EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 17.04.1998 
KOM(1998) 207 slutlig 
KOMMISSIONENS RAPPORT 
om 
identifiering och registrering av djur 

mmmmmmm—m 
KOMMISSIONENS RAPPORT 
OM 
IDENTIFIERING OCH REGISTRERING AV DJUR 
A. ALLMÄNNA SYNPUNKTER 1 <x 
1. Direktiv 92/102/EEG U 
2. Informationskällor 2 
3. Genomförande av lagstiftningen 3 
4. Identifiering av nötkreatur 4 
B. FÅR/GETTER OCH SVIN 6 
1. Identifiering av får och getter 6 
2. Identifiering av svin 9 
3. Viktigaste allmänna synpunkter 11 
C. FÖRBÄTTRINGAR SOM KAN GÖRAS 14 
1. Behov och möjligheter 14 
2. Vägledande system 16 
Bilaga I Fördelning av djur per medlemsstat 18 
Bilaga II Direktiv 92/102/EEC - genomförandeläget 19 
IDENTIFIERING OCH REGISTRERING ÀV DJUR 
Denna rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet har. utarbetats inom 
ramen för bestämmelserna i artikel 10 i direktiv 92/102/EEG1. Den har till syfte att lägga 
fram de erfarenheter som vunnits och dra slutsatser om identifiering och registrering av 
djur inom Europeiska unionen. Huvudinriktningen är på får/getter och svin, då 
nötkreatur nyligen har behandlats i rådets förordning (EG) nr 820/972 om upprättande 
av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött 
och nötköttsprodukter. 
A. ALLMÄNNA ASPEKTER 
1. Direktiv 92/102/EEG 
Direktiv 92/102/EEG om identifikation och registrering av djur har två 
huvudsyften: 
lokalisering och spårning av djur för veterinära ändamål, vilket är 
av avgörande betydelse för bekämpning av smittsamma 
sjukdomar, 
förvaltning av och tillsyn över djurbidrag som ett led i reformen av 
jordbrukspolitiken. 
För att kunna uppnå dessa syften måste djuren identifieras och registreras 
på ett tillfredsställande sätt enligt samma krav i samtliga medlemsstater. 
Direktiv 92/102/EEG3 omfattar nötkreatur, får, getter och svin, och regler 
har fastställts med följande innebörd: 
En aktuell förteckning skall föras över samtliga anläggningar i 
varje medlemsstat (artikel 3). 
Register skall föras över djuren i varje anläggning, med uppgifter 
om samtliga födslar, dödsfall och flyttningar av djuren (artikel 4). 
De olika djurslagen i varje medlemsstat skall identifieras i enlighet 
med en rad angivna principer och eventuella undantag (artikel 5). 
1 EGTL 355,27.11.1992, s. 32. 
2 EGTL117,21.04.1997,s. 1. 
3 Bestämmelserna om nötkreatur har nu återkallats och ersatts av bestämmelserna i den nya 
förordningen. 
Djuren skall spåras vid handel mellan medlemsstater; bl.a. ges 
möjlighet att byta ut öronmärket eller annat identifikationsmärke 
mot en anpassad version av den ursprungliga koden (artikel 6). 
Importerade djur skall identifieras utan att sambandet med tidigare 
identifikationsmärken går förlorat (artikel 8). 
I artikel 10 i direktiv 92/102/EEG fastställs följande: "Rådet skall senast 
den 31 december 1996 på grundval av en rapport från kommissionen med 
eventuella förslag, som det skall besluta om med kvalificerad majoritet, 
göra en översyn av bestämmelserna i detta direktiv mot bakgrund av 
vunna erfarenheter i syfte att fastställa ett harmoniserat gemenskapssystem 
för identifikation och registrering och besluta om ett eventuellt införande 
av ett databaserat identifikationssystem mot bakgrund av de resultat som 
uppnåtts på detta område av Internationella standardiseringsorganisationen 
(ISO)." 
2. Informationskällor 
Vid utarbetandet av denna rapport har kommissionen i brev till 
medlemsstaterna begärt relevanta uppgifter och information om det 
aktuella läget i fråga om följande: 
Identifieringssystem för nötkreatur, får, getter och svin 
Registrering av de djur som finns på anläggningarna 
Central registrering av djur 
System för individuella "pass" 
Elektronisk identifiering 
Insamlingen av uppgifter avslutades vid slutet av 1996, men relevant 
information har införts fram till nyligen. I vissa fall var uppgifterna dock 
ofullständiga. Två medlemsstater, Spanien och Belgien, har endast skickat 
kopior på sin gällande lagstiftning utan att svara på kommissionens frågor. 
Dessutom har kommissionen använt sig av tillgängliga rapporter från GD 
XXIV (veterinärbesiktningsenheterna)4 som berör detta ämne och de 
rapporter rörande det integrerade förvaltnings- och kontrollsystemet som 
utarbetats av EUGFJ5. Det bör dock noteras, vad gäller EUGFJ-
rapporterna, att 
4 Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor. 
' Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. 
uppgifterna från denna källa i flera fall inte var aktuella, 
rapporterna endast avser "bidragsdjur" och således inte omfattar 
uppgifter om svin eller inte avser alla produktionskategorier av 
nötkreatur eller får/getter. 
