A4-0421/98

Resolution om kommissionens XXVII:e rapport om konkurrenspolitiken - 1997 (SEK(98)0636 - C4-0379/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av kommissionens XXVII:e rapport om konkurrenspolitiken - 1997 (SEK(98)0636 - C4-0379/98),

- med beaktande av kommissionens meddelande av den 17 mars 1998 till medlemsstaterna om regionalpolitiken och konkurrenspolitiken: Stärkt koncentration och jämförelse (C(98)0673 - C4-0247/98),

- med beaktande av kommissionens rapport om den sjätte översikten över statliga stöd i Europeiska unionen inom tillverkningsindustrin och vissa andra sektorer (KOM(98)0417),

- med beaktande av sina resolutioner av den 13 november 1996 ((EGT C 362, 2.12.1996, s. 135.)) om den XXV:e rapporten om konkurrenspolitik - 1995 (KOM(96)0126 - C4-0240/96) och av den 18 juli 1997 ((EGT C 286, 22.9.1997, s. 347.)) om kommissionens grönbok om vertikala begränsningar och konkurrenspolitik i Europeiska unionen (KOM(96)0721 - C4-0053/97),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt (A4-0421/98),

A. Europeiska unionens konkurrenspolitik måste anpassas till den ekonomiska verkligheten. Gällande lagstiftning och de förfaranden som tillämpas för närvarande går tillbaka till den gemensamma marknadens första skede.

B. Det finns behov av en konkurrenslagstiftning för att uppnå några av Europeiska unionens främsta målsättningar, nämligen ekonomisk och social sammanhållning, tillräcklig forsknings- och utvecklingsnivå, miljöskydd, tillväxt för små och medelstora företag och strukturanpassning.

C. För att den inre marknaden skall fungera friktionsfritt krävs det att konkurrenssituationen utvecklas i rätt riktning och att man strävar efter lika möjligheter för alla företag, särskilt efter det att den gemensamma valutan införs.

D. EG-domstolen fastslog i sin dom av den 18 juni 1998 i mål C-35/96 att utövare av fria yrken är att betrakta som företagare och därmed som alla andra företagare underordnade de konkurrensregler avseende företag som anges i artiklarna 85 och 86 i fördraget, vilket överensstämmer med den tolkning Europeiska kommissionen tidigare gjort.

E. Begränsningar av den fria konkurrensen på marknaden är ett resultat av myndighetsinterventioner, det ömsesidiga beroendet mellan de nationella ekonomierna och behovet att bevara regional och social sammanhållning.

F. I en ekonomisk och monetär union krävs det att konkurrensstörningar kontrolleras i högre grad för att skydda den inre marknaden, i synnerhet när det gäller statsstöd som tilldelas av medlemsstater som har gemensam valuta.

G. Kommissionens struktur och resurser är fortfarande inte ändamålsenliga för att kontrollera förfaranden som skadar den fria konkurrensen.

H. För att slå vakt om konkurrensen inom den monetära unionen krävs det ytterligare samordning mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter.

I. Tilldelningen av statsstöd i strid mot EG-fördraget motverkar sitt eget syfte och gynnar den ineffektive i stället för den effektive, stör konkurrensen mellan regioner och företag och utgör en onödigt stor belastning på de offentliga finanserna.

J. Det har inletts medlemsskapsförhandlingar med stater i östra Europa, där man kommer att behöva ta hänsyn till att ekonomin i dessa länder befinner sig i en övergångsfas och beakta konkurrenslagstiftningens effekter för deras utveckling.

