Genomförandet av globaliseringsfonden har visat att medlemsstaterna endast ansöker om stöd i verkliga krissituationer. Även om minimiantalet för närvarande är 500 uppsagda arbetstagare finns det stora variationer i ansökningarna: det kan röra sig om alltifrån 108 till 6 120 arbetstagare som förlorat sin anställning under referensperioden. För att minska riskerna med ett potentiellt ökat antal ansökningar om stöd från globaliseringsfonden, kommer det högsta årliga beloppet att höjas och vidare kommer referensperioden att förkortas från nio till sex månader (när det gäller ansökningar för hela sektorer). Även om man räknar med och vill att undanröjandet av hindren ska leda till att globaliseringsfonden utnyttjas i högre grad, verkar det inte finnas någon risk för att medlemsstaterna kommer att utnyttja den på ett överdrivet sätt.

Eftersom ansökningarna enbart ska baseras på huruvida omstruktureringen får betydande konsekvenser, vilket definieras som att minst 250 arbetstagare ska ha sagts upp, kommer de omfattande ansökningskrav som tillämpades under den nuvarande och tidigare programperioden och som ofta hindrade medlemsstaterna från att ansöka inte längre att gälla. Den administrativa bördan kommer därför att minskas för medlemsstaterna vid ansökningstillfället och för kommissionen när den kontrollerar stödberättigandet. Detta kommer att förenkla och påskynda beslutsprocessen betydligt.

Globaliseringsfonden kommer att förbli ett av de särskilda instrument som gör det möjligt för unionen att reagera på oförutsedda omständigheter och omfattas därför inte av den fleråriga budgetramens tak. Globaliseringsfondens effektivitet har dock påverkats negativt av den långdragna beslutsprocessen och de förfaranden som denna innebär. En fråga som är av gemensamt intresse för alla berörda parter är att i så hög grad som möjligt förkorta tiden mellan uppsägningen och den faktiska utbetalningen av det eventuella stödet från fonden och att förenkla förfarandena. Medlemsstaterna bör sträva efter att lämna in en fullständig ansökan så fort som möjligt efter att de relevanta kriterierna har uppfyllts. Kommissionen bör bedöma och besluta om stödberättigande kort efter att en fullständig ansökan har lämnats in, så att budgetmyndigheten utan dröjsmål kan fatta beslut om tilldelning av anslag från fonden.

För att se till att globaliseringsfonden förblir ett meningsfullt instrument på europeisk nivå, kan ansökan om stöd från globaliseringsfonden till arbetstagare lämnas in från och med ett visst minimiantal uppsägningar. Erfarenheten av förordning (EU) nr 1309/2013 har visat att ett minimiantal på 250 uppsägningar inom en viss referensperiod är att rekommendera, framför allt eftersom ansökningar kan lämnas in för ett lägre antal uppsägningar på små arbetsmarknader eller vid särskilda omständigheter. Minimiantalet på 250 uppsägningar är lägre under programperioden 2014–2020. Detta beror på att de mycket omfattande uppsägningarna inte är så vanliga och på att en uppsägning av 250 arbetstagare vanligtvis får betydande konsekvenser i de flesta regioner. Det är också ett erkännande av det faktum att de flesta arbetstagare i många medlemsstater är anställda vid små och medelstora företag.

Omfattande samråd med berörda parter, däribland öppna samråd via internet, riktade samråd och fokusgruppsmöten, utgjorde viktiga delar i ovannämnda halvtidsutvärdering och i den konsekvensbedömning som nämns nedan.

Under programperioden 2014–2020 är det i vissa fall möjligt att ta med lika många unga som varken arbetar eller studerar som uppsagda arbetstagare i en ansökan till globaliseringsfonden. Ungdomsarbetslösheten är och förblir en stor utmaning. Erfarenheten visar också att stöd från globaliseringsfonden som erbjuds till unga som varken arbetar eller studerar utnyttjas i stor utsträckning. Utvärderingen tyder emellertid på att man bör överväga huruvida globaliseringsfonden är det rätta sättet att erbjuda sådant stöd eller om andra kanaler skulle ge bättre möjligheter att nå ut till de berörda ungdomarna. Det kan anses orättvist om hjälp bara erbjuds till unga som varken arbetar eller studerar i regioner som påverkas av omfattande omstruktureringar orsakade av globaliseringen eller finanskrisen, men inte till dem som bor i områden som påverkas av automatisering.