Vidare har samråd ägt rum med representanter för 
jordbrukssammanslutningar, och en arbetsgrupp med privata experter har 
upprättats för att undersöka identifierings- och registreringssystemet för 
får/getter och svin. 
Trots detta arbete saknas en del uppgifter och analysen av olika aspekter 
har inte kunnat göras så noggrant som hade varit önskvärt. 
3. Genomförande av lagstiftningen 
Medlemsstaterna var skyldiga att genomföra direktiv 92/102/EEG 
beträffande alla de djur som nämns i bilaga I till denna rapport. 
Djurpopulationen omfattar ca 85 miljoner nötkreatur, 110 miljoner får och 
getter och 115 miljoner svin. Varje år hanteras i identifieringssystemet alla 
djur som ersätter slaktade djur, dvs. 30 miljoner nötkreatur, 80 miljoner 
får och getter och 190 miljoner svin. 
Inledningsvis är identifieringsarbetet således i stort sett likartat inom de tre 
sektorerna, men det årliga arbetet är mer omfattande i fråga om får och 
getter (ca tre gånger mer) och svin (ca sex gånger mér) än i fråga om 
nötkreatur. 
På grundval av det genomsnittliga antalet djur per anläggning har det 
största arbetet gjorts 
• av Luxemburg, Förenade kungariket, Irland, Belgien och 
Nederländerna vad avser nötkreatur, 
• av Förenade kungariket, Irland, Spanien och Grekland vad avser 
får och getter 
• av Danmark, Nederländerna, Belgien och Tyskland vad avser svin. 
I artikel 11 i direktiv 92/102/EEG fastställs att lagstiftningen skall sättas i 
kraft före den 1 oktober 1993 för nötkreatur, den 1 januari 1994 för svin 
och den 1 januari 1995 för får och getter. Det framgår av bilaga II att 
genomförandet av direktiven i den nationella lagstiftningen har varit 
mycket bristfälligt när det gäller att hålla tidsfristerna. 
När det gäller nötkreatur låg medlemsstaterna i allmänhet två år efter. 
Endast Belgien och Nederländerna genomförde direktivet i tid, vid slutet 
av 1993. Den senaste anpassningen gjordes 1996. 
När det gäller svin antog Belgien redan 1990 nationell lagstiftning om 
identifiering. De tre andra medlemsstaterna med huvuddelen av 
produktionen, liksom Portugal, genomförde direktivet till år 1994 i 
enlighet med den föreskrivna tidsfristen. De flesta andra medlemsstater 
låg ett eller två år efter, och Finland har fortfarande inte genomfört 
direktivet. 
När det gäller får och getter iakttogs tidsfristen den 1 januari 1995 av 
Danmark och Portugal. Genomförandet avslutades under följande år, 
1995, av Österrike, Sverige, Luxemburg, Grekland och Tyskland. De 
största producentiänderna, dvs. Förenade kungariket, Irland och Spanien, 
genomförde direktivet 1996. Frankrike och Finland har ännu inte 
genomfört direktivet, men räknar med att göra det under 1997. 
4. Identifiering av nötkreatur 
När det gäller identifiering av nötkreatur innebär direktiv 92/102/EEG i 
huvudsak följande: 
• Den behöriga myndigheten skall ha en aktuell förteckning över 
alla anläggningar med djurhållning och denna förteckning skall 
ange vilka arter som hålls och namnen på djurhållarna. 
• Djuren skall märkas med öronmärken senast 30 dagar efter 
födseln. Godkända provisoriska märken kan dock behållas fram till 
sex månaders ålder, och vissa kalvar avsedda 'for slakt före sex 
månaders ålder får lämna den anläggning där de förts för att 
märkas på uppfödningsanläggningen. 
• Öronmärket skall förses med en alfanumerisk kod på högst 14 
tecken som skall identifiera varje enskilt djur tillsammans med den 
anläggning där det föddes. 
• Om märket har ersatts, skall en hänvisning upprättas mellan det 
nya och det gamla märket. 
• Identifiering inom 30 dagar av alla djur som importerats från tredje 
land, med en hänvisning mellan det tredje landets 
identifieringsmärke och den identifiering som tilldelas av 
bestämmelsemedlemsstaten. Denna identifiering är inte 
obligatorisk om djuret slaktas inom 30 dagar i den importerande 
medlemsstaten. 
• Ett register skall föras av djurhållaren med uppgift om antalet 
närvarande djur samt ett ständigt aktuellt register över alla födslar, 
dödsfall och flyttningar, i det sistnämnda fallet åtminstone vad 
gäller det totala antalet djur. 
• Djurhållaren skall för djur som skall flyttas till eller från en 
marknad eller uppsamlingsplats överlämna ett dokument till den 
ansvarige på marknaden eller uppsamlingsplatsen som tillfälligt 
skall fungera som djurhållare, med uppgifter om djuren, inbegripet 
deras identifieringsnummer eller identifieringsmärken. 
När det gäller efterlevnaden av direktiv 92/102/EEG kan nio (9) 
medlemsstater anses ha uppfyllt minimikraven på genomförande. 
Nederländerna ligger långt framme när det gäller att följa direktivets 
bestämmelser. Belgien har redan infört dubbelmärkning av djuren och 
dess identifierings- och registreringssystem "SANITEL"6 liknar det som 
föreskrivs i den nya förordningen om ett identifierings- och 
registreringssystem för nötkreatur. 
