SV Europeiska unionens officiella tidning C 267/1

Yttrande från facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om läkemedel för pediatrisk användning och om ändring av förordning (EEG) nr 1768/92, direktiv 2001/83/EG och förordning (EG) nr 726/2004”

(KOM(2004) 599 slutlig – 2004/0217 COD)

(2005/C 267/01)

Den 12 november 2004 beslutade rådet att i enlighet med artikel 251 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämda yttrande.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 20 april 2005. Föredragande var Paolo Braghin.

Vid sin 417:e plenarsession den 11–12 maj 2005 (sammanträdet den 11 maj) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt:

1. Sammanfattning av kommitténs ståndpunkt

1.1 EESK anser att åtgärder som kan skydda den pediatriska populationen skall prioriteras eftersom barnens fysiska, psykiska och utvecklingsmässiga egenskaper gör dem så sårbara. Vi menar därför att beslut om att begära eller genomföra studier på barn bör utgå ifrån tydligt angivna forskningsgrundade behov och motiv. Dessutom bör etiska villkor uppfyllas under själva försöket.

1.2 EESK ser positivt på att man föreslår inrättandet av en pediatrisk kommitté inom den Europeiska läkemedelsmyndigheten EMEA. En sådan kommitté utgör ett adekvat instrument för att garantera en forskning som grundas på kvalitetstänkande och iakttar vetenskapliga och etiska principer. EESK föreslår att den pediatriska kommittén till största delen skall bestå av sakkunniga med specifika kunskaper inom det pediatriska området, både vad avser utveckling och användning av läkemedel för barn, och att antalet sakkunniga som utnämns av kommissionen utökas.

1.3 Vi anser att denna pediatriska kommitté i fortsättningen skall få ett utökat ansvarsområde. Vi föreslår särskilt att den får en förstärkt roll inom ramen för det europeiska forskningsnätverket och inom de centrum som bedriver studier av barn samt att den får ansvar för den vetenskapliga ledningen av programmet för pediatriska studier (Medicines Investigation for the Children in Europe, MICE, dvs. studier om läkemedel för Europas barn) som kommissionen tagit initiativ till.

1.4 EESK stöder de förfaranden för godkännande som föreslås, särskilt det nya PUMA-förfarandet (dvs. godkännande för försäljning för pediatrisk användning) som skall gälla läkemedel som redan finns i handeln. Vi föreslår också att man använder ett kortare centraliserat förfarande om det kan motiveras av de säkerhetsuppgifter som samlats in, speciellt genom den periodiska säkerhetsrapporten. Det vore också bra om man när det gäller en särskild undergrupp av den pediatriska populationen klargjorde att den som ansöker om ett godkännande kan välja ettdera av två förfaranden, om man uppfyller kraven för godkännande av särläkemedel.

1.5 Med tanke på den tid och de resurser som krävs för pediatriska studier samt de känsliga frågor som uppstår om etik och följsamhet när det gäller patienter som är barn, vill EESK framföra sitt stöd för det system med belöningar och incitament som föreslås, men föreslår att de i vissa särskilda fall ökas.

1.6 EESK ser positivt på målsättningen att förbättra och öka informationen till läkare och vårdpersonal om läkemedel och prövning på barn, även genom en bredare användning av gemenskapsdatabanken över kliniska prövningar (EudraCT) (1). Vi föreslår också en bred informationsstrategi som skall syfta till en säker och effektiv användning av läkemedel för barn.

1.7 Det är nödvändigt att genomföra en systematisk analys av den epidemiologiska situationen bland barn, av behandlingsmetoder och aktuella brister avseende tillgången till läkemedel för barn samt av fall då förskrivning av läkemedel för barn inte följer godkända indikationer.

1.8 EESK rekommenderar därför att kommissionen engagerar sig i inrättandet av ett nätverk mellan ansvariga myndigheter och specialiserade prövningscentrum för att vinna ökad kunskap om efterfrågemekanismen när det gäller läkemedel och om de bästa behandlingsmetoderna.

1.9 Kommittén önskar slutligen att samarbetet med WHO stärks ytterligare och att man intensifierar dialogen med internationella ansvariga instanser för att skynda på godkännandet av läkemedel för barn, samtidigt som man undviker onödigt dubbelarbete och att samma kliniska studier genomförs mer än en gång.

2. Inledning

2.1 Den pediatriska befolkningsgruppen är en sårbar grupp som utvecklingsmässigt, fysiologiskt och psykologiskt skiljer sig från vuxengruppen, och det är därför viktigt att bedriva forskning om läkemedel med särskild inriktning på ålders- och utvecklingsaspekterna. Man bedömer att mer än 50 % av de läkemedel som används för behandling av barn i Europa inte har testats eller godkänts för användning på barn. Hälsan och därmed livskvaliteten för Europas barn kan därför bli lidande till följd av bristande testning och godkännande av läkemedel som kan användas av dem.