Det förefaller som om globaliseringsfonden bör samordnas bättre med annan EU-politik. Av utvärderingen framgår att man bör arbeta in stödet från globaliseringsfonden närmare i EU:s kvalitetskriterier för planering för förändringar och omstruktureringar och utforma en mer samordnad metod för både förebyggande åtgärder inför väntade genomgripande omstruktureringar och reaktiva engångsåtgärder som de som för närvarande medfinansieras av globaliseringsfonden. Detta kan innebära en utökning av globaliseringsfondens verksamhet eller en mer samordnad insats tillsammans med andra EU-instrument, till exempel ESF+. Även om globaliseringsfondens utformning tydligt kompletterar ESF + skulle medlemsstaterna kunna integrera stödet från globaliseringsfonden bättre i ett omfattande stödpaket för omstrukturering. Övergångar på arbetsmarknaden kräver omfattande investeringar i humankapital, både i form av förebyggande åtgärder och i form av reaktiva åtgärder.

När det gäller övervaknings- och rapporteringskraven konstaterades det i utvärderingen att medlemsstaterna bör vara skyldiga att samla in utförligare övervakningsuppgifter, särskilt om kategorin av arbetstagare (yrkes- och utbildningsbakgrund), sysselsättningsstatus och typ av ny sysselsättning.

Det finns heller inte någon tydlig definition av begreppen ”globalisering” och ”kris”. Medlemsstaterna är ofta osäkra på vilket kriterium de ska åberopa i sin ansökan. Ett av de främsta hindren för att en medlemsstat ska lämna in en ansökan anses ofta vara att medlemsstaten måste fastställa orsaken till uppsägningen för att se om den uppfyller kraven för en eventuell ansökan och sedan styrka detta. Med tanke på dessa svårigheter och det faktum att fler arbetstillfällen går förlorade på grund av den tekniska utvecklingen (dessa uppsagda arbetstagare står inför samma utmaningar som arbetstagare som friställts till följd av globaliseringen, eftersom deras färdigheter blir inaktuella eller föråldrade), skulle en möjlig lösning kunna vara att låta alla storskaliga uppsägningar som får betydande konsekvenser ingå i globaliseringsfondens tillämpningsområde. Utvärderingen pekar på att globaliseringsfonden på så sätt skulle bli mer relevant och bättre rustad för framtida ekonomiska utmaningar och att den också skulle bli mer rättvis, eftersom den inte skulle betona en mycket specifik grupp uppsagda arbetstagare. Sådana ändringar skulle leda till en mer balanserad användning av globaliseringsfonden och göra den mer användbar för medlemsstaterna i EU-13 (dessa medlemsstater utnyttjar för närvarande inte globaliseringsfonden så ofta). Man skulle inte längre behöva lägga fram bevis för att visa att förlusten av arbetstillfällen var en följd av globaliseringen eller en kris. Detta är också en av de två mest tidskrävande etapperna i ansökningsfasen, och därför skulle förenklingen påskynda beviljandet av stödet med några veckor, eftersom omfattande bakgrundskontroller inte längre skulle behövas. Ett utökat tillämpningsområde och ett lägre minimiantal skulle också ge större möjligheter för mindre medlemsstater att ansöka om stöd.

Samråd med berörda parter som genomförts för utvärderingen visar att globaliseringsfondens tillämpningsområde behöver ändras eller definieras bättre. Detta gäller bland annat det exakta tillämpningsområdet och de kriterier som motiverar utnyttjande av globaliseringsfonden. Enligt subsidiaritetsprincipen måste en omstrukturering få betydande konsekvenser för ekonomin och arbetsmarknaden för att stöd från globaliseringsfonden ska vara motiverat. Det ges dock ingen tydlig definition av begreppet ”betydande konsekvenser”. Detta gäller särskilt vid mindre uppsägningar under det nuvarande minimiantalet på 500 uppsagda arbetstagare (2014–2020). I landsbygdsområden kan sådana fall till exempel mycket väl vara stödberättigade enligt undantagsbestämmelsen i artikel 4.2 i förordningen om globaliseringsfonden, men medlemsstaterna är inte säkra på hur de ska styrka att betydande konsekvenser föreligger. Många aktörer föreslog därför att minimiantalet sänks.

