Förslag till RÅDETS BESLUT om tillstånd för Frankrike att tillämpa differentierade skattesatser på bensin och dieselbrännolja som används som motorbränslen i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/96/EG /* COM/2013/022 final - 2013/0018 (NLE) */





MOTIVERING 1. Bakgrund Beskattningen av energiprodukter och elektricitet i EU regleras genom rådets direktiv 2003/96/EG[1] (nedan kallat energiskattedirektivet eller direktivet). I enlighet med artikel 19.1 i direktivet, samt bestämmelserna i framförallt artiklarna 5, 15 och 17, får rådet enhälligt och på förslag från kommissionen ge varje medlemsstat tillstånd att av särskilda politiska hänsyn införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar. Syftet med förslaget är att tillåta Frankrike att fortsätta att inom fastställda gränser tillämpa differentierade skattesatser på dieselbrännolja och blyfri bensin, med undantag för dieselbrännolja för yrkesmässig användning. Differentieringen är tänkt att återspegla decentraliseringen av vissa befogenheter som tidigare utövades av staten. Ansökan och allmän bakgrund Genom rådets genomförandebeslut 2011/38/EU[2] (nedan kallat beslut 2011/38/EU), som följer upp rådets beslut 2005/767/EG[3] (nedan kallat beslut 2005/767/EG) tilläts Frankrike att till och med den 31 december 2012 tillämpa nedsatta skattesatser på blyfri bensin och dieselbrännolja på regional nivå i samband med en förvaltningsreform som innebar att vissa statliga befogenheter decentraliserades. På grundval av detta beslut tillämpar Frankrike för närvarande en ordning som innebär att de franska administrativa regionerna får tillämpa nedsatta skattesatser på blyfri bensin och dieselbrännolja, med undantag för dieselbrännolja för yrkesmässig användning. Den berörda skatten är Taxe Intérieure sur les Produits Pétroliers (TIPP), dvs. den inhemska skatten på oljeprodukter, som är en punktskatt. Genom en skrivelse av den 10 februari 2012 i enlighet med artikel 19 i direktivet ansökte Frankrike om att få förnya ordningen på samma villkor, men under en period på sex år (1 januari 2013–31 december 2018). Den 24 maj 2012 och den 5 oktober 2012 lämnade de franska myndigheterna in ytterligare information och förtydliganden. Åtgärdens tillämpning I den franska tullkoden fastställs högsta skattesatser för blyfri bensin och dieselbrännolja. Regionerna får sänka dessa satser med ett belopp som, i likhet med tidigare, inte får överstiga 35,4 euro per 1 000 liter blyfri bensin, inklusive E10-bränsle, och 23,0 euro per 1 000 liter dieselbrännolja under undantagsperioden. Dessa belopp utgör den maximala inkomst per 1 000 liter som direkt tillfaller regionerna. Varje år fastställer de regionstyrelserna hur stor sänkningen ska vara genom omröstning. Därigenom demonstrerar man regionens självstyre och uppmuntrar till förbättring av kvaliteten på förvaltningen, som inte kan uppnås genom överföring från den nationella budgeten till de lokala budgetarna. Skattenivån efter nedsättningar kan aldrig bli lägre än den EU-miniminivå som anges i direktiv 2003/96/EG och ingen nedsättning skulle ske för dieselbrännolja för yrkesmässig användning. Åtgärder för övervakning och flyttning av de berörda produkterna Staten skulle fortsätta att ansvara för uppbörd och kontroll av punktskatterna på dieselbrännolja och blyfri bensin, oavsett vilka nedsättningar som regionerna inför. Flyttningen av produkterna skulle ske enligt förfarandet med erlagd skatt; bränslena skulle, när de frisläpps för förbrukning, beskattas med den punktskatt som tillämpas i den region till vilken leveransen sker. Inför risken för vissa särskilda typer av bedrägerier (omdirigering av en leverans i syfte att utnyttja skatteskillnader mellan två regioner) skulle kontrollen av logistikkedjan säkras genom att de olika mottagarna identifieras i förväg av leverantörerna och att dessa uppgifter överlämnas till tullförvaltningen. Mot bakgrund av riskbedömningen görs en uppdelning av mottagarna i tre kategorier: slutanvändare med möjlighet till lagring i bulk, bensinstationer och distributörer av beskattat bränsle. I fråga om nationella transporter av förtullade bränslen skulle tullförvaltningen få möjlighet att kontrollera vilket ursprung produkten har och vilken region som är dess destination. Om transporten avviker från den planerade vägen eller om oförklarliga förseningar uppstår skulle tullförvaltningen kunna undersöka om försändelsen eventuellt haft någon annan destination än den region som ursprungligen angivits. Frankrikes argument när det gäller åtgärdens inverkan på den inre marknaden och aspekter ifråga om statligt stöd Enligt de franska myndigheterna kommer åtgärden inte att påverka den inre marknadens funktion, i synnerhet eftersom åtgärden endast omfattar bränslen för icke-yrkesmässig användning. Prisskillnaderna på bränsle för icke-yrkesmässig användning mellan olika distributionsnät är dessutom större än de variationer som den planerade åtgärden kan leda till. Enligt de franska myndigheterna har det inte inkommit några klagomål om några snedvridande effekter under den tid som åtgärden har tillämpats. I fråga om att inte låta åtgärden omfatta dieselbrännolja för yrkesmässig användning skulle de vägtransportörer på nationell nivå eller EU-nivå som uppfyller villkoren för att erhålla återbetalning av en del av punktskatten på sådan dieselbrännolja omfattas av samma punktskatt oavsett i vilken region de köpt bränslet. Med den planerade åtgärden skulle dagens återbetalningsförfarande fortsätta att tillämpas och effekterna av de sänkta skattenivåer som regionerna beslutat om skulle helt och hållet neutraliseras genom att återbetalningsbeloppet för dieselbrännolja för yrkesmässig användning minskas i motsvarande grad. Den föreslagna åtgärden skulle således inte leda till någon snedvridning av konkurrensen inom transportsektorn eller påverka handeln inom EU. För övrigt skulle åtgärden inte utgöra något statligt stöd enligt de franska myndigheterna eftersom vägtransportföretagen skulle omfattas av samma punktskatt för sin förbrukning av dieselbrännolja för yrkesmässig användning, oavsett i vilken region dieselbrännoljan skulle ha köpts. Frankrikes argument i fråga om åtgärdens tillämpningsperiod När det gäller åtgärdens varaktighet betonar Frankrike att för att regionernas politik ska gälla för en viss tidslängd, bör undantaget förnyas för en sexårsperiod. Den treårsperiod som fastställs genom beslut 2011/38/EU har visat sig alltför kort och kunde bara motiveras genom åtgärdens särprägel och medlemsstaternas farhågor att den skulle kunna snedvrida konkurrensen. Ursprungligen skulle åtgärden bidra till decentralisering i Frankrike. Mot den bakgrunden är en tillämpningsperiod på tre år alltför kort och olämplig för det eftersträvade målet, eftersom den tidsperioden inte innebär någon klarhet för regionerna. Eftersom inga av åtgärdens befarade svårigheter har uppstått, begär de franska myndigheterna att undantaget ska förnyas för en sexårsperiod. Bedömning av åtgärden mot bakgrund av artikel 19 i direktiv 2003/96/EG Särskilda politiska hänsyn Artikel 19.1 första stycket i direktivet har följande lydelse: Utöver de bestämmelser som är angivna i föregående artiklar, särskilt artiklarna 5, 15 och 17, får rådet enhälligt, på förslag från kommissionen ge varje medlemsstat tillstånd att av särskilda politiska hänsyn införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar. Enligt rådets beslut 2011/38/EU uppfyller den aktuella nationella åtgärden detta krav. Av beslutet framgår att det konkreta politiska målet med den regionala differentieringen av skattesatserna, som är ett led i en mer omfattande decentralisering, är att effektivisera förvaltningen. Möjligheten till regional differentiering ansågs utgöra ytterligare ett incitament för regionerna att förbättra kvaliteten på sin förvaltning på ett sätt som medger insyn. Enligt samma beslut ska