Konkurrensregler avseende avtal om tekniköverföring

Meddelande enligt artikel 5 i rådets förordning nr 19/65/EEG av den 2 mars 1965 om tillämpning av EG-fördragets artikel 81.3 på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden, senast ändrad genom förordning (EG) nr 1/2003

(2003/C 235/04)

(Text av betydelse för EES)

Kommissionen uppmanar alla berörda parter att lämna synpunkter på följande utkast:

- utkastet till kommissionens förordning om tillämpningen av artikel 81.3 i EG-fördraget på grupper av avtal om tekniköverföring,

- utkastet till riktlinjer för tillämpningen av artikel 81 i EG-fördraget på avtal om tekniköverföring.

Synpunkterna skall skickas till kommissionen inom åtta veckor efter offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning. Det är normal praxis för kommissionen att offentliggöra de synpunkter som inkommer i samband med ett offentligt samråd. Det är dock möjligt att begära att synpunkterna eller delar av dessa förblir konfidentiella. Ange i så fall tydligt på första sidan av synpunkterna att ni begär att de inte skall offentliggöras. I det fallet bör också en icke-konfidentiell version av synpunkterna översändas till kommissionen för offentliggörande. Synpunkterna skall antingen skickas per e-post till

COMP-TECHNOLOGY-TRANSFER@cec.eu.int

eller skriftligen till Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens

Enhet A 1 - Politiska frågor (antitrust och företagskoncentrationer)

"Technology Transfer Review"

B - 1049 Bryssel.

Utkast till kommissionens förordning om tillämpningen av artikel 81.3 i EG-fördraget på grupper av avtal om tekniköverföring

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning nr 19/65/EEG av den 2 mars 1965 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1/2003(2), särskilt artikel 1 i denna,

efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning(3),

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor,

och av följande skäl:

(1) Förordning nr 19/65/EEG ger kommissionen befogenhet att genom förordning tillämpa artikel 81.3 i fördraget på vissa grupper av avtal om tekniköverföring och motsvarande samordnade förfaranden som omfattas av artikel 81.1, om sådana avtal eller förfaranden ingås mellan endast två parter.

(2) I enlighet med förordning nr 19/65/EEG har kommissionen särskilt antagit förordning (EG) nr 240/96 av den 31 januari 1996 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av avtal om tekniköverföring(4).

(3) Den 20 december 2001 offentliggjorde kommissionen en utvärderingsrapport om förordning nr 240/96 gällande gruppundantag för avtal om tekniköverföring(5). Det föranledde en allmän diskussion om tillämpningen av den förordningen och om tillämpningen generellt av artikel 81.1 och 81.3 i fördraget på avtal om tekniköverföring. Reaktionerna på utvärderingsrapporten från medlemsstater och tredje man har allmänt taget varit positiva till en reform av gemenskapens politik i fråga om avtal om tekniköverföring. Därför har det ansetts att förordning (EG) nr 240/96 bör ersättas.

(4) En ny förordning som ersätter förordning (EG) nr 240/96 bör uppfylla de två kraven att garantera en effektiv konkurrens och att ge företagen tillräcklig klarhet angående rättsläget. I arbetet med att uppnå dessa mål bör man ta hänsyn till behovet av att förenkla regelverket och dess tillämpning. Det finns skäl att frångå metoden att räkna upp avtalsbestämmelser som är undantagna och i större utsträckning ange vilka grupper av avtal som är undantagna upp till en viss nivå av marknadsstyrka och att fastställa vilka begränsningar eller bestämmelser sådana avtal inte får innehålla. Detta är förenligt med ett ekonomiskt synsätt där man bedömer vilken effekt avtal har på den relevanta marknaden. Det är också förenligt med ett sådant synsätt att skilja på avtal mellan konkurrenter och avtal mellan icke-konkurrenter.

(5) Avtal om tekniköverföring gäller licensiering av teknik. Denna förordning bör endast omfatta sådana avtal där licensgivaren tillåter att licenstagaren utnyttjar den licensierade tekniken för att tillverka eller tillhandahålla varor eller tjänster. Den bör inte omfatta licensieringsavtal som avser ytterligare forskning och utveckling. Den bör inte heller omfatta licensieringsavtal som ingåtts i syfte att upprätta patentpooler, det vill säga gemensamt utnyttjande av teknik för att bevilja tredje man licens för det "paket" av immateriella rättigheter som skapats.

(6) För tillämpningen av artikel 81.3 genom förordning är det inte nödvändigt att fastställa vilka avtal om tekniköverföring som kan omfattas av artikel 81.1. Vid bedömningen av enskilda avtal enligt artikel 81.1 måste flera faktorer beaktas, särskilt marknadsstrukturen på de relevanta teknik- och produktmarknaderna.

(7) Gruppundantagsförmånen bör begränsas till de avtal som med tillräcklig säkerhet kan antas uppfylla villkoren i artikel 81.3. För att man skall uppnå fördelarna med och målen för tekniköverföring, bör undantaget enligt denna förordning också gälla sådana bestämmelser i avtal om tekniköverföring som inte utgör det primära syftet med sådana avtal, men har ett direkt samband med tillämpningen av den licensierade tekniken.

(8) Avtal om tekniköverföring ökar i regel den ekonomiska effektiviteten och gynnar konkurrensen, eftersom de kan underlätta spridning, minska överlappande forskning och utveckling, öka incitamenten att bedriva inledande forskning och utveckling, främja ökad innovation samt skapa konkurrens på produktmarknaden.

(9) Sannolikheten för att sådana effektivitetsfrämjande och konkurrensgynnande effekter uppväger eventuella konkurrensbegränsande effekter på grund av begränsningar i avtal om tekniköverföring beror på graden av marknadsmakt hos de berörda företagen och därför på i vilken utsträckning dessa företag är utsatta för konkurrens från företag som äger substituerbar teknik eller företag som producerar ersättningsprodukter.

(10) I fråga om avtal om tekniköverföring mellan konkurrenter kan det antas att om parternas sammanlagda andel av de relevanta marknaderna inte överstiger 20 % och om avtalen inte innehåller vissa allvarligt konkurrenshämmande begränsningar, bidrar de i regel till att förbättra produktionen eller distributionen samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås.

(11) I fråga om avtal om tekniköverföring mellan icke konkurrenter kan det antas att om parternas respektive andel av de relevanta marknaderna inte överstiger 30 % och avtalen inte innehåller vissa allvarligt konkurrenshämmande begränsningar, bidrar de i regel till att förbättra produktionen eller distributionen samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås.

(12) Över dessa tröskelvärden för marknadsandelar kan det inte presumeras att avtal om tekniköverföring som omfattas av artikel 81.1 i regel kommer att ge upphov till objektiva fördelar av sådan art och omfattning att de kan uppväga de nackdelar de medför i konkurrenshänseende.

(13) Avtal om tekniköverföring som innehåller begränsningar som inte är absolut nödvändiga för att förbättra produktionen eller distributionen bör inte beviljas undantag med stöd av denna förordning. Särskilt avtal om tekniköverföring som innehåller vissa allvarligt konkurrenshämmande begränsningar, såsom fastställande av priser i förhållande till tredje man, bör inte omfattas av gruppundantaget enligt denna förordning, oberoende av de berörda företagens marknadsandelar. Om sådana särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar föreligger bör avtalet i sin helhet inte omfattas av gruppundantaget.

(14) För att skydda incitamenten att bedriva innovationsverksamhet och en korrekt tillämpning av immateriella rättigheter, bör gruppundantaget förenas med vissa villkor. I detta syfte bör särskilt undantaget för skyldigheter att ställa förbättringar till licensgivarens förfogande (så kallade "grant-back"-skyldigheter), speciellt vad gäller viktiga förbättringar, begränsas till skyldigheter som inte är exklusiva. I fall då sådana villkor inte respekteras bör endast begränsningen i fråga inte omfattas av gruppundantaget.

(15) Tröskelvärdena för marknadsandelar, att avtal om tekniköverföring som innehåller allvarliga konkurrenshämmande begränsningar inte omfattas av gruppundantagsförordningen samt de villkor som föreskrivs i denna förordning garanterar normalt att de avtal som omfattas av gruppundantaget inte ger de deltagande företagen möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga.

(16) I särskilda fall där avtal som omfattas av denna förordning ändå har verkningar som är oförenliga med artikel 81.3 får kommissionen återkalla rätten att omfattas av gruppundantaget. Det kan inträffa särskilt om incitamenten att bedriva innovationsverksamhet är försvagade eller om marknadstillträde hindras.

(17) Förordning (EG) nr 1/2003 ger de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna befogenhet att återkalla rätten att omfattas av gruppundantagsförordningen avseende avtal om tekniköverföring som har verkningar som är oförenliga med villkoren i artikel 81.3, om sådana verkningar uppstår på deras respektive territorium eller en del av detta, och detta territorium uppvisar kännetecken på en avgränsad geografisk marknad. Medlemsstaterna bör säkerställa att utövandet av dessa befogenheter inte hindrar att gemenskapens konkurrensregler tillämpas enhetligt inom hela den gemensamma marknaden eller att de åtgärder som vidtas för att genomföra dessa regler fungerar effektivt.

(18) För att förstärka övervakningen av parallella nät av avtal om tekniköverföring som har liknande begränsande effekter och som täcker mer än 50 % av en viss marknad, kan kommissionen förklara att denna förordning inte är tillämplig på avtal om tekniköverföring som innehåller särskilda begränsningar med avseende på den berörda marknaden, varigenom artikel 81 återigen blir fullt tillämplig på sådana avtal.

(19) Denna förordning omfattar endast avtal om tekniköverföring mellan en licensgivare och en licenstagare. Den omfattar sådana avtal även om villkor föreskrivs för mer än ett handelsled, till exempel genom att kräva att licensgivaren upprättar ett särskilt distributionssystem och genom att precisera vilka skyldigheter licenstagaren får eller måste ålägga återförsäljare av de produkter som tillverkats under licensen. Sådana villkor och skyldigheter måste dock vara förenliga med de konkurrensregler som är tillämpliga på leverans- och distributionsavtal. Leverans- och distributionsavtal som ingåtts mellan en licenstagare och dennes kunder omfattas inte av undantaget enligt denna förordning. Dessa avtal undantas endast om de omfattas av en gruppundantagsförordning för leverans- och distributionsavtal.

(20) Denna förordning påverkar inte tillämpningen av artikel 82.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

1. I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

a) avtal: ett avtal, ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande.

b) avtal om tekniköverföring: ett patentlicensavtal, ett know-how-licensavtal, ett licensavtal om upphovsrätt till programvara eller ett blandat licensavtal för patent, know-how eller upphovsrätt till programvara, även ett avtal som innehåller bestämmelser som gäller försäljning eller inköp av produkter eller som gäller licensiering av andra immateriella rättigheter eller överlåtelse av immateriella rättigheter, förutsatt att de bestämmelserna inte utgör det främsta syftet med avtalet och att de har ett direkt samband med tillverkningen eller tillhandahållandet av avtalsprodukterna, överlåtelse av patent, know-how, upphovsrätt till programvara eller en kombination av dessa, och att den risk som är förknippad med nyttjandet av tekniken förblir hos överlåtaren, särskilt om det pris som skall betalas som ersättning för överlåtelsen beror på hur stor omsättning förvärvaren uppnått avseende de produkter som tillverkats eller tillhandahållits genom att nyttja den överlåtna tekniken, mängden producerade produkter av det slaget eller antalet transaktioner som genomförts genom nyttjandet av tekniken i fråga skall också betraktas som avtal om tekniköverföring.

c) produkt: en vara eller en tjänst, inbegripet såväl varor och tjänster i mellanledet som varor och tjänster i slutledet.

d) avtalsprodukter: produkter som tillverkas eller tillhandahålls genom utnyttjande av licensierad teknik.

e) immateriella rättigheter: rättigheter som åtnjuter industriellt rättsskydd, upphovsrätt och besläktade rättigheter.

f) patent: patent, patentansökningar, bruksmodeller, ansökningar om registreringar av bruksmodeller, mönster, kretsmönster i halvledarprodukter, tilläggsskydd för läkemedel och varje annan produkt för vilket sådant skydd kan erhållas, samt växtförädlarcertifikat.

g) know-how: ett paket bestående av praktisk information som inte är patentskyddad, som är ett resultat av erfarenheter och testning och som är hemlig, väsentlig och identifierad: med hemlig avses här att ifrågavarande know-how inte är allmänt känd eller lätttillgänglig, med väsentlig att ifrågavarande know-how omfattar information som är nödvändig för tillverkning eller tillhandahållande av avtalsprodukterna, och med identifierad att ifrågavarande know-how är så ingående beskriven att det är möjligt att kontrollera att den uppfyller kriterierna för hemlighet och väsentlighet.

h) konkurrerande företag: företag som konkurrerar på den relevanta teknikmarknaden eller den relevanta produktmarknaden.