2.2 Även om det kan finnas invändningar mot att genomföra prövningar i den pediatriska befolkningsgruppen måste detta vägas mot de etiska aspekterna av att ge läkemedel till en befolkningsgrupp på vilken de inte har testats och på vilken deras effekter, positiva eller negativa, är okända. Direktivet om kliniska prövningar (2) fastställer för övrigt särskilda krav som skall skydda barn som deltar i kliniska prövningar inom Europeiska unionen.

2.3 Målen för förslaget till förordning är att — påskynda utvecklingen av läkemedel för behandling av barn, — säkerställa att läkemedel som används vid behandling av barn är föremål för forskning av hög kvalitet, — säkerställa att läkemedel som används vid behandling av barn är särskilt godkända för behandling av just barn, — förbättra tillgången till information om användningen av läkemedel vid behandling av barn, — uppnå dessa mål utan att barn utsätts för onödiga kliniska prövningar och helt i överensstämmelse med EU:s direktiv om kliniska prövningar.

2.4 För att uppnå dessa mål presenteras i förslaget ett antal åtgärder, varav följande är de viktigaste:

2.4.1 Inrättandet av en pediatrisk kommitté inom Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA). Pediatriska kommittén kommer att ha ansvar för bedömningen av och avtalen om pediatriska prövningsprogram och eventuella ansökningar om undantag och uppskov. Dessutom kommer den att bedöma överensstämmelsen med godkända pediatriska prövningsprogram och befintliga gemenskapskrav, upprätta en förteckning över barns terapeutiska behov samt ansvara för en bred informationsstrategi som skall syfta till en säker och effektiv användning av läkemedel för barn i olika åldersgrupper, också i syfte att undvika dubbleringar och onödiga studier.

2.4.2 Studierna på barn skall baseras på ett pediatriskt prövningsprogram som godkänns av den pediatriska kommittén. Två grundläggande principer skall härvid beaktas: dels att studierna skall uppvisa potentiella betydande terapeutiska fördelar samt att dubbleringar skall undvikas, dels att dessa studier inte orsakar dröjsmål med godkännande av läkemedel för andra målgrupper.

2.4.3 Alla studier som utförts i enlighet med ett slutfört, godtaget pediatriskt prövningsprogram skall läggas fram i samband med ansökan om godkännande för nya aktiva substanser, liksom för nya indikationer, läkemedelsformer eller administreringsvägar med avseende på redan godkända läkemedel, såvida inte Pediatriska kommittén har beviljat undantag eller uppskov.

2.4.4 Som ett redskap för att få fram incitament för icke-patentskyddade läkemedel föreslås en ny typ av godkännande för försäljning – PUMA. För ett sådant pediatriskt godkännande kan de befintliga förfarandena för godkännande för försäljning utnyttjas, men det avser specifikt läkemedel som utvecklats uteslutande för behandling av barn.

2.4.5 Med hänsyn till att målet är att öka tillgången till läkemedel för barn inom hela gemenskapen och att kraven i förslaget är kopplade till gemenskapsomfattande belöningar, och för att förhindra att den fria handeln i gemenskapen snedvrids, föreslås det att en ansökan om godkännande för försäljning som omfattar åtminstone en pediatrisk behandlingsindikation och grundar sig på resultaten av ett avtalat pediatriskt prövningsprogram skall kunna utnyttja det centraliserade gemenskapsförfarandet.

2.4.6 För nya läkemedel och produkter som omfattas av ett patent eller ett tilläggsskydd kan en förlängning med sex månader av skyddsperioden medges, förutsatt att alla de åtaganden som ingår i det godtagna pediatriska prövningsprogrammet har uppfyllts, att produkten är godkänd i samtliga medlemsstater och att relevanta uppgifter om resultaten av studierna ingår i produktinformationen.

2.4.7 Liknande initiativ föreslås med avseende på särläkemedel. Om kravet på uppgifter om användning för behandling av barn uppfylls helt kommer ensamrätten på marknaden för dessa läkemedel, som normalt är 10 år, att förlängas med två år.

2.4.8 De läkemedel som redan finns på marknaden kommer att ha tillgång till det uppgiftsskydd som är kopplat till ett nytt godkännande för försäljning (PUMA).

2.5 Genom direktivet om kliniska prövningar inrättas en gemenskapsdatabas över kliniska prövningar (EudraCT). Enligt förslaget skall denna databas utökas med en informationskälla om alla pågående och slutförda pediatriska studier som bedrivits både i gemenskapen och i tredjeland.