sänkningarna ske i relation till de socioekonomiska förhållandena i de regioner där de tillämpas. Den information som Frankrike har lämnat har i detta sammanhang bekräftat att det finns ett samband mellan tillämpningen av en regional skattesats som är lägre än skattesatsen på statlig nivå och de socioekonomiska förhållandena i de berörda regionerna. Under tillämpningsperioden för beslut 2011/38/EU tillämpade två regioner (Poitou-Charentes och Korsika) under 2010, fem regioner (Ile-de-France, Poitou-Charentes, Rhone-Alps, Provence-Alps-Cote d'Azur och Korsika) under 2011 och tre regioner (Poitou-Charentes, Rhone-Alps och Korsika) under 2012 en differentiering nedåt. De flesta av de regioner som hade använt en differentiering nedåt hade en BNP per capita under riksgenomsnittet. I en av regionerna var dessutom arbetslösheten högre jämfört med riksgenomsnittet. Det kan därför konstateras att möjligheten att justera den nationella skattesatsen nedåt tycks ha gett regionala myndigheter möjlighet att använda skatten i fråga på ett sätt som anpassats till de socioekonomiska förhållandena inom deras territorium. Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Enligt artikel 19.1 tredje stycket i direktivet ska varje ansökan prövas med beaktande av bl.a. den inre marknadens funktion, behovet av att säkerställa en sund konkurrens samt gemenskapens politik när det gäller hälsa, miljö, energi och transport. Denna prövning gjordes redan i samband med Frankrikes tidigare ansökningar och ledde till att besluten 2005/767/EG och 2011/38/EU antogs. I dessa beslut konstateras att det inte har kunnat påvisas att åtgärdens allmänna tillämpning skulle orsaka några hinder för handeln inom EU. Samtidigt fastställs ett antal villkor för att se till att tillämpningen av undantaget inte leder till problem när det gäller den inre marknadens funktion och inte motverkar EU:s politiska mål, särskilt inte på områdena energi, klimatförändring och miljö. För att ordningen ska kunna förlängas på det sätt som Frankrike har ansökt om måste kommissionen därför bedöma om dess tillämpning har varit förenlig med de mål och den politik som anges i artikel 19.1 tredje stycket mot bakgrund av de villkor som fastställs i artiklarna 1.2-3 i det ursprungliga beslutet, så att detta i princip kan förutsättas vara fallet även under den period som inleds den 1 januari 2013. Det måste även kontrolleras om det har skett någon relevant förändring av EU-politikens inriktning sedan antagandet av beslut 2011/38/EU eller om det finns risk att politiken förändras på ett sätt som kan vara av betydelse för bedömningen. Den inre marknaden och sund konkurrens Risken för snedvridning av konkurrens ansågs liten, eftersom besluten 2005/767/EG och 2011/38/EU fastställer låga maximibelopp för nedsättningarna. Följaktligen är skatteskillnaden mellan regioner fortfarande liten och kanske överstiger inte ens prisskillnaderna mellan olika distributionsnät. Dessutom omfattar åtgärden inte dieselbrännolja som används yrkesmässigt. När det gäller differentieringsnivåerna fastställdes en strikt gräns som innebär att sänkningarna inte får överstiga 35,4 euro per 1 000 liter blyfri bensin eller 23 euro per 1 000 liter dieselbrännolja. Detta villkor har uppfyllts av Frankrike. Erfarenheten av tillämpningen av undantaget ger ingen anledning att ompröva den bedömning som gjordes 2005 och 2011. Kommissionen känner inte till några klagomål om att åtgärden haft en snedvridande inverkan på handeln inom unionen. Inga hinder för den inre marknadens funktion har heller rapporterats när det mer specifikt gäller produkternas omsättning som punktskattepliktiga varor. När det gäller frågan om statligt stöd bör det för det första upprepas att åtgärden inte omfattar dieselbrännolja för yrkesmässig användning. När det gäller i vilken mån annan yrkesmässig användning som inte omfattas av definitionen i artikel 7.3 i energiskattedirektivet skulle gynnas av den lägre skatten, eller om konkurrensen mellan producenter av oljeprodukter skulle påverkas, skulle åtgärden kunna utgöra statligt stöd i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget. Under förutsättning att de nedsatta skattesatserna ligger över EU-miniminivån, i den utsträckning åtgärden skulle utgöra statligt stöd, omfattas åtgärden av artikel 25 i förordning 800/2008/EG[4] (allmänna gruppundantagsförordningen) och skulle följaktligen anses förenlig med den inre marknaden. Eftersom allmänna gruppundantagsförordningen dock upphör att gälla den 31 december 2013, måste allt stöd som åtgärden kan utgöra anmälas till kommissionen enligt reglerna om statligt stöd, om kommissionen inte har antagit en ny förordning som är jämförbar med den allmänna gruppundantagsförordningen eller om en sådan ny förordning inte innehåller en regel motsvarande den i artikel 25. Unionens politik på områdena energi, klimatförändring och miljö Skatter på energiprodukter leder till att efterfrågan på dessa produkter sjunker och därmed minskar också utsläppen i samband med deras förbrukning. Kommissionen måste därför bedöma om en sänkning av skattesatserna i vissa regioner kommer att leda till en ökning av bränsleförbrukningen (och därmed av utsläppen), eftersom detta skulle strida mot de ovannämnda målen. I rådets beslut 2011/38/EU konstaterades att möjligheten att sänka skattesatserna skulle införas samtidigt som den underliggande nationella skattesatsen i Frankrike skulle höjas. Det slogs fast att det inte var sannolikt att den nya ordningen totalt sett skulle leda till minskade incitament till bränsleeffektivitet, eftersom undantaget inte ger regionerna rätt att tillämpa lägre skattesatser än den nationella skattesatsen innan ordningen har införts. I beslut 2011/38/EU fastställdes även att det inte fanns någon större risk att de regionala variationerna skulle leda till prisskillnader som skulle orsaka en omdirigering av trafiken, eftersom differentieringen är liten och överskuggas av prisskillnaderna mellan olika distributionsnät. Åtgärden förväntades därför i princip inte strida mot unionens politik på områdena energi, klimatförändring och miljö. Kommissionen har inte fått någon ny information i ärendet, och bedömningen är därför fortfarande giltig. Tillämpningsperiod för åtgärden och utvecklingen av EU:s ram för energibeskattning Kommissionens förslag från den 13 april 2011 om ändring av energiskattedirektivet[5] innehåller ett permanent undantag som skulle tillåta att Frankrike, inom vissa gränser, tillämpar differentierade skattesatser för franska regioner. Följaktligen anser kommissionen att tillämpningsperioden för ett nytt rådsbeslut bör begränsas till tre år och att det i alla fall ska upphöra att gälla den dag då dessa ändrade regler börjar tillämpas. Oavsett ovanstående bör man komma ihåg att enligt ovanstående förslag skulle energibeskattningen delas upp i två delar. Detta system skulle skilja sig från systemet enligt direktiv 2003/96/EG såsom det är utformat för närvarande och som det aktuella tillståndet är baserat på. Det är viktigt att inte undergräva den allmänna utvecklingen av den befintliga rättsliga ramen. Följaktligen är det lämpligt att se till att om rådet, i enlighet med artikel 113 i fördraget, inför ett sådant ändrat allmänt system för beskattning av energiprodukter som det aktuella tillståndet inte är anpassat till, ska detta beslut upphöra att gälla den dag då dessa ändrade regler börjar tillämpas. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Samråd med berörda parter Detta förslag grundas på en ansökan av Frankrike och berör bara denna medlemsstat. Extern experthjälp Någon extern experthjälp har inte behövts. Konsekvensbedömning Detta förslag gäller ett tillstånd som en enskild medlemsstat har ansökt om. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Syftet med förslaget är att ge Frankrike tillstånd att avvika från de allmänna bestämmelserna i rådets direktiv 2003/96/EG och inom fastställda gränser tillämpa differentierade skattesatser på dieselbrännolja och blyfri bensin. Rättslig grund Artikel 19 i rådets direktiv 2003/96/EG Subsidiaritetsprincipen Indirekt beskattning, som behandlas i artikel 113 i EUF-fördraget, utgör inte i sig ett område där gemenskapen har exklusiv befogenhet i den mening som avses i artikel 3 i EUF-fördraget. Medlemsstaternas utövande av parallella befogenheter på detta område är emellertid strikt begränsat av den befintliga EU-lagstiftningen. Enligt artikel 19 i direktiv 2003/96/EG är det bara rådet som får ge en medlemsstat tillstånd att införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar i den mening som avses i den bestämmelsen. Medlemsstaterna kan inte träda i rådets ställe. Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen. Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen. Skattenedsättningen överstiger inte vad som är nödvändigt för att uppnå det avsedda målet. Val av regleringsform Föreslagen regleringsform: Rådsbeslut. I artikel 19 i direktiv 2003/96/EG föreskrivs ingen annan typ av åtgärd. 4. BUDGETKONSEKVENSER Denna åtgärd medför inga finansiella eller administrativa kostnader för EU. Detta förslag får därför inga konsekvenser för EU:s budget. 2013/0018 (NLE) Förslag till RÅDETS BESLUT om tillstånd för Frankrike att tillämpa differentierade skattesatser på bensin och dieselbrännolja som används som motorbränslen i enlighet med artikel 19 i direktiv 2003/96/EG EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT med beaktande av rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet[6], särskilt artikel 19.1, med beaktande av kommissionens förslag, och och av följande skäl: (1) Genom rådets genomförandebeslut 2011/38/EU (nedan kallat beslut 2011/38/EU) får Frankrike under en period av tre år tillämpa differentierade skattesatser på dieselbrännolja och blyfri bensin i samband med den förvaltningsreform som innebär att vissa befogenheter som tidigare innehades av staten decentraliseras. Beslut 2011/38/EU upphör att gälla den 31 december 2012. (2) Genom en skrivelse av den 10 februari 2012 ansökte Frankrike om tillstånd att fortsätta tillämpa differentierade skattesatser på samma villkor under ytterligare sex år efter den 31 december 2012. (3) Beslut 2011/38/EG antogs med hänvisning till att den åtgärd som var föremål för Frankrikes ansökan uppfyllde kraven i artikel 19 i direktiv 2003/96/EG, och tillåt skatteundantag eller skattenedsättning, men inte skattehöjning, av specifika politiska skäl. Åtgärden ansågs i synnerhet inte hindra den inre marknadens funktion. Den ansågs även vara förenlig med gemenskapens politik inom relevanta områden. (4) Den nationella åtgärden ingår i en politik för att effektivisera förvaltningen genom att höja kvaliteten på och minska kostnaderna för offentliga tjänster, och är även del av subsidiaritetspolitiken. Genom åtgärden får regionerna ytterligare ett incitament att höja kvaliteten på sin förvaltning på ett sätt som medger insyn. Enligt beslut 2011/38/EU ska de differentierade skattesatserna i detta sammanhang stå i relation till de socioekonomiska förhållandena i de regioner där de tillämpas. Följaktligen har ett antal regioner med antingen BNP under genomsnittet eller arbetslöshet över genomsnittet tillämpat lägre skattesatser. Den nationella åtgärden baseras på särskilda politiska hänsyn. (5) De strikta tidsgränser som fastställs för nedsättningen av skattesatserna i regionerna och det faktum att dieselbrännolja för yrkesmässig användning inte omfattas av åtgärden innebär att risken för att konkurrensen på den inre marknaden skulle snedvridas är mycket liten. Under den tid som åtgärden har tillämpats har det dessutom visat sig att det finns en stark tendens från regionernas sida att ta ut den högsta tillåtna skattesatsen, vilket ytterligare minskar risken för snedvridningar av konkurrensen. (6) Inga hinder för den inre marknadens funktion har rapporterats när det, närmare bestämt, gäller produkternas omsättning som punktskattepliktiga varor. (7) När den nationella åtgärden ursprungligen begärdes hade den föregåtts av en skattehöjning som motsvarade marginalen för regionala skattesänkningar. Mot denna bakgrund och med hänsyn till villkoren för tillståndet och de erfarenheter som har gjorts verkar den nationella åtgärden i detta skede inte strida mot unionens politik på områdena energi och klimatförändring. (8) Enligt artikel 19.2 i direktiv 2003/96/EG måste varje tillstånd som beviljas med stöd av denna artikel vara strikt tidsbegränsat. Dessutom innehåller kommissionens förslag till rådets direktiv 2003/96/EG om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet[7] en permanent regel som tillåter att Frankrike, inom vissa gränser, tillämpar differentierade skattesatser för franska regioner. Det är därför lämpligt att begränsa tillämpningsperioden för detta beslut till tre år och att det i alla fall ska upphöra att då den nämnda permanenta regeln börjar tillämpas. Dessutom, för att inte undergräva den allmänna utvecklingen av den befintliga rättsliga ramen, är det också viktigt att se till att om rådet skulle införa ett ändrat allmänt system för beskattning av energiprodukter som det aktuella tillståndet inte är anpassat till, ska detta beslut upphöra att gälla den dag då reglerna för detta ändrade system börjar tillämpas. (9) Det bör säkerställas att Frankrike kan tillämpa den specifika nedsättning som detta beslut gäller utan avbrott som förlängning av den situation som rådde före den 1 januari 2013, i enlighet med beslut 2011/38/EU. Det tillstånd som begärs bör därför börja gälla den 1 januari 2013. (10) Detta beslut påverkar inte tillämpningen av unionens regler om statligt stöd. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1 1. Frankrike tillåts härmed tillämpa sänkta skattesatser på blyfri bensin och dieselbrännolja som används som motorbränsle. Dieselbrännolja för yrkesmässig användning i den mening som avses i artikel 7.2 i direktiv 2003/96/EG får inte omfattas av sådana sänkningar. 2. De administrativa regionerna tillåts tillämpa differentierade sänkningar under förutsättning att följande villkor uppfylls: a) Sänkningarna får inte överstiga 35,4 euro per 1 000 liter blyfri bensin eller 23 euro per 1 000 liter dieselbrännolja. b) Sänkningarna får inte överstiga skillnaden mellan skatten på dieselbrännolja för icke-yrkesmässig användning och dieselbrännolja för yrkesmässig användning. c) Sänkningarna ska stå i relation till de objektiva socioekonomiska förhållandena i de regioner där de tillämpas. d) Tillämpningen av regionala skattesänkningar får inte leda till att en region får en konkurrensfördel i handeln inom unionen. 3. De sänkta skattesatserna ska uppfylla kraven i direktiv 2003/96/EG, särskilt när det gäller de minimiskattenivåer som fastställs i artikel 7. Artikel 2 Detta beslut ska tillämpas från och med den 1 januari 2013 och upphör att gälla den 31 december 2015. Detta beslut ska dock upphöra att gälla den dag då en av följande ändringar av direktiv 2003/96/EG börjar tillämpas: - Det allmänna system för beskattning av energiprodukter ändras på ett sätt som dagens tillstånd inte är anpassat till. - Frankrike tillåts tillämpa differentierade skattesatser för de franska regionerna. Artikel 3 Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike. Utfärdat i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] Rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, 31.10.2003 s. 51). [2] EUT L 19, 22.1.2011, s. 13. [3] EUT L 290, 4.11.2005, s. 25. [4] Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008 av den 6 augusti 2008 genom vilken vissa kategorier av stöd förklaras förenliga med den gemensamma marknaden enligt artiklarna 87 och 88 i fördraget, EUT L 214, 9.8.2008, s. 3. [5] KOM(2011) 169. [6] EUT L 283, 31.10.2003, s. 51. [7] KOM(2011) 169 av den 13 april 2011.