RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OM HARMONISERADE KONSUMENTPRISINDEX I EUROPEISKA UNIONEN

Innehållsförteckning

Tabeller

Förkortningar

1. SAMMANFATTNING

2. InLEDNING

3. BEGREPP OCH DEFINITIONER

3.1. HIKP:s syfte och omfattning

3.2. HIKP:s täckning, vägningstal och priser

3.3. Beräkning av HIKP

4. HIKP DISTRIBUERADE AV Eurostat

5. FÖRBÄTTRINGAR AV INDEXETS UTFORMNING

5.1. Vägningstal

5.2. Täckning av varor och tjänster

5.3. Geografisk och befolkningsmässig täckning

5.4. Klassificering av varor och tjänster

5.5. Tariffpriser

5.6. Försäkring

5.6.1. Vägningstal för försäkringar

5.6.2. Priser för försäkring

5.7. Hälsovård, utbildning och social trygghet

5.8. Riktlinjer för genomförande av HIKP

5.8.1. Riktlinjer om revision av HIKP

5.8.2. Riktlinjer om behandling av rabatter i HIKP

5.8.3. Riktlinjer om behandling av förkastade prisobservationer

5.8.4. Riktlinjer för behandling av informationsbehandlingsutrustning, särskilt persondatorer, i HIKP

6. INDEXETS KVALITET

6.1. Relevans

6.2. Tillförlitlighet

6.2.1. Representativitet

6.2.2. Noggranhet

6.3. Jämförbarhet

6.3.1. Jämförbarhet mellan olika formler

6.3.2. Jämförbarhet mellan medlemsstaterna

6.4. HIKP-standarder i praktiken

6.4.1. Begreppsmässiga problem för svåra poster

6.4.2. Nya varor och tjänster av betydelse

6.4.3. Vägningstalens kvalitet

6.4.4. Hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter

6.4.5. Makroindexformler (gemensam referensperiod)

6.4.6. Elementära aggregat

6.4.7. Minimistandarder för urval

6.4.8. Makroaggregation kontra elementär aggregation

6.4.9. Minimistandarder för priser och kvalitetsjustering

6.4.10. Databas för kvalitetsjusteringar

6.4.11. Implicita kvalitetsindex

6.4.12. Hantering av uteblivna observationer

6.4.13. Säsongsberoende poster

6.4.14. Prismätning och -behandling

a) Tariffpriser

b) Rabatter

c) Tidpunkt för att föra in inköpspriser i HIKP

d) Revision

6.5. Enhetlighet

6.5.1. Definitioner som överensstämmer med nationalräkenskaperna

6.6. Punktlighet

6.7. Tillgänglighet och tydlighet

7. KVALITETSSÄKRING FÖR HIKP

7.1. Kontroll av efterlevnaden

7.2. Rådgivande organ

8. EU:s UTVIDgNING

8.1. Inledning

8.2. Strategi för genomförandet

8.3. Phare-projekt

8.3.1. Pilotprojekt om prisstatistik

8.3.2. Utbildningsprogram

9. FÖRESKRIVAnDE KOMMITTÉ

10. SYNPUNKTER FRÅN ANVÄNDARNA OCH MEDIERNA

10.1. Yttrande från Europeiska centralbanken

10.2. Yttrande från Europeiska kommissionens generaldirektorat för ekonomi och finans

10.3. HIKP i pressen

11. KOSTNADER

12. FRAMTIDSUTSIKTER

12.1. Framtida arbete med medlemsstaterna

BILAGA I

BILAGA II

BILAGA III

TABELLER

Tabell 1 Delindex som genomförts fullständigt i december 1999

Tabell 2 Identifierade källor till skillnader

Tabell 3 Nya varor och tjänster av betydelse kontra ersättningar

Tabell 4 Nya varor och tjänster av betydelse enligt medlemsstaternas förslag

Tabell 5 Nya varor och tjänster av betydelse enligt Eurostats förslag

Tabell 6 Ändringar i täckningen fr.o.m. index för januari 2000

Tabell 7 Årlig ändringstakt (skillnad i procentenheter mellan HIKP inkl. och exkl. utvidgad täckning)

Tabell 8 Referensperioder för vägningstal

Tabell 9 Formler för beräkning av elementära aggregat

Tabell 10 Antal elementära aggregat i genomsnitt per månad de senaste 12 efterföljande månaderna

Tabell 11 Prisobservationer per elementärt aggregat i genomsnitt per månad

Tabell 12 Nuläget. Framtidsutsikter

FÖRKORTNINGAR

A // Österrike

B // Belgien

CEIES // Europeiska rådgivande kommittén för statistik på det ekonomiska och sociala området

CET // Centraleuropeisk tid

CMQ // Compliance Monitoring Questionnaire, en enkät från Eurostat för att kontrollera tillämpningen av konsumentprisindexen

COICOP // Ändamålsklassificering av individuell konsumtion (Classification Of Individual Consumption by Purpose)

D // Tyskland

DK // Danmark

ECB // Europeiska centralbanken

ECBS // Europeiska centralbankssystemet

EES // Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

EESKPI // Konsumentprisindex för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

EG // Europeiska gemenskapen

EGT // Europeiska gemenskapernas officiella tidning

EKPI // Europeiskt konsumentprisindex

EL // Grekland

EMU // Ekonomisk och monetär union

ENS // Europeiska nationalräkenskapssystemet

ES // Spanien

EU // Europeiska unionen

F // Frankrike

FIN // Finland

FN // Förenta nationerna

HIKP // Harmoniserat konsumentprisindex

I // Italien

IMF // Internationella valutafonden

IRL // Irland

KPI // Konsumentprisindex

L // Luxemburg

MUKPI // Monetära unionens konsumentprisindex

N // Norge

NL // Nederländerna

OECD // Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling

P // Portugal

PC // Persondator

Phare // Handlingsplan för stöd till Polen och Ungern (senare utvidgad till övriga central- och östeuropeiska länder)

PPP // Köpkraftsparitet

PPS // Köpkraftsstandard

S // Sverige

SPC // Kommittén för det statistiska programmet

TQM // Total Quality Management

TV // Television

UK // Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland

UNSD // Förenta nationernas statistikavdelning

USA // Amerikas förenta stater

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

OM HARMONISERADE KONSUMENTPRISINDEX I EUROPEISKA UNIONEN

1. SAMMANFATTNING

I enlighet med rådets förordning (EG) nr 2494/95 [1], har sedan mars 1997 harmoniserade index över konsumentpriser (HIKP) sammanställts och publicerats med en gemensam grund (1996=100), gemensam täckning av konsumentvaror och -tjänster och en gemensam klassificering.

[1] EGT L 257, 27.10.1995, s. 1.

I februari 1998 rapporterade kommissionen (Eurostat) till rådet {KOM(1998)104 slutlig} (nedan benämnd "rapporten") om HIKP, och särskilt om deras tillförlitlighet och överensstämmelse med jämförbarhetskraven. I rapporten påpekades att dessa index godtagits av både kommissionen och Europeiska monetära institutet som tillfredsställande mått på konvergensen. Eurostat och de viktigaste användarna strävade dock efter att ytterligare förbättra HIKP:s kvalitet och jämförbarhet med tanke på dess användning i valutapolitiken och inflationsövervakningen i den ekonomiska och monetära unionen. I rapporten uttrycktes bekymmer om kvalitetsjustering, provtagningsmetoder och täckning av varor och tjänster. Under de två åren efter denna rapport har kommissionen (Eurostat) tillsammans med de nationella statistikbyråerna tagit itu med dessa frågor, och även med leverans av aktuella och heltäckande index till Europeiska centralbanken och andra användare.

HIKP var visserligen rätt omfattande från början, men i allt väsentligt den minsta gemensamma nämnaren mellan de nationella konsumentprisindexen (KPI). Sedan dess har täckningen utvidgats till nästan alla konsumenternas utgifter, tack vare medlemsstaternas samarbete och omfattande ansträngningar. Bl.a. är de problematiska områdena hälsovård, utbildning och social trygghet numera i stort sett täckta, precis som försäkringstjänster och finansiella tjänster. Denna täckning, tillsammans med den geografiska och befolkningsmässiga täckningen, görs enligt enhetliga definitioner så att jämförbarheten tryggas, trots avsevärda institutionella skillnader.

Jämförbarheten och också förbättrats genom enighet om behandlingen av s.k. tariffpriser, t.ex. el och telefon, och medlemsstaternas villighet att uppdatera vägningstalen och se till att priserna på nya varor, t.ex. mobiltelefoner och persondatorer, räknas in. Även om medlemsstaterna enligt förordningarna inte är skyldiga att årligen uppdatera sina vägningstal, gör tre medlemsstater det ändå och andra överväger det eller planerar en uppdatering i förtid. Tack vare detta har HIKP aktuellare och relevantare vägningstal än vad KPI hade före harmoniseringen.

Det råder ännu inte enighet om huruvida bostadssägare som bor i sin egen bostad utsätts för inflation som borde täckas av HIKP, annat än priserna för reparationer och underhåll. Möjligheten att bygga upp ett index av nettoinköpspriset för en egen bostad (huspriset) har undersökts, och den har visat sig innebära avsevärda praktiska svårigheter för ett antal medlemsstater. Beroende på utgångspunkt är ägarens kostnader förutom monetära utgifter antingen inte en fråga med anknytning till konsumentinflation, eller en fråga som inte har en praktisk lösning.

Föga förvånande har problemet med kvalitetsjustering visat sig svårlöst. Icke desto mindre har vissa framsteg gjorts, t.ex. det experimentella införandet av implicita kvalitetsindex som ett praktiskt övervakningsredskap. Farhågor om att KPI var behäftade med systematiska överskattningar på grund av bristande hänsyn till kvalitetsförändringar, särskilt i fråga om högteknologiska varor som persondatorer, ökade efter Boskin kommissionens rapport i december 1996 om USA:s KPI, och Hoffmann rapporten om det tyska KPI (1998). Kommissionen (Eurostat) har ägnat uppmärksamhet åt problemet med systematiska fel.

Kommissionen höll med om att kvalitetsjustering var en fråga av stor vikt, men kom fram till att systematiska fel i KPI inte kunde styrkas så länge som det saknades enighet om vad kvalitetsjusteringar innebär eller vilka operativa metoder som skulle användas för att ta hänsyn till kvalitetsjusteringar. Boskins argument byggde på teorin för levnadskostnadsindex, och var visserligen intressant men saknade tillämpning på HIKP, som är ett prisindex av Laspeyres-typ för mätning av inflation, och dessutom var de teoretiska förutsättningarna inte uppfyllda. Kommissionen (Eurostat) följer dock uppmärksamt US Bureau of Labor Statistics försök att utveckla kvalitetsjusteringar för persondatorer och andra konsumentvaror och -tjänster.

Kommissionen fortsätter att sträva efter enighet med medlemsstaterna om praktiska åtgärder för att förbättra kvalitetsjusteringarna. Jämförelser mellan olika länder av justeringar som faktiskt gjorts ger vid handen att det ibland finns stora och oacceptabla skillnader på delindexnivå, och medlemsstaterna har informerats om detta.

Arbetet med medlemsstaterna om urvalsmetoder har gjort större framsteg, även om en tillfredsställande teoretisk ram saknas här också. Statistisk urvalsteori är visserligen väl utvecklad, men dess tillämpning på prisindex, där priser skall mätas i en dynamisk ekonomi, medför begreppsmässiga problem som inte lösts. Av ekonomiska skäl gör också de flesta medlemsstaterna subjektiva i stället för slumpmässiga urval. Lagstiftningen kommer att inriktas främst på en tillräcklig representation av faktiskt tillgängliga varor och tjänster. Möjliga fördelar med förbättrad prisinformation i form av streck kodsdata från snabbköpskassor övervägs också av några medlemsstater.

Sedan etapp III av EMU inleddes i januari 1999 har tonviken förskjutits från nationella HIKP till monetära unionens konsumentprisindex (MUKPI), som är det viktigaste måttet för ECB när den bedömer prisstabiliteten i euroområdet. Kommissionen (Eurostat) offentliggör nu MUKPI tillsammans med månatliga HIKP och ett brett utbud delindex ungefär 18 dagar tidigare än vad som krävs enligt rådets ramförordning. Indexen tillhandahålls via kommissionens (Eurostats) databas New Cronos och dess webbplats, tillsammans med uppgifter om hur de sammanställts. Kandidatländerna har med sakkunnigt stöd från kommissionen (Eurostat) och medlemsstaterna gjort stora framsteg med att sammanställa konsumentprisindex som uppfyller kraven för HIKP, och dessa finns också tillgängliga.