2.6 Kommissionen har för avsikt att undersöka möjligheten att inrätta ett program för pediatriska studier (studier om läkemedel för Europas barn), varvid befintliga gemenskapsprogram kommer att beaktas.

2.7 Enligt förslaget skall det även skapas ett gemenskapsnätverk som länkar samman de nationella nätverken och centrumen för kliniska prövningar i syfte att bygga upp nödvändig expertis på europeisk nivå och att underlätta bedrivandet av studier, förbättra samarbetet och undvika att samma studier genomförs mer än en gång.

2.8 Förslaget grundar sig på artikel 95 i EG-fördraget. Artikel 95, som föreskriver det medbeslutandeförfarande som beskrivs i artikel 251, är den rättsliga grunden för att uppnå de mål som ställs upp i artikel 14 i fördraget, vilket även omfattar fri rörlighet för varor (artikel 14.2), i detta fall humanläkemedel.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Skydd av barns hälsa och kliniska prövningar på barn

3.1.1 EESK anser att åtgärder som kan skydda den pediatriska populationen skall prioriteras eftersom barnens fysiska, psykiska och utvecklingsmässiga egenskaper gör dem så sårbara. För att uppnå detta grundläggande mål i samband med läkemedel för barn finns det ett antal villkor som bör uppfyllas: — Kliniska studier på barn bör genomföras endast då detta är nödvändigt och man skall se till att samma studie inte genomförs mer än en gång. — Den kliniska prövningen skall kontrolleras och övervakas noggrant samt genomföras under iakttagande av etiska hänsyn för att skydda barnet optimalt. — Genom lämpliga informations- och kommunikationsprocesser skall man garantera en gedigen kunskap om behandlingsmetoder som är lämpliga för denna åldersgrupp. — Mekanismer för en aktiv biverkningsbevakning skall ge en kontinuerlig och vetenskapligt välgrundad uppdatering av behandlingsmetoder inom barnsjukvården.

3.1.2 Vi menar därför att beslut om att begära eller genomföra studier på barn bör utgå ifrån tydligt angivna forskningsgrundade behov och motiv. Därför bör man undersöka om följande villkor uppfylls: — Att man utifrån aktuell information om läkemedlet kan garantera en säker och effektiv användning för barn (3). — Att den uppskattade omfattningen av användning inom den pediatriska populationen (befintlig eller förväntad) är betydande (4). — Att läkemedlet sannolikt kommer att medföra en fördel. — Att kompletterande vetenskapliga och medicinska kunskaper i samband med användning av ett läkemedel som redan finns på marknaden ger belägg för att läkemedlet kan vara till nytta inom barnhälsovården.

3.1.3 Med hänsyn till dessa aspekter anser EESK att det vore lämpligt att det även i huvudtexten (och inte bara i ingressen) hänvisas till de etiska normer och särskilda föreskrifter för skydd av minderåriga som återges i direktivet om klinisk prövning och god klinisk sed (5). Det vore dessutom lämpligt om de kriterier som den pediatriska kommittén skall iaktta vid godkännande av det pediatriska prövningsprogrammet följer de rekommendationer på detta område som utarbetats av ”International Conference on Harmonisation” (6) och att kriterierna stämmer överens med direktiv 2001/20/EG om klinisk prövning, i syfte att garantera att man vid prövningarna följer godtagbara etiska normer.

3.1.4 EESK vill dock trycka på att förslagets fokus verkligen skall ligga på barnpatienten och barnets behov. Man måste utifrån detta perspektiv bemöta frågan om förhållningssätt inom vården och sålunda om vilken information om kliniska och terapeutiska metoder som läkarna och sjukvårdspersonalen, alltefter kompetensområde, måste ha tillgång till för att sköta om en specifik patient som behöver deras omvårdnad.

3.2 Brist på förberedande information vid läkemedelsanvändning

3.2.1 EESK anser att analysen av den aktuella situationen, av orsaker och risker, som behandlas på några få sidor under EIA (Extended Impact Assessment – Fördjupad konsekvensanalys) är otillräcklig. Den nämns dessutom inte ens i förslaget till förordning.

3.2.1.1 Det hade varit lämpligt att göra en analys av den epidemiologiska situationen för barn och aktuella brister vad gäller behandlingsmöjligheter. Detta hade kunnat visa på önskvärda forskningsinriktningar och identifiera prioriterade områden för gemenskapsstöd (kopplat till den pågående diskussionen om sjunde ramprogrammet för forskning). En sådan analys skulle ha gjort det lättare att utvärdera det arbete som utförts av ”CHMP Paediatric Expert Group” i form av en lista på 65 aktiva substanser som inte omfattas av patent och som bör prioriteras inom barnmedicinsk forskning och utveckling. Detta skulle också ha kunnat påskynda det arbete som pågår med att iordningställa det ovan nämnda programmet för pediatriska studier (studier om läkemedel för Europas barn).

3.2.1.2 För läkemedel för de vanligaste sjukdomar som drabbar barn finns det en stor marknad, varför läkemedelsindustrin på det området har intresse av att utveckla nya pediatriska indikationer och nya formuleringar som är bättre anpassade till barn, eftersom sådana investeringar med all sannolikhet lönar sig. För ovanligare sjukdomar och för specifika åldersgrupper blir utvecklingskostnaden i förhållande till investeringen orimlig, och industrin (särskilt de små och medelstora europeiska läkemedelsföretagen) kan inte ägna sig åt detta utan betydande stimulansåtgärder eller forskningsfinansiering. När det gäller ovanligare sjukdomar inom specifika åldersgrupper är det särskilt nödvändigt att ta fram andra lämpliga instrument som kan kompensera för de höga investeringar med avseende på personalresurser, tid och pengar som krävs för utvecklingen av läkemedel för barn.

3.2.2 Likaså hade det varit lämpligt att genomföra en noggrannare analys av förekomsten av förskrivningar av läkemedel för barn där godkända indikationer inte följs (så kallad ”off-label prescription”). Syftet skulle vara att å ena sidan fastställa i vilken omfattning detta egentligen förekommer och å andra sidan undersöka vilka följder detta får i form av skador på grund av felaktig användning av läkemedel. Med bättre kunskap om dessa förhållanden hade det varit lättare att analysera vilka åtgärder och stimulansmekanismer som skulle kunna användas.

3.2.2.1 EESK är medveten om att informationen på detta område är olikartad, att den i medlemsstaterna samlas in av olika institutioner som har skiftande metoder med ofullständiga och oenhetliga resultat, och att jämförbarheten och möjligheten att dra allmängiltiga vetenskapligt grundade slutsatser därför kan ifrågasättas. En studie av förskrivning och användning av läkemedel skulle, trots ovan nämnda begränsningar, göra det möjligt att få en första, om ock grov, översikt över de avvikelser som förekommer i fråga om behandlingsmetodernas omfattning och genomförande och om de aktiva substanser som används, ibland utan någon vetenskaplig grund för behandlingen.

3.2.2.2 En annan brist är att det saknas en analys av skillnaderna i de olika medlemsstaterna med avseende på läkarpraxis, vilken säkerligen är betydande att döma av samlade uppgifter om läkemedel som förskrivs för olika sjukdomar. EESK anser att en sådan analys inte bara är ofrånkomlig utan också av särdeles stor betydelse för att garantera denna värdefulla tillgång som medborgarnas hälsa utgör. Med tanke på att yrkesutbildningens och sjukvårdens organisation, tillhandahållande av vård och läkemedel faller under medlemsstaternas behörighet, önskar EESK att man så snart som möjligt tillämpar den öppna samordningsmetoden även på området för läkemedelsanvändning. Vi skulle också vilja att man för medborgarnas välmående inom en rimlig tid med läkar- och patientorganisationernas aktiva medverkan upprättade ett antal riktlinjer för bättre vårdpraxis inom olika behandlingsområden och för olika åldersgrupper av patienter, inklusive barn.

3.2.3 Samtidigt borde man analysera resultaten av uppföljning och biverkningsbevakning, ett område där den europeiska lagstiftningen förvisso ligger långt framme. Systemet för biverkningsbevakning bör redan ha påvisat eventuell olämplig användning och i förlängningen brister i behandling, och ansvariga gemenskapsorgan skulle därför redan kunna utforma en lämplig informationspolitik tillsammans med de ansvariga nationella myndigheterna.

3.2.4 Inför ett så utbrett fenomen som förskrivningar av läkemedel där godkända indikationer inte följs bör man fråga sig om ett angreppssätt som syftar till ett godkännandeförfarande (vilket är fallet med detta förslag) är tillräckligt. Enligt kommitténs uppfattning är det önskvärt att föreslå parallella åtgärder för att skapa en sund kultur på de pediatriska läkemedlens område, både i förhållande till läkare, vårdpersonal i allmänhet och föräldrar. Föräldrar vill begripligt nog förskona sina barn från symptom och sjukdomsrelaterat lidande och drivs därför ofta till påtryckningar på läkaren, så att denne i ett alltför tidigt skede förskriver läkemedel som inte alltid motsvarar de små patienternas behov.

3.2.5 Ytterligare en aspekt som inte beaktas är farmaceutens betydelse för beslut om inköp och vid rådgivning rörande den korrekta användningen av läkemedel. En aktiv utbildningspolitik och en sträng biverkningsbevakning bör få ett starkt stöd i denna personalkategori.

3.2.6 Det vore lämpligt med en ingående analys av tillgängliga uppgifter om säkerheten vid användning, särskilt i fråga om biverkningsbevakning, för att se om skillnaderna i förskrivningspolicy och läkemedelsklassificering i de olika medlemsstaterna leder till skillnader i felaktig användning och negativa reaktioner.

3.2.7 Kommittén är medveten om att dessa aspekter ligger utanför förslagets huvudsakliga syfte, men rekommenderar kommissionen att aktivt bygga upp ett nätverk med myndigheter och specialiserade prövningscentrum, för att få mer kunskap om mekanismer som styr efterfrågan på läkemedel, rationell läkemedelsanvändning, bästa behandlingspraxis och liknande aspekter, och på så sätt främja en harmonisering av inre marknaden även på läkemedelsområdet.

3.3 Pediatriska kommittén och kliniska prövningar

3.3.1 EESK håller med om att det är lämpligt att inrätta en pediatrisk kommitté vid Europeiska läkemedelsmyndigheten (EMEA). Denna kommitté skall ha ytterst varierande uppgifter. Den skall utvärdera innehållet i och bestämmelserna för pediatriska prövningsprogram, förhandsbedöma potentiella terapeutiska fördelar för barn, ge vetenskapligt bistånd vid utarbetandet av prövningsprogram, bedöma huruvida god klinisk praxis som framkommit i studierna respekteras, upprätta en förteckning över terapeutiska behov samt ge stöd och rådgivning vid upprättandet av ett europeiskt nätverk med forskare och center som har specifik sakkunskap i pediatriska studier. Förutom alla dessa uppgifter skall den ha ansvar för att samma studier inte genomförs mer än en gång.

3.3.2 Eftersom Pediatriska kommittén skall ha så omfattande ansvarsområden anser EESK inte att den sakkunskap som beskrivs i artikel 4.1 är tillräcklig, särskilt inte när det gäller metodologi vad avser preklinisk och klinisk utveckling (särskilt sakkunniga i fråga om farmakologi och toxikologi, farmakokinetik, biometri och biostatistik), specialister (inklusive inom neonatalmedicin) inom de pediatriska områden som berör de största terapeutiska grupperna samt sakkunniga inom farmakoepidemiologi. EESK föreslår att det antal sakkunniga som utses av kommissionen utökas, och att även företrädare för barnavårdssektorn skall ingå.

3.3.3 Vidare konstaterar EESK att den pediatriska populationen definieras som ”den del av befolkningen som är mellan 0 och 18 år”(art. 2), men kommittén är medveten om att inte ens den internationella harmoniseringskonferensen (ICH) har kommit fram till en enhetlig definition. När Pediatriska kommittén fastställer särskilda studier för undergrupper av populationen, bör den därför undvika att en population som inte utgör en riskgrupp på grund av konstitution och ålder utsätts för onödiga prövningar.

3.3.4 EESK ser positivt på principen om att pediatriska prövningsprogram skall lämnas in under utvecklingen av ett nytt läkemedel, och välkomnar möjligheten till kontinuerlig dialog mellan den som ansöker om godkännande och Pediatriska kommittén. Kravet på att prövningsprogrammen skall ”inlämnas tillsammans med en begäran om godkännande senast efter slutförandet av de farmakokinetiska humanstudierna”, utom då ”en annan tidsfrist är motiverad” (art. 17.1) är dock förvånande. I detta skede är de studier över läkemedlets säkerhet som utförs på vuxna ännu inte avslutade, och säkerhetsprofilen är därför inte tydlig. Därmed kan man ännu inte utforma ett fullständigt och välstrukturerat pediatriskt prövningsprogram (särskilt när det gäller olika undergrupper i den pediatriska populationen), och risken finns att man inleder studier som inte är nödvändiga eller som bör upprepas med andra doseringar än dem som först föreskrevs.

3.3.5 EESK hyser också farhågor för att detta krav kan orsaka förseningar i utvecklingen av nya läkemedel för vuxna. I ett senare skede av utvecklingen skulle man däremot bättre kunna identifiera riskgrupper, även bland barn, koncentrera insatserna på att få fram viktig information som saknas och lägga fram mer målinriktade program för biverkningsbevakning.

3.3.6 Förslaget om att ”studier som har slutförts innan detta förslag till lagstiftning antas inte ska kunna komma i fråga för de belöningar och incitament som föreslås för EU” är förvånande. ”Det kommer dock att tas hänsyn till dem i samband med de krav som ingår i förslaget och det blir obligatoriskt för företagen att lämna in studierna till behörig myndighet så snart detta förslag till lagstiftning har antagits.” (7) Denna bestämmelse kan komma att försena eller reducera de studier som pågår eller planerats av företag, i väntan på att förordningen skall få en definitiv utformning och gälla i hela EU.