När det gäller identifieringshandlingar kräver majoriteten av 
medlemsstaterna endast följedokument. I Sverige används dock 
transportdokument som inte är vederbörligen attesterade av en officiell 
veterinär och som inte skickas in till de central myndigheterna. I Danmark 
används två intyg ("IBR" och "BBD"). På en högre nivå vad gäller 
genomförande av gemenskapsreglerna kräver Irland och Portugal 
identitetskort, och i Förenade kungariket används redan pass. På 
Nordirland används datoriserade register över förändringar i 
besättningarna. 
• 
Grekland, Finland, Italien, Portugal, Spanien och Sverige uppvisar brister 
vid genomförandet av direktiv 92/102/EEG när det gäller antingen 
• det centrala registret, som i vissa fall endast upptar bidragsdjur, 
eller 
• förande av anläggningsregister, eller 
• tillämpning av ett öronmärkessystem för samtliga nötkreatur. 
Följaktligen har kraven i direktiv 92/102/EEG inte följts beträffande ca 
20% av nötkreaturen. 
6 SANITEL: identifierings- och registreringssystem som används i Belgien och som omfattar bl.a. 
följande: 
ett ovalt öronmärke av plast (landkod + anläggningsnummer + individuellt nummer) som är 
godkänt av jordbruksministeriet, 
datoriserade registreringsblanketter, 
anläggningsregister som omfattar samtliga djur på anläggningen. 
5 
När det gäller nötkreatur innebär rådets förordning (EG) nr 820/97, som 
nyligen antagits, redan en skärpning av kraven beträffande systemet för 
identifiering och registrering. 
Förordningen stärker bestämmelserna i direktiv 92/102/EEG på följande 
sätt: 
• Ett öronmärke skall anbringas på varje öra. öronmärken som har 
blivit oläsliga eller tappats bort skall ersättas med ett nytt märke 
som har samma kod som det ursprungliga märket. 
• Ett pass skall utfärdas inom 14 dagar från anmälan om ett djurs 
födelse. 
• En fungerande databas skall kunna tas i drift senast den 31 
december 1999. 
Det aktuella anläggningsregistret skall innehålla uppgifter om 
födslar, dödsfall och samtliga flyttningar. 
B. FÅR/GETTER OCH SVIN 
1. Identifiering av får och getter 
Enligt rådets direktiv 92/102/EEG skall mediemsstaterfta före den 1 
januari 1995 ha infört ett identifierings- och registreringssystem för far 
och getter som omfattar 
• en aktuellt förteckning över alla anläggningar som håller mer än 
tre djur, 
• ett anläggningsregister som innehåller uppgifter åtminstone om 
flyttningar av det totala antalet djur och det totala antal får och 
getter som finns vid anläggningen på en dag som skall fastställas 
av den behöriga myndigheten, 
• identifieringsmärken (öronmärken eller tatuering) som visar 
åtminstone ursprungsanläggningen och den anläggning där djuret 
föddes, och som skall anbringas på djuren snarast möjligt och 
senast innan de lämnar den anläggning där det föddes. 
När det gäller registrering av flyttningar hade medlemsstaterna möjlighet 
att tillämpa sina nationella system, förutsatt att de informerade 
kommissionen om dessa senast den 1 juli 1994 för ett eventuellt 
godkännande eller ändringar. Inga sådana anmälningar har kommit till de 
berörda avdelningarnas kännedom. Djur som bär ett tillfälligt märke skall 
följas åt under flyttningar av ett dokument som gör det möjligt att 
fastställa deras ursprung, ägare, avsändningsort och destination. 
Gemenskapsreglerna har i stort sett genomförts i nio (9) medlemsstater. 
De största bristema finns i Italien och Portugal, där anläggningsregister 
inte förs på varje anläggning, och i Grekland, Finland och Frankrike, där 
identifieringsmärken dessutom inte har anbringats i alla de fall som krävs. 
När det gäller Förenade kungariket har genomförandet inte omfattat 
Nordirland. 
Följaktligen följs inte bestämmelserna i direktiv 92/102/EEG beträffande 
ca 40% av fåren och getterna, inklusive de grekiska och brittiska djuren, 
som är bland de talrikaste inom EU. 
1.1 Förteckning över anläggningar 
Varje medlemsstat har ett registreringssystem för anläggningar 
som håller får och getter. I minst hälften av fallen är detta dock 
begränsat till anläggningar med får eller getter som kan komma i 
fråga för bidrag. I dessa fall uppfyller förteckningarna nästan 
kraven i direktiv 92/102/EEG, men inte helt. 
Dessutom, eftersom det inte är ett krav enligt direktivet, är 
förteckningarna i de flesta fall inte centraliserade och datoriserade, 
och det finns ingen garanti för att de alltid hålls aktuella. Därutöver 
varierar uppgifterna om anläggningarna och djuren mycket mellan 
medlemsstaterna och ibland även inom en och samma 
medlemsstat. 
t' 
Endast Danmark har ett centralt register med samtliga 
anläggningar, som innehåller en mängd uppgifter som kan 
kontrolleras via andra källor. Korrekta upplysningar kan erhållas 
om djurhållaren, djurslag och användning av djuren, antalet djur, 
den ansvariga veterinären, sjukdomsstatus och import eller export. 
Datasystemet SACRIMO, som används i Förenade kungariket, 
omfattar alla de berörda anläggningarna i större delen av landets 
territorium, men det innehåller inga uppgifter om djurflyttningar. 
SANITEL-systemet i Belgien håller på att uppgraderas, men det är 
begränsat till anläggningar som ingår i bidragssystemet. Andra 
centraliserade databaser planeras eller är under utveckling i de 
flesta andra medlemsstater. I vissa fall bör de nuvarande manuella 
eller datoriserade regionala systemen noga ses över med tanke på 
ett sammanförande av registren till ett nationellt eller europeiskt 
system. 
1.2 Anläggningsregister 
Anläggningsregister som uppfyller bestämmelserna i rådets 
direktiv 92/102/EEG har genomförts fullt ut i nio (9) 
medlemsstater. I Frankrike, Italien, Finland, Portugal, Sverige och 
Förenade kungariket finns register endast för vissa typer av 
anläggningar. I Finland, Portugal och Sverige förs registren för de 
anläggningar som omfattas av bidragsordningen, vilket inte är 
långt ifrån alla anläggningar, men de omfattar inte alla får och 
getter. I Förenade kungariket används registren i Storbritannien 
men inte på Nordirland. I Frankrike och Italien är användningen 
bristfällig, och i det senare fallet begränsas den till kraven enligt 
programmet för utrotning av Brucellosis. 
Eftersom det inte är obligatoriskt, är registren i sex (6) 
medlemsstater inte enhetliga i hela landet, vilket gör det omöjligt 
att jämföra vissa kumulativa uppgifter. I Österrike, Tyskland och 
Spanien uppges endast situationen på en viss dag på året samt 
flyttningar av det totala antalet djur. En mängd viktiga uppgifter 
om enskilda djur saknas i de register som förs i Österrike, 
Grekland, Irland, Italien och Förenade kungariket. 
Därför ger registren i allmänhet mycket knapphändig information 
när det gäller uppgifter av betydelse för sjukdomsbekämpning. I de 
flesta fall är det omöjligt att spåra enskilda djur. . 
t' 
1.3 Identifieringsmärken 
Identifieringsmärken anbringas på varje får eller get som lämnar 
sin födelseanläggning i tio (10) medlemsstater. Denna 
bestämmelse tillämpas inte i Finland, där endast importerade djur 
märks, Frankrike7 eller Nordirland. I Belgien identifieringsmärks i 
huvudsak de djur som kan komma i fråga för bidrag. I Grekland 
märks endast vuxna djur som ingår i programmet för utrotning av 
Brucellosis och som lämnar anläggningen. 
7 Sedan den 1 september 1997 har Frankrike antagit en nationell förordning av 30.05.97 om 
identifiering av far. Denna förordning har dock ännu inte formellt anmälts till kommissionen. 
8 
Det identifieringssätt som valts av de flesta medlemsstater är 
öronmärkning. Sex medlemsstater använder endast öronmärken, 
och endast Portugal har inte godkänt dessa märken utan föreskriver 
tatuering. Fyra medlemsstater godkänner såväl öronmärken som 
tatuering, medan Italien märker samma djur med både öronmärken 
och tatuering. Förenade kungariket och Irland godkänner också 
tillfälliga märken, t.ex. "målade märken", vilket är en fullständigt 
otillförlitlig identifiering som inte ger någon uppgift om djurets 
ursprung. 
I samtliga medlemsstater som har genomfört dessa bestämmelser 
identifieras djuren endast om de skall lämna anläggningen. 
Identifieringsmärket ger knappast all den nödvändiga 
informationen i form av landkod, anläggningsnummer, individuellt 
nummer etc. Endast Italien tycks ha infört ett effektivt system. 
2. Identifiering av svin 
Enligt rådets direktiv 92/102/EEG skall medlemsstaterna före den 1 
januari 1995 ha infört ett identifierings- och registreringssystem för får och 
getter som omfattar 
• en aktuell förteckning över alla anläggningar som håller mer än ett 
svin, bortsett från svin avsedda för djurhållarens eget bruk eller 
konsumtion, 
*••' 
• ett anläggningsregister med uppgift om antalet djur som finns på 
anläggningen, inklusive uppgifter om flyttningar; särskilda 
bestämmelser gäller för renrasiga svin och hybridsvin, som kan 
omfattas av ett alternativt registreringssystem, 
• identifieringsmärken (öronmärken eller tatuering) som visar 
åtminstone ursprungsanläggningen och den anläggning där djuret 
föddes, och som skall anbringas på djuret snarast möjligt och 
senast innan de lämnar den anläggning där de föddes. 
När det gäller registrering av flyttningar hade medlemsstaterna möjlighet 
att tillämpa sina nationella system, förutsatt att de informerade 
kommissionen om dessa senast den 1 juli 1994 för ett eventuellt 
godkännande eller ändringar. Inga sådana anmälningar har kommit till de 
berörda avdelningarnas kännedom. Djur som bär ett tillfälligt märke skall 
åtföljas under flyttningar av ett dokument som gör det möjligt att fastställa 
deras ursprung, ägare, avsändningsort och destination. 