–Detta skulle resultera i en artificiell minskning av antalet fonder. Globaliseringsfondens mycket specifika mål, höga politiska synlighet och budgetflexibilitet skulle gå förlorad om den slogs samman med ESF+. Berörda parter bekräftade detta under samrådsprocessen.

Syftet med det tekniska stödet från kommissionen är att stödja alla de åtgärder som krävs för att genomföra den föreslagna förordningen. Enligt artikel 12 i förslaget till förordning, skulle det tekniska stödet kunna uppgå till högst 0,5 procent av det högsta årliga beloppet från globaliseringsfonden. Detta är högre än under den nuvarande programperioden, eftersom särskilt stöd kommer att erbjudas till medlemsstater som har mindre erfarenhet av att genomföra globaliseringsfonden eller omstruktureringsstöd som sådant. Det skulle också innefatta ytterligare åtgärder för att öka nätverksbyggandet och utbytet av god praxis mellan medlemsstaterna.

Medlemsstaterna kommer att vara skyldiga att i sina avtal med de organ som ansvarar för genomförandet införliva bestämmelser om gemensamma output- och resultatindikatorer. De krav som för närvarande införs i finansieringsbesluten rörande globaliseringsfonden kommer att införlivas i förordningen, det vill säga uppgifter om sysselsättningsstatus för de stödmottagare som ska tillhandahållas när den berörda medlemsstaten lämnar in slutrapporten ett år senare. Detta omfattar även information om sysselsättningens typ och kvalitet (t.ex. tillsvidareanställning/visstidsanställning) och förändringar i stödmottagarnas anställbarhet vid insatsernas slut (t.ex. kvalifikationer som erhållits). De insamlade uppgifterna måste grundas på undersökningar och uppgifter från de nationella myndigheterna. På så sätt kommer man att kunna bedöma i vilken utsträckning stödet har bidragit till att förbättra stödmottagarnas anställbarhet och ändra deras sysselsättningsstatus, för att avgöra om globaliseringsfonden fungerar effektivt.

(3)Den 20 juni 2017 godkände rådet unionens svar EU:s svar på Agenda 2030 för hållbar utveckling – en hållbar europeisk framtid. Rådet betonade vikten av att hållbar utveckling uppnås inom alla tre dimensioner (den ekonomiska, sociala och miljömässiga) på ett balanserat och integrerat sätt. Det är ytterst viktigt att hållbar utveckling integreras i Europeiska unionens alla politikområden och att EU har höga ambitioner för den politik som används för att bemöta de globala utmaningarna. Rådet välkomnade kommissionens meddelande Nästa steg för en hållbar europeisk framtid som lades fram den 22 november 2016 i en första konkret strävan att integrera målen för hållbar utveckling och låta hållbar utveckling utgöra den vägledande principen för all EU-politik, inte minst när det gäller unionens finansieringsinstrument.

(1)De övergripande principer som fastställs i artikel 3 i fördraget om Europeiska unionen (nedan kallat EU-fördraget) och i artikel 10 i fördraget om Europeiska unions funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) samt principerna om subsidiaritet och proportionalitet enligt artikel 5 i EU-fördraget bör följas vid genomförandet av fonderna, med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Medlemsstaterna och kommissionen bör sträva efter att undanröja bristande jämlikhet, främja jämställdhet mellan kvinnor och män och integrera jämställdhetsperspektivet samt efter att bekämpa all diskriminering på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Målen för fonderna bör eftersträvas inom ramen för hållbar utveckling och unionens insatser för att bevara, skydda och förbättra miljön i enlighet med artiklarna 11 och 191.1 i EUF-fördraget, med hänsyn till principen att förorenaren betalar.

Fördelningen av befogenheter mellan kommissionen och medlemsstaterna anges i den föreslagna artikel 23. Globaliseringsfonden kommer att kvarstå under delad förvaltning, och inga väsentliga ändringar görs i bestämmelserna om utnämning av genomförandeorgan, revision och förebyggande av bedrägerier.

(6)I diskussionsunderlaget om hur vi bemöter globaliseringen konstaterar kommissionen att kombinationen av handelsrelaterad globalisering och teknisk förändring är en viktig orsak till att efterfrågan på kvalificerad arbetskraft ökar medan antalet arbetstillfällen för personer med lägre kvalifikationsnivå minskar. Trots att en mer öppen handel och djupare integration av världsekonomierna på det hela taget har stora fördelar måste man ta itu med de negativa sidoeffekterna. Eftersom de nuvarande fördelarna med globalisering redan är ojämnt fördelade mellan människor och regioner, vilket får betydande konsekvenser för dem som drabbas, finns det risk för att de allt snabbare tekniska framstegen kommer att framhäva dessa effekter ytterligare. I linje med principerna om solidaritet och hållbarhet kommer det därför att vara nödvändigt att se till att fördelarna med globaliseringen fördelas mer rättvist, genom att en mer öppen ekonomi och tekniska framsteg kombineras med socialt skydd.

(7)I diskussionsunderlaget om framtiden för EU:s finanser understryker kommissionen vikten av att minska de ekonomiska och sociala klyftorna mellan och inom medlemsstaterna. En central prioritering är därför att investera i jämlikhet, social inkludering, utbildning och hälsa

(8)Globalisering och teknisk utveckling kommer sannolikt att leda till att de globala ekonomierna i allt högre grad flätas samman och blir beroende av varandra. Denna ekonomiska förändring leder oundvikligen till en omfördelning av arbetskraften. Om fördelarna med förändringen ska komma alla till del är det av största vikt att arbetstagare som har sagts upp eller som hotas av uppsägning erbjuds stöd. I meddelandet EU:s kvalitetskriterier för planering för förändringar och omstruktureringar redogörs för bästa praxis när det gäller att förutse och hantera företagsomstruktureringar. Kvalitetskriterierna bör vara utgångspunkten när man överväger lämpliga politiska medel för hantering av utmaningarna med ekonomisk anpassning och omstrukturering samt de sysselsättningsmässiga och sociala konsekvenser detta får. Medlemsstaterna uppmanas också att använda EU-finansiering och nationell finansiering på ett sådant sätt att de sociala konsekvenserna av omstruktureringar, särskilt de negativa effekterna för sysselsättningen, så långt som möjligt mildras. Unionens viktigaste instrument för att hjälpa drabbade arbetstagare är Europeiska socialfonden (ESF+) som har utformats för att ge stöd i förebyggande syfte och globaliseringsfonden som har utformats för att ge stöd när en oförutsedd omfattande omstrukturering redan har inträffat.

(9)Globaliseringsfonden upprättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1927/2006 för den budgetram som gällde från den 1 januari 2007 till den 31 december 2013 för att unionen skulle kunna visa solidaritet med arbetstagare som förlorat sitt arbete till följd av sådana genomgripande strukturförändringar inom världshandeln som beror på globaliseringen.

(10)Som ett led i den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa utvidgades tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 1927/2006 år 2009 genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 546/2009 så att det blev möjligt att stödja arbetstagare som blivit uppsagda som en direkt följd av den globala ekonomiska och finansiella krisen.

(11)För budgetramen som gällde från den 1 januari 2014 till den 31 december 2020 utvidgades tillämpningsområdet för globaliseringsfonden ytterligare genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1309/2013 så att det inte bara omfattade uppsägningar som skett till följd av en allvarlig ekonomisk störning orsakad av en fortsatt global finansiell och ekonomisk kris i enlighet med förordning (EG) nr 546/2009, utan också uppsägningar som beror på en ny global finansiell och ekonomisk kris.

(12)Kommissionen har gjort en halvtidsutvärdering av globaliseringsfonden för att bedöma hur och i vilken utsträckning dess mål uppnås. Det visade sig att globaliseringsfonden är ändamålsenlig och att fler uppsagda arbetstagare har återintegrerats på arbetsmarknaden än under de tidigare programperioderna. Utvärderingen visade även att globaliseringsfonden skapade ett europeiskt mervärde. Detta gäller i synnerhet dess volymeffekter, dvs. att stöd från globaliseringsfonden inte bara ökar antalet och utbudet av tjänster som erbjuds utan även deras intensitet. De åtgärder som vidtagits med stöd av globaliseringsfonden har dessutom fått stor synlighet och deras EU-mervärde har varit tydligt för allmänheten. Utvärderingen visade dock på flera problem. Ett av dem var att det tar för lång tid innan stödet från globaliseringsfonden beviljas. Många medlemsstater menade också att de hade svårigheter att sammanställa den omfattande bakgrundanalysen av den händelse som föranlett uppsägningarna. Den viktigaste anledningen till att medlemsstater som potentiellt hade kunnat söka stöd från globaliseringsfonden inte lämnar in en ansökan är bristande finansiell och institutionell kapacitet. Det kan helt enkelt röra sig om brist på personalresurser – medlemsstaterna kan för närvarande endast begära tekniskt stöd om de genomför en åtgärd som stöds genom globaliseringsfonden. Eftersom uppsägningarna kan ske oväntat är det viktigt att medlemsstaterna är redo att agera direkt och att de kan lämna in en ansökan utan fördröjningar. Det verkar också som om det i vissa medlemsstater skulle krävas mer omfattande insatser för uppbyggnad av institutionell kapacitet för att man ska säkerställa att de åtgärder som stöds genom globaliseringsfonden genomförs på ett effektivt sätt. Miniminantalet 500 uppsagda arbetstagare ansågs också vara för högt, särskilt i mer glesbefolkade regioner.

(13)Kommissionen betonar att globaliseringsfonden fortfarande är ett viktigt och flexibelt verktyg för att ge stöd till arbetstagare som förlorat sitt arbete i samband med omfattande omstruktureringar och hjälpa dem att så fort som möjligt hitta ett nytt arbete. Unionen bör fortsätta att tillhandahålla särskilt engångsstöd för att hjälpa uppsagda arbetstagare att återintegreras i arbetslivet i områden, sektorer, territorier eller på arbetsmarknader som drabbats av en allvarlig ekonomisk störning. Mot bakgrund av samspelet mellan och de ömsesidiga effekterna av öppen handel, tekniska förändringar eller andra faktorer som övergången till en koldioxidsnål ekonomi och av att det därmed blir allt svårare att peka ut en specifik faktor som orsakar uppsägningar bör medel från globaliseringsfonden i framtiden endast beviljas på grundval av omstruktureringar som får betydande konsekvenser. Eftersom syftet med globaliseringsfonden är att tillhandahålla stöd i akuta situationer där händelserna inte har kunnat förutses, och att komplettera det stöd som ges i mer förebyggande syfte genom ESF+, ska fonden även i fortsättningen utgöra ett flexibelt, särskilt instrument som är utanför den fleråriga budgetramens tak, såsom konstateras i kommissionens meddelande En modern budget för ett EU som skyddar, försvarar och sätter medborgarna i centrum – Flerårig budgetram 2021–2027 och dess bilaga .

(14)För att bevara globaliseringsfondens europeiska karaktär bör det vara möjligt att lämna in en ansökan om stöd när en omfattande omstrukturering får betydande konsekvenser för den lokala eller regionala ekonomin. Konsekvenserna bör mätas i form av minimiantalet uppsägningar under en viss referensperiod. Med hänsyn till resultaten av halvtidsutvärderingen bör minimiantalet vara 250 uppsägningar inom en referensperiod på fyra månader (eller sex månader i ansökningar som gäller en hel sektor). Med hänsyn till att uppsägningar som sker i olika omgånger i olika sektorer men i samma region får lika stora konsekvenser för den lokala arbetsmarknaden bör regionala ansökningar också vara möjliga. På små arbetsmarknader, till exempel i små medlemsstater eller i avlägset belägna regioner, som de yttersta randområden som anges i artikel 349 i EUF-fördraget, eller vid särskilda omständigheter, bör det vara möjligt att lämna in en ansökan även om antalet uppsagda arbetstagare är lägre.

(15)För att visa unionens solidaritet med arbetstagare som blivit uppsagda och egenföretagare vars verksamhet upphört bör medfinansieringssatsen för kostnaderna för genomförandet av paketet med individanpassade åtgärder vara densamma som för ESF+ i den berörda medlemsstaten.

(16)Den del av unionens budget som tilldelats globaliseringsfonden bör genomföras av kommissionen genom delad förvaltning med medlemsstaterna enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) [nya budgetförordningens nummer] (nedan kallad budgetförordningen). När globaliseringsfonden genomförs genom delad förvaltning bör kommissionen och medlemsstaterna därför följa budgetförordningens principer om sund ekonomisk förvaltning, öppenhet och icke-diskriminering.

(17)Europeiskt centrum för övervakning av förändringar, som finns inom Europeiska institutet för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (Eurofound) i Dublin, hjälper kommissionen och medlemsstaterna med kvalitativa och kvantitativa analyser som bidrar till bedömningen av globaliseringstrender, omstrukturering och utnyttjandet av stöd från globaliseringsfonden.

(18)Arbetstagare som blivit uppsagda och egenföretagare vars verksamhet upphört bör ha tillgång till globaliseringsfonden på lika villkor, oavsett deras anställningsavtal eller anställningsförhållande. Arbetstagare som blivit uppsagda och egenföretagare vars verksamhet upphört bör därför i den här förordningen betraktas som potentiella mottagare för stöd från globaliseringsfonden.

(19)Det ekonomiska stödet från globaliseringsfonden bör i första hand användas för aktiva arbetsmarknadsåtgärder som syftar till snabb och varaktig återintegrering av stödmottagare på arbetsmarknaden, antingen inom deras ursprungliga verksamhetssektor eller i någon annan sektor. Åtgärderna bör återspegla de behov som den lokala eller regionala arbetsmarknaden förväntas ha. I relevanta fall bör emellertid de uppsagda arbetstagarnas även få stöd till rörlighet för att de ska kunna hitta ett nytt arbete någon annanstans. Särskilt fokus bör läggas på förmedling av sådana färdigheter som krävs i den digitala tidsåldern. Möjligheten att inbegripa penningbidrag i ett samordnat paket med individanpassade tjänster bör begränsas. Företag skulle kunna uppmuntras att delta i medfinansieringen av de åtgärder som stöds genom globaliseringsfonden.

(20)När medlemsstaterna utformar de samordnade paketen med aktiva arbetsmarknadsåtgärder bör de prioritera åtgärder som avsevärt förbättrar stödmottagarnas anställbarhet. Medlemsstaterna bör sträva efter att varaktigt återintegrera så många som möjligt av de stödmottagare som deltar i dessa åtgärder på arbetsmarknaden, så snart som möjligt inom den sexmånadersperiod som föregår den tidpunkt då slutrapporten om genomförandet av det ekonomiska stödet ska lämnas in.

(21)När medlemsstaterna utformar det samordnade paketet med aktiva arbetsmarknadsåtgärder bör de ta särskild hänsyn till mindre gynnade stödmottagare, inbegripet unga och äldre arbetslösa samt personer som riskerar att hamna i fattigdom, med tanke på att det är särskilt svårt för dessa grupper att komma in på arbetsmarknaden igen. Principerna om jämställdhet och icke-diskriminering, som hör till unionens grundläggande värden och som fastställs i den europeiska pelaren för sociala rättigheter, bör respekteras och främjas vid genomförandet av globaliseringsfonden.

(22)För att snabbt och effektivt kunna stödja stödmottagare bör medlemsstaterna bemöda sig om att deras ansökningar om ekonomiskt stöd från globaliseringsfonden är fullständiga när de lämnas in. Om kommissionen begär ytterligare uppgifter för att kunna bedöma en ansökan bör dessa kompletterande uppgifter lämnas in inom en fastställd tid.

(23)Med tanke på stödmottagarna och de organ som ansvarar för genomförandet av åtgärderna bör de ansökande medlemsstaterna hålla alla parter som berörs av ansökan informerade om hur ansökningsförfarandet fortskrider.

(24)I enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning bör det ekonomiska stödet från globaliseringsfonden inte ersätta sådana stödåtgärder som erbjuds stödmottagare inom ramen för unionens fonder eller unionens övriga politikområden eller program, utan om möjligt komplettera dem.

(25)Det bör införas särskilda bestämmelser om kommunikationsinsatser för att sprida information om de åtgärder som får stöd genom globaliseringsfonden och om de resultat som uppnåtts.