För att trygga erforderlig rättssäkerhet och enhetlighet på den inre marknaden ska gemensamma EES-kommittén införliva all relevant unionslagstiftning med EES-avtalet så snart som möjligt efter antagandet av lagstiftningen i fråga och också göra det möjligt för Eftastaterna i EES att delta i EU-åtgärder och EU-program som är av betydelse för EES.

Minskningen av växthusgasutsläppen fram till 2030 bör fastställas i förhållande till nivån på 2005 års granskade utsläpp av växthusgaser som omfattas av förordning (EU) 2018/842, med undantag för utsläpp av växthusgaser från verksamheter som förtecknas i bilaga I till direktiv 2003/87/EG (EU:s utsläppshandelssystem) samt verifierade utsläpp från anläggningar som var i drift 2005 och som inlemmades i EU:s utsläppshandelssystem först efter 2005. Enligt skäl 18 i förordning (EU) 2018/842 bör tillvägagångssättet i beslut 406/2009/EG fortsätta, vilket kräver den årliga utsläppstilldelningen för 2020 som en typ av indata. Norge och Island har inte någon sådan, varför deras årliga utsläppstilldelning fram till 2030 inte kan beräknas med hjälp av samma metod som för EU:s medlemsstater. Artikel 4.3 bör därför anpassas för att klargöra metoden att fastställa utsläppen under basåret 2005 för Norge och Island, med beaktande av de ETS-utsläppsvärden som redan inlemmats i avtalet. Detta förenklar även införlivandet av genomförandeakter vari årliga utsläppstilldelningar för åren 2021–2030 beräknas och fastställs.

Enligt led g i avsnitt A i bilaga IV krävs överensstämmelse mellan de referensnivåer och prognoser för skog som rapporterats inom ramen för förordning (EU) nr 525/2013. Eftersom förordning (EU) nr 525/2013 inte är införlivad med EES-avtalet har Island och Norge inte varit skyldiga att rapportera prognoser i enlighet med den förordningen. Prognoser har dock på frivillig basis rapporterats till Europeiska miljöbyrån och, vad gäller Island, även i enlighet med det bilaterala avtalet mellan Island och Europeiska unionen och dess medlemsstater rörande Islands deltagande i det gemensamma fullgörandet av Europeiska unionens, dess medlemsstaters och Islands åtaganden under den andra åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet till Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar. Detta klargörs i den föreslagna anpassningen till bilagan.

För att under 2020 genomföra den omfattande översyn som avses i artikel 4.3 i förordning (EU) 2018/842 finns behov av att inlemma delar av två artiklar från förordning (EU) nr 525/2013. Förordning (EU) 2018/1999 kommer från och med den 1 januari 2021att upphäva förordning (EU) nr 525/2013 varför rapporteringskraven enligt förordning (EU) 2018/1999 inte kommer att gälla för Island och Norge före 2021. Det är därför nödvändigt att inlemma delar av två artiklar från förordning (EU) nr 525/2013 för att fastställa en skyldighet att tillhandahålla nödvändiga inventeringsuppgifter och att genomgå den omfattande översynen 2020.

I artikel 26.4 fastställs en skyldighet för medlemsstaterna att lämna en nationell inventeringsrapport enligt UNFCCC. Inlämnandet av sådana rapporter är en skyldighet inom ramen för UNFCCC. Island och Norge är oberoende parter i UNFCCC. Island och Norge kommer, i enlighet med sina respektive åtaganden inom ramen för UNFCCC, att lämna in nationella inventeringsrapporter.

Bestämmelserna ska endast gälla i den mån de rör genomförandet av förordning (EU) 2018/842.

5.7.Motivering och förslag till lösningar – allmänna anpassningar (tillämpning av del VII i och protokoll 1 till EES-avtalet, hänvisningar till EU-rättsakter, kommittédeltagande, samråd med experter, bistånd från Europeiska miljöbyrån och icke-tillämpning vad avser Liechtenstein)

Motivering:

Eftersom det följer av artikel 79.3 att del VII (Institutionella bestämmelser) i EES-avtalet endast är tillämplig på del VI i och protokoll 31 till EES-avtalet när så särskilt föreskrivs, och eftersom det endast är tillämpningen av bestämmelserna om beslutsfattande som särskilt föreskrivs (jfr artikel 98), föreslås en anpassning b för att säkerställa tillämpningen av del VII och således säkra Eftas övervakningsmyndighets och Eftadomstolens övervakning och verkställighet såsom ovan förklaras med avseende på inlemmandet i protokoll 31.

Eftersom protokoll 1 (Övergripande anpassning) till EES-avtalet i början bara är tillämpligt på bestämmelserna i de rättsakter som avses i bilagorna till EES-avtalet, föreslås en anpassning c som gör det tillämpligt även på bestämmelserna i de rättsakter som avses i protokoll 31 genom att de införs genom beslutet av gemensamma kommittén.

Bestämmelserna i rättsakter som via gemensamma kommitténs beslut ingår i protokoll 31 avser även lagstiftning, akter, regler, politik och åtgärder på europeisk nivå eller EU-nivå som inte ingår i EES-avtalet. En anpassning d föreslås för att klargöra att de endast är tillämpliga i den utsträckning och i den form de är införlivade med avtalet.

Deltagande från Eftastaternas sida i kommittén för klimatförändringar och samråd med experter från Eftastaterna på samma grundval som experter från EU:s medlemsstater behövs för att samarbetet som föreskrivs i gemensamma kommitténs beslut ska kunna fungera. Såsom anförts ovan vad avser den föreslagna anpassningen av artikel 8.7 i förordning (EU) 2018/841 (LULUCF) rörande fastställandet av nationella bokföringsplaner för skogsbruket och referensnivåer för skog, krävs exempelvis samråd med experter från Eftastaterna för att säkra nödvändiga uppgifter, samråd och samarbete och därigenom enhetligt genomförande och enhetlig tillämpning av bestämmelserna i de rättsakter som genom föreliggande beslut av gemensamma kommitté inlemmas i protokoll 31. Genom de föreslagna anpassningarna e och f säkerställs sådant deltagande och samråd i detta avseende.

Eftersom bestämmelserna i del VII i EES-avtalet kommer att vara tillämpliga kommer Eftas övervakningsmyndighet att övervaka Islands och Norges fullgörande av sina skyldigheter i kraft av gemensamma EES-kommitténs beslut. Den föreslagna anpassningen g säkerställer att Europeiska miljöbyrån bistår Eftas övervakningsmyndighet i arbetet med att fullgöra skyldigheterna enligt beslutet, t.ex. att genomföra den omfattande översynen och utföra kvalitetssäkring av den information som rapporteras av Island och Norge.

Eftersom endast Island och Norge kommer att delta i det utvidgade samarbete som föreskrivs i gemensamma EES-kommitténs beslut, föreslås genom anpassning h att det inte ska gälla Liechtenstein.

2019/0205 (NLE)

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om den ståndpunkt som ska intas på Europeiska unionens vägnar

i gemensamma EES-kommittén beträffande en ändring av protokoll 31 till EES-avtalet om samarbete inom särskilda områden vid sidan om de fyra friheterna



[Utvidgat klimatsamarbete EU – Island – Norge]



(Text av betydelse för EES)

THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 191 jämförd med artikel 218.9,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2894/94 av den 28 november 1994 om formerna för genomförandet av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 1.3,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1)Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet) trädde i kraft den 1 januari 1994.