EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 9.7.2015 COM(2015) 329 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN Kontroll av unionsrättens tillämpning



Årsrapport 2014



{SWD(2015) 133 final}

{SWD(2015) 134 final}



Kontroll av unionsrättens tillämpning Årsrapport 2014 I.INLEDNING II.POLITIK FÖR KONTROLL AV EU-RÄTTENS TILLÄMPNING

III.ÖVERTRÄDELSEFÖRFARANDETS OLIKA STEG IV.ÅTGÄRDER INNAN ÖVERTRÄDELSEFÖRFARANDET INLEDS 1.Upptäcka problem 2.Problemlösning V.ÖVERTRÄDELSEFÖRFARANDET 1.Den administrativa fasen 2.Talan i domstolen enligt artiklarna 258 och 260.2 i EUF-fördraget VI.INFÖRLIVANDE AV DIREKTIV 1.Försenat införlivande 2.Talan i domstolen enligt artikel 258/260.3 i EUF-fördraget VII.POLITISK UTVECKLING 1.Föra unionsrätten närmare Europas folk 2.Övergången från systemet med tre pelare: Polissamarbete och straffrättsligt samarbete är nu likställt med annan EU-politik 3.Genomförandeplaner och förklarande dokument: nuläget 4.Agendan för bättre lagstiftning 5.EU-lagstiftningens ändamålsenlighet VIII.SLUTSATSER I.INLEDNING En effektiv tillämpning av EU-rätten är en förutsättning för att Europeiska unionen ska nå de mål som satts upp i fördragen och höja EU-institutionernas trovärdighet hos medborgarna och allmänheten i övrigt. Medlemsstaterna ansvarar för att införliva direktiven på utsatt tid och på ett korrekt sätt och tillämpa och genomföra EU-rätten. Kommissionens uppgift är att bevaka tillämpningen av EU-rätten och se till att medlemsstaternas lagstiftning överensstämmer med EU-rätten.

Kommissionen kontrollerar regelbundet de nationella införlivandeåtgärder som medlemsstaterna anmäler och inleder undersökningar på eget initiativ. Kommissionen bedömer och besvarar också klagomål som inkommer från allmänheten, företag, icke-statliga organisationer och andra intressenter samt framställningar från Europaparlamentet som visar på eventuella överträdelser av lagstiftningen. Om kommissionen påvisar en eventuell överträdelse inleder den en bilateral dialog med den berörda medlemsstaten, som uppmanas lösa problemet snabbt, effektivt och i överensstämmelse med EU-rätten. Om dessa problemlösningsåtgärder inte ger resultat kan kommissionen inleda ett formellt överträdelseförfarande (enligt artikel 258 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, nedan kallat EUF-fördraget). Om en medlemsstat inte efterlever kommissionens yttrande och om villkoren i artikel 260.2 eller 260.3 i EUF-fördraget inte är uppfyllda, kan kommissionen föra ärendet vidare till EU-domstolen enligt artikel 258 i fördraget, och kan även begära ekonomiska påföljder. Årsrapporten 2014 innehåller en översyn av medlemsstaternas resultat när det gäller centrala aspekter av EU-rätten och en redogörelse för de viktigaste EU-politiska utvecklingstendenserna under året. Rapporten har samma struktur som under tidigare år. I de arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer rapporten granskas resultat och problemställningar när det gäller medlemsstaternas tillämpning av EU-rätten, per medlemsstat och politikområde. II.POLITIK FÖR KONTROLL AV EU-RÄTTENS TILLÄMPNING Effektiv kontroll av EU-rättens tillämpning är ett av målen i kommissionen agenda för bättre lagstiftning. Resultaten av dessa kontroller används som underlag för utvärderingar av lagstiftningen, i konsekvensbedömningar av nya initiativ och i lagstiftningsarbetet i allmänhet. Målet är både att förbättra genomförandet av befintlig lagstiftning och göra ny lagstiftning bättre. Kommissionen har en unik och central roll i tillsynen över EU-rättens tillämpning. Samtidigt utgör EU-lagstiftningen en integrerad del av medlemsstaternas nationella rättsordningar, och det är medlemsstaterna som har det främsta ansvaret för att EU-rätten tillämpas på ett korrekt sätt. Medlemsstaternas offentliga förvaltningar och rättsväsenden måste alltså säkerställa att lagar och skyldigheter tillämpas och genomförs på ett korrekt sätt. Innan kommissionen inleder formella överträdelseförfaranden arbetar den tillsammans med medlemsstaterna för att lösa problemen på ett effektivt sätt enligt EU-rätten. Detta sker genom en strukturerad dialog med tydliga tidsfrister som har inrättats för detta ändamål. Denna process kallas ”EU Pilot”. Om man inte lyckas nå en lösning inleder kommissionen bilaterala diskussioner och kan inleda formella överträdelseförfaranden enligt artikel 258 i EUF-fördraget. Medlemsstaterna åläggs ekonomiska påföljder om de inte följer domstolens beslut (artikel 260.2 i EUF-fördraget) eller inte införlivar EU-direktiv i tid (artikel 260.3 i fördraget). Dessa bestämmelser är av grundläggande betydelse för det övergripande målet för kommissionens genomförandepolitik, dvs. att se till att EU-rätten genomförs och tillämpas på ett korrekt sätt och i tid, till fördel för både människor och företag. Allmänheten, företag, icke-statliga organisationer och andra sammanslutningar bidrar på ett viktigt sätt till kommissionens kontroll genom att rapportera om brister i medlemsstaternas myndigheters införlivande och/eller tillämpning av EU-rätten. Kommissionen är fullständigt medveten om deras viktiga roll och har åtagit sig att ge administrativa garantier när den behandlar klagomål, t.ex. genom att informera den klagande om åtgärder som den vidtar i behandlingen av klagomål och meddela klaganden innan behandlingen av ett klagomål avslutas.

III.ÖVERTRÄDELSEFÖRFARANDETS OLIKA STEG Kommissionen kan påvisa överträdelser i sina egna undersökningar. Överträdelseförfaranden kan också inledas med anledning av klagomål eller framställningar från allmänheten, företag, icke-statliga organisationer eller andra sammanslutningar.

Om den informella bilaterala dialogen med en medlemsstat inte ger resultat kan kommissionen besluta att inleda ett formellt överträdelseförfarande enligt artikel 258 i EUF-fördraget. Överträdelseförfarandet är indelat i en administrativ fas och en processfas, då tvisten tas upp inför EU-domstolen. Det finns tre huvudsakliga typer av överträdelser av EU-rätten, nämligen följande: Underlåtelse att underrätta kommissionen: om en medlemsstat inte i tid har underrättat kommissionen om sina åtgärder för att införliva ett direktiv. Bristande överensstämmelse/efterlevnad: om kommissionen anser att en medlemsstats lagstiftning inte överensstämmer med EU-rättens krav. Felaktig/dålig tillämpning: unionsrätten tillämpas inte korrekt eller tillämpas inte alls. Under den administrativa fasen i ett överträdelseförfarande sänder kommissionen först en formell underrättelse till den berörda medlemsstaten, där den begär förklaringar från medlemsstaten inom en fastställd tidsgräns. Om medlemsstatens svar inte är tillfredsställande eller om den inte svarar alls sänder kommissionen ett motiverat yttrande, där den uppmanar medlemsstaten att rätta sig efter bestämmelserna inom en viss tidsgräns. Om medlemsstaten inte rättar sig efter det motiverade yttrandet inleder kommissionen domstolsprocessen genom att föra ärendet vidare till EU-domstolen. När kommissionen för ett ärende vidare till EU-domstolen enligt artikel 258 i EUF-fördraget på grund av att en medlemsstat inte har uppfyllt skyldigheten att anmäla införlivandeåtgärder för ett direktiv kan kommissionen yrka på ekonomiska påföljder enligt artikel 260.3 i fördraget. Om medlemsstaten inte vidtar de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom, där domstolen konstaterar en överträdelse av EU-rättens skyldigheter, får kommissionen fortsätta överträdelseförfarandet enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget och väcka talan mot medlemsstaten vid domstolen efter att ha sänt en formell underrättelse enligt artikel 260.2 i fördraget. I så fall kan kommissionen yrka på och domstolen ålägga ekonomiska påföljder (standardbelopp och/eller dagsvite).

IV.ÅTGÄRDER INNAN ÖVERTRÄDELSEFÖRFARANDET INLEDS 1.Upptäcka problem 1.1 Ärenden som inletts på eget initiativ Kommissionen inleder främst undersökningar av genomförandet av EU-rätten på eget initiativ. Precis som när det gäller klagomål inleder kommissionen vanligen först bilaterala diskussioner med den berörda medlemsstaten via EU Pilot i syfte att hitta en lösning som överensstämmer med EU-rätten (detta beskrivs närmare i punkt 2). Under 2014 inleddes 777 EU Pilotundersökningar (under 2013 inleddes 1023). Av dessa ärenden var miljö, energi och rörlighet/transport de tre politikområden där överträdelser var mest sannolika (151, 115 respektive 115 nya EU Pilot-ärenden). De medlemsstater som berördes främst var Italien, Spanien och Tyskland (59, 47 respektive 42 nya EU Pilot-ärenden). 1.2 Klagomål och framställningar Även under 2014 var allmänheten, företag, icke-statliga organisationer och andra sammanslutningar mycket aktiva när det gällde att rapportera eventuella överträdelser av EU-rätten. Följande diagram visar hur antalet klagomål och framställningar har ökat sedan 2012. Det totala antalet pågående klagomål ökade med omkring 5,7 % under 2014.

Diagrammet nedan visar andra intressanta uppgifter om klagomål från allmänheten: Under 2014 registrerades 3 715 nya klagomål. De tre medlemsstater som fick ta emot flest klagomål var

• Spanien: 553 klagomål, varav de flesta rörde sysselsättning (222 klagomål), miljö (111 klagomål) och rättsliga frågor (76 klagomål). • Italien: 475 klagomål, särskilt i anknytning till sysselsättning (110 klagomål), miljö (92 klagomål) och inre marknaden och tjänster (65 klagomål). • Tyskland: 276 klagomål, främst avseende inre marknaden och tjänster (55 klagomål), miljö (54 klagomål) och rättsliga frågor (50 klagomål).

Följande diagram visar de fem politikområdena med flest klagomål (de utgör 76 % av samtliga ingivna klagomål). Under 2014 behandlades 3 744 klagomål. Efter bedömning inledde kommissionen bilaterala diskussioner med de berörda medlemsstaterna om 447 klagomål för att klargöra om EU-regler hade överträtts. Av dessa klagomål utmynnade 223 i överträdelseärenden, sedan kommissionen avvisat medlemsstaternas svar i EU Pilot. Enligt artikel 258 i EUF-fördraget har kommissionen befogenhet att sända en formell underrättelse till medlemsstaten i fråga utan föregående bilaterala diskussioner, och den får göra detta i brådskande och exceptionella fall. De klagomål som ledde till diskussioner inom ramen för EU Pilot rörde oftast inre marknaden och tjänster, beskattning och tullunion samt miljö (80, 60 respektive 59 ärenden inleddes inom EU Pilot). De rörde främst följande medlemsstater: • Italien: 66 ärenden, varav de flesta rörde miljörelaterade klagomål (16 nya EU Pilot-ärenden), beskattning och tullunion (tio) samt sysselsättning (tio). • Spanien: 37 ärenden, som särskilt rörde klagomål om miljöfrågor (sex nya EU Pilotärenden), företag (fem ärenden), rättsliga frågor (fyra ärenden), sysselsättning (fyra ärenden) samt beskattning och tullunion (fyra ärenden). • Frankrike: 33 ärenden, som främst rörde beskattning och tullunion (sju nya EU Pilot-ärenden), rättsliga frågor (fem ärenden) och miljö (fyra ärenden). Tyskland: 33 ärenden, varav de flesta rörde klagomål om inre marknaden och tjänster (15 nya EU Pilot-ärenden), beskattning och tullunion (tre), företag (tre) samt rörlighet och transport (tre). Genom framställningar och frågor uppmärksammade Europaparlamentet kommissionen på brister i medlemsstaternas genomförande och tillämpning av EU-rätten 2014. Det omfattar bl.a. följande: • Miljö: Efter det att framställningar mottagits från parlamentet sändes tre formella underrättelser om godkännande av olika byggprojekt i Frankrike. I ytterligare 13 ärenden, avseende avfallshantering, vattenskydd och konsekvensbedömningar, inledde kommissionen bilaterala dialoger med de berörda medlemsstaterna. De flesta av dessa ärenden rörde Italien, Frankrike, Luxemburg och Spanien. • Transport: Kommissionen inledde bilaterala dialoger med Irland, Italien och Spanien i fyra ärenden gällande diskriminerande taxor för lokal kollektivtrafik, körkort för personer med funktionshinder, krav för etablering av vägtransportverksamhet samt skoltransporter. • Hälsa och konsumenter: Kommissionen bedömde påstådda överträdelser av EU-reglerna för djurens välbefinnande och livsmedelssäkerhet. • Beskattning: En skriftlig fråga i parlamentet föranledde kommissionen att uttrycka tvivel om lagstiftning i Danmark, som uteslöt överföring av förluster som en icke-etablerad filial till ett företag med säte i en annan medlemsstat ådragit sig inom landet till ett företag i samma koncern som var etablerat inom landet. 2.Problemlösning EU Pilot är ett kommissionsinitiativ som syftar till att medlemsstaterna anmodas besvara frågor och finna lösningar på problem i samband med EU-rättens tillämpning. Det stöds av en nätdatabas och ett kommunikationsverktyg. Genom EU Pilot-dialogen löser kommissionen och medlemsstaterna problem snabbare så att EU-rättens skyldigheter uppfylls, vilket i slutändan gynnar både allmänheten och företagen.

Antalet nya EU Pilot-ärenden ökade gradvis mellan 2011 och 2013 (se diagrammet nedan). Under 2014 minskade dock antalet ärenden till nivån 2011: 1 208 nya ärenden inleddes (en minskning på cirka 20 %).

Följande diagram visar de viktigaste uppgifterna om EU Pilot 2014: Under 2014 inleddes 1 208 nya EU Pilot-ärenden. Antalet består av 423 ärenden som inleddes till följd av klagomål, åtta ärenden till följd av undersökningar och 777 ärenden som kommissionen inledde på eget initiativ. Följande diagram visar de politikområden där de flesta nya EU Pilot-ärenden inleddes 2014: Under 2014 behandlades 1 336 EU Pilot-ärenden. Av dessa 1 336 ärenden avslutade kommissionen 996 efter ett tillfredsställande svar från den berörda medlemsstaten. Detta innebär att medlemsstaterna löste 75 % av ärendena, vilket är en ökning från 70 % 2013. Ett ärende avvisades av den berörda medlemsstaten i detta skede, och kommissionen godtog detta. Totalt avslutades 339 EU Pilot-ärenden efter det att kommissionen avvisat medlemsstaternas svar. Av dessa inleddes formella överträdelseförfaranden i 325 ärenden (år 2013 var antalet 396 ärenden). Det rörde sig om 91 ärenden om rörlighet och transport, 43 miljöärenden, 39 ärenden om beskattning och tullunion samt 37 ärenden om sysselsättning och sociala frågor. Italien, Spanien, Tyskland och Frankrike hade flest ärenden i EU Pilot som följdes av överträdelseförfaranden (31, 28 respektive 22 ärenden). I slutet av 2014 hade 1 348 EU Pilot-ärenden inletts. De flesta av de ärenden som fortfarande pågick i slutet av 2014 rörde Italien (139 ärenden), Spanien (91 ärenden), Grekland och Polen (73 ärenden var). Miljö var fortsatt det område som ådrog sig störst uppmärksamhet, med 390 pågående ärenden, följt av rättsliga frågor (157 ärenden) samt rörlighet och transport (157 ärenden). Följande diagram visar lösningsfrekvensen för EU Pilot-ärenden för samtliga medlemsstater 2014 (uttryckt i procent).

Medlemsstaterna bör besvara frågor i EU Pilot inom tio veckor (70 dagar). Nedanstående diagram visar den genomsnittliga svarstiden (i dagar) efter medlemsstat 2014.

V.ÖVERTRÄDELSEFÖRFARANDET 1.Den administrativa fasen Om en medlemsstat inte löser en påstådd överträdelse av EU-rätten kan kommissionen inleda överträdelseförfaranden enligt artikel 258 i EUF-fördraget och kan som ett sista steg föra ärendet vidare till EU-domstolen. Under 2014 inledde kommissionen 893 nya förfaranden genom att sända en formell underrättelse. Följande diagram visar fördelningen per medlemsstat.

Följande diagram visar de politikområden som främst berördes av förfarandena. Kommissionen sände också 256 motiverade yttranden till medlemsstaterna under 2014. Italien (20), Rumänien (17), Spanien, Slovenien samt Grekland och Polen (14 var) mottog flest motiverade yttranden. De politikområden där kommissionen sände flest motiverade yttranden till medlemsstaterna var miljö, rörlighet och transport samt inre marknaden och tjänster (60, 44 respektive 35). I slutet av 2014 pågick fortfarande 1 347 överträdelseförfaranden. Antalet pågående överträdelseförfaranden ökade något under 2014, men totalt har antalet minskat sedan 2010, vilket framgår av följande diagram. Följande diagram visar det totala antalet pågående överträdelseförfaranden per medlemsstat i slutet av 2014:



Följande diagram visar de politikområden där flest nya överträdelseärenden pågick 2014: Dialogen mellan medlemsstaterna och kommissionen för att uppnå överensstämmelse fortsätter under det formella förfarandet. Statistiken bekräftar att medlemsstaterna gör allvarliga ansträngningar för att rätta till överträdelser innan domstolen meddelar sitt beslut. Under 2014 avslutade kommissionen •580 överträdelseärenden efter att ha sänt en formell underrättelse, •190 ärenden efter att ha sänt motiverade yttranden till medlemsstaterna, och •11 ärenden genom beslut att överlämna ärendet till domstolen men innan ansökan lämnades in. Dessutom drog kommissionen tillbaka 16 ärenden från domstolen innan domstolen avkunnade domen. 2.Talan i domstolen enligt artiklarna 258 och 260.2 i EUF-fördraget Domstolen meddelade 38 domar enligt artikel 258 i EUF-fördraget 2014, varav 35 (92 %) var till kommissionens fördel. Domstolen meddelade flest domar mot Spanien (fem domar, alla till kommissionens fördel), Belgien (fyra domar, alla till kommissionens fördel), Tyskland (fyra domar, varav en var till Tysklands fördel), Italien (fyra domar, alla till kommissionens fördel), Polen (fyra domar, alla till kommissionens fördel) och Förenade kungariket (fyra domar, alla till kommissionens fördel). Miljö (tio domar), beskattning (åtta domar) och näringsliv (fem domar) var föremål för de flesta domar som meddelades av domstolen 2014. Medlemsstaterna vidtar oftast de nödvändiga åtgärderna snabbt för att följa domstolens domar. I slutet av 2014 pågick dock 61 överträdelseförfaranden fortfarande efter domstolens beslut eftersom kommissionen ansåg att de berörda medlemsstaterna ännu inte hade rättat sig efter domarna enligt artikel 258 i fördraget. De flesta av dessa mål rörde Spanien (åtta mål), Polen (sju mål) samt Grekland (sex mål), och handlade om miljö (19 mål), beskattning och tullunion (14 mål), transport (sex mål) samt hälsa och konsumentskydd (sex mål). Av dessa 61 mål hade tre redan överförts till domstolen för andra gången. Enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget kan kommissionen yrka på och domstolen ålägga försumliga medlemsstater att betala ett standardbelopp och/eller dagsvite. Medlemsstaten i fråga måste då omedelbart betala standardbeloppet eller det löpande vitet till dess att den fullständigt följer domstolens första och andra dom. Under 2014 meddelade domstolen fem domar enligt artikel 260.2 i fördraget. Domstolen ålade följande medlemsstater att betala vite: Italien (en), Grekland, Portugal, Spanien och Sverige. I slutet av 2014 pågick fortfarande sju överträdelseförfaranden efter beslut från domstolen enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget. Den totala minskningen av antalet överträdelseförfaranden kan sättas i samband med den stora ökningen av förhandsavgöranden enligt artikel 267 i fördraget sedan 2010. EU-domstolen har behandlat nationella lagars överensstämmelse med EU-lagstiftningen i ungefär hälften av domarna enligt artikel 267 i fördraget sedan 2010, och påvisade bristande överensstämmelse i ett antal fall. Förhandsavgöranden skiljer sig från domar i överträdelseärenden och ger kommissionen en ytterligare möjlighet att på ett mer systematiskt sätt se till att överträdelser av unionsrätten som har sitt ursprung i nationell lagstiftning eller tillämpningen av denna rättas till.



VI.INFÖRLIVANDE AV DIREKTIV 1.Försenat införlivande Medlemsstaternas sena införlivande av direktiv är ett bestående problem som förhindrar privatpersoner och företag att dra nytta av de konkreta fördelarna med unionsrätten inom de överenskomna tidsfrister som lagstiftaren fastställer för införlivandet av direktiv. Detta är allmänt negativt för rättssäkerheten och lika möjligheter på den inre marknaden. När ett direktiv inte införlivas inom de fastställda tidsfristerna förlängs tidsfristen för införlivandet per definition på ett otillbörligt sätt utöver den tidsfrist som gäller för samtliga medlemsstater. Att motverka försenat införlivande är därför sedan länge en prioritering för kommissionen. Detta mål avspeglas också i en nyhet i Lissabonfördraget, i artikel 260.3 i EUF-fördraget, nämligen att kommissionen har möjlighet att yrka på ekonomiska påföljder när den väcker talan mot en medlemsstat i EU-domstolen enligt artikel 258 för att den berörda medlemsstaten inte har uppfyllt sin skyldighet att anmäla åtgärder för införlivande av ett direktiv som antagits i enlighet med ett lagstiftningsförfarande inom den tidsfrist som fastställts av lagstiftaren i direktivet (se underavsnitt VI.2). Kommissionen yrkar på viten för medlemsstaterna enligt de särskilda bestämmelserna om vite i artikel 260.3 i EUF-fördraget om medlemsstaterna inte införlivar direktiv i tid (se underavsnitt VI.2). Antalet direktiv som införlivades 2014 var färre än föregående år, dvs. 67 jämfört med 74 år 2013), men fler än 2012 (56). Däremot ökade antalet nya överträdelser i form av försenat införlivande under 2014 jämfört med föregående år: 585 nya överträdelser i form av försenat införlivande inleddes 2014 jämfört med 478 under 2013 (antalet var 447 år 2012, 1 185 år 2011 och 855 år 2010). I slutet av 2014 pågick fortfarande 421 förfaranden avseende försenat införlivande, vilket utgör en ökning på 7,4 % jämfört med de 390 ärendena i slutet av 2013.

Följande diagram visar de viktigaste uppgifterna om överträdelseärenden avseende försenat införlivande som inleddes av kommissionen 2014: Följande diagram visar antalet överträdelseärenden avseende försenat införlivande den 31 december 2014 per medlemsstat, oavsett vilket år ärendet inleddes.

Nästa diagram visar nya ärenden (totalt 585) som inleddes 2014, per medlemsstat. De fyra politikområden där flest antal nya ärenden inleddes 2014 visas i följande diagram: Nya ärenden inleddes mot 27 medlemsstater på grund av försenat införlivande av direktivet om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag. Dessutom berördes 24 medlemsstater av ärenden avseende försenat införlivande av direktivet om energieffektivitet. Sjutton förfaranden inleddes avseende direktivet om krav på medlemsstaternas budgetramverk, direktivet om konsumenträttigheter och direktivet om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter. Sexton medlemsstater underlät att inom den fastställda tidsfristen införliva och/eller anmäla sina nationella införlivandeåtgärder enligt direktivet om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård och direktivet om underlättande av gränsöverskridande informationsutbyte om trafiksäkerhetsrelaterade brott. 2.Talan i domstolen enligt artikel 258/260.3 i EUF-fördraget Enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget får kommissionen, när ett ärende avseende ofullständigt införlivande förs vidare till domstolen i enlighet med artikel 258 i EUF-fördraget, redan i detta skede ange ett vite utan att först behöva invänta domen. Syftet med den nya bestämmelsen i Lissabonfördraget är att ge medlemsstaterna starkare incitament att införliva direktiven inom den tid som lagstiftaren fastställt. Kommissionen beslutar vilka belopp för de ekonomiska påföljderna den ska ange enligt policyn i sitt meddelande om genomförandet av artikel 260.3 i EUF-fördraget. Under 2014 fortsatte kommissionen att föra ett antal överträdelseärenden avseende försenat införlivande till EU-domstolen med begäran om dagsvite enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget. Tre medlemsstater överfördes till domstolen 2014: Belgien, Finland och Irland (två ärenden). Kommissionen drog tillbaka sin ansökan till domstolen i ett ärende avseende Irlands sena införlivande av direktivet om förnybar energi. Samtliga domstolmål avseende försenat införlivande med förslag om dagsviten rörde direktiven om energipolitik. Beslut att väcka talan i domstolen fattades även inom andra sektorer än energisektorn, men i dessa fall vidtog medlemsstaterna de nödvändiga införlivandeåtgärderna innan ansökningarna skickades till domstolen och kunde därmed undvika förfaranden vid domstolen. Kommissionen har hittills inte yrkat på att domstolen ska tillämpa standardbelopp. När kommissionen antog sin policy om genomförandet av artikel 260.3 i EUF-fördraget hoppades den också att viten skulle vara tillräckliga för att uppnå målet med den nya fördragsbestämmelsen, dvs. att ge medlemsstaterna starkare incitament att införliva direktiven i tid. Även om alla mål som inletts i EU-domstolen enligt artiklarna 258 och 260.3 i EUF-fördraget sedan 2011 har lagts ned i domstolen på grund av slutfört införlivande, bör det noteras att det fullständiga införlivandet uppnås i ett mycket sent skede av rättsförfarandet, vilket innebär att vissa medlemsstater drar fördel av en otillbörlig förlängning av den tidsfrist som lagstiftaren har fastställt för införlivandet och som gäller samtliga medlemsstater.

Medlemsstaterna ökade under 2014 sina ansträngningar för att slutföra sina införlivandeåtgärder innan EU-domstolen dömde i ärendet. Tillsammans med de andra ärenden som inletts enligt artiklarna 258 och 260.3 i EUF-fördraget under tidigare år pågick dock fortfarande åtta mål med förslag om dagsvite: två mål var mot Österrike och Polen samt ett mål var mot Belgien, Finland, Nederländerna och Irland.

VII.POLITISK UTVECKLING 1.Föra unionsrätten närmare Europas folk Under 2014 fortsatte kommissionen sina insatser för att förbättra informationen till medborgarna om deras rättigheter enligt EU-lagstiftningen och se till att de har lämplig tillgång till domstolsprövning om de anser att deras rättigheter har kränkts. Insatserna inriktades på att förbättra tillgången till information om EU-rättens tillämpning och om de problemlösningsinstrument som finns tillgängliga för medborgarna och företagen i EU samt på att förbättra behandlingen av klagomål från EU:s medborgare och företag om överträdelser av EU-rätten. 1.1 Bättre tillgång till information om EU-rättens tillämpning Den 9 december 2014 lanserade kommissionen en ny webbsida, ”Tillämpning av EU-rätten”, en databas över kommissionens beslut om överträdelseförfaranden och ett klagomålsformulär på nätet för allmänheten och företag. 1.1.1 Ny webbsida om tillämpning av EU-rätten Webbsidan ”Tillämpning av EU-rätten” är med sina över 30 000 besökare per månad den näst mest besökta webbsidan på Europa-portalen. Webbsidans innehåll och uppbyggnad har moderniserats helt och förenklats. På webbsidan finner man all information man behöver snabbare, och på samtliga officiella EU-språk. 1.1.2 Databas över kommissionens beslut i överträdelseförfaranden Kommissionen lanserade även en ny nätdatabas över sina beslut i överträdelseförfaranden. Tack vare den förbättrade användarvänliga sökmotorn är det lättare att hitta överträdelsebeslut efter medlemsstat, ärendenummer, politikområde etc. 1.1.3 Klagomålsformulär på nätet För att göra det lättare för allmänheten att klaga på överträdelser av EU-rätten införde kommissionen i december 2014 ett enkelt klagomålsformulär på nätet. Klagomålsformuläret finns nu tillgängligt via Europaportalen Dina rättigheter, som innehåller länkar till olika problemlösnings- och klagomålstjänster på EU-nivå och nationell nivå. 1.2 Förbättrad tillgång till problemlösningsverktyg för allmänheten och företagen i medlemsstaterna Klagomål är en viktig källa till information om överträdelser av EU-rätten i medlemsstaterna, men många ärenden som kommissionen uppmärksammas på genom klagomål visar sig inte vara överträdelser. Det snabbaste och effektivaste sättet för privatpersoner och företag att lösa problem till följd av felaktig tillämpning av EU-rätten från medlemsstaternas sida är ofta att ta upp problemet med de berörda nationella myndigheterna. För att göra det enklare för företag och allmänhet att få information om de formaliteter och förfaranden som gäller i olika länder och vem man ska kontakta ger kommissionens portal Ditt Europa praktisk information och tips om hur det är att leva och röra sig i EU. Via Ditt Europa får allmänhet och företag hjälp att hitta den lämpligaste tjänsten för att hitta en lösning. Webbplatsen fungerar som en sluss för hjälp och kanaler för att inge klagomål om så behövs. 1.3 Snabbare behandling av klagomål från allmänhet och företag För att ytterligare rationalisera behandlingen av klagomål och förbättra servicen till allmänheten och företagen kopplade kommissionen 2014 upp problemlösningstjänsten Solvit till Chap, det interna verktyget för registrering av klagomål. Chap garanterar lämplig och snabb fördelning av klagomål till kommissionens behöriga avdelningar, kombinerat med systematisk återkoppling till klagande enligt kommissionens meddelande Uppdatering av klagandens ställning i ärenden om unionsrättens tillämpning från 2012. Solvit, det informella problemlösningsverktyg som tillhandahålls av de nationella förvaltningarna, inrättades 2002 av kommissionen och medlemsstaterna för att hjälpa människor att snabbt lösa problem med en gränsöverskridande dimension när de nationella myndigheterna inte följer EU-rätten. Kopplingen mellan Chap och Solvit ger en snabbare behandling av klagomål.

2.Övergången från systemet med tre pelare: Polissamarbete och straffrättsligt samarbete är nu likställt med annan EU-politik Den 1 december 2014 upphörde de regler som begränsade EU-domstolens kontroll av EU-reglerna för polissamarbete och straffrättsligt samarbete och kommissionens befogenhet att övervaka lagstiftningen på detta område. Lissabonfördragets ikraftträdande den 1 december 2009 innebar slutet på EU-lagstiftningens ”tredje pelare” (rättsliga och inrikes frågor). Fördrags-bestämmelserna om polissamarbete och straffrättsligt samarbete inbegreps i avdelning V i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Som en övergångsbestämmelse fastställs i protokoll 36 till Lissabonfördraget att kommissionens och EU-domstolens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget (överträdelseförfaranden) till och med den 1 december 2014 inte gällde för akter på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete som hade antagits före fördragets ikraftträdande om de inte upphävdes, annullerades eller ändrades (villkor som ibland kallas ”lissabonisering”) efter dess ikraftträdande. Vissa medlemsstater (Danmark, Irland och Förenade kungariket) har speciell status när det gäller dessa politikområden. Avskaffandet av pelarstrukturen och den fullständiga integrationen av polissamarbete och straffrättsligt samarbete i EU-rätten och EU-institutionerna bidrar till att instrumenten för frihet, säkerhet och rättvisa fungerar effektivt och ökar både det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaterna och allmänhetens förtroende för EU. 3.Genomförandeplaner och förklarande dokument: nuläget 3.1Genomförandeplaner Kommissionen utarbetar genomförandeplaner för att göra det enklare att tillämpa unionsrätten effektivt och i tid, samtidigt som den är fullständigt medveten om att tillämpningen av unionsrätten är medlemsstaternas ansvar. Genomförandeplanerna tas fram redan i ett tidigt skede under utarbetandet av förslag till ny lagstiftning. Planerna kartlägger de problem som medlemsstaterna kommer att möta i tillämpningen av lagstiftningen och som de måste tänka på när de förbereder arbetet med införlivande och genomförande. De innehåller också en bred uppsättning verktyg för att hjälpa medlemsstaterna att genomföra EU-lagstiftningen, t.ex. vägledningar, expertgrupper och särskilda webbplatser. Under 2014 antog kommissionen fyra direktiv (tre om den inre marknaden och ett om miljö) med en genomförandeplan. Planerna kartlägger de viktigaste problem som medlemsstaterna måste lösa och de mål som eftersträvas i införlivandet av direktiven. De innehåller också förslag på användbara åtgärder (t.ex. att nå målet inom den utsatta tidsfristen, utnyttja erfarenhet från tidigare arbete, bevakning och kvalitetsrapportering, genomförandeseminarier, bilaterala möten och expertgrupper). De innehåller dessutom information om ”kontaktpunkter” (ansvariga avdelningar) inom kommissionen. Kommissionen anser att genomförandeplanerna kommer att bidra till ett effektivt införlivande och genomförande av direktivförslagen och kommer att bevaka användningen av dessa planer. 3.2 Förklarande dokument Medlemsstaterna är ansvariga för att införliva direktiven korrekt och i tid, medan kommissionens roll som fördragens väktare är att kontrollera att detta blir gjort. Därför måste den information som medlemsstaterna lämnar till kommissionen vara tydlig och exakt. År 2011 enades EU-institutionerna och medlemsstaterna om en ny ram för medlemsstaternas inlämnande av stödjande information om hur de har införlivat direktiven i sin lagstiftning. Man enades om att sådan stödjande information (”förklarande dokument”) ska lämnas in i motiverade fall tillsammans med åtgärder för införlivandet av det berörda direktivet. Under 2014 begärde kommissionen förklarande dokument avseende åtta av tolv förslag till direktiv som lagts fram för rådet och parlamentet. Under denna period antog rådet och parlamentet 23 direktiv (av 65) som kommissionen begärde förklarande dokument för och som innehöll det överenskomna skälet om behovet av sådana dokument. Under 2014 skulle medlemsstaterna införliva 67 direktiv, och av dessa hade de åtagit sig att lämna in förklarande dokument för åtta direktiv. Vissa medlemsstater har inte skickat förklarande dokument. För direktiven på området rättsliga frågor (två av de åtta direktiven) mottog kommissionen 16 förklarande dokument för det första direktivet (nio i form av jämförelsetabeller) och 16 för det andra (tio i form av jämförelsetabeller). För direktiven på miljöområdet (tre av de åtta direktiven) mottog kommissionen sju förklarande dokument för det första direktivet (fyra i form av jämförelsetabeller), åtta om det andra (fem i form av jämförelsetabeller) och 16 om det tredje (tio i form av jämförelsetabeller). För direktivet på energiområdet mottog kommissionen 28 jämförelsetabeller (inte från alla medlemsstater, utan ibland flera per medlemsstat) och 14 andra förklarande dokument. För direktiven om finansmarknader (två av de åtta direktiven) mottog kommissionen nio förklarande dokument (åtta i form av jämförelsetabeller) om det första direktivet och endast ett förklarande dokument (i form av en jämförelsetabell) om det andra. De mottagna dokumenten varierar till form och innehåll, från en enkel hänvisning till de nationella lagtexter som införlivar direktivet till detaljerade jämförelsetabeller. De består av skrivelser och promemorior, inklusive tabeller, till kommissionen med förklaringar om hur medlemsstaten i fråga har införlivat direktivet. En del av de förklarande dokumenten innehåller uppgifter om hur det nya direktivet redan avspeglas i den befintliga lagstiftningen. Enligt en första bedömning verkar vissa medlemsstater tydligt ange hur direktivet i fråga har införlivats i deras nationella lagstiftning. Andra medlemsstater uppfyller dock inte helt sina tidigare åtaganden, eftersom de inte alltid lämnar den tydliga och exakta information som krävs enligt etablerad rättspraxis. En mer omfattande bedömning kommer att bli möjlig när kommissionen har mottagit förklarande dokument om ett mer representativt antal direktiv. Kommissionen kommer att fortsätta att rapportera om detta till Europaparlamentet och rådet i sina årsrapporter om EU-rättens tillämpning. 4.Agendan för bättre lagstiftning I kommissionens arbetsprogram för 2015 bekräftas att kommissionen kommer att fortsätta att verka aktivt för att se till att EU-lagstiftningen tillämpas, genomförs och efterlevs korrekt. Som ett led i detta har Junckerkommissionens inrättat en tjänst som förste vice ordförande med ett övergripande ansvar för bättre lagstiftning, kontakter mellan institutionerna, rättstatsprincipen och stadgan om de grundläggande rättigheterna.