3.4 Incitament

3.4.1 Kommittén håller med om att det krävs tillräckliga incitament för att kliniska studier på barn skall genomföras i enlighet med bästa praxis och med respekt för etiska regler, och för att behandlingsutbudet hos pediatriker och vid pediatriska kliniker och sjukhusavdelningar skall berikas med säkra, effektiva och högkvalitativa läkemedel som utformats och tagits fram för den pediatriska populationen, i enlighet med anvisningarna i rådets resolution av den 14 december 2000 och mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts i USA tack vare landets särskilda lagstiftning på detta område (8).

3.4.2 Eftersom dessa studier är både tids- och resurskrävande, och eftersom det uppstår känsliga frågor om etik och följsamhet när det gäller patienter som är barn, har marknadskrafterna inte på egen hand kunnat få till stånd en fullständig utveckling av läkemedel för barn. Kommittén är medveten om denna situation, men anser att de incitament och belöningar som föreslås för olika situationer inte alltid är tillräckliga.

3.4.2.1 Framför allt skulle en förlängning med sex månader av tilläggsskyddet inte ge tillräcklig kompensation för de ökade produktutvecklingskostnader (och risker för förseningar av ärenden och godkännanden) som pediatriska studier kan medföra. Förvisso finns det väl avvägda möjligheter till undantag eller uppskov, men om pediatrisk forskning blir obligatorisk blir åtagandena ytterst kostsamma och långvariga.

3.4.2.2 Det är oroväckande att forskningen och utvecklingen håller på att koncentreras till aktiva substanser med stora marknadsmöjligheter, och att en allt större del av investeringarna görs på detta område samtidigt som substanser för mer begränsade marknadssegment eller målgrupper hamnar i bakgrunden. Om denna mekanism även kommer att omfatta läkemedel för barn, kommer man inte att kunna uppnå målet att inom rimlig tid skapa ett innovativt pediatriskt behandlingsutbud som är tillräckligt omfattande. Kommittén efterlyser en noggrann bedömning av denna risk, och anser att den uttryckligen bör analyseras i den allmänna rapporten om erfarenheterna av förordningens tillämpning.

3.4.3 En viktig och relevant innovation inom godkännandet för försäljning för pediatrisk användning är det nya förfarande i avdelning III, kapitel 2 (PUMA) som föreskrivs för läkemedel som redan säljs men inte omfattas av patent eller tilläggsskydd. Det är utmärkt att det finns möjlighet att följa det centraliserade förfarandet för godkännande av läkemedel, även om det inledande godkännandet av ett läkemedel för vuxna redan har uppnåtts genom det nationella förfarandet.

3.4.4 Vissa bestämmelser som ökar flexibiliteten i förfarandena förtjänar uppskattning, framför allt att uppgifter som ingår i dokumentationen om ett läkemedel som redan är godkänt får användas som referens (art. 31.4) och att detta redan kända märke får användas om det följs av bokstaven P i upphöjd skrift (art. 31.5). I detta fall föreslår EESK att läkemedelsform och doseringsinstruktioner även skall anges på förpackningen, om de anpassats för pediatrisk bruk vilket är sannolikt.

3.4.5 Kommittén konstaterar att det trots denna flexibilitet förekommer oflexibla bestämmelser som kan hämma den pediatriska forskningen, t.ex. kravet på att en produkt skall vara godkänd i alla medlemsstater för att skyddsperioden skall förlängas med sex månader. Kommittén anser att denna bestämmelse är överdriven, särskilt i ett utvidgat EU, och att endast de stora multinationella företagen med framgångsrika läkemedel kommer att gynnas.

3.4.6 Det är även förvånande att alla uppgifter om produktens utveckling måste lämnas in, något som i själva verket påverkar de gällande bestämmelserna för uppgifter och ärenden för godkännande för försäljning. Även detta krav kan motverka att det inleds forskning om läkemedelsformer och doseringsinstruktioner för pediatrisk användning av läkemedel som redan är etablerade och finns i handeln.

3.5 Information om användningen av läkemedel för barn

3.5.1 Ett av syftena med förslaget är att öka den information som finns tillgänglig om läkemedel för barn. Kommittén instämmer i att bättre tillgång på information kan främja en säker och effektiv användning av läkemedel för barn. Detta skulle bidra till folkhälsan och till att undvika onödiga studier på barn eller att samma studier genomförs flera gånger.

3.5.2 Kommittén instämmer därför i förslaget om att utöka gemenskapsdatabanken EudraCT, inrättad genom direktivet om kliniska prövningar, med en informationskälla om alla pågående och slutförda pediatriska studier som bedrivits både i gemenskapen och tredje land.

3.5.2.1 Bestämmelserna om användning av denna databank är dock inte tillräckligt tydliga. Vem kommer att få tillgång till den? Vilken information kommer att offentliggöras respektive vara konfidentiell för att garantera skydd av privatlivet och känslig eller konfidentiell information från industrin?

3.5.2.2 Inte heller dras det någon tydlig gräns mellan informationen i sammanfattningen av produktens egenskaper (som riktar sig till vårdpersonal) och den information som allmänheten får tillgång till via bipacksedeln. På den del av läkemedelsmarknaden som rör barn är det särskilt viktigt att bipacksedeln är begriplig och uttömmande, för att läkemedlen inte skall användas på ett sätt som kan vara skadligt för barnen.

3.5.3 I avdelning VI, ”Kommunikation och samordning”, anges en rad åtgärder och åtaganden (t.ex. skall medlemsstaterna samla in tillgängliga uppgifter om all nuvarande användning av läkemedel i den pediatriska populationen och, senast två år efter det att förordningen träder i kraft, meddela dessa uppgifter – art. 41), men man tar inte upp viktigare teman, såsom kunskap om korrekt användning av läkemedel för barn och vilken politik som bör bedrivas i förhållande till vårdpersonal och allmänheten på detta område.

4. Slutsatser

4.1 Kommittén stöder i stort förslaget till förordning, men ifrågasätter om den rättsliga grund som skulle göra det möjligt att uppnå målen i artikel 14.2 (fri rörlighet för varor), dvs. artikel 95 i EG-fördraget, är den lämpligaste grunden för detta område med viktiga hälsoaspekter. Även om alla bestämmelser som antagits inom läkemedelssektorn grundar sig på denna artikel, bör man tänka på att det viktigaste målet i detta fall är barns hälsa och skydd av barn.

4.2 Kommittén hoppas att kommissionen snarast kommer att utarbeta ytterligare ett förslag, med fokus på efterfrågan på läkemedel i stället för på utbudet. Målet är att skapa ett effektivt instrument för att göra det möjligt och lätt att samla in och sprida information om tillgång till och användning av läkemedel, upprätta databanker över epidemiologiska aspekter och förskrivning samt utarbeta riktlinjer med hjälp av vårdpersonal och patientorganisationer, och samtidigt främja tillämpningen av den öppna samordningsmetoden också inom denna sektor.

4.3 Kommunikations- och samordningsprocessen, som den beskrivs i avdelning VI, förefaller begränsad. Kommittén hoppas att en bred kommunikationsstrategi skall utarbetas och sättas i verket, med syftet att åstadkomma en rationellare läkemedelsanvändning inom pediatriken, och att läkare och annan vårdpersonal skall få tillgång till kunskap med alla de medel de behöver. I denna anda bör man framför allt överväga om och i så fall på vilket sätt även läkare och personer som utför prövningar skall få information om kliniska studier från gemenskapsdatabasen över kliniska prövningar (EudraCT).

4.4 Kommittén ser positivt på förslaget om att inrätta ett program för pediatriska studier om läkemedel för Europas barn (Medicines Investigation for the Children in Europe, MICE), som skall ge gemenskapsstöd till forskning om pediatrisk användning av ett icke-patentskyddat läkemedel som bedrivs av grupper, företag eller nätverk av barnsjukhus, eller observationer eller gruppstudier i skedet efter registrering. EESK hade dock föredragit tydligare riktlinjer för Pediatriska kommittén och en klarare definition av dess roll på detta område. På så vis kunde man undvika långa diskussioner om vem som skall avgöra vilka behandlingsområden som skall prioriteras när det gäller kunskap om pediatrisk användning, eller vilka behov som skall prioriteras och vilka särskilda studier som skall genomföras, även med tanke på skillnaderna i medicinsk praxis mellan medlemsstaterna.

4.5 EESK föreslår därför att det i artikel 7 i förordningen uttryckligen slås fast att dessa uppgifter åligger Pediatriska kommittén, för att underlätta ett snabbt genomförande och garantera bättre samordning med Pediatriska kommitténs alla institutionella verksamheter.

4.6 I samband med upprättandet av ett europeiskt nätverk med forskare och center med specifik sakkunskap i att genomföra studier i den pediatriska populationen, något som beskrivs i artikel 43, bör Pediatriska kommittén inte bara ha i uppgift att ”stödja och råda myndigheten”, utan spela en aktiv roll, eventuellt med stöd av ett forum med sakkunniga från alla medlemsstater, både forskare och olika specialister inom pediatrik. Dessutom föreslår EESK att man vid upprättandet av särskilda undersökningsprotokoll även tar hjälp av forskare från företag vars produkter omfattas av protokollet, eftersom de har mest information om de egna produkternas egenskaper.

4.7 Även om Pediatriska kommitténs främsta uppgift är att godkänna de pediatriska prövningsprogrammen, vilket utgör kärnan i hela förslaget, kan man misstänka att ett formalistiskt förhållningssätt kommer att råda i förhållande till kliniska studier på barn, även när det gäller att uppnå de etiska mål som nämnts ovan, t.ex. att undvika pediatriska studier som inte är absolut nödvändiga eller att samma studier utförs flera gånger.

4.8 EESK föreslår att Pediatriska kommittén skall få följande uppgift som uttryckligen skall omnämnas: Analysera den information som finns tillgänglig i databasen EudraCT och bedöma den periodiska säkerhetsrapporten (som föreskrivs genom de senaste ändringarna av bestämmelserna). Rapporten innehåller epidemiologiska uppgifter, undersökningar om förskrivning och resultat av offentliggjorda studier. Därmed kan man förmodligen se till att de nya kliniska studierna blir mindre omfattande och långvariga, och kanske till och med överflödiga i vissa fall.

4.9 När det gäller förfarandena kan man tänka sig möjligheten att man i stället för ett förfarande som PUMA, som är långt och kostsamt, skall kunna tillgå ett centraliserat och förenklat förfarande som kan leda till lämpliga ändringar av sammanfattningen av produktens egenskaper och bipacksedeln (9), i de fall då denna dokumentation (som har erhållits via biverkningsbevakning, informationsrapporter, den periodiska säkerhetsrapporten etc.) gör det möjligt att bedöma säkerhetsuppgifter för befintliga läkemedel i fråga om formuleringar eller doseringar för den pediatriska populationen.

4.10 När det gäller förfaranden bör det vidare klargöras att den som ansöker om ett godkännande kan välja ettdera av två förfaranden om man uppfyller kraven för godkännande av särläkemedel i en särskild undergrupp av den pediatriska populationen.

4.11 EESK vill påpeka hur viktigt det är att forskningsresultat och ändringar av godkända bipacksedlar offentliggörs, och att instruktioner för pediatrisk användning utfärdas för alla icke-patentskyddade läkemedel med samma aktiva beståndsdelar.

4.12 EU:s reglering utgör redan referens för läkemedelsregistreringen i utvecklingsländer, och WHO hänvisar till EU i sin bedömning av vilka läkemedel som skall registreras i dessa länder. Det är önskvärt att ett snabbt införande av förordningen i EU får positiva effekter för de tillgängliga pediatriska behandlingarna även i utvecklingsländerna. EESK efterlyser ett ännu tätare och fortsatt positivt samarbete med WHO, och uppmanar kommissionen att föra en systematisk dialog med alla internationella myndigheter för att öka takten i godkännandet av nya substanser, indikationer, doseringar och formuleringar som är bättre anpassade till pediatrisk användning, samtidigt som överlappningar och onödiga upprepningar av kliniska studier undviks.

Bryssel den 11 maj 2005 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Anne-Marie SIGMUND

(1) European Clinical Trials Database.

(2) EGT L 121, 1.5.2001.

(3) I USA kan FDA begära att man genomför en prövning för användning på barn när läkemedel som finns på marknaden har ”inadequate labelling” och kan utgöra en allvarlig hälsorisk.

(4) I USA definieras ”betydlig” till antalet vara 50 000 pediatriska patienter och det är denna tröskel som skall uppnås för att ett företag skall få tillstånd att genomföra en klinisk prövning.

(5) EGT L 121, 1.5.2001.

(6) Vi hänvisar särskilt till ICH:s riktlinje 11 som lyder: ”The ethical imperative to obtain knowledge of the effects of medicinal products in paediatric patients has to be balanced against the ethical imperative to protect each paediatric patient in clinical trials.”

(7) Motiveringen, ”Information om användningen av läkemedel för barn”, s. 8.

(8) Best Pharmaceuticals for Children Act, 1 april 2002, Public Law nr 107–109.

(9) En förenklad mekanism av detta slag har antagits i USA, varigenom 33 produkter har försetts med pediatrisk information på bipacksedeln som en följd av kliniska studier efter registreringen (eftersom det i USA inte finns något instrument som motsvarar den periodiska säkerhetsrapporten är sådana studier nödvändiga), medan 53 produkter har fått status som läkemedel för enbart pediatrisk användning på grundval av ett fullständigt pediatriskt prövningsprogram.