Gemenskapsreglerna har i stort sett genomförts i tolv (12) medlemsstater. 
De största bristerna finns i Grekland och Finland. Informationen om 
Portugal är knapphändig. 
Därför är det endast beträffande 4 % av svinen som kraven i direktiv 
92/102/EEG inte uppfylls. 
2.1 Förteckning över anläggningar 
Varje medlemsstat har ett registreringssystem för anläggningar 
som håller svin. För minst en tredjedel av djuren är det dock 
begränsat till stora anläggningar eller regionala ordningar. 
Dessutom, eftersom det inte är ett krav enligt direktivet, är 
förteckningarna i de flesta fall inte centraliserade och datoriserade, 
och det finns ingen garanti för att de alltid hålls aktuella. Dessutom 
varierar uppgifterna om anläggningarna och djuren mycket mellan 
medlemsstaterna och ibland även inom en och samma 
. medlemsstat. 
Endast Nederländerna har redan ett'centralt datoriserat register 
över alla anläggningar som innehåller uppgifter om 
anläggningsnummer, ursprungsanläggningen, 
bestämmelseanläggningen och djurens öronmärkesnummer. 
I Förenade kungariket innehåller det datoriserade systemet PRIMO 
alla berörda anläggningar i större delen av landets territorium, men 
inga uppgifter om flyttningar av djur registreras. I Belgien används 
' SANITEL-systemet, som för närvarande uppgraderas. Andra 
centraliserade databaser planeras eller är under utveckling i de 
flesta andra medlemsstater. I vissa fall bör de nuvarande manuella 
eller datoriserade regionala systemen noga ses över med tanke på 
ett sammanförande av registren till ett nationellt eller europeiskt 
system. 
2.2 Anläggningsregister 
Anläggningsregister som uppfyller bestämmelserna i rådets 
direktiv 92/102/EEG har genomförts fullt ut i elva (11) 
medlemsstater. I Nederländerna och Österrike registreras 
detaljerade uppgifter om födslar, dödsfall och flyttningar. 
Dessutom har i Österrike införts en enhetlig nationell modell för 
j ordbruksregister. 
I Grekland och Finland finns register endast för vissa typer av 
anläggningar, och användningen av registren är inte obligatorisk i 
Portugal. 
Eftersom det inte är obligatoriskt, är registren i tre (3) 
medlemsstater, dvs. Tyskland, Italien och Sverige, inte enhetliga i 
hela landet, vilket gör det omöjligt att jämföra vissa kumulativa 
uppgifter. 
10 
Därför ger registren i allmänhet mycket knapphändig information 
när det gäller uppgifter av betydelse för sjukdomsbekämpning. I de 
flesta fall är det omöjligt att spåra enskilda djur. . 
23 Identifieringsmärken 
Identifieringsmärken anbringas på varje svin som lämnar sin 
födelseanläggning i tolv (12) medlemsstater. Denna bestämmelse 
tillämpas inte i Finland, där endast importerade djur märks, eller 
Grekland. Kommissionen saknar uppgifter om Portugal. 
Det identifieringssätt som valts av de flesta medlemsstater är 
öronmärkning. Men tatuering är möjlig i vissa fall i Danmark och 
Frankrike. Italien är det enda land som kräver tatuering. Det 
nederländska systemet ger också möjlighet till elektronisk 
identifiering, men inga uppgifter föreligger om införandet av ett 
sådant system. 
I de flesta medlemsstater identifieras djuren endast när de lämnar 
anläggningen. I Tyskland anbringas ett öronmärke senast vid 
tidpunkten för awänjning, och detta innehåller landkoden och ett 
individuellt nummer för varje djur. I Nederländerna identifieras 
djuren innan det fyllt sex månader, eller tidigare om de säljs eller 
överlåts på annat sätt. 
Smågrisar som flyttas till en uppfödningsanläggning identifieras 
dock inte alltid, åtminstone inte i Danmark, Nederländerna och 
Sverige. När det gäller svin som lämnar anläggningen för slakt 
märks dessa endast med ett tryckt märke i Danmark och Frankrike 
och i Tyskland och Sverige flyttas de utan identifieringsmärken. 
Identifieringsmärket ger knappast all den nödvändiga 
informationen i form av landkod, anläggningsnummer, individuellt 
nummer etc. 
3. Viktigaste allmänna synpunkter 
Genomförandet av gemenskapsreglema har försenats i förhållande till 
tidsfristen. I vissa fall, särskilt i Grekland, Finland och Portugal, har 
genomförandet ännu inte avslutats. 
Texten i direktiv 92/102/EEG möjliggör många "flexibla" tolkningar, 
vilket har utnyttjats i hög grad och har lett till olika oförenliga 
identifierings- och registreringssystem. 
Den nuvarande situationen kännetecknas av bristande harmonisering och 
olikheter mellan medlemsstaterna och i de flesta fall även inom en och 
samma medlemsstat, och detta utgör inte någon garanti för ett fungerande 
system för att spåra sjukdomar, vilket hade behövts under BSE-krisen. 
11 
De viktigaste punkter som ger upphov till identifieringsproblem från 
veterinärsynpunkt beskrivs nedan. 
