Under det senaste året har kommissionen lagt fram och genomfört flera initiativ, från vägledning till medlemsstaterna till inrättande av en integrerad strategi för försörjningstrygghet, vilka vid behov har underbyggts av rättsliga instrument. Det senaste exemplet på detta är krisinterventionen för att komma till rätta med de höga energipriserna, till exempel en samordnad minskning av efterfrågan på el (särskilt under höglasttid), en förbättrad verktygslåda för medlemsstaterna för att skydda konsumenter och företag från höga energipriser och ett solidaritetsbidrag från den fossila sektorn.

För det andra innehåller förslaget ett helt åtgärdspaket för gaspriser, för att åtgärda alltför höga prisnivåer och säkerställa att gas- och elpriserna är skäliga även i en krissituation. Genom det nuvarande förslaget skapas säkerhet om vilket pris som ska användas när gasbrist råder och en krissituation har utlysts. Kommissionen föreslår också ett kompletterande prisriktvärde för leveranser av flytande naturgas (LNG) för att säkerställa ett representativt prisriktvärde för LNG-import som inte påverkas av Rysslands manipulering. För att den alltför stora volatiliteten på marknaderna ska hanteras innehåller förslaget mekanismer för att utjämna volatiliteten på terminsmarknaderna genom en intradagsmekanism för hantering av prisvolatilitet som begränsar extrema förändringar inom en kort tidsperiod (automatiskt handelsstopp).

För det tredje kräver den gemensamma strategin för att begränsa priserna solidaritet i hela unionen. Eftersom inte alla medlemsstater har ingått ömsesidiga solidaritetsavtal föreslår kommissionen direkt tillämpliga arrangemang när sådana solidaritetsavtal saknas. Den kommer också att föreslå att solidaritetsskyldigheten utvidgas till icke-anslutna medlemsstater som har LNG-anläggningar. Detta kommer att säkerställa att vi är förberedda och redo att agera om dessa avtal behövs. Kommissionen undersöker också behovet av ytterligare förslag för situationer där vissa regioner drabbas hårdare av försörjningskrisen än andra.

Slutligen bör det vara möjligt att ytterligare minska efterfrågan på gas och samtidigt säkerställa att konsumenterna fortsätter att vara tillräckligt skyddade mot bristande leveranser. EU har redan förbättrat sina verktyg för att minska gas- och elförbrukningen. För att de nödvändiga målen för minskad efterfrågan ska uppnås är det dock nödvändigt att de överenskomna förordningarna verkligen genomförs till fullo. Detta kommer att göra det lättare att motstå ytterligare avbrott i gasleveranserna och minska trycket – och därmed priserna – på de internationella gasmarknaderna. Kommissionen kommer att övervaka åtgärderna för att minska efterfrågan noga, och är redo att utlösa unionsberedskap eller till och med revidera målen för minskad efterfrågan på gas, om de frivilliga åtgärderna för att minska efterfrågan visar sig vara otillräckliga för att säkerställa tillräcklig gasförsörjning under vintern.

De viktigaste inslagen i detta förslag

1)Gemensamma inköp och effektiv drift av gasinfrastruktur

a) Gemensamma inköp

I detta förslag hanteras dessa brådskande frågor genom utvecklingen av ett tillfälligt verktyg för gemensamma inköp, i linje med medlemsstaternas begäran. Tidspressen för att hinna färdigställa detta verktyg senast i början av våren 2023 och i synnerhet före nästa lagringsperiod är betydande. Med detta i åtanke föreslås därför att de centrala principerna för gemensamma inköp enligt artikel 122 ska fastställas så snart som möjligt, och att ett antal av dessa ska tillämpas provisoriskt.

I förslaget om gemensamma inköp fastställs en förfarande i två steg som börjar med aggregering av efterfrågan på naturgas och fortsätter med eventuella gemensamma inköp inom ramen för energiplattformen.

i)Steg 1: Aggregering av efterfrågan

I det första steget aggregerar företagen som köper in gas sin efterfrågan med hjälp av en tjänsteleverantör som organiserar detta förfarande, vilken kommissionen i detta syfte anlitar genom ett offentligt upphandlingsförfarande. Företagen kan lämna in sin efterfrågan på gas (i fråga om volym, leveranstid, varaktighet och plats) till tjänsteleverantören via ett it-verktyg där dessa uppgifter samlas in. Tjänsteleverantören offentliggör dessa uppgifter, med lämpligt skydd för konfidentiella uppgifter, på sin webbplats och begär in säljbud genom ett offentligt anbudsförfarande för naturgasvolymer som tillgodoser den aggregerade efterfrågan. Detta steg är frivilligt, förutom att medlemsstaterna – med tanke på vikten att fylla på lagren – måste kräva att deras företag genom förfarandet för aggregering av efterfrågan begär volymer som motsvarar minst 15 % (cirka 13,5 miljarder kubikmeter för EU som helhet) av lagringskraven för nästa år. De företag som deltar i efterfrågeaggregering till följd av en obligatorisk skyldighet kan efter aggregeringsförfarandet fortfarande besluta om huruvida de ska köpa gasen eller inte. Dessutom behöver den gas som köps in inte nödvändigtvis användas för påfyllning av lager.

Med tanke på vikten av att fylla på lagren under det kommande året skulle denna mekanism för gemensamma inköp av gas dra nytta av de konkurrensfördelar som gemensamma inköp på marknaden innebär och bidra till att minska osäkerheten och de onormalt höga priserna under den senaste påfyllningssäsongen i år.

Med tanke på behovet av skyndsamhet bör tjänsteleverantören vara ett befintligt företag med detaljerad kunskap om energimarknaderna samt lämpliga it-verktyg och it-expertis för att utföra dessa uppgifter. Deltagande i de gemensamma inköpen är öppet för företag i de avtalsslutande parterna i energigemenskapen (västra Balkan, Ukraina, Moldavien och Georgien).

ii)Steg 2: Samordnade gasinköp

I ett andra steg kan företag som har deltagit i det förfarande för efterfrågeaggregering som beskrivs ovan besluta att bilda ett konsortium för gasinköp för att ingå avtal med de leverantörer som har lämnat säljbud på gas inom ramen för förfarandet. Företagen kan därmed besluta att köpa gasen gemensamt och samordna delar av sina positioner såsom volymer och priser samt tid och plats för leverans. Om bara ett enda konsortium för gasinköp fanns skulle dess starka köpkraft öka sannolikheten för att uppnå bättre priser, men med tanke på EU-företagens olikartade efterfrågemönster kan mer än ett konsortium för gasinköp komma att uppstå. Det är viktigt att se till att konkurrensreglerna följs (se ”Förenlighet med unionens politik inom andra områden” nedan).

iii) Ad hoc-arrangemang för styrning

De ovannämnda åtgärderna bör åtföljas av en lämplig styrningsstruktur för att säkerställa en ändamålsenlig samordning för att uppnå målen. Därför bör en styrelse inrättas på ad hoc-basis, bestående av företrädare för kommissionen och medlemsstaterna, för att övervaka förfarandena för både a) aggregering av efterfrågan och b) samordnade gasinköp. Styrelsen kan säkerställa insyn i förfarandet och ge vägledning för att säkerställa att gemensamma inköp i praktiken respekterar försörjningstryggheten och principen om energisolidaritet.

Förslaget är väl avvägt och respekterar proportionalitetsprincipen. Där finns vissa nödvändiga obligatoriska inslag – till exempel aggregering av efterfrågan för påfyllning av gaslager – men dessa begränsar inte på något sätt företagens frihet att besluta huruvida de ska köpa beroende på de villkor som erbjuds genom förfarandet för aggregering av efterfrågan. Syftet med gemensamma inköp är att stödja EU:s företag i deras ansträngningar att få tag i ytterligare gasvolymer och bidra till att säkerställa en mer jämlik tillgång till nya eller tillkommande gaskällor mot bakgrund av det nuvarande akuta hotet mot försörjningstryggheten. Förslaget tar även hänsyn till det stora intresset i ett antal medlemsstater för att kunna bedriva verksamhet inom konsortier för gasinköp, med förbehåll för relevanta konkurrensaspekter.