[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 22.12.2010

KOM(2010) 815 slutlig

2010/0395 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om finansiella bestämmelser för unionens årliga budget

MOTIVERING

BAKGRUND

Ett antal politiska och lagstiftningstekniska faktorer på senare tid har påverkat arbetet med budgetförordningen[1], och syftet med detta förslag är att ta hänsyn till denna utveckling.

1. För att skapa ett tydligare lagstiftningsförfarande och underlätta förhandlingarna med Europaparlamentet och rådet (nedan kallade den lagstiftande myndigheten ) sammanför och ersätter förslaget två tidigare kommissionsförslag till översyn av budgetförordningen. Det nya förslaget läggs således fram som en enda text och som ett standardlagförslag (dvs. inte som omarbetning i recast -format). De två tidigare förslagen avsåg dels en treårsöversyn av budgetförordningen (KOM(2010) 260 slutlig), som särskilt syftade till att tillgodose behovet att förnya mekanismerna för det praktiska genomförandet av budgeten och anpassa dessa mekanismer till en ny ekonomisk kontext och framtida politiska utmaningar, dels en anpassning av budgetförordningen till Lissabonfördraget (KOM(2010) 71), särskilt till bestämmelserna om medlemsstaternas förpliktelser i fråga om intern kontroll och revision och det ansvar som därför bör vila på dem vid delad förvaltning. Således drar kommissionen tillbaka de två tidigare förslagen KOM(2010) 260 slutlig och KOM(2010) 71 slutlig.

2. Det nya förslaget inbegriper vidare de ändringar i budgetförordningen som behöver göras som en följd av att förordning nr 1081/2010 avseende den europeiska avdelningen för yttre åtgärder[2] (nedan kallad Europeiska utrikestjänsten ) antagits.

1.1. Förfarande

Sedan Lissabonfördraget trädde i kraft ska det ordinarie lagstiftningsförfarande som fastställs i EUF-fördragets artikel 322 i användas vid ändring av budgetförordningen. För att den lagstiftande myndigheten ska få en heltäckande överblick över de föreslagna ändringarna presenteras genomförandebestämmelser för budgetförordningen (nedan kallade genomförandebestämmelserna [3]) i ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar i ett enda paket tillsammans med budgetförordningen. Genomförandebestämmelserna, som innehåller mer detaljerade bestämmelser som kompletterar budgetförordningen, kommer att antas med stöd i de delegerade befogenheter som kommissionen har enligt artikel 290 i EUF-fördraget.

Detta nya förslag innehåller inga substansändringar i förhållande till de två tidigare förslag som nämns i punkt 1 ovan. Således påverkas inte de förslag till ändringar av genomförandebestämmelserna som ingår i arbetsdokumentet SEK(2010) från kommissionens avdelningar, vilket lades fram av kommissionen tillsammans med förslaget till treårsöversyn av budgetförordningen.

1.2. Tidsplan

Denna översyn av budgetförordningen sker parallellt med förberedelserna inför de nya programmen för perioden efter 2013, och bör därför sättas in i ett större sammanhang. Det är viktigt att alla aktörer som deltar i lagstiftningsprocessen, särskilt Europaparlamentet och rådet, håller fast vid striktaste möjliga tidtabell för den nu förestående översynen och är överens om att de finansiella bestämmelser som ingår i budgetförordningen måste överensstämma med innehållet i sektorsspecifika grundläggande rättsakter. För att detta ska fungera bör de sikta på att paketet (budgetförordningen + genomförandebestämmelserna) ska kunna börja tillämpas senast den 1 januari 2012, vilket är en mycket ambitiös tidtabell med tanke på inneboende begränsningar i det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

FÖRSLAGETS SYFTE

Budgeten är ett av nyckelinstrumenten för förverkligandet av den politik som EU vill driva. År 2011 ska anslag för mer än 126 miljarder euro enligt planerna avdelas för de olika politikområden och åtgärder som genomförs till förmån för EU-medborgarna och unionen som helhet. I nuvarande ekonomiska läge är det viktigare än vanligt att budgetrutinerna fungerar så effektivt som möjligt och underlättar genomförandet av EU:s politik, samtidigt som de europeiska skattebetalarnas pengar förvaltas på ett sunt sätt. Särskilt viktigt är att rutinerna är enkla och tydliga (speciellt för EU-medlens slutmottagare), möjliggör större verkan av resurser från källor utanför EU-budgeten och samtidigt skärper kommissionens ansvarsskyldighet vid genomförandet av budgeten i enlighet med artikel 317 i EUF-fördraget.

Budgetförordningen innehåller alla de regler och principer för genomförandet av budgeten. Den är en sektorsövergripande rättsakt som ska tillämpas på alla utgifts- och inkomstområden.

2.1. Grunden för översynen

Budgetförordningen bör bara innehålla de grundläggande principerna (budgetförordningen, avdelning II) och grundreglerna för budget- och finansförvaltningen, medan detaljerna regleras i genomförandebestämmelserna och i icke-bindande lagstiftning som exempelvis interna riktlinjer. Dessa principer måste respekteras i alla lagstiftningsakter[4] och av alla institutioner. De bör bibehållas orörda och undantagen bör inskränka sig till ett minimum.

I fråga om innehåll bör huvuddragen av reformerna av budgetförvaltningen bibehållas. I synnerhet gäller detta rollerna för de olika aktörerna i budgetförvaltningen, betydelsen av det finansieringsbeslut som antas av kollegiet för driftsutgifter, integreringen av kontroller i de operativa avdelningarnas arbete, den interna revisionsfunktionen, den verksamhetsbaserade budgeteringen och moderniseringen av redovisningsprinciperna samt grundprinciperna för bidrag. Reglerna för upphandling bör bibehållas i linje med upphandlingsdirektiven.

Dessutom bör man komma ihåg att inte alla problem som uppstått vid tillämpningen av reglerna påkallar några ändringar av budgetförordningen. Det stora flertalet av de svårigheter som togs upp under det offentliga samrådet berodde antingen inte på budgetförordningen som sådan, eller kunde de lösas genom en annorlunda tolkning av reglerna. Svårigheter uppstår ibland på grund av sektorsbestämmelser vars detaljnivå och komplexitet avsevärt ökar riskerna för fel eller misstolkningar.

Metodmässigt har varje ändring av innehåll bedömts i förhållande till följande mål och riktmärken:

- Att minska den administrativa bördan för stödmottagare, avtalsslutande parter och andra aktörer som bidrar till genomförandet.

- Att närhelst möjligt förbättra verkan av budgetanslagen genom att bidra till hävstångseffekter.

- Att underlätta för kommissionen att uppfylla sin skyldighet enligt artikel 317 i fördraget, dvs. att genomföra budgeten och uppnå de politiska målen genom att förbättra genomförandeinstrumenten och förenkla regler och förfaranden.

- Säkra en sund ekonomisk förvaltning och skydda unionens ekonomiska intressen mot bedrägerier och annan olaglig verksamhet[5].

2.2. BEHOVET AV REFORMER

De finansiella bestämmelserna behöver anpassas till nya krav i samband med genomförandet av budgeten (samfinansiering med andra givare, särskilda finansieringsinstrument, offentlig-privata partnerskap). Det finns också et reformbehov i sådana fall där de grundläggande principerna skapar en oproportionell arbetsbörda (räntor på förfinansiering) eller på ett onödigt sätt kan motverka effektiviteten (förbud mot att budgeten genomförs via privata organ). Bidrag och upphandlingskontrakt till små belopp behöver också kunna tilldelas på ett enklare sätt.

Dessutom bör det nya förfarande som enligt Lissabonfördraget ska tillämpas för genomförandebestämmelserna innebära en ny fördelning av reglerna mellan budgetförordningen och genomförandebestämmelserna, vilket kräver en fullständig genomgång av alla finansiella bestämmelser. I detta hänseende bör vissa genomförandebestämmelser som för närvarande definierar undantag till bestämmelserna i budgetförordningen införas i själva budgetförordningen, medan genomförandebestämmelserna bör inskränkas till tekniska detaljer och genomförandemetoder[6].

Kommissionen har i detta sammanhang baserat sitt förslag på följande mål:

- Att skapa mer flexibilitet i tillämpningen av budgetprinciperna för att ta ökad hänsyn till de operativa behoven och mildra den onödiga administrativa bördan för mottagarna av EU-medel.

- Att effektivisera relationerna med aktörer som av kommissionen anförtros förvaltningen av program eller delar av programplaneringsåtgärder (projekt), särskilt med hänsyn till kategorin av aktör (medlemsstater, organ, EIB, offentliga och privata aktörer etc.) och de finansiella risker som föreligger (proportionalitet).

- Att skifta över bidragssystemet från en realkostnadsbaserad förvaltning (inputs) till ett resultatbaserat system (outputs) som är mer inriktat mot de politiska målen och som gör att procedur- och dokumentationskraven kan förenklas rejält till förmån för stödmottagarna och att användningen av enhetsbelopp kan underlättas.

- Att säkra en sund ekonomisk förvaltning samtidigt som utanordnarna får tillräckligt med manöverutrymme så att de kan anpassa medlen till sina operativa begränsningar och de finansiella risker de exponeras för.

- Att modernisera riskhanteringssystemet och kontrollåtgärderna för att göra dem mer proportionerliga i förhållande till sannolikheten för fel och den kostnad som uppstår.

2.3. ANPASSNING TILL LISSABONFÖRDRAGET

Lissabonfördraget (fördraget om Europeiska unionens funktionssätt; EUF-fördraget), som trädde i kraft den 1 december 2009, medför de första betydande förändringarna av systemet för EU:s budget och ekonomiska förvaltning på fördragsnivå på flera årtionden. Dessa förändringar behöver också återspeglas i budgetförordningen. Det gäller framför allt följande:

– Regler om den fleråriga budgetramen och dess koppling till det årliga budgetförfarandet införs nu i fördraget. Som en följd av att den fleråriga budgetramen tagits in i EUF-fördraget bör vissa bestämmelser i det interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning införas i budgetförordningen.

- Det nya årliga budgetförfarandet och slopandet av distinktionen mellan obligatoriska och icke-obligatoriska utgifter, vilket påverkar bestämmelserna om överföringar och tillfälliga tolftedelar.

- De nya bestämmelserna i artikel 317 i EUF-fördraget om medlemsstaternas ansvar i fråga om kontroll och revision, i kombination med punkt 44 i det interinstitutionella avtalet om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning (se vidare punkt 4.3.1).

Sammanfattningsvis möjliggör det aktuella förslaget ett antal anpassningar av budgetförordningen till Lissabonfördraget genom att man gör tekniska ändringar och stryker föråldrade bestämmelser.

RESULTATEN AV SAMRÅDET MED BERÖRDA PARTER

Förslaget bygger på resultaten av det samråd som inleddes den 19 oktober 2009[7], och som gav upphov till 235 inlägg från alla kategorier av parter som deltar i förvaltningen eller är mottagare av EU-medel, såväl enskilda medborgare som offentliga och privata aktörer och regionala och nationella förvaltningar. Förslagets viktigaste mål är att komma tillrätta med det problem som framför allt lyftes fram under det offentliga samrådet, nämligen den alltför stora administrativa börda som mottagarna av EU-medel upplever.

Kommissionen har också dragit nytta av de erfarenheter som gjorts inom dess operativa avdelningar inom ramen för ett brett internt samråd, samt av de lärdomar som kunnat dras av tidigare ändringsomgångar.

FÖRSLAGETS INNEHÅLL

Översynen av budgetförordningen har i huvudsak tre mål.

4.1. Förenklingar

För att förenkla beslutsförfarandena för bidrag och stärka resultatorienteringen föreslår kommissionen att man bör underlätta användningen av enhetsbelopp och andra metoder som gör det möjligt för kommissionen att i förväg beräkna och fastställa de belopp som behövs för att ro i land ett projekt. Storleken på bidragen bör alltså i framtiden i högre grad grundas på sådana förhandsberäkningar, även om den slutliga betalningen sker först när det kan styrkas att projekten har genomförts.

Kommissionen föreslår också en revidering av de regler som kräver ränta på förfinansiering. Bestämmelserna i den nuvarande budgetförordningen leder till en onödigt stor administrativ börda på stödmottagarna, eftersom det krävs att de öppnar ett särskilt bankkonto avsett för att betala tillbaka räntor som genereras av de belopp som de har tagit emot. I praktiken är nämligen dessa belopp ofta mycket låga. Kommissionen föreslår därför att man vänder på den nuvarande principen genom att bestämma att mottagarna som allmän regel inte ska bli skyldiga ränta till Europeiska unionen såvida det inte av proportionalitetsskäl (om det gäller mycket stora belopp) eller för att slå vakt om en sund ekonomisk förvaltning har fastställts i bidragsöverenskommelsen att inkomsträntor ska återinvesteras i projektet eller betalas tillbaka.

Inom området för offentlig upphandling bör reglerna om bankgarantier som den avtalsslutande parten ska lägga fram samt reglerna för tilldelning av kontrakt till små belopp ändras i syfte att förenkla förvaltningen.

4.2. Bättre resultat med mindre resurser – att skapa hävstångseffekter

Två politiska faktorer gör det enligt kommissionens bedömning särskilt viktigt att öka hävstångseffekterna av EU-medlen: dels det faktum att ordförande Barroso i de politiska riktlinjer som antogs 2009 för hans andra mandatperiod lade särskild tonvikt vid investeringar och utvecklingen av innovativa finansieringsinstrument, dels den restriktiva finanspolitik som nu förs på såväl nationell nivå som på EU-nivå och som kommer att påverka förhandlingarna om den kommande fleråriga budgetramen för åren efter 2013.

Flera olika metoder föreslås därför för att förstärka hävstångseffekterna av EU:s medel:

- Sammanföring av medel inom EU:s yttre förbindelser: Skapandet av förvaltningsfonder för EU ( trust funds ) kommer i kombination med de reviderade bestämmelserna om externa inkomster avsatta för särskilda ändamål att göra det möjligt att sammanföra medel från flera olika källor (medlemsstater, EU-budgeten och tredjeland).

- Synergi med EIB:s interventioner med egna medel: Förslaget syftar till en mer systematisk användning av ”blandade instrument”, som omfattar både EIB- och EU-medel för att finansiera riskkapitalinvesteringar, garantifonder och långfristiga lån, med vederbörlig hänsyn tagen till EIB:s ställning som ”privilegierad partner” i linje med EUF-fördraget samt bankens bidrag till förstärkandet av den inre marknaden.

- Synergi med privata medel och offentlig-privata partnerskap : Enligt kommissionens förslag bör det bli lättare att bilda offentlig-privata partnerskap, antingen genom att kommissionen helt enkelt delegerar arbete till en privat aktör som har förhandskontrollerats med positivt resultat (med avseende på förmågan att förvalta offentliga medel enligt normerna för sund ekonomisk förvaltning), eller genom en grundläggande rättsakt som ger ett EU-rättsligt offentligt organ i ansvar att inrätta och förvalta ett offentlig-privat partnerskap på grundval av en ramförordning som anger de centrala bestämmelserna.

- Bättre hävstångseffekt av de priser som delas ut inom FoU-området: Mot bakgrund av erfarenheter från andra länder föreslår kommissionen att det införs tydligare regler för utdelning av priser, så att priser i framtiden kan användas oftare och effektivare för att uppmuntra privata investeringar inom FoU-området.

4.3. Stärkt ansvarsskyldighet: tydligare skyldigheter för de parter som deltar i budgetgenomförandet samt tillämpning av ”ACCEPTABEL RISK FÖR FEL”

4.3.1. OMDISPONERING AV METODERNA FÖR BUDGETGENOMFÖRANDET

Detta förslag syftar bland annat till att förenkla systemet med de olika förvaltningsmetoderna (direkt eller indirekt centraliserad förvaltning, delad, decentraliserad eller gemensam förvaltning). Målet är att göra de regler som tillämpas på de olika metoderna mer sammanhållna och konsekventa, samt att stärka ansvarsskyldigheten hos de parter som deltar i budgetgenomförandet och som hjälper kommissionen att slutföra sin uppgift enligt fördraget.

Kommissionen föreslår därför en gemensam uppsättning regler som ska gälla vid all indirekt förvaltning, dvs. där kommissionen anförtror uppgifter som ingår i budgetgenomförandet till tredje part. Dessa principer, som sedan kan kompletteras med sektorsspecifika bestämmelser, bör vara följande:

- Förhandsbedömning av huruvida den berörda tredje parten har den kapacitet som krävs för att förvalta EU-medel, med hänsyn tagen till de specifika riskerna inom området i fråga (aspekter som rör flexibilitet och proportionalitet).

- Skyldigheter i fråga om förvaltning, kontroll och revision, till skydd för principen om en sund ekonomisk förvaltning.

- En enda ”ansvarskedja”, som bygger på de årliga förvaltningsförklaringar som ska undertecknas av de parter som bistår kommissionen med genomförandet, i kombination med regelbunden räkenskapsavslutning.

Av de parter som kommissionen samarbetar med är medlemsstaterna den viktigaste, då de har en central roll i genomförandet av budgeten enligt artikel 317.5 i EUF-fördraget. Såväl i den nuvarande budgetförordningen som i kommissionens föreliggande förslag återspeglas detta faktum genom vissa specifika bestämmelser, som dock bygger på de gemensamma principer som det redogörs för ovan.

När det gäller delad förvaltning bygger förslaget vidare på befintliga regler, som har visat sig fungera ändamålsenligt inom detta område. Enligt artikel 317 i EUF-fördraget ska medlemsstaternas kontroll- och revisionsskyldigheter vid genomförandet av budgeten anges i budgetförordningen, och detta förslag innehåller därför grundläggande krav på funktionerna i de förvaltnings- och kontrollsystem som används vid delad förvaltning. Medlemsstaterna ges emellertid en hög grad av flexibilitet i fråga om hur de utformar sina befintliga administrativa strukturer kring dessa grundläggande funktioner.

4.3.2. Begreppet ”acceptabel risk för fel” införs i budgetförordningen

Hittills har kommissionens riskhantering bedömts enligt den standardiserade väsentlighetströskel på 2 % som revisionsrätten tillämpar, och denna procentsats har använts generellt för alla delar av budgeten oavsett vilka risknivåer som föreligger eller hur kostsamma kontrollerna är inom respektive politikområde. För att skapa en bättre måttstock för kommissionens riskhantering föreslås därför att rådet och Europaparlamentet bör besluta om vad som ska anses vara en acceptabel risk för fel inom varje politikområde, på grundval av ett förslag från kommissionen där man analyserat kostnaderna och fördelarna med kontroller inom det berörda området.

En nivå för den acceptabla risken för fel som fastställs för varje politikområde skulle fungera som ett viktigt redskap för kommissionen, eftersom den gör det möjligt att på förhand anpassa förvaltningsformerna för ett program med hänsyn till de risker som föreligger. Detta system skulle inte påverka de kontrollrutiner och korrigerande åtgärder som används när faktiska fel upptäcks. Den acceptabla risken för fel skulle inte variera mellan enskilda medlemsstater utan skulle fastställas per politikområde på EU-nivå.

2010/0395 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om finansiella bestämmelser för unionens årliga budget

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 322, jämfört med fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 106a,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[8],

med beaktande av revisionsrättens yttrande[9],

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

3. Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget[10] har ändrats väsentligt flera gånger. Eftersom det krävs ytterligare ändringar, bland annat för att ta hänsyn till de ändringar som införts genom Lissabonfördraget, bör förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 för tydlighetens skull ersättas av den här förordningen.

4. I rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 angavs budgetprinciper och finansiella bestämmelser som ska följas i alla lagstiftningsakter och av samtliga institutioner. Grundprinciperna och förordningens struktur och huvuddrag bör bibehållas, liksom de grundläggande bestämmelserna om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen. Undantagen från dessa grundprinciper bör ses över på nytt och i möjligaste mån förenklas, med hänsyn till varje undantags fortsatta relevans, mervärde med avseende på unionens allmänna budget, nedan kallad budgeten , och den börda varje bestämmelse innebär för berörda parter. Huvuddragen i reformen av budgetförvaltningen bör bibehållas och förstärkas: detta gäller de respektive rollerna för de olika aktörerna i budgetförvaltningen, integreringen av kontrollfunktioner inom de operativa avdelningarna, internrevisorernas roll, den verksamhetsbaserade budgeteringen, moderniseringen av redovisningsprinciperna samt grundprinciperna för bidrag.

5. På grund av Europeiska centralbankens särart och dess specifika uppgifter, särskilt det faktum att den är oavhängig när den förvaltar sin ekonomi, bör den inte omfattas av denna förordnings tillämpningsområde.

6. Förordningen bör i ljuset av de praktiska erfarenheterna innehålla vissa bestämmelser som syftar till att anpassa den till föränderliga behov i samband budgetgenomförandet, bland annat när det gäller samfinansiering med andra givare samt för att effektivisera biståndet till tredjeland, underlätta användningen av särskilda finansieringsinstrument som till exempel kan skapas genom överenskommelse med Europeiska investeringsbanken eller genom offentlig-privata partnerskap.

7. Förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 begränsades till de huvudprinciper och grundläggande regler som ska gälla för hela det budgetområde som omfattas av fördragen, medan genomförandebestämmelserna fastställdes i kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002[11] med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, för att sörja för en tydligare regelhierarki och därigenom göra förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 lättare att läsa. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget ) får befogenheten att anta bestämmelser som kompletterar eller ändrar vissa icke väsentliga delar av lagstiftningsakten delegeras till kommissionen. Således behöver vissa bestämmelser som ingår i förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 integreras i den här förordningen. De närmare bestämmelser för genomförandet av denna förordning som antas av kommissionen bör inskränkas till tekniska detaljer och genomförandemetoder.

8. Polissamarbetet och det straffrättsliga samarbetet har nu blivit integrerade delar av annan politik och andra och inre åtgärder som bedrivs av unionen. De finansiella bestämmelser som specifikt gäller det förstnämnda politikområdet är således inte längre motiverade, och bör därför inte ingå i denna förordning.

9. Enligt den budgetram för 2007–2013 som fastställts genom det interinstitutionella avtalet av den 17 maj 2006 mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning[12] gäller inte längre någon särskild ordning för garantifonden för åtgärder avseende tredjeland. Betalningar till denna fond sker numera från en budgetrubrik som inrättats för ändamålet. De finansiella bestämmelser som specifikt gäller fonden behövs således inte längre, och bör därför inte ingå i denna förordning.

10. Reglerna för räntor som genereras av förfinansiering bör förenklas, eftersom de nuvarande reglerna har lett till en orimlig administrativ börda såväl för mottagarna av medel från Europeiska unionen som för kommissionens avdelningar, och ibland även till missförstånd mellan kommissionen, dess partner och andra aktörer. I syfte att förenkla situationen, i synnerhet när det gäller bidragsmottagare, och i linje med principen om sund ekonomisk förvaltning bör det föreskrivas att det inte längre ska vara obligatoriskt att beräkna och kräva in ränta på belopp som betalas ut i förfinansiering. Det bör däremot fortfarande vara möjligt att i överenskommelsen om delegering införa en bestämmelse om ränta, för att på så sätt ge utrymme för den som delegerats förvaltningen att antingen återanvända de räntebelopp som då genereras av förfinansieringen inom samma program eller att kräva in beloppen.

11. I reglerna för överföring av inkomster avsatta för särskilda ändamål från ett budgetår till nästa bör det göras åtskillnad mellan externa och interna inkomster avsatta för särskilda ändamål. För att hålla fast vid det syfte med vilket givaren bidragit med de aktuella medlen bör externa inkomster avsatta för särskilda ändamål överföras automatiskt och fortsätta användas till dess att alla insatser inom det program eller den åtgärd de avsatts för har fullbordats. Om externa inkomster avsatta för särskilda ändamål har kommit in under det sista året för programmet eller åtgärden i fråga bör de också få användas under det första året av det påföljande programmet eller den påföljande åtgärden. Interna inkomster som avsatts för särskilda ändamål bör bara få överföras till närmast följande budgetår, såvida inget annat anges i den tillämpliga den grundläggande rättsakten eller det föreligger särskilda, vederbörligen motiverade omständigheter.

12. I fråga om tillfälliga tolftedelar bör det införas tydligare regler för en situation där Europaparlamentet beslutar att minska de ytterligare utgifter som går utöver de tillfälliga tolftedelar som rådet godkänt i enlighet med artikel 315 i EUF-fördraget.

13. Enligt fördraget ska den fleråriga budgetramen fastställas i en förordning. Vissa bestämmelser som gäller den fleråriga budgetramen för 2007–2013 bör därför införlivas i denna förordning. För att budgetdisciplinen ska kunna säkerställas måste en koppling upprättas mellan den fleråriga budgetramen och det årliga budgetförfarandet. Vidare måste man inkludera bestämmelser om Europaparlamentets och rådets åtagande att respektera den nivå för åtagandebemyndiganden som fastställs i de grundläggande rättsakterna för strukturåtgärder, landsbygdens utveckling och Europeiska fiskerifonden.

14. Undantaget med inkomster avsatta för särskilda ändamål bör ändras på så sätt att man gör åtskillnad mellan interna inkomster avsatta för särskilda ändamål, som härrör från anslag som beviljats av budgetmyndigheten, och externa inkomster avsatta för särskilda ändamål, som olika givare bidragit med i avsikten att medlen ska användas för ett särskilt program eller en särskild åtgärd. Vidare bör externa givare även i fortsättningen kunna medfinansiera externa åtgärder, särskilt humanitära insatser, även om det inte finns någon uttrycklig bestämmelse om sådan medfinansiering i den grundläggande rättsakten. För att underlätta förvaltningen av fastigheter bör förteckningen över interna inkomster avsatta för särskilda ändamål även omfatta inkomster från försäljning av fastigheter och liknande transaktioner.

15. Man bör verka för ökad öppenhet i redovisningen av inkomster avsatta för särskilda ändamål i det årliga budgetförslaget genom att föreskriva att sådana inkomster bara ska föras in i budgetförslaget om de anses vara säkra i det skede som budgetförslaget upprättas.

16. I anknytning till principen om specificering görs det inte längre någon åtskillnad mellan obligatoriska och icke-obligatoriska utgifter. Bestämmelser som gäller överföringar bör därför ändras i enlighet därmed.

17. Reglerna för överföring av anslag bör också förenklas och förtydligas på vissa punkter där de visat sig vara svårtolkade eller besvärliga att tillämpa. Genomförandet av budgeten behöver förbättras, särskilt i fråga om betalningsbemyndiganden, inkomster avsatta för särskilda ändamål och administrativa anslag som är gemensamma för flera avdelningar i budgeten. För detta ändamål bör indelningen av anslagsöverföringar i olika kategorier förenklas, och förfarandena för antagande av vissa överföringar bör göras mer flexibla. Kommissionens möjlighet att själv besluta om överföring av outnyttjade budgetanslag vid internationella humanitära katastrofer och kriser har visat sig särskilt värdefull och effektiv. Denna möjlighet bör därför utsträckas till att omfatta även liknande händelser som inträffar efter den 1 december. För öppenhetens skull bör kommissionen i dessa fall underrätta budgetmyndigheten utan dröjsmål. Inom vissa gränser bör kommissionen också ges rätt att på egen hand besluta om överföringar från reserven för katastrofbistånd.

18. När det gäller bestämmelserna om proportionalitet bör begreppet ”acceptabel risk för fel” införas som en del av den riskbedömning som ska utföras av utanordnaren. Institutionerna bör ges rätt att avvika från den allmänna väsentlighetströskel på 2 % som tillämpas av revisionsrätten vid bedömningen av de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet. Begreppet acceptabel risk för fel bedöms vara en lämpligare grundval för den ansvarsfrihetsbeviljande myndighetens bedömning av kvaliteten på kommissionens riskhantering. Europaparlamentet och rådet bör därför besluta vilken nivå som ska anses vara en acceptabel risk för fel inom varje politikområde, med hänsyn till kostnaderna och fördelarna med kontroller.

19. Vid tillämpningen av artikel 316 i EUF-fördraget bör det föreskrivas att Europeiska rådet och rådet delar samma avsnitt i budgeten.

20. De ändringar i det årliga budgetförfarandet som gjorts med anledning av EUF-fördraget bör återspeglas i denna förordning.

21. I fråga om upprättandet av budgeten är det viktigt att klart definiera strukturen för och utformningen av det budgetförslag som upprättas av kommissionen. Innehållet i den allmänna inledning som föregår budgetförslaget bör också beskrivas tydligare. Vidare bör det införas en bestämmelse om budgetplaneringen för de kommande åren, samt en möjlighet för kommissionen att lägga fram alla arbetsdokument som den bedömer kan tjäna som stöd för förslagen till budgetanslag.

22. Med avseende på särdragen hos den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken bör man anpassa bestämmelserna om de former som grundläggande rättsakter kan ta enligt EUF-fördraget och enligt avdelningarna V och VI i fördraget om Europeiska unionen. Förfarandet för att anta förberedande åtgärder inom området externa åtgärder bör också anpassas enligt reglerna i EUF-fördraget.

23. De bestämmelser som reglerar de olika förfarandena för genomförande av budgeten, särskilt villkoren för att anförtro genomförandebefogenheter åt tredje man, har genom åren kommit att bli onödigt komplicerade och bör därför förenklas. Man bör dock samtidigt hålla fast vid det ursprungliga syftet med att anförtro sådana uppgifter åt tredje man, nämligen att öppenheten och kontrollnivån bör vara likvärdig med den som förväntas från kommissionens egna avdelningar, oavsett vilket förfarande för genomförandet som används. Det bör därför göras klar åtskillnad mellan situationer där budgeten genomförs direkt av kommissionen eller dess genomförandeorgan och situationer där budgeten genomförs indirekt med hjälp av tredje man. På grundval av denna logik bör man kunna upprätta en gemensam ordning för all indirekt förvaltning, med möjlighet till anpassning till sektorsspecifika regler, särskilt när budgeten genomförs indirekt av medlemsstaterna genom delad förvaltning. En sådan gemensam ordning bör innefatta de grundläggande principer som kommissionen måste rätta sig efter när den beslutar att genomföra en del av budgeten genom indirekt förvaltning, samt de grundprinciper som de tredje parter som anförtros befogenheterna måste rätta sig efter. Kommissionen bör få välja om den vill tillämpa unionens regler och förfaranden eller godta de regler och förfaranden som den enhet som anförtrotts befogenheterna tillämpar, förutsatt att de senare ger ett likvärdigt skydd av unionens ekonomiska intressen.

24. Reglerna för förhandsbedömning bör anpassas för att garantera att alla enheter och personer som anförtros genomförandeuppgifter erbjuder ett skydd för unionens ekonomiska intressen som är likvärdigt med det som krävs enligt denna förordning. Detta gäller emellertid inte medlemsstater, eftersom dessa inte behöver genomgå någon sådan förhandsbedömning. Som en del av kommissionens övervakningsansvar behövs ett antal bestämmelser om kontroll och revision, bland annat om hur räkenskapsavslutningen ska gå till inom varje förfarande för budgetförvaltning.

25. Med tanke på operativa behov och vikten av att underlätta för de potentiella bidragsmottagare och andra aktörer som bidrar till genomförandet bör kraven stå i proportion till riskerna med den specifika åtgärden och den allmänna kontrollmiljö som omgärdar den. Vid bedömningen av huruvida en tredje part har förmågan att uppfylla kraven ska hänsyn även tas till vilken typ av ansvar kommissionen har och vilka åtgärder den vidtar för att övervaka och stödja genomförandet av åtgärden. Denna förordning bör vidare innehålla bestämmelser om nya redskap som kan bidra till ett effektivare genomförande av åtgärder och utnyttjande av budgetanslagen, till exempel finansieringsinstrument och offentlig-privata partnerskap.

26. Erfarenheterna med offentlig-privata partnerskap som institutionaliserats som unionsorgan enligt artikel 185 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 visar att ytterligare alternativ bör tillkomma för att öka urvalet av instrument för att inkludera organ vars regler är mer flexibla och mer lättillgängliga för privata partner än dem som gäller för Europeiska unionens institutioner. Dessa alternativ bör sortera under indirekt förvaltning. Ett sådant alternativ bör vara organ som inrättas genom en grundläggande rättsakt och vars finansiella regler anpassas till de principer som krävs för en sund ekonomisk förvaltning av Europeiska unionens medel. Dessa principer bör antas genom en delegerad förordning, och baseras på dem som gäller för externa enheter som anförtros uppgifter som ingår i budgetgenomförandet. Ett annat alternativ bör vara att offentlig-privata partnerskap genomförs av organ som omfattas av privaträtten i en medlemsstat.

27. Vid tillämpningen av artikel 317 i EUF-fördraget bör medlemsstaternas grundläggande kontroll- och revisionsskyldigheter vid indirekt genomförande av budgeten genom delad förvaltning, vilka hittills bara har reglerats i sektorsspecifika förordningar, införas i denna förordning. Det bör därför införas bestämmelser om en samlad ram för samtliga berörda politikområden, harmoniserade administrativa strukturer för arbetet på nationell nivå, gemensamma förvaltnings- och kontrollkrav för dessa strukturer, bestämmelser om årliga förvaltningsförklaringar och oberoende revisionsutlåtanden över dessa förklaringar samt en årlig förklaring från medlemsstaten där den tar på sig ansvaret för förvaltningen av de medel från unionen som den anförtrotts, samt bestämmelser om granskning och godkännande av räkenskaper, tillfällig indragning samt mekanismer för korrigering från kommissionens sida. Detaljreglering bör dock även fortsättningsvis ske genom sektorsspecifika förordningar.

28. Vissa bestämmelser om den delegerade utanordnaren behöver klargöras, särskilt vad gäller de förfaranden för interna kontroller i förhand och i efterhand som den delegerade utanordnaren ska inrätta, samt i fråga om hans eller hennes rapporteringsskyldigheter. För detta syfte bör reglerna för innehållet i den delegerade utanordnarens årliga verksamhetsrapport uppdateras enligt etablerad praxis, bland annat genom krav på de uppgifter om finansiella förhållanden och förvaltning som ska ingå som underlag för hans eller hennes förklaring om utförandet av förvaltningsuppgifterna.

29. Kommissionens räkenskapsförares ansvar bör förtydligas, och det bör särskilt anges att han eller hon ska ha befogenheten att fastställa redovisningsreglerna och den harmoniserade kontoplanen, medan övriga räkenskapsförare fastställer redovisningsförfaranden för sina respektive institutioner.

30. För att underlätta genomförandet av vissa program och åtgärder som anförtrotts åt finansinstitut bör denna förordning ge möjligheten att öppna förvaltningskonton. Sådana bankkonton bör få öppnas vid ett finansinstitut på kommissionens vägnar och i dess namn. De bör förvaltas av finansinstitutet i fråga på utanordnarens ansvar, och det bör vara tillåtet att öppna sådana konton i andra valutor än euro.

31. I fråga om inkomsttransaktioner kräver budgetbehoven att reglerna för beräknade fordringar samordnas. Beräknade fordringar bör registreras när det finns en viss grad av sannolikhet för inkomsten och den kan omsättas i sifferuppgifter med en viss grad av exakthet. Det går att skapa vissa förenklingar genom att införa särskilda bestämmelser om förfaranden för justering eller avskrivning av beräknade fordringar.

32. Reglerna för att kräva in fordringar behöver förtydligas och skärpas. Man behöver särskilt klargöra att det faktum att en fastställd fordran delvis har annullerats inte innebär att Europeiska unionen avstår från rätten till den fastställda fordringen. För att stärka skyddet av unionens ekonomiska intressen bör medlemsstaterna inte få behandla unionens fordringar på ett mindre fördelaktigt sätt än fordringar som innehas av offentliga organ på deras eget territorium.

33. Mot bakgrund av kommissionens meddelande om handläggning av preliminärt inkasserade[13] böter bör böter och andra påföljder och sanktioner och alla inkomster som genereras av dem bokföras som budgetinkomster året efter det att alla rättsmedel för att överklaga de beslut genom vilka de ålagts är uttömda. Som ett undantag mot denna regel bör en andel på högst 2 % av de totala beloppen för berörda böter eller andra påföljder som ska föras in i budgeten avsättas för den fond som inrättas genom ovan nämnda meddelande.

34. I linje med principen om sund ekonomisk förvaltning krävs vissa förtydliganden i fråga om de olika typerna av betalningar. Den behöriga utanordnaren bör regelbundet räkna av belopp som utgör förfinansiering, i enlighet med de redovisningsregler som fastställts av kommissionens räkenskapsförare. Kontrakt, bidragsbeslut, bidragsöverenskommelser och överenskommelser om delegering till tredje man bör därför innehålla lämpliga bestämmelser för detta ändamål.

35. Institutionerna bör ha rätt att i förhand godkänna att dokument får överföras på elektronisk väg. Mot bakgrund av kommissionens beslut om elektroniska och digitala handlingar bör de finansiella bestämmelserna om styrkande handlingar i samband med åtaganden uppdateras på så sätt att det uttryckligen anges att elektroniska orderblanketter och fakturor har rättsverkan vid registrering av rättsliga åtaganden.

36. Reglerna för uteslutning bör också förstärkas i syfte att förbättra skyddet av unionens ekonomiska intressen. I enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/18/EG av den 31 mars 2004 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster[14] bör en hänvisning till penningtvätt införas. Bestämmelsen om uteslutning av anbudssökande och anbudsgivare som i en lagakraftvunnen dom har dömts för brott mot yrkesetiken, bedrägeri, korruption, deltagande i kriminella organisationer, penningtvätt eller någon annan verksamhet som skadar unionens ekonomiska intressen bör utvidgas till att gälla även personer med befogenhet att företräda dem eller fatta beslut på deras vägnar, eller som kontrollerar dem. För proportionalitetens skull bör dock anbudssökande och anbudsgivare inte uteslutas om de kan visa att de har vidtagit lämpliga åtgärder mot de personer med befogenhet att representera dem som avses ovan. För att garantera kontinuiteten i institutionens verksamhet bör man, vid förhandlade förfaranden där ett kontrakt av tekniska eller konstnärliga skäl eller på grund av ensamrätt bara kan tilldelas en aktör, få göra undantag från kravet på uteslutning om det grundar sig på konkurs eller motsvarande situationer, allvarliga fel i yrkesutövningen eller underlåtelser i fråga om socialförsäkringsavgifter.

37. Även om Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken har en särskild status inom den institutionella ramen för Europeiska unionen påverkas unionens ekonomiska intressen av hur dessa bankers egna medel förvaltas. Bankerna bör därför ha tillgång till informationen i den centrala databas över uteslutna som skapats som ett skydd för unionens ekonomiska intressen, och de bör på eget ansvar och i enlighet med sina egna upphandlingsregler ta hänsyn till uppgifterna i databasen. Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken bör också underrätta kommissionen om anbudsgivare som i en lagakraftvunnen dom har dömts för bedrägeri eller liknande brott som skadar unionens ekonomiska intressen.

38. I fråga om administrativa och ekonomiska påföljder bör det införas en sund rättslig grund för offentliggörandet av beslut om sådana påföljder, i linje med gällande krav på uppgiftsskydd. Med tanke på kraven på uppgiftsskydd och rättssäkerhet bör sådant offentliggörande inte vara obligatoriskt.

39. För att förenkla bestämmelserna och öka den rättsliga klarheten bör ramarna för beviljande och kontroll av bidrag från unionen ändras, i synnerhet de särskilda bestämmelser som syftar till att genomföra principerna om öppenhet, likabehandling, samfinansiering, icke-vinst, nedtrappning av administrativa bidrag, kontroll samt principen att bidrag inte kan beviljas retroaktivt.

40. Som en del av ramen för beviljande och kontroll av bidrag från Europeiska unionen och mot bakgrund av de praktiska erfarenheter som gjorts bör systemet med enhetsbelopp (enhetsbelopp, standardiserade skalor av enhetskostnader, schablonsatser) förtydligas, och detta system bör tydligt skiljas från fall där faktiska kostnader verifieras i efterhand. Detta bör också föranleda en anpassning av kontrollåtgärderna, genom en möjlighet att begära verksamhetsrevision och att i de fall återkommande fel konstateras hos en viss mottagare låta slutsatserna omfatta även liknande projekt som drivits av samma mottagare men som inte i sig själva omfattats av revision. Slutligen bör mottagarnas möjlighet att vidarebefordra sitt bidrag till tredje man utvidgas på vissa villkor, om detta underlättar ett korrekt genomförande av program där det behövs två utbetalningsnivåer därför att programmet riktar sig till ett stort antal fysiska personer. Denna vidarebefordran av medel bör godkännas under förutsättning att den som tar emot medlen i första ledet kan ge tillräckliga garantier och att bidragsöverenskommelsen innehåller lämpliga bestämmelser för att begränsa handlingsutrymmet för den som hanterar bidraget i andra ledet, samt bestämmelser om berörda belopp.

41. Priser i tävlingar bör betraktas som en ny kategori av ekonomiskt stöd och behandlas separat från systemet för bidrag, så att reglerna för priser inte innehåller några hänvisningar till förutsedda kostnader. Priser bör tas upp i det årliga arbetsprogrammet och bör, om beloppet överstiger en viss nivå, endast få delas ut efter det att kommissionen har godkänt de tilldelningsvillkor och tilldelningskriterier som den bidragsmottagare eller kontraktspart som delar ut priset tillämpar.

42. När syftet är att sammanföra medel från Europeiska unionen med medel från andra källor för att åstadkomma en hävstångseffekt har olika finansieringsinstrument allt oftare en viktig roll att spela. Eftersom sådana finansieringsinstrument inte kan likställas med tjänster eller bidrag bör de räknas som en ny kategori av ekonomiskt stöd.

43. I fråga om bokföring och redovisning bör redovisningsreglerna förenklas på så sätt att unionens redovisning bara behöver bestå av den konsoliderade redovisningen och de sammanställda budgeträkenskaperna. För att ta hänsyn till Europeiska centralbankens särskilda oberoende bör det även förtydligas att konsolideringen bara omfattar de institutioner som finansieras av budgeten.

44. För att klart skilja på befogenheterna och ansvaret hos å ena sidan kommissionens räkenskapsförare, å andra sidan räkenskapsförarna för övriga institutioner och organ som ingår i konsolideringen, bör det anges att rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen under budgetåret ska förberedas av varje institution och organ och översändas till budgetmyndigheten och revisionsrätten senast den 31 mars det påföljande budgetåret.

45. Europeiska unionens regler och principer för redovisning bör uppdateras, för att garantera en god samstämmighet med de internationella redovisningsstandarderna för den offentliga sektorn.

46. Bestämmelserna om preliminära och slutliga redovisningar bör aktualiseras, särskilt för att stadga om den rapporteringsinformation som bör åtfölja de redovisningar som sänds till kommissionens räkenskapsförare för konsolidering. Hänvisningar bör också göras till det skriftliga uttalande som institutioner och organ som finansieras genom budgeten bifogar sina slutliga redovisningar när dessa sänds till revisionsrätten, samt även till det skriftliga uttalande som åtföljer unionens slutliga konsoliderade redovisningar. En tidigare tidsfrist bör slutligen fastställas för revisionsrätten för dess iakttagelser angående de preliminära redovisningarna från andra institutioner än kommissionen och organ som finansieras genom budgeten för att ge dem möjlighet att arbeta fram sina slutliga redovisningar under beaktande av revisionsrättens anmärkningar.

47. Som en del av den information som kommissionen är skyldig att lägga fram i samband med förfarandet för ansvarsfrihet bör den förse Europaparlamentet och rådet med en rapport med utvärdering av unionens finanser på grundval av de resultat som uppnåtts, i enlighet med artikel 318 i EUF-fördraget. Därför bör denna förordning innehålla lämpliga bestämmelser för sådan rapportering i förhållande till andra befintliga rapporteringskrav.

48. För de särskilda bestämmelserna i denna förordning om strukturfonderna, Sammanhållningsfonden, Europeiska fiskerifonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och fonder inom området med frihet, säkerhet och rättvisa som förvaltas genom delad förvaltning bör reglerna om återbetalning av förskott och om att anslag får göras disponibla på nytt kvarstå enligt villkoren i kommissionens förklaring som bifogats rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna[15]. Genom undantag från regeln om överföring bör det dessutom vara tillåtet att överföra åtagandebemyndiganden som är disponibla i slutet av budgetåret, när de härrör från återbetalningar av förskott, till dess att programmet avslutas, och att använda dessa åtagandebemyndiganden när andra åtagandebemyndiganden inte längre finns disponibla.

49. Klargöranden behövs vidare i fråga om det gemensamma forskningscentrumets deltagande i upphandlings- och bidragsförfaranden när det sköter verksamheter som helt eller delvis finansieras genom budgeten utanför de budgetposter i forskningsfonderna som vanligtvis avser det gemensamma forskningscentrumet. När gemensamma forskningscentrumet deltar i förfaranden avseende bidrag och offentlig upphandling som tredje part bör gemensamma forskningscentrumet undantas från bestämmelserna om uteslutningskriterierna, administrativa och ekonomiska påföljder, ekonomisk och finansiell kapacitet samt ställandet av säkerheter. Det är dessutom nödvändigt att beakta de teknisk-vetenskapliga tjänster som det gemensamma forskningscentrumet tillhandahåller till övriga institutioner eller kommissionens avdelningar via interna administrativa överenskommelser, som inte omfattas av reglerna för offentlig upphandling. För att effektivt kunna utföra dessa uppgifter bör de inkomster som härrör från verksamheter kopplade till dessa uppgifter undantagsvis betraktas som externa inkomster avsatta för särskilda ändamål.

50. De särskilda bestämmelserna rörande genomförandet av externa åtgärder behöver anpassas till de ändringar och förenklingar som föreslagits för de olika förfarandena för genomförande av budgeten.

51. För att stärka unionens internationella roll i fråga om externa åtgärder och utveckling samt öka dess synlighet och effektivitet bör kommissionen bemyndigas att skapa och förvalta europeiska förvaltningsfonder för katastrofinsatser och för insatser efter de inledande katastrofinsatserna eller tematiska åtgärder. Trots att förvaltningsfonderna inte är integrerade i budgeten bör de förvaltas enligt denna förordning i den utsträckning det är nödvändigt för säkerheten och öppenheten i fråga om användningen av EU-medel. Kommissionen bör för det ändamålet agera ordförande i den styrelse som inrättas för varje förvaltningsfond för att de olika givarna ska kunna vara representerade och vars uppgift det är att besluta om användningen av medlen. Räkenskapsföraren för varje förvaltningskonto bör dessutom vara kommissionens räkenskapsförare.

52. För enheter som har anförtrotts att genomföra externa åtgärder under direkt förvaltning bör den period under vilken de kan ingå kontrakt och bidragsöverenskommelser vara begränsad till tre år efter undertecknandet av delegeringsavtalet med kommissionen, såvida inte särskilda exceptionella och externa omständigheter föreligger. Den tidsfristen bör dock inte gälla fleråriga program som genomförs enligt strukturfondsförfarandena. Ingående regler för tillbakadragande av åtaganden bör i fråga om sådana fleråriga program fastställas i det sektorsspecifika regelverket.

53. Vad beträffar särskilda regler för upphandling tillämpliga på externa åtgärder är det nödvändigt att tillåta tredjelandsmedborgare att delta i anbudsförfaranden när genomförandet av ett program sker utan grundläggande rättsakt och när vederbörligen motiverade exceptionella omständigheter föreligger.

54. Inom ramen för de särskilda bestämmelserna för administrativa anslag bör institutionerna ges möjlighet att arbeta fram en långsiktig fastighetspolicy och dra nytta av de gynnsamma räntenivåer som följer av Europeiska unionens höga kreditvärdighet på finansmarknaden. De bör därför ha befogenhet att ta upp lån utanför budgeten i syfte att köpa in fastighetstillgångar. Detta skulle ge möjligheten att åtgärda komplexiteten i det nuvarande systemet och på samma gång spara in på kostnaderna och skapa större öppenhet.

55. Inom ramprogrammen för forskning har praktiska erfarenheter visat att tillämpningsområdet bör förtydligas för det särskilda urvalsförfarandet för att anlita fysiska personer som experter, eftersom deras assistans krävs vid bedömningen av projektförslag, bidragsansökningar, projekt och anbud samt för expertutlåtanden och råd.

56. Kommissionen bör bemyndigas att anta delegerade akter i överensstämmelse med artikel 290 i fördraget, dels i syfte att fastställa närmare bestämmelser för genomförandet av denna förordning, dels för att anta en rambudgetförordning för de organ som inrättas på grundval av EUF- och Euratomfördraget och en modellbudgetförordning för offentlig-privata partnerskap.

57. Denna förordning bör bara revideras när det är nödvändigt. Alltför frekventa revideringar av förordningen skapar oproportionella kostnader för att anpassa administrativa strukturer och förfaranden till de nya reglerna. Tiden kan dessutom ibland vara för knapp för att det ska gå att dra meningsfulla slutsatser av tillämpningen av de regler som är i kraft.

58. För att säkra kontinuiteten i genomförandet av nuvarande program bör bestämmelserna om medlemsstaternas kontroll- och revisionsskyldigheter när de indirekt genomför budgeten under delad förvaltning bara vara tillämpliga på nästa generations sektorsspecifika bestämmelser.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

DEL 1 GEMENSAMMA BESTÄMMELSER

AVDELNING I SYFTE OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Artikel 1 Föremålet för bestämmelserna

I denna förordning fastställs reglerna för upprättandet och genomförandet av unionens årliga budget (nedan kallad budgeten ), samt för framläggande och revision av räkenskaperna.

Artikel 2Tillämpningsområde

Alla bestämmelser som påverkar genomförandet av budgeten och som återfinns i en annan rättsakt ska, oavsett om de gäller utgifts- eller inkomstsidan, följa budgetprinciperna i avdelning II.

Förordningen ska tillämpas på Europaparlamentet, Europeiska rådet och rådet, Europeiska kommissionen, Europeiska unionens domstol, Europeiska revisionsrätten, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, Europeiska ombudsmannen, Europeiska datatillsynsmannen samt Europeiska avdelningen för yttre åtgärder (nedan kallade institutionerna ).

Förordningen ska inte tillämpas på Europeiska centralbanken.

Förordningen ska också tillämpas på genomförandet av administrativa utgifter i samband med anslag i budgeten som är avsedda för Euratoms försörjningsbyrå.

AVDELNING IIBUDGETPRINCIPER

Artikel 3 Budgetprinciperna

Budgeten ska upprättas och genomföras enligt principerna om enhet, riktighet i budgeten, ettårighet, jämvikt, en enda beräkningsenhet, universalitet, specificering, sund ekonomisk förvaltning, vilket förutsätter effektiv och ändamålsenlig intern kontroll samt öppenhet, på det sätt som avses i denna förordning.

KAPITEL 1ENHETSPRINCIPEN OCH PRINCIPEN OM RIKTIGHET I BUDGETEN

Artikel 4Budgetens definition

1. Budgeten är det dokument i vilket samtliga inkomster och utgifter som bedöms bli nödvändiga för Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen införs och godkänns för varje budgetår.

2. Unionens inkomster och utgifter ska omfatta följande:

a) Unionens inkomster och utgifter, inklusive de administrativa utgifter som institutionerna ådragit sig på grund av bestämmelserna i fördraget om Europeiska unionen på området för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, samt de driftsutgifter som uppstår på grund av genomförandet av nämnda bestämmelser när dessa ska belasta budgeten.

b) Europeiska atomenergigemenskapens utgifter och inkomster.

Artikel 5Principerna om enhet och riktighet i budgeten

1. Alla inkomster och utgifter ska medföra att en rubrik i budgeten tillgodogörs eller belastas, med förbehåll för artikel 80.

2. Åtagande eller godkännande av utgifter utöver beviljade anslag får inte medges.

3. Endast anslag som motsvarar en utgift som bedöms vara nödvändig får föras in i budgeten.

4. De inkomsträntor som genereras av medel som ingår i unionens tillgångar ska inte utgöra skulder till Europeiska unionen såvida inte detta anges i avtal som slutits med de enheter till vilka uppgifter anförtrotts och som förtecknas i artikel 55.1 b ii–viii eller i bidragsbeslut eller bidragsöverenskommelser som slutits med mottagare. I dessa fall ska beloppen från inkomsträntorna användas på nytt för motsvarande program, eller krävas in.

KAPITEL 2PRINCIPEN OM ETTÅRIGHET

Artikel 6Definition

De anslag som tas upp i budgeten ska beviljas för ett budgetår som börjar den 1 januari och slutar den 31 december.

Artikel 7Typer av anslag

1. Anslagen i budgeten kan vara såväl differentierade anslag, som ger upphov till åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden, som icke differentierade anslag.

2. Med förbehåll för artiklarna 83.2 och 180.2 ska åtagandebemyndigandena täcka den totala kostnaden för alla rättsliga åtaganden som ingås under budgetåret i fråga.

3. Betalningsbemyndigandena ska täcka de betalningar som krävs för att uppfylla rättsliga åtaganden som ingås under det berörda budgetåret och/eller som ingåtts under tidigare budgetår.

4. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 ska inte påverka tillämpningen av de särskilda bestämmelserna i del II avdelning I, IV och VI. De ska inte heller hindra att övergripande åtaganden görs eller att åtaganden delas in i årliga delåtaganden.

Artikel 8Redovisningsregler för inkomster och anslag

1. Ett budgetårs inkomster ska tas upp i räkenskaperna för detta budgetår på grundval av de belopp som tagits emot under budgetåret. De egna medlen för januari månad det närmast följande budgetåret kan emellertid betalas in i förskott enligt rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000[16].

2. Upptagandet av egna medel från mervärdesskatt och kompletterande egna medel grundade på bruttonationalinkomst samt, i förekommande fall, finansiella bidrag till budgeten får anpassas i enlighet med den förordning som avses i punkt 1.

3. Anslag som beviljas för ett givet budgetår får bara användas för att täcka utgifter för vilka åtaganden ingås och betalningar effektueras under budgetåret i fråga samt för att fullgöra åtaganden som ingåtts under tidigare budgetår.

4. Åtaganden ska tas upp i räkenskaperna på grundval av de rättsliga åtaganden som gjorts fram till och med den 31 december, med förbehåll för de övergripande åtaganden som avses i artikel 83.2 och de överenskommelser med tredjeland som avses i artikel 180.2, vilka i stället ska tas upp i räkenskaperna på grundval av de budgetmässiga åtaganden som gjorts fram till och med den 31 december.

5. Betalningarna för ett budgetår ska tas upp i räkenskaperna på grundval av de betalningar som effektuerats av räkenskapsföraren fram till och med den 31 december detta budgetår.

6. Trots vad som sägs i punkterna 3–5 ska utgifterna inom Europeiska garantifonden för jordbruket tas upp i räkenskaperna för ett budgetår enligt bestämmelserna i del II avdelning I.

Artikel 9Anslag som förfaller och anslag som överförs till påföljande budgetår

1. Anslag som inte har tagits i anspråk i slutet av det budgetår för vilket de beviljades ska förfalla.

De kan emellertid föras över efter ett beslut av den berörda institutionen som fattas senast den 15 februari, med begränsningen att överföringen endast får ske till det närmast påföljande budgetåret i enlighet med punkterna 2 och 3 eller föras över automatiskt i enlighet med punkt 4.

2. I fråga om åtagandebemyndiganden och icke-differentierade anslag som inte har tagits i anspråk i slutet av budgetåret kan överföringen avse

a) belopp som motsvarar åtagandebemyndiganden för vilka de flesta förberedelser för ett åtagande är fullbordade den 31 december, varvid åtaganden för dessa belopp kan göras till och med den 31 mars påföljande år,

b) belopp som är nödvändiga när den lagstiftande myndigheten har antagit en grundläggande rättsakt under budgetårets sista kvartal och kommissionen inte har kunnat göra motsvarande budgetmässiga åtaganden senast den 31 december.

3. Betalningsbemyndiganden får föras över om beloppen är nödvändiga för att uppfylla redan gjorda åtaganden eller hänför sig till åtagandebemyndiganden som överförts, när de anslag som avsatts under de berörda rubrikerna i budgeten för påföljande budgetår inte täcker behoven. Den berörda institutionen ska sträva efter att i första hand använda de anslag som beviljats för det innevarande budgetåret och inte använda de överförda anslagen förrän de förstnämnda är uttömda.

4. Icke-differentierade anslag som motsvarar åtaganden som normalt görs i slutet av budgetåret ska överföras automatiskt endast till närmast följande budgetår.

5. Institutionen ska senast den 15 mars underrätta Europaparlamentet och rådet (nedan kallad budgetmyndigheten ) om det beslut som fattats om överföring och för varje budgetrubrik ange hur kriterierna i punkterna 2 och 3 tillämpats på varje överföring.

6. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 10 får anslag som tagits upp i reserven och personalanslag inte överföras.

Artikel 10Regler för överföring till påföljande budgetår av inkomster som avsatts för särskilda ändamål

Oanvända inkomster och anslag som är disponibla den 31 december och som härrör från inkomster som är avsatta för särskilda ändamål enligt artikel 18 ska överföras enligt följande:

a) Externa inkomster som avsatts för särskilda ändamål ska överföras automatiskt och ska användas i sin helhet innan alla insatser inom det program eller den åtgärd de avsatts för har avslutats; externa inkomster avsatta för särskilda ändamål som kommit in under det sista året för programmet eller åtgärden får användas under det första året av det påföljande programmet eller den påföljande åtgärden.

b) Interna inkomster som avsatts för särskilda ändamål får bara överföras till närmast följande budgetår, såvida inget annat anges i den tillämpliga den grundläggande rättsakten eller det föreligger vederbörligen motiverade exceptionella omständigheter, och de anslag som motsvarar dessa inkomster ska användas först.

Artikel 11Anslagna belopp som dras tillbaka

Om belopp dras tillbaka under något av de budgetår som följer på det år för vilket anslagen beviljades därför att de åtgärder för vilka avslagen avsatts helt eller delvis inte genomförs, ska motsvarande anslag förfalla utan att det påverkar tillämpningen av artikel 170 och artikel 174.

Artikel 12Åtaganden mot budgetanslag

För de anslag som tas upp i budgeten får åtaganden göras med verkan från den 1 januari, så snart budgeten har antagits slutgiltigt, om inte något annat följer av de undantag som anges i del II avdelning I och VI.

Artikel 13Regler som ska tillämpas om antagandet av budgeten försenas

1. Om budgeten inte har antagits slutgiltigt vid budgetårets början ska bestämmelserna i artikel 315 första stycket i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget ) gälla för åtaganden och betalningar som hänför sig till utgifter som skulle ha varit möjliga att belasta en särskild budgetrubrik med inom ramen för genomförandet av den budget som senast antagits enligt normalt förfarande.

2. Åtaganden får göras per kapitel för upp till en fjärdedel av de totala anslag som beviljats för kapitlet i fråga för det föregående budgetåret med en ökning av en tolftedel för varje avslutad månad.

Betalningarna för göras månadsvis per kapitel för upp till en tolftedel av de anslag som beviljats för kapitlet i fråga för det föregående budgetåret.

Dessa åtaganden får dock inte överskrida gränsen för de anslag som avses i budgetförslaget.

3. Om kontinuiteten i unionens verksamhet och förvaltningsbehoven så kräver, kan rådet genom beslut med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen bevilja två eller flera tillfälliga tolftedelar för såväl åtaganden som betalningar utöver dem som automatiskt gjorts tillgängliga i enlighet med punkterna 1 och 2. Rådet ska utan dröjsmål översända beslutet om godkännande till Europaparlamentet.

Beslutet ska träda i kraft trettio dagar efter antagandet, om inte Europaparlamentet, genom beslut av en majoritet av dess ledamöter, beslutar att minska dessa utgifter inom de trettio dagarna.

Om Europaparlamentet beslutar att minska dessa utgifter ska rådet ompröva beslutet om godkännande med hänsyn tagen till det belopp som Europaparlamentet har godkänt.

Ytterligare tolftedelar får beviljas som hela tolftedelar men kan inte delas upp i bråkdelar.

KAPITEL 3PRINCIPEN OM BALANS I BUDGETEN

Artikel 14Definition och tillämpningsområde

1. Det ska råda balans mellan inkomster och betalningsbemyndiganden i budgeten.

2. Inom ramen för den allmänna budgeten får inte Europeiska unionen, Europeiska atomenergigemenskapen eller de organ som inrättas av unionen och som avses i artikel 200 ta upp lån.

Artikel 15Budgetårets saldo

1. Saldot för varje budgetår ska tas upp i budgeten för nästföljande budgetår som inkomst om det rör sig om ett överskott eller som betalningsbemyndiganden om det rör sig om ett underskott.

2. Beräkningar av dessa inkomster eller betalningsbemyndiganden ska tas upp i budgeten under budgetförfarandet och genom en ändringsskrivelse som överlämnas i enlighet med artikel 35. Beräkningarna ska upprättas enligt principerna i rådets förordning om genomförande av beslutet om systemet för unionens egna medel.

3. När räkenskaperna avslutats för varje budgetår ska eventuella avvikelser från beräkningarna tas upp i budgeten för nästföljande budgetår genom en ändringsbudget med detta som enda syfte. I detta fall ska kommissionen lägga fram ett preliminärt förslag till ändringsbudget inom 15 dagar efter det att de preliminära redovisningarna överlämnats.

KAPITEL 4PRINCIPEN OM EN ENDA BERÄKNINGSENHET

Artikel 16Euro

Den fleråriga budgetramen och budgeten ska upprättas och genomföras i euro och räkenskaperna ska redovisas i euro. För behov som avser förvaltning av likvida medel enligt artikel 65 får emellertid räkenskapsföraren, förskottsförvaltarna i fråga om förskottskonton och de ansvariga utanordnarna i fråga om den administrativa driften av kommissionen och av den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (nedan kallad Europeiska utrikestjänsten ) genomföra transaktioner i nationella valutor enligt villkoren i den delegerade förordning som avses i artikel 199.

KAPITEL 5UNIVERSALITETSPRINCIPEN

Artikel 17Definition och tillämpningsområde

De totala inkomsterna ska täcka de totala betalningsbemyndigandena, med förbehåll för artikel 18. Alla inkomster och utgifter ska tas upp som bruttobelopp i budgeten utan att justeras mot varandra, med förbehåll för artikel 20.

Artikel 18Inkomster avsatta för särskilda ändamål

1. Externa och interna inkomster som avsätts för särskilda ändamål ska användas för att finansiera specifika utgiftsposter:

2. Följande ska utgöra externa inkomster avsatta för särskilda ändamål:

a) Finansiella bidrag från medlemsstaterna till vissa forskningsprogram i enlighet med rådets förordning om genomförande av beslutet om systemet för unionens egna medel.

b) Finansiella bidrag från medlemsstater och tredjeländer, i båda fallen inklusive deras offentliga och halvstatliga organ, juridiska personer eller fysiska personer till vissa biståndsprojekt i tredjeland eller program som finansieras av unionen och förvaltas av kommissionen för tredjelands räkning.

c) De räntor på depositioner samt böter som föreskrivs i förordningen om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott.

d) Inkomster som avsatts för ett särskilt ändamål, t.ex. inkomster från fonder, subventioner, gåvor och legat, inbegripet varje institutions egna inkomster som avsatts för ett särskilt ändamål.

e) Bidrag från tredjeländer eller olika organ för deltagande i unionens verksamhet.

f) Sådana inkomster avsatta för särskilda ändamål som avses i artiklarna 173.2 och 175.2.

3. Följande ska utgöra interna inkomster avsatta för särskilda ändamål:

a) Inkomster från tredje man för varor, tjänster eller bygg- och anläggningsarbeten som levererats eller utförts på dennes begäran.

b) Förtjänster från avyttring av fordon, utrustning och installationer samt vetenskaplig och teknisk apparatur som ersätts eller utrangeras när det bokförda värdet är helt och hållet avskrivet.

c) Inkomster från återbetalningar av belopp som betalats ut på felaktiga grunder.

d) Inkomster från leverans av varor, tjänster eller bygg- och anläggningsarbeten som utförts till förmån för andra avdelningar, institutioner och organ, inklusive återbetalningar av traktamenten från andra institutioner och organ för vars räkning sådana betalats.

e) Försäkringsersättningar.

f) Inkomster från försäljning, uthyrning eller inkomster som avser andra avtalsenliga rättigheter gällande fastigheter.

g) Inkomster från försäljning av publikationer och filmer, inklusive material som lagras elektroniskt.

4. Det får också föreskrivas i den tillämpliga grundläggande rättsakten att förväntade inkomster får avsättas för att täcka vissa specifika utgifter. Om inget annat anges i den grundläggande rättsakten ska sådana belopp betraktas som interna inkomster avsatta för särskilda ändamål.

5. Budgeten ska innehålla rubriker för externa och interna inkomster avsatta för särskilda ändamål och beloppen ska om möjligt anges.

Inkomster avsatta för särskilda ändamål får bara införas i budgetförslaget till belopp som är säkra i det skede då budgetförslaget upprättas.

Artikel 19Donationer

1. Kommissionen får ta emot alla donationer som görs till unionen, t.ex. i form av fonder, subventioner samt gåvor och legat.

2. Kommissionen får ta emot donationer till ett värde av 50 000 euro eller mer, som medför kostnader, inklusive uppföljningskostnader, och överstiger 10 % av värdet på den gjorda donationen, endast efter förhandsgodkännande från Europaparlamentet och rådet, vilka båda ska fatta beslut i frågan inom två månader efter mottagandet av kommissionens begäran. Om inga invändningar har framförts under denna tidsfrist ska kommissionen fatta ett slutgiltigt beslut om godkännande

Artikel 20Regler för avdrag och för växelkursskillnader

1. I den delegerade förordning som avses i artikel 199 får det fastställas att vissa inkomster får dras av från ansökningar om utbetalningar, för vilka utgifterna sedan godkänns som nettobelopp.

2. Priser på varor och tjänster som levereras till unionen ska, om de innefattar skatter som betalas tillbaka av tredjeland på grundval av gällande överenskommelser, tas upp i budgeten inklusive dessa skatter. Senare återbetalningar av skattebelopp ska betraktas som inkomster avsatta för särskilda ändamål enligt artikel 18.2.

3. Justeringar får göras för växelkursskillnader som uppstår vid genomförandet av budgeten. Den slutliga vinsten eller förlusten ska tas upp i budgetårets saldo.

KAPITEL 6PRINCIPEN OM SPECIFICERING

Artikel 21Allmänna bestämmelser

1. Anslag ska delas in efter ändamål i avdelningar och kapitel, och kapitlen ska delas in ytterligare i artiklar och punkter.

2. Kommissionen får inom sitt eget avsnitt i budgeten överföra anslag på egen hand enligt artikel 23, men ska inhämta budgetmyndighetens godkännande för överföring av anslag i de fall som anges i artikel 24.

3. Anslag får endast föras över till budgetrubriker under vilka anslag har beviljats i budgeten eller som har förts upp med symboliskt anslag ( pro memoria ).

4. Anslag som motsvarar inkomster som avsatts för ett särskilt ändamål får endast överföras så länge de verkligen används till detta ändamål.

Artikel 22Överföring av anslag på andra institutioners initiativ än kommissionens

1. Med undantag för kommissionen får varje institution, inom sitt eget avsnitt i budgeten, överföra anslag

a) mellan olika avdelningar upp till högst 10 % av anslagen för det år som anges på den post från vilken överföringen görs.

b) från ett kapitel till ett annat och från en artikel till en annan utan begränsning.

2. Institutionerna ska underrätta budgetmyndigheten om sina beslut minst tre veckor innan den genomför en sådan anslagsöverföring som avses i punkt 1. Om det finns vederbörligen bestyrkta skäl som tagits upp inom denna tidsfrist av den ena eller den andra av budgetmyndighetens parter ska förfarandet i artikel 24 tillämpas.

3. Med undantag för kommissionen får varje institution, inom sitt eget avsnitt i budgeten, föreslå budgetmyndigheten sådana överföringar från en avdelning till en annan som överstiger 10 % av budgetårets anslag under den rubrik från vilken överföringen ska ske. Överföringarna ska ske i enlighet med förfarandet i artikel 24.

4. Med undantag för kommissionen får varje institution, inom sitt eget avsnitt i budgeten överföra anslag inom en och samma artikel utan att först ha underrättat budgetmyndigheten.

Artikel 23Interna överföringar som kommissionen får göra på egen hand

1. Kommissionen får på egen hand, inom sitt eget avsnitt i budgeten

a) överföra åtagandebemyndiganden inom ett och samma kapitel,

b) överföra betalningsbemyndiganden inom en och samma avdelning.

c) när det gäller utgifter för personal och administration som är gemensamma för flera avdelningar överföra anslag mellan olika avdelningar,

d) när det gäller driftsutgifter överföra anslag mellan olika kapitel inom samma avdelning, dock totalt högst 10 % av budgetårets anslag under den rubrik varifrån överföringen sker.

2. Kommissionen får inom sitt eget avsnitt i budgeten besluta om följande överföringar av anslag från en avdelning till en annan, förutsatt att den utan dröjsmål meddelar budgetmyndigheten sitt beslut:

a) Överföringar från den avdelning för avsättningar som avses i artikel 43, förutsatt att det enda villkoret för att på så sätt frigöra reserven är att en grundläggande rättsakt ska ha antagits enligt det ordinarie lagstiftningsförfarande som definieras i artikel 294 i EUF-fördraget.

b) I vederbörligen motiverade exceptionella fall av internationella humanitära katastrofer och kriser som inträffar efter den 1 december under budgetåret får kommissionen överföra oanvända budgetanslag för det innevarande budgetåret som fortfarande finns tillgängliga i budgetavdelningarna under rubrik 4 i den fleråriga budgetramen till budgetavdelningarna för insatser i krissituationer och humanitära insatser.

Artikel 24Överföringar som kommissionen ska förelägga budgetmyndigheten för beslut

1. Kommissionen ska lägga fram sitt förslag till överföringar samtidigt till Europaparlamentet och rådet.

2. Budgetmyndigheten ska fatta beslut om överföringar av anslag enligt de villkor som anges i punkterna 3–6, med förbehåll för undantagen i del II avdelning I.

3. Med undantag för omständigheter som kräver särskild skyndsamhet ska rådet, med kvalificerad majoritet, och Europaparlamentet för varje överföring som förelagts dem överlägga om kommissionens förslag inom sex veckor från den dag då de två institutionerna mottog förslaget.

4. Förslaget till överföringar ska anses vara godkänt inom denna period på sex veckor om något av följande sker:

a) Både Europaparlamentet och rådet godkänner förslaget.

b) Europaparlamentet eller rådet godkänner förslaget och den andra institutionen vidtar ingen åtgärd.

c) Varken Europaparlamentet eller rådet vidtar någon åtgärd eller fattar något beslut som står i motsättning till kommissionens förslag.

5. Den period på sex veckor som avses i punkt 4 ska, om inte Europaparlamentet eller rådet begär något annat, minskas till tre veckor om någon av följande omständigheter föreligger:

a) Överföringen utgör mindre än 10 % av anslagen under den budgetrubrik varifrån överföringen görs och överstiger inte 5 miljoner euro.

b) Överföringen avser uteslutande betalningsbemyndiganden och uppgår sammanlagt inte till mer än 100 miljoner euro.

6. Om antingen Europaparlamentet eller rådet har infört ändringar i den föreslagna överföringen medan den andra institutionen har godkänt den eller avstått från att vidta någon åtgärd, eller om både Europaparlamentet och rådet har infört ändringar, ska det lägre belopp som godkänts av Europaparlamentet eller rådet anses vara godkänt, såvida inte kommissionen väljer att dra tillbaka sitt förslag.

Artikel 25Överföringar som omfattas av särskilda bestämmelser

1. Överföringar inom de avdelningar i budgeten som behandlar anslagen till Europeiska garantifonden för jordbruket, strukturfonderna, Sammanhållningsfonden, Europeiska fiskerifonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling samt till forskning ska omfattas av särskilda bestämmelser enligt del II avdelning I, II och III.

2. Beslut om överföringar för att möjliggöra utnyttjande av reserven för katastrofbistånd ska fattas av budgetmyndigheten på kommissionens förslag eller, om beloppet inte överstiger 10 % av årets anslag under den rubrik från vilken det överförs, av kommissionen själv.

Det förfarande som anges i artikel 24.3 och 24.4 ska tillämpas. Om Europaparlamentet och rådet inte kan enas om kommissionens förslag och inte kommer fram till en gemensam ståndpunkt om utnyttjandet av denna reserv ska Europaparlamentet och rådet avstå från att fatta beslut om kommissionens förslag till överföring.

KAPITEL 7PRINCIPEN OM SUND EKONOMISK FÖRVALTNING

Artikel 26Principerna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet

1. Budgetanslagen ska användas enligt principen om sund ekonomisk förvaltning, det vill säga i enlighet med principerna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet.

2. Principen om sparsamhet kräver att de resurser som institutionen använder för att genomföra sin verksamhet ska göras tillgängliga i rätt tid och vara av den kvantitet och kvalitet som behövs, samt ställas till förfogande till lägsta möjliga kostnad.

Principen om effektivitet avser förhållandet mellan de resurser som används och de resultat som uppnås.

Principen om ändamålsenlighet avser hur väl specifika mål med en åtgärd och förväntade resultat uppnås.

3. Specifika, mätbara, uppnåbara, relevanta och tidsbundna mål ska fastställas för alla verksamhetsområden som budgeten omfattar. Förverkligandet av dessa mål ska kontrolleras genom resultatindikatorer för varje verksamhet och uppgifter som budgetmyndigheten erhåller från de avdelningar som ansvarar för utgiften. Dessa uppgifter ska lämnas snarast möjligt varje år och ska senare återges i de dokument som åtföljer det preliminära budgetförslaget.

4. För att förbättra möjligheterna att fatta beslut ska institutionerna göra utvärderingar både i förväg och i efterhand enligt de riktlinjer som kommissionen fastställt. Dessa utvärderingar ska omfatta alla program och all verksamhet som ger upphov till stora utgifter och resultaten av utvärderingarna ska lämnas till de avdelningar som ansvarar för utgiften liksom till den lagstiftande myndigheten och budgetmyndigheten.

Artikel 27Kravet på finansieringsöversikt

1. Alla förslag eller initiativ som av kommissionen, unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (nedan kallad den höga representanten ) eller en medlemsstat lämnas till den lagstiftande myndigheten och som kan få konsekvenser för budgeten, inklusive ändringar av antalet tjänster, måste åtföljas av en finansieringsöversikt och den bedömning som föreskrivs i artikel 26.4.

Alla ändringar av ett förslag eller initiativ som lagts fram inför den lagstiftande myndigheten och som kan förutsättas få väsentliga konsekvenser för budgeten, t.ex. för antalet anställda, ska åtföljas av en finansieringsöversikt som utarbetats av den institution som föreslår ändringen.

2. För att minska risken för bedrägerier och oriktigheter ska den finansieringsöversikt som avses i punkt 1 uppgifter om det kontrollsystem som inrättats, en bedömning av riskerna samt uppgifter om befintliga och planerade bedrägeriförebyggande åtgärder och skyddsinsatser.

Artikel 28Intern kontroll av budgetgenomförandet

1. Budgeten ska genomföras med en effektiv och ändamålsenlig intern kontroll i enlighet med vad som är lämpligt för var och en av förvaltningsmetoderna och i överensstämmelse med de relevanta sektorsspecifika bestämmelserna.

2. När det gäller genomförandet av budgeten avses med intern kontroll en process som tillämpas på alla förvaltningsnivåer och som är utformad för att ge rimliga garantier för att följande mål har uppnåtts:

a) Att verksamheten präglas av effektivitet, ändamålsenlighet och sparsamhet.

b) Att redovisningen är tillförlitlig.

c) Att tillgångar och information skyddas.

d) Att bedrägerier och oriktigheter förebyggs, upptäcks och korrigeras.

e) Att det finns adekvat riskhantering med avseende på riskerna för oriktigheter eller olagligheter i de underliggande transaktionerna, med beaktande av programmens fleråriga karaktär samt de berörda utbetalningarnas typ.

Artikel 29Acceptabel risk för fel

Den lagstiftande myndigheten ska enligt förfarandet i artikel 322 i EUF-fördraget fastställa vad som ska betraktas som en acceptabel risk för fel inom en lämpligt avgränsad del av budgeten. Detta beslut ska beaktas under det årliga förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet enligt artikel 157.2.

Valet av nivå för acceptabel risk för fel ska bygga på en analys av kostnaderna och fördelarna med kontroller. Medlemsstaterna och de enheter och personer som avses i artikel 55.1 b ska på begäran rapportera till kommissionen om de kostnader de haft för kontroller samt om antalet och omfattningen av de insatser som finansierats genom budgeten.

Den nivå som fastställts för acceptabel risk för fel ska värderas löpande och omprövas om de yttre villkoren förändras på väsentligt sätt.

KAPITEL 8PRINCIPEN OM ÖPPENHET

Artikel 30Offentliggörande av redovisningar, budgetar och rapporter

1. Budgeten ska upprättas och genomföras och räkenskaperna ska läggas fram med hänsyn tagen till principen om klarhet och öppenhet.

2. Europaparlamentets ordförande ska låta offentliggöra budgeten och ändringsbudgetarna i deras slutligt antagna lydelse i Europeiska unionens officiella tidning .

Budgeten ska offentliggöras inom tre månader efter dagen för sitt slutliga antagande.

De konsoliderade årliga redovisningarna och rapporten över budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen från varje institution ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning .

Artikel 31Offentliggörande av namn på mottagare av medel från unionen samt annan information

1. Unionens upp- och utlåningsverksamhet till förmån för tredje man ska redovisas i en bilaga till budgeten.

2. Kommissionen ska på lämpligt sätt ge tillgång till informationen om direkta mottagare av sådana medel ur budgeten som den förfogar över när budgeten genomförs centralt och direkt av dess avdelningar eller av unionens delegationer enligt artikel 53 andra stycket, samt till informationen om direkta mottagare av medel som tillhandahålls av organ till vilka uppgifter som avser budgetgenomförande delegerats i enlighet med andra förvaltningsmetoder.

3. Informationen ska tillhandahållas med vederbörligt iakttagande av sekretesskraven, särskilt kraven på skydd av personuppgifter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG[17] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001[18], samt säkerhetskraven, med beaktande av de närmare förutsättningarna för varje sådan förvaltningsmetod som avses i artikel 53 och, i förekommande fall, i enlighet med relevanta sektorspecifika bestämmelser.

AVDELNING IIIUPPRÄTTANDET AV BUDGETEN OCH BUDGETENS STRUKTUR

KAPITEL 1 UPPRÄTTANDET AV BUDGETEN

Artikel 32Beräkning av inkomster och utgifter

Europaparlamentet, Europeiska rådet och rådet, Europeiska unionens domstol, revisionsrätten, ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, ombudsmannen, Europeiska datatillsynsmannen och Europeiska utrikestjänsten ska upprätta en beräkning över sina inkomster och utgifter som de ska överlämna till kommissionen före den 1 juli varje år.

Europeiska utrikestjänsten ska upprätta en beräkning över sina inkomster och utgifter som den överlämnar till kommissionen före den 1 juli varje år. Den höga representanten ska samråda med kommissionsledamöter med ansvar för utvecklingspolitik, grannskapspolitik och internationellt samarbete, humanitärt bistånd och krishantering om deras respektive ansvarsområden.

Dessa institutioner ska också överlämna inkomst- och utgiftsberäkningarna till budgetmyndigheten för kännedom före den 1 juli varje år. Kommissionen ska upprätta sina egna inkomst- och utgiftsberäkningar och också överlämna dessa till budgetmyndigheten före samma datum.

Kommissionen ska grunda de egna beräkningarna på de uppgifter som avses i artikel 33.

Artikel 33Beräkning av budget för de organ som avses i artikel 200

Varje organ som avses i artikel 200 ska på grundval av den rättsakt genom vilken det inrättats före den 31 mars varje år till kommissionen och budgetmyndigheten överlämna en preliminär beräkning av sina inkomster och utgifter, inklusive en tjänsteförteckning och sitt arbetsprogram.

Artikel 34Budgetförslag

1. Kommissionen ska förelägga Europaparlamentet och rådet budgetförslaget senast den 1 september året före det budgetår som förslaget avser.

Budgetförslaget ska innehålla en allmän sammanställning av unionens inkomster och utgifter, och det ska sammanföra de inkomst- och utgiftsberäkningar som anges i artikel 32.

Budgetförslagets struktur och utformning ska följa bestämmelserna i artikel 41–46.

Varje institution ska sammanställa en skriftlig inledning som ska föregå deras respektive avsnitt i budgeten.

Kommissionen ska sammanställa en allmän inledning för hela budgetförslaget. Denna allmänna inledning ska omfatta tabeller med övergripande sifferuppgifter för varje avdelning i budgeten och motiveringar för förändringar av anslagsnivåerna från ett år till nästa per utgiftskategori i den fleråriga budgetramen.

2. Kommissionen ska i tillämpliga fall till sitt budgetförslag bifoga en budgetplanering för de kommande åren.

Budgetplaneringen ska uppdateras efter det att budgeten antagits, för att integrera resultaten av budgetgenomförandet och andra relevanta beslut.

3. Kommissionen ska till budgetförslaget även bifoga alla arbetsdokument som den bedömer kan tjäna som stöd för förslaget.

4. I enlighet med artikel 8.5 i rådets beslut 2010/427/EU av den 26 juli 2010 om hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder ska organiseras och arbeta[19] och för att garantera nödvändig öppenhet i fråga om budgeten på området för unionens yttre åtgärder ska kommissionen till budgetmyndigheten, tillsammans med budgetförslaget, översända ett arbetsdokument som uttömmande redogör för

a) alla administrativa utgifter och driftsutgifter i förbindelse med unionens yttre åtgärder, inbegripet för uppdrag inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken, som finansieras genom budgeten,

b) Europeiska utrikestjänstens totala administrativa utgifter för det föregående året, uppdelade på utgifter per delegation och utgifter för utrikestjänstens centrala administration, samt dess driftsutgifter, uppdelade per geografiskt område (regioner, länder), tematiska områden samt per unionsdelegation och uppdrag.

Av arbetsdokumentet ska även framgå

a) antalet tjänster i varje lönegrad i varje kategori och antalet fasta och tillfälliga tjänster, medräknat kontrakts- och lokalanställda, inom ramarna för budgetanslagen, vid var och en av unionens delegationer och inom utrikestjänstens centrala administration,

b) eventuella ökningar eller minskningar av antalet tjänster inom utrikestjänstens centrala administration och inom unionens samtliga delegationer, för varje lönegrad och kategori, jämfört med föregående år,

c) antalet tjänster som godkänts för innevarande budgetår, antalet tjänster som godkänts för föregående år, liksom antalet tjänster besatta med diplomater från medlemsstaterna samt med rådets och kommissionens personal,

d) en detaljerad bild av totala antalet anställda i tjänst vid unionens delegationer vid tidpunkten för framläggandet av budgetförslaget, inbegripet fördelningen per geografiskt område, enskilt land och uppdrag, med uppgift om tjänster i tjänsteförteckningen, kontraktsanställda, lokalanställda och utsända nationella experter, samt anslag som begärts i budgetförslaget för sådana andra personalkategorier, med motsvarande beräkningar uttryckt i heltidstjänster, som kan komma att tillsättas inom ramarna för de begärda anslagen.

Artikel 35Ändringsskrivelser till budgetförslaget

Till dess att den förlikningskommitté som avses i artikel 314 i EUF-fördraget sammankallas får kommissionen, på eget initiativ eller på begäran från någon av de övriga institutionerna vad gäller deras respektive avsnitt, samtidigt förelägga Europaparlamentet och rådet ändringsskrivelser genom vilka budgetförslaget ändras på grundval av nya uppgifter som inte fanns tillgängliga när budgetförslaget upprättades, inklusive en ändringsskrivelse med uppdaterade utgiftsberäkningar på jordbruksområdet.

Artikel 36Godkännande av resultatet av förlikningskommitténs arbete

När förlikningskommittén har kommit överens om en gemensam text ska Europaparlamentet och rådet försöka godkänna förlikningskommitténs resultat så fort som möjligt inom ramen för det som anges i artikel 314.6 i EUF-fördraget, i överensstämmelse med sina respektive interna arbetsordningar.

Artikel 37Budgetens antagande

1. Europaparlamentets ordförande ska förklara att budgeten har blivit slutgiltigt antagen enligt förfarandet i artikel 314.9 i EUF-fördraget och artikel 177.7 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (nedan kallat Euratomfördraget ).

2. När budgeten har förklarats slutgiltigt antagen av Europaparlamentets ordförande ska varje medlemsstat vara förpliktad att, från och med den 1 januari nästföljande budgetår eller från och med dagen för det slutliga antagandet av budgeten om detta inträffar efter den 1 januari, tillhandahålla unionen de belopp som ska betalas enligt rådets förordning om genomförande av beslutet om systemet för unionens egna medel.

Artikel 38Förslag till ändringsbudgetar

1. Kommissionen får under omständigheter som är oundvikliga, exceptionella eller oförutsedda lägga fram förslag till ändringsbudget.

Begäran om en ändringsbudget under samma omständigheter som i föregående stycke från andra institutioner än kommissionen ska överlämnas till kommissionen.

Innan kommissionen och övriga institutioner lägger fram ett förslag till ändringsbudget ska de undersöka utrymmet för omfördelning av de berörda anslagen och då ta hänsyn till eventuellt förväntat underutnyttjande av anslag.

2. Alla förslag till ändringsbudgetar ska av kommissionen överlämnas till Europaparlamentet och rådet samtidigt senast den 1 september varje år, utom under exceptionella omständigheter. Till en begäran om ändringsbudget som lagts fram av övriga institutioner får kommissionen bifoga ett yttrande.

3. Europaparlamentet och rådet ska behandla förslagen med hänsyn tagen till hur brådskande de är.

Artikel 39Tidigarelagt översändande av beräkningar och av budgetförslag

Kommissionen och budgetmyndigheten får komma överens om att tidigarelägga vissa datum för överlämnande av inkomst- och utgiftsberäkningarna och för antagande och överlämnande av budgetförslaget. En sådan överenskommelse får emellertid inte medföra att de frister som tillåts för behandlingen av dessa texter enligt artikel 314 i EUF-fördraget och artikel 177 i Euratomfördraget förkortas eller förlängs.

KAPITEL 2BUDGETENS STRUKTUR OCH UTFORMNING

Artikel 40Budgetens struktur

Budgeten ska bestå av

a) en allmän beräkning av inkomster och utgifter,

b) separata avsnitt för de olika institutionernas inkomst- och utgiftsberäkningar.

Europeiska rådet och rådet ska dela samma budgetavsnitt.

Artikel 41Klassificering av inkomster och utgifter i budgeten

1. Budgetmyndigheten ska dela in kommissionens inkomster och övriga institutioners inkomster och utgifter efter slag eller ändamål i avdelningar, kapitel, artiklar och punkter.

2. Utgiftsberäkningen i kommissionens avsnitt i budgeten ska följa en kontoplan som fastställs av budgetmyndigheten, och som delas in efter anslagens ändamål.

En avdelning i budgeten ska motsvara ett politikområde och ett kapitel ska normalt motsvara en verksamhet.

Varje avdelning får innehålla driftsanslag och administrativa anslag.

Inom varje avdelning ska de administrativa anslagen sammanföras till ett enda kapitel.

Artikel 42Förbud mot negativa inkomster

Budgeten får inte innehålla negativa inkomster.

De egna medel som uppbärs enligt rådets beslut om systemet för unionens egna medel ska tas upp i inkomstredovisningen i budgeten till nettobelopp och återges som nettobelopp i sammanställningen av inkomster i budgeten.

Artikel 43Avsättningar

1. Varje avsnitt i budgeten får innehålla en avdelning för ”avsättningar”. Anslag ska tas upp i en sådan avdelning i följande två situationer:

a) Om det ännu inte finns någon grundläggande rättsakt för den berörda åtgärden i det skede då budgeten upprättas.

b) Om det finns en allvarligt grundad osäkerhet om de anslag som förts in under de berörda driftsposterna är tillräckliga, eller om de kan genomföras enligt principen om sund ekonomisk förvaltning.

Anslagen i denna avdelning får bara användas efter överföring enligt förfarandet i artikel 23.1 d i de fall där antagandet av den grundläggande rättsakten omfattas av förfarandet i artikel 294 i EUF-fördraget, och enligt det förfarande som anges i artikel 24 i övriga fall.

2. Om det skulle uppstå särskilda svårigheter med att genomföra en viss verksamhet under loppet av ett budgetår får kommissionen även föreslå överföring av anslag till avdelningen för ”avsättningar”. Budgetmyndigheten ska besluta om dessa överföringar i enlighet med de villkor som anges i artikel 24.

Artikel 44Negativ reserv

Kommissionens budgetavsnitt får innehålla en ”negativ reserv” på högst 200 miljoner euro. Denna reserv, som ska tas upp i en särskild avdelning, får omfatta både åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden.

Reserven ska utnyttjas före budgetårets slut genom överföring enligt det förfarande som anges i artiklarna 21 och 23.

Artikel 45Reserv för katastrofbistånd

1. Kommissionens avsnitt i budgeten ska innehålla en reserv för katastrofbistånd till förmån för tredjeland.

2. Den reserv som avses i punkt 1 ska utnyttjas före budgetårets slut genom överföring enligt förfarandet i artiklarna 24 och 25.

Artikel 46Budgetens utformning

1. I budgeten ska följande ingå:

a) I den allmänna beräkningen av inkomster och utgifter:

i) Unionens beräknade inkomster för budgetåret i fråga.

ii) De beräknade inkomsterna för föregående budgetår samt inkomsterna för budgetåret n-2.

iii) Åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden för budgetåret i fråga.

iv) Åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden för det närmast föregående budgetåret.

v) Utgifter för vilka åtaganden ingåtts och vilka betalats ut år n-2.

vi) Lämpliga anmärkningar till varje underindelning i enlighet med artikel 41.1.

b) I varje avsnitt i budgeten ska inkomsterna och utgifterna redovisas på samma sätt som anges i led a.

c) Vad gäller personal:

i) En tjänsteförteckning för varje avsnitt i budgeten, där antalet fasta och tillfälliga tjänster som beviljats inom ramarna för budgetanslagen fastställs för varje lönegrad i varje kategori och inom varje tjänstegrupp.

ii) En tjänsteförteckning över personal som avlönas genom anslagen för direkta åtgärder inom forskning och teknisk utveckling och en tjänsteförteckning över personal som avlönas genom samma anslag för indirekta åtgärder; tjänsteförteckningarna över dessa tjänster ska delas upp efter anställningskategori och lönegrad, med åtskillnad mellan fasta och tillfälliga tjänster som beviljas inom ramarna för budgetanslagen.

iii) Vad gäller vetenskaplig och teknisk personal får indelningen baseras på lönegradsgrupper, i enlighet med de villkor som fastställs i varje budget. I tjänsteförteckningen måste anges det antal högt kvalificerade anställda inom det tekniska eller vetenskapliga området som beviljas särskilda förmåner enligt de särskilda bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna.

iv) En tjänsteförteckning som för varje organ som anges i artikel 200 och beviljas anslag som belastar budgeten, fastställer antalet tjänster indelad efter lönegrad och anställningskategori. Tjänsteförteckningen ska utöver antalet tjänster som beviljats för budgetåret även visa antalet tjänster som beviljades för det föregående budgetåret.

d) Vad gäller upp- och utlåningstransaktioner:

i) I den allmänna inkomstberäkningen ska de budgetrubriker införas som svarar mot transaktionerna i fråga och som är avsedda att ta upp eventuella återbetalningar från betalningsmottagare som i början inte har kunnat uppfylla sina förpliktelser och som har krävt att ”fullgörandegarantin” tagits i anspråk. Under dessa rubriker ska ett symboliskt anslag ( pro memoria ) föras in, tillsammans med lämpliga anmärkningar.

ii) I kommissionens avsnitt:

- De budgetrubriker som hänför sig till unionens ”fullgörandegaranti” för transaktionerna i fråga. Dessa rubriker ska föras upp med ”symboliskt anslag” ( pro memoria ) så länge inga faktiska utgifter som ska täckas med definitiva anslag har uppstått.

- Anmärkningar där den grundläggande rättsakten, volymen och löptiden för de planerade transaktionerna samt unionens finansiella garanti för genomförandet av transaktionerna i fråga anges.

iii) I en bilaga till kommissionens avsnitt som upplysning:

- Uppgifter om löpande kapitaltransaktioner och skuldförvaltning.

- Uppgifter om kapitaltransaktioner och skuldförvaltning för budgetåret i fråga.

e) De totala anslagen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp) ska föras in i ett enda kapitel i budgeten med rubriken Gusp, med särskilda budgetartiklar. Dessa artiklar ska täcka Gusp-utgifterna och ska innehålla särskilda budgetposter för åtminstone de mest omfattande uppdragen.

2. Utöver de handlingar som anges i punkt 1 får budgetmyndigheten bifoga budgeten alla andra relevanta dokument.

Artikel 47Regler om tjänsteförteckningen

1. Den tjänsteförteckning som avses i artikel 46.1 c ska för varje institution eller organ utgöra en absolut övre gräns, och inga utnämningar får göras utöver denna gräns.

Varje institution eller organ får dock ändra i sin tjänsteförteckning med upp till 10 % av antalet godkända tjänster, utom när det gäller tjänster i lönegraderna AD 16, AD 15 och AD 14, och detta på följande två villkor:

a) Volymen av de personalanslag som motsvarar ett helt budgetår får inte påverkas.

b) Dessa ändringar ska hållas inom ramen för det totala antalet tjänster per tjänsteförteckning.

Institutionerna ska underrätta budgetmyndigheten om sina beslut minst tre veckor innan de genomför sådana ändringar som avses i andra stycket. Om det finns vederbörligen motiverade skäl som tagits upp inom denna tidsfrist av den ena eller den andra av budgetmyndighetens parter ska institutionerna avstå från att genomföra ändringarna och det normala förfarandet ska tillämpas.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 första stycket får verkningarna av deltidstjänster som godkänts av tillsättningsmyndigheten i enlighet med tjänsteföreskrifterna kompenseras genom nyutnämningar.

KAPITEL 3BUDGETDISCIPLIN

Artikel 48Den årliga budgetens förenlighet med den fleråriga budgetramen

Budgeten ska vara förenlig med den fleråriga budgetramen.

Artikel 49Unionsrättsakters förenlighet med budgeten och den fleråriga budgetramen

Om de anslag som finns upptagna i budgeten eller de anslag som anges i den fleråriga budgetramen överskrids till följd av att en unionsrättsakt genomförs, får en sådan rättsakt inte genomföras finansiellt förrän budgeten ändrats och, i förekommande fall, budgetramen reviderats på lämpligt sätt.

AVDELNING IVGENOMFÖRANDET AV BUDGETEN

KAPITEL 1 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 50Genomförande av budgeten enligt principen om sund ekonomisk förvaltning

1. Kommissionen ska på eget ansvar och inom ramarna för de tilldelade anslagen genomföra budgeten både med avseende på inkomster och utgifter i enlighet med denna förordning.

2. Medlemsstaterna ska samarbeta med kommissionen för att se till att anslagen används enligt principen om en sund ekonomisk förvaltning.

Artikel 51Kravet på grundläggande rättsakt och undantag från detta krav

1. För att anslag som förts upp i budgeten för unionsåtgärder ska få användas krävs det att en grundläggande rättsakt antas i förväg.

En grundläggande rättsakt är en rättsakt som ger en rättslig grund till åtgärden och till verkställandet av de motsvarande utgifter som förs upp i budgeten.

2. I enlighet med EUF-fördraget och Euratomfördraget är en grundläggande rättsakt en rättsakt som antagits av den lagstiftande myndigheten. Den kan ha formen av en förordning, ett direktiv eller ett beslut i den mening som avses i artikel 288 i EUF-fördraget.

3. I enlighet med avdelning V i fördraget om Europeiska unionen får en grundläggande rättsakt ha någon av de former som anges i artiklarna 26.2, 28.1, 29, 31.2, 33 och 37 i fördraget om Europeiska unionen.

4. Rekommendationer och yttranden utgör i likhet med resolutioner, slutsatser, uttalanden och andra handlingar som saknar rättslig verkan inte grundläggande rättsakter enligt denna artikel.

5. Som ett undantag från punkterna 1, 2 och 3 får dock följande anslag användas utan någon grundläggande rättsakt, förutsatt att de åtgärder som ska finansieras faller under unionens behörighet:

a) Ansl