- Företag konkurrerar på den relevanta teknikmarknaden om företagen licensierar konkurrerande teknik (faktiska konkurrenter på teknikmarknaden).

- Företag konkurrerar på den relevanta produktmarknaden om företagen är verksamma både på den relevanta produktmarknaden och den relevanta geografiska marknaden där avtalsprodukterna säljs (faktiska konkurrenter på produktmarknaden) eller om de har realistiska förutsättningar att göra de nödvändiga ytterligare investeringarna eller betala andra omställningskostnader som är nödvändiga för att ta sig in på dessa relevanta produktmarknader och geografiska marknader, som svar på en liten men bestående höjning av relativpriserna (potentiella konkurrenter på produktmarknaden);

i) selektivt distributionssystem: ett distributionssystem där licensgivaren åtar sig att direkt eller indirekt bevilja licens för tillverkning och tillhandahållande av avtalsprodukterna endast till licenstagare som valts ut på grundval av särskilda kriterier och där dessa licenstagare åtar sig att inte sälja dessa produkter till icke auktoriserade återförsäljare.

2. Begreppen företag, licensgivare och licenstagare skall omfatta deras respektive anknutna företag.

Anknutna företag:

a) företag i vilka en avtalspart direkt eller indirekt

i) har rätt att utöva mer än hälften av rösträttigheterna, eller

ii) har rätt att utse mer än hälften av ledamöterna i styrelsen, direktionen eller i organ som rättsligt företräder företaget, eller

iii) har rätt att leda företagets verksamhet,

b) företag som direkt eller indirekt gentemot en avtalspart har de rättigheter eller befogenheter som anges i a,

c) företag i vilka ett företag som avses i b direkt eller indirekt har de rättigheter eller befogenheter som anges i a,

d) företag i vilka en avtalspart tillsammans med ett eller flera av de företag som avses i a, b eller c eller i vilka två eller flera av dessa företag gemensamt har de rättigheter eller befogenheter som anges i a, eller

e) företag i vilka de rättigheter eller befogenheter som anges i a gemensamt utövas av

i) avtalsparter, eller dessas respektive anknutna företag som anges i a-d eller

ii) en eller flera avtalsparter eller en eller flera av dessa avtalsparters anknutna företag enligt a-d, samt en eller flera tredje män.

Artikel 2

Undantag

Enligt artikel 81.3 i fördraget och på de villkor som föreskrivs i denna förordning förklaras att artikel 81.1 i fördraget inte skall gälla avtal om tekniköverföring som två företag ingått för tillverkning eller tillhandahållande av avtalsprodukterna.

Detta undantag skall gälla i den mån som dessa avtal innehåller konkurrensbegränsningar som omfattas av artikel 81.1. Undantaget skall gälla till dess att den immateriella rättigheten avseende den licensierade tekniken har upphört att gälla eller förklarats ogiltig eller, i fråga om know-how, förblir hemlig, utom då denna know-how blir allmänt tillgänglig till följd av en åtgärd som vidtas av licenstagaren, varvid undantaget skall gälla lika länge som avtalet.

Artikel 3

Tröskelvärden för marknadsandelar

1. Om de företag som är parter i avtalet om tekniköverföring är konkurrerande företag, skall undantaget i artikel 2 gälla på det villkoret att parternas sammanlagda marknadsandel inte överstiger 20 % antingen på en relevant teknikmarknad eller en relevant produktmarknad.

2. Om de företag som är parter i avtalet om tekniköverföring inte är konkurrerande företag, skall undantaget i artikel 2 gälla på villkor att parternas respektive marknadsandel inte överstiger 30 % på de relevanta teknik- och produktmarknaderna.

3. Vid tillämpningen av punkterna 1 och 2 fastställs marknadsandelen för en part på den relevanta teknikmarknaden på grundval av i vilken omfattning den licensierade tekniken används på den relevanta produktmarknaden. En licensgivares marknadsandel på den relevanta teknikmarknaden skall vara den sammanlagda marknadsandelen på den relevanta produktmarknaden för de avtalsprodukter som tillverkas och tillhandahålls av licensgivaren och dennes licenstagare.

Artikel 4

Särskilt allvarliga begränsningar

1. Om de företag som är parter i avtalet är konkurrerande företag, skall undantaget i artikel 2 inte gälla avtal som, direkt eller indirekt, ensamt eller i kombination med andra faktorer som parterna kontrollerar, syftar till

a) att begränsa en parts möjligheter att fastställa sina priser när denne säljer produkter till tredje man,

b) att begränsa produktion eller försäljning, vilket dock inte gäller begränsningar av produktionen av avtalsprodukter, om dessa begränsningar har ålagts licenstagaren genom ett ensidigt avtal,

c) att dela upp marknader eller kundunderlag, med undantag för

i) skyldigheten för licenstagaren i ett ensidigt avtal att utnyttja den licensierade tekniken endast inom ett eller flera tekniska tillämpningsområden eller på en eller flera produktmarknader,

ii) kravet på att licenstagaren tillverkar eller tillhandahåller avtalsprodukterna endast för eget bruk, inberäknat försäljning av avtalsprodukterna som reservdelar för sina egna produkter, och

d) att begränsa licenstagarens möjligheter att utnyttja sin egen teknik eller begränsa möjligheterna för avtalsparterna att bedriva forskning och utveckling, om inte en begränsning av sistnämnda slag är nödvändig för att hindra att licensierad know-how avslöjas för tredje man.

2. Om de företag som är parter i avtalet inte är konkurrerande företag, skall undantaget i artikel 2 inte gälla avtal som, direkt eller indirekt, ensamt eller i kombination med andra faktorer som parterna kontrollerar, syftar till

a) att begränsa en parts möjligheter att fastställa sina priser när denne säljer produkter till tredje man utan att begränsa möjligheten att ålägga ett högsta försäljningspris eller ett rekommenderat försäljningspris, under förutsättning att det inte får karaktären av ett fast eller lägsta försäljningspris som en följd av påtryckningar eller incitament från någon av parterna,

b) begränsningar av det område inom vilket eller av de kunder till vilka licenstagaren får sälja avtalsprodukterna, med undantag för

i) begränsning av den försäljning som går till det exklusiva området eller till en exklusiv kundgrupp som förbehållits licensgivaren,

ii) begränsning av den aktiva försäljning som går till det exklusiva området eller till en exklusiv kundgrupp som licensgivaren tilldelat en annan licenstagare,

iii) kravet på att licenstagaren tillverkar eller tillhandahåller avtalsprodukterna endast för eget bruk, inberäknat försäljning av avtalsprodukterna som reservdelar för sina egna produkter, och

iv) begränsningar av en licenstagares försäljning till slutanvändare, om licenstagaren bedriver verksamhet på grossistnivå,

v) begränsning av försäljning till icke auktoriserade återförsäljare som bedrivs av medlemmarna i ett selektivt distributionssystem,

c) begränsning av aktiv eller passiv försäljning till slutanvändare som bedrivs av en licenstagare som är medlem i ett selektivt distributionssystem och som är verksam i detaljhandelsledet, utan att det påverkar möjligheten att förbjuda en medlem av detta system att bedriva verksamhet från en icke auktoriserad etableringsort.

Artikel 5

Villkor

1. Undantaget i artikel 2 skall inte tillämpas på följande skyldigheter i avtal om tekniköverföring:

a) en direkt eller indirekt skyldighet för licenstagaren att bevilja licensgivaren eller tredje man som utsetts av licensgivaren en exklusiv licens för de särskiljbara förbättringar eller nya tillämpningar som han själv tillfört den licensierade tekniken,

b) en direkt eller indirekt skyldighet för licenstagaren att helt eller delvis bevilja licensgivaren eller tredje man som utsetts av licensgivaren rättigheter till de förbättringar eller nya tillämpningar som tillförts den licensierade tekniken,

c) en direkt eller indirekt skyldighet att inte bestrida giltigheten i de immateriella rättigheter som licensgivaren har på den gemensamma marknaden och inte heller bestrida att de är hemliga och väsentliga, dock utan att detta påverkar möjligheten att säga upp avtalet om tekniköverföring om licenstagaren bestrider giltigheten av de licensierade immateriella rättigheterna eller bestrider att de är hemliga eller väsentliga.

2. Undantaget i artikel 2 skall inte tillämpas på några direkta eller indirekta skyldigheter i ensidiga avtal om tekniköverföring mellan konkurrerande företag som begränsar licenstagarens produktion av avtalsprodukter.

3. Undantaget i artikel 2 skall inte, om de företag som är parter i avtalet inte konkurrerar med varandra, gälla en direkt eller indirekt skyldighet som begränsar licenstagarens möjligheter att utnyttja sin egen teknik eller begränsar möjligheterna för avtalsparterna att bedriva forskning och utveckling, om inte en begränsning av sistnämnda slag är nödvändig för att hindra att licensierad know-how avslöjas för tredje man.

Artikel 6

Förklaring att förordningen inte skall tillämpas

1. Kommissionen får enligt artikel 29 i förordning (EG) nr 1/2003 förklara att den här förordningen inte skall tillämpas, om den i ett visst fall finner att avtal om tekniköverföring som omfattas av denna förordning ändå har verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i artikel 81.3 i fördraget, och särskilt om

a) möjligheterna för tredje man att komma in på marknaden med ny teknik begränsas, till exempel genom den sammanlagda effekten av parallella nätverk av liknande konkurrensbegränsande avtal som förbjuder licenstagare att använda tredje mans teknik,

b) potentiella licenstagares tillträde till marknaden begränsas, till exempel genom den sammanlagda effekten av parallella nätverk av liknande begränsande avtal som förbjuder licensgivare att bevilja licenser till andra licenstagare,

c) parterna utan objektivt giltiga skäl inte utnyttjar den licensierade tekniken.

2. Om ett avtal om tekniköverföring som omfattas av undantaget i artikel 2 i ett visst fall har verkningar som är oförenliga med artikel 81.3 i fördraget på en medlemsstats territorium eller på en del av detta som uppvisar kännetecken på en avgränsad geografisk marknad, får konkurrensmyndigheten i den medlemsstaten på samma villkor som i punkt 1 återkalla undantaget enligt den här förordningen på det territoriet.

Artikel 7

Icke tillämpning av förordningen

1. Om parallella nät av liknande avtal om tekniköverföring omfattar mer än 50 % av en relevant marknad, kan kommissionen enligt artikel 1 a i förordning nr 19/65/EEG genom förordning förklara att den här förordningen inte skall tillämpas på avtal om tekniköverföring som innehåller särskilda begränsningar avseende den marknaden.

2. En förordning enligt punkt 1 får inte börja tillämpas tidigare än sex månader efter det att den har antagits.

Artikel 8

Tillämpning av tröskelvärdena för marknadsandelar

1. För tillämpningen av tröskelvärdena för marknadsandelar enligt artikel 3 gäller följande regler:

a) Marknadsandelen skall beräknas på grundval av marknadsförsäljningsdata. Om marknadsförsäljningsdata inte finns tillgängligt, kan uppskattningar som grundas på annan tillförlitlig marknadsinformation, däribland marknadsförsäljningsvolym, användas för att fastställa det berörda företagets marknadsandel.

b) Marknadsandelen skall beräknas på grundval av uppgifter från det föregående kalenderåret.

c) Marknadsandelarna för de företag som avses i artikel 1.2 e skall fördelas lika mellan de företag som har de rättigheter eller befogenheter som anges i artikel 1.2 a.

2. Om marknadsandelen enligt artikel 3.1 eller 3.2 från början inte överstiger 20 % respektive 30 % men sedan stiger över denna nivå, dock utan att överstiga 25 % respektive 35 %, skall undantaget enligt artikel 2 fortsätta att gälla under två på varandra följande kalenderår efter det år då tröskelvärdet 20 % eller tröskelvärdet 30 % överskrids för första gången.

3. Om marknadsandelen enligt artikel 3.1 eller 3.2 från början inte överstiger 20 % respektive 30 % men senare stiger över 25 % respektive 35 %, skall undantaget enligt artikel 2 fortsätta att gälla under ett kalenderår efter det år då nivån 25 % eller 35 % överskrids för första gången.

4. Undantaget i punkt 2 och 3 får inte kombineras så att perioden på två kalenderår överskrids.

Artikel 9

Övergångsperiod

1. Förordning (EG) nr 240/96 skall upphöra att gälla med verkan från den 1 maj 2004.

2. Förbudet i artikel 81.1 i fördraget skall inte gälla under tiden från och med den 1 maj 2004 till och med den 31 oktober 2005 i fråga om avtal som redan var i kraft den 30 april 2004 och som inte uppfyller villkoren för undantag enligt denna förordning, men som uppfyller villkoren för undantag enligt förordning (EG) nr 240/96.

Artikel 10

Förordningens giltighetstid

Denna förordning träder i kraft den 1 maj 2004.

Den gäller till och med den 30 april 2014.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den ...

(1) EGT 36, 6.3.1965, s. 533/65.

(2) EGT L 1, 4.1.2003, s. 1.

(3) EGT C 235, 1.10.2003, s. 10.

(4) EGT L 31, 9.2.1996, s. 2.

(5) KOM(2001) 786 slutlig, 20.12.2001.

Utkast till riktlinjer för tillämpningen av artikel 81 i EG-fördraget på avtal om tekniköverföring

I. INLEDNING

1. I dessa riktlinjer fastställs principerna för bedömningen av avtal om tekniköverföring enligt artikel 81 i EG-fördraget. Avtal om tekniköverföring gäller licensiering av teknik, vilket enligt definitionen i kommissionens förordning (EG) nr .../2004 om tillämpning av fördragets artikel 81.3 på vissa grupper av avtal om tekniköverföring (nedan kallad förordningen om tekniköverföringsavtal)(1) innebär att licensgivaren tillåter licenstagaren att utnyttja den licensierade tekniken för att tillverka eller tillhandahålla varor eller tjänster.

2. Syftet med riktlinjerna är att ge vägledning om tillämpningen av förordningen om tekniköverföringsavtal och om tillämpningen av artikel 81 på avtal om tekniköverföring som inte omfattas av förordningen. Riktlinjerna påverkar inte en eventuell samtidig tillämpning av artikel 82 i fördraget på licensavtal. Att artikel 81.3 tillämpas individuellt eller genom gruppundantag utesluter inte tillämpning av artikel 82(2).

3. De kriterier som fastställs i dessa riktlinjer skall tillämpas med hänsyn till omständigheterna i varje enskilt fall. Detta utesluter en mekanisk tillämpning. Varje ärende skall bedömas mot bakgrund av sakförhållandena i just det ärendet och riktlinjerna skall tillämpas på ett väl avvägt och flexibelt sätt. Kommissionen kommer att följa hur förordningen om tekniköverföringsavtal och riktlinjerna fungerar för att se om det kommer att behövas ändringar.

4. Dessa riktlinjer föregriper inte EG-domstolens eller förstainstansrättens tolkning av artikel 81.

II. ALLMÄNNA PRINCIPER

1. Artikel 81 och immateriella rättigheter

5. Syftet med artikel 81 som helhet är att skydda konkurrensen för att främja konsumenternas välfärd och en effektiv resursfördelning. I artikel 81.1 förbjuds alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslutningar(3) och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater(4) och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen(5). Som ett undantag till denna regel anges i artikel 81.3 att förbudet i artikel 81.1 får förklaras icke tillämpligt på avtal som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås och som inte ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål, och som inte ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga.

6. Lagstiftningen om immateriella rättigheter ger ensamrätt åt innehavare av patent-, upphovs-, mönster- och varumärkesrättigheter samt andra rättsligt skyddade rättigheter. Innehavaren av immateriell egendom har enligt lagstiftningen om immateriella rättigheter rätt att hindra otillåten användning av den immateriella egendomen och att utnyttja sin egendom bland annat genom att licensiera den till tredje man. När en produkt som omfattas av en immateriell rättighet har förts ut på EES-marknaden av innehavaren eller med dennes samtycke, är den immateriella rättigheten konsumerad i den meningen att innehavaren inte längre kan utnyttja den för att kontrollera försäljningen av produkten(6). Licensinnehavaren har inte någon lagstadgad rätt att hindra licenstagare eller köpare av avtalsprodukter att sälja dessa vidare. Försäljning av kopior av ett skyddat verk leder emellertid inte till att uppföranderättigheterna (bland annat uthyrningsrättigheter) konsumeras(7). Principen om konsumtion överensstämmer med den immateriella rättighetens syfte, nämligen att ge innehavaren rätt att hindra andra från att utnyttja innehavarens immateriella egendom utan dennes samtycke.

7. Att lagstiftningen om immateriella rättigheter ger innehavaren ensamrätt att utnyttja den immateriella egendomen innebär emellertid inte att dessa rättigheter är skyddade från konkurrenslagstiftningen. Artiklarna 81 och 82 är tillämpliga på avtal genom vilka innehavaren ger ett annat företag licens att utnyttja dennes immateriella rättigheter(8). Det innebär inte heller att det finns en konflikt mellan immateriella rättigheter och gemenskapens konkurrensregler. Båda typerna av lagstiftning har i stället samma grundläggande syfte att främja konsumenternas välfärd och en effektiv resursfördelning. Innovation utgör en viktig och dynamisk del av en öppen och konkurrenskraftig marknadsekonomi. Immateriella rättigheter främjar en dynamisk konkurrens genom att uppmuntra företag till att investera i utveckling av nya eller förbättrade produkter och processer. Även konkurrens uppmuntrar företagen till detta, eftersom den tvingar dem till innovation. Därför är både immateriella rättigheter och konkurrens nödvändiga för att främja innovation och för att garantera att innovationer utnyttjas på ett konkurrenskraftigt sätt.

8. Bedömningen enligt artikel 81 gäller inte enbart situationen efteråt när ensamrätten kan begränsa rivaliteten på marknaden. För att den dynamiska konkurrensen inte skall minska måste man komma ihåg att skapandet av immateriell egendom ofta kräver stora investeringar och är ett riskfyllt företag. Ofta har de immateriella rättigheterna ett begränsat kommersiellt värde. Om man vill uppmuntra innovation, får man därför inte i onödan begränsa innovatörens rätt att utnyttja immateriella rättigheter som visar sig vara värdefulla.

9. När kommissionen bedömer licensavtal enligt artikel 81 tillämpar den i princip samma bedömningskriterier på immateriella rättigheter som på annan egendom. Dessa kriterier är tillräckligt flexibla för att kommissionen skall kunna ta hänsyn till de dynamiska aspekterna i fråga om tekniklicensiering. Detta betyder framför allt att det inte finns någon presumtion om att immateriella rättigheter och licensavtal i sig medför konkurrensproblem. Licensavtal behöver inte begränsa konkurrensen, utan kan i stället skapa konkurrensfrämjande effektivitetsvinster. Även begränsande licensavtal kan ge upphov till konkurrensfrämjande effektivitetsvinster, som skall bedömas enligt artikel 81.3 och vägas mot de negativa effekterna på konkurrensen som blir följden av sådana begränsande avtal(9).

2. Den generella ramen för tillämpning av artikel 81

10. Artikel 81.1 omfattar både konkurrensbegränsningar som parterna i ett avtal kommer överens om och konkurrensbegränsningar som parterna eller någon av parterna kommer överens om med tredje man. Dessa konkurrensbegränsningar kan antingen vara begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen eller begränsningar som har till resultat att konkurrensen begränsas. Begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen är sådana som genom själva sin uppbyggnad begränsar konkurrensen. Detta är begränsningar som mot bakgrund av syftet med gemenskapens konkurrensregler antas ha negativa effekter på konkurrensen. Vid tillämpningen av artikel 81.1 är det därför inte nödvändigt att visa att de verkligen har effekter på marknaden(10). Det är också osannolikt att villkoren i artikel 81.3 är uppfyllda när det gäller begränsningar som har till syfte att begränsa konkurrensen. Bedömningen av om ett avtal har till syfte att begränsa konkurrensen bygger på flera olika faktorer. Bland dessa faktorer ingår framför allt innehållet i avtalet och de objektiva syften som eftersträvas med avtalet. Det kan också vara nödvändigt att överväga i vilket sammanhang avtalet (skall) tillämpas eller parternas faktiska beteende och agerande på marknaden(11). Det sätt på vilket ett avtal faktiskt tillämpas kan avslöja en begränsning som har till syfte att begränsa konkurrensen även om det formella avtalet inte innehåller någon bestämmelse där detta syfte uttryckligen anges. Bevis för att parterna verkligen har haft för avsikt att begränsa konkurrensen är en relevant faktor, men inte något nödvändigt villkor. I fråga om licensavtal anser kommissionen att de begränsningar som finns upptagna på förteckningen över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar i artikel 4 i förordningen om tekniköverföringsavtal har till syfte att begränsa konkurrensen.

11. För att licensavtal skall ha till resultat att konkurrensen begränsas måste de påverka konkurrensen i en sådan omfattning att man på den relevanta marknaden med en rimlig grad av sannolikhet kan förvänta sig negativa effekter på priser, produktion, innovation, utbud av varor och tjänster samt varornas och tjänsternas kvalitet. De sannolika negativa effekterna på konkurrensen måste vara märkbara(12). Konkurrenshämmande effekter kan förväntas när minst en av parterna har eller erhåller en viss grad av marknadsstyrka och avtalet bidrar till att skapa, upprätthålla eller förstärka denna marknadsstyrka eller ger parterna möjlighet att utnyttja den. Marknadsstyrka är förmågan att upprätthålla priser som ligger över den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden eller att under lång tid låta produktionen i form av produktkvantitet, produktkvalitet och produktutbud samt innovationen ligga under den nivå som råder vid normala konkurrensförhållanden.

12. Licensavtal kan bidra till att skapa, upprätthålla eller stärka marknadsstyrka genom att begränsa konkurrensen mellan parterna eller genom att begränsa konkurrensen från tredje man. I bedömningen av sannolika negativa effekter på konkurrensen är det viktigt att ta hänsyn inte bara till effekter på pris och produktion utan också till eventuella negativa effekter på innovationsverksamheten. Licensavtal som har en märkbar negativ effekt på innovationsverksamheten hos avtalsparterna eller tredje man omfattas av artikel 81.1.

13. När man analyserar de begränsande effekterna av ett licensavtal krävs i regel att man definierar den relevanta marknaden och undersöker och bedömer bland annat de berörda produkternas och teknikernas egenskaper, parternas marknadsställning, konkurrenternas marknadsställning, köparnas marknadsställning, förekomsten av potentiella konkurrenter och inträdeshinder.

14. Bedömningen av huruvida ett licensavtal är konkurrensbegränsande skall göras med utgångspunkt i de konkurrensförutsättningar som skulle råda om det avtal som misstänks begränsa konkurrensen inte existerade med de misstänkta begränsningarna i fråga(13). Vid denna bedömning är det nödvändigt att ta hänsyn till den troliga påverkan det avtal som misstänks begränsa konkurrensen skulle ha på konkurrensen mellan olika sorters tekniker (dvs. konkurrens mellan företag som använder konkurrerande tekniker) och på konkurrensen inom en teknik (dvs. konkurrens mellan företag som använder samma teknik)(14). Avtalets påverkan på konkurrensen kan fastställas genom att ställa följande två frågor:

a) Begränsar avtalet faktisk eller potentiell konkurrens som skulle ha förekommit om ingen licens hade beviljats? Om detta är fallet omfattas avtalet i regel av artikel 81.1 under förutsättning att handeln mellan medlemsstater kan påverkas märkbart. Om till exempel två företag som är etablerade i olika medlemsstater ömsesidigt licensierar konkurrerande tekniker och åtar sig att inte sälja produkter på varandras hemmamarknader, begränsas (potentiell) konkurrens som fanns före avtalet. På samma sätt begränsas faktisk eller potentiell konkurrens som skulle ha förekommit om avtalet inte hade funnits om en licensgivare ålägger sina licenstagare att inte använda konkurrerande teknik och denna skyldighet utestänger tredje mans teknik.

b) Begränsar avtalet konkurrens som skulle ha förekommit om dess misstänkta konkurrensbegränsningar inte hade funnits? Denna fråga gäller huruvida begränsningen är objektivt nödvändig för att avtalet skall ingås. Om det är så, omfattas inte avtalet med begränsningar av artikel 81.1. Denna bedömning görs på grundval av objektiva faktorer som inte beror på parterna och inte på grundval av parternas egna åsikter och egenskaper. Frågan är inte om parterna i sin speciella situation skulle ha gått med på att ingå ett mindre begränsande avtal, utan om andra företag under samma förutsättningar, dvs. med samma typ av avtal och en marknad med samma egenskaper, skulle ha ingått ett mindre begränsande avtal. Områdesbegränsningar i ett avtal mellan icke-konkurrenter kan falla utanför tillämpningsområdet för artikel 81.1, om begränsningarna av välgrundade skäl är nödvändiga för att komma in på en ny marknad. Det räcker inte med att hävda att leverantören utan begränsningen i fråga skulle ha använt sig av vertikal integrering. Beslut om vertikal integrering beror på en rad komplicerade ekonomiska faktorer, av vilka en del är företagsinterna. Att man beslutar att samarbeta i stället för att integrera vertikalt är generellt sett en indikation på att vertikal integrering inte var möjlig.

15. Licensavtal behöver emellertid inte vara konkurrenshämmande, utan de kan också främja konkurrensen. Licensavtal kan främja innovation genom att ge innovatörerna inkomster som täcker åtminstone en del av forsknings- och utvecklingskostnaderna. Licensavtal kan också leda till spridning av teknik, som skapar värde genom att minska licenstagarens produktionskostnader eller genom att göra det möjligt för licenstagaren att producera nya eller förbättrade produkter. Licenstagarens effektivitetsvinster uppstår i regel genom kombinationen av licensgivarens teknik och licenstagarens tillgångar och teknik. En sådan integrering av kompletterande tillgångar kan leda till en kostnads- och produktionsstruktur som annars inte skulle vara möjlig. Till exempel kan kombinationen av licensgivarens bättre teknik och licenstagarens effektivare produktions- eller distributionstillgångar minska produktionskostnaderna eller leda till en produkt av högre kvalitet.

16. Licensavtals konkurrensfrämjande effekter måste vägas mot de begränsande effekterna i enlighet med artikel 81.3. Om alla fyra villkor i artikel 81.3 är uppfyllda är det begränsande licensavtalet giltigt och tillämpbart och det krävs inte något förhandsbeslut(15). Särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar uppfyller endast i sällsynta fall villkoren i artikel 81.3. Sådana avtal uppfyller sällan ett (eller inget) av de två första villkoren i artikel 81.3. De leder i regel inte till ekonomiska fördelar eller fördelar för konsumenterna. Denna typ av avtal är dessutom sällan nödvändiga, vilket är en förutsättning enligt det tredje villkoret. Om till exempel två konkurrenter ger varandra licens på sina tekniker och som en del i detta avtal begränsar varandras prissättning eller produktion av de produkter som produceras med dessa tekniker, leder detta i regel tilll lägre produktion och en snedfördelning av resurser och högre priser för konsumenterna. Pris- och produktionsbegränsningarna för de produkter som skall produceras är inte heller nödvändiga för att uppnå de effektivitetsvinster som blir resultatet av att de båda konkurrenterna har tillgång till varandras teknik.

3. Marknadsdefinition

17. Kommissionens metod för att definiera den relevanta marknaden beskrivs i tillkännagivandet om definitionen av relevant marknad(16). I dessa riktlinjer behandlas endast de inslag i definitionen av marknaden som är särskilt viktiga för tekniklicensiering.

18. Teknik är en insatsvara som antingen är integrerad i en produkt eller en produktionsprocess. Tekniklicensiering kan därför påverka konkurrensen både på insatsvarumarknaderna och produktmarknaderna. Ett avtal mellan två parter som säljer konkurrerande produkter, genom vilket parterna ömsesidigt ger varandra licens till teknik som används för produktion av dessa produkter, kan begränsa konkurrensen på den relevanta produktmarknaden. Det kan också begränsa konkurrensen på teknikmarknaden och eventuellt också på andra insatsvarumarknader. Vid bedömningen av licensavtals effekter på konkurrensen kan det därför vara nödvändigt att definiera både relevanta varu- och tjänstemarknader (produktmarknader) och teknikmarknader(17). Begreppet produktmarknad i artikel 3 i förordningen om tekniköverföringsavtal avser både den geografiska marknaden och produktmarknaden för de berörda varorna och tjänsterna. Som framgår av artikel 1.1 h i förordningen om tekniköverföringsavtal används begreppet endast för att särskilja de relevanta varu- och tjänstemarknaderna från de relevanta teknikmarknaderna.

19. Produktmarknaderna består framför allt av slut- och mellanprodukter som innehåller den licensierade tekniken samt substitut för dessa.

20. Teknikmarknaderna består av den licensierade tekniken och substitut för denna, dvs. andra tekniker som kunderna skulle kunna använda som substitut. Definitionen av teknikmarknaden bygger på samma principer som definitionen av produktmarknaden. Om man börjar med den teknik som saluförs av parterna, så måste man identifiera de andra tekniker som kunderna skulle kunna byta till som svar på en liten men bestående höjning av relativpriserna, dvs. licensavgifterna.

21. När man har definierat de relevanta marknaderna kan man fastställa marknadsaktörernas marknadsandelar, som kan användas som en indikation på aktörernas relativa marknadsstyrka. När det gäller teknikmarknaderna är ett sätt att beräkna marknadsandelarna att utgå från varje tekniks andel av de totala intäkterna från licensavgifter. Denna andel utgör den teknikens marknadsandel på den marknad där konkurrerande tekniker har licensierats. En annan metod, som används i artikel 3.3 i förordningen om tekniköverföringsavtal, är att beräkna marknadsandelarna på teknikmarknaden på grundval av försäljningen av avtalsprodukter på produktmarknader i efterföljande led. Med denna metod beaktar man all försäljning, oberoende av om produkten innehåller licensierad teknik. Genom att artikel 3.3 avser teknik som (endast) används av de berörda företagen, avviker den från normal praxis(18). När det gäller teknikmarknaderna anses dock den metod som används i artikel 3.3 berättigad. Den är i allmänhet en god indikator på en tekniks styrka. För det första fångar den upp potentiell konkurrens från företag som producerar med egen teknik och som sannolikt kommer att börja licensiera vid en liten men bestående höjning av licensavgifterna. För det andra behöver licensgivaren inte nödvändigtvis ha marknadsstyrka på teknikmarknaden trots en hög andel av licensintäkterna, inte ens när det är osannolikt att andra teknikinnehavare skulle börja licensiera. Om det råder normala konkurrensförhållanden på produktmarknaden i efterföljande led, kan konkurrens i detta led effektivt begränsa licensgivarens handlingsfrihet. En höjning av licensavgifterna i föregående marknadsled påverkar licenstagarens kostnader och gör denne mindre konkurrenskraftig, vilket leder till minskad försäljning. En tekniks andel av produktmarknaden fångar också upp denna faktor och är därför i regel en bra indikator på licensgivarens marknadsstyrka. I enskilda fall som inte omfattas av den trygga hamn som skapas genom de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i förordningen om tekniköverföringsavtal kan det emellertid vara nödvändigt att tillämpa båda de beskrivna metoderna för att på ett korrekt sätt bedöma licensgivarens marknadsstyrka.

22. Vissa licensavtal kan påverka innovationsverksamheten. När kommissionen analyserar sådana effekter, kommer den i regel endast att undersöka hur avtalet påverkar konkurrensen på befintliga produkt- och teknikmarknader(19). Konkurrens på sådana befintliga marknader kan påverkas av avtal som fördröjer introduktionen av förbättrade produkter eller nya produkter som med tiden kommer att ersätta befintliga produkter. I sådana fall är innovation en källa till potentiell konkurrens som måste beaktas när man bedömer hur avtalet påverkar produktmarknaderna och teknikmarknaderna. I vissa fall kan det emellertid vara lämpligt och nödvändigt att definiera innovationsmarknader. Detta är framför allt fallet när avtalet påverkar innovation som syftar till att skapa nya produkter och när det i ett tidigt skede är möjligt att identifiera forsknings- och utvecklingscentra(20). I sådana fall kan man analysera om det efter avtalet kommer att finnas tillräckligt många konkurrerande forsknings- och utvecklingscentra kvar för att en effektiv konkurrens inom innovationsverksamheten skall upprätthållas.

4. Skillnaden mellan konkurrenter och icke-konkurrenter

23. I allmänhet utgör avtal mellan konkurrenter en större risk för konkurrensen på marknaden än avtal mellan icke-konkurrenter. Konkurrens mellan företag som använder samma teknik (konkurrens inom en teknik) utgör emellertid ett viktigt komplement till konkurrens mellan företag som använder konkurrerande tekniker (konkurrens mellan tekniker). Konkurrens inom en teknik kan till exempel leda till lägre priser på de produkter som innehåller tekniken i fråga, vilket inte bara kan leda till direkta och omedelbara fördelar för konsumenterna av dessa produkter, utan också sporra till ytterligare konkurrens mellan företag som använder konkurrerande tekniker. I samband med licensiering måste man också beakta att licenstagarna säljer sin egen produkt. De återförsäljer inte något annat företags produkt. Det kan därför finnas ett större utrymme för produktdifferentiering och kvalitetsbaserad konkurrens mellan licenstagare än när det är fråga om vertikala avtal för återförsäljning av produkter.

24. För att man skall kunna fastställa konkurrensförhållandet mellan parterna måste man undersöka om de skulle ha varit faktiska eller potentiella konkurrenter om avtalet inte hade funnits. Om parterna utan avtalet inte skulle ha varit faktiska eller potentiella konkurrenter på någon relevant marknad anses de vara icke-konkurrenter. Om licensgivaren och licenstagaren däremot är verksamma på samma produktmarknad eller samma teknikmarknad är de faktiska konkurrenter på den berörda marknaden. Parterna anses vara potentiella konkurrenter på produktmarknaden om de utan avtalet sannolikt skulle ha gjort de ytterligare investeringar som krävs för att komma in på marknaden som svar på en liten men bestående höjning av produktpriserna. Det är till exempel sannolikt att parterna kommer att anses vara potentiella konkurrenter på produktmarknaden om licenstagaren producerar med hjälp av sin egen teknik på en geografisk marknad och börjar producera med hjälp av en konkurrerande teknik på en annan geografisk marknad. Under sådana omständigheter är det sannolikt att licenstagaren skulle ha kunnat komma in på den andra geografiska marknaden med sin egen teknik, om det inte finns objektiva faktorer som gör ett sådant inträde uteslutet. Parterna anses vara potentiella konkurrenter på teknikmarknaden om de innehar utbytbara tekniker, även om licenstagaren i ett enskilt fall inte licensierar sin egen teknik, om det är sannolikt att licenstagaren skulle göra det vid en liten men bestående höjning av teknikpriserna.

25. Om parterna innehar teknik som har en ensidig eller ömsesidig blockerande ställning anses parterna vara icke-konkurrenter på teknikmarknaden. En ensidig blockerande ställning föreligger när en teknik inte kan utnyttjas utan att man gör intrång i en annan teknik. Detta är till exempel fallet när ett patent avser en förbättring av en teknik som omfattas av ett annat patent. I ett sådant fall förutsätter utnyttjandet av det förbättrade patentet att innehavaren får licens till grundpatentet. En ömsesidig blockerande ställning föreligger när ingen av teknikerna kan utnyttjas utan att man gör intrång i den andra tekniken och när innehavarna därför måste få licens från varandra eller avsäga sig rättigheterna till sina respektive tekniker. När kommissionen skall bedöma om det föreligger en blockerande ställning kommer den att utgå från objektiva faktorer och inte parternas subjektiva åsikter. Kommissionen antar att innehavarna av tekniker, som ur teknisk synvinkel är utbytbara, är potentiella konkurrenter på teknikmarknaden, om parterna inte lämnar övertygande bevis för att det föreligger en blockerande ställning. Särskilt övertygande bevis krävs när det är fråga om en ömsesidig blockerande ställning. Relevanta bevis är ett slutligt domstolsbeslut i ärendet och oberoende experters uppfattning. I det senare fallet kommer kommissionen framför allt att noggrant undersöka hur experten har valts.

26. I vissa fall kan det också vara möjligt att konstatera att även om licensgivaren och licenstagaren producerar konkurrerande produkter är de icke-konkurrenter på den relevanta produktmarknaden och den relevanta teknikmarknaden, eftersom den licensierade tekniken utgör en så genomgripande innovation att licenstagarens teknik har blivit föråldrad eller inte längre är konkurrenskraftig. I sådana fall skapar licensgivarens teknik antingen en ny marknad eller utestänger licenstagarens teknik från marknaden. Ofta är det dock inte möjligt att dra denna slutsats vid den tidpunkt då avtalet ingås. Det är vanligen först när konsumenterna har haft tillgång till tekniken eller produkterna som innehåller den under en viss tid som det står klart att den äldre tekniken har blivit föråldrad eller inte längre är konkurrenskraftig. När cd-tekniken utvecklades och cd-spelare och cd-skivor introducerades på marknaden, var det till exempel inte självklart att denna teknik skulle ersätta LP-tekniken. Detta blev uppenbart först några år senare. Parterna kommer därför att betraktas som konkurrenter om det vid den tidpunkt då avtalet ingås inte är uppenbart att licenstagarens teknik är föråldrad eller inte längre är konkurrenskraftig. Med tanke på att både artikel 81.1 och artikel 81.3 skall tillämpas mot bakgrund av de faktiska förhållanden under vilka avtalet tillämpas, påverkas bedömningen av betydande förändringar av sakförhållandena. Bedömningen av förhållandet mellan parterna ändras därför om licenstagarens teknik senare blir föråldrad eller inte längre kan konkurrera på marknaden.

III. TILLÄMPNING AV GRUPPUNDANTAGSFÖRORDNINGEN

1. Gruppundantagsförordningens effekter

27. Avtal om tekniköverföring som uppfyller villkoren i förordningen om tekniköverföringsavtal omfattas av gruppundantag från förbudet i artikel 81.1. Avtal som omfattas av gruppundantag är rättsligt giltiga och genomförbara. Sådana avtal kan endast förbjudas framåt i tiden och endast efter det att kommissionen eller en medlemsstats konkurrensmyndighet formellt har återkallat rätten att omfattas av gruppundantaget. Vid privata tvister kan nationella domstolar inte slå fast att ett avtal som omfattas av gruppundantag är ogiltigt med hänvisning till konkurrensreglerna.

28. Gruppundantag för grupper av begränsande avtal om tekniköverföring bygger på presumtionen att sådana avtal uppfyller de fyra villkor som anges i artikel 81.3. Det förutsätts alltså att avtalen medför ekonomiska effektivitetsvinster, att begränsningarna i avtalen är nödvändiga för att uppnå dessa effektivitetsvinster, att konsumenterna på de berörda marknaderna tillförsäkras en skälig andel av dessa effektivitetsvinster och att avtalen inte ger de berörda företagen möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga. Tröskelvärdena för marknadsandelar (artikel 3), förteckningen över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar (artikel 4) och villkoren (artikel 5) syftar till att garantera att endast avtal som rimligen kan antas uppfylla de fyra villkoren i artikel 81.3 omfattas av gruppundantag.

29. De flesta avtal om tekniköverföring är inte konkurrensbegränsande i den mening som avses i artikel 81.1. I många fall, av vilka en del beskrivs i avsnitt IV nedan, kan enskilda licensavtal falla utanför tillämpningsområdet för artikel 81.1, antingen därför att de inte begränsar konkurrensen eller därför att konkurrensbegränsningen inte är märkbar(21). Om sådana avtal omfattas av förordningen om tekniköverföringsavtal, behöver man inte fastställa om de omfattas av artikel 81.1(22).

30. Det är när ett enskilt avtal inte omfattas av gruppundantaget som man behöver undersöka om det omfattas av artikel 81.1 och om villkoren i artikel 81.3 i sådana fall är uppfyllda. Det finns inte någon presumtion om att avtal om tekniköverföring som inte omfattas av gruppundantaget är oförenliga med artikel 81. Framför allt finns det inte någon presumtion om olaglighet bara därför att parternas marknadsandelar överskrider de tröskelvärden för marknadsandelar som anges i artikel 3 i förordningen om tekniköverföringsavtal. Sådana avtal behöver inte vara konkurrensbegränsande, men om de är det kan de uppfylla villkoren i artikel 81.3. Att gruppundantaget inte är tillämpligt betyder bara att det krävs en individuell bedömning. Det är bara när avtal innehåller särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar som det kan presumeras att de är förbjudna enligt artikel 81.

2. Gruppundantagets tillämpningsområde och varaktighet

2.1. Avtal mellan två parter

31. Enligt artikel 2.1 i förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar förordningen tekniköverföringsavtal "mellan två företag". Tekniköverföringsavtal mellan fler än två företag omfattas inte av förordningen om tekniköverföringsavtal. Den avgörande skillnaden mellan avtal mellan två parter och avtal mellan flera parter är att ett avtal mellan flera parter har ingåtts mellan fler än två parter.

32. Avtal som ingåtts mellan två parter omfattas av förordningen om tekniköverföringsavtal om det innehåller villkor för fler än ett handelsled. Förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar till exempel licensavtal som inte bara gäller produktionsledet utan även distributionsledet och där man fastställer de villkor som licenstagaren skall eller kan ålägga återförsäljarna av de varor som producerats under licens(23).

33. Licensavtal som ingås mellan fler än två företag ger ofta upphov till samma frågor som licensavtal av samma slag som ingås mellan två parter. Vid den individuella bedömningen av licensavtal som är av samma slag som de som omfattas av gruppundantaget, men som ingås mellan fler än två parter, kommer kommissionen att tillämpa de principer som fastställs i förordningen om tekniköverföringsavtal. Avtal mellan fler än två företag som skulle ha omfattats av gruppundantaget om de hade ingåtts mellan endast två företag kommer i princip att behandlas som om de omfattas av gruppundantaget.

2.2. Avtal om tillverkning eller tillhandahållande av avtalsprodukter

34. Av artikel 2 följer att för att förordningen om tekniköverföringsavtal skall omfatta licensavtal skall avtalen avse "tillverkning eller tillhandahållande av avtalsprodukter", dvs. produkter som innehåller eller produceras med den licensierade tekniken. Förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar inte teknikpooler. Begreppet teknikpool avser avtal genom vilka två eller fler parter kommer överens om att slå samman sina tekniker och licensiera dem som ett paket. Begreppet teknikpool avser också avtal genom vilka två eller fler företag kommer överens om att ge tredje man licens och ger denne tillstånd att licensiera teknikpaketet. Teknikpooler behandlas i avsnitt IV.4 nedan. Förordningen om tekniköverföringsavtal gäller inte heller avtal genom vilka licensgivaren ger licenstagaren rätt att bevilja tredje man licens (underlicens) att utnyttja licensgivarens teknik. Kommissionen kommer emellertid att tillämpa de principer som anges i förordningen om tekniköverföringsavtal och i dessa riktlinjer även på sådana "underlicensieringsavtal" mellan licensgivare och licenstagare. Avtal mellan licenstagaren och underlicenstagare omfattas av förordningen om tekniköverföringsavtal.

35. Förordningen om tekniköverföringsavtal gäller inte licensavtal, inbegripet ömsesidiga licensavtal, vars syfte är att säkerställa att en part inte hävdar sina immateriella rättigheter för att hindra den andra parten från att utnyttja sin egen teknik (avtal om att inte hävda sina rättigheter). Inte heller gäller förordningen om tekniköverföringsavtal avtal som endast har till syfte att lösa tvister där den ena partens immateriella rättigheter påstås göra intrång på den andra partens immateriella rättigheter och tvärtom (förlikningsavtal). Dessa två typer av avtal avser inte tillverkning eller tillhandahållande av avtalsprodukter. Sådana avtal behandlas i avsnitt IV.3 nedan.

36. Begreppet avtalsprodukter avser varor som tillverkas eller tjänster som tillhandahålls med den licensierade tekniken. Detta är fallet både när den licensierade tekniken används i produktionsprocessen och när den är inbyggd i själva produkten. I dessa riktlinjer avser begreppet produkter som innehåller den licensierade tekniken båda situationerna. Förordningen om tekniköverföringsavtal är tillämplig i alla fall där teknik licensieras i syfte att producera varor och tjänster, bland annat när licensgivaren ingår underleverantörsavtal(24).

37. Underleverantörsavtal är ett avtal där licensgivaren licensierar teknik till licenstagaren som åtar sig att med denna teknik tillverka vissa produkter endast för licensgivarens räkning. Underleverantörsavtal kan också bestå i att licensgivaren levererar utrustning till licenstagaren som skall använda denna i produktionen av de varor och tjänster som omfattas av avtalet. För att denna typ av underleverantörsavtal skall omfattas av förordningen om tekniköverföringsavtal skall den licensierade tekniken och inte utrustningen vara det primära syftet med avtalet.

38. Underleverantörsavtal omfattas i regel inte av artikel 81.1 när den licensierade tekniken eller den levererade utrustningen är nödvändig för att de producera varor och tjänster som omfattas av avtalet. Det är inte i sig konkurrensbegränsande för ett företag att lägga ut produktion på ett annat företag och ålägga underleverantören att använda den licensierade tekniken endast till att producera varor och tjänster som omfattas av avtalet och leverera dessa varor och tjänster endast till licensgivaren. Skyldigheten att endast leverera till licensgivaren är en naturlig del av underleverantörsavtal och utgör inte en kundbegränsning enligt förordningen om tekniköverföringsavtal. Begränsningen anses nödvändig om underleverantören utan avtalet inte skulle ha kunnat producera en produkt med samma egenskaper som den som licensgivaren beställt.

39. Underleverantörsavtal kan dock omfattas av artikel 81.1 om de har andra syften än att lägga ut produktion på ett annat företag såsom beskrivs i föregående punkt. Konkurrensproblem kan till exempel uppstå om underleverantörsavtal minskar underleverantörens möjligheter eller incitament till innovation, om de utestänger tredje man eller om de underlättar samverkan på marknaden. Begränsningar för underleverantören att ägna sig åt forskning och utveckling och grant-back-skyldigheter behandlas på samma sätt som i fråga om alla andra licensavtal. Detta gäller även konkurrensklausuler, som ålägger underleverantören att inte sälja produkter som inte tillverkats för licensgivaren eller teknik som inte licensierats av denne till tredje man. Själva det faktum att produktion enligt avtalet tar hela eller nästan hela underleverantörens produktionskapacitet i anspråk är inte tillräckligt för att det skall vara fråga om utestängning, under förutsättning att underleverantören inte hindras från att utöka sin kapacitet.

40. Enligt definitionen omfattar underleverantörsavtal inte avtal om forskning och utveckling, genom vilka licenstagaren åtar sig att genomföra ytterligare forskning och utveckling på det område som omfattas av den licensierade tekniken och att återlämna det förbättrade teknikpaketet till licensgivaren. Huvudsyftet med sådana avtal är att tillhandahålla forsknings- och utvecklingstjänster för att förbättra tekniken i stället för att producera varor och tjänster med den licensierade tekniken. Sådana avtal omfattas inte av förordningen om tekniköverföringsavtal eller de här riktlinjerna.

41. Förordningen om tekniköverföringsavtal och riktlinjerna omfattar inte heller avtal genom vilka teknik licensieras för att licenstagaren för sin egen räkning skall kunna bedriva ytterligare forskning och utveckling som skall utnyttjas senare. Förordningen om tekniköverföringsavtal och riktlinjerna omfattar till exempel inte licensiering av ett tekniskt forskningsverktyg som används i samband med ytterligare forskning.

2.3. Begreppet avtal om tekniköverföring

42. Förordningen om tekniköverföringsavtal och dessa riktlinjer omfattar avtal om tekniköverföring. Enligt artikel 1.1 b och f i förordningen om tekniköverföringsavtal avser begreppet teknik patent och patentansökningar, bruksmönster och ansökningar om bruksmönster, mönsterrättigheter, växtförädlarrätt, kretsmönster i halvledarprodukter, tilläggsskydd för läkemedel och varje annan produkt för vilken sådant skydd kan erhållas, upphovsrätt till programvara och know-how.

43. Know-how definieras i artikel 1.1 g som ett paket bestående av teknisk information som inte är patentskyddad, som är ett resultat av erfarenheter och testning och som är hemlig, väsentlig och identifierad. Hemlig innebär att denna know-how inte är allmänt känd eller tillgänglig. Väsentlig innebär att ifrågavarande know-how omfattar information som är nödvändig för tillverkning eller tillhandahållande av avtalsprodukterna eller utnyttjande av den process som omfattas av licensavtalet. Identifierad innebär att ifrågavarande know-how skall vara beskriven så ingående att det är möjligt att kontrollera att den uppfyller kriterierna om hemlighet och väsentlighet.

44. Begreppet överföring innebär att tekniken skall föras över från ett företag till ett annat. Sådan överföring sker vanligen i form av licensiering, vilket innebär att licensgivaren ger licenstagaren rätt att använda licensgivarens teknik genom att betala licensavgifter. Överföring kan också ha formen av underlicensiering, genom vilken en licenstagare med licensgivarens samtycke ger tredje man licens (underlicens) att utnyttja tekniken. I vissa fall med underlicensiering omfattas avtalet mellan licensgivaren och licenstagaren emellertid inte av förordningen om tekniköverföringsavtal, eftersom licensen inte beviljas i syfte att producera varor och tjänster med den licensierade tekniken (se punkt 34 ovan).

45. Enligt artikel 1.1 b i förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar förordningen även avtal genom vilka tekniken överlåts, under förutsättning att de risker som är förenade med utnyttjandet av den immateriella egendomen förblir hos överlåtaren. Detta gäller särskilt om det pris som skall betalas för överlåtelsen är beroende av hur stor omsättning förvärvaren uppnår från de produkter som tillverkats eller tillhandahållits med den överlåtna tekniken, produkternas kvantitet och antalet transaktioner där tekniken utnyttjas. Sådana överlåtelser liknar till sin funktion traditionella licensavtal. Ett vanligt inslag i licensavtal är att den ersättning som skall betalas till licensgivaren är beroende av licenstagarens utnyttjande av den licensierade tekniken. Andra fall av överlåtelse omfattas inte av förordningen om tekniköverföringsavtal.

46. Förordningen om tekniköverföringsavtal gäller endast avtal som har till sitt främsta syfte att överföra teknik, inte köp av varor och tjänster eller licensiering av andra typer av immateriell egendom. Avtal som innehåller bestämmelser om försäljning och köp av produkter omfattas av förordningen om tekniköverföringsavtal endast om dessa bestämmelser inte utgör det främsta syftet med avtalet och om de är direkt kopplade till utnyttjandet av den licensierade tekniken. Detta är sannolikt fallet när de insatsvaror som omfattas av kopplingsförbehåll utgörs av maskiner eller processer, som är skräddarsydda för att innehålla den licensierade tekniken eller gör det möjligt att utnyttja den effektivt. Om produkten däremot endast är en annan insatsvara i slutprodukten, måste man noggrant undersöka om den licensierade tekniken utgör det främsta syftet med avtalet. I fall där licenstagaren till exempel redan tillverkar en slutprodukt med en annan teknik, skall licensen leda till en märkbar förbättring av licenstagarens produktionsprocess, som överskrider värdet av den produkt som licenstagaren köpt från licensgivaren. Kravet på att de produkter som omfattas av kopplingsförbehåll skall ha ett direkt samband med licensieringen av teknik innebär att förordningen om tekniköverföringsavtal inte omfattar köp av produkter som inte har något samband med de produkter som innehåller den licensierade tekniken. Detta gäller till exempel om den produkt som omfattas av kopplingsförbehåll inte är avsedd att användas tillsammans med den licensierade produkten, utan är avsedd för en annan verksamhet på en separat produktmarknad.

47. Förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar licensiering av andra typer av immateriell egendom, till exempel varumärken och annan upphovsrätt än upphovsrätt till programvara, endast i den mån som de har ett direkt samband med utnyttjandet av den licensierade tekniken och inte utgör det primära syftet med avtalet. Detta villkor garanterar att avtal som omfattar andra typer av immateriella rättigheter omfattas av gruppundantaget i den mån som dessa andra immateriella rättigheter syftar till att göra det möjligt för licenstagaren att på ett bättre sätt utnyttja den licensierade tekniken. Licensgivaren kan till exempel ge licenstagaren tillstånd att använda licensgivarens varumärke på de produkter som innehåller den licensierade tekniken. Varumärkeslicensen kan göra det möjligt för licenstagaren att på ett bättre sätt utnyttja den licensierade tekniken genom att konsumenterna kan göra en direkt koppling mellan produkten och de egenskaper som den licensierade tekniken ger den. Att ålägga licenstagaren att använda licensgivarens varumärke kan också främja spridningen av teknik genom att licensgivaren får möjlighet att göra sig själv känd som källan till den bakomliggande tekniken. Om den licensierade tekniken emellertid är av begränsat värde för licenstagaren, eftersom denne redan utnyttjar samma eller en liknande teknik, och det främsta syftet med avtalet är varumärket, så gäller inte förordningen om tekniköverföringsavtal(25).

48. Licensiering av upphovsrätt för reproduktion och distribution av det skyddade verket, dvs. produktion av kopior för återförsäljning, anses vara detsamma som tekniklicensiering. Eftersom sådana licensavtal gäller produktion och försäljning av produkter på grundval av en immateriell rättighet, anses de vara av samma typ som avtal om tekniköverföring och väcker i regel samma frågor. I allmänhet kommer kommissionen därför att tillämpa de principer som anges i förordningen om tekniköverföringsavtal och dessa riktlinjer när den bedömer sådan licensiering av upphovsrätt enligt artikel 81.

49. Licensiering av uppföranderättigheter och andra rättigheter knutna till upphovsrätt anses väcka särskilda frågor och det är osäkert om det finns skäl att bedöma sådan licensiering enligt de principer som fastställs i dessa riktlinjer. Värdet av de olika rättigheter som hör samman med uppföranderättigheter skapas inte genom reproduktion och försäljning av kopior av en produkt, utan genom varje enskilt uppförande av det skyddade verket. Uppförandet kan ske på olika sätt, till exempel genom att man visar eller hyr ut skyddat material som filmer, musik eller sportevenemang. Vid tillämpningen av artikel 81 skall man ta hänsyn till verkets specifika egenskaper och det sätt på vilket det utnyttjas(26). Kommissionen kommer därför inte att tillämpa förordningen om tekniköverföringsavtal och dessa riktlinjer på samma sätt när det gäller licensiering av dessa andra rättigheter.

50. Kommissionen kommer inte heller att tillämpa de principer som fastställs i förordningen om tekniköverföringsavtal och dessa riktlinjer på varumärkeslicensiering. Varumärkeslicensiering förekommer ofta i samband med distribution och försäljning av varor och tjänster och påminner i allmänhet mer om återförsäljaravtal än om tekniklicensiering. Om en varumärkeslicens är direkt kopplad till utnyttjande, försäljning eller återförsäljning av varor och tjänster och inte utgör det primära syftet med avtalet, omfattas licensavtalet av kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden(27).

2.4. Varaktighet

51. Gruppundantaget gäller så länge som den licensierade immateriella rättigheten inte har löpt ut eller blivit förklarad ogiltig. För know-how gäller gruppundantaget så länge som en licensierad know-how förblir hemlig, utom när den blir allmänt känd till följd av licenstagarens åtgärder, då undantaget skall gälla under avtalets löptid (se artikel 2 i förordningen om tekniköverföringsavtal).

52. Gruppundantaget omfattar varje licensierad rättighet som omfattas av avtalet och upphör att gälla den dag då den sista immateriella rättigheten, som utgör "teknik" i den mening som avses i förordningen om tekniköverföringsavtal, löper ut, blir ogiltig eller blir allmänt känd (se punkt 42).

53. När gruppundantaget inte är tillämpligt kan bedömningen skilja sig åt beroende på vilken immateriell rättighet det är fråga om och om avtalet till exempel omfattar ett grundpatent eller en förbättring av ett grundpatent som löpt ut.

2.5. Sambandet med andra gruppundantagsförordningar

54. Förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar avtal mellan två parter om licensiering av teknik i syfte att tillverka eller tillhandahålla avtalsprodukter. Det finns dock även andra typer av avtal om teknik. Dessutom säljs de produkter som innehåller den licensierade tekniken senare på marknaden. Det är därför nödvändigt att behandla sambandet mellan förordningen om tekniköverföringsavtal och kommissionens förordning (EG) nr 2658/2000 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av specialiseringsavtal(28), kommissionens förordning (EG) nr 2659/2000 om tillämpningen av artikel 81.3 på grupper av avtal om forskning och utveckling(29), och kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden(30).

2.5.1. Gruppundantagsförordningarna om specialiseringsavtal och avtal om forskning och utveckling

55. Enligt artikel 1.1 c i förordning (EG) nr 2658/2000 om specialiseringsavtal omfattar den förordningen bland annat avtal om gemensam produktion, varigenom två eller flera parter åtar sig att gemensamt producera vissa produkter. Förordningen omfattar även bestämmelser om överlåtelse eller utnyttjande av immateriella rättigheter under förutsättning att dessa bestämmelser inte utgör det primära syftet med avtalet, men är direkt knutna till avtalet och nödvändiga för genomförandet av det.

56. Om företag bildar ett gemensamt företag och ger det gemensamma företaget licens att utnyttja teknik som används i produktionen av de produkter som produceras av det gemensamma företaget, omfattas detta licensavtal av förordning (EG) nr 2658/2000 och inte av förordningen om tekniköverföringsavtal. På samma sätt skall licensiering till ett gemensamt företag inriktat på produktion i regel bedömas enligt förordning (EG) nr 2658/2000. Om det gemensamma företaget emellertid licensierar teknik till tredje man, är verksamheten inte knuten till det gemensamma företagets produktion och omfattas därför inte av den förordningen. I sådana licensavtal sammanförs parternas teknik och de utgör därför teknikpooler, som behandlas i avsnitt IV.4 nedan.

57. Förordning (EG) nr 2659/2000 om avtal om forskning och utveckling omfattar avtal genom vilka ett eller flera företag kommer överens om att bedriva gemensam forskning och utveckling och att gemensamt utnyttja resultaten från denna verksamhet. Enligt artikel 2.11 är det fråga om gemensam forskning och utveckling och gemensamt utnyttjande av resultaten när arbetet i fråga utförs av en gemensam arbetsgrupp eller organisation eller ett gemensamt företag, har gemensamt anförtrotts en tredje man, eller fördelas mellan parterna med utnyttjande av specialisering inom forskning, utveckling, produktion eller distribution, inklusive licensiering.

58. Därmed omfattar förordning (EG) nr 2659/2000 licensiering mellan parterna och från parterna till en gemensam enhet inom ramen för ett avtal om forskning och utveckling. Inom ramen för ett sådant avtal kan parterna också fastställa villkoren för att licensiera resultaten från avtalet om forskning och utveckling till tredje man. Eftersom licenstagare som utgör tredje man inte är parter i avtalet om forskning och utveckling, omfattas ett licensavtal som ingås med tredje man inte av förordning (EG) nr 2659/2000. Sådana licensavtal omfattas av gruppundantaget om de uppfyller villkoren i förordningen om tekniköverföringsavtal.

2.5.2. Förordningen om gruppundantag för vertikala avtal

59. Kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 om vertikala avtal omfattar avtal som ingås mellan två eller flera företag som vart och ett, inom ramen för avtalet, är verksamma i olika led i produktions- eller distributionskedjan, och som avser villkoren för parternas inköp, försäljning eller återförsäljning av vissa varor eller tjänster. Därmed omfattar förordningen leverans- och distributionsavtal(31).

60. Med tanke på att förordningen om tekniköverföringsavtal endast omfattar avtal mellan två parter och att en licenstagare som säljer produkter som innehåller den licensierade tekniken är en leverantör enligt förordning (EG) nr 2790/1999, finns det ett nära samband mellan dessa två gruppundantagsförordningar. Avtalet mellan licensgivaren och licenstagaren omfattas av förordningen om tekniköverföringsavtal, medan avtal som ingås mellan en licenstagare och köpare omfattas av förordning (EG) nr 2790/1999 och riktlinjerna om vertikala begränsningar(32).

61. Gruppundantaget i förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar även avtal mellan licensgivaren och licenstagaren där det föreskrivs hur licenstagaren skall sälja produkterna som innehåller den licensierade tekniken. Framför allt kan licenstagaren åläggas att inrätta en viss typ av distributionssystem, till exempel ensamåterförsäljning eller selektiv distribution. För att distributionsavtal om sådana skyldigheter skall omfattas av gruppundantaget skall de vara förenliga med förordning (EG) nr 2790/1999. Licensgivaren kan till exempel ålägga licenstagaren att inrätta ett system med ensamåterförsäljning i enlighet med bestämda regler. Enligt artikel 4 b i förordning (EG) nr 2790/1999 skall dock återförsäljare kunna bedriva passiv försäljning inom andra ensamåterförsäljares områden.

62. Dessutom skall återförsäljarna i princip ha rätt att sälja både aktivt och passivt inom områden där andra licenstagare producerar sina egna produkter med den licensierade tekniken. Enligt förordning (EG) nr 2790/1999 är varje licenstagare en separat leverantör. Motiven bakom det gruppundantag som fastställs i den förordningen kan dock också gälla om licenstagarna säljer de produkter som innehåller den licensierade tekniken under ett gemensamt varumärke som ägs av licensgivaren. När de produkter som innehåller den licensierade tekniken säljs under ett gemensamt varumärke, kan det ur effektivitetssynpunkt finnas skäl att tillämpa samma typer av begränsningar mellan licenstagarnas distributionssystem som inom ett enda vertikalt distributionssystem. I sådana fall är det osannolikt att kommissionen skulle ha invändningar mot begränsningar som uppfyller kraven i förordning (EG) nr 2790/1999. För att det skall vara fråga om ett gemensamt varumärke skall produkterna säljas och marknadsföras under ett gemensamt varumärke som är det mest framträdande varumärket när det gäller att förmedla information till konsumenterna om kvalitet och andra relevanta faktorer. Det räcker inte med att produkten förutom licenstagarens varumärken också bär licensgivarens varumärke, som talar om att det är licensgivaren som ligger bakom den licensierade tekniken.

3. Gruppundantagsförordningen skapar en "trygg hamn"

63. I artikel 3 i förordningen om tekniköverföringsavtal anges tröskelvärden för marknadsandelar, vilka skapar en trygg hamn för företagen, eftersom de kan utgå ifrån att avtal där dessa tröskelvärden inte överskrids omfattas av gruppundantaget och i allmänhet uppfyller villkoren i artikel 81.3.

64. Vilka tröskelvärden som skall tillämpas beror på om avtalet ingås mellan konkurrenter eller icke-konkurrenter. I förordningen om tekniköverföringsavtal är företag konkurrenter på den relevanta marknaden när de licensierar konkurrerande tekniker till tredje man. Potentiell konkurrens på teknikmarknaden beaktas inte vid tillämpningen av tröskelvärdena för marknadsandelar. För avtal där tröskelvärdena överskrids beaktas potentiell konkurrens på teknikmarknaden, vilket kan leda till att konkurrensförhållandet mellan parterna omklassificeras (se framför allt punkt 24 ovan).

65. Företagen konkurrerar genom de berörda produkterna om de är verksamma både på den relevanta produktmarknad och den relevanta geografiska marknad där avtalsprodukterna säljs (faktiska konkurrenter). De anses också vara konkurrenter om de har realistiska förutsättningar att genomföra nödvändiga investeringar eller betala andra omställningskostnader som är nödvändiga för att ta sig in på den relevanta marknaden vid en liten men bestående höjning av relativpriserna (potentiella konkurrenter).

66. Av punkterna 64 och 65 följer att de två företagen inte är konkurrenter enligt förordningen om tekniköverföringsavtal om licensgivaren varken är en faktisk eller potentiell leverantör av produkter på den relevanta marknaden och licenstagaren, som redan finns på produktmarknaden, inte har beviljat någon licens för konkurrerande teknik, trots att denne äger och producerar med hjälp av en sådan teknik. Parterna blir dock konkurrenter om licenstagaren vid en senare tidpunkt börjar bevilja licenser för sin egen teknik eller om licensgivaren blir en faktisk eller potentiell leverantör av produkterna på den relevanta marknaden. Som anges i punkt 64 ovan beaktas dessutom potentiell konkurrens på teknikmarknaden om tröskelvärdet för marknadsandelar överskrids.

67. Vid avtal mellan konkurrenter är tröskelvärdet för marknadsandelar 20 % och vid avtal mellan icke-konkurrenter är tröskelvärdet 30 % (se artikel 3.1 och 3.2 i förordningen om tekniköverföringsavtal). Om de företag som ingått licensavtalet inte är konkurrenter omfattas avtalet av gruppundantaget om ingen av parterna har en marknadsandel som överskrider 30 % av de relevanta teknik- och produktmarknaderna. Om de företag som ingått licensavtalet är konkurrenter omfattas avtalet av gruppundantaget om parternas sammanlagda marknadsandel inte överskrider 20 % av de relevanta teknik- och produktmarknaderna. Tröskelvärdena för marknadsandelar gäller således både teknikmarknaderna och marknaderna för produkter som innehåller den licensierade tekniken. Om det tillämpliga tröskelvärdet för marknadsandelar överskrids på någon relevant marknad, gäller inte gruppundantaget för avtalet på den relevanta marknaden.

68. I fråga om teknikmarknaderna följer av artikel 3.3 i förordningen om tekniköverföringsavtal att licensgivarens marknadsandel skall beräknas på grundval av licensgivarens, licenstagarens och andra licenstagares sammanlagda försäljning av produkter som innehåller licensgivarens teknik. Detta skall göras separat för varje produktmarknad(33). När parterna är konkurrenter på teknikmarknaden skall försäljningen av produkter som innehåller licenstagarens teknik läggas till försäljningen av produkter som innehåller den licensierade tekniken. För nya tekniker som ännu inte har genererat någon försäljning anges en marknadsandel på noll. När försäljningen inleds kommer tekniken att börja ta marknadsandelar.

69. När det gäller produktmarknaderna skall licenstagarens marknadsandel beräknas på grundval av licenstagarens försäljning av produkter som innehåller den licensierade tekniken och konkurrerande produkter, dvs. licenstagarens sammanlagda försäljning på den berörda produktmarknaden. Om licensgivaren också levererar produkterna i fråga på den relevanta marknaden, skall också licensgivarens försäljning på den berörda produktmarknaden beaktas. Andra licenstagares försäljning skall dock inte beaktas när man beräknar licenstagarens och licensgivarens marknadsandelar på den berörda produktmarknaden.

70. Marknadsandelar bör beräknas på grundval av försäljningsvärde när sådana uppgifter finns tillgängliga. Sådana uppgifter ger i regel en mer korrekt bild av en tekniks styrka än uppgifter om volym. Om det inte finns uppgifter om värde, kan emellertid uppgifter som bygger på annan tillförlitlig marknadsinformation användas, bland annat uppgifter om försäljningsvolym.

71. De principer som beskrivs ovan kan illustreras med hjälp av följande exempel:

Licensiering mellan icke-konkurrenter

Exempel 1

Företag A, som har specialiserat sig på att utveckla biotekniska produkter och tekniker, har utvecklat en ny produkt som kallas Xeran. Företaget är inte verksamt som masstillverkare av Xeran, eftersom man varken har produktions- eller distributionsmöjligheter till detta. Företag B är ett av de företag som tillverkar en konkurrerande produkt, som tillverkas med allmänt tillgängliga tekniker som inte är någons egendom. Under år 0 sålde B produkter som tillverkats med de allmänt tillgängliga teknikerna för 25 miljoner euro. Under år 1 ger företag A företag B licens att tillverka Xeran. Under det året säljer B produkter som tillverkats med de allmänt tillgängliga teknikerna för 15 miljoner euro och Xeran till ett värde av 15 miljoner euro. Under år 2 och följande år tillverkar och säljer B endast Xeran till ett värde av 40 miljoner euro per år. Under år 1 licensierar A också till C. C har inte tidigare varit verksamt på den produktmarknaden. C tillverkar och säljer endast Xeran, för 10 miljoner euro år 1 och 15 miljoner euro år 2 och därefter. Antag att det är fastställt att den sammanlagda marknaden för Xeran och dess substitut där B och C är verksamma är värd 200 miljoner euro per år.

Under år 1, det år då licensavtalet ingås, är A:s marknadsandel på teknikmarknaden 0 %, eftersom marknadsandelen måste beräknas på grundval av den sammanlagda försäljningen av Xeran under det föregående året. Under år 2 är A:s marknadsandel på teknikmarknaden 12,5 %, vilket motsvarar värdet av Xeran tillverkat av B och C under år 1. Under år 3 och därefter är A:s marknadsandel på teknikmarknaden 27,5 %, vilket motsvarar värdet av Xeran tillverkat av B och C under det föregående året.

Under år 1 är B:s marknadsandel på teknikmarknaden 12,5 %, vilket motsvarar B:s försäljning på 25 miljoner euro under år 0. Under år 2 är B:s marknadsandel på teknikmarknaden 15 %, vilket motsvarar B:s försäljning på 30 miljoner euro under år 1. Under år 3 och därefter är B:s marknadsandel på teknikmarknaden 20 %, eftersom B säljer för 40 miljoner euro per år. C:s marknadsandel på den produktmarknaden är 0 % under år 1, 5 % under år 2 och 7,5 % därefter.

Eftersom det gäller ett avtal mellan icke-konkurrenter och A:s, B:s och C:s marknadsandel är mindre än 30 % varje år, omfattas avtalen av den trygga hamn som förordningen om tekniköverföringsavtal utgör.

Exempel 2

Situationen är densamma som i exempel 1 förutom att B och C nu är verksamma på olika geografiska marknader. Antag att det är fastställt att den sammanlagda marknaden för Xeran och dess substitut är värd 100 miljoner euro per år på varje marknad.

I detta fall skall A:s marknadsandel på teknikmarknaden beräknas för var och en av de två geografiska marknaderna. På den marknad där B är verksam beror A:s marknadsandel på B:s försäljning av Xeran. Eftersom den sammanlagda marknaden i detta exempel antas uppgå till 100 miljoner euro, dvs. hälften av den marknadsstorlek som angavs i exempel 1, är A:s marknadsandel 0 % under år 1, 15 % under år 2 och 40 % därefter. B:s marknadsandel är 25 % under år 1, 30 % under år 2 och 40 % år 3. Under år 1 och 2 överskrider varken A:s eller B:s marknadsandel tröskelvärdet på 30 %. Tröskelvärdet överskrids emellertid från och med år 3, vilket betyder att licensavtalet mellan A och B efter år 4 inte längre kan dra fördel av den trygga hamnen, utan i enlighet med artikel 8.3 i förordningen om tekniköverföringsavtal måste bedömas individuellt.

På den marknad där C är verksam beror A:s marknadsandel på C:s försäljning av Xeran. A:s marknadsandel av teknikmarknaden, grundad på C:s försäljning under det föregående året, är därför 0 % under år 1, 10 % under år 2 och 15 % därefter. C:s marknadsandel på produktmarknaden är densamma, dvs. 0 % under år 1, 10 % under år 2 och 15 % därefter. Licensavtalet mellan A och C kan därför dra fördel av den trygga hamnen under hela perioden.

Licensiering mellan konkurrenter

Exempel 1

Företag A och B är verksamma på samma relevanta marknad för en viss kemisk produkt. Båda äger också varsitt patent på olika tekniker för att tillverka denna produkt. Under år 1 undertecknar A och B ett ömsesidigt licensavtal genom vilket de ger varandra licens att använda varandras tekniker. Under år 0 tillverkar A och B endast med sina respektive tekniker och A säljer produkten till ett värde av 15 miljoner och B till ett värde av 20 miljoner. Från och med år 1 använder båda både sin egen teknik och den andras teknik. Från det året och framåt säljer A produkten tillverkad med sin egen teknik till ett värde av 10 miljoner euro och tillverkad med B:s teknik till ett värde av 10 miljoner euro. Från och med år 1 säljer B produkten tillverkad med sin egen teknik till ett värde av 15 miljoner euro och tillverkad med A:s teknik till ett värde av 10 miljoner euro. Antag att det är fastställt att den sammanlagda marknaden för produkten och dess substitut är värd 100 miljoner euro per år.

För att kunna bedöma licensavtalet enligt förordningen om tekniköverföringsavtal måste man beräkna A:s och B:s andelar av både teknik- och produktmarknaden. A:s marknadsandel på teknikmarknaden beror på försäljningsvolymen under det föregående året för produkten tillverkad av antingen A eller B med A:s teknik. Under år 1 är A:s marknadsandel på teknikmarknaden därför 15 %, vilket motsvarar A:s egen produktion och försäljning för 15 miljoner euro under år 0. Från och med år 2 är A:s marknadsandel på teknikmarknaden 20 %, vilket motsvarar försäljningsvärdet 20 miljoner euro för produkten tillverkad med A:s teknik och tillverkad och såld av A och B (10 miljoner euro vardera). Även B:s marknadsandel på teknikmarknaden är 20 % under år 1 och 25 % därefter.

A:s och B:s marknadsandelar på produktmarknaden beror på deras försäljning av produkten under det föregående året, oavsett vilken teknik som använts. A:s marknadsandel på produktmarknaden är 15 % under år 1 och 20 % därefter. B:s marknadsandel på produktmarknaden är 20 % under år 1 och 25 % därefter.

Eftersom det är fråga om ett avtal mellan konkurrenter, måste deras sammanlagda marknadsandel både på teknikmarknaden och på produktmarknaden vara mindre än tröskelvärdet 20 % för att avtalet skall kunna dra fördel av den trygga hamnen. Det är inte fallet här. Den sammanlagda marknadsandelen på teknikmarknaden och på produktmarknaden är 35 % under år 1 och 45 % därefter. Detta avtal mellan konkurrenter skall därför bedömas individuellt.

4. Särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar enligt gruppundantagsförordningen

4.1. Allmänna principer

72. I artikel 4 i förordningen om tekniköverföringsavtal finns en förteckning över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar. En begränsning bedöms som en särskilt allvarlig konkurrensbegränsning beroende på dess art och erfarenhet som visar att sådana begränsningar nästan alltid hämmar konkurrensen. I överensstämmelse med gemenskapsdomstolarnas rättspraxis(34) kan en sådan begränsning vara ett uttalat syfte med avtalet eller en följd av omständigheterna i det enskilda fallet (se punkt 10 ovan). En undersökning av de sakförhållanden som ligger till grund för avtalet och de särskilda omständigheter under vilka avtalet tillämpas kan därför behövas innan man kan bedöma om en viss begränsning utgör en särskilt allvarlig konkurrensbegränsning.

73. Enligt artikel 4.1 och 4.2 i förordningen om tekniköverföringsavtal omfattar gruppundantaget inte avtal som innehåller särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar. Det går inte att särskilja särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar från resten av avtalet. Kommissionen anser dessutom att särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar vid en individuell bedömning endast under mycket speciella omständigheter kommer att uppfylla de fyra villkoren i artikel 81.3 (se punkt 16).

74. I artikel 4 i förordningen om tekniköverföringsavtal skiljer man mellan avtal mellan konkurrenter och avtal mellan icke-konkurrenter.

4.2. Avtal mellan konkurrenter

75. I artikel 4.1 finns en förteckning över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar vid licensiering mellan konkurrenter. Enligt denna artikel omfattar förordningen om tekniköverföringsavtal inte avtal som direkt eller indirekt, ensamt eller i kombination med andra faktorer som parterna kontrollerar, syftar till

a) att begränsa en parts möjligheter att fastställa sina priser när denne säljer produkter till tredje man,

b) att begränsa produktion eller försäljning, vilket dock inte gäller begränsningar av produktionen av avtalsprodukter, om dessa begränsningar har ålagts licenstagaren genom ett ensidigt avtal,

c) att dela upp marknader eller kundunderlag, med undantag för

i) skyldigheten för licenstagaren i ett ensidigt avtal att utnyttja den licensierade tekniken endast inom ett eller flera tekniska tillämpningsområden eller på en eller flera produktmarknader,

ii) kravet på att licenstagaren tillverkar eller tillhandahåller avtalsprodukterna endast för eget bruk, inberäknat försäljning av avtalsprodukterna som reservdelar för sina egna produkter, och

d) att begränsa licenstagarens möjligheter att utnyttja sin egen teknik eller begränsa möjligheterna för avtalsparterna att bedriva forskning och utveckling, om inte en begränsning av sistnämnda slag är nödvändig för att hindra att licensierad know-how avslöjas för tredje man.

76. Den särskilt allvarliga konkurrensbegränsning som beskrivs i artikel 4.1 a avser avtal mellan konkurrenter som har till syfte att fastställa priser för produkter som säljs till tredje man. Fastställande av priser konkurrenter emellan utgör en konkurrensbegränsning som syftar till att begränsa konkurrensen. Fastställande av priser kan till exempel bestå av ett direkt avtal om det exakta priset eller en prislista med vissa tillåtna maximirabatter. Priser kan också fastställas indirekt genom avskräckande åtgärder som skall hindra att man avviker från en överenskommen prisnivå. Ett exempel på en sådan åtgärd är att man fastställer att licensavgifterna kommer att höjas om produktpriserna sänks under en viss nivå.

77. Fastställande av priser kan också förekomma när parter som säljer konkurrerande produkter ömsesidigt licensierar tekniker som ingår i dessa produkter. Om licensavgifterna beräknas på grundval av individuell produktförsäljning, påverkar licensavgiftens storlek direkt produktens marginalkostnad och produktpriset(35). Konkurrenter kan därför använda licensavgifter som ett sätt att samordna priser på produktmarknader i efterföljande led(36). Om konkurrenter ingår ett avtal om ömsesidig licensiering och ömsesidiga licensavgifter baserade på försäljningen av slutprodukten, kommer kommissionen att behandla avtalet som fastställande av priser om avtalet inte leder till en betydande integrering av kompletterande tekniker. Om det inte finns någon sådan integrering, har avtalet inte något som helst konkurrensfrämjande syfte och det är inte ett äkta licensavtal. I fall där avtalet utgör ett licensavtal som ingåtts i god tro, eftersom det leder till en verklig integrering av kompletterande teknik, kommer avtalet i regel inte att omfattas av artikel 4.1 a och omfattas därför av gruppundantaget upp till tröskelvärdet för marknadsandelar på 20 %. Kommissionen kommer endast att anse att avtalet innebär fastställande av priser om parterna rimligen kunde ha valt ett betalningssystem som inte skulle begränsa konkurrensen i samma omfattning, till exempel schablonpriser eller ensidig betalning av nettolicensavgifter, och om licensavgiften är sådan att det är sannolikt att den skulle ha en icke obetydlig effekt på priserna.

78. Den särskilt allvarliga konkurrensbegränsning som anges i artikel 4.1 a omfattar också avtal i vilka licensavgifterna beräknas på grundval av all produktförsäljning, oberoende av om den licensierade tekniken utnyttjas. Sådana avtal omfattas också av artikel 4.1 d, enligt vilken licenstagaren inte skall åläggas några begränsningar för användningen av sin egen teknik (se punkt 89). Själva syftet med sådana avtal är att begränsa konkurrensen, eftersom avtalet gör det dyrare att utnyttja licenstagarens egen konkurrerande teknik och begränsar den konkurrens som fanns utan avtalet(37). Detta gäller både ömsesidiga och ensidiga avtal. I undantagsfall kan dock ett avtal genom vilket licensavgifterna beräknas på grundval av all produktförsäljning uppfylla villkoren i artikel 81.3. Detta gäller i ett enskilt fall där det på grundval av objektiva faktorer kan fastställas att begränsningen är nödvändig för att det skall förekomma konkurrensfrämjande licensiering. Detta kan vara fallet om det utan begränsningen skulle vara omöjligt eller orimligt svårt att beräkna och övervaka den licensavgift som licenstagaren skall betala, till exempel på grund av att licensgivarens teknik inte lämnar några synliga spår i slutprodukten och det inte finns några alternativa övervakningsmetoder som går att genomföra i praktiken.

79. Den särskilt allvarliga konkurrensbegränsning som anges i artikel 4.1 b gäller begränsning av försäljning och produktion. Om konkurrenter kommer överens om ömsesidiga begränsningar av produktionen utgör avtalet en kartell. Detta gäller även avtal som minskar parternas incitament att öka produktionen, till exempel genom att man ålägger den ena parten att betala den andra om man överskrider en viss produktionsnivå.

80. Kvantitetsbegränsningar för licenstagaren i ensidiga avtal finns inte med i förteckningen över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar och omfattas inte av gruppundantaget (se artiklarna 4.1 b och 5.2 i förordningen om tekniköverföringsavtal). I dessa artiklar anses ett avtal vara ensidigt om en konkurrent får licens på en teknik från en annan konkurrent, men inte själv beviljar licens för en konkurrerande teknik. Omvänt är en licens ömsesidig om en konkurrent licensierar en teknik till en annan konkurrent och får licens på en konkurrerande teknik från den konkurrenten(38). I ett ensidigt avtal är kvantitetsbegränsningar de enda begränsningar som licenstagaren kan åläggas som inte finns med på förteckningen över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar. På förteckningen över särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar finns begränsningar för var licenstagaren får producera eller sälja, hur mycket licenstagaren får producera eller sälja och till vilket pris. Att kvantitetsbegränsningar som licenstagaren åläggs inte betraktas som särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar beror på två faktorer. För det första är risken att avtalet inte är ett avtal i god tro mindre när begränsningen endast omfattar licenstagaren. Om en licenstagare är villig att godta en ensidig begränsning, är det sannolikt att avtalet leder till en verklig integrering av kompletterande teknik eller till effektivitetsvinster som främjar integreringen av licensgivarens överlägsna teknik med licenstagarens produktionstillgångar. När det gäller ömsesidiga avtal med produktionsbegränsningar finns det däremot en stor risk att avtalets syfte och resultat är att minska produktionen och höja priserna. För det andra kan en begränsning av licenstagarens produktion vara nödvändig för att ge licensgivaren ett incitament att sprida sin teknik. Om den licensierade tekniken emellertid inte ger licenstagaren några märkbara kostnadsbesparingar eller andra effektivitetsvinster, kommer avtalet att behandlas som en särskilt allvarlig begränsning, eftersom det sannolikt kommer att begränsa den konkurrens som fanns före avtalet utan att ha något konkurrensfrämjande syfte. Kommissionen kommer också att undersöka om den praktiska tillämpningen av avtalet medför att licensgivarens affärsverksamhet begränsas. Om så är fallet är avtalets syfte att begränsa konkurrensen och det omfattas av förteckningen över särskilt allvarliga begränsningar.

81. Den särskilt allvarliga konkurrensbegränsning som anges i artikel 4.1 c gäller uppdelning av marknader eller kundunderlag. Avtal genom vilka konkurrenter delar upp marknaderna och kunderna mellan sig, till exempel genom att tilldela varandra exklusiva områden eller kundgrupper, har till syfte att begränsa konkurrensen. Begränsningar av denna art kan till exempel utgöras av ömsesidiga licensavtal genom vilka varje part ges ensamrätt att utnyttja den licensierade tekniken i ett visst område. De kan också utgöras av en ensidig licens genom vilken licenstagaren ges ett exklusivt område, medan licensgivaren reserverar ett