Kommissionen (Eurostat) anser att HIKP är ett stort framsteg inom samarbetet, som lett till tydligt förbättrade inflationsmätningar inte bara för den monetära politiken inom valutaunionen utan också för medlemsstaternas regeringar. Mycket återstår dock att uträtta för att se till att indexen är tillförlitliga, relevanta och jämförbara. Kommande arbetsprogram med medlemsstaterna skall därför inriktas på att konsolidera och tydliggöra (med praktiska riktlinjer) befintliga standarder, och ta fram nya standarder där det fortfarande kan förekomma systematiska skillnader, t.ex. i fråga om kvalitetsjusteringar. Det skall också inriktas på att utveckla operativa övervakningssystem som är tillräckligt bra för att försäkra användarna om att alla HIKP och MUKPI följer befintliga och kommande standarder.

2. InLEDNING

Den 23 oktober 1995 antog ministerrådet en förordning [2] om den rättsliga grunden för sammanställning av harmoniserade konsumentprisindex i medlemsstaterna.

[2] Rådets förordning (EG) nr 2494/95, EGT L 257, 27.10.1995, s. 1.

HIKP tjänar som grund för deltagande i den ekonomiska och monetära unionen (EMU) och är grunden för det europeiska konsumenprisindexet (EKPI) och monetära unionens konsumentprisindex (MUKPI), det officiella inflationsmåttet i euroområdet. I början av harmoniseringen var det viktigaste användningsområdet för HIKP konvergenskriterierna för prisstabilitet i samband med etapp III av EMU. Därför inriktades harmoniseringsarbetet under denna period på åtgärder för att undanröja eller minska signifikanta långfristiga effekter (icke jämförbara element), eftersom de hade den största sannolikheten att störa bedömningarna av långsiktig prisstabilitet. Detta låg i linje med EU-fördraget där följande står: "Inflationen skall mätas med hjälp av konsumentprisindex på en jämförbar grund, med beaktande av skillnader i nationella definitioner".

Den första januari 1999 var en historisk dag i den europeiska ekonomiska integrationen. Etapp III i den ekonomiska och monetära unionen inleddes med elva deltagande länder i den gemensamma valutan. Från den dagen tillämpas i euroområdet en gemensam räntesats, som fastställs av Europeiska centralbanken (ECB). I enlighet med fördraget är prisstabilitetens bevarande det viktigaste målet för Europeiska centralbankssystemet (ECBS). Wim Duisenberg, ECB:s ordförande, tillkännagav i oktober 1998 [3] att banken skulle bedriva en flexibel valutapolitik för prisstabilitet i euroområdet utgående från ett monetärt referensvärde och en blandning av andra indikatorer ("prisstabilitet definieras som en årlig ökning av det harmoniserade indexet över konsumentpriser för euroområdet på mindre än 2 %") [4].

[3] Pressmeddelande utdelat vid ECB:s presskonferens, Frankfurt, 13.10.1998.

[4] Wim Duisenberg vid ECB:s presskonferens, Frankfurt, 13.10.1998.

I rådets förordning (EG) nr 2494/95 om harmoniserade index över konsumentpriser (HIKP) (nedan kallad "ramförordningen") fastställs ett tillvägagångssätt i etapper. Inom varje etapp krävs särskilda genomförandeåtgärder som införts i form av förordningar från kommissionen. Beträffande genomförandet av HIKP bör det understrykas att det i rådets förordning föreskrivs ett förfarande där kommittén för det statistiska programmet agerar som föreskrivande kommitté. (Kommittén består av generaldirektörerna för de nationella statistikinstituten.)

Inom denna ram utfärdas både regler, riktlinjer och icke bindande uttalanden om lämpliga metoder i samarbete med medlemsstaterna för sammanställning av HIKP. Hittills har tio särskilda förordningar antagits om genomförandeåtgärder för sammanställningen av HIKP.

Den första kommissionsförordningen (EG) nr 1749/96 om initiala åtgärder för implementering omfattade sex områden: initial täckning, nya varor och tjänster av betydelse, elementära aggregat och minimistandarder för kvalitetsjusteringar, urval samt priser. Den andra kommissionsförordningen (EG) nr 2214/96 handlade om HIKP och dess delindex som lämnas till och sprids av Eurostat. I kommissionens förordning (EG) nr 2454/97 anges minimistandarder för kvaliteten på de vägningstal som används för att sammanställa HIKP.

Dessutom utvidgas HIKP:s täckning till december 1999 respektive december 2000 genom två genomförandeförordningar från rådet (förordningarna (EG) nr 1687/98 och 1688/98).

I den fjärde kommissionsförordningen (EG) nr 2646/98 anges minimistandarder för behandling av tariffpriser, och i kommissionens förordning (EG) nr 1617/1999 minimistandarder för behandling av försäkringar.

Genom kommissionens förordning (EG) nr 1749/1999 uppdateras den klassifikation som anges i kommissionens förordning (EG) nr 2214/96. I den senaste förordningen, rådets förordning (EG) nr 2166/1999, anges minimistandarder för hur produkter inom hälsovård, utbildning och social trygghet skall behandlas i HIKP. Kommittén för det statistiska programmet tillstyrkte vid sitt möte i maj 2000 ytterligare två utkast till förordningar (om behandling av nedsatta priser i HIKP och om tidpunkten för införande av konsumentpriser i HIKP). En fullständig förteckning över rättsakter med anknytning till HIKP återfinns i bilaga I till denna rapport.

Som redan sagts i den första rapporten är det komplicerat och känsligt att sammanställa ett konsumentprisindex. Många av de erforderliga ändringarna infördes efter långa diskussioner och krävde omfattande förberedelser innan de kunde genomföras.

Den första rapporten handlade om läget för HIKP i slutet av 1997 efter godkännandet av de tre genomförandeförordningarna.

Denna rapport bygger på den föregående och inriktas på framstegen med att utforma indexet sedan dess, med särskild vikt vid indexets kvalitetsaspekter. Dessutom ges en översikt över arbetsprogrammet fram till 2002.

3. BEGREPP OCH DEFINITIONER

3.1. HIKP:s syfte och omfattning

HIKP sammanställs i varje medlemsstat enligt harmoniserade metoder som tagits fram av europeiska prisstatistiker under Eurostats ledning. Det är det viktigaste måttet på prisstabiliteten i euroområdet. HIKP används för att bedöma konvergensen i EU, och finansmarknaderna sätter stort värde på indexen då de ger jämförbara mått för alla EU:s medlemsstater.

I enlighet med Maastrichtfördraget är syftet med HIKP att mäta inflationen med hjälp av konsumentprisindex på en jämförbar grund, med beaktande av skillnader i nationella definitioner. Tyvärr finns det ingen operationell definition av begreppet inflation. De definitioner som finns är generella, och den mest erkända är antagligen att "inflation är en fortvarig ökning av den allmänna prisnivån". Med denna definition i åtanke och mot bakgrund av användarnas åsikter och behov beslöt man att beräkna HIKP som ett prisindex av Laspeyres-typ på grundval av priserna på de varor och tjänster som bjuds ut till försäljning på medlemsstatens ekonomiska territorium i syfte att direkt tillfredsställa konsumenternas behov. Med ledning av detta och med hjälp av Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 95) bestämde man att HIKP skulle täcka "hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter". Härigenom definieras vilka varor och tjänster, vilka populationer och vilket geografiskt område som täcks, liksom vilka priser och vägningstal som skall användas.

HIKP kan alltså sägas vara ett konsumentinflationsindex eller ett rent prisindex av Laspeyres-typ, och det är ett mått på de genomsnittliga prisförändringarna på grundval av hushållens förändrade utgifter för att upprätthålla sina konsumtionsmönster och på konsumentpopulationens sammansättning under bas- eller referensperioden. Med "rent" menas noga räknat att endast ändrade priser återspeglas i måttet mellan den nuvarande perioden och bas- eller referensperioden. HIKP är inte ett levnadskostnads index, dvs. det är inte ett mått på ändringen i minimikostnaden för att uppnå samma "levnadsstandard" (konstant nytta) genom två olika konsumtionsmönster som realiserats under de två perioder som jämförts, och där andra faktorer än rena prisförändringar kan påverka indexet.

3.2. HIKP:s täckning, vägningstal och priser

Med "täckning" för HIKP menas de varor och tjänster som räknas in i hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter. De klassificeras enligt de fyrställiga kategorierna och underkategorierna i COICOP/HIKP (Classification Of Individual COnsumption by Purpose, ändamålsklassificering av individuell konsumtion anpassad till HIKP).

"Hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter" definieras som den del av de slutliga konsumtionsutgifterna som betalas

- av hushåll, oavsett nationalitet eller boendeform, och

- i monetära transaktioner, och

- på medlemsstatens ekonomiska territorium, och

- för varor och tjänster som direkt används för att tillfredsställa individuella behov, och

- under en eller flera av de tidsperioder som jämförs.

De priser som används i HIKP är de priser som hushållen betalar för att köpa enskilda varor och tjänster i monetära transaktioner. Inköpspriset är det pris köparen faktiskt betalar, inkl. eventuella skatter och exkl. eventuella subventioner, efter avdrag för mängd- eller säsongsrabatter från normalt pris, exkl. ränta och avgifter som läggs till vid kreditfinansiering samt exkl. eventuella förseningsavgifter.

Med "vägningstal" inom HIKP menas att hushållens aggregerade utgifter för en delmängd av varor eller tjänster som täcks av HIKP uttrycks som en del av de totala utgifterna för alla varor och tjänster som täcks.

3.3. Beräkning av HIKP

Den relativa fördelningen av konsumenternas utgifter för individuella produkter varierar mellan länderna. Därför finns det ingen enhetlig korg som kan användas för alla medlemsstater. Kostnader för att bo i ett hus man själv äger, oavsett om de uttrycks som tillskriven hyra eller som räntebetalningar, anses inte som en del av inflations processen och inräknas därför inte.

De vägningstal som används för beräkningen av HIKP kan avse en referensperiod upp till sju år tidigare än innevarande år. Justeringar måste dock göras varje år för särskilt stora ändringar i utgiftsmönstren. På så sätt minimeras olikheter som beror på uppdatering med olika intervall.

För att hålla de olika HIKP någorlunda synkroniserade med varandra och aktuella med avseende på marknadens utveckling skall nya produkter tas med när de får en signifikant relativ vikt. Det måste gå att visa att HIKP bygger på lämpliga urvalsrutiner, med hänsyn tagen till nationell variation i fråga om produkter och priser. Urvalen måste hållas aktuella, bl.a. genom förbud mot metoden att priser som saknas helt enkelt anses vara samma som när de senast iakttogs. För att det skall gå att mäta rena prisändringar måste priserna i HIKP justeras efter kvalitetsändringar. Vissa olämpliga rutiner, bl.a. automatisk länkning, har förbjudits i detta sammanhang.

Vidare måste HIKP sammanställas enligt specificerade formler. MUKPI beräknas som ett vägt medelvärde av HIKP för de elva länderna i euroområdet. Indexet beräknas som ett årligt kedjeindex, vilket gör att landsvägningstalen kan ändras varje år. En medlemsstats vägningstal är dess andel av hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter i relation till de totala utgifterna i EMU. De landsvägningstal som används 2000 är nationalräkenskapsuppgifter för 1998 som uppdaterats till priserna i december 1999. Vägningstal i nationell valuta räknas om till euro med de fasta växelkurserna.

Europeiskt konsumentprisindex (EKPI) beräknades t.o.m. 1998 som ett årligt kedjeindex för EU:s femton medlemsstater. Fr.o.m. 1999 beräknas EKPI som ett årligt kedjeindex för euroområdet, Danmark, Grekland, Sverige och Förenade kungariket. Europeiska ekonomiska samarbetsområdets index över konsumentpriser (EESKPI) omfattar även Island och Norge. Landsvägningstal för EKPI och EESKPI härleds från hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter i nationell valuta omräknad till köpkraftsstandarder (PPS). Euroområdets landsvägningstal återspeglar dess andel av EU:s och EES totala konsumtion.

Närmare uppgifter om HIKP och MUKPI finns i Eurostats pressmeddelande 21/97 av den 5 mars 1997, promemoria 8/98 av den 4 maj 1998 samt promemoria 2/00 av den 18 februari 2000 (som innehåller en fullständig förteckning över HIKP-förordningar). Närmare information finns också i kommissionens rapport till rådet om harmoniserade konsumentprisindex i Europeiska unionen, KOM(1998) 104 slutlig.

4. HIKP DISTRIBUERADE AV Eurostat

För att källorna till inflationstrycket skall kunna analyseras måste HIKP delas upp efter olika produktgrupper. De omkring 100 delindex och vägningstal som Eurostat publicerar bygger på COICOP/HIKP, dvs. en version av den internationella klassificeringen COICOP som anpassats för HIKP.

Kommissionen (Eurostat) offentliggör varje månad

- fullständiga HIKP för alla EU:s medlemsstater samt Island och Norge,

- Europeiskt konsumentprisindex (EKPI),

- Monetära unionens konsumentprisindex (MUKPI),

- Europeiska ekonomiska samarbetsområdets index över konsumentpriser (EESKPI),

- omkring 100 delindex, med tillhörande vägningstal och vägda medelvärden (EKPI, MUKPI och EESKPI), och

- landvägningstal för hushållsutgifter i EU totalt, EMU totalt samt EES totalt.

Dessutom offentliggör kommissionen (Eurostat) ett antal s.k. särskilda aggregat som tagits fram i samarbete med ECB och generaldirektoratet för ekonomi och finans. De mäter inflationen för grupper av produkter, varor och tjänster som ofta är särskilt intressanta för ekonomiska analyser. De särskilda aggregaten kan utvecklas ytterligare enligt användarnas behov. För närvarande offentliggörs följande särskilda aggregat:

- Varor (allt utom tjänster),

- Industrivaror,

- Industrivaror utom energi,

- Industrivaror utom energi, endast varaktiga varor,

- Industrivaror utom energi, endast halvvaraktiga varor,

- Industrivaror utom energi, endast icke varaktiga varor,

- Energi,

- Livsmedel, inkl. alkohol och tobak,

- Obehandlade livsmedel,

- Behandlade livsmedel, inkl. alkohol och tobak,

- Tjänster (allt utom varor),

- Alla poster utom energi,

- Alla poster utom energi, livsmedel, alkohol och tobak,

- Alla poster utom energi och obehandlade livsmedel,

- Säsongsbundna livsmedel,

- Alla poster utom säsongsbundna livsmedel,

- Alla poster utom energi och säsongsbundna livsmedel,

- Energi och säsongsbundna livsmedel,

- Flytande bränslen samt bränslen och smörjmedel för personlig transport utrustning,

- Alla poster utom flytande bränslen samt bränslen och smörjmedel för personlig transport utrustning,

- Alla poster utom alkohol och tobak,

- Energi och obehandlade livsmedel,

- Alla poster utom boendekostnader, vatten, el, gas och andra bränslen,

- El, gas, fasta bränslen och värmeenergi,

- Utbildning, hälsovård och social trygghet,

- Alla poster utom utbildning, hälsovård och social trygghet.

För HIKP och delindex i HIKP anges följande uppgifter:

- Månatlig indexnivå,

- Månatlig förändring,

- Förändring över tolv månader eller ett år,

- Årligt genomsnittligt index,

- Årlig genomsnittlig förändringstakt.

Uppgifterna uppdateras varje månad och finns tillgängliga för alla användare via Eurostats databas New Cronos. Dessutom finns ändringstakter för vissa områden på webbsidan för euroindikatorer på Eurostats webbplats. Uppgifterna kan också erhållas via Eurostats nätverk av datashoppar.

5. FÖRBÄTTRINGAR AV INDEXETS UTFORMNING

Sedan den förra rapporten från kommissionen till rådet har ytterligare förbättringar gjorts på följande områden:

5.1. Vägningstal

Enligt ramförordningen skall HIKP:s vikter vara så aktuella att jämförbarheten bevaras, samtidigt som en kostsam hushållsbudgetundersökning inte skall behöva genomföras oftare än vart femte år. Vidare skall genomförandeåtgärder antas för att se till att HIKP är tillförlitligt och relevant. Kommissionens förordning (EG) nr 2454/97 om minimistandarder för kvaliteten på vägningstalen för harmoniserade konsument prisindex skall försöka uppfylla dessa krav, samtidigt som medlemsstaterna belastas så litet som möjligt och får så stor frihet som möjligt att välja metoder. Syftet med förordningen är att en minimikvalitet på vägningstal i HIKP skall garanteras, och att skillnader mellan olika HIKP till följd av olika uppdateringsintervall blir så små som möjligt.

Konsumentprisindex påverkas inte särskilt mycket av ändrade vägningstal. Det hade inte varit en godtagbar lösning för förordningen om vägningstal att kräva kostsamma, frekventa och omfattande uppdateringar av alla vägningstal. Det behövdes dock vissa garantier för att stora skillnader i uppdateringsintervallen inte leder till brister i jämförbarheten. I förordningen anges minimikrav så att vägningstalen i allmänhet kan knytas till en referensperiod högst sju år tidigare än innevarande år, men justeringar måste göras oftare än så om utgiftsmönstren ändrats signifikant. Kravet är alltså att man varje år måste kontrollera de vägningstal som anses ha den största betydelsen för tillförlitlighet och relevans och därigenom för HIKP:s jämförbarhet i allmänhet. Dessa är främst vägningstalen för delindex eller de större beståndsdelarna i dem, där signifikanta förändringar på marknaden inträffat samtidigt med en s.k. divergent prisutveckling.

Divergent prisutveckling innebär en utveckling som tydligt skiljer sig från genomsnittet och som kan detekteras med hjälp av de priser som tjänar som underlag för indexet. Signifikant utveckling på marknaden kan detekteras med hjälp av den normala informationsinsamling som är den del av sammanställningen av indexet. Enligt förordningen krävs inga nya undersökningar, utan meningen är att på bästa sätt använda den statistiska information som finns i medlemsstaterna. Hushållsbudget undersökningar behöver inte genomföras oftare än vart femte år, men de medlemsstater som genomför smärre årliga undersökningar får använda dem för att justera vägningstalen när det finns tillförlitliga bevis på förändringar. Enligt förordningen får uppgifter från nationalräkenskaperna, marknadsundersökningar och andra uppgifter också beaktas. Medlemsstaterna måste inte ta hänsyn till den allra senaste utvecklingen, dvs. de två åren närmast före översynen, även om det är önskvärt om det är känt att betydande förändringar inträffat.

När ett vägningstal utpekas som bristfälligt skall medlemsstaten göra en förbättrad uppskattning och föra in en lämplig justering, från påföljande januariindex, om justeringen skulle överskrida tröskeln på 0,1 procentenheter i genomsnitt på ett år jämfört med föregående år. Syftet är att se till att de justerade vägningstalen är de bästa uppskattningar som kan göras med tillgänglig information.

Mer information om kvaliteten på HIKP:s vägningtal och om de gemensamma referensperioderna finns i avsnitten 6.4.3 och 6.4.5. Fullständiga poster och landsvägningstal finns i bilagorna II respektive III till denna rapport.

5.2. Täckning av varor och tjänster

I kommissionens förordning (EG) nr 1749/96 definierades den initiala täckningen för HIKP fr.o.m. januari 1997. Några svåra områden, bl.a. hälsovård och utbildning, där det finns stora institutionella skillnader mellan medlemsstaterna, täcktes inte helt av HIKP i dess första upplaga. I rådets förordning (EG) nr 1687/98 ändrades kommissionens förordning (EG) nr. 1749/96 i fråga om täckning av varor och tjänster, och dessutom angavs ett successivt förfarande för att utvidga HIKP:s täckning. Den första etappen av utvidgad täckning trädde i kraft i december 1999 med verkan fr.o.m. indexet för januari 2000. Nästa etapp anges i kommissionens förordning (EG) nr 2166/1999 och får verkan när index för januari 2001 offentliggörs. Följande delindex skall vara genomförda i december 2000 enligt kommissionens förordning (EG) nr 2166/1999:

(a) Sociala trygghetstjänster som tillhandahålls i hemmet, t.ex. städning, måltider och färdtjänst.

(b) Sjukhusvård (delvis) (COICOP/HIKP 06.3).

(c) Ålderdomshem, bostäder för funktionshindrade.

Med hjälp av begreppet "hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter" definieras i rådets förordning (EG) nr 1687/98 både vilka varor och tjänster som täcks och vilka priser som skall användas i HIKP. Priserna skall vara de priser som köparna faktiskt betalar för en produkt, netto återbetalningar, subsidier och rabatter. Förordningen bygger på definitionerna i Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 95).

I nedanstående tabell illustreras det successiva förfarandet för utvidgning av HIKP:s täckning:

Tabell 1 Delindex som genomförts fullständigt i december 1999

>Plats för tabell>

(forts.)

>Plats för tabell>

5.3. Geografisk och befolkningsmässig täckning

Enligt ramförordningen skall HIKP bygga på priser på varor och tjänster som bjuds ut till försäljning på medlemsstatens ekonomiska territorium i syfte att direkt tillfredsställa konsumenternas behov. För att avgöra vilket ekonomiskt territorium och vilka konsumenter som berörs, krävs en harmoniserad definition av geografisk täckning och populationer för HIKP, så att indexen blir jämförbara och så att luckor och dubbelräkning undviks när indexen sammanställs till Europeiska ekonomiska samarbetsområdets index över konsumentpriser (EESKPI), europeiskt konsument prisindex (EKPI) och monetära unionens konsumentprisindex (MUKPI).

I rådets förordning (EG) nr 1688/98 sägs att HIKP skall omfatta hushållens samtliga slutliga monetära konsumtionsutgifter som inträffar på en medlemsstats ekonomiska territorium. HIKP skall särskilt omfatta utgifter av utländska besökare ("inhemskt begrepp") och utgifter av personer som bor på institutioner, men inte utgifter som i landet bosatta ådrar sig utomlands. Alla privata hushåll skall ingå, oavsett var de finns -- stad eller landsbygd -- och oavsett hur stora inkomster de har. Utgifter i samband med näringsverksamhet skall inte ingå.

Det "inhemska begreppet" valdes främst eftersom syftet med MUKPI är att ge ett mått på prisstabiliteten i euroområdet. Målet är att mäta prisförändringar i euroområdet genom att sammanställa prisförändringar i var och en av de enskilda medlemsstaterna. De utgifts- och prisförändringar som skall mätas inom en medlemsstats ekonomiska territorium bör omfatta dem som påverkar utländska besökare men inte i landet bosatta som vistas utomlands.

HIKP:s täckning definieras som de varor och tjänster som ingår i hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter. Eftersom hushållssektorn inbegriper dem som bor på institutioner, bör deras utgifter räknas in i vägningstalen för HIKP.

Av jämförbarhetsskäl krävs enligt rådets förordning (EG) nr 1688/98 att den geografiska och befolkningsmässiga täckningen skall justeras. I förordningen står att HIKP som sammanställs med hjälp av vägningstal för delindex som bygger på de slutliga monetära konsumtionsutgifterna för en delmängd av hushållen och inte alla, skall anses jämförbara om denna skillnad i praktiken utgör mindre än en promille av de totala utgifter som HIKP täcker.

Kraven i förordningen genomfördes i december 1999.

5.4. Klassificering av varor och tjänster

Klassificeringen inom HIKP uppdaterades i och med att indexet för januari 2000 offentliggjordes. I kommissionens förordning (EG) nr 1749/1999 definieras den nya klassificeringen COICOP/HIKP i enlighet med FN:s slutliga version av COICOP från 1999. Den ersätter den tidigare klassificeringen i kommissionens förordning (EG) nr 2214/96 som byggde på en preliminär version av COICOP. I den nya versionen anpassas förteckningen över och sammansättningen på delindexen i HIKP. I HIKP har några delindex i COICOP tagits bort, eftersom de inte faller inom ramen för HIKP, t.ex. narkotika och tillskriven hyra för bostad som ägaren själv bor i. Dessutom har vissa COICOP-klasser (den fyrställiga nivån) slagits samman så att vägningsfaktorn för klassen överstiger en promille i majoriteten av medlemsstaterna.

Följande index påverkas mest av ändringarna i klassificeringen:

08.2.0 // Telefon- och telefaxutrustning

08.3.0 // Telefon- och telefaxtjänster

09.1 // Audiovisuell och fotografisk utrustning samt informationsbehandlings utrustning

09.1.5 // Reparation av audiovisuell och fotografisk utrustning samt informationsbehandlings utrustning

09.2 // Övriga större varaktiga konsumtionsvaror för rekreation och kultur

09.2.1/2 // Övriga större varaktiga konsumtionsvaror för rekreation och kultur, inklusive musikinstrument

09.2.3 // Underhåll och reparation av övriga större varaktiga konsumtionsvaror för rekreation och kultur

09.3 // Övriga varor och utrustning för rekreation, trädgårdar och kultur

09.3.1 // Spel, leksaker och hobbyer

09.3.2 // Utrustning för idrott, camping och friluftsliv

09.3.3 // Trädgårdar, växter och blommor

09.3.4/5 // Husdjur och husdjursprodukter, inklusive veterinärtjänster och andra tjänster som rör husdjur

09.4 // Rekreationstjänster och kulturella tjänster

09.4.1 // Tjänster för rekreation och idrott

09.4.2 // Kulturella tjänster

09.5.1 // Böcker

09.5.2 // Tidningar och tidskrifter

09.5.3/4 // Diverse trycksaker samt skriv- och ritmaterial

12.3.1 // Smycken och ur

12.3.2 // Övriga personliga tillhörigheter

Även om det inte är obligatoriskt var dock några medlemsstater villiga att tillhandahålla uppgifter för 1999. Historiska serier ingick inte i de officiella HIKP-serierna för 1999 eftersom de inte ingår i den initiala täckningen. Icke desto mindre kan de användas för beräkning av årlig inflationstakt för de nyligen införda posterna under 2000.

5.5. Tariffpriser

En tariff är en förteckning över på förhand fastställda priser och villkor för inköp och konsumtion av samma eller liknande varor och tjänster. Förteckningen har fastställts centralt av leverantören eller staten eller enligt överenskommelse för att påverka konsumtionsmönstren. Detta görs med hjälp av priser och villkor som på ett lämpligt sätt är differentierade efter egenskaper hos konsumenterna och konsumtionens nivå, struktur och tidpunkt. Varor och tjänster med tariffpriser utgör en avsevärd andel av de utgifter som HIKP täcker. Eftersom det fanns stort utrymme för skillnader i rutinerna för sammanställning av prisindex över sådana varor och tjänster, ansågs behandlingen av tariffpriser vara en betydande källa till bristande jämförbarhet. I kommissionens förordning (EG) nr 2646/98 finns minimikrav för hur tariffpriser skall behandlas i HIKP.

Tariffer finns för bl.a. porto, telefon, gas, vatten, el samt fjärr- och lokaltransport. De skiljer sig från andra priser i det att de är centralt bestämda, icke förhandlingsbara och differentierade. Strukturellt har en tariff olika priser för olika slags konsumenter och för olika nivå på och tidpunkt för konsumtionen. Det största problemet med behandlingen av tariffer i HIKP är att leverantörerna kan ändra tariffens struktur eller ett enstaka tariffpris i så hög grad att konsumenterna uppmuntras eller tvingas ändra sina konsumtionsvanor. T.ex. kan en telefonleverantör införa en billig helgtariff för att minska belastningen på vardagarna.

I förordningen regleras de juridiska aspekterna på insamling av erforderliga uppgifter om tariffer, varav några är känsliga i kommersiellt hänseende, och de statistiska aspekterna på hur de används för att sammanställa HIKP.

a) I förordningen sägs det tydligt att leverantörerna skall förse medlemsstaterna med erforderliga uppgifter. Den rättsliga grunden för detta finns redan i rådets förordning (EG) nr 2494/95.

b) I förordningen anges det förfarande som skall följas för att konstruera ett prisindex när tariffernas struktur ändras. Principen är att följa Laspeyres begrepp med fasta korgar där konsumtionsmönstren är så aktuella som krävs för att avgöra tariffändringens omedelbara inverkan på indexpopulationen. HIKP bör avspegla prisändringen utifrån den förändrade utgiften för bibehållande av samma konsumtionsmönster som hushållen valt före en given ändring av tariffen. Syftet med denna princip är att undvika att visa ändringar i konsumtionsmönstret på grund av ändrade tariffer.

Förordningen trädde i kraft i december 1998.

5.6. Försäkring

I enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1749/96 har HIKP t.o.m. december 1999 täckt försäkring av bostadens innehåll samt fordonsförsäkring. Fr.o.m. december 1999 och med verkan från indexet för januari 2000 omfattar HIKP all försäkring i samband med bostaden som normalt betalas av den boende, inte bara försäkring av innehållet. Dessutom täcker HIKP fr.o.m. december 1999 privat hälsoförsäkring, försäkring för civilrättsligt ansvar samt reseförsäkring [utvidgat i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1687/98]. Livförsäkring ingår inte i HIKP.

I kommissionens förordning (EG) nr 2214/96 står följande: "Vikter och priser [för försäkringar] skall beräknas exklusive skadeanspråk. Ett prisindex av bruttopremierna kan emellertid användas som en approximation eller uppskattning av ändringarna i nettopremierna". Eftersom denna definition gav stora möjligheter till skillnader i tillvägagångssätt antog kommissionen förordning (EG) nr 1617/1999 för att harmonisera behandlingen av försäkring i HIKP. I linje med begreppet hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter används i förordningen i regel det s.k. nettobegreppet för försäkring. Nettobegreppet motsvarar att HIKP används som ett mått på konsument prisinflationen i termer av faktiskt uttagna priser. En konsument som tar ut en försäkring köper en tjänst av försäkringsbolaget, en tjänst som går ut på att omfördela risker. Konsumenten betalar en fast premie för försäkringen, medan försäkringsbolaget samlar in premier från alla försäkrade hushåll, investerar pengarna och ersätter konsumenter som drabbats av skador och förluster. Dessa betalningar från försäkringsbolaget för reparationer och ersättningar räknas som en del av hushållens inkomster.

Hushållsbudgetundersökningen omfattar alla utgifter, även utgifter som finansieras av ersättningar från försäkringsbolag. Därför undviker man med hjälp av nettobegreppet att pengar räknas två gånger eller inte alls, och man uppnår också att det totala HIKP blir ett mått på ändringar i priset för försäkringstjänster, och att andra delindex, bl.a. inköp och reparation av motorfordon, större hushållsapparater och andra varaktiga konsument varor, blir mått på ändringar i priset för reparation och ersättning av sådana produkter.

5.6.1. Vägningstal för försäkringar

I enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1617/1999 skall vägningstalen återspegla den s.k. serviceavgiften som implicit beräknas enligt följande:

Bruttoförsäkringspremier (exkl. försäkringsskatt)

+/- Förändringar i försäkringstekniska avsättningar utom för livförsäkringsrisker

= Faktiskt intjänade premier

+ Premietillskott

- Ersättningar

+/- Förändringar i tekniska avsättningar mot kvardröjande livförsäkringsrisker

= Implicit serviceavgift (exkl. försäkringsskatt)

(+ Försäkringsskatt)

= Implicit serviceavgift

Premietillskott är avkastning på de investeringar som försäkringsbolaget gör. Utbetalda ersättningar och förändringar i försäkringstekniska avsättningar skall dras av från bruttopremierna plus tillskott för att serviceavgiften skall erhållas. Förändringar i försäkringstekniska avsättningar består av försäkringsbolagets allokeringar till tekniska avsättningar för kvardröjande risker, t.ex. prognoser med avseende på ålder för hälsoförsäkringar. Tekniska avsättningar är viktiga för försäkringar som täcker höga risker.

I förordningen sägs också att vägningstalen skall bygga på genomsnittliga utgifter i tre år. Syftet med detta är att använda stabilare uppskattningar av serviceavgiften och göra risken för negativa vägningstal så liten som möjligt, eftersom ändringar i volymen på ersättningen efter naturkatastrofer och större olyckor ofta fördelas över en längre period.

Enligt ENS 95 skall försäkringsersättningar behandlas som löpande överföringar till försäkringstagarna och andra som tar emot ersättningen, och därför bokföras under hushållens disponibla inkomst. I kommissionens förordning (EG) nr 1617/1999 om behandling av försäkringar sägs uttryckligen att vägningstalen för andra delindex (t.ex. för inköp eller reparation av fordon, för större hushållsapparater och andra varaktiga konsumentvaror) skall inkludera alla utgifter som finansieras av försäkringsersättning, när den upplöps av eller för hushållssektorn. Om exempelvis en skadad bil repareras skall utgiften återspeglas i vägningstalet för COICOP/HIKP 07.2.3, "Underhåll och reparationer". Samma sak gäller om reparationen betalas direkt av försäkringsbolaget, eftersom försäkringsbolaget anses agera för försäkringstagarens räkning.

5.6.2. Priser för försäkring

Eftersom nettobegreppet (dvs. serviceavgiften) i praktiken inte är tillämpligt på priser på individuell nivå, eftersom informationen inte är tillgänglig varje månad, bevakas i stället bruttopremierna. Bruttopremierna eller värdet av den försäkrade varan indexeras ofta i KPI eller i andra pris- eller kostnadsindex. Denna effekt bör återspeglas i HIKP; bruttoförsäkringspremierna bör inte justeras för att exkludera denna indexering.

Kommissionens förordning (EG) nr 1617/1999 trädde i kraft i juli 1999.

Eurostat har ännu inte bett medlemsstaterna att rapportera om tillämpningen av försäkringsförordningen. För närvarande håller ett utkast till kompletterande riktlinjer för försäkring på att utarbetas. Riktlinjerna skall fokuseras på praktisk vägledning inom några tekniskt svåra områden.

5.7. Hälsovård, utbildning och social trygghet

Enligt kommissionens förordning (EG) nr 1749/96, ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1687/98, skall utvidgad täckning inom hälsovård, utbildning och social trygghet träda i kraft i december 1999 med verkan fr.o.m. indexet för januari 2000. De närmare formerna för detta skall fastställas enligt ett kommittéförfarande. Tidsplanen för inräkning av sjukhustjänster, socialskyddstjänster som utförs i hemmet, på ålderdomshem och hem för funktionshindrade skall bestämmas på samma sätt.

I rådets förordning (EG) nr 2166/1999 definieras de metodologiska formerna för arbetet, och dessutom anges en tidsplan för ovannämnda tjänster. I förordningen sägs att priser för varor och tjänster inom hälsovård, utbildning och social trygghet som används i HIKP, i enlighet med gällande standard och ENS 95, vara de belopp som konsumenterna betalar exkl. återbetalningar. Återbetalningar definieras som "de betalningar som offentliga organ, socialförsäkringssystem eller hushållens ideella organisationer gör till hushållen som direkt följd av inköp av individuella specificerade varor och tjänster som hushållen ursprungligen betalt för själva. Försäkringsföretags betalningar av ersättningar till hushållen skall inte omfattas av begreppet återbetalningar."

De delindex inom HIKP som berörs skall beräknas med hjälp av en formel som överensstämmer med den Laspeyresformel som används för andra delindex, dvs. de skall återspegla prisändringen utifrån den förändrade utgiften för bibehållande av hushållens konsumtionsmönster och konsumentpopulationens sammansättning under referensperioden. I enlighet med Laspeyresprincipen och kommissionens förordning (EG) nr 2646/98 om tariffpriser sägs i förordningen att de förändringar i anskaffningspriserna som speglar förändringar i de regler som fastställer dem, skall framgå som prisförändringar i HIKP och att förändringar i anskaffningspriser som följer av förändringar i konsumenternas inkomster också skall framgå som prisförändringar i HIKP (s.k. inkomstberoende priser).

Medlemsstaterna får använda andra metoder än dem som anges. De är skyldiga att informera kommissionen (Eurostat) om vald metod innan de använder den. Informationen skall vara tillräckligt omfattande för att bedöma tillämpningen av metoderna. Resultaten av denna bedömning återfinns i denna rapport (se avsnitt 6.4.).

Medlemsstaterna hade genomfört förordningen i december 1999 med verkan från indexet för januari 2000, förutom följande som skall vara genomfört i december 2000 med verkan från indexet för januari 2001:

(a) Sjukhusvård (delvis) (COICOP/HIKP 06.3)

(b) Socialtrygghetstjänster som utförs i hemmet, t.ex. städning, matlagning och färdtjänst (del av COICOP/HIKP 12.4.0)

(c) Ålderdomshem och hem för funktionshindrade (del av COICOP/HIKP 12.4.0).

5.8. Riktlinjer för genomförande av HIKP

I ett antal fall har Eurostat och de nationella statistikinstituten enats om att inte använda rättsakter för att genomföra ramförordningen om HIKP, utan i stället använda riktlinjer som ett snabbt, krångelfritt, praktiskt och flexibelt verktyg för att bevara och förbättra HIKP:s jämförbarhet och kvalitet på kort sikt. För närvarande finns det fyra riktlinjer för genomförande av HIKP. De flesta riktlinjerna får anses som förberedelser för senare kommissionsförordningar.

5.8.1. Riktlinjer om revision av HIKP

Kommittén för det statistiska programmet enades om riktlinjer för revision av HIKP i december 1997. De innehåller allmänna principer. Enighet har nåtts om bl.a. följande:

a) Reviderbarhet: Det är allmänt erkänt att offentliggjorda HIKP-serier kan revideras. Omfattningen av en revision av en HIKP-serie skall överenskommas med Eurostat.

b) Rättning av fel: Om ett fel upptäcks i en indexberäkning skall den berörda medlemsstaten omedelbart och på eget initiativ förse Eurostat med information på den detaljnivå som krävs för att bedöma hur felet påverkar HIKP:s noggrannhet och i samråd med Eurostat besluta om när revision skall utföras och hur stor den skall bli. Medlemsstaten skall underrätta Eurostat om de åtgärder den vidtagit för att förebygga liknande fel i framtiden.

c) Ändringar i nationella regler: I den mån en medlemsstat anser att det på grund av ändrade nationella regler krävs revision för att förbättra HIKP:s noggrannhet, skall revisionen utföras. Medlemsstaten skall förse Eurostat med information på den detaljnivå som krävs för att bedöma hur ändringen påverkar HIKP:s noggrannhet och i samråd med Eurostat besluta om när revision skall utföras och hur stor den skall bli.

d) Ny eller förbättrad information: I den mån revision krävs på grund av ny eller förbättrad information för att förbättra HIKP:s noggrannhet skall revisionen utföras. Medlemsstaten skall förse Eurostat med information på den detaljnivå som krävs för att bedöma hur detta påverkar HIKP:s noggrannhet och i samråd med Eurostat besluta om när revision skall utföras och hur stor den skall bli.

e) Ändringar till följd av bestämmelser i EU:s förordningar och riktlinjer om HIKP: I den mån revisioner av HIKP krävs för att uppfylla kraven i nuvarande och framtida EU-förordningar och riktlinjer för genomförandet av HIKP, skall revisionen utföras i enlighet med givna bestämmelser. Medlemsstaterna skall se till att information hålls tillgänglig på den detaljnivå som krävs för att visa att revisionerna överensstämmer med kraven.

Förutom dessa allmänna principer råder också enighet om med tekniska frågor som tidsbestämning, tillkännagivande av revisioner, publicering av revisioner osv.

Ändringar av dessa riktlinjer diskuteras för närvarande, eftersom det ansågs nödvändigt med harmoniserade regler för revision, särskilt vid betydande ändringar av metoder eller täckning. Diskussionerna inleddes efter erfarenheterna med genomförandet av förordningarna (t.ex. om utvidgad täckning fr.o.m. indexet för januari 2000).

5.8.2. Riktlinjer om behandling av rabatter i HIKP

Riktlinjerna innehåller två artiklar med regler och en artikel med exempel på olika rabattsystem.

I riktlinjerna anges vilka slags rabatter som skall tas med i HIKP. Nedsättningar av priset på individuella varor och tjänster skall tas med (dvs. dras av) om de är tillgängliga för alla kunder utan särskilda villkor (icke-diskriminerande) och om de kan utnyttjas a) vid köpet eller b) inom en sådan tid efter själva köpet att de kan förväntas påverka i signifikant omfattning de mängder kunderna är villiga att köpa. I synnerhet skall rabatter på individuella varor och tjänster som kan förväntas bli tillgängliga igen till det vanliga priset eller finns tillgängliga på annat håll till det vanliga priset tas med i HIKP. Beträffande ändrade specifikationer hänvisas i riktlinjerna till bestämmelserna om kvalitetsjustering i kommissionens förordning (EG) nr 1749/96. Bestämmelserna kompletteras med en redogörelse för hur säljfrämjande erbjudanden skall behandlas.

Dessutom anges i riktlinjerna praktiska exempel och allmänna råd om hur vissa särskilda slags rabatter skall behandlas.

5.8.3. Riktlinjer om behandling av förkastade prisobservationer

I riktlinjerna om förkastade prisobservationer anges hur prisobservationer skall kontrolleras och justeras. Enligt riktlinjerna skall de priser som prisinsamlarna rapporterar i allmänhet godkännas. Förkastande eller justering av rapporterade priser, t.ex. korrigering av en ovanligt hög eller låg prisändring, bör inte göras som ett led i en automatisk kontrollrutin utan endast på grundval av särskild information om den individuella prisobservationen, t.ex. en upprepad observation. Om det rapporterade priset till följd av kontrollen måste förkastas, skall det förkastade priset behandlas enligt reglerna för priser som saknas.

Enligt riktlinjerna får medlemsstaterna också använda andra metoder än dem som anges. När en medlemsstat gör det får Eurostat kräva att den visar att det HIKP som blir följden inte skiljer sig systematiskt från ett HIKP som sammanställts enligt angivna metoder med mer än 0,1 procentenheter i genomsnitt, över ett år jämfört med föregående år.

5.8.4. Riktlinjer för behandling av informationsbehandlingsutrustning, särskilt persondatorer, i HIKP

Erfarenheten på senare år visar att prisutvecklingen för informationsbehandlings utrustning tenderar att skilja sig mycket från prisutvecklingen för HIKP totalt, samtidigt som detta slags utrustning får en allt större del av hushållens totala konsumtionsutgifter. På grund av detta och på grund av de stora nationella skillnaderna i behandlingen av informationsbehandlingsutrustning i HIKP fanns det ett brådskande behov av att skapa en gemensam ram för nationella regler, så att HIKP:s jämförbarhet, tillförlitlighet och relevans kunde garanteras.

Syftet med riktlinjerna för informationsbehandlingsutrustning är att ange hur sådan utrustning skall beaktas i HIKP. Medlemsstaterna bör ta med persondatorer med tillbehör i sina HIKP. Om direktförsäljare är en signifikant leveranskälla, skall de täckas som komplement till annan försäljning. Priser kan hämtas från tidningar i stället för eller som komplement till direkta observationer i detaljhandeln.

I kommissionens förordning (EG) nr 2454/97 anges hur vägningstalen skall ses över årligen på delindexnivå. I riktlinjerna om informationsbehandlingsutrustning utvidgas kontrollen av vägningstalen på detta område till huvudkomponenterna i delindexet för informationsbehandlingsutrustning. Dessa huvudkomponenter skall omfatta ett komponentindex för persondatorer.

6. INDEXETS KVALITET

Kvalitet kan sägas vara ändamålsenlighet. Detta kan tolkas som HIKP:s förmåga att tjäna det ändamål det utformats för, nämligen att ge ett relevant och jämförbart mått på inflationen och konvergensen i EU, särskilt med tanke på den monetära politiken i euroområdet. Ändamålsenligheten avgörs av alla indexets egenskaper, dvs. av tillämpade begrepp, definitioner och metoder och deras lämplighet i förhållande till ändamålet.

Eftersom HIKP skall mäta konsumentprisinflationen i EU med god jämförbarhet, kan jämförbarheten ses som den viktigaste aspekten på kvaliteten. Dessutom bör några andra viktiga aspekter för HIKP:s kvalitet belysas, t.ex. indexets relevans, tillförlitlighet och aktualitet.

6.1. Relevans

Relevansen skall ses mot bakgrund av HIKP:s ändamål. Som sagts i avsnitt 3.1 ovan är målet med HIKP att mäta inflation, inte levnadskostnader. Det är alltså ovidkommande att kritisera HIKP från den senare utgångspunkten. Det har dock talats mycket om systematiska fel i konsumentprisindex, utan hänsyn tagen till att det finns gränser för vad som kan sägas med säkerhet. Om inte målet har definierats tydligt, är det omöjligt att säga hur mycket man missat det. KPI kan jämföras med varandra, och man kan hävda att vissa skillnader bör undanröjas, vilket också skett under harmoniseringen, men det finns ingen operationell definition av vilket neutralt index som skall användas för att bedöma alla andra KPI. Varje KPI har utvecklats under lång tid, och de som sammanställt indexet har löst praktiska problem så konsekvent och enhetligt som möjligt. Den begreppsmässiga ramen för varje KPI är alltså inbyggt i dess historia. Samtidigt har ansträngningar gjorts för att bygga upp alternativa begreppsramar med utgångspunkt i ekonomisk och statistisk teori. Dessa idéer har påverkat utformningen av indexen men oftast inte de faktiska operativa rutinerna.

HIKP definieras i fördraget och ramförordningen. Enligt fördraget krävs ett index över konsumentprisinflationen; i rådets förordning sägs att det skall vara ett Laspeyres index som mäter den genomsnittliga förändringen i priset på varor och tjänster som bjuds ut till försäljning på medlemsstaternas ekonomiska territorium. Denna definition arbetades fram enligt fördragets krav av Eurostat och de största användarna. Således utgör definitionen en vid operationell definition av begreppet inflation.

Det finns många olösta praktiska problem, och med tanke på de europeiska ekonomiernas dynamiska utveckling kommer de alltid att finnas. Problemen ger anledning att misstänka att det finns risk för systematiska fel och att de antagligen också föreligger.

Systematiska fel kan bara minskas genom successiva förbättringar av nuvarande metoder inom en föränderlig begreppsram. Ekonomisk och statistisk teori kan bidra till ramen.

Som sades i den föregående rapporten till rådet ifrågasattes i Boskin-rapporten [5] om USA:s KPI uppfattningen att KPI i allmänhet var tillräckligt fria från systematiska fel [6]. I rapporten framfördes åsikten att USA:s KPI var behäftat med systematiska överskattningar, främst på grund av bristfällig behandling av kvalitetsförändringar i varor och tjänster (särskilt i fråga om avancerade områden som persondatorer och kirurgiska ingrepp). Arbetsgruppen för HIKP avvisar uppfattningen att systematiska fel kan bestämmas till storlek eller riktning utan att ett faktiskt index sammanställs, men den har hela tiden erkänt att behandling av kvalitetsförändringar antagligen är den viktigaste källan till både systematiska fel och bristande jämförbarhet.

[5] Boskin, M. J. m.fl., Towards a more accurate measure of the cost of living, december 1996.

[6] Jfr föregående rapport [COM(1998) 104 final], s. 30.

Det finns dock en viktig skillnad i terminologin. När det gäller HIKP menas med "systematiskt fel" i Eurostats språkbruk en systematisk skillnad mellan indexet enligt kraven i rättsakterna för HIKP och indexet sådant det definieras. Det är skillnaden mellan begrepp och definition, dvs. skillnaden mellan ett idealt "rent pris-HIKP" och det faktiska HIKP sådant det definierats av Eurostat och medlemsstaterna. I Boskin kommissionens rapport definieras däremot begreppet "systematiskt fel" enligt ett levnadskostnadsindex. Nyttan kan grunda sig på kostnader som inte nödvändigtvis innebär att konsumenterna ställs inför utgifter eller anskaffningspriser. De kan vara alternativkostnader eller fysisk konsumtion som värderas till imaginära priser och som kanske aldrig leder till faktiska utgifter. Dessa kostnader innebär inte monetära transaktioner och är inte relevanta för mätning av inflationen i samband med den monetära politiken. I nyttoteorin ingår också antaganden om konsumentens egenskaper och de dolda mekanismer genom vilka priser bestäms. Med ett Laspeyres index görs inga sådana antaganden, men det är ändå allmänt erkänt att enighet om hur kvalitets förändringar skall behandlas förutsätter begrepp för hur konsumenten värderar en produktskillnad och hur detta skall mätas.

Med denna terminologi innebär det att ett KPI är lämpligt som inflationsmått om ett KPI faktiskt ligger så nära ett odefinierat levnadskostnadsindex som möjligt. Detta tillvägagångssätt förefaller inte tillämpligt på HIKP, eftersom det i motsats till den rättsliga ramen för HIKP ger vid handen att HIKP begreppsmässigt och per definition är behäftat med systematiska fel.

6.2. Tillförlitlighet

6.2.1. Representativitet

Fel kan också uppstå på grund av skillnader mellan hur indexet definieras och hur det tillämpas (metodfel). Detta är beroende av i hur hög grad de metoder som valts kan uppfylla den valda definitionen i praktiken. Det är väl ingen som tvivlar på att vissa metoder kan ge andra resultat än andra metoder i de flesta sammanhang. Å andra sidan kan en viss metod ge resultat med systematiska fel i vissa sammanhang: om priserna ökar kan t.ex. kvartalsvis prisinsamling göra att priserna systematiskt underskattas jämfört med månatlig prisinsamling.

Skillnaderna mellan indexet sådant det utformats och sådant det sammanställs i praktiken torde snarare leda till slumpmässiga fel. Fel på grund av fortvarig underlåtenhet att följa metoderna kan visserligen leda till systematiska fel i HIKP, men operativa fel torde av naturliga skäl oftare ha varierande effekter som kan förväntas vara slumpmässiga, t.ex. skrivfel eller inmatningsfel av prisinsamlare.

Boskin-kommissionen gav som exempel i sin rapport att priserna för persondatorer torde överskattas systematiskt i index. Men det är också sannolikt att priserna för kläder underskattas systematiskt, och vägningstalet för kläder är mycket större än vägnings talet för persondatorer. Kommissionen (Eurostat) anser att det naturligtvis finns systematiska fel i KPI, men felen är av olika art, har olika verkan för olika produkttyper och att det inte är sannolikt att de har samma riktning. Kommission (Eurostat) anser dock inte att det går att uttrycka något av de systematiska felen i exakta tal.

Hill [7] har försökt att klargöra förhållandet mellan konsumentprisindex som skall mäta konsumentprisinflation och index som skall mäta ändringar i levnadskostnaderna. Han kom fram till att bägge ändamålen leder till samma slags indexformler i praktiken, förutsatt att de bästa metoderna används. Index som har systematiska fel som mått på levnadskostnadsindex kan lika gärna anses som inflationsmått med systematiska fel. Å andra sidan visar han i den andra delen av artikeln att det kan finnas avsevärda skillnader mellan täckningen för index som är avsedda att mäta prisinflation respektive levnadskostnader, och att dessa kan leda till avsevärt olika resultat, särskilt på lång sikt. Det råder ännu ingen enighet om vad ett KPI bör täcka. [Diewert [8] kom fram till en liknande slutsats i fråga om formler i sin artikel till Ottawagruppens möte 1999].

[7] Inflation, the Cost of Living and the Domain of a Consumer Price Index, artikel av Peter Hill vid konferens för europeiska statistiker, gemensamt ECE/ILO-möte om konsumentprisindex (Genève, 3-5 november 1999).

[8] Diewert, Erwin, The consumer price index and index number purpose, artikel framlagd vid det femte mötet i den internationella arbetsgruppen för prisindex (Ottawagruppen), Reykjavik, Island, augusti 1999, reviderad: december 1999.

Det råder dock enighet om HIKP:s täckning och form. Indexets omfattning anges i ramförordningen, och den nuvarande täckningen ligger nära det kravet. Åtgärder vidtas för att se till att faktiska urval av prisobservationer är helt representativa för de transaktioner som indexet täcker. Modellen med en fast korg av varor och tjänster har accepterats som inflationsmått, i stället för begreppet konstant nytta. Inflationen är ett monetärt fenomen, som endast berör monetära transaktioner och faktiska anskaffnings priser.

6.2.2. Noggranhet

Urvalsteori ger grunderna för felberäkningar vid ett givet urval. I den förra rapporten från kommissionen till rådet gavs en översikt över de urvalsmetoder som användes i medlemsstaterna. Enligt rapporten använde de flesta medlemsstaterna subjektiva urvalsmetoder snarare än sannolikhetsurval, och det påpekades att teorin inte är välutvecklad för KPI dels på grund av svårigheterna att definiera ett statistiskt universum, dels därför att subjektivt urval och inte sannolikhetsurval är normen.

Minimikraven för urval i HIKP (artikel 8 i kommissionens förordning (EG) nr 1749/96) innehåller dock inget uttryckligt om urvalsfel i den bemärkelse det brukar användas inom statistisk teori, dvs. osäkerhet på grund av slumpmässiga eller systematiska variationer i urvalsmetoden.

Sådana urvalsfel ansågs i inledningsskedet av harmoniseringen vara av underordnad betydelse, jämfört med eventuella systematiska fel på grund av bristfällig representativitet. Enligt standarden gäller det mer allmänna kravet att målurvalen för HIKP skall ha "ett tillräckligt antal elementära aggregat för att vara representativa för mångfalden av poster inom varje kategori och har tillräckligt med prisuppgifter inom varje elementärt aggregat för att ta hänsyn till variationen i prisrörelserna inom populationen".

En särskild arbetsgrupp inrättades 1999 för att analysera de olika metoderna i medlemsstaterna och harmonisera urvalsmetoderna. Arbetsgruppen anser att en mer positiv inställning till simulationer av urvalsfel bör uppmuntras, särskilt med tanke på de positiva erfarenheterna i Frankrike, Sverige och Förenade kungariket, som har uppskattat eller simulerat urvalsvarianser för sina nationella KPI. Denna verksamhet uppskattades av allmänheten.

Arbetsgruppen lade fram ett utkast till förordning om urval, som sedan diskuterades vid HIKP-arbetsgruppens möte våren 2000. Enligt utkastet skall urvalsteorins axiom ligga till grund för minimistandarder i urval för HIKP. Urvalsfel bör enligt utkastet beräknas. Eftersom sådana uppskattningar inte är giltiga för subjektiva urvalsmetoder, ansågs det lämpligare för Eurostat att eftersträva mindre omfattande och kostsamma bevis på precisionen. Tyngdpunkten blir därför bättre målinriktade kontrolluppgifter, samtidigt som mer sofistikerade precisionsmått kommer att fortsätta att diskuteras.

Arbetsgruppen håller på att utarbeta sin slutrapport, som skall läggas fram till HIKP-arbetsgruppens möte i oktober 2000. Precisionen torde utvecklas i rapporten.

6.3. Jämförbarhet

6.3.1. Jämförbarhet mellan olika formler

Enligt ramförordningen skall HIKP vara index av Laspeyres-typ. Även om de HIKP och KPI sin medlemsstaterna framställer kan skilja sig åt något, kan de alla beskrivas som index av Laspeyres-typ. Medlemsstaternas HIKP skiljer sig åt i hur ofta vägningstalen uppdateras. Som redan sagts i kapitel 5 använder de flesta länderna en formel med fast basindex, och uppdaterar vägningstalen med intervall på tre till fem år. Frankrike, Italien, Österrike, Sverige, Förenade kungariket och Norge beräknar ett kedjeindex där vägningstalen uppdateras årligen.

För att få en konsekvent uppsättning HIKP där delindex, grupper av länder (EMU, EU eller hela EES) kan aggregeras måste HIKP presenteras som om de alla beräknades på samma sätt. Därför måste en gemensam referensperiod för indexen och för vägningstalen tillämpas. Enligt ramförordningen skall referensperioden för index vara 1996=100. För att få gemensamma referensperioden för vägningstalen måste vägningstalen för de olika posterna uttryckas i samma priser för alla medlemsstater. Detta görs genom att vägningstalen prisuppdateras i januari det löpande året från de priser som kan hänföras till december föregående år.

I samband med att två rådsförordningar om utvidgad täckning genomfördes i januari 2000 sattes indexreferensperioderna för de nya delindex som infördes till december 1999=100, vilket skall jämföras med referensperioden för de befintliga delindexen, nämligen 1996=100. De index som offentliggjordes i januari 2000 återspeglar alltså prisändringarna sedan december 1999. Eftersom HIKP aggregeras med hjälp av en kedjeindexformel kunde den ökade täckningen införas i HIKP utan några beräkningstekniska problem. Index på högre nivå aggregeras under 2000 genom att vägda medelvärden av lägre index sedan december 1999 knyts till motsvarande aggregat för december 1999. Detta innebär att den årliga förändringstakten för fullpostindexet för exempelvis april 2000 är förändringen från april 1999 till december 1999 (med den gamla täckningen) plus förändringen från december 1999 till april 2000 (med den nya täckningen).

6.3.2. Jämförbarhet mellan medlemsstaterna

Jämförbarhet handlar om systematiska skillnader mellan olika HIKP på grund av skillnader i definitioner och metoder. Skillnaderna kan karaktäriseras som systematiska fel när de relateras till ett känt idealvärde eller till korrekta definitioner och metoder.

Regelverket är utformat för att se till att HIKP är jämförbara, tillförlitliga och relevanta genom en process där de metoder som används för att sammanställa ett index jämförs med alternativa metoder som används för att sammanställa andra HIKP. För att se till att sådana jämförelser inte är godtyckliga krävs en beslutsprocess som ger vissa garantier för att HIKP:s kvalitet ökas. Detta innebär att de olika metodernas inverkan på HIKP skall bedömas, att en tröskel fastställs för när åtgärder krävs samt en process införs för att välja de metoder som är de lämpligaste eller som är godtagbara.

Arbetsgruppen för HIKP har visat sig vara ett effektivt forum där enighet kan nås om vilka metoder som är lämpligast och varför, och i de fall där det inte går att enas om de lämpligaste metoderna besluta om vilka metoder som bör tjäna som referens ("referensmetoder" eller "minimistandarder").

På detta sätt kan man kontrollera att metoderna uppfyller kravet på jämförbarhet och i viss mån även kravet på tillförlitlighet. Det är uppenbart att det i praktiken krävs något kriterium för att skilja jämförbara och icke jämförbara metoder åt, men det finns ingen sådan regel i ramförordningen.

HIKP måste anges med lämplig precision; både själva indexen och den harmoniserade inflation som bygger på dem anges med en decimal. Tröskeln för att godta icke jämförbara metoder bör vara 0,1 procentenheter av det genomsnittliga årliga HIKP. Man har enats om att godta en skillnad på 0,1 procentenheter i den årliga uppmätta inflationen från fall till fall för särskilda genomförandeåtgärder, och för täckningen gäller regeln om en promille av vägningstalen för HIKP. Statistik och tester för att avgöra hur skillnaderna mellan olika nuvarande metoder påverkar HIKP har utarbetats eller håller på att utarbetas, t.ex. testet för "kritiska vägningstal" och "referensindex".

Det bör dock påpekas att avsaknaden av kvantitativa mått på tillförlitligheten beror på de stora svårigheterna på området. Det finns inget sätt att konsekvent aggregera systematiska skillnader som beror på olika faktorer till ett enda tal, eftersom det finns föga eller inga belägg för hur dessa effekter är kopplade till varandra. Den teoretiska underbyggnaden av indexsammanställning är ofullständig, och de avsevärda satsningar som skulle krävas för att genomföra idealiska metoder är inte befogade eftersom det saknas konkreta belägg för att systematiska fel föreligger. Det finns emellertid ingen anledning att vara nöjd med läget, och även små bevis är bättre än inga alls. Jämförelser mellan olika HIKP så ingående som harmoniseringen medger är ett effektivt sätt att vaska fram dessa bevis. Standardmetoder specificeras när befintliga metoder kan leda till skillnader på mer än 0,1 procentenheter, och de är de metoder som enligt de nationella KPI-experternas samstämmiga uppfattning är minst behäftade med systematiska fel eller de bästa av de tillgängliga metoderna.

6.4. HIKP-standarder i praktiken

När harmoniseringen inleddes upprättade Eurostat en förteckning över potentiella skillnader till följd av de källor till bristande jämförbarhet som identifierats. Under de löpande diskussionerna i arbetsgruppen tillfördes ytterligare källor till bristande jämförbarhet. Med ledning av dessa källor har ett antal förordningar och riktlinjer antagits.

I tabell 2 sammanfattas de identifierade källorna till skillnader.

De flesta av källorna har redan tagits upp inom harmoniseringsarbetet enligt befintliga bestämmelser. De metoder som anses medföra störst risk för systematiska fel har förbjudits.

Eurostat skickade ett frågeformulär (Compliance Monitoring Questionnaire, CMQ) till medlemsstaterna i mitten av 1999. Fråge formuläret omfattade alla dittills antagna förordningar, och medlemsstaterna ombads ge utförlig information om hur de följde dem. Frågorna var direkt knutna till kraven i förordningarna. Frågeformuläret var uppdelat i fem delar, för att underlätta för medlemsstaterna. Svaren skulle lämnas in vid olika tillfällen mellan slutet av maj 1999 och slutet av januari 2000.

En del av svaren, t.ex. om nya varor och tjänster av betydelse, var inte helt jämförbara av olika skäl (missförstånd eller ingen tillgång till uppgifter), och kan därför inte användas i denna rapport. Alla medlemsstater kunde inte heller svara på fråge formuläret i tid. En del svar till del III, som skulle ha lämnats in i oktober 1999, saknas fortfarande. Svaren på frågeformuläret kommer att användas för att ta fram teststatistik.

Nedan ges en översikt över hur standarderna tillämpas i medlemsstaterna, och över arbetet i arbetsgruppen och dess underarbetsgrupper.

Enligt artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 1687/98 om täckningen av varor och tjänster och artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 1688/98 om geografisk och befolkningsmässig täckning skall kommissionen utvärdera tillämpningen av dessa bestämmelser och rapportera till rådet senast två år efter att förordningarna trätt i kraft (augusti 1998). Kommissionen skall särskilt utvärdera tillämpningen av begreppet hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter i förhållande till alternativa begrepp. Dessutom skall kommissionen utvärdera tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 2166/1999 i fråga om hälsa, utbildning och social trygghet.

Resultaten av denna utvärdering finns i avsnitt 6.4.4.

Tabell 2 Identifierade källor till skillnader

>Plats för tabell>

6.4.1. Begreppsmässiga problem för svåra poster

Några svåra kategorier, t.ex. hälsovård och utbildning, där det finns stora institutionella skillnader mellan medlemsstaterna, kommer att täckas helt i HIKP senast i indexet för januari 2001.

I en särskild kommissionsförordning om behandling av försäkringstjänster anges harmoniserade metoder för försäkring så att HIKP uppfyller kraven på jämförbarhet, Försäkring behandlas på ett sätt som överensstämmer med definitionerna i ENS 95. En arbetsgrupp för försäkringstjänster skall inom kort till arbetsgruppen för HIKP lägga fram ett förslag till riktlinjer som komplement till försäkringsförordningen.

Efter empiriska undersökningar som utförts av specialiserade HIKP-arbetsgrupper har riktlinjer utarbetats för behandling av kläder, varaktiga konsumentvaror och bilar. Dessa riktlinjer kunde inte behandlas vidare, eftersom de i hög grad är beroende av kvalitetsändringar, urval och säsongsbundenhet. De har bordlagts tills de mer allmänna frågorna lösts på ett tillfredsställande sätt.

Vissa utgifter för bostäder som ägaren själv bor i, t.ex. tillskriven hyra, amorteringar och större underhåll och reparationer, ingick från början inte i HIKP, och därigenom undvek EU:s statistiker en viktig källa till bristande jämförbarhet mellan olika HIKP. En annan HIKP-arbetsgrupp har undersökt huruvida och hur denna post bör inkluderas i HIKP i form av nettoinköpspris för en ny egen bostad. Arbetsgruppen för egna bostäder har redan lagt fram förslag till HIKP-arbetsgruppen om behandling av egna bostäder i HIKP, och det är nu Kommittén för det statistiska programmet som skall besluta i ärendet.

Behandlingen av direkt fakturerade finansiella tjänster är den enda olösta frågan bland dessa begreppsmässigt och tekniskt svåra poster. Med tanke på avsevärda skillnader i bankrutiner, prisrörelser och vägningstal diskuterar för närvarande arbetsgruppen för HIKP särskilda åtgärder i form av ett utkast till kommissionsförordning.

6.4.2. Nya varor och tjänster av betydelse

Enligt ramförordningen skall HIKP:s relevans bevaras, vilket innebär att åtgärder måste vidtas för att se till att HIKP i stort sett överensstämmer med varandra och är aktuella i förhållande till marknadens utveckling. Den minimistandard som är aktuell i detta sammanhang innebär att nya varor och tjänster skall inkluderas i HIKP så snart som de får en försäljningsvolym på mer än en promille av konsumenternas totala utgifter i en medlemsstat. Eurostat leder informationsutbytet och informerar varje medlemsstat om nya varor och tjänster som tagits med i andra medlemsstaters HIKP.

I samband med frågeformuläret om efterlevnad av förordningarna rapporterade medlemsstaterna om sina rutiner för att systematiskt identifiera nya varor och tjänster av betydelse.

Vanligen är det prisinsamlarna som lämnar information om nya varor och tjänster (som kan vara helt nya eller ersättningsprodukter). Huvudkontoren observerar marknads utvecklingen centralt, och analyserar sina observationer tillsammans med informationen från prisinsamlarna.

Dessutom använder medlemsstaterna information från nationalräkenskaperna, från hushållsbudgetundersökningen och andra undersökningar, t.ex. livsmedelsunder sökningar och importstatistik. Vidare läser de tidskrifter (fack- och konsumentpress, råvarunoteringar) och granskar tidningar och TV-reklam. De samlar in information från branschorganisationer, institutionella användare och sammanslutningar av åter för säljare, tillverkare och konsumenter.

I de medlemsstater som använder fasta basindex sker sökandet efter nya varor och tjänster av betydelse kontinuerligt, men särskild vikt läggs vid översynsperioderna när urvalen ses över och nya ersättningsposter och ytterligare poster förs in i HIKP. I Danmark kontrolleras en av de tolv huvudsakliga COICOP/HIKP-grupperna varje månad, så att alla grupper kontrolleras en gång per år. Detta får sägas vara den mest systematiska metoden som någon medlemsstat rapporterat, och den rekommenderas.

Definitionen av "nya varor och tjänster av betydelse" har diskuterats, eftersom den är avsedd att ge utrymme för olika tolkningar. Definitionen, "sådana varor och tjänster där förändringarna i priset inte uttryckligen finns med i medlemsstaternas HIKP och på vilka konsumenterna spenderar åtminstone en promille av de kostnader som täcks in av denna HIKP", tolkas huvudsakligen på endera av två sätt:

a) En produkt som en medlemsstat rapporterar ha nått upp till en signifikant konsumtionsnivå, och utgör mer än en promille i medlemsstaten.

b) En viss grupp av produkter har nått upp till en signifikant konsumtionsnivå, och utgör mer än en promille, och medlemsstaten har rapporterat några nya representativa poster.

Listan i den förra rapporten till rådet (avsnitt 12.5, tabell 9) återspeglade diskussionen om tolkningen av standarden, i det att den innehöll inrapporterade varor och tjänster uppdelade efter produktgrupp.

Medlemsstaterna ombads rapportera ungefärligt vägningstal för de produkter och produktgrupper på listan som de inte explicit tagit med i sina HIKP. Även om ett antal nya poster av betydelse lades till HIKP, kunde inte alla medlemsstater ge den begärda informationen av praktiska skäl och på grund av missförstånd. Medlemsstaternas resultat var inte jämförbara, och ingår därför inte i denna rapport.

I samband med frågeformuläret om efterlevnad av förordningarna ombads medlemsstaterna att uppdatera listan på nya varor och tjänster av betydelse. Den resulterande sammanfattningen över produkter lades fram för medlemsstaterna hösten 1999 (se slutlig version i tabellerna 4 och 5). Diskussionerna om denna lista visade att "ny produkt av betydelse" vanligen tolkades som "ny i index".

Enligt standarderna för HIKP finns det två olika fall där nya produkter tas med i index om de kommit upp i en signifikant andel av konsumtionen:

1) Ersättning: den nya produkten ersätter en befintlig produkt som förlorat i betydelse, dvs. en modernare representant för ett behov eller ett ändamål som redan täcks av index förs in i urvalet (t.ex. en viss modell av bildäck ersätts av en mer representativ modell).

eller

2) Tillägg: den nya produkten förs in i index utöver de produkter som redan ingår, som representant för ett nytt eller ändrat behov eller ändamål av betydelse.

Tilläggen kan ha flera skäl:

a) En ny produkt som inte tidigare representerats i index och normalt inte betraktas som en ersättning eftersom den är radikalt annorlunda än befintliga produkter (t.ex. mobiltelefoner). Den läggs till som en ny kategori i en befintlig kategori.

eller

b) En produkt som var tillgänglig men inte explicit representerad, eftersom konsumtionen av den var för låg. Införandet i index är inte en ersättning inom en kategori utan en ny kategori inom en kategori (t.ex. spaghetti i Danmark eller lammkött i Nederländerna).

I fall 1 (ersättning) skall vägningstalen för den COICOP/HIKP-kategori som ersättningen tillhör inte ändras.

I fall 2 (tillägg) skall priset för den nya produkten samlas in utöver den redan observerade produkten, och enligt minimistandarderna i kommissionens förordning (EG) nr 1749/96 kan någon av följande behandlingar väljas:

a) Justera vägningstalen av ifrågavarande kategori i COICOP/HIKP

b) Justera vägningstalen inom ifrågavarande kategori i COICOP/HIKP

c) Särskilt tilldela den nya varan eller tjänsten av betydelse en del av vägningstalet [under den fyrställiga nivån i COICOP].

Ersättningar påverkas inte av denna standard eftersom de inte påverkar vägningstalen.

Skillnaderna mellan nya varor och tjänster av betydelse och ersättningar kan sammanfattas enligt följande:

Tabell 3 Nya varor och tjänster av betydelse kontra ersättningar

Tillägg

(nya produkter av betydelse) // Ersättningar

Ny produkttyp (ännu inte existerande eller implicit täckt) men inte nödvändigtvis (i egentlig mening) ny (t.ex. lammkött) // Samma typ av existerande produkt

Konsumeras för första gången i signifikant volym (en promille) // Ej tillämpligt

Kan bestå av olika varianter (märken, modeller): en eller flera produkter introduceras (för samma ändamål) // Ett-till-ett-ersättning: en befintlig prisrepresentant byts ut mot en annan, mer representativ produkt

Vägningstalet finns ännu inte eller måste justeras för beaktande av den nya produkten // Ingen inverkan på vägningstal

Efter diskussionerna delades minimistandarden i förordningen upp enligt följande:

- Det fanns tidigare en viss utgiftsgrupp som inte täcktes explicit i medlemsstatens HIKP eftersom dess vägningstal var mindre än en promille.

- Denna utgiftsgrupp täcks nu explicit eftersom den nått upp till en promille av de utgifter som detta HIKP täcker.

- Denna grupp representeras av en viss ny vara eller tjänst av betydelse som inte själv nödvändigtvis har ett vägningstal på minst en promille av utgifterna i detta HIKP.

I enlighet med standarden ombads medlemsstaterna att kontrollera de rapporterande produkterna som tänkbara prisrepresentanter för en viss utgiftsgrupp som inte täcks eller bara täcks implicit i deras index.

Man kom överens om att medlemsstaterna bör kontrollera

(a) huruvida de föreslagna produkterna utgör en utgiftsgrupp som ännu inte täcks explicit i index,

(b) huruvida denna utgiftsgrupp nått upp till en promille av de utgifter som indexet representerar,

(c) hur denna utgiftsgrupp bör genomföras explicit i HIKP, och

(d) huruvida den kan representeras av lämpligare prisrepresentanter än dem som föreslås (några lämpliga representanter kan finnas i listan med poster som medlemsstaterna rapporterar).

Man enades om två listor med nya varor och tjänster av betydelse, en med produkter föreslagna av medlemsstaterna och en med produktgrupper föreslagna av Eurostat (se tabellerna 4 och 5).

I bägge tabellerna tas hänsyn till skillnaden mellan nya produkter respektive ersättningar. Av den anledningen ingår inte produkter som rapporterats av medlems staterna men som uppenbarligen är ersättningar i tabellerna.

Om en produkt utesluts skall medlemsstaterna visa att de maximala utgifter som kan representeras av produkterna nedan understiger en promille av alla utgifter som deras HIKP täcker. I förekommande fall skall produkter sammanföras till utgiftsgrupper på högre nivå (t.ex. ekologiska eller organiska morötter och potatis tillhör samma delindex i COICOP och kan därför sägas representera samma utgiftsgrupp).

Meningen med tabell 5 är att tjäna som underlag för diskussioner om HIKP täcker utgiftsgrupper som enligt Eurostats uppfattning kan ha ökat i betydelse de senaste åren. Listan är inte uttömmande.

Kontroll av hur förordningarna tillämpas har gett vid handen - se även tabellerna 10 och 11 om antal elementära aggregat och priser för vissa utgiftsgrupper enligt medlemsstaternas rapporter - att det kan finnas fler produkter som bör tas med än dem som för närvarande rapporteras av medlemsstaterna. Antalet elementära aggregat och antalet prisrepresentanter som skall införas i HIKP bör vara tillräckligt för att representera spännvidden på nya poster av betydelse och variationen i deras prisrörelser.

Vid tillämpningen av standarden har det framkommit att medlemsstaterna gör stora framsteg med att övervaka konsumenternas utgifter för nya produkter av betydelse och att signifikanta delar av konsumenternas utgifter tillkommer till HIKP. Standarden är formulerad så att den kan tolkas på flera sätt, varför ytterligare förtydliganden krävdes. Standarden kan behöva ändras formellt, med beaktande av dess starka beroende av urvalsreglerna.

Tabell 4 Nya varor och tjänster av betydelse enligt medlemsstaternas förslag

>Plats för tabell>

Tabell 5 Nya varor och tjänster av betydelse enligt Eurostats förslag

PC (inkl. tillbehör och spel)

a) Utrustning //

Zip-läsare // 9.1.3

DVD-läsare // 9.1.3

CD-brännare // 9.1.3

Bildläsare // 9.1.3

Styrspak/gamepad/ratt för datorer // 9.1.3

Fickdator // 9.1.3

Videokamera för Internet // 9.1.3

b) Program //

Språkinlärning // 9.1.3

Taligenkänning // 9.1.3

Uppslagsverk på cd eller diskett // 9.1.4

Spel, t.ex. Tomb Raider eller Age of Empires // 9.3.1

Videospel

a) Utrustning //

Styrspak/gamepad/ratt för videokonsoler // 9.3.1

Videokonsoler // 9.3.1

b) Program till Dreamcast/Game Boy/Nintendo 64/Playstation e.d. // 9.3.1

Övriga tillbehör för bostaden

Batteriladdare // 05.3.1/2

Uppladdningsbara batterier // 05.5.1/2

Telefonutrustning

ISDN-telefon, sladdlös // 8.2./3.0

Kombinerad ISDN-telefon/fax // 8.2./3.0

Handsfree-utrustning för mobiltelefon (i bil) // 8.2./3.0

6.4.3. Vägningstalens kvalitet

Som sagts i kapitel 5 skall vägningstalen enligt en särskild kommissionsförordning då och då ses över och justeras.

Eurostat bad de medlemsstater som sammanställer fasta index om resultaten av deras översyn 1998/1999. I ingen av de medlemsstater som svarade hade något vägningstal ändrats så mycket att det behövde justeras.

Eurostat gjorde några preliminära jämförelser för att få en uppfattning om hur rimliga resultaten var. Åtta delindex valdes ut som i sex kedjeindexländer hade visat ovanligt stora förändringar i vägningstalen mellan 1996 och 1999. De åtta delindexen hade utvecklats helt annorlunda under den aktuella perioden i varje enskilt land. Inget index uppvisade någon systematisk utveckling som kunde extrapoleras till länder med fast bas. Eurostat kontrollerade också referensperioden för några vägningstal på lägre nivå. De tretton medlemsstater som svarade rapporterade inte äldre referensperioder än tillåtet enligt HIKP-standarden för vägningstal.

För att komplettera bilden inhämtas svar från de medlemsstater som inte hann rapportera sina resultat i tid för denna rapport. Det finns dock tecken som tyder på att vägningstalens kvalitet ökat med harmoniseringen. I tabell 8 i avsnitt 6.4.5. visas att vägningstalen generellt är aktuellare efter 1996 än före. Italien, Luxemburg och Österrike uppdaterar nu sina vägningstal årligen, och andra medlemsstater har nyligen uppdaterat sina vägningstal eller planerar att uppdatera sina vägningstal inom kort.

6.4.4. Hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter

Täckningen är utformad så att de varor och tjänster enligt COICOP/HIKP som ingår i HIKP med delindex överförs till Eurostat med lämpliga vägningstal. Jämfört med Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 95) utvidgas HIKP:s täckning till alla varor och tjänster som kan sägas ingå i hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter om de omfattar en försäljningsvolym på mer än en promille av konsumenternas utgifter.

Vid tillämpningen av promilleregeln har det framkommit att den kan vara olämpligt formulerad, i det att medlemsstaterna genom en strikt tillämpning av den kan utesluta en betydande del av hushållens konsumtionsutgifter. Även om det inte finns några direkta belägg för det, kan det under vissa omständigheter leda till signifikanta skillnader i uppmätt inflationstakt. I förebyggande syfte ämnar Eurostat lägga fram ett förslag till formell ändring av regeln.

Att utvidga HIKP-täckningen enligt begreppet hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter var mycket omdiskuterat fram till dess att rådet beslöt att göra det 1998. Argument framfördes om begreppets relevans för inflationsmätning och dess följder i praktiken.

Ett argument var att man hellre borde använda begreppet hushållens faktiska slutkonsumtion. Sociala transfereringar in natura är den viktigaste skillnaden mellan de två begreppen. De ingår i faktisk slutkonsumtion, men inte i slutliga monetära konsumtionsutgifter. Detta stämmer överens med uppfattningen att konsumentinflation är ett monetärt fenomen som endast påverkar faktiska monetära transaktioner och priser som konsumenterna faktiskt upplever. Hushållens slutliga monetära konsumtions utgifter anses vara den lämpligaste omfattningen i praktiken för HIKP, och i ramförordningen definieras de som "priserna på varor och tjänster som bjuds ut till försäljning på medlemsstatens ekonomiska territorium för att direkt tillfredsställa konsumenternas behov".

De flesta argumenten mot att använda den slutliga monetära konsumtionen utgick från den teoretiska eller praktiska lämpligheten av att mäta "bruttopriser" (dvs. det totala priset på produkten oavsett om det faktiskt betalas av konsumenterna helt eller delvis) i stället för "inköpspris"(dvs. det nettopris som konsumenterna faktiskt betalar). Synen på inflation som ett rent monetärt fenomen och begreppet hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter talar båda för att inköpspriser bör användas i ett index över konsumentinflation. Problemen med att samla in inköpspriser på månatlig basis har dock beaktats i de fall där det har praktisk betydelse, t.ex. genom att serviceavgiften för försäkringstjänster mäts brutto.

För jämförbarhetens skull kom man också överens om att undanta den offentliga sektorn, och därigenom större delen av social trygghet, hälsovård och utbildning, eftersom detta organiseras på mycket olika sätt i olika medlemsstater. Kommissionen (Eurostat) anser att det för konsumentinflationsindex inte finns någon risk att jämförbarheten äventyras genom sådana tjänster, så länge som priserna bokförs netto, dvs. så länge som indexet mäter de priser som konsumenterna faktiskt betalar för tjänsterna. Argumentet framfördes att ändringar i socialpolitiken, särskilt i fråga om återbetalningar finansierade genom ändringar i direkt eller indirekt beskattning, kunde förvränga den bild av inflationen som ges av ett HIKP där hälsovård, utbildning och social trygghet ingår. Ett liknande argument kan framföras om nya avgiftssystem för varor och tjänster som tidigare tillhandahållits konsumenterna kostnadsfritt, i den mån de ytterligare avgifterna kompenseras med sänkningar någon annanstans i finansieringen. Argumentet går ut på att den sammantagna inflationsdrivande effekten kan vara lika med noll, vilket inte skulle synas i HIKP. Kommissionen (Eurostat) anser att ändringar i återbetalningar och följder av nya avgiftssystem kanske inte påverkar inflationsmåttet generellt sett, men att de är en viktig del av den inflationsprocess som både inhemska och utländska konsumenter upplever, och att de därför bör mätas genom HIKP.

Särskilda problem togs upp rörande mätning av ändringar i s.k. inkomstberoende priser, vilka dominerar inom hälsovård, utbildning och social trygghet i de flesta medlemsstater, och hur detta påverkar ett index av Laspeyres-typ. När rådet antog denna standard 1999 var det en milstolpe i harmoniseringsarbetet, eftersom det faktiskt möjliggjorde en utvidgad täckning som löste tidigare olösta problem.

Farhågor uttrycktes också i fråga om det inhemska begreppet, som ansågs vara korrekt i teorin men svårt att tillämpa precist i praktiken. Inköp utomlands av bensin, alkohol och tobak var i några fall ett särskilt bekymmer. Kommissionen (Eurostat) erkänner visserligen att det är svårt att sammanställa korrekta vägningstal, men anser ändå att en viktig källa till bristande enhetlighet undanröjts genom tillämpningen av det inhemska begreppet, särskilt med tanke på att ge meningsfulla och enhetliga aggregerade index för euroområdet.

Från och med indexet för januari 2000 tillämpas begreppet hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter i medlemsstaterna. Uppskattad hyra för bostäder som ägaren själv bor i och livförsäkring är två områden som ligger inom ENS 95:s definition av hushållens slutliga monetära utgifter men som inte ingår i HIKP. Som sagts i avsnitt 6.4.1 diskuterar arbetsgruppen för HIKP för närvarande att ta med kostnaderna för egna bostäder till nettoinköpspris. Ett slutligt beslut förväntas under 2000.

Tre medlemsstater har hittills rapporterat problem med att genomföra begreppet hushållens slutliga monetära konsumtion.

Förenade kungariket rapporterade att den viktigaste konsekvensen av det nya begreppet för HIKP var att man var tvungna att gå över till att använda uppgifter från nationalräkenskaperna som underlag för vägningstalen. Eftersom dessa uppgifter inte var klassificerade på den fyrställiga COICOP-nivån var detta ett tidsödande arbete. Utvidgningen av produkttäckningen hade inte så stor inverkan, eftersom många av de nya prisindikatorer som behövdes redan fanns, även om nya uppgifter behövde samlas in för några nya index. Det fanns bara två områden med prisindikatorer där finansieringen delvis kom från det offentliga, delvis från hushållen: terminsavgifter vid universitet samt läkemedel. I bägge fallen kunde befintliga prisindex användas.

Frankrike betonade att utvidgningen av täckningen innebar en stor arbetsbelastning, särskilt i fråga om utformning av nettoindex för hälsovård (varor och tjänster) och social trygghet, inbegripet uppskattning av nettovägningstal. Vidare krävdes mycket resurser för att ändra dataprogrammen för det nya HIKP, med nya produkter, nya vägningstal och historiska data ett år bakåt för att ge så bra uppskattningar som möjligt av jämförbara årliga ändringstakter.

Österrike rapporterade svårigheter med modellering och inhämtande av information i tid om inkomstfördelningen, för att kunna ta hänsyn till inkomstberoende priser på det sociala området.

Medlemsstaterna har rapporterat om de ändringar de gjort fr.o.m. indexet för januari 2000 (X betyder ändring, C att det följde standarden redan före januari 2000) för att genomföra utvidgad täckning enligt hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter:

Tabell 6 Ändringar i täckningen fr.o.m. index för januari 2000

>Plats för tabell>

Den utvidgade täckningen har påverkat den årliga ändringstakten för HIKP, eftersom täckningen är olika 1999 och 2000. Kommissionen (Eurostat) och ECB påpekade denna olägenhet vid rådets möte 1998, varvid Danmark, Finland, Tyskland, Irland, Italien, Nederländerna, Spanien, Sverige och Förenade kungariket gjorde ett gemensamt uttalande om att de i samband med offentliggörandet av det första utvidgade indexet på ett kostnadseffektivt sätt skulle försöka tillhandahålla sina bästa uppskattningar av jämförbara uppgifter för åtminstone de tolv föregående månaderna. Sex medlemsstater har tillhandahållit uppgifter ett år bakåt för de nyligen införda delindexen och de omdefinierade delindexen.

Ett annat, om än mindre noggrant, sätt att bedöma den utvidgade täckningens inverkan på det totala HIKP, är att granska skillnaden i den årliga inflationstakten genom att jämföra det officiella HIKP (med fullständig täckning fr.o.m. januari 2000) med ett HIKP där hälsovård, utbildning och social trygghet inte ingår, som i tabell 7. Detta ger en fingervisning om konsekvenserna, men härvidlag exkluderas något mer än vad som inkluderats i index genom den utvidgade täckningen.

Tabell 7 Årlig ändringstakt (skillnad i procentenheter mellan HIKP inkl. och exkl. utvidgad täckning)

>Plats för tabell>

I och med index för januari 2001 kommer täckningen för HIKP att utvidgas igen. Tyskland och Sverige har tagit upp frågan om en harmoniserad revisionspolicy med avseende på ändringar i metoderna för HIKP rent allmänt. Diskussionerna om en allmän policy för revisioner har redan inletts i arbetsgruppen för HIKP, men resultaten förväntas inte påverka de index som skall offentliggöras under 2000. Detta innebär att samma olägenheter kommer att dyka upp igen, om än i mindre omfattning, med de årliga ändringstakterna för 2001.

Det bör påpekas att den utvidgade täckningen för HIKP fr.o.m. januari 2000 var den största och mest omfattande ändringen av HIKP sedan indexet startade 1997. Trots de problem som redan nämnts, och tack vare alla deltagande medlemsstaters konstruktiva samarbete har verksamheten löpt förhållandevis smidigt och resultaten har varit tillgängliga i tid.

Å ena sidan erkänner kommissionen (Eurostat) att vissa problem finns kvar, särskilt i de medlemsstater som på olika grunder motsatt sig de överenskomna åtgärderna. En slutgiltig och mer ingående bedömning av tillämpningen av begreppet hushållens slutliga monetära konsumtionsutgifter, särskilt i fråga om mätning av ändringar i inkomstberoende priser, kan inte göras tidigare än ett år efter nästa utvidgning av täckningen i januari 2001, dvs. 2003. Kommissionen (Eurostat) tänker se över sin bedömning och rapportera igen när det blir dags.

Å andra sidan anser kommissionen (Eurostat) att det varit mycket nyttigt att gå igenom detta besvärliga konsensusskapande. Att dessa begrepp genomförts senare än planerat försenade hela harmoniseringsarbetet, men till syvende och sist möjliggjorde det en vidare täckning för HIKP och bidrog till att skapa enighet om ett antal tekniskt svåra och kontroversiella frågor på dagordningen. Ingenting hade kunnat uträttas utan alla berörda parters konstruktiva samarbete.

6.4.5. Makroindexformler (gemensam referensperiod)

Enligt artikel 9 i ramförordningen skall HIKP vara ett index av Laspeyres-typ. Även om medlemsstaternas HIKP och KPI kan skilja sig åt i detaljerna, kan de i stort sägas vara index av Laspeyres-typ. Detta innebär att de är index där prisrörelserna från månad till månad mäts som ett medelvärde av flera prisindex med hjälp av utgiftsvägningstal som på ett lämpligt sätt speglar indexpopulationens konsumtions mönster och de priser den betalar under vägningstalens referensperiod.

I praktiken finns det tre slags basperioder som används för att sammanställa KPI: den period där utgifter för vägningstalen samlas in ("vägningstalens referensperiod"), den period när baspriserna samlas in ("prisreferensperiod") och den period där indexbasen sätts till 100 ("indexreferensperiod").

Eftersom HIKP härleds från nationella KPI fanns det och finns fortfarande skillnader mellan nationella KPI under alla dessa referensperioder. Luxemburg var den första medlemsstaten som ersatte sitt nationella KPI med HIKP. I samband med offentliggörandet av indexet för januari 2000 med tillhörande utvidgad täckning återinförde Luxemburg ett nationellt KPI med annorlunda täckning är Luxemburgs HIKP.

HIKP kan, beroende på vilken makroformel som används för att beräkna det, vara ett kedjeindex. Det bör betonas att detta är den motsvarande kedjeformen för det fasta indexet som helt enkelt medger att kedjeindex och fasta index uttrycks med samma formel. Kedjeberäkningen får verkan om och endast om vägningstalen ändras, t.ex. vid en revision enligt kommissionens förordning om kvaliteten på vägningstalen för HIKP.

Beträffande HIKP:s jämförbarhet bör valet av makroformler tillsammans med de lösningar som ges på uppdateringen av vägningstalen för HIKP ses som en av harmoniseringens viktigaste landvinningar, eftersom motsättningen mellan kedjeindex och fasta index visade sig vara icke-produktiv och m