1. Parlamentet välkomnar den XXVII:e rapporten om konkurrenspolitiken - 1997, som parlamentet betraktar som ett användbart dokument som bör ligga till grund för ansvarsskyldigheten när det gäller kommissionens fördragsenliga ansvar och uppgifter, vilket skulle innebära att kommissionens konkurrenspolitik förs närmare allmänheten; stöder i detta avseende kommissionens GD IV:s (konkurrens) strävan att få de personalresurser och rättsliga medel som krävs,

2. uppmuntrar dessutom kommissionen och medlemsstaterna att samordna och integrera sina resurser bättre för att upprätta effektiva system och strukturer som omfattar hela unionen för att skydda den fria konkurrensen,

3. anser att ytterligare personalutbyte mellan kommissionen och nationella konkurrensmyndigheter skulle förstärka den kunskapsbas och det yrkeskunnande som finns tillgänglig för medlemsstaterna och kommissionen när det gäller behandlingen av komplicerade konkurrensrättsliga ärenden; uppskattar det arbete som kommissionen och dess personal har utfört, särskilt när det gäller företagssammanslagningar, vilket är ett politiskt känsligt område,

Vad avser demokratisk ansvarsskyldighet

4. uppmanar kommissionen att formellt förbinda sig att till Europaparlamentet översända samtliga preliminära förslag till kommissionens genomförande på området för gemenskapens konkurrenspolitik, såsom förslag till gruppundantag enligt artikel 85.3 i EG-fördraget och kommissionens initiativ enligt artikel 90.3 i EG-fördraget vad avser offentliga företag,

5. är tillfredsställd med den utmärkta dialog som pågår för närvarande med kommissionen och särskilt med kommissionären, men efterlyser ändå en skärpning av den demokratiska kontrollen av Europeiska unionens konkurrenspolitik och kräver att de regelbundna informationsmöten som redan anordnas mellan kommissionären med ansvar för konkurrenspolitik och Europaparlamentets behöriga utskott skall bli standard i framtiden och hållas minst var tredje månad enligt en generell överenskommelse mellan det berörda utskottet och kommissionären,

6. efterlyser större ansträngningar för att inom ramen för den årliga rapporten utvärdera konkurrenspolitikens inverkan på övriga politiska områden, särskilt social-, regional- och miljöpolitik,

7. uppmanar kommissionen att inleda en diskussion om tillämpningen av konkurrensreglerna för utövare av fria yrken och i samband med detta beakta den särskilda roll som vissa av dessa utövare av fria yrken spelar i samhällslivet,

Vad avser tillämpning av artiklarna 85 och 86

8. erinrar om sitt ställningstagande i sin resolution av den 18 juli 1997 om kommissionens grönbok om vertikala begränsningar,

9. ställer sig positivt till meddelandet av den 15 oktober 1997 om dom inte omfattas av artikel 85.1 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen ((EGT C 372, 9.12.1997, s. 13.)), s.k. de minimis-meddelandet; kräver en försäkran att meddelandet ger rättslig säkerhet, särskilt åt små- och medelstora företag, angående kriterier för vertikala och horisontella avtal,

10. uppmanar kommissionen att offentliggöra en analys av minimitröskelvärdet för avtal av mindre betydelse för att demonstrera sin övertygelse att sådana avtal «inte medför någon märkbar påverkan på handeln mellan medlemsstaterna eller på konkurrensen på den inre marknaden» men att de minimerar de små och medelstora företagens administration och rättskostnader; begär vidare att kommande rapporter om konkurrenspolitiken belyser hur kommissionen arbetar med de minimis-meddelandet i enskilda fall,

11. anser att kommissionens bedömning, att små och medelstora företag sällan kan påverka konkurrensen i den gränsöverskridande handeln på ett märkbart sätt, är korrekt,

12. anser bestämt att de nya de minimis-anmälningarna inte får leda till att konkurrenspolitiken återgår till att bli nationaliserad; anser att man i och med införandet av den gemensamma valutan behöver slå vakt om att konkurrenspolitiken hålls kvar på en överstatlig nivå och att det finns ett partnerskap mellan kommissionen och parlamentet om att man skall garantera enhetliga förutsättningar för företag i alla medlemsstater och möjligheter till insyn i politiken,

13. erinrar om sin ovan nämnda resolution av den 18 juli 1997 om grönboken om vertikala begränsningar, särskilt vad avser:

- utredningen av möjligheten att andra parametrar än marknadsandel används som tröskelvärde,

- förordningar om gruppundantag för avtal om selektiv distribution,

- ett system där det lägsta marknadssegmentet undantas från förbudet i artikel 85.1 i EG-fördraget med utgångspunkt från meddelandet om de minimis-avtal,

- taket i bestämmelserna om de minimis-avtal skall utgöra tröskelvärde för gruppundantagens tillämpningsområde,

Vad avser missbruk av dominerande ställning

14. erinrar om sitt ställningstagande enligt sin ovan nämnda resolution av den 13 november 1996, och särskilt punkterna 2, 3, och 4, och uppmanar kommissionen att med utgångspunkt från kriterier om ägande, underprissättning och andra illojala marknadsbeteenden utreda konkurrenshinder som beror på regler eller annat på områdena för telekommunikation (mobil-, satellit- och direkttjänster), media, lufttransporter samt bank- och finanstjänster,

15. anser att kommissionen bör offentliggöra lämpliga riktlinjer och kriterier särskilt riktade till små och medelstora företag om definitionen av relevant marknad i konkurrensförordningen så att dessa företag kan bedöma sin situation vad avser relevant produktmarknad och geografisk marknad och avgöra om en ytterligare juridisk utredning bör utföras,

16. uppmanar kommissionen att förelägga behörigt utskott inom Europaparlamentet en omfattande översikt över vilka effekter liberaliserings- och privatiseringsprocessen inom telekommunikations- och energisektorn får på konkurrenspolitiken i de olika medlemsstaterna, särskilt vad gäller ägarstrukturer och vissa stora aktörers oproportionerligt stora inflytande på beslut om den framtida utvecklingen i de två sektorerna; begär att en undersökning skall göras av eventuellt missbruk av dominerande ställning och av kopplingen mellan dessa två sektorer mot bakgrund av den tekniska överlappningen dem emellan; begär också en undersökning av förbindelser mellan dessa två sektorer och banksektorn,

Vad avser statliga monopol och Amsterdamfördraget

17. ser positivt på att kommissionen, som begärts, har utrett Amsterdamfördragets följder för konkurrenspolitiken, och i synnerhet av artikel 7d om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, och anser att detta kommer att utgöra den bästa ramen för att skapa sysselsättning; detta bekräftar gemenskapens roll när det gäller att bidra till främjandet av tjänster av allmännt intresse, men ifrågasätter dock inte fördelningen av befogenheter mellan kommissionen och medlemsstaterna,

18. anser att utvecklingen i framtiden av en liberaliserad konkurrenspolitik bör ske parallellt med utvecklingen av en förbättrad konsumentpolitik så att konsumenterna kan dra nytta av de jämförbara priserna inom området för den gemensamma valutan; anser att konsumenterna i de länder som inte deltar i den gemensamma valutan också bör få nytta av Europaomfattande prissänkningar som orsakas av att priserna blir mer jämförbara,

19. anser att konsumentskyddet bör ligga till grund för alla åtgärder inom ramen för Europeiska unionens konkurrenspolitik, som bör övervaka inte bara det ökade utbudet av varor och tjänster som erbjuds konsumenterna utan också kvaliteten på det som bjuds ut,

20. uppmärksammar behovet av att konkurrenspolitiken bidrar till en ökad sysselsättning genom ett bättre system för resurstilldelning,

Vad avser statsstöd

21. påminner om de huvudsakliga resultaten av den VI:e utredningen om statsstöd under perioden 1994-1996:

a) stödet omfattade totalt 84 000 miljoner ecu i genomsnitt 1994-1996, vilket dock är en låg värdering eftersom uppgifter om medlemsstaternas utgifter på jordbruksområdet inte finns med; enligt de uppgifter som finns tillgängliga uppgår statsstöden till 1,4 procent av BNI i de femton medlemsstaterna, vilket motsvarar 573 ecu per anställd och 2,6 procent av de offentliga utgifterna,

b) de samlade statsstöden är i vissa medlemsstater mycket stora,

c) ungefär 46 procent av det samlade statsstödet (d.v.s. 38 318 miljoner ecu i genomsnitt 1994-1996) gick till tillverkningsindustrin; det finns mycket stora skillnaderna mellan statsstödens nivå i olika medlemsstater; den högsta nivån för statsstöd, räknat i procent av mervärdet, var nio gånger högre än den lägsta nivån; genom att sådana stödnivåer tillåts för tillverkningsindustrin, som är koncentrerade till vissa medlemsstater, riskerar man att konkurrensen snedvrids,

d) statsstödet till tillverkningsindustrin fördelade sig enligt följande: 30 procent till horisontella mål (såsom forskning och utveckling, miljö, små och medelstora företag, handel, energibesparingar, etc.), 13 procent till varvs- och stålindustri och andra branscher och 56 procent till regionalpolitiska mål; stöden till horisontella mål har minskat från 40 procent av det totala stödet 1988-1990 (för de tolv medlemsstaterna) till 30 procent 1994-1996 (för de femton medlemsstaterna) medan det sektorspecifika stödet har ökat något, en trend som bör vändas med tanke på att stöd till sektoriella mål har större snedvridande effekter än stöd till horisontella mål,

22. bekräftar sitt stöd för att statsstöd måste ges i gemensamt intresse, såsom stöd till forskning och utveckling, små och medelstora företag, utbildning, energibesparingar, miljö; noterar dock att sådant stöd har minskat, medan stöd till enskilda företag har ökat,

23. noterar att kommissionens ovan nämnda meddelande till medlemsstaterna av den 17 mars 1998 anger en koppling mellan statsstöd och konkurrenspolitik; är överens om att det bör finnas en större överensstämmelse mellan nationella stödprogram, unionens stödprogram och konkurrenspolitiken,

24. anser emellertid att den samlade stödvolymen i gemenskapen är mycket stor och har en ihållande tendens att snedvrida den fria konkurrensen, vilket är oförenligt med den inre marknaden och underminerar Europeiska unionens åtaganden om en fri världsmarknad,

25. kräver att det upprättas och offentliggörs ett register över allt statsstöd som uppdateras kontinuerligt, inbegripet statsstöd som omfattas av gruppundantag, vilket skulle ge information till tredje parter om statsstödens nivå och göra det möjligt för kommissionen att tillhandahålla korrekta och aktuella uppgifter om statsstöd; anser att kommissionen även på sin webbplats bör offentliggöra alla avtal om statsstöd, inbegripet enskilda avtal som omfattas av gruppundantag så snart som sådana har godkänts, med angivande av företagsnamn, stödets syfte, belopp och den ort där stöden utbetalas; anser att sådan information skall finnas tillgänglig på alla officiella europeiska språk; anser att det även bör finnas en enkel möjlighet för tredje part att få klagomål om enskilda statsstöd utredda av en oberoende part genom denna webbplats,

26. välkomnar antagandet av den «behörighetsgivande» förordningen, som enligt kommissionens avsikt skall bidra till att förbättra den administrativa handläggningen inom vissa områden som hör till konkurrenspolitiken och anser att kommissionen bör göra principerna i meddelandet från 1997 om «avtal av mindre betydelse» tvingande,

27. välkomnar det förestående antagandet av en «förfarandeförordning» om statligt stöd som innehåller nya garantier när det gäller skydd för tredje man och påpekar att det är nödvändigt att bibehålla en viss koherens och enhetlighet när det gäller det rättsliga skydd som gemenskapens konkurrenslagstiftning ger företag och enskilda, utan att detta påverkar principen om effektivitet i denna lagstiftning,

28. anser att kravet på ekonomisk och social sammanhållning bör styra övervakningen av det statliga stödet till regionerna och att metoden för att fastställa vilka medel som skall tilldelas måste inbegripa hänsynstagande till det juridiska begreppet yttersta randområden,

29. anser att införandet av en resultatöversikt som liknar den som används för den inre marknaden skulle vara ett användbart dokument som skulle belysa vilka medlemsstater som beviljar de högsta respektive de lägsta statsstöden,

30. föreslår att program för stabilitet och konvergens som omfattar mål som avser statsbudgeten bör omfatta överväganden som har med konkurrenspolitiken att göra, för att begränsa alltför stora statsstöd från medlemsstaterna,

31. betonar att det är nödvändigt att, i undersökningar om statsstöd och konkurrens i större utsträckning än tidigare inkludera konkurrensbegränsande skattebefrielser eller skatteförmåner som fungerar som bidrag och anser att sådana skattearrangemang skall förbjudas,