3.1 Förteckning över anläggningar 
Förteckningen över anläggningar med uppgift om vilka djurarter 
som hålls och om djurhållarna är en bestämmelse i direktiv 
92/102/EEG som inte tillämpas effektivt i alla medlemsstater. 
Även i de fall där alla anläggningar registreras lämnas den 
nationella förteckningen ofta in på regional nivå och uppgifterna 
varierar, eller också används olika metoder för att samla in 
uppgifterna. Dessa olikheter gör det omöjligt att centralisera 
uppgifterna ens på nationell nivå. 
I de flesta medlemsstater sker ingen" kontroll av informationens 
tillförlitlighet och av att de lokala förteckningarna uppdateras 
kontinuerligt. 
Till följd av dessa brister tar det lång tid för informationssystemet 
att svara på förfrågningar och det finns inga garantier för att de 
begärda uppgifterna finns eller är tillförlitliga. Systemet kan inte 
användas för att centralisera uppgifterna eller för statistiska 
analyser. Det är knappast heller användbart när man vill spåra 
sjukdomar eller för andra veterinära ändamål. 
För att förbättra systemet bör alla nationella register datoriseras 
enligt ett kompatibelt system på nationell nivå och EU-nivå. 
Dessutom bör kraven i direktiv 92/102/EEG specificeras och 
kompletteras för att göra det möjligt att spåra sjukdomar. Minst 
följande uppgifter bör vara tillgängliga: 
anläggningens adress och namnet på djurhållaren, 
anläggningens registreringsnummer, 
typ av produktion för att anläggningarna vid behov skall 
kunna delas in i grupper, och 
antalet djur som finns på anläggningen vid en given 
tidpunkt. 
12 
3.2 Anläggningsregister 
Medlemsstaterna har i regel tagit fasta på minimikraven. Trots 
detta förs inte register på alla anläggningar och ingen kontroll 
utförs av den behöriga myndigheten. Det förekommer ganska ofta 
att registren inte är enhetliga och att deras utforming varierar en 
hel del inom en och samma medlemsstat, för att inte tala om inom 
Europeiska unionen, eftersom det hittills inte har ställts något 
sådant krav. 
Att veta hur många djur som finns vid en viss tidpunkt varje år 
räcker inte i samband med sjukdomsbekämpning. Registret bör 
åtminstone innehålla fullständiga uppgifter om födslar, dödsfall 
och flyttningar på dagsbasis, eller på mycket kort sikt, för att göra 
det möjligt att kontrollera djurens rörelser under sjukdomskriser. 
Dessutom bör ett fungerande kontrollsystem upprättas för att 
garantera uppgifternas tillförlitlighet. 
Informationen i transportdokumenten varierar mycket mellan olika 
medlemsstater. I många fall saknas uppgifter om alla flyttningar 
som gjorts eller om numret eller adressen på 
ursprungsanläggningen. När det gäller ett djur som har dött eller 
förts till slakt, tappas dokumentet ofta bort eftersom det inte är 
klart vem som har ansvaret för att skicka det till den behöriga 
myndigheten. Dessa dokument och deras ..användning bör 
förbättras på EU-basis eftersom de är viktiga från 
identifieringssynpunkt då de innehåller uppgifter som är av 
betydelse för forskning om sjukdomsbekämpning. 
33 Identifieringsmärken 
I direktiv 92/102/EEG anges inte vilken typ av identifieringsmärke 
som skall användas. Därför används i många fall, särskilt när det 
gäller får och getter, målade märken för att identifiera djuren, 
vilket inte säkerställer identifieringen då metoden inte skiljer 
mellan olika födelseanläggningar. I sådana fall är det alltid svårt 
att fastställa djurens ursprung. 
Ett annat problem när det gäller att fastställa djurens ursprung 
uppstår när ett öronmärke byts ut. Om detta är nödvändigt, t.ex. för 
att det har gått förlorat, bör det nya öronmärket innehålla exakt 
samma uppgifter som det tidigare. 
Möjligheten att använda en alfanumerisk kod har inte tolkats på 
samma sätt i alla medlemsstater. På EU-nivån har detta lett till ett 
datasystem som inte är användbart inom hela gemenskapen, och 
detta försvårar forskning om djurens ursprung och gör den osäker. 
13 
Kravet om att djuren skall identifieras "snarast möjligt" har alltid 
tolkats av medlemsstaterna på det extrema sättet att djur bör 
märkas först när de skall lämna ursprungsanläggningen eller till 
och med när de skall lämna anläggningen för slakt. Ett sådant 
system, om det är tillförlitligt, kan kanske användas för att spåra 
köttets ursprung, men inte för att spåra sjukdomar eller för andra 
veterinära ändamål. 
C. FÖRBÄTTRINGAR SOM KAN GÖRAS 
1. Behov och valmöjligheter 
Ett effektivt identifieringsnät behövs inte bara med hänsyn till behovet av 
förvaltning eller kontroll. Det är absolut nödvändigt i händelse av en 
epizooti, och avsaknaden av ett sådant nät skulle kunna visa sig mycket 
dyrbar eller leda till en allvarlig kris när" det föreligger ett hot mot 
folkhälsan. 
Trots de åtgärder som vidtagits i alla medlemsstater är det allmänna läget 
inte tillfredsställande. De system som tillämpas har litet eller inget värde 
från veterinärsynpunkt, antingen på grund av deras inneboende svagheter 
eller för att de inte är kompatibla på europeisk, eller i vissa fall nationell, 
nivå. 
Erfarenheten har visat hur svårt det är att införa ett fungerande system. Å 
andra sidan tjänar det ingenting till att genomföra nalvmesyrer eller 
ytterligare anpassningar eller förbättringar i system som ändå inte är till 
någon hjälp när man vill spåra spridningen av sjukdomar. 
Om målen för ett identifieringssystem skall uppnås, måste man i själva 
verket välja mellan tre olika alternativ: 
• noggrann identifiering av djuren med hjälp av konventionella8 
öronmärken med individuella nummer som bl.a. anger 
ursprungsanläggningen, eller 
• noggrann identifiering av djuren med hjälp av elektronisk 
identifiering, som gör det möjligt att numrera varje enskilt djur, 
eller 
• mer flexibel konventionell identifiering på individnivå, men med 
en skärpt syn på förande och centralisering av tillförlitliga 
anläggningsregister, så att det när som helst går att ta reda på den 
aktuella situationen och tidigare och pågående flyttningar. 
8 Öronmärkning (utan användning av elektroniska anordningar) eller tatuering. 
14 
Det första alternativet är knappast någon praktisk lösning med hänsyn till 
de metoder för djurmärkning som används för närvarande. Det andra 
alternativet är beroende av vilka framsteg som görs inom elektronisk 
identifiering. 
Kommissionen har för avsikt att med tekniskt stöd från Gemensamma 
forskningscentret inleda ett omfattande fältförsök, som har fått namnet 
IDEA, för att undersöka möjligheterna att använda elektronisk 
identifiering för nötkreatur, får och getter. 
14 (fjorton) projektförslag från 7 (sju) medlemsstater har kommit in till 
kommissionen. Dessa förslag granskades under 1996 och tio av de fjorton 
förslagen har valts ut genom ett urvalsförfarande. 
Försöken, som kommer att vara i tre år, innebär att man använder 
transpondrar, som kan implanteras i djuret eller placeras i ett öronmärke. 
Avsikten är att de utvalda projekten skall inledas 1998 och slutföras före 
den 31 december 2000. 
Projektet kommer att göra det möjligt att validera följande aspekter i 
verkliga situationer: 
Implantationstekniken. 
Urval och avläsning av transpondrama under hela djurets liv (med 
respektive utrustning). / 
Tekniken för att återvinna transpondrama. 
Organisationsstrukturen. 
Informationsflödena mellan de olika ansvarsnivåerna. 
Svin omfattas inte av målen för IDEA-projektet eftersom detta är 
bidragsinriktat. Avsikten för närvarande är att utföra vissa försök med 
elektronisk identifiering av svin. 
15 
I enlighet med artikel 4.7 i rådets förordning nr 820/979 och artikel 10 i 
rådets direktiv 92/102/EEG (se sidan 2 i denna rapport) skall 
kommissionen ta ställning till frågan om elektronisk identifiering. Om 
I DE A-projektet leder till positiva resultat enligt rådets förordning nr 
820/97, rådets direktiv 92/102/EEG och rådets förordning nr 3508/92, 
skall kommissionen lägga fram förslag för rådet om ändring av 
bestämmelserna om öronmärkning och införande av användningen av 
transpondrar generellt för all boskap inom gemenskapen. 
Till dess att det finns ett fungerande system för elektronisk identifiering 
bör det tredje alternativet "vervägas som en minimilösning. Att starka de 
gällande bestämmelserna om identifiering och registrering av lär/getter 
och svin skulle förbättra möjligheten att spåra sjukdomar och upprätthålla 
konsumenternas förtroende för köttet från dessa djurarter. 
2. Vägledande system 
Kommissionen kommer att föreslå att elektronisk identifiering införs så 
snart ett fungerande system föreligger. Under tiden rekommenderar 
kommissionen ett minimisystem som både har ett visst värde från 
veterinärsynpunkt och konsumenternas förtroende. 
Mot bakgrund av de vunna erfarenheterna bör detta minimisystem baseras 
på en anläggningsförteckning som är lätt att använda, på detaljerade och 
aktuella anläggningsregister och på en djurmärkningsmetod som, även om 
den är begränsad till det allra nödvändigaste, åtminstone är tillförlitlig. 
Det gemensamma identifieringssystemet för får och getter och for svin bör 
baseras pä följande: 
• Förteckningen över anläggningar skall snarast göras heltäckande. 
Det skall finnas ett förfarande - minst en gäng om ärel - för 
kontroll av tillförlitligheten och för uppdatering. Detta skall göra 
det möjligt att snabbt ta reda på identifieringsnumret, adressen, 
produktionstypen och storleken på varje anläggning i 
förteckningen. Dessa uppgifter skall sammanställas och 
klassificeras på ett sätt som underlättar centralisering och 
sammanläggning. På medellång sikt skall de nationella systemen 
centraliseras elektroniskt i ett kompatibelt europeiskt nät som vid 
varje tidpunkt avspeglar antalet registrerade djur. 
"Rådet skall senast den 31 december 2000 pä grundval av en rapport från kommissionen med 
eventuella förslag besluta om möjligheten av att införa ett elektroniskt system mot bakgrund av de 
framsteg som gjorts på detta område". 
16 
• I anläggningsregistret skall alla djur som ankommer till eller 
lämnar anläggningen registreras, tillsammans med uppgifter om 
födslar, dödsfall, lån, tillfälliga flyttningar etc. Dessa uppgifter 
skall föras dagligen eller kanske i vissa fall - särskilt på små 
anläggningar - veckovis. Om uppgifterna inte avser enskilda djur, 
bör de åtminstone omfatta mycket specifika kategorier. Den minsta 
informationsmängd som krävs samt djurkategorierna skall 
bestämmas på europeisk nivå. 
Transportdokumenten vid flyttningar av djur skall överensstämma 
med en europeisk modell som gör det möjligt att lätt övervaka 
handeln och skall innefatta a) en talong som skall fastas vid 
anläggningsregistret och b) en kopia - som behålls av mottagaren -
som medföljer det aktuella partiet. Kontroll- och 
sanktionsförfaranden, som skall bestämmas på nationell nivå, skall 
meddelas på begäran och granskas på europeisk nivå. 
• Märkningen av djuren skall uppfylla följande minimikrav: 
Alla får, getter och svin som har fyllt sex månader skall ha 
ett öronmärke som visar numret på ursprungsanläggningen. 
Öronmärkning skall vara obligatorisk vid flyttning av fär, 
getter och svin i åldern 2-6 månader. Om det är lämpligt 
kan en läslig tatuering ersätta öronmärken när djur skickas 
från anläggningen till ett slakteri. 
Vid flyttning av djur som är mindre än två månader gamla 
kan den obligatoriska märkningen utföras med målade 
märken. 
För att fungera skall identifieringssystemet under alla förhållanden 
omfatta ömsesidigt förenliga nationella förfaranden och måste därför 
harmoniseras på europeisk nivå. Identifieringssystemet för får och getter, 
och systemet för svin, bör därför införas genom en rådsförordning med 
bestämmelser som skall vara obligatoriska i varje medlemsstat. För att 
beakta särskilda situationer och skillnader i fråga om de framsteg som har 
gjorts bör förordningen medge vissa undantag då detta är berättigat och 
tillåta medlemsstaterna att anta tilläggsbestämmelser på nationell nivå om 
de så önskar, så länge detta inte innebär några handelshinder. 
17 
BILAGA I 
DJURPOPULATION SOM SKALL OMFATTAS AV IDENTIFIERINGS- OCH 
REGISTRERINGSSYSTEMET 
(Tusental djur 1995) 
BE 
DK 
DE 
EL 
ESP 
FR 
IRL 
IT 
LUX 
NL 
Os 
PT 
SF 
SV 
UK 
TOTALT NOXKREATUR 
Antal 
i december(l) 
3147 
2094 
1S890 
550 
5432 
20662 
6531 
7128 
204 
4558 
2323 
1317 
1179 
1762 
11673 
84450 Ärlig 
slakt 
1047 
758 
4751 
315 
1990 
6011 
1515 
4732 
23 
2379 
663 
396 
393 
531 
3292 
28796 FAR/GETTER 
Antal 
i december(l) 
127 
. 79 
2429 
14788 
25982 
11388 
5772 
12129 
6 
1353 
392 
4235 
85 
488 
29574 
108827 Arlig 
slakt 
226 
69 
2069 
12531 
21976. 
8706 
4264 
8443 
643 
280 
1288 
75 
189 
19234 
79993 SVIN 
Antal 
i decern ber(l) 
7215 
10709 
23737 
936 
17583 
14524 
1542 
7964 
68 
13958 
3703 
2400 
1395 
2331 
7203 
115268 ' Arlig 
slakt 
11294 
19873 
39361 
2268 
27539 
24859 
3003 
11992 
112 
18616 
4954 
4209 
2066 
3743 
14388 
188277 1 
(1) December 1994. 
18 
BILAGA II 
DIREKTIV 92/102/EEC - GENOMFÖRANDELÄGET 
MEDLEMSSTAT 
Tidsfrist for 
genomfbrande 
BELGIEN 
DANMARK 
TYSKLAND 
GREKLAND 
SPANIEN 
FRANKRIKE 
IRLAND 
ITALIEN 
LUXEMBURG 
NEDERLANDERNA 
PORTUGAL 
FORENADE 
KUNGARIKET 
OSTERRIKE 
FINLAND 
SVERIGE N6TKREATUR 
01.10.93 
1993 
1994 
1995 
1995 
1994 
1995 
1996 
1996 
1995 
1993 
1994 
1995 
1995 
1995 
1995 SVIN 
01.01.94 
1990 (Nationell 
lagstiftning antagen för 
identifiering av svin) 
1994 
1994 
1995 
1996 
1995 
1996 * 
1996 
1995 
1994/1996 
1994 
1995 
1995 
INTE ÄN 
1995 FAR/GETTER 
01.01.95 
1996 
1994 
1995 
1995 
1996 
INTE AN 
1996 
1996 
1995 
1996 
1994 
1996 
1995 
/ INTE ÄN 
1995 
19 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 207 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 15 16 
Katalognummer : CB-CO-98-221-SV-C 
ISBN 92-78-32992-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg