte att det är lämpligt att använda termen ”universitet” för alla högskolor utan att ta hänsyn till deras status och benämningar i medlemsstaterna. När man främjar partnerskap mellan högskolor och företag bör man tvärtom göra klart för sig på vilka områden ett sådant partnerskap lämpar sig. Man bör låta parterna själva avgöra om partnerskapet gagnar dem båda. EESK föreslår därför att termen ”högskolor” används som en överordnad term och följaktligen används i forumets beteckning.

1.2 Kommissionens meddelande liksom EU:s forum för dialogen mellan universiteten/högskolorna och näringslivet bör koncentrera sig på lämpliga former av samarbete och ingrepp. Detta bör analyseras ordentligt på förhand, framför allt mot bakgrund av den rådande krisen och osäkerheten kring huruvida företagen kommer att kunna investera direkt i de studenter som utexamineras i framtiden (med en mer långsiktig vision). Forumet bör användas för att formulera det allmänna intresset på lång sikt när det gäller utbildning och arbetsmarknadens utveckling.

1.3 Samråd om detta bör ske med arbetsmarknadens parter och företrädare för det civila samhället. Kontakterna med företag och inrättandet av forum måste vara meningsfullt och får inte bli en mekanism som har föga värde annat än att samla in pengar till universitetens nuvarande verksamhet. Dessa kontakter och forum får inte bli ett verktyg för företagen att dominera högskolorna.

1.4 EESK förespråkar ett mer jämlikt partnerskap mellan universitet och företag, där båda uppmuntras att bli ”drivkrafter” för förändring och båda ger värdefulla bidrag, erkänner sina specifika mål och samhälleliga uppgifter och samtidigt identifierar och använder sig av ämnesområden och beröringspunkter som kan leda till samarbete (1).

1.5 När det gäller livslångt lärande behövs det empirisk forskning för att tydligt fastställa vilka uppgifter som tillkommer företagen och vilka resultat som väntas innan forumet utformar några mål beträffande yrkesutbildning och fortbildning.

1.6 Företagen måste ta ansvar för att fastställa resultaten av det som görs eller behöver göras på arbetsplatsen och beakta de anställdas behov av livslångt lärande.

1.7 Tillträdet till program för livslångt lärande får inte vara knutet till tidigare utbildningsprestationer eller till erhållandet av särskilda kvalifikationer. Livslångt lärande måste grunda sig på arbetstagarens och arbetsplatsens konkreta behov. All fortbildning på arbetsplatsen bör vara resultatbaserad. Att skaffa sig meriter bör inte vara det huvudsakliga syftet med livslångt lärande.

1.8 I näringslivet finns det ingenting som kan ersätta praktisk erfarenhet. Under forumet bör man därför lägga fram förslag om hur akademiker kan få meriterande erfarenhet inom både stora och små företag. Det finns redan gott om erfarenheter och man bör analysera exempel på god praxis.

1.9 Små och medelstora företag samt mikroföretag bör uppmuntras att delta mer aktivt i forumet.

1.10 En mer praktisk definition av små och medelstora företag måste användas för arbetet i forumet. Vi föreslår följande:

Företagskategori Antal anställda Medelstort företag <100 Litet företag <20 Mikroföretag <5

2. Bakgrund

2.1 Det har konstaterats att utbildning utgör en avgörande faktor för att man ska lyckas uppnå de övergripande målen i Lissabonstrategin. För att det europeiska samhället ska kunna överleva och konkurrera i den nya globala ekonomin måste medborgarna visa större entreprenörsanda. För att uppnå detta mål krävs en modernisering av de europeiska utbildningssystemen samt ett erkännande av universitetens och näringslivets viktiga pådrivande roller i denna process.

2.2 Partnerskap mellan stora multinationella företag och universitet, forskningsorganisationer och företag existerar redan. De gemensamma teknikinitiativen, de europeiska teknikplattformarna, spetsforskningsklustren och det nyinrättade Europeiska institutet för teknik och innovation är goda exempel på nya former av samarbete och partnerskap. Tyvärr är liknande förbindelser mellan högskolor samt mikroföretag och små och medelstora företag inte tillräckligt välutvecklade.

2.3 Nya forskningsinriktningar behövs för att förbättra kunskapen om den föränderliga högre utbildningen samt akademikernas roll. Universiteten har fått en central roll i byggandet av ett europeiskt ”kunskapssamhälle”, och forskning har visat att universiteten, i och med att våra förväntningar på dem ökar, står inför ett tryck som är svårt att balansera. Det förväntas att de producerar mer forskning och är konkurrenskraftiga och kostnadseffektiva samtidigt som de ska ge de studerande mer personlig undervisning och hålla hög akademisk standard. Detta medför att deras uppgift blir otydlig, och universiteten riskerar att förlora sin roll när det gäller att skapa och sprida kunskap (2).

2.4 I meddelandet från maj 2006 om att modernisera den högre utbildningen (3) framhölls att näringslivet kan bidra på tre områden:

— Förvaltningen: Företagsmodeller skulle kunna överföras till universitetsvärlden.

— Finansieringen: Företagen kan spela en viktig roll när det gäller det ekonomiska stödet till såväl utbildning som forskning.

— Läroplanen: Studerandena måste få en utbildning som förbereder dem för både den nuvarande och den framtida arbetsvärlden. Företagen måste involveras i denna process och erbjuda praktikplatser som underlättar övergången från studier till arbete för studerande. Företagen måste också uppmuntras att ge de anställda möjlighet att fortbilda sig och uppdatera sina kunskaper under hela arbetslivet.

2.5 År 2008 inrättade kommissionen ett forum för en dialog mellan universiteten och näringslivet. Detta forum stöder samarbete mellan universitet och näringsliv för att hjälpa universiteten att bättre och snabbare möta efterfrågan på marknaden samt utveckla partnerskap som utnyttjar vetenskaplig och teknisk kunskap.

2.6 Deltagarna i forumet bestod av företrädare för högre utbildningsinstitutioner, företag, företagsorganisationer, mellanhänder och offentliga myndigheter. Under forumet kunde deltagarna diskutera utbyte av bästa praxis och gemensamma problem och de fick möjlighet att tillsammans finna lösningar på problemen.

3. Sammanfattning av kommissionens förslag

3.1 Kommissionen är medveten om att det behövs ett bättre samarbete mellan universiteten och näringslivet. Det behövs därför åtgärder som stöder medlemsstaternas ansträngningar för att modernisera sina system för högre utbildning.

3.2 Syftet med det aktuella meddelandet är följande:

— Att utvärdera vad man har lärt sig under forumets första år och av annan relevant verksamhet på EU-nivå som rör utmaningarna och hindren för samarbetet mellan universiteten och näringslivet. Ett arbetsdokument från kommissionen fördjupar denna aspekt av arbetet.

— Att lämna förslag om hur forumets arbete ska utformas framöver.

— Att skissera konkreta uppföljande åtgärder för att stärka samarbetet mellan universiteten och näringslivet.

3.3 De viktigaste slutsatserna i rapporten som kommer att påverka forumets arbete är följande:

— Utvecklingen av en entreprenörskultur på universiteten kräver omfattande förändringar av universitetens förvaltning och ledning.

— Utbildning av entreprenörer ska vara omfattande och öppen för alla intresserade studerande i alla akademiska ämnen.

— Universiteten bör engagera entreprenörer och näringslivsfolk i undervisningen om entreprenörskap.

— Professorer och andra lärare bör dels få tillgång till utbildning i hur man undervisar om entreprenörskap, dels få kännedom om förhållandena i näringslivet.

— Universitet och offentliga forskningsorganisationer bör ha klara långsiktiga strategier för förvaltningen av immateriella äganderättigheter.

— De särskilda utmaningar som små och medelstora företag står inför när de ingår partnerskap med universitet måste hanteras.

— Livslångt lärande bör integreras fullt ut i universitetens uppgifter och strategier.

— Uppdatering/uppgradering av färdigheter bör värdesättas och erkännas på arbetsmarknaden och av arbetsgivare.

— Livslångt lärande bör utvecklas i partnerskap med företag – universiteten kan inte ensamma utforma och tillhandahålla detta.

— Nationella och regionala ramvillkor måste skapa en positiv miljö där universitet kan samarbeta med näringslivet.

— Samarbetet mellan universitet och näringsliv måste ingå i institutionella strategier. Ledarskap och effektiv förvaltning av mänskliga resurser är avgörande för genomförandet.

3.4 För att underlätta diskussionen om ovanstående mål får EU-forumet för dialogen mellan universiteten och näringslivet genom kommissionens planer en förstärkt struktur i form av plenarmöten och tematiska seminarier. Närvaro på webben rekommenderas. Man strävar även efter att uppmuntra till engagemang från nationella och regionala myndigheter samt aktörer från länder utanför EU.

3.5 Baserat på resultaten från forumet planerar kommissionen att utreda nya former för strukturerade partnerskap mellan universitet och näringslivet, särskilt små och medelstora företag, och att undersöka i vilken grad dessa partnerskap skulle kunna stödjas genom EU-program. Kommissionen kommer även att utreda om räckvidden för dialogen med företag skulle kunna utvidgas till att omfatta även andra delar av utbildningen.

4. EESK:s allmänna kommentarer och observationer

4.1 EESK välkomnar kommissionens strävan att förbättra förbindelserna mellan högskolor och företag. Kommittén är dock oroad över att meddelandet i huvudsak endast bekräftar den kritik som framförts i tidigare dokument och även kommer fram till samma slutsatser: ”Vi har ett problem och någonting måste göras åt detta”. Kommittén är ändå bekymrad över att det, när kommissionen i sitt meddelande föreslår vissa åtgärder för att förbättra samarbetet mellan de högre utbildningsinstitutionerna och företagen, handlar om en unilateral strategi, t.ex. ”universiteten ska anta samma ledningsstrukturer som företagen, de ska göra det lättare att direkt involvera specialister med praktisk erfarenhet och införa företagarutbildning” (se punkt 3.3).

4.2 EESK befarar att meddelandet är alltför teoretiskt och att rekommendationerna är alltför vaga och öppna för olika tolkningar. Användningen av begreppet ”universitet” som syftar på alla högre utbildningsinstitutioner, oberoende av deras namn eller ställning i medlemsstaterna, är förvirrande. Olika högre utbildningsinstitutioner erbjuder företagen olika typer av tjänster. Institutioner som är specialiserade på kompetensinriktad utbildning erbjuder sålunda andra produkter än institutioner som fokuserar på kunskapsbaserade kurser. Den främsta funktionen hos de klassiska universiteten, där de humanistiska och sociala vetenskaperna och grundforskningen dominerar, är till exempel att producera kunskap och bevara den kulturella kontinuiteten.

4.3 De flesta arbetsgivare är medvetna om den traditionella uppdelningen mellan universitet och andra former av högre utbildning. De förväntar sig att universiteten erbjuder en sådan utbildning att studenterna utexamineras med djupgående kunskaper inom sitt ämne. De ser examen snarare som ett tecken på potential än som ett bevis på kompetens, medan de förväntar sig att kvalifikationer inom högre utbildning och yrkeskvalifikationer visar på kompetens att utföra uppgifter. Meddelandet och det tillhörande arbetsdokumentet bidrar inte till att klargöra några av dessa frågor.

4.4 Kommittén är medveten om problemen med den så kallade bolagiseringen av universiteten. EESK anser inte att förflyttningen av utbildningsprocesser och förfaranden från USA och tillämpning av dessa som sådana i EU kommer att fungera. De europeiska universiteten måste finna ett nytt sätt att samarbeta med näringslivet och förbättra de tjänster, kvalifikationer och resultat som de erbjuder utan att detta skadar deras kapacitet att bedriva grundforskning, vilket är av yttersta vikt för att unionen ska klara sig i den globala konkurrensen.

4.5 I dagens ekonomiska klimat är alla europeiska högskolor tvungna att bli mer ”kundorienterade” och mer medvetna om sina kostnader och vinster för samhället. Forumet för universitet och näringsliv borde vara de perfekta partnerna för att hjälpa högskolorna i denna nya roll. Kundbegreppet bör dock definieras – ur både allmänhetens, arbetsgivarens och den enskilde studentens perspektiv.

4.6 Dessa prioritetsförändringar kommer att få ekonomiska konsekvenser för universiteten. En avgörande fråga som noggrant måste ses över är i vilken utsträckning marknaden bör avgöra de akademiska prioriteringarna. En fokusering uteslutande på konkurrenskraft och företagsinriktning som absoluta normer skulle kunna leda till en begränsning av läroplanen och forskningsområdena. Denna trend illustreras av den tillbakagång för de klassiska läroämnena som kan observeras i hela världen. Processen (4) är inte begränsad enbart till de humanistiska läroämnena, utan kan också observeras bland de klassiska vetenskapliga ämnena kemi, fysik och matematik samt i fråga om ekonomi och andra samhällsvetenskaper.

4.7 I meddelandet konstaterar kommissionen att det huvudsakliga målet med alla rekommendationer är att göra de europeiska universiteten till ”avgörande drivkrafter bakom EU:s ambition att bli världens ledande kunskapsbaserade ekonomi och samhälle”. Även om detta kan förefalla att vara ett mycket lovvärt mål, finns det en oro över att enbart universiteten har angetts som ”drivkrafterna”. Kommittén skulle föredra ett jämlikt partnerskap mellan näringsliv och universitet, där båda är medvetna om sina starka och svaga sidor och där båda är lika stora drivkrafter för förändring. Företagen skulle tillhandahålla praktisk erfarenhet och kunskap om marknaden medan universiteten skulle erbjuda intellektuellt innehåll och stöd. EESK påminner dock om att ”drivkraften” i EU:s ambition också består av en rad andra faktorer, inte bara företagen och högskolorna. Ambitionen bör betraktas mot bakgrund av EU:s och medlemsstaternas politik på en rad olika områden, framför allt mot bakgrund av samhällets stöd till utbildning och till att lösa arbetslöshetsproblemet.

4.8 Kommittén erkänner behovet av att se till att det som lärs ut leder till anställbarhet samt hänvisningarna till resultat i arbetsdokumentet (5.2/5.2.3/5.5.5), men anser alltjämt att detta inte kan vara universitetens enda roll. EESK undrar emellertid hur och av vem dessa resultat kommer att definieras samt hur yrkesutbildning och yrkeskvalifikationer kommer att passa in i en slutlig modell för universitetsutbildning och -kvalifikationer samt yrkesutbildning och -kvalifikationer. Kommittén anser att dessa definitioner är av avgörande betydelse om man ska kunna anpassa utbildningskvalifikationerna efter arbetsgivarnas behov, framför allt i fråga om små och medelstora företag samt mikroföretag, men noterar att det med beaktande av utbildningarnas längd och utvecklingen inom de europeiska icke-harmoniserade arbetsmarknaderna kommer att bli svårt att skapa samstämmighet mellan utbildningarna och de arbetstillfällen som företagen erbjuder. Universiteten måste ta hänsyn till de aktuella krav som ett näringsliv under förändring ställer på studerandena och de nyutexaminerade genom att inom ämnesområden med anknytning till näringslivet tillhandahålla de teoretiska kunskaper som behövs.

4.9 Livslångt lärande är viktigt för näringsliv och medborgare, men meddelandet tar inte upp problemet med likvärdig tillgång. Detta är ett allvarligt problem speciellt i fråga om de medborgare som inte har någon universitetsutbildning. Om det inte finns några särskilda rekommendationer om detta kommer de som redan har en universitetsexamen att få mer hjälp och utbildning, medan de som saknar universitetsutbildning varken kommer att få tillgång till universiteten eller till andra universitetsprogram för livslångt lärande.

4.10 Enligt förslagen verkar det finnas ett antagande om att kommissionen ska kunna fastställa de särskilda områdena med kunskapsbrist endast genom att samråda med arbetsgivare och universitetsvärlden. Det förefaller ologiskt att kommissionen samtidigt som den förespråkar mer vetenskaplig forskning undviker att rekommendera någon som helst användning av vetenskaplig teknik för att fastställa exakt var kompetensbristerna finns och för att bidra till att utforma utbildningen så att den åtgärdar dessa brister. Genom att inrätta institutioner (t.ex. föreningar) vid högskolorna i samarbete med större företag kan man identifiera vilken kompetens studenterna behöver i praktiken så att de bättre motsvarar ekonomins krav. Dessutom kan dessa institutioner underlätta kontakterna mellan nyutexaminerade studenter och företag.

4.11 Denna brist på faktaunderlag är särskilt påtaglig i samband med livslångt lärande. Det behövs empirisk forskning för att tydligt fastställa vilka åtgärder som redan vidtas inom näringslivet och vilka åtgärder som behöver vidtas. Då detta har gjorts bör utbildningen och därav följande kvalifikationer utformas så att de leder till de resultat som definierats. På grund av de praktiska aspekterna av att definiera dessa företagsresultat är det viktigt att företagen spelar sin roll i utvecklingsprocessen och definierar dessa mål. Information till berörda parter kommer att spela en avgörande roll. Om man t.ex. vet att en sektor är i stort behov av arbetskraft, såsom sjöfartssektorn, bör potentiella ”studerande” informeras om vilka (nationella eller europeiska) universitet som handhar utbildningen av den arbetskraft som behövs för dessa mycket skiftande och i vissa fall högt kvalificerade yrken.

4.12 I kommissionens meddelande (punkt 2) konstateras följande: ”I samarbetet mellan universiteten och näringslivet möts två miljöer med markanta skillnader i kultur, värderingar och uppgifter.” Därefter beskriver man i detalj hur partnerskap mellan de två områdena har skapats, varefter man erkänner följande: ”Men samarbetsnivåerna skiljer sig mycket åt mellan de enskilda länderna, mellan universitet och mellan olika akademiska ämnen. Dessutom har samarbetet endast haft begränsad inverkan på förvaltning eller organisationskulturer i de två berörda sektorerna. Det är få universitet som har en heltäckande strategi för samarbete med näringslivet; de som har en sådan är koncentrerade i ett mindre antal medlemsstater.”

4.13 Detta konstaterande illustrerar ett av de största problemen i förbindelserna mellan universitet och företag, nämligen att många traditionella universitet endast gör små eller inga försök att förstå näringslivets kultur, värderingar och motivation och anser att alla ansatser till förståelse måste komma från företagen och inte från universiteten. Ett verkligt samarbete förutsätter att företagens företrädare tar hänsyn till universitetens specifika funktion och till deras särskilda ansvar gentemot samhället samt till att högskolornas bidrag kommer företagen till godo framför allt på indirekt väg. Tills detta problem har lösts kommer alla rekommendationer om samarbete mellan universitet och näringsliv att vara av begränsad betydelse.

4.14 Detta konstaterande understryker också ett problem i det faktum att det nuvarande samarbetet grundar sig på att universiteten arbetar med stora, ofta multinationella, företag med välkända sociala och ekonomiska resultat. Detta väcker frågan: ”Har små och medelstora företag samt mikroföretag någon möjlighet att påverka universiteten med beaktande av att stora företag historiskt sett har haft så lite inflytande?” Detta problem tas upp i punkt 3.3: ”De särskilda utmaningar som små och medelstora företag står inför när de ingår partnerskap med universitet måste hanteras.” Det finns emellertid inga konkreta förslag om vilka dessa utmaningar och lösningar kan vara.

4.15 Det saknas en tydlig definition av begreppet små och medelstora företag i dokumentet. Begreppet nämns nio gånger i meddelandet, tio gånger i konsekvensbedömningen och 76 gånger i arbetsdokumentet, men det allmänna intrycket i kommissionens dokument är att det egentligen inte handlar om små företag utan istället om de företag som sysselsätter över 200 personer och har en omsättning som överskrider 10 miljoner euro. Den definition av små och medelstora företag som för närvarande tillämpas av Europeiska kommissionen är följande:

Företagskategori Antal anställda Årsomsättning Balansomslutning Medelstort företag <250 50 miljoner euro eller 43 miljoner euro Litet företag <50 10 miljoner euro eller 10 miljoner euro Mikroföretag <10 2 miljoner euro eller 2 miljoner euro

Högskolorna och forumet har ingen nytta av denna definition när de försöker identifiera små och medelstora företag, i synnerhet inte om de ser till årsomsättningen. Kommittén anser att den definition av små och medelstora företag som för närvarande används utgör ett hinder i identifieringen av partner inom näringslivet. En enklare definition av små och medelstora företag som återspeglar verkligheten vore därför önskvärd.

4.16 Hänvisningarna till ett ”främjande av företagande” inom hela utbildningssystemet bör analyseras grundligt och illustreras med konkreta exempel. Kommittén är nämligen tveksam till om forumet är den lämpliga platsen för att diskutera denna omfattande fråga. Behovet av att utveckla barnens kreativitet och andra färdigheter som kan komma till användning i arbetslivet i framtiden och de vuxnas behov av företagaranda i arbetet (t.ex. livslångt lärande) är två olika frågor.

4.17 Det finns en oro inom näringslivet för att ”Entreprenörskap” har blivit en ny trend inom högre utbildning. Universiteten har en roll för att främja och utveckla en entreprenörsattityd men på senare tid har detta börjat inkludera att de utbildar personer till att bli entreprenörer. Ett citat från Världsekonomiskt forum (Educating the Next Wave of Entrepreneurs, april 2009): ”De mesta man hör om entreprenörskap är helt fel. Det är inte magi, det är inte mystiskt, och det har inget att göra med gener. Det är en disciplin och som andra discipliner kan man lära sig det. Vi anser att den senaste förskjutningen hos vissa universitet i grund och botten är felaktig. Universiteten kan lära folk att utföra näringslivsrelaterade arbetsuppgifter såsom bokföring, marknadsföring och hur ledningsprocesser utförs men ingen, inte ens professorer på universiteten, kan lära folk att utvärdera och ta ekonomiska och personliga risker som alltför ofta strider mot allt logiskt förnuft.”

4.18 Kommittén hänvisar till sitt yttrande ”Partnerskap mellan utbildningsinstanser och arbetsgivare” (5), i vilket man också formulerar en rad tankar kring denna problematik.

5. Kommentarer till arbetsdokumentet

5.1 Kommittén är oroad över att det arbetsdokument som man hänvisar till i meddelandet (punkt 2) tillför föga utöver det som framförs i meddelandet. Om något, tillför arbetsdokumentet förvirring genom att göra antaganden med föga eller inga bevis som stödjer slutsatserna.

5.2 Arbetsdokumentet är uppenbarligen skrivet utifrån universitetens perspektiv om hur de kan gynnas av samarbete med näringslivet. Detta bekymrar oss eftersom arbetsdokumentet inte ger en balanserad syn på vad forumet bör göra. Utkastet för samarbetet mellan universiteten, ytterligare utbildningsinstitutioner och andra utbildningsorgan är också väldigt oklart, det är inte tydligt om utkastet föreslår att alla universitet bör bli utbildningsorgan eller om alla utbildningsorgan bör bli universitet.

5.3 EESK anser att arbetsdokumentet är ett förlorat tillfälle och att det varken erbjuder de breda näringslivsperspektiv eller lyfter fram de problem som är typiska för små och medelstora företag.

Bryssel den 17 december 2009 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Mario SEPI

(1) Se EESK:s yttrande om ”Universitet för Europa”, föredragande: Joost van Iersel (EUT C 128, 18.5.2010, s. 48.) och EESK:s yttrande om ”Samarbete och kunskapsöverföring mellan forskningsorganisationer, näringslivet samt små och medelstora företag – en viktig förutsättning för innovation”, föredragande: Gerd Wolf (EUT C 218, 11.9.2009).

(2) Higher Education Looking Forward: An Agenda for Future Research av John Brennan, Jürgen Enders, Christine Musselin, Ulrich Teichler och Jussi Välimaa.

(3) Meddelande av den 10 maj 2006 från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – ”Att förverkliga moderniseringsagendan för universiteten: utbildning, forskning och innovation” (KOM(2006) 208 slutlig).

(4) Wilshire, Bruce 1990. The Moral Collapse of the University: Professionalism, Purity and Alienation, Albany: State University of New York Press; Readings, Bill 1996. The University in Ruins. Cambridge: Cambridge University Press.

(5) EESK:s yttrande, föredragande: Henri Malosse (EUT C 228, 22.9.2009, s. 9.).