32. uppmanar kommissionens generaldirektorat IV att förelägga behörigt utskott inom Europaparlamentet en djupgående analys av konsekvenserna av de bestämmelser i direktivet om liberalisering av elmarknaden (96/92/EG) som avser «stranded costs»; uppmanar kommissionen att se till att dessa bestämmelser inte underlättar olagligt statligt stöd och betonar att konsumenternas intresse måste skyddas,

33. anser det vara oroväckande för hela liberaliseringsprocessen om det blir en prejudicerande princip att kostnaderna för övergång till konkurrens inom elsektorn skall betraktas som något som skall gottgöras och framför allt belasta konsumenterna; uppmanar kommissionen att göra en noggrann analys av möjligheten att vissa stödformer för övergång till konkurrens inom elsektorn kan användas för att finansiera nya investeringar som försvårar fri konkurrens och förhindrar uppkomsten av nya konkurrenter inom energisektorn respektive telekommunikationssektorn.

Vad avser internationellt samarbete

34. anser att avgörande faktorer för globaliseringen, nämligen tekniska framsteg, avreglering av marknader, liberalisering av viktiga sektorer och intensifiering av handeln på varu- och kapitalmarknader påverkar den europeiska politikens, inklusive konkurrenspolitikens, effektivitet i dess traditionella former,

35. anser att det ömsesidiga beroende som har uppstått på grund av internationaliseringen av produktion, distribution och handel samt konkurrensfrågornas tydliga internationella dimension kräver att ett nytt angreppssätt antas inom EU:s konkurrenspolitik,

36. ställer sig positivt till att Världshandelsorganisationen får en större roll när det gäller den internationella konkurrenspolitiken; uppmanar därför rådet att ge kommissionen mandat att - med beaktande av avtalet mellan EU och USA:s regering om tillämpning av respektive konkurrenslagstiftning samt under förutsättning att tvisten om företagssammanslagningen av McDonnell Douglas och Boeing får en tillfredsställande lösning - bedriva förhandlingar som syftar till en multilateral överenskommelse om internationell konkurrensrätt i form av ett tilläggsavtal till överenskommelsen om upprättande av Världshandelsorganisationen, som skall beakta följande bestämmelser:

a) inrättande av gemensamma miniminormer för att förhindra konkurrensbegränsande beteende, som kartellbildning, missbruk av dominerande marknadsställning samt vertikala och horisontella konkurrensbegränsningar,

b) åläggande av alla signatärmakter att inrätta en oberoende konkurrensmyndighet som skall sörja för att de konkurrensrättsliga miniminormerna respekteras och inrätta en mekanism för samarbete mellan de nationella konkurrensmyndigheterna i syfte att uppnå en tillnärmning av normer,

c) åläggande av alla signatärmakter att endast när detta entydigt ligger i det allmänna intresset tillämpa sin nationella konkurrensrätt på områden som ligger utanför det egna territoriet,

d) förankring av principen om «aktiv hövlighet», som den beskrivs i artiklarna III till V i avtalet mellan Europeiska gemenskaperna och Amerikas förenta staters regering om tillämpningen av principen om «aktiv hövlighet» vid genomförande av den nationella konkurrensrätten, även på den nivå där den internationella Världshandelsorganisationen agerar,

e) utvidgning av den tvistlösningsmekanism, som ingår i överenskommelsen om upprättande av Världshandelsorganisationen, till att även gälla tvister i samband med genomförande av internationella konkurrensrättsliga miniminormer,

37. anser att de handelspolitiska kontrollmekanismerna enligt artikel 3.4 tillsammans med bilaga 3 till överenskommelsen om upprättande av Världshandelsorganisationen måste utökas med ett krav på en kontrollerad signatärmakt att sammanställa en rapport om hur den nationella konkurrensrätten fungerar om en annan signatärmakt så begär,

38. anser att unionens utvidgning till att omfatta länder i Central- och Östeuropa skulle kunna skapa spänningar när det gäller antagandet av konkurrenslagstiftning; välkomnar således kommissionens hjälp till de ansökande länderna med tillämpningen av praxis på antitrustområdet,

39. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen.