EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 08.05.1996 
KOM(96) 173 slutlig 
SKYDD AV 
GEMENSKAPENS FINANSIELLA INTRESSEN 
BEDRÄGERIBEKÄMPNING 
ÅRSRAPPORT 1995 
(framlagt av kommissionen) 

INNEHÅLL 
Sida 
INLEDNING 5 
KAPITEL 1 : FÖRÄNDRINGAR I DE HORISONTELLA 
RÄTTSREGLERNA UNDER 1995 (FÖRSTA 
OCH TREDJE PELAREN OCH AVDELNING 
VI) 8 
AVSNITT 1: ÖVERSIKT OCH NULÄGE 8 
AVSNITT 2: VERKSAMHET INOM DEN FÖRSTA PELAREN - BÄTTRE 
RÄTTSLIG RAM PÂ GEMENSKAPSNIVÅ 10 
2.1 Förordningen om gemenskapens finansiella intressen 10 
2.2 Förslaget till förordning om kontroller på plats 12 
AVSNITT 3: VERKSAMHET INOM AVDELNING VI - BÄTTRE 
ÖVERENSSTÄMMELSE MELLAN LAGSTIFTNINGEN I 
OLIKA MEDLEMSSTATER 14 
3.1 Konventionen 14 
3.2 Tilläggsprotokollet till konventionen om skydd av Europeiska 
gemenskapernas finansiella intressen (den andra rättsakten om 
bland annat det rättsliga samarbetet) 16 
3.3 Tilläggsprptpkpllet om korruption av tjäastemän J8_ 
AVSNITT 4: FRAMVÄXANDE ORGANISERAD EKONOMISK 
BROTTSLIGHET 18 
KAPITEL 2: VIKTIGA FÖRÄNDRINGAR I 
SEKTORSBUNDEN LAGSTIFTNING 
UNDER 1995 21 
AVSNITT 1: EGNA MEDEL 21 
AVSNITT 2: JORDBRUKSOMRÅDET 22 
AVSNITT 3: TULLOMRÅDET 24 
3.1 TransiteringsfÖrfarandet 24 
3.2 Projektet "Tull 2000" 27 
3.3 Råämnen till narkotika 28 
AVSNITT 4: ADMINISTRATIV ÖMSESIDIG HJÄLP 29 
KAPITEL 3: DE ÖVRIGA INSTITUTIONERNA 31 
AVSNITT 1: EUROPAPARLAMENTET 31 
AVSNITT 2: RÅDET 32 
AVSNITT 3: REVISIONSRÄTTEN 33 
AVSNITT 4: DOMSTOLEN 34 
KAPITEL 4: MEDLEMSSTATERNA 36 
AVSNITT 1: NATIONELLA RAPPORTER OM FÖRSKINGRING AV 
GEMENSKAPSMEDEL OCH UTVÄRDERING AV 
TILLÄMPNINGEN AV ARTIKEL 209a 36 
1.1 Metodik 36 
1.2 Utvärdering (tillämpning av artikel 209a första stycket i EG-
fördraget) 37 
1.3 Utvärdering (tillämpning av artikel 209a andra stycket i EG-
fördraget) 39 
1.4 Tänkbara vägar 40 
KAPITEL 5: SAMARBETE OCH PARTNERSKAP 44 
AVSNITT 1: SEMINARIER OCH UTBYTE AV TJÄNSTEMÄN 44 
AVSNITT 2: DEN RÅDGIVANDE KOMMITTÉN FÖR SAMORDNING 
INOM OMRÅDET FÖR KAMPEN MOT BEDRÄGERIER 
(COCOLAF) 46 
AVSNITT 3: PARTNERSKAPET MED DE SPECIALISERADE 
NATIONELLA ORGANEN I MEDLEMSSTATERNA 47 
AVSNITT 4: DEN ADMINISTRATIVA ÖMSESIDIGA HJÄLPEN MELLAN 
GEMENSKAPEN OCH TREDJE LÄNDER PÅ 
TULLOMRÅDET 48 
KAPITEL 6: UTREDNINGAR 50 
AVSNITT 1: GRÄNSÖVERSKRIDANDE GROVA BEDRÄGERIER MED 
INSLAG AV VITTFÖRGRENAD, ORGANISERAD 
EKONOMISK BROTTSLIGHET 52 
AVSNITT 2: GROVA BEDRÄGERIER INOM OMRÅDET FÖR 
URSPRUNGSINTYG OCH AVTAL OM PREFERENS­
SYSTEM 64 
2.1 Industriprodukter 64 
2.2 Textilprodukter 67 
2.3 Fiskeprodukter 69 
AVSNITT 3: ANDRA BEDRÄGERIER PÅ JORDBRUKSOMRÅDET 71 
AVSNITT 4: ANDRA BEDRÄGERIER PÅ STRUKTURPOLITIKENS 
OMRÅDE 78 
4.1 Europeiska socialfonden (ESF) 78 
4.2 Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) 79 
AVSNITT 5: ANDRA BEDRÄGERIER PÅ OMRÅDET DIREKTA 
UTGIFTER 80 
5.1 Forskning 80 
5.2 Energi 80 
5.3 Europeiska utvecklingsfonden (EUF) 81 
5.4 Miljö / Programmet MEDSPA (Italien) 81 
KAPITEL 7: STATISTIK OCH ANALYS 82 
AVSNITT 1: LÄGESBESKRIVNING FÖR 1995 83 
AVSNITT 2: TENDENSER 84 
AVSNITT 3: TRANSITERING 85 
AVSNITT 4: ÅTERVINNING 86 
AVSNITT 5: ANALYS AV LAGSTIFTNINGEN 87 
TABELL 1-13 89-101 
KAPITEL 8: ANSLAG TILL BEDRÄGERIBEKÄMPNING 102 
AVSNITT 1: BUDGETENS GENOMFÖRANDE 1995 102 
AVSNITT 2: ANSLAG 1996 102 
TABELL 14-16 104-109 
BILAGA 110 
FÖRKORTNINGAR 111 
INLEDNING 
År 1995 präglades i synnerhet av att man gjorde framsteg i sakfrågorna genom att anta 
ny lagstiftning. Det rör sig om två grundläggande rättsakter, varav den ena gäller 
kontroller och administrativa sanktioner (horisontell förordning), och den andra 
straffrättsligt skydd av gemenskapens finanser (konvention). På verksamhetens operativa 
sida visar de utredningar som på kommissionens initiativ drivs i samarbete med nationella 
myndigheter allt tydligare att kommissionen kan ge ett värdefullt bidrag till arbetet med 
att bekämpa bedrägerier ute på fältet. 
Årets dynamiska utveckling är en följd av att en ny strategi för kampen mot bedrägerier 
antogs 1994. I den nya strategin anges följande fyra prioriterade målsättningar: 
Kraftigare insatser på faltet. 
- Bättre informationsutbyte och bättre samverkan mellan kommissionen och 
medlemsstaterna. 
Bättre rättslig ram på gemenskapsnivå. 
Bättre överensstämmelse mellan de nationella lagstiftningssystemen med sikte på 
att tillämpa påföljder i nivå med vad som står på spel. 
Vid sidan av dessa framsteg har viktiga landvinningar gjorts under 1995 på alla områden. 
* 
* * 
På området rättsligt skydd av gemenskapens finansiella intressen, som behandlas i 
rapportens första del, har kommissionens lagförslag1 från 1994 utmynnat i två saker. Dels 
har rådet antagit en förordning som syftar till att lägga fast ett konsekvent och effektivt 
system av administrativa sanktioner, som skall tjäna till att bekämpa konstaterade 
bedrägerier och avskräcka från sådana gärningar. Dels har en mellanstatlig konvention 
undertecknats, i vilken begreppen oegentlighet och bedrägeri för första gången fått en 
gemensam definition. 
Dessa rättsakter, som syftar till att ge bättre skydd åt gemenskapens finansiella intressen 
på grundval av vad som sägs i artikel 209a i EG-fördraget, är ett svar på allmänhetens 
önskan att bedrägerier och slöseri med gemenskapens medel skall bekämpas så kraftfullt 
som möjligt, en önskan som ofta har kommit till uttryck. De utgör en viktig rättslig grund 
för kommande, utbyggd verksamhet på området. 
Värdefulla framsteg har gjorts på den rättsliga sidan, men av erfarenhet vet kommissionen 
att de rättsliga medel som fördraget erbjuder fortfarande är svaga med hänsyn till hur 
Vid Europeiska rådets möten i Cannes den 26-27 juni 1995 och i Madrid den 15-16 december 1995 
lade man särskild vikt vid frågor rörande skydd av gemenskapens finansiella intressen och 
bekämpningen av bedrägerier inom gemenskapen. 
stora summor som står på spel. Därför anser kommissionen att dessa rättsliga medel måste 
stärkas under regeringskonferensen och har följaktligen tagit nödvändiga mått och steg 
för att frågan skall finnas på dagordningen för konferensen, som börjar i mars 1996. 
I den horisontella förordningen definieras begreppet oegentlighet mycket brett. Begreppet 
innefattar både enkla förbiseenden, som skett av misstag eller av oaktsamhet och som kan 
skada gemenskapens finanser, och sådana uppsåtliga eller överlagda gärningar som svarar 
mot den snävare definitionen av bedrägeribegreppet i den straffrättsliga konventionen. I 
rapportens andra del redovisas ett antal utredningsfall, som kommissionen är inblandad 
i. Det rör sig om fall av oegentligheter som har ett särskilt intresse på gemenskapsnivå, 
men det är inte klarlagt huruvida de varit planerade eller på annat sätt iscensatts avsiktligt. 
Dessa oegentligheter kan alltså inte över en kam betraktas som bedrägerifall i straffrättslig 
mening. Samma sak gäller uppgifterna i rapportens statistikdel. 
Det avslutande utvärderingsarbetet är lika viktigt. I rapportens sista kapitel finns en analys 
av data som samlats in på faltet och under pågående utredningar. Med hjälp av analysen 
kan man skönja tendenserna i den grövre brottsligheten på bedrägeriområdet och urskilja 
de sektorer som berörs mest. Därmed blir det också möjligt att anpassa den 
gemenskapsram som omger de ekonomiska bestämmelserna bakom besluten. 
Tendensen är tydlig: Antalet upptäckta bedrägerifall fortsätter att öka (ca 15 %), samtidigt 
som det sammanlagda beloppet ser ut att stabiliseras. Halva detta totalbelopp finns i 
pågående utredningar, som kommissionen samordnar och driver i nära samarbete med 
medlemsstaterna. Denna sistnämnda typ av utredningar ökar i antal. När man ser vilka 
stora summor det rör sig om i dessa ärenden förstår man att om en grundlig utredning 
dras igång i samarbete med specialiserade organ i medlemsstaterna, så snart en misstanke 
om bedrägerier finns, kan det mycket väl leda till att man upptäcker organiserad och 
ibland brottslig verksamhet med utomordentligt raffinerade metoder. Det är mycket viktigt 
att man reagerar snabbt både operativt, administrativt och rättsligt, om man vill lyckas 
med att återvinna de förskingrade eller undanhållna beloppen. 
I de utbetalningar som handläggs av medlemsstaterna (utbetalningar på områdena jordbruk 
och strukturpolitik) upptäcktes under 1995 bedrägerier till ett totalt belopp av 383 
miljoner ecu, vilket i statistiska termer utgör 0,6 % av det stöd som utbetalats. För de 
direkta utgifter som sköts av kommissionen (kontrakt med stödmottagare i 
medlemsstaterna) uppgår beloppet till omkring 28 miljoner ecu, dvs 0,3 % av stödet. 
På intäktssidan svarar bedrägerierna för omkring 735 miljoner ecu (traditionella egna 
medel), dvs 3,6 % av dessa intäkter under 1995. Det rör sig om avgifter och skatter som 
kringgåtts, i huvudsak vid handelstransaktioner (handelsutbyte) mellan tredje land och 
gemenskapen. Det är främst medlemsstaterna som förlorar. En av gemenskapens 
grundprinciper är att budgeten skall vara balanserad. En förlust till följd av exempelvis 
uteblivna tull- eller jordbruksavgifter måste alltså kompenseras genom att direkta avgifter 
tas ut av medlemsstaterna. Denna "fjärde intäkt" är baserad på medlemsstaternas 
bruttonationalinkomst och kallas också "balanseringsintäkt". 
När det gäller kända, bevisade fall, dvs fall i vilka rättsliga åtgärder vidtagits och fall som 
är under utredning, går det att generellt och schematiskt visa att bedrägerierna mot 
gemenskapens finanser inte överstiger 1,4 % av hela gemenskapsbudgeten. 
Medlemsstaterna har visat att kontrollsystemen fungerar. Kommissionen har å sin sida, 
med stöd av medlemsstaternas specialiserade organ, satsat helhjärtat på att sätta i gång 
grundliga utredningar från det allra första stadiet av misstankar om förekomsten av 
oegentligheter eller bedrägerier. 
Kommissionen fortsätter att utveckla samarbetet med medlemsstaterna och har med deras 
samverkan dragit igång en bred kampanj, som syftar till att göra förvaltningen av 
gemenskapens medel effektivare. Kampanjen, som bär "kodnamnet" SEM 2000 ("Sound 
and Efficient Management" - sund och effektiv förvaltning), är upplagd i tre steg, av vilka 
de två första bestod i att förbättra den egna ekonomiska förvaltningen inom 
kommissionen. Dessa två steg slutfördes i början av år 1996. Det tredje och pågående 
steget syftar till att åstadkomma bättre förvaltning av gemenskapens medel i 
medlemsstaterna och skall leda både till större öppenhet och ökad säkerhet, vilket kommer 
att gagna alla skattebetalare. Denna nya samverkansform bedrivs i samma anda av 
partnerskap som den egentliga bedrägeribekämpningsverksamheten, trots att den sträcker 
sig utanför denna verksamhet. Den kommer i varje fall att få avgjord betydelse för arbetet 
med att förebygga och motverka bedrägerier. Den genomgång av lagstiftningen som 
beskrivs i kapitel 7 i rapporten ingår som en naturlig del i kampanjen SEM 2000. 
Det är också på sin plats att lyfta fram medlemsstaternas insatser, som de redogör för i 
rapporter om åtgärder på nationell nivå, för att motverka att gemenskapens medel slösas 
bort eller förskingras. Kommissionen har gjort en jämförande analys av rapporterna och 
av den framgår tydligt vilka problem och frågor som bör angripas gemensamt. Med 
samma rapporter som underlag har kommissionen också gjort en sammanställning av hur 
"likställighetsprincipen", som beskrivs i den nya artikeln 209a i EG-fördraget, tillämpas. 
En jämförande sammanställning lämnades till rådet, som svarade med att uppmana 
institutionerna och medlemsstaterna att driva sina ansträngningar på området vidare och 
särskilt sträva efter att åstadkomma en enhetlig nivå för skyddet av gemenskapens finanser 
överallt i gemenskapen. 
År 1995 omorganiserade kommissionen dessutom sin centrala enhet för 
bedrägeribekämpning (SG/UCLAF: Enheten för samordning av bedrägeribekämpningen), 
genom att samla denna verksamhet i en enda operativ enhet som täcker samtliga 
verksamhetsområden2. Avsikten är dels att fullgöra uppgiften bättre, fristående från de 
utbetalande avdelningarna, dels att lyckas bättre med det övergripande och integrerade 
angreppssätt som fastställts för arbetet med att skydda gemenskapens finansiella intressen. 
Beslut av den 14.2.1995. Se dokument SEK(95)249, kommissionens meddelande av den 10 
februari 1995 om organiseringen av dess avdelningar för bedrägeribekämpning. 
KAPITEL 1: FÖRÄNDRINGAR I DE HORISONTELLA 
RÄTTSREGLERNA UNDER 1995 (FÖRSTA 
PELAREN OCH AVDELNING VI) 
AVSNITT 1: ÖVERSIKT OCH NULÄGE 
En av de viktigaste händelserna år 1995 är att det lagstiftningsarbete som år 1994 inleddes 
på området skydd av gemenskapens finansiella intressen fullföljdes. Detta blev samtidigt 
avstamp för nya förslag framlagda av kommissionen. Kommissionens ansträngningar och 
den politiska vilja man givit uttryck för på högsta nivå har därmed på ett mycket konkret 
sätt utmynnat i påtagliga resultat på området3. 
Kommissionen arbetade med att samtidigt utöka de förebyggande insatserna, dvs. 
kontroller och andra åtgärder för att skydda gemenskapens medel, och att utveckla och 
anta ett enhetligt sanktionssystem för både den administrativa sidan och den straffrättsliga 
sidan. 
* En första försvarslinje bör bestå av administrativa sanktioner på gemenskapsnivå, 
inriktade på oegentligheter. På den gemensamma jordbrukspolitikens område finns 
redan sanktioner, och det blev nödvändigt att utsträcka principerna för dessa till 
att gälla på andra ekonomiska områden för att fä ett enhetligt skydd i hela 
unionen. Det är bara gemenskapsrätten som kan ge ett enhetligt skydd. Därför 
föreslog kommissionen en gemenskapsrättsakt, som skall tillämpas horisontellt 
(dvs inom alla verksamhesområden) och som skall lägga fast en speciell 
gemensam rättslig ram för gemenskapens administrativa sanktioner med avseende 
på unionens hela budget. 
Denna gemensamma rättsliga ram för skydd av gemenskapens finansiella intressen, 
dvs. förordning (EG, EURATOM) nr 2988/954, antogs av rådet den 18 december 
1995. 
Förordningen är det konkreta resultatet av en första serie lagstiftningsinitiativ från 
kommissionens sida på den första pelarens område. Genom förordningen, som 
utgör en allmän rättslig ram och som innebär ett horisontellt angreppssätt, 
bekräftar man att systemet med administrativa sanktioner på gemenskapsnivå i 
överensstämmelse med EG-domstolens rättstillämpning är ett centralt element i 
skyddet av gemenskapens finansiella intressen5. 
Det kan i detta sammanhang nämnas att ett förslag från kommissionen (fördrag för straffrätts)igt 
skydd av gemenskapernas finansiella intressen) lades fram för rådet år 1976. Se årsrapporten 
"Kampen mot bedrägerier" för 1994, KOM(95)98 slutlig, kapitel 1.6. 
EGT nr 312, 23.12.1995. 
I nära samarbete med medlemsstaterna har kommissionen genomfört en jämförande studie av hur 
oegentligheter, som regleras i gemenskapens tullkodex, sanktioneras. Den pågående bearbetningen 
av studien kommer att avgöra om en särskild lagstiftningsåtgärd bör vidtas, särskilt inom ramen 
för rådets förordning (EG) nr 2988/95 med avseende på skydd av de finansiella intressena. 
8 
I det ursprungliga förslaget till förordningen om skydd av finansiella intressen, 
som kommissionen lade fram i juli 1994 fanns inte bara bestämmelser om 
administrativa gemenskapssanktioner utan också allmänna regler för åtgärder och 
kontroller på gemenskapsnivå6. För att nå politiska resultat redan under första 
halvåret 1995 nöjde sig rådet i detta skede med att lagstifta om administrativa 
gemenskapssanktioner och allmänna kontrollåtgärder. Bestämmelserna om 
"kontroller på platsen" bör bli föremål för en separat gemenskapsrättsakt7. 
Rådet undantog mervärdesskatten från förordningens tillämpningsområde, men 
behöll för övrigt det övergripande och horisontella angreppssätt som 
kommissionen hade eftersträvat i sitt förslag. Förordningen är alltså tillämplig på 
samtliga utgifter och på samtliga traditionella egna medel. 
Den horisontella uppläggningen ger en klar och tydlig inriktning åt arbetet med 
att lagstiftningsvägen ta itu med bedrägerierna och innebär dessutom ett viktigt 
steg mot större konsekvens i den rättsliga ram som är ägnad att skydda 
gemenskapens finansiella intressen. Den har också skapat en inriktning som rådet 
tagit fasta på genom att av kommissionen begära förslag, som skall omfatta alla 
gemenskapens budgetområden och som skall gälla administrativa sanktioner på 
gemenskapsnivå. 
För första gången i en gemenskapsrättslig text ges en bred definition av begreppet 
oegentlighet. Tidigare saknades en sådan definition. 
En andra fbrsvarslinje bör skapas genom straffrättsliga påföljder i 
medlemsstaterna. 
Eftersom denna typ av påföljder är tydliga och har förebyggande verkan är de de 
enda sanktioner som i enlighet med rättstillämpningen inom gemenskapen kan 
säkerställa ett effektivt, proportionellt och avskräckande skydd mot de allvarligaste 
bedrägerierna. Kommissionen lade därför fram ett förslag som syftade till att 
jämka samman medlemsstaternas lagstiftning på det straffrättsliga området8. 
Skillnaderna i påföljdssystem mellan medlemsstaterna innebär ett splittrat läge med 
utmärkt jordmån för växande ekonomisk eller organiserad brottslighet i 
bedrägerihärvor med förgreningar över gränserna. 
För att förbättra överensstämmelsen mellan medlemsstaternas straffrättsliga 
lagstiftning antog rådet den 26 juli 1995 på kommissionens initiativ en konvention 
om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen9. Syftet med 
konventionen är att skapa större överensstämmelse mellan straffrättsliga regler i 
medlemsstaterna genom att fastställa en gemensam definition för begreppet 
bedrägeri och för de typer av oegentligheter som är allvarligast och skadligast för 
gemenskapens budget. Detta är en viktig landvinning för unionen, för nu kommer 
EGT nr C 216, 6.8.1994. Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.6.1. 
Se artikel 10 i rådets förordning (EG.EURATOM) nr 2988/95. 
Skillnaderna i straff rättsligt hänseende framgick tydligt i en studie som genomfördes av en 
forskargrupp ledd av professor Delmas-Marty 1993. Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" 
för 1993, KOM(94) 94 slutlig. 
EGT nr C 316, 27.11.1995, sida 48. 
bedrägerier som skadar gemenskapens finanser att få exakta brottsrubriceringar på 
det nationella planet och kommer också att kunna lagforas straffrättsligt i samtliga 
medlemsländer. 
När kommissionen lade förslag om konventionen ville den lyfta fram avdelning 
VI i Maastrichtfördraget och tog således initiativet inom denna ram (samarbete i 
rättsliga och inrikes frågor) på grundval av bestämmelserna i artikel K.310. Detta 
innebär inte att gemenskapen skulle sakna behörighet på området eller att 
kommissionen skulle vara förhindrad att agera inom ramen för den första pelaren, 
något som för övrigt Europaparlamentet framhöll som den enda framkomliga 
vägen i fråga om gemenskapens budget. 
Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen utgör 
alltså en viktig etapp, både kvantitativt och kvalitativt, på det arbete som fullföljts 
på det institutionella planet. Efter denna första etapp måste det, i enlighet med 
Europeiska rådets slutsatser i Cannes, ske en vidareutveckling11. Under arbetets 
gång har det blivit klart att ett skydd för Europeiska gemenskapernas finansiella 
intressen måste ha en särskild utformning, som gynnar sådana former för 
straffrättsligt samarbete som är anpassade till detta för unionen särskilda mål. 
Under överläggningarna kring dessa två rättsakter har svårigheterna med att anta 
bestämmelser för skydd av de finansiella intressena på grundval av artikel 235 i 
Romfördraget och avdelning VI i Maastrichtfördraget blivit tydliga. Med hänsyn 
till problemen med att få Romfördraget och avdelning VI i Maastrichtfördraget att 
fungera tillsammans i bedrägeribekämpningsarbetet planerar kommissionen att 
föreslå en mer operativ juridisk grund för att skydda de finansiella intressena. 
AVSNITT 2: VERKSAMHET INOM DEN FÖRSTA PELAREN - BÄTTRE 
RÄTTSLIG RAM PÅ GEMENSKAPSNIVÅ 
2.1 Förordningen om gemenskapens finansiella intressen 
När rådets förordning (EG/EURATOM) nr 2988/95 om skydd av de finansiella intressena 
antogs, utgjorde detta en viktig milstolpe på den nya väg kommissionen slog in på 1994 
för att förbättra gemenskapens rättsliga ram och anpassa den till sin övergripande strategi 
för att bekämpa bedrägerier. 
Det övergripande och horisontella angreppssätt som kommissionen förespråkade i förslaget 
från juli 1994 i frågan om sanktioner har till slut väckt genklang. 
10 Förslag till rådets akt om utarbetandet av nämnda konvention offentliggjort i EGT nr C 216, 
6.8.1994. 
I andra stycket i ingressen, beaktandemeningen oräknad, i konventionen anges uttryckligen att "en 
annan juridisk akt" bör komplettera den första "i syfte att förstärka det straffrättsliga skyddet för 
Europeiska gemenskapernas finansiella intressen". 
10 
För den del som gäller "kontroller på plats" har två överordnade riktlinjer kunnat läggas 
fast. För det första har allmänna skyldigheter12 vad gäller sedvanlig och grundläggande 
kontroll genom medlemsstaternas försorg formulerats. Det faller därefter på gemenskapens 
rättsregler inom varje sektor eller på den nationella lagstiftningen att skapa sådan 
överensstämmelse mellan kontrollförfarandena, att en enhetlig kontrollnivå kan bibehållas 
över hela gemenskapen. För det andra har allmänna former för kommissionens egna 
kontroller angetts13. Närmare bestämmelser om på vilka villkor dessa kontroller på plats 
skall äga rum har lyfts ut ur kommissionens ursprungliga förslag och kommer att införas 
i en kompletterande rättsakt som kommissionen skall lägga fram i form av förslag inför 
rådet14. 
Den huvudsakliga vinsten med förordningen består i att den lägger en rättslig grund i 
form av allmänna bestämmelser för administrativa sanktioner på gemenskapsnivå. Dessa 
kommer att tillämpas enhetligt inom hela Europeiska unionen och potentiellt inom alla 
politikområden inom gemenskapen där det finns ett behov och där en motsvarande rättslig 
grund finns. 
Förordningen överensstämmer med kommissionens agerande när det gäller administrativa 
sanktioner på jordbruksområdet, vilket bekräftas genom EG-domstolens fasta rättspraxis, 
särskilt år 199215 och helt nyligen år 199516. 
Kontroversen kring denna grundläggande riktlinje, som slår vakt om EG.s regelverk, var 
mycket häftig på högsta politiska nivå i rådet, men medlemsstaterna gav till slut enhälligt 
sitt samtycke. Därmed har kommissionen politisk täckning för att driva linjen vidare på 
det jordbrukspolitiska området och att utvidga systemet med administrativa 
gemenskapssanktioner till att omfatta andra områden. 
Förordningen är en bekräftelse på att det befintliga sanktionssystemet är effektivt inom 
den gemensamma jordbrukspolitiken och innebär startskottet på en process som resulterat 
i att rådet begärt att administrativa gemenskapssanktioner skall införas också på andra 
områden. 
Konkret ger förordningen för första gången i gemenskapsrättens historia en bred definition 
dels av vilka handlingar som är skadliga för en god tillämpning av gemenskapens 
finansiella bestämmelser, dels av begreppet otillbörligt erhållen förmån. I förordningen 
beskrivs därutöver tillämpliga åtgärder och sanktioner och fastställs vilka personer som 
skall hållas ansvariga. 
Dessa grunddrag gäller för alla områden i gemenskapens budget. Genom begreppet 
otillbörligt erhållen förmån fyller man en besvärande lucka i gemenskapsrätten. Nu 
kommer initiativtagarna till transaktioner som går stick i stäv mot målen för 
gemenskapens regler att kunna förlora rätten till eventuella bidrag eller till befrielse från 
tullavgifter. 
Artikel 8 i rådets förordning (EG.EURATOM) nr 2988/95. 
Artikel 9 i förordningen ovan. 
Artikel 10 i förordningen ovan. 
Mål 240/90, domstolens dom av den 27.10.1992, Tyskland mot kommissionen. 
Mål C 104/94 "Cereal Italia Sri", domstolens dom av den 12.10.1995. 
11 
En preskriptionstid på fyra år gäller vid tillämpning av gemenskapssanktioner. Den är en 
kompromiss mellan rättssäkerhetsprincipen och behovet av att effektivt skydda 
gemenskapens medel. Preskriptionstiden gäller inte när bestämmelserna om den finansiella 
förvaltningen av gemenskapens intäkter och utgifter tillämpas, eftersom den endast gäller 
sanktioner och inte indrivning av fordringar. 
Ett annat centralt drag i förordningen är förteckningen över möjliga påföljder, som 
uttryckligen inbegriper böter, straffavgifter och andra slags sanktioner som kommissionen 
använt tidigare. 
Förhållandet mellan straffrättsliga förfaranden på nationell nivå och gemenskapens 
administrativa bestämmelser klargörs. Den lösning som presenteras är väl avvägd och 
respekterar proportionalitetsprincipen. Gemenskapsrätten behåller sitt företräde, men 
straffavgifter som tillämpas i kraft av både gemenskapsrätt och nationell straffrätt skall 
bedömas ur skälighetssynpunkt. Gällande gemenskapsrätt respekteras genom att 
administrativa straffavgifter på jordbruksområdet uttryckligen undantas från 
bestämmelserna om avbrott i förfarandet. Eftersom dessa bestämmelser endast är 
tillämpliga när rättsliga förfaranden inleds parallellt, kommer de inte att bli aktuella på 
övriga områden där förvaltningsmyndigheter kan inleda förfaranden som leder till 
nationella påföljder eller förlikningar. 
De tidsfrister för arbetet som Europeiska rådet angav innebar att en intensiv verksamhet 
drogs igång från början av år 1995 och att parlamentet samtidigt granskade texten och 
utarbetade förslag till ändringar inom ramen för samrådsförfarandet. 
Europaparlamentets yttrande över kommissionens förslag avgavs den 15 mars 199517. Då 
de administrativa och kriminalrättsliga sanktioner hänger samman och då det är viktigt 
att särskilda bestämmelser utarbetas för kommissionens kontroller på plats, ansåg rådet 
det lämpligt att låta sitt samtycke, som gavs den 29 juni 1995 efter ett antal förändringar 
i det ursprungliga förslaget, följas av ett nytt samråd med parlamentet. Parlamentet 
behandlade alltså ånyo texten efter det att den hade omförhandlats och avgav ett nytt 
yttrande18. 
Rådet antog slutligen förordningen den 18 december 1995 efter att ha diskuterat 
parlamentets ändringsförslag. På grund av politiska ställningstaganden framför allt i 
budgetutskottets särskilda grupp förkastade rådet parlamentets ändringsförslag. 
Kommissionen har däremot tagit fasta på ändringsförslagen, som i huvudsak finns med 
i det nya förslaget om kontroller. 
2.2 Förslaget till förordning om kontroller på plats 
Med sitt förslag19 tillmötesgår kommissionen rådets begäran om ett separat förslag till 
förordning om kontroller på plats. 
Europaparlamentets resolution av den 15.3.1995, EGT nr C 89, 10.4.1995. 
Europaparlamentets resolution av den 30.11.1995, EGT nr C 339, 18.12.1995. 
Förslag antaget den 20 december 1995, KOM(95) 690 slutlig. 
12 
Kommissionen valde bort möjligheten att agera genom harmonisering eller genom att 
förändra bestämmelserna om befogenheter för kommissionens kontrollanter. Sådana 
bestämmelser finns för varje sektor som omfattas av gemenskapslagstiftning. Istället 
stannade kommissionen för ett horisontellt angreppssätt, som mera specifikt inriktar sig 
på att bekämpa bedrägerier och upptäcka oegentligheter. Därmed sker ingen förändring 
av gällande sektorsbunden gemenskapsrätt om administrativa kontroller och 
undersökningar på ort och ställe. 
I förslaget preciseras och klargörs vad som menas med kontroll på plats och anges vilka 
personer som kan utsättas för sådan kontroll. Förslaget innehåller vidare regler om de 
befogenheter och skyldigheter kommissionens kontrollanter skall ha när de utför kontroller 
på plats, och det syftar till att ge de upptäckter kommissionens kontrollanter gör ett stärkt 
rättsligt värde. 
Avsikten är att skapa en rättslig grund som skall göra det möjligt att utföra kontroller 
inom ramen för bedrägeribekämpningen. Förslaget syftar alltså inte till att kontrollera hur 
väl medlemsstaternas myndigheter tillämpar gemenskapsbestämmelserna, eftersom den 
typen av tillsyn sköts av kommissionen. 
Antas förordningen innebär det stora framsteg i arbetet med att komma vidare med 
speciella och avgränsade utredningar på bedrägeribekämpningsområdet. Detta gäller 
särskilt när en enskild medlemsstats aktionsradie överskrids vid komplicerade 
bedrägerihärvor över statsgränserna. 
Kommissionens strävan att arbeta i nära samarbete med medlemsstaterna på 
bedrägeribekämpningsområdet är en hörnsten i denna nya rättsakt med horisontell 
räckvidd. Den förutsätter samverkan mellan kommissionens och medlemsstaternas 
kontrollanter i kontrollarbetet på plats. 
Sammanfattningsvis är förordningen ett nödvändigt komplement, som tjänar till att 
organisera de befintliga förfaringssätten logiskt, enhetligt och effektivt för att 
kommissionen skall kunna utföra kontroller på plats inom ramen för sin uppgift att 
bekämpa bedrägerierna. 
Texten ger en konkret form åt samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen på 
detta område. Syftet är att förverkliga målet i artikel 209a andra stycket i EG-fördraget 
om den hjälp kommissionen skall ge till medlemsstaterna när det gäller att skydda 
gemenskapens finansiella intressen20. 
Rättsakten utgör slutligen ett avgörande steg framåt i arbetet med att utarbeta ett sätt att 
hantera och driva utredningar i bedrägeribekämpningsärenden. Syftet är att efterkomma 
den begäran från Europeiska rådets möte i Madrid den 15 och 16 december 1995, där 
man begeärde att förordningen skulle antas fortast möjligt och före juni 1996. 
20 Se även kapitel 4.1.3, s. 39. 
13 
AVSNITT 3: VERKSAMHET INOM AVDELNING VI - BÄTTRE 
ÖVERENSSTÄMMELSE MELLAN LAGSTIFTNINGEN I OLIKA 
MEDLEMSSTATER 
3.1 Konventionen 
Mot bakgrund av den nya inriktning som kampen mot bedrägerier fick 1994 lade 
kommissionen också fram ett förslag till en rättsakt21 från rådet om utarbetandet av en 
konvention för den straffrättsliga sidan av skyddet för de finansiella intressena. Denna 
konvention skulle vara baserad på artikel K.3.2 i avdelning VI i Maastrichtfördraget. 
I fråga om skyddet för gemenskapens budget ansåg Europaparlamentet att problemet 
borde angripas via den första pelaren. Utan att för den skull underkänna parlamentets 
analys föredrog kommissionen, på grund av det allmänna läget och de föreslagna 
åtgärdernas omfattning, ett närmande via avdelning VI, som innebar att man kunde 
använda mellanstatliga förfaranden som fortfarande är mera välbekanta för 
justitiedepartementen i medlemsländerna. Dessa blir emellertid alltmer medvetna om det 
specifika i att slå vakt om gemenskapens finansiella intressen och om vad detta innebär 
i form av skyldigheter för medlemsstaterna och institutionerna. Kommissionen bidrog 
därmed också till att använda de nya bestämmelserna i Maastrichtfördraget utan att 
förkasta gemenskapspelaren såsom en möjlighet att nå resultat. 
I rådets resolution av den 1 december 1994 anges viktiga omständigheter som måste 
beaktas22 för att man så snabbt som möjligt skall kunna åstadkomma en rättsakt ägnad att 
skydda gemenskapens finansiella intressen inom ramen för ett nationellt straffrättsligt 
förfarande. 
Med anledning av de svårigheter man tidigare stött på vid överläggningar i frågor inom 
"avdelning VI" beslutade rådets möte av den 9 och 10 mars 1995 att till att börja med 
begränsa räckvidden för rättsakten som skulle utarbetas. Den skulle först definiera 
begreppet bedrägeri och fastslå det straffrättsliga ansvar för beslutsfattare, påföljder och 
jurisdiktion. Därmed blev det möjligt för Europeiska rådet att vid mötet i Cannes i juni 
1995 nå en överenskommelse och den 26 juli 1995 underteckna akten om utarbetandet 
av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. Denna 
rättsakt behövde ett komplement, som skulle tas fram så fort som möjligt23. 
I den konvention som rådet antog finns alltså inte alla de komponenter som fanns i 
kommissionens förslag24. Ändå är den ett viktigt steg mot målet att säkerställa samma 
skyddsnivå överallt i gemenskapen, i enlighet med vad Europeiska rådets möte i Madrid 
uttryckligen begärde. Genom konventionen antas en gemensam definition för bedrägeri 
21 
22 
23 
24 EGT nr C 216, 6.8.1994. 
EGT nr C 355,14.12.1994. Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.6.2 och 
kapitel 2.3 (särskilt rättsligt samarbete, tvättning av svarta pengar, juridiska personers ansvar, 
korruption). 
Det rör sig om tilläggsprotokollet som beskrivs i detta avsnitts punkt 2. Se även rådets akt om 
utarbetandet av konventionen, andra stycket i ingressen, beaktandemeningen oräknad (EGT nr C 
316,27.11.1995, sida 48). 
Se rapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.6.2. 
14 
och åläggs medlemsstaterna att ge definitionen ställning av straffbelagd gärning. Detta 
innebär ett avgörande framsteg i arbetet med att åstadkomma enhetligt skydd överallt i 
gemenskapen. 
Konventionen är följaktligen en betydelsefull framgång i arbetet med att skydda 
gemenskapens finansiella intressen, eftersom alla medlemsstater hädanefter måste lagfora 
bedrägerier straffrättsligt. Den utgör också en väsentlig framstöt på ett avgränsat område 
när det gäller tillnärmning av straffrätten i olika medlemsstater, vilket är en lämplig väg 
för bekämpning av ekonomisk brottslighet, i synnerhet den som sträcker sig över 
gränserna. 
Den största och mest uppenbara vinsten med konventionen är definitionen av begreppet 
bedrägeri, som sträcker sig över både utgifts- och intäktssidan i gemenskapens budget. 
Kommissionen eftersträvade en speciell brottsbeteckning, men man stannade inte för den 
lösningen utan beslutade sig för ett tillvägagångssätt som innebär att nya straffbelagda 
brott skapas utgående från definitionen. Detta kan ske genom att en speciell 
brottsrubricering skapas eller genom att gärningarna klart och tydligt förs in under ett 
allmänt bedrägeribrott. Medlemsstaterna blir dessutom genom konventionen skyldiga att 
belägga grova bedrägeribrott, sådana som överstiger 50 000 ecu, med frihetsberövande 
- ett straff som kan medföra utlämning. 
I konventionen slås också principen om beslutsfattarens straffrättsliga ansvar fast, 
visserligen enligt de principer som anges i den nationella rätten, och läggs grunden för 
rättsligt samarbete vad gäller skydd av gemenskapens finansiella intressen. Här ingår även 
principerna om att lagföring skall ske i en och samma medlemsstat och om lagföring eller 
utlämning ("aut dedere aut judicare"). 
I konventionen anges för övrigt domstolen som behörig enligt villkoren i artikel K.3.2 c 
i Maastrichtfördraget. Medlemsstaterna valde att ge domstolen en mera inskränkt roll än 
vad kommissionen ursprungligen föreslagit. Därmed kommer domstolen inte att ha någon 
verklig tolkningsrätt i alla frågor som rör budgeten, trots att systemet säkert kommer att 
behöva den funktionen. Kommissionen anser att det är nödvändigt att avhjälpa bristen och 
ge domstolen behörighet. 
I konventionen anges också i detalj hur medlemsstaterna skall förfara när de införlivar 
skyldigheterna i den inhemska straffrätten och när de uppfyller skyldigheten att meddela 
vidtagna åtgärder i detta syfte. Kommissionen skall följa ratificeringsprocessen och 
fullföljningsfasen på nationell nivå25 för att kunna lägga fram en rapport inför rådet över 
hur införlivandet i nationell straffrätt fortskrider. 
Om inte ratificering och nationell fullföljning sker inom en nära framtid går 
landvinningarna förlorade, avtalet på statschefsnivå blir ett meningslöst papper utan 
innehåll och bestämmelserna inom avdelning VI kommer att framstå som verkningslösa. 
25 Arbetsuppgiften finns med i arbetsprogrammet för bedrägeribekämpning under 1996, (KOM(96) 
17 slutlig). 
15 
3.2 Tilläggsprotokollet till konventionen om skydd av Europeiska 
gemenskapernas finansiella intressen (den andra rättsakten om bland annat 
det rättsliga samarbetet) 
Bland de initiativ från kommissionen som skall behandlas och antas av rådet under 1996 
finns också kommissionens förslag av den 20 december 199526 till ett tilläggsprotokoll till 
konventionen om att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. 
Kommissionen följer alltså upp en uttrycklig begäran vid Europeiska rådets möte i Madrid 
om att komplettera konventionen. Samma begäran fanns för övrigt i rådets akt om 
utarbetandet av konventionen. 
I kommissionens förslag finns element som ingick i förslaget från juni 1994 men som av 
politiska skäl, som hängde samman med den av rådet fastlagda tidsplanen, lyftes ut ur den 
konvention som undertecknades den 26 juli 1995. Syftet med förslaget till 
tilläggsprotokoll är alltså att ange spelregler för rättsligt samarbete och gemensamma 
brottsutredningar i händelse av bedrägerier som sträcker sig över två eller flera länder, 
varvid man särskilt strävar efter att tillämpa principen om lagföring i en och samma stat. 
Detta läggs fast redan i konventionen. Genom förslaget försöker man också följa upp 
rådets resolution av den 1 december 1994, som särskilt behandlade tvätt av svarta pengar27 
och juridiska personers ansvar. 
Det fanns ingen angiven form för den rättsakt som skulle komplettera konventionen. 
Kommissionen valde att ge den formen av ett tilläggsprotokoll för att kunna komplettera 
konventionen innehållsmässigt. 
Ur rättslig synpunkt har tilläggsprotokollet samma ställning och bindande kraft som 
konventionen eftersom det antas enligt samma bestämmelser, nämligen de i avdelning VI 
i Maastrichtfördraget, och efter ratificering av de nationella parlamenten. 
Tilläggsprotokollet kompletterar konventionens innehåll med 
- element ur den materiella rätten (juridiska personers ansvar och lämpliga påföljder 
mot dessa, definition och brottsrubricering för tvätt av vinsten av bedrägerier mot 
gemenskapen), och 
- element ur processrätten, som på unionsnivå ger konkreta verktyg åt de nationella 
rättsapparaterna (rättsligt samarbete, centralisering av lagföringen och upprättandet 
av ett gemensamt åtalsregister). 
Kommissionen är medveten om att straffrättsligt ansvar för juridiska personer är en 
grundläggande och besvärlig fråga. Alla medlemsstaterna har inte denna typ av ansvar i 
sina rättssystem, även om de flesta erkänner någon form av sådant ansvar. Det rör sig om 
en viktig rättslig nyhet, som skall undanröja den straffrättsliga immunitet som företag och 
andra sammanslutningar drar hytta av, när de orättmätigt missbrukar gemenskapens 
bestämmelser i ekonomiska frågor. Det skall inte längre vara möjligt för ett företag att 
fortsätta sin verksamhet utan straff för gärningar som det har kunnat utföra tack vare sin 
26 KOM (95) 693 slutlig. Dokumentet finns offentliggjort i EGT nr C 83, 20.3.1996. 
27 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.6.3.2. 
16 
organisationsform och som lett till orättfärdiga förmåner, medan de rättsliga sviterna av 
bedrägerier mot gemenskapen enbart drabbar underordnade eller vissa ledare. 
Enligt tilläggsprotokollet blir medlemsstaterna också skyldiga att straffbelägga förfaranden 
som innebär att svarta inkomster av bedrägerier tvättas. Centrala bestämmelser på detta 
område rör samarbetet mellan olika rättsväsenden i processfrågor. Av rapporter om 
situationen på det nationella planet i medlemsstaterna och av bristerna i gällande rätt på 
området28 kan man sluta sig till att det behövs omedelbara lagstiftningsåtgärder, så att man 
får rättsliga redskap som kan hantera vår tids utmaningar (unionsbudgetens särskilda 
karaktär, förändringar i ekonomisk brottslighet, etc). 
I konventionen finns bara några få regler om rättsligt samarbete. Dessa bör nu 
kompletteras med mera detaljerade bestämmelser. I händelse av gränsöverskridande 
bedrägerier eller komplicerade bedrägerihärvor skall ärendet handhas i en och samma 
medlemsstat genom att en rättsvårdande myndighet, "lagledaren", ges prioriterad 
behörighet på basis av objektiva kriterier. Reglerna om hjälp och samarbete i rättsliga 
frågor öppnar för direkta kontakter och förfrågningar om hjälp mellan rättsliga 
myndigheter, något som kommer att underlätta förfarandet avsevärt och som kommer att 
ge ett konkret uttryck åt artikel 209a stycke 2 i EG-fördraget. Protokollet kompletterar 
också konventionen genom att ge Europeiska domstolen tolkningsrätt genom 
förhandsavgöranden. 
I rådets akt om att utarbeta konventionen finns en begäran om ett komplement snarast 
möjligt. För att tillmötesgå denna begäran har rådets ordförandeland, Italien, angett arbetet 
med tilläggsprotokollet som högprioriterat bland arbetsuppgifterna för 1996. 
Kommissionen är beredd att bidra konstruktivt för att nå resultat när frågan bereds i rådets 
specialiserade organ. 
3.3 Tilläggsprotokollet om bestickning av tjänstemän 
I rådets resolution av den 1 december 1994 behandlades bl.a. ämnet bestickning. Den 10 
augusti 1976 lade kommissionen fram ett förslag till fördrag för rådet, men ämnet togs 
aldrig upp till behandling. 
Efter det att rådets dåvarande ordförandeland, Spanien29, hade lagt fram ett förslag i juni 
1995 avstod kommissionen från att föra fram sitt förslag eftersom man ville undvika en 
uppsjö av olika förslag och utspel på området. I stället bibehöll kommissionen i det läget 
sitt förslag till fördrag och bidrog aktivt med hjälp av egna utredningar av frågan till 
rådets inledande beredning. Kommissionen var angelägen om att problemen med 
bestickning inom ramen för strävan att skydda gemenskapens finansiella intressen blev 
allsidigt behandlade och att texten inte kom att gälla uteslutande bestickning av 
28 
29 I flera av ce lägesrapporter om medlemsstaterna som sammanställdes för att utreda tillämpningen 
av artikel 209a i EG-fördraget (se kapitel 4.1, sida 36) betonas vikten av effektivt rättsligt 
samarbete. De befintliga redskapen bygger på internationell rätt från 50-talet, då länderna i Europa 
inte hade någon politisk eller ekonomisk samverkan och då ekonomisk brottslighet bedrevs av 
individer eller gäng och inte som idag av vittomfattande nätverk som utåt kan förefalla helt lagliga. 
I detta sammanhang måste man komma ihåg att Spanien engagerat sig starkt i den här frågan, som 
landet anser vara central. 
17 
Efter beredningen i rådet förelåg enighet kring slutsatserna från Europeiska rådets möte 
i Madrid den 15 och 16 december 1995. Detta borde kunna betraktas som ett första 
resultat. Huvudmålsättningen med rättsakten är att avhjälpa befintliga brister när det gäller 
att få bukt med sådana aktiva eller passiva mutbrott som anknyter till uppgiften att skydda 
gemenskapens finansiella intressen. Denna sträcker sig ofta över gränserna och involverar 
tjänstemän både på gemenskapsnivå och på nationell nivå. 
Tilläggsprotokollet är tänkt att fylla vissa luckor i medlemsstaternas inhemska lagstiftning 
genom att ur inhemsk straffrättslig synpunkt likställa inte bara Europeiska gemenskapernas 
tjänstemän utan också andra medlemsstaters statstjänstemän med det egna landets 
motsvarigheter. I tilläggsprotokollet tar man hänsyn till de privilegier och immuniteter 
som tillkommer tjänstemän i Europeiska gemenskapernas tjänst. Denna 
likställighetsprincip fanns redan i förslaget till fördrag från 1976, där man för övrigt också 
hämtat definitionen av begreppet EU-tjänsteman, som efter en lätt omarbetning nu finns 
i rådets förslag. 
Enligt protokollet skall både aktiva och passiva mutbrott beläggas med straff för att uppnå 
tillnärmning mellan olika befintliga modeller i medlemsstaterna. Ledamöterna i 
gemenskapens institutioner kommer att jämställas med sina motsvarigheter på samma 
politiska nivå i medlemsstaterna och inte med ämbetsmän, som nu är fallet i inhemsk 
straffrätt i vissa medlemsstater. 
Påpekas bör att den medlemsstat som hyser den gemenskapsinstitution där den 
mutanklagade EU-tjänstemannen är verksam också är behörig att väcka åtal. 
Bestämmelserna om jurisdiktion och om Europeiska domstolens behörighet innebär för 
sistnämnda instans samma inskränkta roll som rådet angav i konventionen. 
Om beslutsgångens förlopp kan sägas att tilläggsprotokollet förväntas bli antaget under 
första halvåret 1996 efter det att parlamentet rådfrågats i december 1995, vilket skett 
genom dåvarande ordförandelands, Spanien, försorg. I enlighet med artikel K.6 i 
Maastrichtfördraget skall parlamentet rådfrågas om viktiga ärenden i rådets arbete med 
anknytning till avdelning VI. 
AVSNITT 4: FRAMVÄXANDE ORGANISERAD EKONOMISK BROTTSLIGHET 
När rådet den 26 juli 1995 undertecknade konventionen om skydd av Europeiska 
gemenskapernas finansiella intressen, angav det särskilt att detta rörde sig om ett initiativ 
som var riktat mot den typ av organiserad brottslighet som ofta står bakom 
gränsöverskridande bedrägerihärvor med inverkan på gemenskapens intäkter och utgifter. 
Rådets beskrivning av förhållandena grundar sig på iakttagelser ute på fältet och stämmer 
med den uppfattning kommissionen och specialiserade organ på nationell nivå fått under 
arbetet med olika utredningar30. 
30 Se särskilt årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.1 om gränsöverskridande 
18 
Flera av medlemsstaterna har dessutom samma erfarenhet. Genom de rapporter som 
medlemsstaterna sammanställde på rådets begäran i syfte att utvärdera tillämpningen av 
artikel 209a i EG-fördraget, vet man att vissa specialiserade organ på nationell nivå 
(särskilt i Frankrike, Danmark och Italien) upptäckt förhållanden som tyder på 
inblandning från organiserade brottssyndikat i bedrägerier riktade mot gemenskapens 
budget31. 
Den bild man får av läget är entydig. Den organiserade brottsligheten är ett 
samhällsfenomen som numera sträcker sig över gränserna. Den är ett hot mot 
medlemsstaternas säkerhet och mot deras gemensamma intressen. Detta hot kan inte 
avvärjas genom att var och en agerar via de organ på nationell nivå som har i uppgift att 
komma till rätta med bedrägerier. Brottssyndikaten spelar dessutom skickligt på 
olikheterna i straffrättsliga bestämmelser och skillnaderna i påföljder från land till land. 
För att slå vakt om gemensamma intressen och skydda gemenskapens finansiella intressen 
måste man alltså dels närma medlemsstaternas straffrättsliga lagstiftningar till varandra 
för att brottsliga handlingar riktade mot gemenskapen skall lagforas likadant överallt, dels 
och kanske framför allt anta rättsakter som får rättsliga myndigheter i medlemsstaterna 
att samarbeta och göra sig av med vanemässig självtillräcklighet för att i stället gynna 
solidariteten på gemenskapsnivå. Därigenom kan man få till stånd en jämn skyddsnivå och 
ett enhetligt påföljdssystem32. 
Medlemsstaternas nuvarande verktyg för samarbete på det rättsliga området i kampen mot 
den gränsöverskridande ekonomiska brottsligheten är inte avpassade för uppgiften. Den 
ekonomiska brottsligheten har blivit internationell och frodas på grund av gynnsamma 
förhållanden. Det är svårt och tidskrävande att samla in sådana bevis som krävs för att 
tillintetgöra brottsliga organisationer som avslöjats. Skall man nå resultat krävs en insats 
på gemenskapsnivån, vilken är oersättlig när det gäller samarbete och samordning. 
Samtidigt förfogar de brottsliga organisationerna ofta över avsevärda medel. Dessa medel 
(i synnerhet finansiella medel) ger dem möjlighet att genom bestickning kringgå rättsliga 
förfaranden på internationell nivå. Detta gäller särskilt på området transitering inom 
gemenskapen, där gällande bestämmelser bör stärkas, särskilt för känsliga produkter33, så 
att det inte går att klara sig undan tullavgifterna, som är en viktig del av de traditionella 
egna medlen34. Detta inverkar också i hög grad på medlemsstaternas finanser. 
31 
32 
33 
34 bedrägerier. 
Medlemsstaterna har för övrigt till rådet lämnat bidrag, som tjänat som underlag till en rapport om 
den organiserade brottsligheten inom Europeiska unionen. Rapporten behandlar år 1994. Efter det 
att diskussioner förts kring rapportens huvudlinjer förband sig ordförandelandet Italien att aktivt 
föra arbetet på detta område vidare och att överlämna en kommande rapport om den finansiella 
brottsligheten för år 1995. 
Se särskilt slutsatserna i utredningen av den s.k. köttkarusellen, som beskrivs i ovannämnda rapport 
för 1994, kapitel 5.1.2.2. 
Se kapitel 2.3 om tullområdet, med början på s. 24, och kapitel 7.1.1.14 om cigarettsmuggling, s. 
61. 
Tullbedrägerierna är otaliga och mångskiftande: smuggling av cigaretter (se kapitel 6.1.1.14, s. 61), 
s.k. karuseller med spritpartier eller med jordbruksprodukter, bedrägerier med 
antidumpningsavgifter (se kapitel 6.1, fr. o. m. s. 52, och kapitel 6.3, fr. o. m. s. 71). På 
intäktssidan står 2 % av de upptäckta bedrägerifallen för 66 % av det totala beloppet, medan 
förhållandet på utgiftssidan är att 8 % av fallen svarar för 74 % av det totala beloppet. Dessa 
siffror styrker kommissionens övertygelse om att bedrägerierna mot gemenskapen inte är försumbar 
brottslighet utan att det faktiskt rör sig om organiserad ekonomisk brottslighet i stor skala. 
19 
Bedrägerierna innebar till helt nyligen endast små risker för gärningsmännen, eftersom 
dessa arbetar på ett exakt och mekaniskt sätt och eftersom de straff som kan utdömas inte 
står i någon som helst proportion till den ekonomiska vinsten. Välunderrättade brottslingar 
utnyttjade, och utnyttjar fortfarande, raffinerade metoder - särskilt brevlådebolag 
etablerade i områden med låga straff - för att komma undan åtal och ofta sker detta utåt 
sett helt lagligt. 
De ekonomiska och finansiella systemen är idag anpassade till de krav på snabbhet och 
effektivitet som gäller i internationellt handelsutbyte35. Smidigheten är självklart 
nödvändig, men när bestämmelserna kringgås i kriminella avsikter måste det också gå att 
åstadkomma passande motåtgärder. 
Det går inte att nå målet att skydda gemenskapens finansiella intressena med verktyg från 
50-talet, då den europeiska integrationen inte hade kommit så långt att det fanns områden 
för gemensam politik med därför anslagen budget36, och då handel och finansiella flöden 
inte utgjorde en bråkdel av vad de är idag. 
35 Till exempel kan överföring av medel ske på några sekunder med hjälp av det internationella 
SWIFT-systemet mellan banker i många länder. 
36 Konventionen i Strasbourg (1959) förslår säkert i fråga om rättshjälp och rättsligt samarbete mellan 
medlemsstaterna när det rör sig om enskilda brottslingar, men den passar inte för internationell 
ekonomisk brottslighet och klarar inte de krav uppgiften att skydda Europeiska gemenskapernas 
finansiella intressen ställer. 
20 
KAPITEL 2: VIKTIGA FÖRÄNDRINGAR I SEKTORSBUNDEN 
LAGSTIFTNING UNDER 1995 
Syftet med kapitel 2 är att så konkret som möjligt redogöra för sådana förändringar under 
1995 i gemenskapsrätten som siktar till att åstadkomma förenkling och till att göra 
åtgärder som har ett ekonomiskt innehåll mindre utsatta för bedrägerier. 
På områdena jordbruk och tull har väsentliga förändringar skett, i synnerhet vad beträffar 
transiteringsförfarandet. På strukturpolitikens område gjordes stora framsteg 1994, när 
man stärkte den sektorsbundna lagstiftningen genom att anta förordningarna (EG) nr 
1681/94 och nr 1831/94 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har 
utbetalats i samband med finansiering av strukturpolitiken och finansiering från 
sammanhåilningsfonden. Vid kommissionen har man lagt mycket arbete på att fullfölja 
tillämpningen av förordningarna37, där skillnader mellan medlemsstaterna fortfarande 
kvarstår. 
AVSNITT 1: EGNA MEDEL 
Kommissionens förslag38 till ändring av rådets förordning (EEG, EURATOM) nr 1552/89 
om tillämpning av beslut 88/376/EEG, EURATOM om systemet för gemenskapens egna 
medel har ännu inte antagits formellt av rådet. 
Förslaget syftar särskilt till att förbättra medlemsstaternas förfarande vid förmedling av 
information till kommissionen om bedrägerier och oegentligheter som de har uppdagat 
och innebär mera detaljerad rapportering med tätare intervall, varvid intervallet anpassas 
till det som råder på utgiftssidan. Det kommer att ge kommissionen bättre möjligheter att 
följa upp återvinningen av beloppen efter fall av bedrägerier eller oegentligheter. 
Rådet beslutade den 17 november 1995 om en gemensam ståndpunkt avseende de 
föreslagna ändringarna och överlämnade förslaget till Europaparlamentet enligt 
samrådsförfarandet. 
Samrådet ledde till en överenskommelse mellan budgetmyndighetens två 
underavdelningar, och därefter kan förordningen förväntas bli antagen under första 
kvartalet av år 1996. 
37 Särskilt i form av utbildningsinsatser riktade mot berörd personal i nationella organ. Se kapitel 5.1, 
s. 44. 
38 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.1. 
21 
AVSNITT 2: JORDBRUKSOMRÅDET 
En av de viktigaste uppgifterna inom det förebyggande arbete som ingår som del i 
kommissionens strategi för bedrägeribekämpning39 från i mars 1994 är att se över och 
förbättra sådana bestämmelser på jordbruksområdet som har en ekonomisk innebörd. 
Kommissionen har enligt åtgärdsprogrammet för 199540 fört arbetet vidare och 
åstadkommit följande resultat: 
Rådets förordning (EEG) nr 4045/8941 om medlemsstaternas granskning av de 
transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom EUGFJ 
garantisektionen behövde kompletteras ytterligare genom riktade insatser med 
syftet att 
förstärka medlemsstaternas åtagande att biträda varandra (artikel 7 i 
ovannämnda förordning) och att agera samfällt när handelsdokument 
bedöms som otillräckliga eller kommer från företag utanför gemenskapens 
territorium; kommissionens arbetsgrupper förbereder ett förslag till 
förordning, 
standardisera dokument och rapporter som lämnas in av medlemsstaterna 
för att harmonisera granskningarna. Kommissionen antog den 19 december 
1995 förordningen (EG) nr 2992/9542 med ändring av förordning (EEG) 
nr 1863/9043 med detaljerade tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) 
nr 4045/89. 
Kommissionen har ytterligare förstärkt tillämpningsföreskrifterna för rådets 
förordning (EEG) nr 386/9044 om kontroll i samband med export av 
jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag, ändrad genom rådets 
förordning (EG) nr 163/9445, genom att 
anta kommissionens förordning (EG) nr 3122/9446 om kriterier som 
medlemsstaterna skall använda när de gör riskanalyser under 
uppläggningen av strategin för arbetet med att förebygga bedrägerier med 
jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag; förordningen trädde i 
kraft den 1 januari 1995, 
39 
40 
41 
42 
43 
44 
45 
46 Kommissionens bedrägeribekämpningsstrategi och arbetsprogrammet för 1994, KOM(94) 92 slutlig. 
Kommissionens bedrägeribekämpningsprogram för 1995, KOM(95) 26 slutlig. 
EGT nr L 388, 30.12.1989. Förordningen har ändrats genom rådets förordningar (EG) nr 3094/94 
(EGT nr L 24, 29.1.1994) och nr 3235/94 (EGT nr L 338, 28.12.1994). Se den ovannämnda 
årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994. 
EGT nr L 312, 23.12.1995. 
EGT nr L 170, 3.7.1990. 
EGT nr L 42, 16.2.1990. 
EGT nr L 24, 29.1.1994. 
EGT nr L 433, 21.12.1994. 
22 
anta kommissionens förordning (EG) nr 2221/9547 om hur man skall 
genomföra granskningar och ta prover för analyser i samband med export 
av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag. Förordningen trädde 
i kraft den 1 januari 1996. 
Vid kommissionen pågår arbetet med att fullständigt kodifiera kommissionens 
förordning (EEG) nr 3665/8748 med avseende på jordbruksprodukter från 
gemenskapen som exporteras till tredje land och som berättigar till exportbidrag. 
Arbetet kommer att slutföras under år 1996 och alla tidigare resultat kommer att 
integreras. 
Kommissionens förordning (EG) nr 2949/9449, som trädde i kraft den 1 
april 1995, gäller ett botes- och sanktionssystem med tillämpning vid 
felaktigt utbetalade bidrag. Den innebär därmed en ändring av artikel 11 
i förordning (EEG) nr 3665/87. 
Kommissionens förordning (EG) nr 2955/9450 innebär ändring av artiklarna 
18 och 44 i förordning (EEG) nr 3665/87 genom bestämmelserna om 
godkännande av internationella kontroll- och övervakningsorgan med 
uppgift att utfärda intyg på lossning och på övergång till fri konsumtion 
i tredje land. Förordningen trädde i kraft den 1 januari 1995 och innebär 
att det tillkommer medlemsstaterna att utfärda sådana godkännanden. 
Förordningen innehåller också anvisningar för hur ett godkännande kan 
utfärdas som medlemsstaterna kan använda sig av. Därutöver finns i 
förordningen föreskrifter om att en förteckning över aktuella av 
medlemsstaterna godkända kontrollorgan återkommande skall 
offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, serie C. 
Kommissionen har dessutom börjat omarbeta artikel 15 i förordning (EEG) 
nr 3665/87 med siktet inställt på att sätta stopp för metoden att först 
exportera jordbruksprodukter och ta emot exportbidrag, sedan låta 
produkterna genomgå någon typ av bearbetning och därefter föra in dem 
till gemenskapen igen och då dra fördel av en lägre tullsats i enlighet med 
preferensavtal som gemenskapen slutit med tredje land (utomeuropeiska 
länder och territorier, AVS-länder). Förordningen innehåller bestämmelser 
om att exportören skall betala tillbaka det exportbidrag som orättmätigt 
uppburits för produkterna. 
Kommissionens förordning (EG) nr 1384/9551 innebär en ändring av 
förordning (EEG) nr 3665/87 vad avser differentierade exportbidrag. 
Särskilt införs vissa sanktioner för de fall då destinationen ändras när det 
faktiska exportbidraget visar sig vara lägre än den förut fastställda satsen. 
47 EGT nr L 224, 21.9.1995. 
48 EGT nr L 351, 14.12.1987. 
49 Förordning om ändring av förordning (EEG) nr 3665/87 i den mån den rör återbetalning av 
orättmätigt uppburna bidrag och påföljder (EGT nr L 310, 3.12.1994). 
50 Förordning om ändring av förordning (EEG) nr 3665/87 (EGT nr L 312, 6.12.1994). 
51 EGT nr L 134, 20.6.1995. 
23 
Målet är att undvika missbruk av förutfastställclseslicenscr för export till 
de destinationer som har högst exportbidrag. 
I rådets förordning (EG) nr 1469/9552 fastställs bestämmelser som öppnar för vissa 
åtgärder gentemot sådana förmånstagare till transaktioner som finansieras av 
EUGFJ garantisektionen som uppvisar risk för opålitlighet (förordningen om den 
s.k. "svarta listan"). Det är hädanefter möjligt att upprätta en förteckning över 
aktörer, fysiska och juridiska personer, som visat sig särskilt oaktsamma eller 
illasinnade. Medlemsstaterna kan utsätta dessa aktörer för noggrannare granskning 
och för åtgärder som kan sträcka sig till avstängning eller utestängning under en 
bestämd period från den eftersträvade förmånen. 
Kommissionens förslag till tillämpningsföreskrifter för förordningen är på väg att 
bli antaget. 
Kommissionen har slutligen sammanställt en rapport om hur det nuvarande 
systemet för medfmansiering från gemenskapen i syfte att förstärka 
medlemsstaternas granskningar fungerar. Avsikten med rapporten var att få ett 
underlag för nya förslag ägnade att avhjälpa bristerna i den gamla förordningen53. 
Ett färdigt utkast föreligger och kommer förmodligen att antas av rådet inom kort 
(under 1996). Enligt utkastet kan granskningar som medlemsstaterna utför 
samfinansieras på grundval av en cost/benefit-analys, som skall behandla varje 
enskilt projekt och som skall tillställas kommissionen årligen. 
AVSNITT 3: TULLOMRÅDET 
3.1 Transiteringsförfarandet 
Den 29 mars 1995 antog kommissionen ett meddelande om "bedrägerier vid 
transiteringsförfarandet, förväntade lösningar och framtidsutsikter"54. Ett av de mål som 
anges i meddelandet är att ge de ekonomiska aktörer som berörs av 
transiteringsförfarandet, särskilt de som är huvudansvariga, större insikt om risker som de 
borde undvika att utsätta sig för i sin yrkesutövning. Under inga omständigheter kan 
kommissionen bevilja en begäran om anstånd med betalningen av tullskulden. Härvidlag 
finns ingen rättslig möjlighet och kommissionen skall uteslutande skydda gemenskapens 
egna tillgångar. 
I meddelandet informerar kommissionen om planerade särskilda åtgärder som syftar till 
att förstärka kontrollförfarandena och till att förbättra och datorisera 
transiteringsförfarandena. 
52 
53 
54 EGT nr L 145, 29.6.1995. 
Rådets förordning (EEG) nr 307/91, EGT nr L 37, 9.2.1991. 
KOM(95) 108 slutlig. 
24 
Meningen med detta avsnitt är inte att beskriva vad bedrägerierna tar sig for uttryck eller 
hur de genomförs55, utan att ge en noggrann lägesbeskrivning vad gäller kommissionens 
enligt meddelandet planerade åtgärder. 
3.1.1 Transiteringsförfarandet 
Några av dessa åtgärder har vidtagits under 1995. 
Ändrade bestämmelser om säkerheter vid gemenskapstransitering / allmän 
transitering56 av känsliga varor57. 
Säkerhet skall ställas för alla moment i transiteringsförfarandet, och den skall 
täcka tullavgifter och andra avgifter som kan förfalla till betalning om 
transiteringsförfarandet inte avslutas. Inom ramen för transiteringsförfarandet 
(gemenskapstransitering eller allmän transitering) finns tre typer av säkerhet 
(blocksäkerhet, fast säkerhet och engångssäkerhet). Blocksäkerheten, som är 
smidigast för aktörerna, täcker en rad förfaranden för en enskild huvudansvarig 
under en viss period. Säkerhetens storlek beräknas med hjälp av ett 
reglementsenligt system, som endast syftar till mycket begränsad täckning av de 
tullavgifter (och andra avgifter) som skall betalas. 
I artikel 360 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/9358 anges att 
medlemsstaterna kan begära kommissionens tillstånd att tillfälligt utfärda förbud 
mot att ställa blocksäkerhet för transitering av utpräglade högriskprodukter ur 
bedrägerihänseende. 
Kommissionen har fattat två beslut om förbud mot att ställa blocksäkerhet59. Det 
ena begärdes av Spanien och gällde transport av cigaretter, det andra begärdes av 
Tyskland och gällde transport av vissa jordbruksprodukter (nötkreatur, fryst 
nötkött, mjölk och grädde, smör, ost, bananer, sprit och andra alkoholhaltiga 
drycker, socker, råg och jäst). 
Tullkodexkommittén (transiteringsavdelningen) har godkänt snävare villkor för 
vilka aktörer som skall tillåtas ställa blocksäkerheter, och de nya riktlinjerna är 
införlivade i bestämmelserna från och med början av år 1996. 
Även bestämmelserna om fast säkerhet (som beräknas per intervall om 7 000 
ecu60) har ändrats för att medge höjning av säkerheten till 100 % av avgifterna för 
produkter som belagts med förbud mot blocksäkerhet. 
55 
56 
57 
58 
59 
60 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.5. 
Det allmänna transiteringsförfarandet är en utsträckning av gemenskapstransiteringsförfarandet till 
att omfatta Europeiska frihandelssammanslutningen (EFTA) enligt en konvention från 1987. 
Känsliga varor är cigaretter, jordbruksprodukter, smör, torrmjölk, sprit, socker, kött och textilvaror. 
EGT nr L 253, 11.10.1993. Förordningen innehåller vissa tillämpningsföreskrifter för rådets 
förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. 
Kommissionens beslut nr 95/5217/EG av den 28.11.1995 på begäran av Spanien (ikraftträdande 
den 1.2.1996), EGT nr L 299, 12.12.1995, och nr 96/37/EG av den 20.12.1995 på begäran av 
Tyskland (ikraftträdande den 1.4.1996), EGT nr L 10, 13.1.1996. 
Artikel 367 i kommissionens ovannämnda förordning (EEG) nr 2454/93. 
25 
Påskyndat avslutningsförfarande för känsliga varor (gemenskapstransitering, allmän 
transitering och TIR61). 
Förfarandet har fått formen av ett administrativt arrangemang (som innebär att en 
kopia av transitdokumentet kan skickas till avgångskontoret samma dag som 
varorna anländer till ankomstkontoret). Det har införlivats i regelverket. 
I resolution nr 49 av den 3 mars 199562 med tillämpning från den 1 september 
finns bestämmelser för ett påskyndat avslutningsförfarande gällande TIR. 
Åtgärder om transport, frist (gemenskapstransitering och TIR) och obligatorisk 
väg (TIR). 
Åtgärderna rör transporten av varorna. Som regel kan aktören fritt välja vägen till 
ankomstkontoret, vilket för övrigt kan ändras om varorna exempelvis byter ägare 
(ny mottagare). Det enda som krävs är att han visar upp varorna och 
transitdokumentet vid ankomstkontoret. Hädanefter kan avgångskontoret ange en 
obligatorisk väg och förbjuda ändring av ankomstkontor när det rör sig om 
transitering av känsliga varor. 
För TIR innehåller ovannämnda resolution nr 49 bestämmelser som tillåter att man 
anger en frist, inom vilken varorna skall uppvisas, och en obligatorisk väg vid 
transitering av känsliga varor (åtgärder med omedelbar verkan). Andra 
bestämmelser rör möjligheten att i händelse av allvarliga eller upprepade 
oegentligheter utestänga berörda aktörer från TIR (artikel 38 i konventionen). 
Vissa andra åtgärder gick inte att fullfölja under 1995. Bland dessa kan följande 
uppmärksammas: 
Införande i gemenskapstransiteringen av olika bestämmelser som skall tillämpas 
på säkerheter över hela gemenskapen. För att åtgärden skall kunna fullföljas krävs 
konsensus bland avtalsparterna. Detta var inte fallet 1995 eftersom Schweiz 
vägrade anta förbudet mot att ställa blocksäkerhet för cigarettransporter. 
Beräkning av blocksäkerheten till 100 % (i stället för som nu till minst 30 %) av 
tillämpliga tullavgifter och andra avgifter, med ett begränsat belopp per 
säkerhetslicens. 
Skyldighet för avgångskontoret att fastställa en kort frist inom vilken 
transitdokumentet skall uppvisas vid ankomstkontoret. 
Läggande av ekonomiskt ansvar på andra personer än den huvudansvarige, särskilt 
transportören. 
Skyldighet att ställa säkerhet för transitgods som transporteras till sjöss. 
61 
62 TIR-förfarandet är det transiteringsförfarande för internationella vägtransporter som regleras i 
tullkonventionen från 1975. 
Rådets beslut av den 24.7.1995 nr 95/285/EG om att anta resolutionen, EGT nr L 181, 1.8.1995. 
26 
Skyldighet att lägga fram bevis för att gods som transporteras till sjöss har 
gemenskapskaraktär. 
3.1.2 Systemet med information i förväg (Early Warning System) 
En annan viktig nyhet är införandet av ett system med tillämpning på känsliga varor som 
innebär att informationen kommer i förväg (vid gemenskapstransitering, allmän 
transitering och TIR). Avgångskontoret informerar omedelbart ankomstkontoret om att 
varorna i fråga fraktas enligt ett visst transiteringsförfarande. Ankomstkontoret får därmed 
tid att kontrollera den angivna mottagaren eller att reagera om varorna inte visas upp och 
i så fall informera avgångskontoret. 
Systemet är i drift sedan 1 juli 1994 för TIR-förfarandet. 
Kommissionen arbetar med att ge systemet bättre prestanda för att 
informationsförmedlingen skall gå snabbare. 
3.1.3 Datoriseringen av transiteringsförfarandet 
Kommissionen, medlemsstaterna och EFTA-länderna har valt att satsa på datorisering i 
första hand av tre skäl, nämligen för att 
göra tullmyndigheternas handläggning av transitärenden effektivare, 
förbättra den förebyggande verksamheten och öka möjligheterna att upptäcka 
bedrägerier, 
göra de ekonomiska aktörernas transitförfaranden smidigare, snabbare och säkrare. 
Investeringarna på nationell nivå kommer uppskattningsvis att uppgå till 13 miljoner ecu 
under en period av fem år, och gemenskapen kommer att investera ungefar 10 miljoner 
ecu under samma tid. Kostnaderna kommer att tjänas in enbart genom billigare drift på 
några år. Därtill skulle bedrägerierna kunna begränsas med ungefär 1 200 miljoner ecu 
på fem år. Efter den pågående inkörningen av systemet hoppas man kunna ge säkrare 
uppgifter. 
3.1.4 Insatsgruppen 
Kommissionen har inrättat en insatsgrupp för gemenskapstransiteringen med uppgift att 
noggrant gå igenom alla åtgärder som vidtas för att förbättra och förstärka systemet. Detta 
skall göras mot bakgrund av en övergripande analys av transiteringsförfarandets alla 
komponenter. 
3.2 Projektet "Tull 2000" 
Den 4 april 1995 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets 
beslut63 om ett handlingsprogram för gemenskapstullen för perioden 1 januari 1996 till 
63 KOM(95) 119 slutlig. 
27 
31 december 2000. Detta stärker och breddar den försöksverksamhet som inleddes år 
199464 Programmet kallas "Tull 2000" och syftar till att göra verksamheten på 
tullområdet tydligare, att stärka samarbetet mellan medlemsstaternas tullväsenden, och att 
åstadkomma ett allmänt sett effektivare system och enhetligare kontroll vid Europeiska 
unionens yttre gräns. 
Genom programmet skall handeln underlättas på den inre marknaden på och samtidigt 
göra det möjligt att driva in en större andel av de avgifter som inte betalas och att stärka 
skyddet för gemenskapens finansiella intressen. 
Med tanke på det sistnämnda målet, som man vill nå helt och fullt, har åtgärder för 
bedrägeribekämpning på tullområdet utarbetats. De har samma inriktning som 
kommissionens allmänna politik på området och går i synnerhet ut på att 
utnyttja gällande bestämmelser optimalt och göra förändringar i dem om det visar 
sig nödvändigt, 
förbättra möjligheterna att samla in och utnyttja information på gemenskapsnivå 
genom ökad användning av informationsteknik och ytterligare datorisering av 
tullväsendet, 
undanröja sådant som förhindrar tullinspektörer att göra snabba ingrepp och att 
samarbeta effektivt, särskilt med avseende på undersökningsbefogenheter, 
tillämpa sanktioner som skall vara effektiva, proportionella och ha avskräckande 
verkan, 
vidareutveckla samverkan på gemenskapsnivå, särskilt genom att gemensamt 
genomföra utredningar och kontroller av förhållanden i tredje land, 
vidareutveckla samarbetet med tredje land, i synnerhet med de associerade 
länderna i Central- och Östeuropa, med behöriga internationella organisationer 
samt med berörda yrkesorgan, 
följa upp oegentligheter med indrivning. 
3.3 Råämnen till narkotika 
Bestämmelserna om hur gemenskapen skall agera när det gäller kontroll av kemiska 
ämnen som kan användas för att framställa droger finns i rådets förordning (EEG) nr 
3677/9065. Kommissionen har säkerställt att de åtgärder som är nödvändiga för att 
förordningen även skall kunna tillämpas i de nya medlemsländerna genomförs. 
64 
65 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.4. 
EGT nr L 357, 20.12.1990. Enligt artikel 7 i förordningen gäller bestämmelserna i förordning 
(EEG) nr 1468/81 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaterna på tull- och jordbruksområdet i 
tillämpliga delar. 
28 
Kommissionen har också ordnat kurser riktade till de nya medlemsländerna i hur man 
använder gemenskapens databas PREXCO66. 
Kommissionens verksamhet67 på området ökar. Under 1995 underrättade kommissionen 
medlemsstaterna om 36 fall (7 fall under 1994) i enlighet med bestämmelserna om 
ömsesidig hjälp. 
Den 24 september 1995 fick kommissionen rådets uppdrag att förhandla fram avtal om 
kontroll över råämnen till narkotika med de 34 medlemsstaterna i organisationen för 
Amerikas stater (OAS). Kommissionen inledde omedelbart överläggningar med de fem 
länderna i andinska pakten68. Överläggningarna slutfördes snabbt och kommissionen kunde 
anta och underteckna avtalen den 18 december 1995. 
AVSNITT 4: ADMINISTRATIV ÖMSESIDIG HJÄLP 
På gemenskapsnivå (tull- och jordbruksområdet) fortsatte kommissionen sina samtal med 
de andra institutionerna om förslaget (från 1992) till förordning om ömsesidig hjälp på 
tull- och jordbruksområdet. Förslaget syftar till att förbättra och uppdatera bestämmelserna 
på området i rådets förordning (EEG) nr 1468/8169 och det utgör rättslig grund för en 
databas avsedd för information som skall ingå i tullinformationssystemet (TIS), vad 
beträffar fall inom gemenskapens behörighetsområde70. 
Vad gäller TIS har medlemsstaterna inom ramen för avdelning VI antagit en konvention 
om användning av automatisk databehandling på tullområdet och slutit ett avtal om 
interimistisk tillämpning av denna konvention mellan vissa stater. Konventionen har 
fortfarande inte ratificerats i medlemsstaterna, och den centrala databas som utgör den 
hårda kärnan i TIS kommer inte att inrättas förrän den nya förordningen om ömsesidig 
hjälp (som upphäver förordning (EEG) nr 1468/81) träder i kraft71. 
Rådet antog en gemensam ståndpunkt till förordningen i december 1994. Denna lämnades 
i juli 1995 till Europaparlamentet, som ännu inte yttrat sig. 
På mellanstatlig nivå undertecknades den 26 juli 199572 en konvention på grundval av 
artikel K.3 i Maastrichtfördraget om användningen av informationsteknik på tullområdet. 
Genom konventionen skapas en rättslig grund för att införa information om kampen mot 
illegal handel med narkotika och med andra känsliga varor i databasen, som kommer att 
upprättas genom att den nya förordningen antas och förordning (EEG) nr 1468/81 
upphävs på gemenskapsnivå. 
66 
67 
68 
69 
70 
71 
72 PRecursor Exportation COntrol. 
Handläggningen vid kommissionen av verksamheten fördes den 1 juni 1995 över från GD XXI 
(Tull och indirekt skatt) till SG/UCLAF. 
Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru och Venezuela. 
EGT nr L 144,2.6.1981. 
Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.4 och kapitel 2.1, 2.2 och 2.3. 
Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.4. 
EGT nr C 316, 27.11.1995, sida 33. 
29 
Det finns 323 SCENT/TIS-terminaler73 uppkopplade hos olika enheter som 
medlemsstaterna valt i statliga förvaltningar, i stora hamnar och på flygplatser. I siffran 
ingår terminaler i de nya medlemsstaterna, som också omfattas av nätverket. Det rör sig 
om ett ADB-verktyg som kommer att användas både för data med anknytning till den 
överstatliga sfären och för data hemmahörande på andra områden. 
73 System for a Customs Enforcement NeTwork, datoriserat nätverk i vilket TIS ingår som del. 
30 
KAPITEL 3: DE ÖVRIGA INSTITUTIONERNA 
De övriga institutionerna inom gemenskapen har fortsatt sina respektive uppdrag - vilket 
innebär överväganden för en del och åtgärder för andra - för att ur samma perspektiv som 
kommissionen föra kampen mot bedrägerier framåt som de europeiska medborgarna och 
skattebetalarna kräver. 
Nödvändigheten av att utan avbrott fortsätta kampen mot bedrägerier har understrukits på 
allra högsta politiska nivå. Denna uppmaning riktar sig särskilt till medlemsstaterna men 
också till alla gemenskapsinstitutionerna. Skyldigheten att uppnå resultat inom detta 
område åligger alltså inte kommissionen ensam. Ur denna synvinkel är utvecklingen av 
ett fruktsamt samarbete mellan institutionerna en viktig faktor, som helt och hållet 
motiverar att ett särskilt kapitel i denna rapport ägnas den verksamhet inom 
bedrägeribekämpningen som under 1995 utvecklats av Europaparlamentet, rådet och 
revisionsrätten. 
AVSNITT 1: EUROPAPARLAMENTET 
Europaparlamentet har till uppgift att kontrollera gemenskapens finansiella tillgångar. Det 
är i sin egenskap av budgetmyndighet som Europaparlamentet fullt ut kan utöva sitt 
institutionella ansvar, vilket förstärks av parlamentets demokratiska legitimitet. Det är 
alltså främst detta uppdrag som föranleder parlamentet att på mycket nära håll följa de 
frågor som är knutna till kampen mot bedrägerier och skyddet av gemenskapens 
finansiella intressen, och att ta specifika initiativ inom dessa områden när detta bedöms 
som nödvändigt. 
För att ge en politisk dimension åt sina åtgärder har parlamentet vid sidan av sin ordinarie 
verksamhet som budgetkontrollmyndighet och interpellationsorgan gentemot de europeiska 
institutionerna inlett en offentlig utfrågning, i likhet med den som genomfördes 1993, om 
kampen mot bedrägerierna mot Europeiska unionens budget.74 Följande tre teman togs 
upp: "Korruption och organiserad brottslighet som riktar sig mot Europeiska unionens 
budget", "indrivning av förskingrade medel" och "medel att skydda Europeiska unionens 
finansiella intressen: lagstiftning, utrednings- och åtalsförfaranden". 
Europaparlamentet har också utövat den nya specifika utfrågningsbefogenhet som det 
tilldelats genom Maastrichtfördraget. Parlamentet har valt att utöva denna nya kompetens 
inom området för bedrägeribekämpning. Särskilt har parlamentet haft en särskild 
utredning och diskussion i fråga om gemenskapens transiteringsförfarande, framför allt 
inom ramen för sitt budgetkontrolluppdrag. Genom ett förslag antaget genom beslut den 
13 december 1995 inrättade parlamentet ett tillfälligt utskott i syfte att undersöka den 
kritiska situation som transiteringsförfarandet befinner sig i. Detta är det första uppdraget 
av denna typ som skapats av parlamentet på grundval av artikel 138c i EG-fördraget. 
74 Denna offentliga utfrågning ägde rum den 29 och 30 maj 1995. 
31 
Utskottet som består av 17 ledamöter kommer att rapportera till parlamentet tolv månader 
efter det att beslutet offentliggjorts75. 
Europaparlamentet har slutligen tillkännagivit att en "interparlamentarisk" konferens skall 
hållas (till vilken ledamöter av de nationella parlamenten kommer att inbjudas). 
Konferensen organiseras på initiativ av parlamentets ordförande på temat bedrägerier till 
skada för Europeiska gemenskapernas budget och den kommer att äga rum i april 1996 
(den 23 och 24) samtidigt som medlemsstaternas regeringskonferens inleds. 
AVSNITT 2: RÅDET 
Rådets arbete har under 1995 präglats av att särskilt tillfredsställande resultat har uppnåtts 
inom området för skydd av gemenskapens finansiella intressen. Faktum är att Europeiska 
rådets (Essen, december 1994) krav delvis har kunnat tillfredsställas. Medlemsstaternas 
rapporter och kommissionens jämförande analys (framlagda i Madrid76) samt 
godkännandet av lagtexterna (i Cannes och Madrid) utgör den första etappen i 
utvecklingen av den juridiska grund som är oumbärlig för ett effektivt skydd av 
gemenskapens ekonomi. 
Kommissionens förslag om en horisontell lagstiftning angående kontroll av administrativa 
gemenskapsåtgärder och -sanktioner har först och främst medfört att en förordning om 
skydd av gemenskapens finansiella intressen har antagits77. Rådet kommer att fortsätta sitt 
arbete för att komplettera denna rättsakt med en del som behandlar "kontrollaspekten". 
Europeiska rådet i Madrid har insisterat på att denna aspekt skall behandlas och att den 
horisontella förordningen som ett resultat av detta kompletteras så snart som möjligt och 
i varje fall före utgången av första halvåret av 199678. 
Sedan rådets arbetsgrupper och samordningskommittéer79 granskat de texter som 
föreslagits av kommissionen inom området för den tredje pelaren (avdelning VI i 
Maastrichtfördraget) antog rådet den 26 juli 1995 en konvention om straffrättsligt skydd 
av gemenskapens finansiella intressen80. 
Det politiska budskap som skulle spridas till de europeiska medborgarna var så strategiskt 
viktigt att diskussionerna kring ett konventionsförslag om skydd av gemenskapens 
finansiella intressen inte kunde avslutas inom den tidsram som rådet och kommissionen 
75 
76 
77 
78 
79 
80 Beslutet i fråga har offentliggjorts i EGT nr C 7, 12.1.1996. 
Se kapitel 4.1, sida 36. 
Se kapitel 1.2.1, s. 10. 
Rådet har överlåtit arbetet inom detta tema till budgetkommittén (se årsrapporten "Kampen mot 
bedrägerier" för 1994, kapitel 4.3). Sedan upprättandet av kommissionens årliga utvärdering av 
området för kamp mot bedrägerier och skydd av gemenskapens ekonomi, utmärker sig detta 
avgränsade specialområde regelbundet i det förberedande arbetet till de politiska påtryckningar som 
rådet ger uttryck för i de slutsatser som gör det möjligt att förverkliga de betydande framsteg som 
uppnåtts under 1995. 
Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, ovan citerade kapitel och avsnitt. 
Arbetsgruppen "straffrätt" / "gemenskapsrätt" utförde under 1995 ett särskilt intensivt arbete som 
ledde till betydande, konkreta resultat. 
Se kapitel 1.3, s. 14. 
32 
hade önskat. Diskussioner pågår kring ett förslag till ett tilläggsprotokoll, vars syfte är att 
harmonisera åtalsförfarandena vid fall av mutbrott bland såväl gemenskapens tjänstemän 
som nationella tjänstemän och bland anställda vid institutioner och organ på nationell nivå 
och gemenskapsnivå. 
Slutligen kommer rådet att fortsätta sitt arbete med att undersöka och analysera 
medlemsstaternas rapporter om tillämpningsläget för artikel 209a i EG-fördraget och om 
de åtgärder som vidtagits för att stävja slöseri med och förskingring av gemenskapens 
finansiella medel. Det sammanfattande dokument som på rådets begäran utarbetats av 
kommissionen utgör en delrapport, som med stöd av rådets slutsatser skall tjäna som 
grund för det fortgående analysarbetet. 
Därmed kunde Europeiska rådet i Madrid dra slutsatsen att medlemsstater och institutioner 
utöver likställighetsprincipen81, som fastslås i artikel 209a första stycket i EG-fördraget, 
också har skyldighet att säkerställa en likvärdig skyddsnivå för gemenskapens finansiella 
intressen över hela gemenskapen. 
* 
Genom att bland annat föra in de teman som rör kampen mot bedrägerier i en egen 
sektion i slutdokumentet, underströk Europeiska rådet i Madrid klart och tydligt 
nödvändigheten av att fortsätta arbetet med att förse gemenskapen med riktigt effektiva 
medel för att dels skydda dess ekonomi, dels säkerställa effektiva påföljder vid 
åtalsförfaranden som rör grov ekonomisk brottslighet. 
AVSNITT 3: REVISIONSRATTEN 
Revisionsrätten, gemenskapernas organ för extern kontroll, undersöker lagligheten och 
regelmässigheten hos inkomster och utgifter inom gemenskapen och säkerställer en sund 
finansiell förvaltning. Utifrån dessa sedvanliga uppgifter har den sett sig föranledd att 
överväga åtgärder i kampen mot bedrägerier som riktar sig mot gemenskapsbudgeten. 
I sin årsrapport för budgetåret 199482 klargjorde revisionsrätten sin egen roll på detta 
område och erinrade samtidigt om att när det gäller att förhindra, avslöja och undersöka 
bedrägerier vilar det främsta ansvaret på de myndigheter som förvaltar och övervakar 
genomförandet av gemenskapernas ekonomiska politik. 
Samarbetet med kommissionen i dessa frågor är särskilt betydelsefullt, då det för 
kommissionen framstår som en nödvändighet dels att alla transaktioner som rör utgifter 
och inkomster sker i så stor öppenhet som möjligt, dels att klara och precisa regler 
definieras. Detta gäller särskilt kampen mot bedrägerier och utbytet av information och 
uppgifter mellan de två institutionernas specialtjänster. 
81 Se kapitel 4.1.2, s. 37. 
82 EGT nr C 303, 14.11.1995. 
33 
Former för ett förstärkt samarbete mellan domstolen och kommissionen studeras för 
närvarande. 
AVSNITT 4: DOMSTOLEN 
Europeiska gemenskapernas domstol har alltid spelat en framträdande roll när det har 
handlat om att skydda gemenskapens finanser. Genom viktiga, nyligen meddelade utslag 
befäster domstolen sin roll. 
Genom domen av den 21 september 198983 lades grunden för medlemsstaternas 
skyldigheter vad beträffar gemenskapens medel. Dessa skyldigheter finns nu i artikel 209a 
första och andra stycket i EG-fördraget och fastslås av principen att gemenskapens 
finansiella intressen skall likställas med medlemsstaternas egna finansiella intressen i 
arbetet med att bekämpa bedrägerier. Den anger formerna för samarbete på detta område. 
Dessa grundsatser bekräftades nyligen av domstolen (dom av den 14 juli 1994: 
"Milchwerke Köln/Wupertal e. G. mot Hauptzollamt Köln-Rheinau"84). 
I andra mål, som redan nämnts i denna rapport85, särskilt i det första kapitlet, har 
domstolen meddelat detaljerat redovisade domar om lagenligheten hos de administrativa 
sanktioner på gemenskapsnivå som används inom den gemensamma jordbrukspolitiken. 
Den har också godkänt kommissionen som behörig att införa sådana sanktioner i sin 
verkställande lagstiftning (dom av den 27 oktober 199286 och dom av den 12 oktober 
199587). Genom dessa domar bekräftas kommissionens behörighet att föreskriva sanktioner 
som kan innebära att en aktör tillfälligt utestängs från förmåner av ett stödsystem eller 
tvingas betala tillbaka ett högre belopp än vad han felaktigt tagit emot i stöd88. 
Den rättsliga övervakningen har en central plats och bör bekräftas av rättsakterna i 
avdelning VI om straffrättsligt skydd av gemenskapens finansiella intressen. 
I artikel 8 i konventionen om skydd av gemenskapens finansiella intressen (undertecknad 
den 26 juli 1995) stadgas visserligen att domstolen är behörig att avgöra tvister och att 
kommissionen kan hänskjuta tvister till domstolen (tvister rörande tolkningen av artiklarna 
1 och 10 i nämnda konvention), men frågan om vem som skall vara behörig att ge 
förhandsavgöranden är fortfarande olöst89. Kommissionen har till sitt förslag till 
tilläggsprotokoll till konventionen om skydd av gemenskapernas finansiella intressen90 
fogat en artikel 17 med föreskrifter om bl. a. behörigheten att fälla förhandsavgöranden 
83 
84 
85 
86 
87 
88 
89 
90 Mål 68/88. 
Mål C 352/92. 
Se också rapporten "Kampen mot bedrägerier" för år 1992, avdelning 1.2.8. 
Mål 240/90. 
Mål C 104/94. 
Artikel 5 i rådets förordning (EG, EURATOM) nr 2988/95 om skydd av gemenskapens 
ekonomiska intressen. 
När konventionen undertecknades angav flera delegationer i sina uttalanden att ratificering skulle 
ske endast på villkor att domstolen tillerkändes behörighet att ge förhandsavgöranden i fråga om 
konventionerna EUROPOL, TIS och "skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen". 
Se kapitel 1.3.2, s. 16. 
34 
för att tolka protokollet. Överläggningar om domstolens behörighet att fälla 
förhandsavgöranden inom ramen för EUROPOL-konventionen pågår under överinseende 
av rådets arbetsgrupp med ansvar för domstolen och angränsande frågor. Kommissionen 
anser att det är nödvändigt att låta ett eventuellt resultat av dessa överläggningar omfatta 
åtminstone även konventionen om skyddet av gemenskapernas finansiella intressen, 
eftersom domstolens roll är så central när det gäller att precisera vilka skyldigheter 
medlemsstaterna har på området bedrägeribekämpning. 
35 
KAPITEL 4: MEDLEMSSTATERNA 
Att kommissionens årsrapport nu även innefattar medlemsstaternas verksamhet inom 
bedrägeribekämpningen innebär en förstärkning av partnerskapet mellan de nationella 
förvaltningsorganen, som uträttar mycket på fältet, och kommissionen som genom sina 
budgetuppdrag skall kontrollera att gemenskapens medel utnyttjas på rätt sätt91. 
Kampen mot bedrägeri är allas angelägenhet, men ansvaret är framför allt 
medlemsstaternas. Utvecklingen gick framåt på flera områden unde 1995 när det gällde 
delat ansvar. Det ledde till konreta åtgärder på högsta politiska nivå. Mellan Europeiska 
rådets möte i Essen i december 1994 och det i Madrid i december 1995 producerades 
femton nationella rapporter om de åtgärder som tagits för att bekämpa slöseri och fusk 
med gemenskapens medel. Första delen av detta kapitel redogör för detta. 
AVSNITT 1: NATIONELLA RAPPORTER OM FÖRSKINGRING AV 
GEMENSKAPSMEDEL OCH UTVÄRDERING AV 
TILLÄMPNINGEN AV ARTIKEL 209a 
I sina slutsatser den 11 juli 1994 om kampen mot bedrägerier92 uppmanar rådets 
finansministermöte (EKOFIN) kommissionen att senast i slutet av 1995 ställa samman en 
utvärdering av tillämpningen av artikel 209a i EG-fördraget. 
Europeiska rådet i Essen den 9 och 10 december anmodade medlemsstaterna att lägga 
fram rapporter om de åtgärder som de vidtar på nationell nivå för att bekämpa slöseri med 
och förskingring av gemenskapens medel. 
Europeiska rådet i Cannes den 26 och 27 juni 1995 tog del av medlemsstaternas rapporter 
och uppmanade kommissionen att utarbeta en jämförande sammanfattning som lades fram 
i Madrid den 15 och 16 december. 
1.1 Metodik 
Den jämförande sammanfattningen, som utarbetats med utgångspunkt i medlemsstaternas 
rapporter, innehåller dels en lägesbeskrivning av tillämpningen av artikel 209a i EG-
fördraget om skydd av Europeiska gemenskapens finansiella intressen, dels en 
sammanställning av de åtgärder som medlemsstaterna vidtagit för att motverka 
förskingring av gemenskapens medel. 
För att få tillgång till att homogena rapporter som möjliggör en faktisk jämförelse mellan 
de nationella systemen, har kommissionen i enlighet med rådets krav utformat ett generellt 
system för att utarbeta dessa rapporter. Det godkändes av EKOFIN den 20 februari. 
Medlemsstaterna har i allmänhet följt de stora riktlinjerna i detta system, vilket inte 
91 Det är värt att erinra om att gemenskapsbudgeten till nästan 80 % passerar genom statskassorna. 
36 92 EGT nr C 292, 20.10.1994 
hindrar att de nationella rapporterna framstår som relativt olikartade. Vissa medlemsstater 
har betonat den senaste utvecklingen vad gäller deras lagar och förordningar, medan andra 
har betonat organisationen av kontrollmyndigheterna. 
Med hänsyn till den tid som anslagits har de ansträngningar som gjorts från de nationella 
föredragandenas sida i stort sett gett kommissionen möjlighet att göra sammanfattningen 
och utvärderingen som begärts93. Som svar på rådets anmodan har kommissionen också 
satt upp vissa hållpunkter, som skall ligga till grund när man förbereder de insatser som 
skall säkerställa att gemenskapens finansiella intressen kan skyddas effektivt i kampen mot 
slöseri och bedrägerier. 
1.2 Utvärdering (tillämpning av artikel 209a första stycket i EG-fördraget) 
I artikel 209a första stycket i EG-fördraget fastslås likställighetsprincipen: 
"Medlemsstaterna skall vidta samma åtgärder för att bekämpa bedrägerier som riktar sig 
mot gemenskapens finansiella intressen, som de vidtar för att bekämpa bedrägerier som 
riktar sig mot deras egna finansiella intressen." 
I denna bestämmelse fastställs Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis (dom av 
den 21 september 1989), genom vilken räckvidden av artikel 5 i Romfördraget preciseras. 
Medlemsstaternas rapporter visar att samtliga tillämpar artiklarna 5 (så som den tolkas av 
domstolen) och 209a i EG-fördraget. Som regel behandlar rapporterna alltså de åtgärder 
som vidtagits för att "samordna" bestämmelserna för kampen mot bedrägerier som riktar 
sig mot gemenskapsbudgeten med de nationella bestämmelserna och effektiviteten hos 
sanktionssystemen för överträdelser av gemenskapsrätten. 
1.2.1 Bestämmelserna 
De förebyggande bestämmelserna har behandlats endast i liten utsträckning. Å andra sidan 
förfogar medlemsstaterna över ett sanktionssystem för inkomster (inom skatterätten och 
tullagstiftningen) och ett annat sanktionssystem för utgifter (med små skillnader i 
systemen för de olika utgiftsområdena). 
- I fråga om inkomster går det att uppskatta samordningen av brottspåföljder genom 
att jämföra det system som medlemsstaterna tillämpar beträffande 
gemenskapsintäkter (egna traditionella medel) och det system som tillämpas på 
nationella intäkter (moms, acciser). 
- I fråga om utgifter finns det i vissa medlemsstater en särskild anklagelsepunkt för 
bedrägerier som riktas mot ekonomiskt stöd och som också omfattar 
gemenskapsfinansierat stöd. 
Det har på detta sätt kunnat klarläggas att det finns snedvridningar mellan systemen för 
intäkter respektive för utgifter när det gäller de rättsliga åtgärdernas effektivitet. Målet för 
vissa medlemsstater bör alltså vara att höja skyddsnivån. 
93 Se den sammanfattande rapporten "Jämförande analys" och det sammanfattande dokumentet, dok. 
KOM (95) 556 slutl. 
37 
Två första slutsatser kan dras: 
- Den jämförande analysen har avslöjat att endast en del av de nödvändiga data har 
kunnat samlas in. Kompletterande information krävs, särskilt inom det 
förbyggande området. 
- De skiftande metoderna (mellan intäkter och utgifter) skapar problem vad gäller 
åtgärdernas samstämmighet och effektivitet, eftersom de mekanismer som utnyttjas 
av den organiserade ekonomiska brottsligheten knappast skiftar från ett område till 
ett annat. Deras metoder är de samma inom intäkts- och utgiftssidan. 
1.2.2 Administrativ organisation 
I de nationella rapporterna framkommer genom beskrivningen av de olika tjänsternas 
administrativa organisation att det finns eller håller på att skapas särskilda strukturer som 
skall ha behörighet att arbeta inom samtliga egna inkomster. Beträffande kontrollen av 
jordbruksutgifter avser de nationella finansieringsorganen att först och främst tillfredsställa 
gemenskapsbestämmelsernas krav i kvantitativt hänseende. Inom området för handel 
(exportbidrag) gäller särskilda bestämmelser på samma sätt som för kontroll av inkomster 
(bland annat pekas på den funktion som speciella kontrollorgan och riksrevisionsverken 
har). 
Strukturfonderna kontrolleras av de förvaltningar som har till uppgift att genomföra 
gemenskapsprogrammen, särskilt på lokal nivå. 
Sammanfattningen visar att det till övervägande del handlar om sakkunniga organ, vars 
effektivitet i fråga om kontroller har visat sig vara tillförlitlig på det nationella 
ekonomiska planet (tull, skatt). Vanligen är det medlemsstaternas regler för statlig revision 
och redovisning som tillämpas på gemenskapsutgifterna, som till stor del passerar genom 
de nationella budgetarna. Verksamheten för skydd av gemenskapens finansiella intressen 
bedrivs emellertid på en lägre nivå jämfört med vad som gäller för inkomster. Då 
kontrolluppdragen anförtros åt förvaltningsorgan som är dåligt insatta i den teknik som 
tillämpas i kampen mot bedrägerier får kontrollen mer karaktären av en revisions- och 
bokföringskontroll, och det finns en risk att den visar sig vara föga effektiv då den ställs 
inför de metoder som används inom organiserad och ekonomisk brottslighet i stor skala. 
För att avsevärt höja skyddsnivån för gemenskapens ekonomi och göra den lika kraftfull 
som inom området för intäkter skulle det krävas en specialkontroll för 
bedrägeribekämpning. Denna specialkontroll skulle kunna utövas av specialister på det 
nationella planet som arbetar i utredningsorgan med omfattande befogenheter och som är 
oberoende av förvaltningarna. 
1.2.3 Resultaten 
I fråga om resultat är det endast hälften av de genomgångna rapporterna som 
tillhandahåller sifferdata både för genomförda kontroller och för administrativa och 
rättsliga påföljder. 
De siffror som framlagts bör behandlas med försiktighet. Det rör sig här om ett känsligt 
område som kan ge upphov till många olika tolkningar - allt från en lovvärd förbättring 
av anmälningen av statistiska fakta till en ökad aktivitet bland dem som arbetar med att 
38 
bekämpa bedrägerier eller tom till en ökning av bedrägerifenomenet som sådant. Det 
är troligtvis på grund av detta som så få medlemsstater har bifogat detaljerad statistik eller 
ägnat sig åt analyser och kommentarer som är möjliga att använda direkt. 
Medlemsstaterna har emellertid inte undvikit att identifiera risksektorer, men för att 
utveckla relevanta typsystem på gemenskapsnivå krävs en fördjupad undersökning av 
homogena data och dessa data saknas tyvärr. 
De nationella rapporterna ger i fråga om indrivning94 av förskingrade belopp inga 
möjligheter att uppskatta graden av samordning. Med vissa undantag nämns inte de 
bestämmelser som ger offentliga fordringsägare (till vilka gemenskapsmyndigheterna 
räknas) företräde. Förfarandena beskrivs inte och sambandet mellan de finansiella 
instanserna och utsökningsinstanserna nämns inte. 
När det gäller gränsöverskridande transaktioner bör möjligheterna till ömsesidigt bistånd 
på tull- och jordbruksområdet undersökas bättre. 
1.3 Utvärdering (tillämpning av artikel 209a andra stycket i EG-fördraget) 
Syftet med artikel 209a andra stycket i EG-fördraget är att stärka samarbetet: "Utan att 
det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser i detta fördrag skall medlemsstaterna 
samordna sina åtgärder för att skydda gemenskapens finansiella intressen mot bedrägerier. 
De skall för detta ändamål med kommissionens hjälp organisera ett nära och regelbundet 
samarbete mellan de behöriga avdelningarna i sina förvaltningar:" 
Denna nya bestämmelse kompletterar den skyldighet som beskrivs i första stycket i denna 
artikel. Bestämmelsen avser att ställa upp de villkor som är nödvändiga för utvecklingen 
av kampen mot de nätverk av organiserad brottslighet som har gemenskapens finansiella 
intressen som måltavla. Ett nära och regelbundet samarbete mellan berörda instanser bör 
etableras för detta ändamål. Det är särskilt med tanke på detta som kommissionen har 
skapat en rådgivande kommitté för samordning inom området för kamp mot bedrägerier 
(COCOLAF)95. 
- I fråga om det administrativa samarbetet (ömsesidig hjälp baserad på bestämmelser 
som inte är gemenskapliga) visar den information som tillhandahållits av 
medlemsstaterna att samarbetsredskapen faktiskt används. Icke desto mindre krävs 
ett mer strukturerat samarbete för att uppnå den skyddsnivå som avses i artikel 
209a i EG-fördraget när det gäller gemenskapens finansiella intressen och för att 
råda bot på de faktiska svårigheter som uppstår (bland annat svarsfristerna). 
- I fråga om samarbetet på det straffrättsliga området avses i artikel 209a i EG-
fördraget särskilt genomförandet av ett mer omfattande samarbete, som är 
nödvändigt för att bekämpa de gränsöverskridande bedrägerier som utövas av 
organiserade nätverk. Skillnaderna i medlemsstaternas rättsliga förfaranden utgör 
en allvarlig risk och behovet av ett direkt och omgående samarbete framgår av 
samtliga nationella rapporter. 
94 
95 Se kapitel 7.4, sida 86. 
Se kapitel 5.2, s. 46. 
39 
Några av dessa rapporter närmar sig också ett polisiärt samarbete utan att klart 
skilja detta från det rättsliga samarbetet. Ända sedan de första undersökningarna 
gjordes har det framstått som nödvändigt att skapa ett administrativt samarbete 
(informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen). Dessutom har ett 
antal mycket konkreta förslag framlagts för att stärka samarbetet kring rättsliga 
påföljder, bland annat möjligheten att ge de nationella myndigheter som gör 
utredningarna likvärdiga befogenheter. 
I fråga om administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd (på basis av 
gemenskapsbestämmelser) visar medlemsstaternas rapporter att dessa redskap inte 
har utnyttjats fullt ut, även om de möjligheter som de erbjuder inte har åsidosatts. 
Några rapporter noterar till och med ett visst antal svårigheter som kan bromsa 
utredningarna och sanktionsverksamheten (administrativa, juridiska eller tekniska 
skillnader som hindrar informationsutbytet mellan medlemsstaterna). 
1.4 Tänkbara vägar 
De tänkbara vägarna är många, men det ursprungliga målet för utvärderingen har inte 
uppnåtts: att fastställa om det finns en Överensstämmelse mellan de åtgärder och medel 
som är avsedda att skydda nationella ekonomiska intressen och dem som är avsedda att 
skydda gemenskapens finansiella medel. Faktum är att den jämförande analysen av 
kampen mot bedrägerier som riktar sig mot de nationella budgetarna respektive mot 
gemenskapens budget inte har kunnat avslutas på grund av otillräckliga data, trots att 
kompakt information presenteras i dessa rapporter. 
Även om likställighetsprincipen har kunnat bekräftas, är det vanskligt att uttala sig om 
dess egentliga betydelse inom unionen. Av analysen av befintliga åtgärder (texter, 
organisation) framgår att gemenskapsinkomsterna generellt sett är bättre skyddade än 
utgifterna. När det gäller de senare förefaller jordbruksutgifterna kontrolleras bättre än 
utgifterna inom strukturinsatserna. 
På det nuvarande stadiet av analys och övervägande är det omöjligt att säga att en perfekt 
överensstämmelse skulle ha uppnåtts. Skyddet av gemenskapens finansiella intressen 
skiljer sig också mellan medlemsstaterna. För att uppnå en reell öppenhet i fråga om 
gemenskapens ekonomiska förvaltning och ett fullständigt skydd av dess finansiella 
intressen, är det alltså nödvändigt med en kontinuerlig utvärdering av de konkreta åtgärder 
som vidtagits. Detta kan leda till uppfattningen att assimileringsprincipen bör kompletteras 
av idén om ett likvärdigt skydd över hela gemenskapen. 
Kommissionen har som en följd av detta föreslagit rådet en rad tänkbara vägar att gå 
vidare på. Dessa åskådliggörs i dess sammanfattande rapport i form av slutsatser fogade 
till varje beskrivande del. 
- En första väg handlar om likställighetsprincipen. Det uppstår olägenheter på grund 
av att en metod används för att skydda inkomsterna och en annan för att 
kontrollera att utgifterna används på rätt sätt. Men framför allt handlar det om att 
förse sig med tillräckliga medel i förhållande till uppgiften, det vill säga medel 
som är effektiva och avskräckande gentemot de organiserade nätverk som 
specialiserat sig på ekonomisk brottslighet. Detta övervägande gäller Också det 
40 
96 
97 
98 förebyggande området, som inte har analyserats i tillräcklig utsträckning inom 
ramen för medlemsstaternas rapporter. 
Av detta konstaterande framgår att det krävs en klar politik för de administrativa 
påföljder som rör utgifterna. Sådana påföljder finns på det nationella planet och 
de är naturligtvis autonoma, men de går att foga till de administrativa sanktioner 
som föreskrivs på gemenskapsnivå bland annat på jordbruksområdet. 
Kommissionens horisontella förordning som antagits av rådet96 lägger en rättslig 
grund som skall erbjuda referensramar för att bland annat upprätta av effektiva 
sanktioner inom området för utgifter generellt sett. 
På samma sätt skall överföringen till nationell lagstiftning av konventionen om 
skydd av Europeiska gemenskapens finansiella intressen97 ge medlemsstaterna den 
rättsliga grund de behöver för att uttryckligen kunna kriminalisera 
bedrägeriverksamhet som skadar gemenskapernas budget. Ur denna synvinkel bör 
logiskt sett de juridiska personer som har mandat som förmånstagare eller 
mottagare av gemenskapsmedel kunna bli föremål för straffrättsliga åtgärder i fall 
av bedrägeri. 
Slutligen bör tillnärmningen av medlemsstaternas straffrättsliga sanktionssystem 
leda till att eliminera risken dels för att det skall uppstå områden med lindrigare 
brottspåföljder, dels för att de brottsliga ekonomiska operationerna skall riktas mot 
medlemsstater där straffen fortfarande är milda. 
En andra möjlighet att överväga rör organisationen av de nationella 
kontrollinstanserna och kampen mot bedrägerier. De specialinriktade 
utredningsavdelningarna måste få tillräckliga befogenheter att fullfölja sina 
uppgifter under de alltmer komplicerade förhållandena. Det bör understrykas att 
det skett en klart konstaterad utveckling mot tvärsektoriella strukturer med 
motsvarande kontrollbefogenheter. Det finns många exempel, bland annat Centrala 
byrån för bekämpning av organiserad ekonomisk och finansiell brottslighet 
(OCDEFO) i Belgien, som har knutit till sig specialister inom tull- och 
skatteområdet, domare och poliser. I Italien är Guardia di Finanza på väg att bli 
det viktigaste instrumentet för den politik som ministerkommittén har lagt fast i 
kampen mot gemenskapsbedrägerier98. 
Listan skulle kunna göras längre, men det är tendensen som är intressant och 
viktig eftersom den visar att hänsyn tagits till den specifika karaktären hos kampen 
mot gemenskapsbedrägerier (långdragna utredningar med stor bredd som kräver 
expertinblandning inom olika områden). 
Ett tredje övervägande rör de resultat som uppnåtts inom bedrägeribekämpningen. 
En minskning av bedrägeririsken förutsätter ingående kännedom om och 
Se kapitel 1.2, s. 10. 
Se kapitel 1.3, s. 14. 
Denna kommitté följer den anda som uttrycks genom artikel 209a i Romfördraget och den 
inrättades 1992 vid rådspresidiets departement för samordning av gemenskapspolitiken, och i dessa 
ingår också Guardia di Finanzas operativa kärna som inrättades genom rådsordförandes dekret av 
den 11.1.1995. 
41 
utayttjande av de fakta som konstaterats på fältet. De nationella rapporterna har 
till exempel visat att medlemsstaterna numera har blivit medvetna om den 
gränsöverskridande karaktären hos de bedrägerier som utförts liksom om vilka 
åtgärder som bör vidtas på grund av detta. 
Men bedrägerierna är ett så informationstätt falt att det krävs bättre 
detaljkunskaper hela vägen, från den första kontrollen till indrivningen av de 
förskingrade summorna och hur sanktionerna mot dem som utför bedrägerierna 
tillämpas. 
Det krävs sålunda tillnärmning på gemenskapsnivå av nationell praxis. Detta gäller 
också för kontrollmetoderna, där likvärdighet eftersträvas inom gemenskapens 
territorium och för de bestämmelser som rör indrivningen, de administrativa 
sanktionerna och villkoren för deras tillämpning. 
Slutligen ger flera nationella rapporter uttryck för en önskan om att förenkla 
gemenskapsbestämmelserna. Kommissionen delar denna önskan. Målet för de 
åtgärder som vidtas i denna riktning är att det inte skall bli lättare att begå 
bedrägerier därför att reglerna är alltför komplicerade. 
Ett sista övervägande rör samarbetet. Flera av medlemsstaternas rapporter visar att 
det är nödvändigt att utveckla detta. Den insikten kan kanske skapa vägar att lösa 
de problem som brukar nämnas i samband med hur det ömsesidiga biståndet 
fungerar. 
En förbättring måste också ske av samarbetet mellan de instanser som har till 
uppgift att väcka åtal i svåra och komplicerade bedrägerifall, bland annat genom 
att främja personliga kontakter och utbytet av tjänstemän. 
I fråga om påfbljdssamarbetet visar fakta i medlemsstaternas rapporter hur 
brådskande det är att de nationella myndigheterna får tillgång till effektiva 
metoder som svarar mot de krav som ställs för att skydda unionens gemensamma 
finansiella intressen. Det här gäller också rörligheten i informationsutbytet mellan 
de nationella straffrättsliga myndigheterna och kommissionens tjänster, tillgången 
till utökade kontrollmöjligheter för dem som har till uppgift att bekämpa 
bedrägerierna och möjlighet att på det straffrättsliga området vidta adekvata 
åtgärder för att konventionen om straffrättsligt skydd av gemenskapens finansiella 
intressen snabbt skall kunna träda i kraft. 
På samma sätt har det framhållits hur viktigt det är med en anpassning av de 
informationssystem som rör gemenskapsbestämmelserna om ömsesidig hjälp. 
Vissa typer av samarbete som har framhållits i medlemsstaternas rapporter måste 
utforskas och utvecklas (till exempel vad som bör följa på de korsvis utförda 
kontrollerna av varor som släpps för fri rörlighet). 
Den ömsesidiga hjälpen när det gäller indrivning av gemenskapens fordringar bör 
effektiviseras, oavsett vilket budgetområde det gäller. 
Den rådgivande samordningskommittén för kampen mot bedrägerier sammanträder 
regelbundet för att göra en uppskattning av systemens olika möjligheter och 
föreskriva absolut nödvändiga anpassningsåtgärder. 
42 
t * 
Den analys som utförts av kommissionen utgör den första etappen av en bred insats som 
består i att nå framsteg på alla vägar och inom alla områden i kampen mot bedrägerier 
genom ett samarbete som sträcker sig från förebyggande åtgärder över juridiskt samarbete 
till sanktioner. Både gemenskapens övervakning och den nationella måste göras optimala 
och utgå från reella risker och förhållanden som uppstått. Trovärdigheten hos de insatser 
som utformats på högsta politiska nivå skapas bara genom konkreta framsteg inom alla 
de områden som rör skyddet av gemenskapens finansiella intressen. 
Nästa etapp består i att genomföra dessa nya initiativ. De kommer att utarbetas och läggas 
fram under Europeiska rådets kommande möten. 
Men som Europeiska rådets möte i Madrid framhöll, kan skyddet av gemenskapens 
finansiella intressen inte garanteras så länge kontrollen av den genomförda politiken inte 
är likvärdig över hela gemenskapen. Medlemsstaternas och de olika institutionernas arbete 
går i denna riktning. 
43 
KAPITEL 5: SAMARBETE OCH PARTNERSKAP 
Detta kapitel tar traditionsenligt upp seminarier om kampen mot bedrägerierna, seminarier 
som organiserats av kommissionen på eget initiativ eller på begäran av medlemsstaterna. 
Dialogen med de specialinriktade nationella instanserna begränsar sig inte till dessa utan 
pågår hela tiden, antingen genom bilaterala möten med de behöriga myndigheterna eller 
inom den institutionella ram som utgörs av den rådgivande kommittén för samordning av 
åtgärder för bedrägeribekämpningen (COCOLAF). Denna kommitté organiserades 1995 
för att säkerställa en helhetssyn på politiken i fråga om kampen mot bedrägerier. 
Parallellt med detta strävar medlemsstaterna efter att anpassa sina specialinriktade organ 
till bedrägeriernas tendens att sträcka sig över flera ämnes- och verksamhetsområden. 
Kontakterna med kommissionen ökar och initiativen flödar från båda hållen. Några 
exempel tas upp i del 3 i detta kapitel. 
AVSNITT 1: SEMINARIER OCH UTBYTE AV TJÄNSTEMÄN 
Efter inrättandet av SG/UCLAF (1988) organiserades ett flertal allmänna 
informationsseminarier för att göra det samordnade arbete som detta direktorat och andra 
specialavdelningar inom kommissionen utför allmänt känt. Praktiskt taget alla berörda 
nationella organ i varje medlemsstat har gjorts medvetna om de många frågor som har 
behandlats där. 
Det var i själva verket väsentligt att arbetsmetoderna (kontroller på plats) anpassades till 
vad som är typiskt för bedrägerierna mot gemenskapen. Det ekonomiska sammanhanget 
utvecklas ständigt och det gör också bedrägeri metoderna. Inledningsvis syftade de 
allmänna seminarierna till att göra tjänstemännen på fältet medvetna om vad som 
kännetecknar bedrägerier som involverar flera länder inom gemenskapen. 
Dessa allmänna seminarier (utom de åtgärder som riktar sig till de nya medlemsstaterna) 
ersattes under 1995 av målinriktade åtgärder. Kommissionen har i enlighet med sitt 
arbetsprogram fortsatt att organisera specialutbildningar för de nationella tjänstemän som 
inom sina nationella organ ansvarar för att bekämpa bedrägerier riktade mot 
gemenskapens budget. 
- Allmänna utbildningsåtgärder har organiserats för de nya medlemsstaternas 
tjänstemän, dels i Bryssel för ett mindre antal höga tjänstemän (seminarier för 
ökad medvetenhet för svenska, finländska och österrikiska tjänstemän), dels i 
medlemsstaterna när antalet berörda tjänstemän är större, vilket var fallet för 
Finland och för Sverige99. Dessa tjänstemän kommer från skatte- och 
tullmyndigheterna, revisionsorganen (finans), polisen och de rättsliga instanserna. 
En annan prioritering för kommissionen är specialutbildningen av de instanser och 
organ som driver kampen mot den ekonomiska och finansiella brottsligheten, 
99 Ett seminarium kommer att anordnas i Österrike under det första kvartalet 1996. 
44 
inklusive åtal och annan typ av lagföring (grupper som ingriper på lältct, 
administrativa och rättsliga myndigheter). 
Särskilda utbildningsprogram har således organiserats i Bryssel för högt uppsatta 
danska polistjänstemän, för personer som utför undersökningar vid byrån för 
ekonomisk kontroll (ECD, som lyder under det nederländska finansdepartementet), 
och för utredande personal vid italienska Guardia di Finanza (finanspolisen). Fem 
seminarier ägde rum i medlemsstaterna, nämligen inom området för 
strukturfonderna100, avsett för tjänstemän inom IGAT (generalinspektionen för 
regionalpolitiken) i Portugal, i Köln i Tyskland för åklagare med ansvar för att 
åtala ekonomiska brott, även innefattande bedrägerier riktade mot gemenskapens 
finanser, i Barcelona i Spanien avseende sammanhållningsfonden, i Deauville i 
Frankrike för medlemmar av kriminalpolisen och i Aten i Grekland för poliser 
som ansvarar för administration, kontroll och vidtagande av rättsliga åtgärder mot 
oegentligheter på strukturpolitikområdet. 
Genom att organisera dessa olika typer av utbildningar hoppas kommissionen kunnat 
utveckla ett direkt och givande samarbete med dessa nationella organ101. Den direkta 
kontakten mellan gemenskapsnivån och de organ som ansvarar för att dagligen bekämpa 
bedrägerier är i själva verket för kommissionen en garanti för ömsesidig förståelse och 
ömsesidigt förtroende, något som även utvecklas inom ramen för arbetet i workshops102, 
vid förberedelse av utredningar och i de fall tvärsektoriella undersökningar genomförs. 
Med tanke på en rad central- och östeuropeiska länders framtida anslutning till unionen 
organiserar gemenskapen vidare informationseminarier i dessa länder och möten med de 
organ som ansvarar för upprätthållandet av den ekonomiska ordningen, vilka 
kommissionen kommer att samarbeta med på permanent basis i en mer eller mindre 
närliggande framtid för att beivra bedrägerier. En första informationsåtgärd rörande 
operativt samarbete och informationsutbyte har kunnat genomföras i Bryssel. I denna 
deltog åtta personer ur den utredande personalen inom Tjeckiens tulltjänst (som 
kommissionen har samarbetat med i vissa speciella utredningar). 
Kommande seminarier som kommissionen avser att organisera kommer att vara 
arrangemang i mindre skala med en snävare målinriktning. Detta har visat sig effektivt 
och ligger i linje med de tidigare åtgärder som genomförts sedan 1994. 
Slutligen organiserades fjorton seminarier under 1995 inom ramen för Matthaeus-
programmet (program för gemenskapsåtgärder för fortbildning av tulltjänstemän, 
administrerat av GD XXI), av vilka sju särskilt ägnades åt kampen mot tullbedrägerier. 
Elva seminarier har även ägt rum inom ramen för Matthaeus Tax-programmet103. Tre av 
100 
101 
102 
103 Detta särskilda område och sammanhållningsfonderna kommer att vara föremål för fortsatta insatser 
vad avser utbildning under 1996. 
Se avsnitt 3 i detta kapitel, s. 47. 
Dessa arbetsgrupper utgör, mot bakgrund av studier av konkreta fall, ett utmärkt sätt att utbyta 
tankar om påträffade problem och de lösningar som kan användas. I allmänhet är dessa lösningar 
kopplade till förstärkning av det juridiska samarbetet eller hänvisar till de åtgärdsmedel som står 
till förfogande eller skall skapas (vilket eventuellt kan leda till att kommissionen föreslår nya 
rättsliga bestämmelser). 
Målet med detta program är att förbättra det administrativa samarbetet och att utveckla den 
ömsesidiga förståelsen för medlemsstatemas genomförande av den inre marknaden på området för 
45 
dem organiserades särskilt för tjänstemän ansvariga för mervärdesskatt och punktskatter 
i de tre nya medlemsstaterna. De avsåg gemenskapssystemen för mervärdesskatt och 
punktskatter. Tjänstemän från medlemsstaterna redogjorde för den inre marknadens 
funktion och kunde genom att förklara sina system och former för kontroll dela med sig 
av sin erfarenhet. 
Matthaeus- och Matthaeus Tax-programmen ger också utrymme för utbyte av tjänstemän 
mellan medlemsstaternas tulladministrationer (390 utbyten under 1995) och mellan 
administrationer med ansvar för skattefrågor (118 berörda tjänstemän under 1995). 
Jämsides med detta har ett projekt omfattande 60 utbyten genomförts i medlemsstaterna 
inriktade mot att utveckla kontrollmetoder för revision i företagen. 
AVSNITT 2: DEN RÅDGIVANDE KOMMITTÉN FÖR SAMORDNING INOM 
OMRÅDET FÖR KAMPEN MOT BEDRÄGERIER (COCOLAF) 
COCOLAF:s verksamhet utökades under 1995.1 kraft av erfarenheten från det föregående 
året104 fortsatte kommissionen, som leder denna kommitté, och medlemsstaternas 
delegationer att arbeta med olika teman kopplade till skyddet av gemenskapens finansiella 
intressen, särskilt inom ramen för kommissionens arbetsprogram för bedrägeribekämpning 
för 1995 och dess årsrapport för 1994. 
Kommittén har således hållit tre plenarmöten under 1995: den 1 februari, den 31 maj och 
den 1 juni (två dagar) samt den 4 oktober. 
Vikten av kommitténs arbete har understrukits av rådet i dess slutsatser av den 19 juni 
1995 och den 27 november 1995 rörande kampen mot bedrägerier, i synnerhet när det 
gäller arbetet för att följa upp kommissionens arbetsprogram för bedrägeribekämpning och 
gå igenom dess årsrapport för 1994, liksom att följa upp de nationella rapporterna och 
kommissionens jämförande analys när det gäller synpunkter som omfattas av 
Romfördraget105. 
Förutom genomgången av de nämnda rapporterna har arbetssammanträdena huvudsakligen 
ägnats åt utvecklingen av såväl rättsliga som praktiska redskap som skall göra kampen 
mot bedrägerier mer effektiv. Sammanträdena har varit ett tillfälle för medlemsstaterna 
att få direkta upplysningar hos ansvariga inom kommissionen. 
På detta område har man i hög grad gripit sig an frågor som hör samman med ett 
regelbundet informationsflöde, dels medlemsstaterna emellan, dels mellan de 
specialiserade nationella organen och kommissionens centralavdelning (SG/UCLAF) 
(särskilt beträffande anmälningen av oegentligheter som avslöjats av medlemsstaterna på 
området för struktur- och sammanhållningsfonderna). 
104 
105 indirekt beskattning. De kontrollåtgärder som skall förebygga bedrägerier utgör en viktig del i detta 
genomförande. 
COCOLAF inrättades genom ett kommissionsbeslut av den 23 februari 1994, se om detta ämne 
i den tidigare nämnda årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994. 
Se kapitel 4.1, s. 36. 
46 
Vikten har lagts vid hur de sektoriella kommittéer som behandlar kampen mot bedrägerier 
fungerar. Således bildar kommittén för ömsesidig hjälp, den rådgivande kommittén för 
egna medel (CCRP) och den ständiga kommittén för administrativt samarbete på området 
för indirekta skatter särskilda fora, som är anpassade till varje berört område och som har 
att behandla frågor rörande kampen mot bedrägerier. 
Dessa kommittéer kan omfatta under-kommittéer eller "tekniska arbetsgrupper" som 
organiserar experter från medlemsstaterna och representanter för kommissionens behöriga 
avdelningar vilkas arbete har "återverkningar" på bedrägeribekämpningen. Här kan särskilt 
nämnas arbetsgruppen SCENT/CIS (som är underordnad kommittén för ömsesidig hjälp), 
undergruppen för oegentligheter på jordbruksområdet, arbetsgrupperna för databehandling 
och bokföring samt undergruppen för återvinning inom CCRP, och slutligen undergruppen 
för bedrägeribekämpning till den ständiga kommittén för administrativt samarbete inom 
området för indirekt beskattning. 
AVSNITT 3: PARTNERSKAP MED DE SPECIALISERADE ORGANEN I 
MEDLEMSSTATERNA 
Kommissionens årsrapport för 1994 har tidigare erinrat om de kontakter som etablerats 
mellan kommissionen (SG/UCLAF) och vissa specialiserade organ i medlemsstaterna. 
Dessa ofta informella kontakter är en del av Kommissionens övergripande politik inom 
fuskbekämningen. 
Utbytet av erfarenheter sker under möten som prioriterar den operativa sidan, där 
resultaten är omedelbart mätbara: i bedrägeriundersökningar bedrivna i partnerskap. Andra 
former såsom utbildning eller målgruppsinriktade seminarier utgör i lika hög grad 
möjligheter som kommissionen ser som sin plikt att utnyttja med allvar och omdöme. 
Kontakterna har avlöpt på ett konstruktivt och positivt sätt, och under hela 1995 har 
kommissionen samarbetat aktivt med de olika nationella organen med ansvar för att 
avslöja, lagligen beivra och förhindra bedrägerier i medlemsländerna till skada för 
gemenskapsbudgeten. Det handlar särskilt om tullavdelningar, vilka i första hand berörs 
då de begångna bedrägerierna innebär komplicerade transaktioner avseende handelsutbyte. 
Detta gör det nödvändigt med en betydande samordning dem emellan med hjälp av väl 
etablerade förfaranden på unionsnivå. Det handlar även om organen för finanskontroll 
som lyder under finansdepartementen (såsom Generalinspektionen för finanserna i 
Frankrike och IGAE106 i Spanien), nationella inspektionsorgan inom olika sektorer 
(särskilt den sociala sektorn) och avdelningar inom kriminalpolisen för ärenden som 
nödvändiggör straffrättsliga beivranden (avdelningar som lyder under nationell polis 
såsom gendarmeriet), inbegripet de fall då nätverk av organiserad ekonomisk brottslighet 
är inblandade. 
Som exempel kan nämnas den belgiska Centrala byrån för bekämpning av organiserad 
ekonomisk och finansiell brottslighet (OCDEFO)107. Detta organ verkar under 
överinseende av det belgiska justitiedepartementet. Rättspersonal som ställts till 
106 
Intervention General de la Administraciôn del Estado. 
107 OCDEFO publicerade sin första verksamhetsrapport i november 1995. 
47 
förfogande av gendarmerikårerna, kriminalpolisen vid åklagarmyndigheterna och högsta 
kontrollkommittén är placerade häf. Eftersom varje avdelning har sin egen kultur och sitt 
eget angreppssätt är målet att, med rapportens egna ord, bidra med "en ny polisiär kultur 
och en företagaranda i rättvisans tjänst". 
Byrån utför utredningar inom de sektorer i gemenskapens budget som är direkt berörda 
av bedrägerier i stor omfattning. Den är även anförtrodd uppdrag kopplade till tvättning 
av kapital, grova skattebrott, värdepappersbrott och grova bedrägerier på det sociala 
området. 
I samma anda har Guardia di Finanza i Italien skapat en särskild enhet för bekämpning 
av gemenskapsbedrägerierna för att på ett lämpligt sätt motsvara på kravet att tillämpa 
bestämmelserna i artikel 209a första stycket i EG-fördraget, som syftar till ett likvärdigt 
skydd för gemenskapens finansiella intressen. 
Guardia di Finanza är ett organ som verkar inom ett flertal discipliner, såväl på området 
för marknadsinterventioner som på området för egna medel och strukturfonderna. Organet 
förfogar över alla medel som behövs för att genomföra fullständiga kontroller inom 
Italiens territorium. 
Den italienska regeringen har önskat att denna särskilda enhet skall vara det organ som 
i första hand och på central nivå ansvarar för kontrollförfarandena riktade mot 
överträdelser som begås till skada för Europeiska gemenskapernas budget. Målet är att 
göra detta till ett permanent organ. Den långsiktiga karaktären i uppgifterna för denna 
särskilda enhet108 måste understrykas. 
I Spanien innehar Guardia civil uppdraget att stå för skydd och övervakning av statens 
intressen i skattesammanhang och har ansvaret för alla åtgärder som är nödvändiga för 
att bekämpa alla typer av smuggling på land och till havs inom landets territorium. 
Guardia civils karaktär av administrativ polis, tillsammans med dess ställning som rättslig 
myndighet, ger den möjlighet att leda alla sorters utredningar, allt från ett enkelt 
administrativt fastställande till beivrande och bekämpning av mer komplicerade brott som 
begås av transnationella kriminella organisationer. 
AVSNITT 4: DEN ADMINISTRATIVA ÖMSESIDIGA HJÄLPEN MELLAN 
GEMENSKAPEN OCH TREDJE LAND PÂ TULLOMRÅDET 
Inom ramen för rådets förhandlingsdirektiv om förhandling med tredje land av avtal som 
innehåller protokoll om ömsesidig hjälp på tullområdet, har kommissionen fullföljt dessa 
förhandlingar med ett flertal länder i syfte att förstärka gemenskapsrätten på området 
kampen mot tullbedrägerier. 
Avtal som innehåller sådana bestämmelser paraferades eller undertecknades under 1995 
med Tunisien (undertecknat den 17 juli 1995), Marocko (paraferat den 16 november 
1995), Israel (paraferat den 20 november 1995, ett interimistiskt avtal undertecknades den 
108 Enheten kallas "Nucleo Spéciale per la repressione delle frödi comunitarie". 
48 
18 december 1995), liksom med Slovenien (undertecknat den 15 juni 1995) och med de 
transkaukasiska republikerna (Arménien, Azerbajdzjan och Georgien, undertecknade den 
15 och 19 december 1995). 
I väntan på ikraftträdandet av de avtal som undertecknats med flertalet av länderna inom 
Oberoende staters samvälde (OSS), har interimistiska avtal, som möjliggör ömsesidig 
administrativ hjälp på tullområdet och som ligger inom gemenskapens kompetens, 
undertecknats med Vitryssland (i juni 1995), Kirgizistan (den 9 februari 1995), Moldavien 
(den 2 oktober 1995), Ryssland (den 17 juli 1995) och Ukraina (den 1 juni 1995). 
De frihandelsavtal som undertecknades med de baltiska staterna 1994 trädde i kraft den 
1 januari 1995. Vidare trädde "Europa-avtalen", som undertecknats med republikerna 
Tjeckien och Slovakien, liksom med Rumänien och Bulgarien, i kraft den 1 februari 1995. 
Den ömsesidiga hjälpen har med dessa länder utsträckts till områden utanför 
gemenskapens kompetens. 
Förhandlingar har förts med Färöarna, Jordanien, Egypten, Libanon och Sydafrika, liksom 
med USA, Kanada och Sydkorea. 
Slutligen har Europaparlamentet godkänt slutandet av ett avtal om tullunion mellan 
gemenskapen och Turkiet Detta omfattar även ett protokoll om ömsesidig hjälp och börjar 
tillämpas den 1 januari 1996. 
49 
KAPITEL 6: UTREDNINGAR 
Av fakta som konstaterats på fältet framgår med all önskvärd tydlighet att det år efter år 
är lika befogat att arbeta med att skydda gemenskapens finansiella intressen. Den olagliga 
verksamheten är av en sådan art att det generellt verkar möjligt att göra en indelning i två 
typer av bedrägerier. 
Den första typen av bedrägligt beteende skulle kunna beskrivas som enskilt bedrägeri och 
genomförs av ekonomiska aktörer som konkurrerar på de internationella marknaderna och 
försöker vinna ett så stora marknadsandelar som möjligt, vilket tillfälligt kan förleda dem 
till att tolka bestämmelserna på ett sätt som gränsar till vad som är lagligt. Denna typ av 
fall är ofta begränsad till ett land. Kommissionens uppgift består då i att stödja 
medlemsstaterna i tillsyns- och utredningsarbetet genom att informera om de metoder som 
används på gemenskapsnivå, beroende på hur fallet ter sig och vilka svårigheter man 
möter. 
Den andra typen är avsiktligt och genomtänkt bedrägeri. Den kan inte betraktas som 
oegentlighet i betydelsen felaktig tolkning av reglerna. Denna typ av bedrägerier har 
kriminella förtecken som gör att den måste ses i ett större sammanhang. Bedrägeribrotten 
begås antingen av enskilda som medvetet organiserar sig för denna verksamhet, eller av 
aktörer inom vad man kallar "grov ekonomisk brottslighet" med avsevärd förmåga att 
mobilisera stora resurser, i synnerhet ekonomiska - vilket får utvisas av varje enskilt fall. 
Detta är en typ av bedrägerier som ofta sträcker sig över gränserna och som också kan 
utgöra ett komplex av sinsemellan fristående fall i flera medlemsstater (av "flernationeH" 
typ). Mellan dem finns förbindelser och uppdragsgivaren, som i de flesta fall är osynlig, 
är ofta en och samma person. Det är uppenbart att denna bedrägeriverksamhet är 
förödande för gemenskapens, dess institutioners och dess medlemsstaters trovärdighet. 
I detta läge är kommissionens uppgift att med kraft och utan minsta tvekan slå ner på 
brottsligheten tillsammans med medlemsstaternas utredningsorgan. Därför har 
kommissionen inom ramen för sin inre organisation valt att samla sina resurser i en 
fristående och specialiserad enhet för att undsätta och stödja de nationella organ som inte 
har någon sådan enhet. Målet är inte bara att kontrollera och avslöja den här typen av 
bedrägerier, utan främst att höja påföljdsnivån när det gäller grov brottslighet och att vidta 
straffrättsliga åtgärder gentemot de grova bedrägerier som utövas mot 
gemenskapsbudgeten, åtgärder som är enhetliga för alla medlemsstater. Fenomenets 
omfattning och komplexitet kräver omedelbara och så avskräckande svar som möjligt. 
Kommissionen är angelägen om att medlemsstaterna inom ramen för arbetet vid rådet109 
skall nå fram till en överenskommelse om lämplig politik inom det straffrättsliga området. 
Så fort en utredning sträcker sig utanför det nationella territoriet är medlemsstaternas 
förmåga att agera begränsad, förfarandena drar ut på tiden och förefaller ändlösa. 
Kommissionen har en högst berättigad roll att spela, särskilt med tanke på kommissionens 
målsättning att åstadkomma ett effektivt rättsligt samarbete mellan de nationella 
myndigheter som ansvarar för ärendena. 
109 Se särskilt kapitel 1.4, sida 18. 
50 
De stora bedrägerihärvorna sträcker sig faktiskt så gott som alltid utanför gränserna. Och 
ju mer som står att vinna, ju mer raffinerade är metoderna som används. Syndikaten som 
ligger bakom utnyttjar minsta kryphål för att tjäna på pågående förändringar. De anpassar 
sig skickligt genom att bygga upp och knyta till sig nätverk för utbyte av information och 
pengar, ibland till och med utanför Europeiska unionen. 
Kommissionen och medlemsstaterna konfronteras med ett stort antal svårigheter som 
hänger samman med hur sådan organiserad ekonomisk brottslighet arbetar. De har ett 
lagligt yttre men i realiteten strävar de efter att stjäla ur gemenskapens kassa. 
Brottslingarna riktar in sig på utsatta sektorer och försöker utnyttja svagheterna i ett 
system där gemenskapsrättens tillämpning definieras i nationell rätt. Detta för att komma 
åt utsatta och svårkontrollerade sektorer och som kan ge potentiellt stora vinster mot litet 
risktagande, eftersom straffen inte motsvarar brottens storlek. 
Transitering genom gemenskapen utgör särskilt ett sådant område. När bedrägerier 
upptäcks tillämpas reglerna för ställda säkerheter mot den huvudansvarige i alltför liten 
utsträckning110. 
Den organiserade brottsligheten agerar dessutom i andra typer av bedrägerier riktade mot 
gemenskapens medel. Det rör sig särskilt om bedrägerier gällande ursprung och värde för 
varor som exporteras från vissa tredje länder till gemenskapen, och även preferensregler. 
Av vad som kommit fram om dessa bedrägerier kan man sluta sig till att flera 
medlemsstater berörs och att flera typer av bedrägerier används samtidigt. Aktörerna 
omgärdar sig dessutom med försvarssystem, som tyder på långtgående samarbete mellan 
leverantörerna i tredje land och importörerna. 
Av vissa ärenden framgår att det finns organisationer, i regel baserade utanför 
gemenskapen, som stödjer sig på medhjälpare i flera länder och lyckas prestera falska 
eller autentiska ursprungsintyg, som är utfärdade på luftföretag och som tillåter köpare 
inom gemenskapen att låta varor övergå till fri omsättning utan att betala de tull- eller 
antidumpningsavgifter som normalt krävs. 
I andra fall har initiativet till bedrägerierna tagits inom gemenskapen. Till exempel kan 
företag inom gemenskapen, trots att de uppenbart är medvetna om vad som gäller, låta 
leverera råvaror med annat ursprung till monterings- eller förädlingsindustrier i tredje land 
och sedan importera de färdiga varorna i kraft av ett ursprungsintyg, som ger rätt till 
fördelar enligt preferensavtal och som de naturligtvis vet är utfärdat på falska grunder. 
I båda fallen "utplånas" det riktiga ursprunget, åtminstone ytligt sett, genom 
tullbehandlingen. De som tar emot varorna kan saluföra dem inom gemenskapen via 
lagliga kanaler och behöver inte ta på sig de risker och extra kostnader som olaglig 
försäljning hade medfört. 
* 
* * 
110 Se kapitel 2.3.1, s. 24. 
51 
Kapitlet har disponerats med hänsyn till dessa iakttagelser. Eftersom det ökade i antalet 
transnationella bedrägerifall konstaterades följer utvecklingen inom import/export mellan 
gemenskapen och tredje land är det rimligt att alla berörda sektorer samlas i ett avsnitt 
som behandlar dessa särskilda fall. 
Statistiken är entydig: 
- Av över 12 000 fall som medlemsstaterna rapporterat under perioden 1991-1995 
rörande traditionella egna medel och utbetalningar från EUGFJ garantisektionen, 
svarar 120 fall (dvs. 1 % av det totala antalet) för över 50 % av total skadeverkan 
på gemenskapens medel. Vidare har det visat sig att 3 % av de fall 
medlemsstaterna rapporterat gälla belopp som i varje enskilt fall överstiger 1 
miljon ecu, vilket sammantaget uppgår till över två tredjedelar av den totala 
summa som rapporterats (uteblivna tullavgifter, orättmätigt erhållna utbetalningar). 
- Av 273 ärenden under utredning samordnade av kommissionen under perioden 
1991-1995 rör 20 % belopp över 100 000 ecu och hälften av dessa i sin tur belopp 
över 1 miljon ecu. 
Bedrägerifallen med anknytning till den organiserade brottsligheten är få till antalet men 
gör desto större skada. Kommissionen koncentrerar sitt arbete till dessa ärenden. Det är 
också på den organiserade brottslighetens område, när bedrägerierna organiseras i ett eller 
flera länder, som medlemsstaterna har störst behov av ett aktivt stöd från kommissionen. 
I detta kapitel redovisas ett antal utredningar som drivs och samordnas av kommissionen. 
De har valts ut för att tjäna som typfall och ge en föreställning om vilka summor det rör 
sig om. Eftersom bedrägerifallen är så skiftande, är det nödvändigt för både 
gemenskapens och medlemsstaternas bedrägeribekämpningsinstanser att vara på sin vakt 
på alla områden. 
AVSNITT 1: GRÄNSÖVERSKRIDANDE GROVA BEDRÄGERIER MED 
INSLAG AV VITTFÖRGRENAD, ORGANISERAD EKONOMISK 
BROTTSLIGHET 
I detta avsnitt beskrivs en rad utredningar med ett stort antal kontroller utförts på plats 
i samarbete med medlemsstaterna. Därmed har vissa former av omfattande 
bedrägeriverksamhet kunnat upptäckas inom sektorerna för mjölkprodukter, spannmål och 
ris, olivolja, nötkött, tobak och socker samt inom vinsektorn. Ett särskilt stycke ägnas 
också cigarettsmugglingen (verksamhet inom den insatsgrupp som inrättats vid 
kommissionen), Europeiska socialfonden (strukturpolitik) och turism (direkta utgifter). 
De utredningar som beskrivs i detta kapitel har i vissa fall föranlett uppdrag som sträcker 
sig över flera år111. Ansvariga instanser i medlemsstaterna har i samarbete med 
kommissionen gjort stora ansträngningar för att ringa in bedrägeriverksamheten. På detta 
sätt har en utbredd illegal verksamhet som ofta har sitt ursprung i organiserad brottslighet 
1 '1 Vissa ärenden togs upp för första gängen i föregående årsrapporter, särskilt i utgåvorna från 1993 
och 1994. 
52 
kunnat avslöjas, Det rör sig om avancerade gränsöverskridande eller multinationella 
bedrägerier som rör flera medlemsstater såväl som vissa tredje länder. Med anledning av 
detta har det skapats ett nära samarbete mellan medlemsstaternas berörda instanser och 
myndigheterna i tredje land. 
1.1 Raffinerat socker112 
Det fastställdes att 1 375 ton socker av typ C som undanhållits förfarandet för export till 
Östeuropa aldrig har lämnat italienskt territorium, utan använts i den egna 
vinproduktionen. Dessutom har det inom ramen för samma utredning framkommit att 
omkring 1 243 ton socker (som inte tillhör typ C) senare också använts för sötning av 
vin. 
38 av de 65 personer som står åtalade för smuggling, olovligt användande av socker för 
vinframställning, skattebrott och förfalskning har häktats. 
Åklagarmyndigheten i Asti har underrättat kommissionen om de rättsliga påföljderna 
beträffande detta ärende i Italien. 
För de italienska myndigheterna återstår fortfarande att fastställa om det har begåtts andra 
brott som skadar gemenskapsbudgeten. 
113 1.2 Export av ost, kött och mjölkprodukter 
Dessa produkter har omdestinerats till Grekland trots att de varit, eller har uppgetts vara, 
avsedda för export till Jordanien, Bulgarien och Libanon och exportbidrag har utgått för 
produkterna. 
Utredningar har avslöjat att bedrägerierna organiserats av professionella utövare av 
ekonomisk brottslighet. De har utnyttjat företagsnät i Danmark, Tyskland, Cypern och 
Grekland. Företagens namn ändrades regelbundet, men deras roll var alltid densamma, 
nämligen att låtsas exportera till tredje land och få exportbidrag. 
Dessa företag utnyttjade olika vägar för varuförsörjning och använde också olika medel 
och metoder för transport för att undvika upptäckt av verksamheten. 
Falska intyg om att varorna släppts på marknaden i tredje land användes för att styrka 
ansökan om exportbidrag från gemenskapen. Men de tullhandlingar som uppgav att 
produkterna anlänt till destinationsorten var förfalskade och varorna hade i själva verket 
återexporterats till gemenskapen och släppts för fri omsättning på den grekiska 
marknaden. 
Utredningarna pågår fortfarande i de berörda medlemsstaterna eftersom andra bolag som 
är inblandade i denna verksamhet har kunnat identifieras. Ett uppdrag baserat på 
administrativt samarbete för insamling av kompletterande bevis har utförts i Bulgarien. 
112 
113 Se årsrapporterna "Kampen mot bedrägerier" för 1993, kapitel 4, avsnitt 1.1 och för 1994, kapitel 
5.2.2.1. 
Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.1.1.4. 
53 
Straffrättsliga åtgärder har vidtagits mot sammanlagt fyra personer, varav en i Danmark, 
en i Tyskland och två i Grekland. 
Det exportbidrag till en summa av ca fem miljoner ecu som uppburits på otillbörligt vis 
är nu föremål för ett återvinningsförfarande gentemot leverantörerna, samtidigt som de 
tullavgifter och jordbruksavgifter som man sedan 1989 lyckats kringgå i Grekland uppgår 
till omkring nio miljoner ecu. 
114 1.3 Import av torrmjölk och smör till gemenskapen 
Utredningar genomfördes 1991 och 1992 beträffande 200 sändningar torrmjölk 
som undanhållits gemenskapens transiteringsförfarande. Sändningarna gick från 
Belgien till Spanien och bestyrktes av tullhandlingar utfärdade i Antwerpen. Under 
utredningarna gjorde de spanska övervakningsorganen kontroller hos de spanska 
företag som exporterar torrmjölk för att därigenom kunna fastställa torrmjölkens 
ursprung. 
De konstaterade att vissa bolag genom bulvanbolag hade köpt torrmjölk från ett 
företag som av allt att döma importerade en kemisk produkt som uppgetts vara av 
tjeckisk och slovakisk härkomst. 
Under de uppdrag baserade på administrativt samarbete som utfördes under 1994 
och 1995 i Tjeckien och Slovakien med tillämpning av protokollet om ömsesidig 
hjälp, konstaterades det att 30 sändningar torrmjölk (720 ton) och omkring 200 
sändningar fryst smör (5000 ton) som exporterats från dessa tredje länder under 
1992, 1993 och 1994 har varit föremål för falsk varudeklaration i Spanien. 
De produkter som falskdeklarerades var i själva verket torrmjölk och fryst smör. 
De jordbruksavgifter som kringgåtts i Spanien uppskattas till omkring 15,7 
miljoner ecu. 
- Under ett uppdrag baserat på administrativt samarbete i Österrike konstaterades att 
omfattande mängder smör och torrmjölk som ursprungligen kom från 
östeuropeiska länder hade bearbetats i Österrike (förfarandet för aktiv förädling). 
Under denna process hade en mycket liten andel (mindre än 1 %) näringssubstrat 
i form av mikroorganismer tillsatts råvaran, vilket innebar att den kunde införas 
i gemenskapen under en tullposition som var fri från importavgift. 
Varorna exporterades sedan till gemenskapen där de släpptes för fri omsättning 
(Italien, Tyskland, Spanien) under tullpositioner för vilka ingen jordbruksavgift 
tillämpas. Vid förtullningen av varorna uppvisade speditörerna bindande 
tulltariffupplysningar som utställts av tyska myndigheter på underlag av felaktiga 
uppgifter. Genom undersökningar som gjordes i efterhand fastställdes att den 
begärda tulltariffen var inadekvat. Mer än 20 000 ton torrmjölk och mer än 6000 
ton smör hade deklarerats falskt. 
Summan av de avgifter som kringgåtts uppgår till 66 miljoner ecu. 
114 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.1.1.1. 
54 
1.4 Undanhållande av torrmjölk och smör från gemenskapens transiteringsförfarande 115 
Den övervakning av spanska företag som gjorts inleddes på begäran av kommissionen 
efter det att handel med torrmjölk utanför de vanliga systemen för saluföring av dessa 
varor upptäckts. 
De spanska myndigheterna hörde i december 1995 i Barcelona fyra medlemmar av en 
organisation som bestod av ett nätverk av europeiska företag som ägnade sig åt olaglig 
införsel av estnisk torrmjölk till Spanien. 
650 ton estnisk torrmjölk som var avsedd för Marocko har av de inblandade företagen 
omdestinerats till gemenskapsmarknaden och undanhållits gemenskapens 
transiteringsförfarande. I detta smugglarnät ingick bland annat två spanska företag i Vic 
och Montornes del valles. De ansvariga där är nu föremål för utredning. 
Tilläggsutredningar ledda av specialorgan från berörda medlemsstater pågår fortfarande 
för att fastställa vilken roll vissa nederländska, franska och tyska företag har spelat. 
De utredningar som redan slutförts i Tyskland, Nederländerna och Spanien har gjort det 
möjligt att beräkna den ekonomiska skada som gemenskapen lidit till 650 000 ecu. 
De spanska myndigheterna utreder också liknande bedrägeriverksamhet vars ekonomiska 
återverkningar uppskattas till 1 miljon ecu. Denna övervakning samordnas av 
kommissionen som dessutom medverkar i de rättsliga förundersökningarna. 
116 1.5 Socker som undanhålls transiteringsförfarandet eller TIR-svstemet 
I juni 1994 anmälde de tyska myndigheterna till kommissionen ett bedrägerifall som 
gällde en sändning av socker från Tjeckien och Polen till tredje land (Marocko, Angola) 
som skulle transiteras över gemenskapens territorium. Varorna som tjeckiska och polska 
transportfirmor fraktade enligt TIR-konventionen skulle ha lämnat gemenskapen via 
Spanien eller Portugal. 
I själva verket lämnade varorna aldrig Spanien och Portugal, då tullhandlingarna hade 
förfalskats med hjälp av falska tullstämplar. 
Eftersom produkterna aldrig exporterades från gemenskapens territorium skall de 
tullavgifter som de annars är befriade från genom gemenskapens transiteringssystem och 
genom TIR-systemet betalas. 950 TIR-transporter innehållande 19 000 ton socker har 
således lämnat Polen och Tjeckiska republiken med hjälp av omkring 150 olika 
transportföretag. De spanska och portugisiska myndigheterna har kunnat bekräfta att det 
rör sig om bedrägerier, eftersom försändelserna aldrig har nått fram till de berörda 
tullkontoren. 
Bedrägerierna innebär en förlust på omkring 9 miljoner ecu. 
Rättegångsförfaranden pågår i de medlemsstater och tredje länder som är berörda av detta. 
115 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.1.1.1. 
116 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" från 1994, kapitel 5.1.1.3. 
55 
1.6 Köttkarusell 117 
Karusellen utgjordes av import under tullförfarandet för aktiv förädling av slaktboskap 
från Östeuropa till Italien och av återexport av köttdelar av sämre kvalitet och 
slaktbiprodukter till Malta. 
Efter lagring på Malta återinfördes varorna i gemenskapen. De undersökningar som nu 
slutförts av italienska utredningsorgan i samarbete med utredningsenheter vid 
kommissionen har visat att under transitering i Italien av containrar från Malta med 
destinationsorter i Östeuropa omdestinerades varorna för att kunna exporteras med 
exportbidrag till olika tredje länder på samma sätt som andra varor från den inre 
marknaden. 
De ekonomiska konsekvenserna av detta ärende har slutligen kunnat värderas till 18,5 
miljoner ecu för icke erlagda avgifter och till 24 miljoner ecu för oberättigat exportbidrag. 
Kommissionen har i samarbete med italienska myndigheter genomfört ett kontrolluppdrag 
i Gabon som är huvuddestinationsland för omdestinerade varor som under exporten 
systematiskt deklarerats som "nötköttdetaljer av bakdel från stora handjur". Det har på 
plats kunnat bevisas att leveranserna till övervägande del bestod av köttbitar av lägre 
kvalitet från djurens framdel. Exportbidragsärendena kunde tullbehandlas tack vare att 
varorna då de släpptes ut på marknaden fått den generiska benämningen "nötkött" i de 
gabonesiska deklarationshandlingarna. 
Det har bevisats att köttdetaljernas egentliga beskaffenhet i många fall angavs med 
precision i de gabonesiska importhandlingarna. I dessa fall anlitade exportören de tjänster 
som tillhandahölls av det italienska avdelningskontoret för ett internationellt 
övervakningsföretag för att ersätta det komprometterande originaldokumentet med ett 
alternativt bevis. I detta fall rörde det sig om ett importintyg som gav varorna den enkla 
beteckningen "fryst nötkött". Den undersökning av handels- och frakthandlingarna som 
före utfärdandet av intyget borde ha utförts vid avdelningskontoret, skulle ha lett till en 
riktig beskrivning av varorna. 
Åtal har väckts mot 119 personer på följande grunder: organiserad brottslighet, bedrägeri 
riktat mot gemenskapens budget, smuggling, skattebedrägeri, dokumentförfalskning och 
korruption. 
Dom har redan avkunnats mot 42 personer och tillgångar till ett värde av omkring 30 
miljoner ecu har beslagtagits. 
På grund av sakens allvarliga natur har kommissionen och den italienska staten tillställt 
undersökningsdomaren i Turin en anmälan om målsägandeanspråk. 
118 1.7 Import av livsmedel baserade på smör 
Utredningarna av fall som rör import av livsmedelsprodukter baserade på smör från 
Ungern och Tjeckien fortsatte under 1995. Produkterna hade deklarerats som "sås" (eller 
117 
118 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" från 1994, kapitel 5.2.2.2. 
Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.1.1.2. 
56 
flytande smör) vid import till Italien och San Marino så att erforderliga avgifter inte 
behövde erläggas. 
I Italien har åtal väckts mot en importör. Myndigheterna i San Marino är å sin sida 
ansvariga för indrivningen av de utestående fordringarna för den del av produkterna som 
importerats till republiken. De utestående fordringarna är fortfarande under indrivning. 
Det har fastställts att en del av varorna har förädlats till "butter oil" och återexporterats 
från gemenskapen med exportbidrag. Även om produkten i fråga berättigar till 
exportbidrag får bidragsbeloppet inte i något fall överstiga importavgiften. Alla 
destinationsorter för sändningar inom gemenskapen har kunnat fastställas. De berörda 
medlemsstaterna har ombetts att börja driva in det belopp som utgör skillnaden mellan 
det exportbidrag som utbetalats och importavgifterna. Dessa belopp har ännu inte kunnat 
fastställas. 
Genom de utredningar som utförts av italienska utredningsorgan har det gått att fastställa 
att det är samma nätverk som ligger bakom den illegala importen av 4000 ton ungerskt 
smör som deklarerats som en produkt baserad på kakao för att kringgå tullar och 
jordbruksavgifter. Denna produkt såldes sedan huvudsakligen i Frankrike som italienskt 
smör. 
Undersökningarna pågår fortfarande i Frankrike och Italien. Målet att fastställa den 
slutliga destinationsorten för dessa varor och bestämma det exakta beloppet för de 
felaktiga stödutbetalningarna. 
Det har kunnat påvisas att organiserade kriminella nätverk är inblandade i alla dessa 
ärenden. Eftersom flera medlemsstater berörs har det snabbt kunnat konstateras att 
administrativa åtgärder på det nationella planet inte längre räcker till för att hindra 
bedrägeriverksamheten. Det är ytterst viktigt att få till stånd ett rättsligt samarbete 
mellan medlemsstaterna för att vidta samordnande åtgärder, eftersom detta är det 
enda effektiva medlet för att kunna väcka åtal mot gärningsmännen. 
1.8 Smör från Tjeckiska republiken som undanhålls gemenskapens transiteringssvstem 
Detta fall handlar om smör från Tjeckiska republiken som illegalt undanhållits 
gemenskapens transiteringssystem i Italien (dokument T.l). Smöret transporterades 
tullfritt via Danmark till tredje land (Egypten, Ungern, Slovakien etc). 
De italienska undersökningsorganen har beslagtagit tre laster smör som transporterats med 
lastbil från Danmark. Det står klart att den destinationsort som angavs i 
transporthandlingarna var felaktig. Det har ännu inte varit möjligt att med säkerhet 
identifiera avsändaren och de mellanhänder som varit inblandade. Det har i alla fall 
kunnat fastställas att de flesta beställningarna har kommit från en schweizisk medborgare 
och har skickats från Tjeckiska republiken via Danmark till tredje land. Fiktiva företag 
som förlagts till Bahamas, Jungfruöarna eller Schweiz har sedan fakturerats. 
Den utredning som efter detta samordnats av kommissionen har visat att under perioden 
mellan den 31 mars 1994 och den 27 september 1995 hade 46 av 91 sändningar som 
transiterats genom Danmark och deklarerats som återexporterade till tredje land dessutom 
falskdeklarerats vid lossningen. 
57 
Utförsel av varorna har huvudsakligen skett via gemenskapens tullkontor i Italien (Trieste, 
Neapel etc). Tullbehandlingen av handlingarna har skett med hjälp av falska tullstämplar. 
Varorna har sedan återinförts illegalt till gemenskapen utan att erforderliga tullavgifter och 
jordbruksavgifter tagits ut. 
Vidare utredningar kommer att göras för att fastställa om exportbidrag dessutom utgått 
för smöret. 
Som en följd av de utredningar som kommissionen inlett har den illegala verksamheten 
till synes upphört. I gengäld har svenska myndigheter i Malmö sedan den 27 september 
1995 utrett tre nya sändningar tjeckiskt smör med destinationsort i Portugal (fortfarande 
används gemenskapens transiteringssystem som täckmantel). Två av dessa sändningar 
hade lossats illegalt och den tredje hade beslagtagits av portugisiska myndigheter (med 
stöd av uppgifter som inhämtats av kommissionen). 
Det rör sig om stora belopp (tullavgifter och jordbruksavgifter) som hänför sig till mer 
än 2 700 ton varor och uppgår till cirka 6 miljoner ecu. 
Den som är huvudansvarig för dessa bedrägerier misstänks också ligga bakom andra 
illegala smör- och sockertransporter från Förenade kungariket och Nederländerna, vilka 
tidigare upptäckts av italienska utredningsorgan. 
Detta fall visar på ett utmärkt sätt den flexibilitet som de kriminella organisationerna 
visar prov på. Efter att ha konstaterat att medvetenheten har ökat hos 
tullmyndigheterna i vissa medlemsstater, har de utnyttjat andra möjligheter för att 
dölja sin verksamhet (t. ex. omvägen genom Danmark och Sverige). 
1.9 Nötkött som undanhållits gemenskapens transiteringsförfarande 
Vid undersökningen av bedrägerier beträffande raffinerat socker119 visade det sig att flera 
containrar innehållande nötkött från Argentina hade lossats i Rotterdam och underställts 
gemenskapens externa transiteringsförfarande (dokument T.l) för att skickas till Kroatien. 
Tullhandlingarna hade behandlats i Nice i Frankrike där en lokal speditör utfärdat nya 
transiteringshandlingar vilka i sin tur tullbehandlats med hjälp av falska stämplar från 
italienska tullmyndigheter. Varorna släpptes för fri omsättning på den italienska 
marknaden utan att tullavgifter hade erlagts för dem. 
Den tullutredning som genomförts angående denne speditör har visat att en lång rad 
liknande transaktioner har ägt rum vid lossningar i hamnen i Le Havre i Frankrike. Då 
varorna fördes in i gemenskapen ägdes de av två brittiska företag som sålde dem vidare 
till sina italienska och tyska kunder som i sin tur påstod att de köpt varorna i god tro på 
den inre marknaden. 
Utredningen som gjorts i Italien pekar delvis på motsatsen. 
Denna verksamhet omfattar omkring 700 ton varor. De avgifter som kringgåtts uppgår till 
cirka 3 miljoner ecu. 
119 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1993, kapitel 4.1.1. 
58 
Rättsförfaranden har inletts i Frankrike och i Italien. 
1.10 Bananer som undanhållits gemenskapens transiteringsförfarande 
Bananer från Sydamerika har lossats i flera hamnar belägna i gemenskapens nordliga 
delar. Varorna har underställts gemenskapens transiteringsförfarande för att skickas via 
vägtransport till tredje land. Denna transaktion har gjorts med stöd av T.l- handlingar 
(befriad från alla avgifter). 
Till följd av de upplysningar som lämnats av belgiska och tyska tullmyndigheter utfördes 
en av kommissionen samordnad utredning på initiativ av de två medlemsstaternas 
specialtjänster inom detta område. Utredningen avslöjade en omfattande handel med 
illegalt införda bananer i Italien. Importen hade skett utan att erforderliga tull- och 
jordbruksavgifter hade betalats. 
De italienska myndigheterna har uppdagat att totalt 290 sändningar bananer från 
Sydamerika har smugglats till Italien. Detta betyder att avgifter till ett värde av 15 
miljoner ecu har kringgåtts. 
Utredningen har lett till att åtta personer har anhållits som misstänkta för denna smuggling 
och särskilt för förfalskningen av tullhandlingarna. Deras personliga tillgångar har 
beslagtagits. 
Det pågår kompletterande utredningar för att fastställa om transporter av denna typ också 
berör andra medlemsstater. 
1.11 Fingerad export av vin till tredje länder 
Två fartyg som misstänks för att delta i fingerad vinexport till tredje land har varit 
föremål för mycket noggranna kontroller. Efterforskningar som gjorts av kommissionen 
i Italien, Frankrike, Grekland och Slovenien har lett till att följande oegentligheter har 
konstaterats: 
- En del av det vin som transporterats med fartygen i fråga har exporterats av 
franska, italienska och grekiska företag med exportbidrag. Dessa laster skulle gå 
till Kroatien, Slovenien, Bosnien och Rumänien, men släpptes inte ut på 
marknaden i dessa länder. Vinet underställdes ett specialtullförfarande liknande det 
som tillämpas vid aktiv förädling. De dokument som lades fram som bevis för att 
varan släppts på den lokala marknaden åberopade sig på detta förfarande. 
- En annan del av vinet lossades aldrig, utan omdirigerades till Schweiz, en 
destination för vilken exportbidrag inte utbetalas. I dessa fall lämnades falska 
bevis på att varan släppts för fri omsättning så att exportbidrag skulle utgå. 
- Resten av vinet visade sig vara en ersättningsprodukt av sådan kvalitet och 
karaktär att den inte berättigade till exportbidrag. Förutom den ekonomiska 
aspekten på bedrägerierna, skall det noteras att en produkt av denna typ är 
oacceptabel ur konsumtionssynpunkt. 
59 
De italienska och grekiska myndigheterna har inlett rättsliga förfaranden mot de företag 
som är inblandade i denna verksamhet. I förundersökningarna samarbetar kommissionen 
med behöriga rättsliga instanser. 
Den gemensamma insats som kommissionens och de berörda medlemsstaternas 
utredningsorgan deltar i, har lett till följande resultat: 
- 2 miljoner ecu har återvunnits från fingerad vinexport (varor som aldrig nått 
destinationslandet). 
- 1,8 miljoner ecu utbetalades aldrig, eftersom finansieringsorganen hade 
underrättats om de bedrägerier som förekommit. 
- Återvinningsförfaranden pågår för exportbidrag till ett totalbelopp av 3 miljoner 
ecu. 
Kompletterande kontroller pågår. 
1.12 Europeiska socialfonden: FLATHUS-programmet120 
Den utredning som inleddes av kommissionen i november 1994 i Tysklands nya 
förbundsstater koncentreras till den gränsöverskridande delen av FLATHUS-programmet. 
Under 1995 pågick fortfarande utredningar beträffande ett program för vidareutbildning 
för unga arbetstagare i delstaten Thuringen. Utredningarna har avslöjat oegentligheter i 
form av förskingring av gemenskapsmedel. Bedrägerierna genomfördes av rektorn för ett 
danskt utbildningsinstitut tillsammans med en tysk statstjänsteman. 
I det stadium som utredningen för närvarande befinner sig, kan två bedrägerier 
konstateras: 
1. Före år 1993 hade rektorn för institutet i fråga lyckats få ensamrätt till merparten 
av de gränsöverskridande utbildningsåtgärder som skulle genomföras. Sedan hade 
han med hjälp av ett andra kontrakt förmått underleverantörerna (i Frankrike, 
Irland och Förenade kungariket) att sätta in en del av det överenskomna beloppet 
antingen på ett bankkonto i Luxemburg som han själv var innehavare av, eller till 
en tysk sammanslutning för tekniskt bistånd i Belgien. 
2. Fr.o.m år 1993 utställdes fingerade fakturor för tjänster man påstod sig ha utfört 
inom programmet. 
Samarbetet och samordningen av utredningsarbetet mellan kommissionen och nationella 
myndigheter, såväl administrativa som rättsliga, har lett till att man kan anta att ESF-
stödet använts på ett otillbörligt och lagstridigt sätt. Vidare har detta lett till att de tyska 
rättsliga myndigheterna har kunnat fä indicierna bekräftade vid husrannsakan och man har 
kunnat arrestera den tyske statstjänstemannen. 
120 FLATHUS: FördermaBnahmen des Landes Thuringen mit Unterstutzung des Europäischen Sozial 
fonds (Marknadsföringsprogram för delstaten Thuringen med stöd ur Europeiska socialfonden). 
60 
Utredningen pågår fortfarande i de berörda medlemsstaterna. 
1.13 Direkta utgifter: området för turism121 
Efter det att förfaranden inletts vid behöriga myndigheter i Belgien och Frankrike 
skickade kommissionen utredningsresultaten till de grekiska myndigheterna i enlighet med 
bestämmelserna i artikel 209a andra stycket i EG-fördraget. 
Efterforsknings- och kontrollarbetet som rör hela turistpolitiken sedan den infördes år 
1989, har krävt ett oavbrutet samarbete mellan organen för bedrägeribekämpning och 
aktiv hjälp från de rättsliga instanserna i de berörda medlemsstaterna. 
De förfaranden som genomförts i Belgien och Frankrike har förutom den förskingring av 
gemenskapsmedel som upptäcktes 1994 också uppdagat att det i hemlighet skett 
omfattande utbetalningar till tjänstemän inom kommissionen som ersättning för utbetalt 
stöd. Nödvändiga undersökningar har kunnat genomföras inom kommissionen i Bryssel 
efter det att immuniteten mot rättsliga förfaranden har upphävts och sekretessen som 
gäller dokument, byggnader och arkiv samt personalens tystnadsplikt har upphävts. 
Alla de fakta som tagits fram i Frankrike och Belgien har tillsammans lett till att fem 
personer (två tjänstemän inom kommissionen och tre stödmottagare) har häktats. 
Efter intern revision på de utbetalande avdelningarna vidtog kommissionen disciplinära 
åtgärder mot den enhetschef som administrerat de brottsliga transaktionerna och en 
tillfälligt anställd tjänsteman. Enhetschefen har nu avstängts från tjänst (den 22 juni 1995) 
och den tillfälligt anställde tjänstemannen har avskedats (den 28 juli 1995). 
Samtidigt har kommissionen på grundval av de inledande kontrollerna utfärdat 
indrivningsorder på de 1,4 miljoner ecu som skall återbetalas av 15 stödmottagare. 
Den speciella karaktär som präglar de organiserade bedrägerierna inom och utanför 
kommissionen gör att det för att någon skall kunna fällas till ansvar krävs en fullföljning 
av det förstärkta samarbetet mellan kommissionens organ för samordning av 
bedrägeribekämpning och behöriga instanser inom medlemsstaternas myndigheter. 
Ett förstärkt rättsligt samarbete inom detta område skulle göra det möjligt att inför 
domstol vidta straffrättsliga åtgärder mot upphovsmännen och stödmottagarna. 
1.14 Smuggling av cigaretter 
Det har inrättats insatsgrupper122 för att bekämpa bedrägerier på särskilt känsliga områden. 
Grupperna är ett resultat av att en mängd komplexa och organiserade bedrägerier inom 
121 
122 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" från 1994, kapitel 5.5.4. 
Denna benämning används om de särskilda områdesgrupper som samlar experter från 
medlemsstaterna och kommissionen inom en sektor där informationsutbytet är speciellt känsligt, 
eftersom utbytet gäller information om flera bedrägeriärenden. Gruppen skall skiljas från de 
särskilda grupper som samlar utredare (kommissionen och medlemsstaterna) som ansvarar för ett 
särskilt fall och insatsgrupper inom kommissionen (TAFI, transitering, skattebedrägeri etc) 
61 
specialsektorer har konstaterats. Dessa bedrägerier har lett till upprepade kontrolluppdrag, 
särskilt i tredje land. Insatsgrupperna är ett uttryck för kommissionens önskan att, särskilt 
inom ramen för dess strategiska arbetsprogram, utveckla det operativa samarbetet mellan 
medlemsstaterna och med tredje land och gemensamt angripa de omfattande bedrägerier 
som ofta får allvarliga konsekvenser för gemenskapsbudgeten. 
Kommissionen skapade 1994 en första insatsgrupp (task force)123 för att bekämpa 
cigarettsmugglingen, en verksamhet som iscensatts av organiserade ligor. Gruppen består 
av tjänstemän från kommissionen och representanter för medlemsstaternas 
utredningsorgan. 
Gruppens främsta uppgift och funktion är att utforma en gemensam strategi, att utvärdera 
tillgänglig information och att skicka runt den i gruppen för uppvärdering och 
bearbetning, så att de instanser som är direkt berörda kan fa tillgång till den. Detta för 
att de sedan skall kunna välja ut, samordna och engagera sig i målinriktade internationella 
operativa insatser. 
En enhetlig gemenskapsstrategi grundad på administrativt, operativt och tekniskt 
samarbete har utarbetats på detta område. Detta svarar mot att det även "på andra sidan" 
finns en organisation på gemenskapsnivå men även i större skala, på världsnivå. I kampen 
mot den här typen av bedrägerier var det nödvändigt att fä till stånd detta organiserade 
och strukturerade "motdrag", som i enskilda fall kan göras på ad hoc-basis. 
Ett antal initiativ har tagits tillsammans med medlemsstaterna, särskilt när det gäller 
internationella undersökningar. Dessa initiativ har lett till att flera viktiga smugglarligor 
upptäckts och identifierats, särskilt när det gäller transport av och olaglig handel med 
cigaretter i medlemsstater i gemenskapens sydliga delar. 
Insatsgrupperna har tillsammans med medlemsstaterna engagerat sig helhjärtat i de 
pågående insatser som framför allt innebär övervakning ute på fältet. De har lett till att 
viktiga smugglarligor har avslöjats och att tillhörande administrativa nätverk har avslöjats. 
På så sätt har en utredning som samordnats av kommissionen och genomförts i Danmark, 
Portugal och Spanien lett till upptäckten av ett lager bestående av 92 miljoner cigaretter 
som under transiteringsförfarandet omdestinerats illegalt från Danmark till Portugal. 
Transiteringsförfarandet tullbehandlades med hjälp av förfalskade stämplar som skulle 
bestyrka att varorna passerat genom den portugisiska tullen. De tullavgifter som kringgåtts 
på detta sätt uppgår till omkring 15 miljoner ecu124. Dessa avgifter håller för närvarande 
på att drivas in. 
Liknande utredningar har lett till att man upptäckt ett lager med omdestinerade varor 
(omkring 102 miljoner cigaretter för 13 miljoner i avgifter som kringgåtts) som 
ursprungligen skulle skickas från Finland och Sverige till Spanien. De avgifter som det 
rör sig om är föremål för indrivning. 
123 
124 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 4.3.1.1. 
Inom ramen för alla de belopp som citeras angående detta ärende uppskattas de nationella resurser 
som det gäller. 
62 
Rättsliga utredningar pågår i Spanien och Portugal i syfte att väcka talan mot och fälla 
de huvudansvariga i dessa ärenden. 
Andra undersökningar som gäller illegal återimport till Europeiska gemenskapen av 
cigaretter som ursprungligen varit avsedda att skickas till tredje land har genomförts i 
Österrike, Tyskland, Nederländerna, Grekland och Italien. Denna handel anses utgöra en 
del av de transaktioner som syftade till att bryta mot Förenta Nationernas embargo mot 
före detta Jugoslavien. Omkring 120 miljoner cigaretter har på detta sätt beslagtagits i 
Tyskland, Italien och Nederländerna. I samband med dessa utredningar har dessutom två 
flygplan som misstänks ha använts för att kringgå Förenta Nationernas sanktioner 
beslagtagits av nederländska myndigheter. 
De upplysningar som inhämtats under dessa utredningar har ett direkt samband med 
resultaten av de undersökningar som genomförts parallellt i en annan medlemsstat, där 
130 miljoner cigaretter har beslagtagits. Rättsliga förfaranden har inletts mot de ansvariga 
för dessa oegentligheter, genom vilka mer än en miljard cigaretter har omdestinerats. 
Detta motsvarar en förlust på ungefär 100 miljoner ecu. 
Andra utredningar har samordnats av kommissionen bland annat i Frankrike, Spanien, 
Irland och Förenade kungariket (beslag av 100 miljoner cigaretter och en förlust på 
omkring 100 miljoner ecu). Illegal verksamhet har också upptäckts i Spanien (450 
miljoner cigaretter, 45 miljoner ecu i förluster). 
Kompletterande utredningar pågår också i Portugal där 76 lastbilar med cigaretter 
destinerade till central- och östeuropeiska länder aldrig nådde gemenskapens gränskontor 
i Tyskland eftersom tullförfarandet hade avslutats genom förfalskade tyska tullstämplar 
(avgifterna det rör sig om uppgår till 76 miljoner ecu). Detta gäller också sju lastbilar 
destinerade till Schweiz, vilka inte heller nådde destinationslandet (förlusten uppgår till 
7 miljoner ecu). Dessutom har åtta containrar tillhörande samma organisation beslagtagits 
i Portugal. 
Genom att i insatsgruppen genomföra och samordna den här typen av insatser visar 
kommissionen att det är rimligt att vänta sig att förhoppningarna om garantier för resultat 
på lång sikt kan infrias. Detta därför att den information som samlats in på olika nivåer 
kan utnyttjas till att fastställa modellerna för handeln och organisationen inom den 
kriminella verksamheten. Upphovsmännen kommer i och med detta att kunna identifieras 
och oskadliggöras. 
Beslutsamheten att åstadkomma administrativa och rättsliga åtgärder leder också till att 
samarbetet mellan myndigheterna i vissa tredje länder stärks märkbart. Denna 
beslutsamhet börjar ge resultat. 
Det har visat sig att samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen måste fa 
legitimitet inte bara i praktiken, utan också i tydliga lagtexter som ger kommissionen 
möjlighet att bidra såväl på undersöknings- som på åtalsområdet. Det är hög tid att 
förbättra de instrument för rättsligt samarbete som utarbetats under andra 
förutsättningar och som i dag visar sig vara inadekvata125. 
125 Påminnelse: se kapitel 1.4, fir.o.m s. 18. 
63 
AVSNITT 2: GROVA BEDRÄGERIER INOM OMRÅDET FÖR 
URSPRUNGSINTYG OCH AVTAL OM PREFERENSSYSTEM126 
De möjligheter och förmåner som ges inom ramen för målinriktad handelspolitik och som 
utnyttjas orättmätigt rör huvudsakligen preferensavtalen, men också 
antidumpningsavgifterna och textilavtalen (kvoter). 
Bedrägerierna inom dessa olika områden blir mer och mer komplexa och berör allt oftare 
flera av dessa förmåner samtidigt. De utredningar som presenteras i detta avsnitt är 
typexempel på dessa bedrägeriers komplexitet, inte bara på grund av den ekonomiska 
skada som de kringgångna tullavgifterna innebär för gemenskapens finanser, utan också 
på grund av konsekvenserna för handelspolitiken, i de fall bedrägerierna påverkar 
gemenskapens handel med tredje land på ett negativt sätt. 
2.1 Industriprodukter 
2.1.1 Datadisketter: Macao 
I maj månad 1995 genomfördes ett tjänsteuppdrag inom ramen för det administrativa 
samarbetet i Macao. I delegationen deltog företrädare för kommissionen och de två 
berörda medlemsstaterna. Syftet var att kontrollera ursprunget för disketter som 
importerats från detta land sedan juli 1993 (mer än 200 miljoner exemplar). 
Det framgår av vad som fastställdes på plats att disketterna har exporterats från Macao 
under ursprungsintyg som inte medför förmånsbehandling127, fastän dessa produkter inte 
hade kunnat sättas samman på plats. Disketterna kunde endast ha importerats från Kina 
under falsk beteckning och sedan återexporterats från Macao. Denna trafik fortsatte ända 
till dess att delegationen anlände och gäller således en total kvantitet på cirka 126,6 
miljoner disketter. 
Produktionsförhållandena på platsen för de resterande disketterna, dvs. 73,9 miljoner 
exemplar, innebar i verkligheten en enkel montering av halvfabrikat som levereras av 
kinesiska fabriker (som också har levererat återexporterade disketter) och med användning 
av japanska, koreanska och amerikanska delar. 
Under dessa omständigheter borde antidumpningstullar, som gäller för disketter från Kina, 
tas ut för alla produkter med den oriktiga ursprungsbeteckningen Macao. Det belopp av 
de egna medlen som på detta sätt kringgåtts uppgår till 18,7 miljoner ecu för perioden juli 
1993 till april 1995. 
126 
127 Det autonoma allmänna preferenssystemet (GSP) liksom alla överlåtelser som medges inom ramen 
för avtal med tredje land har sitt ursprung i preferensordningen. 
Genom att exportlandets myndigheter utfärdar ursprungsintyg som medför förmånsbehandling, kan 
de produkter som omfattas av intyget åläggas nedsatta tullsatser (eller ingen tull) vid införseln i 
gemenskapen. Dessa intyg skall uppvisas för gemenskapens tullmyndigheter (införselkontoret) för 
att förmånsbehandling skall kunna medges. Ursprungsintyg som inte medför förmånsbehandling 
å andra sidan, även de utfärdade av exportlandets myndigheter, anger produkternas ursprung för 
alla ändamål. 
64 
2J_2 D^istoter; Thailaiyl 
I mars månad 1995 utförde en gemenskapsdelegation, som bestod av företrädare för 
kommissionen och de två berörda medlemsstaterna, ett uppdrag i administrativt samarbete 
i syfte att fastställa ursprunget för datadisketter som importerats från Thailand sedan 
augusti 1993 (dvs. mer än 50 miljoner exemplar). 
De första undersökningarna avslöjade att cirka 5,4 miljoner disketter som hade deklarerats 
vara av thailändskt ursprung, men som i verkligheten kom från Hongkong, hade 
importerats med falska ursprungsintyg från Thailand som inte medför förmånsbehandling. 
De bevis som samlats in under de fortsatta utredningarna har visat att dessa varor, som 
inte hade skickats från Thailand, var tillverkade i Kina och att de hade återexporterats via 
Hongkong. Denna import till gemenskapen skulle således omfattas av antidumpningstullar 
gällande för disketter från Kina. 
Utredningar på plats avslöjade även att nästan 44,8 miljoner disketter som faktiskt hade 
exporterats från Thailand, alla med ursprungsintyg som medför förmånsbehandling och 
som utfärdats av de behöriga myndigheterna, inte berättigade till förmånsbehandling, 
antingen på grund av att de tidigare importerats till Thailand (för 24,1 miljoner exemplar) 
eller på grund av värdet på de importerade delar som använts för monteringen på plats 
(20,7 miljoner exemplar). 
Med anledning av monteringsförhållandena i Thailand och ursprunget för de delar som 
ingår i de färdiga produkterna som återexporterats från Thailand kommer tullavgifter att 
tillämpas även på disketter som importeras till gemenskapen med ursprungsintyg som 
medför förmånsbehandling. 
De egna medel som kringgåtts uppgår till 617 000 ecu i tullavgifter för 44,8 miljoner 
exemplar och till 4 170 000 ecu i antidumpningstullar för den totala importen, dvs. 50,2 
miljoner exemplar. 
Några månader efter delegationens besök, erkände de thailändska myndigheterna att 
intygen om ursprung som medför förmånsbehandling hade utfärdats felaktigt. De 
tullavgifter som undvikits på basis av falska deklarationer om ursprung som medför 
förmånsbehandling kan således drivas in, men den eventuella indrivningen av 
antidumpningstullarna är avhängig av att varornas verkliga ursprung (som inte medför 
förmånsbehandling) kan fastställas, och följaktligen också av resultat från utredningar som 
återstår att göra. 
2.1.3 Cyklar från Vietnam 
I april månad 1995 utförde en gemenskapsdelegation som bestod av representanter för 
kommissionen och den medlemsstat som i första hand berördes, ett uppdrag i 
administrativt samarbete för att kontrollera ursprunget för 523 241 cyklar som exporterats 
från Vietnam sedan april 1992 med ursprungsintyg som medför förmånsbehandling. 
Cyklarna monterades på plats med delar som alla importerats och levererats av en firma 
i Hongkong som också exporterade kinesiska cyklar till gemenskapen. 
Trots en del svårigheter på grund av att importföretaget i Vietoam försökte förhindra 
tillträdet till lagret med delar och till dokumenten, kunde det bevisas att allt materiel hade 
65 
importerats från Kina och Hongkong och att de ursprungsintyg som medför 
förmånsbehandling som utfärdats från 1992 för dessa produkter var oriktiga. 
Beloppet för de tullavgifter som kringgåtts uppgår till 6,85 miljoner ecu. Med hänsyn till 
omständigheterna för den slutliga monteringen kan dessutom antidumpningstullar 
motsvarande ett belopp på 9,78 miljoner ecu komma ifråga. 
De vietnamesiska myndigheterna, som bistod gemenskapsdelegationen med nödvändig 
hjälp, erkände redan i slutet av uppdraget att intygen om ursprung som berättigar till 
förmånsbehandling hade utfärdats felaktigt. De lyckades stoppa dessa förfaranden. 
Export till Frankrike (den medlemsstat som främst berörs), Förenade kungariket, Belgien, 
Tyskland och Danmark har fastställts. 
* * 
Det som framkommit här har kunnat fastställas efter utredningar som kommissionen och 
medlemsstaterna gemensamt utfört i tredje land. Kommissionen engagerar sig medvetet 
i utredningar av denna typ, eftersom det utan vare sig resultat eller iakttagelser på fältet 
blir omöjligt att uppnå konkreta resultat. I detta sammanhang bör det påpekas att andra 
uppdrag som planerades 1995 och som ordnades på initiativ av kommissionen eller på 
begäran av medlemsstaterna fick skjutas upp på grund av den brist på samarbetsvilja som 
de berörda tredje länderna visade. Så var fallet i Indonesien och i Malaysia vad gäller 
datadisketter och i Filippinerna vad gäller satellitsändningsmottagare. 
Med tanke på vad dessa förseningar innebär för att senare fastställs av de belopp som stam­
pa spel som egna medel, har kommissionen uppmanat alla berörda medlemsstater att vidta 
säkerhetsåtgärder. 
Bedrägerierna rör inte enbart ursprungsintyg. Det har också fastställts att vissa av de 
importörer som är knutna till leverantörerna agerat bedrägligt för att slippa betala 
antidumpningsavgifter. Det har rört sig om falsk deklaration av värde med stöd av falska 
dokument eller fakturor från företag i skatteparadis. 
Kommissionen har meddelat medlemsstaterna, i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 
1468/81 (om administrativ ömsesidig hjälp), vissa upplysningar som 1995 medförde att 
importavgifter och antidumpningsavgifter som kringgåtts med hjälp av falskdeklaration 
av de berörda produkternas tullklassificering (tullsatser), ursprung och värde kunde 
fastställas. 
Av informationen framgår att medlemsstaterna konstaterat undanhållna avgifter uppgående 
till totalt cirka 5,7 miljoner ecu, varav 3,85 miljoner ecu utgör uteblivna 
antidumpningsavgifter på grund av falskdeklaration av värdet på importerade partier 
kaliumkarbonat. 
66 
Det bör här understrykas hur viktigt det är att medlemsstaterna officiellt anmäler dessa 
uppgifter till kommissionen för att den skall kunna utvärdera utredningarna och 
genomföra indrivningen av de egna medlen128. 
2.2 Textilprodukter 
2.2.1 Honduras 
Det har uppstått tvivel om det verkliga ursprunget för importen till gemenskapen av T-
shirts vars ursprung har deklarerats vara Honduras. I maj månad 1995 utfördes ett 
tjänsteuppdrag i administrativt samarbete i Honduras för att med hjälp av de behöriga 
myndigheterna kontrollera giltigheten för mer än 1 200 ursprungsintyg som medför 
förmånsbehandling och som uppenbarligen utfärdats i dessa länder. Sedan 1991 har de 
uppvisats vid import till gemenskapen (särskilt till Nederländerna, och i mindre 
utsträckning till Tyskland och Belgien). 
Det har bevisats att 1 188 av dessa intyg var totala förfalskningar och att de produkter 
som importerats med dessa intyg aldrig hade nått Honduras territorium, eftersom de hade 
lastats i olika asiatiska hamnar (särskilt kinesiska) för direkttransport till destinationen i 
gemenskapen. 
Andra intyg (52) hade faktiskt utfärdats av myndigheterna i Honduras, men för produkter 
som inte hade tillverkats i det landet i enlighet med bestämmelserna i allmänna 
preferenssystemet. 
Följaktligen har alla ifrågasatta intyg dragits tillbaka av myndigheterna i Honduras. De 
tullbelopp som kringgåtts uppgår till mer än 2 miljoner ecu och gäller mer än 12 miljoner 
klädesplagg. 
På grundval av de uppgifter som samlats in har de berörda medlemsstaterna fått tillgång 
till erforderliga medel för att börja driva in de avgifter som undvikits. 
Utredningarna fortsätter för att fastställa det verkliga ursprunget för de produkter som inte 
har tillverkats i Honduras för att de kvantiteter det rör sig om (mer än 10 miljoner plagg, 
bland annat T-shirts) skall kunna påföras ursprungslandets kvoter (troligtvis Kina). 
2.2.2 Nepal 
I juli 1995 anordnade kommissionen ett uppdrag i administrativt samarbete i Nepal för 
att tillsammans med de ansvariga nepalesiska myndigheterna kontrollera giltigheten för 
mer än 500 ursprungsintyg som medför förmånsbehandling. Dessa påstås ha utfärdats i 
Nepal och har uppvisats vid import av textilprodukter till gemenskapen. 
Utredningen fastställde att 45 av dessa ursprungsintyg som gäller mer än 10 miljoner 
exemplar var förfalskade. De produkter som hade dessa intyg som täckmantel nådde 
aldrig nepalesiskt territorium utan importerades direkt till gemenskapen från Fjärran 
Östern. Undersökningar pågår för att det egentliga ursprunget skall kunna fastställas för 
128 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 1.1 och kapitel 6.3.1. 
67 
de varor som beskrivs i de falska intygen och för att ekonomisk kompensation skall 
erhållas från berörda tredje länder (i Fjärran Östern). 
Dessutom har efterforskningarna lett till att man har kunnat fastställa att 153 andra 
ursprungsintyg har utfärdats felaktigt för produkter som tillverkats i Nepal utan att 
bestämmelserna i allmänna preferenssystemet har följts. Fastän producenterna som också 
är exportörer av de aktuella varorna har lämnat skriftliga förklaringar om detta har de 
nepalesiska myndigheterna inte bedömt det vara nödvändigt att dra tillbaka de ifrågasatta 
intygen. De har då skriftligen blivit officiellt anmodade att på nytt kontrollera dessa intygs 
giltighet och meddela kommissionen sina slutsatser inom den tidsfrist som föreskrivs i 
bestämmelserna. Enda möjliga utvägen för kommissionen är att ogiltigförklara intygen. 
Dessutom har 285 andra intyg gett upphov till allvarliga tvivelsmål vad gäller deras 
riktighet. De har återsänts till de nepalesiska myndigheterna för kontroll i efterhand. 
Beloppet för de egna medel som har kringgåtts på grund av de förfalskade eller felaktigt 
utfärdade intygen uppgår till cirka 2 miljoner ecu. 
2.2.3 Laos 
Genom det uppdrag som genomfördes i november 1995 av en gemenskapsdelegation 
bestående av representanter för kommissionen och fem medlemsstater (Frankrike, 
Tyskland, Danmark, Nederländerna och Förenade kungariket) kunde det bevisas att 300 
ursprungsintyg som visats upp vid importen till gemenskapen av cirka 4 miljoner 
klädesplagg var förfalskade. De hade inte utfärdats av de laotiska myndigheterna, men 
under samma tid hade 2 700 andra förmånsbehandlingsintyg utfärdats felaktigt för 
produkter som faktiskt inte motsvarade gällande bestämmelser inom ramen för allmänna 
preferenssystemet. 
De fastställelser som gjordes av delegationen bekräftades av de laotiska myndigheterna 
som skriftligen styrkte att inga av de produkter som hade kontrollerats berättigade till 
förmånsbehandling vid importen till gemenskapen. Intygen var antingen falska eller 
felaktigt utfärdade. 
Laos som är ett utvecklingsland har dock möjligheten att begära undantag från 
gemenskapsbestämmelserna om ursprung enligt allmänna preferenssystemet. 
Myndigheterna har lämnat en ansökan om detta för att kunna fortsätta att använda tyger 
som importerats från andra asiatiska länder i sin tillverkning. Om gemenskapen bifaller 
ansökan inverkar detta självklart inte på den olovliga import som redan skett inom det 
allmänna preferenssystmet genom att falska uppgifter givit upphov till 2 700 oriktiga 
intyg. 
De berörda medlemsstaterna har tillgång till de uppgifter som krävs för att fortsätta med 
undersökningarna hos gemenskapsimportörerna och påbörja indrivningen av avgifterna. 
Beloppen för de egna medel som står på spel uppgår till nästan 7 miljoner ecu. 
Det är dock nödvändigt med ytterligare utredningar för att fastställa det verkliga 
ursprunget för produkter som importerats till gemenskapen med falska intyg (omkring 4 
miljoner plagg) i syfte att föra in dem under respektive lands kvot. 
68 
2.2.4 Kinesiska textilprodukter129 
Samråd hölls under 1995 med Kina i syfte att föra in vissa oegentligt importerade 
kvantiteter under åren 1990-1993 i de kvoter som är tillämpliga enligt det textilavtal som 
slutits med detta land. 
Det handlar om textilprodukter som genom utredning har bekräftats vara av kinesiskt 
ursprung, men som hade importerats till gemenskapen antingen som smuggelgods 
(undanhållande från transiteringsförfarandet) eller under andra ursprungsbeteckningar. 
Kina accepterade att 13 778 000 enheter påfördes kvoterna för 1995. Denna kvantitet 
motsvarar omkring 20 % av Kinas kvot för år 1995 i kategorin textil-4 (T-shirts mm). 
2.2.5 Textilier från Förenade Arabemiraten130 
Utredningarna om produkter som importerats från Förenade Arabemiraten till 
gemenskapen gäller ett flertal ärenden och bedrägerier. 
I januari 1995 åkte representanter från kommissionen till Förenade Arabemiraten för att 
bland annat utarbeta nya samarbetsmetod för att bestämma det verkliga ursprunget, till 
skillnad från det som deklarerats, för ett stort antal leveranser av textilprodukter från detta 
land till gemenskapen. 
Efteråt (i juli 1995) överlämnade kommissionen som överenskommits en lista till 
Förenade Arabemiratens myndigheter (sammanställd av de berörda medlemsstaterna) för 
att göra det möjligt för Emiraten att inleda nödvändiga förundersökningar. Denna lista är 
en detaljerad sammanställning av över 1300 sändningar av omkring 80 miljoner 
produkter, bland annat T-shirts, vilket i det närmaste motsvarar Kinas kvot för 1995 eller 
150 % av Indiens kvot för samma år. Undersökningarna på plats hade emellertid knappt 
inletts i början av oktober och något resultat var ännu inte tillgängligt. Kommissionen har 
påmint Förenade Arabemiratens myndigheter om deras förpliktelser i sammanhanget. 
Inom ramen för de förhandlingsdirektiv som beviljats av rådet ägde samtal rum i oktober 
1995 i Abu Dhabi mellan kommissionens representanter och representanter från Förenade 
Arabemiraten om ett bilateralt avtal om handel med textilprodukter, vilket bland annat 
skulle leda till att ett kontrollsystem för export av textilprodukter från dessa länder 
inrättades (licenser etc). Detta avtal paraferades den 11 november 1995. 
2.3 Fiskeprodukter 
2.3.1 Isländsk torsk 
En gemenskapsdelegation bestående av representanter för kommissionen och den berörda 
medlemsstaten, begav sig till platsen i april 1995 för att kontrollera förmånsursprunget 
för torskförsändelser, inom ramen för ett tjänsteuppdrag i administrativt samarbete. 
129 Jfr. årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.3.2.1. 
130 Jfr årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.3.2.1. 
69 
Det framgår av de genomförda utredningarna att flera lokala företag har använt torsk med 
ursprung i Ryssland för framställning av produkter som exporterats till gemenskapen. 
Detta strider mot bestämmelserna i det avtal som ingåtts mellan gemenskapen och Island 
om förmånsbehandling i tullärenden. 
De egna medel som har kringgåtts uppgår till en miljon ecu. 
Andra företag som också importerat torsk från Ryssland, hade tydligen dragit lärdom av 
de utredningar som gjorts i "räkfallet"131 eftersom de slutprodukter som framställdes ur 
icke-ursprungsprodukter endast återexporterades till tredje länder. De intyg som utfärdades 
för produkter som exporterades till gemenskapen var således legitima. 
De isländska myndigheterna har ogiltigförklarat de oanvändbara intygen om ursprung som 
medför förmånsbehandling. Indrivning pågår hos de berörda importörerna. 
2.3.2 Tonfiskkonserver: Ecuador 
Efter gemenskapsuppdragen på plats i mars och oktober 1994, har de fem berörda 
medlemsstaterna påbörjat förfaranden för återvinning av obetalda tullavgifter på totalt 11 
miljoner ecu. 
Ett gemenskapsuppdrag i USA som följde på undersökningarna i Ecuador har gjort det 
möjligt att samla in bevis som visade att de tre medlemsstaternas importörer genomförde 
importerna fullt medvetet. 
131 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" från 1992 som nämns ovan. 
70 
Gemenskapsuppdragen i tredje länder organiseras antingen på begäran av en eller 
flera medlemsstater eller på initiativ fr^n kommissionen (som har hand om de 
inledande kontakterna med tredje länders myndigheter). Målet med uppdragen är att 
söka alla avgörande fakta som kan leda till att det kan fastställas om den exporterade 
varan är laglig eller ej ur ursprungssynpunkt. Efter detta samlas alla bevis som skall 
åskådliggöra bedrägeriernas omfattning och de skador som det orsakat. 
Det står klart att det handlar om ett första stadium i ett omfattande 
undersökningsarbete som både syftar till att säkerställa att ursprungsbestämmelserna 
och preferenssystemen tillämpas på rätt sätt och till att eventuella organiserade 
omdestineringar inom detta område uppdagas. 
I varje fall är det uppenbart att då de genom avtal eller autonoma system fastställda 
villkoren för att omfattas av preferenssystemets förmåner inte uppfylls, måste 
medlemsstaten säkerställa återvinningen av de för gemenskapens intäkter utestående 
beloppen. 
På grundval av de fastställanden som gjorts och de rapporter som sammanställts 
genom gemenskapsuppdraget, måste de nationella myndigheterna fortsätta sina 
utredningar. De måste slå fast om bedrägerierna utförs med avsikt. De måste också ta 
ställning till eventuella sanktioner, särskilt när det rör sig om ett bedrägeri 
förfaranden enligt definitionen i konventionen om skydd av gemenskapens finansiella 
intressen och därför måste lagföras straffrättsligt. 
Kommissionen kommer att rusta sig under 1996 för att vidta de åtgärder som 
situationen kräver och kommer att föreslå ett politiskt initiativ som i likhet med 
transiteringssystemen består i ett meddelande inom ramen för preferenssystemen. 
AVSNITT 3: ANDRA BEDRÄGERIER PÅ JORDBRUKSOMRÅDET 
I detta avsnitt återfinns utredningsfall som valts ut på grund av att så många olika 
åtgärder (exportbidrag, olika produktionsstöd) berörs, vilket visar att undersökningarna 
har gällt ett ständigt ökande antal sektorer. Vissa av dessa fall beror på felaktiga 
tolkningar av gemenskapsrätten, medan andra tydligt visar att upphovsmännens avsikter 
är avgjort bedrägliga. De metoder som använts i de senare fallen avslöjar att det finns 
mycket raffinerade bedrägeriförfaranden. 
3.1 Export av socker till Sverige 
De svenska myndigheterna anmälde i augusti 1995 ett fall som gäller en eventuell 
affarsspekulation i socker, alldeles före Sveriges anslutning till Europeiska unionen132. 
132 Inom ramen för kommissionens förordning (EEG) nr 3108/94 om övergångsåtgärder för handeln 
med jordbruksprodukter med anledning av Österrikes, Finlands och Sveriges anslutning till 
Europeiska unionen. EGT nr L 328, 20.12.1994. 
71 
Ett svenskt företag, som inte har handel med socker som sin huvudsakliga verksamhet, 
lagrade cirka 25 000 ton av denna produkt i två lageranläggningar. 
De utredningar som utfördes på plats i Sverige visade att 22 000 ton socker, som hade 
exporterats från Tyskland och Frankrike till Sverige under de två sista månaderna av år 
1994, återexporterades till Tyskland och Grekland år 1995. 
Cirka 6,5 miljoner ecu betalades ut som exportbidrag i Tyskland, Belgien och Frankrike. 
Ytterligare utredningar pågår i flera medlemsstater för att fastställa om utbetalda 
exportbidrag har krävts ut en andra gång, efter återexport till gemenskapen. 
3.2 Import av ris till Sverige (avgift på upplagring) 
En utredning har genomförts i Sverige om eventuella avgifter på lagring av ris inför 
Sveriges anslutning till Europeiska unionen. 
Handelsstatistik som lämnats av svenska myndigheter visade en ökning av risimporten 
med cirka 73 000 ton på ett enda år, 1994, i förhållande till den genomsnittliga årliga 
importen under perioden 1991 -1993. 
Under efterforskningar på plats kontrollerades fem företag och stora rislager avslöjades. 
Alla fem företagen förklarade att kilopriset på ris skulle fördubblas om Sverige anslöt sig 
till Europeiska unionen och att detta var förklaringen till ökningen av deras import 
(mellan oktober och december 1994) som framför allt var avsedd att tillfredsställa 
hemmamarknadens behov innan priset på ris höjdes. 
Kommissionens enheter har uppmanat de svenska myndigheterna att undersöka de stora 
lagren "från fall till fall" för de tre föregående åren, särskilt de handlingar som gäller 
lagerhållning och fakturering (inköp och försäljning). 
3.3 Import och återexport av olivolja (Italien. Österrike) 
Kommissionen fick upplysningar om import till Italien av 1 091 ton jungfruolja med 
ursprung i Tunisien som direkt exporterades till Österrike den 29 december 1994. 
Denna kvantitet importerades således till Österrike före anslutningen till Europeiska 
unionen och är därför ett fall av avgiftsbelagd upplagring. 
En utredning som kommissionen startade avslöjade att 802 440 kg olivolja hade 
återexporterats från Österrike till Italien. 
På kommissionens begäran har de österrikiska myndigheterna avgiftsbelagt de aktuella 
lagren med 846 537 ecu. Eftersom det österrikiska exportföretaget har gått i konkurs, är 
återvinningen av denna avgift hotad. 
Vad gäller de 802 440 kg olivolja som återexporterats till Italien, begärde kommissionen 
att de italienska myndigheterna skulle försäkra sig om att, i enlighet med gällande 
bestämmelser för sådana fall, denna produkt inte var föremål för någon ansökan om 
konsumtionsstöd. 
72 
En utredning som utfördes i Italien avslöjade emellertid att ett sådant stöd hade beviljats. 
De italienska myndigheterna har vidtagit alla lämpliga åtgärder för att återvinna detta 
stöd. 
Den lärdom man kan dra av dessa tre fall, som berör Sverige och Österrike, är att 
det verkar som om det endast är genom systematiska fysiska kontroller utförda av de 
lokala myndigheterna enligt gällande bestämmelser som det går att upptäcka 
eventuella oegentligheter inom ramen för transaktioner av detta slag (import/export 
av produkter som är "tillfälligt känsliga"). 
3.4 Import av fryst oxtunga med ursprung i Argentina 
Utredningar som gjorts i Frankrike, Italien och Portugal har avslöjat att minst 450 ton 
fryst oxtunga med ursprung i Argentina importerades till gemenskapen mellan september 
1993 och december 1994. Detta kött åtföljdes av falska djurhälsointyg. Granskningen av 
kopior av de autentiska intyg som de behöriga myndigheterna i Argentina bevarat för 
arkivering, har visat att varorna inte kunde komma i fråga för gemenskapen och att deras 
destination var Angola via Lissabon (17 containrar). 
Import av slaktprodukter med ursprung i olika sydamerikanska länder omfattas av 
importrestriktioner av hälsoskyddsskäl. Därför utgör sådana bedrägerier en verklig fara 
för djurskyddet (risk för spridning av mul- och klövsjuka). De utgör också en stor 
ekonomisk risk eftersom medlemsstaterna och gemenskapen får bära kostnaderna för 
utrotningen av sjukdomen om infektioner inträffar. 
Fallet har anmälts till de portugisiska rättsliga myndigheterna. 
3.5 Export av schweizisk emmentalerost 
Emmentaler, gruyère och ost från Sbrinz kan omfattas av nedsatt tull vid import till 
gemenskapen under förutsättning att bestämmelsen om minimipris följs. 
När producenterna av dessa schweiziska ostar avser att exportera till EG måste de 
ovillkorligen passera genom USF (Union suisse du commerce de fromage) för att få 
garantipriset (på den schweiziska marknaden) och för att få en handling som intygar att 
minimipriset följs (IMA.l). Sedan flera år tillbaka har dock stora kvantiteter 
emmentalerost som är avsedd att smältas exporterats till firmor i Frankrike, Tyskland och 
Italien. För dessa kvantiteter har USF tillhandahållit intyg enligt vilka det pris som 
tillämpas av exportörerna var lägre än minimipriset. USF har dock i efterhand direkt till 
gemenskapens importörer betalat ut en del av försäljningspriset med ett belopp som 
motsvarar skillnaden mellan gemenskapens marknadspris och det pris som tillämpas av 
exportörerna. Därigenom respekterades inte längre minimipriset vid export. 
Kommissionen utförde ett utredningsuppdrag i Bern i maj 1995 med de schweiziska 
federala myndigheternas medgivande. 
De första resultaten av denna utredning har gjort det möjligt för de italienska 
myndigheterna att sätta igång undersökningar hos landets största importörer. Ärendets 
aktuella läge visar att tullar på minst 13 miljoner ecu har undanhållits. 
73 
Liknade utredningar håller just på att avslutas i Tyskland och Frankrike. De tyska 
tullmyndigheterna har till rätten överlämnat handlingar som avser fyra importörer i staden 
Konstans. De undanhållna tullarna i detta speciella fall uppskattas motsvara ett belopp 
på 1,2 miljoner ecu. De franska tullmyndigheterna å sin sida har meddelat fyra andra 
importfirmor att ett belopp på cirka 3,9 miljoner ecu kommer att återkrävas. 
3.6 Förfinansiering av exportbidrag för gryn 
Ett uppdrag har utförts i Spanien hos de företag som har fått denna typ av förfinansiering 
under 1995. Man har kontrollerat att lagren av durumvete och mannagryn stämmer med 
de kvantiteter som uppgivits av operatörerna vid förfinansiering, med hänsyn tagen till 
export som redan ägt rum. 
Bedrägerier har kunnat konstateras vad gäller två av de tre kontrollerade företagen. För 
det första företaget saknades till 17 719 ton durumvete, för det andra saknades 28 998 ton 
durumvete och 616 ton mannagryn. 
De faktiska kvantiteterna stämde varken med dem som angivits för förfinansieringen, eller 
med anläggningarnas lagringskapacitet. 
Svagheterna i de fysiska kontroller som utförts av de nationella myndigheterna har gjort 
det möjligt för vissa operatörer med bedrägliga avsikter att dels göra falska deklarationer 
och på så sätt få ut orättmätigt förfmansierade belopp (för ungefär 1,49 miljoner ecu), 
dels att dra fördel av konkurrensbestämmelserna på felaktig grund. 
Dessa fakta bekräftar kommissionens ståndpunkt att det är nödvändigt att utföra 
fysiska kontroller för att förhindra varje försök till bedrägeri i ett ärende av det här 
slaget där man äventyrar stöd direkt kopplat till de aktuella produkternas kvantitet. 
3.7 Export av ris från Förenade kungariket till Sverige 
De brittiska myndigheterna har till kommissionen anmält ett bedrägerifall som avser en 
viss kvantitet ris som exporterats till Sverige enligt ordningen för aktiv förädling. 
Varan deklarerades som "helt ris", men i verkligheten rörde det sig om riskross (en 
produkt av sämre kvalitet än den deklarerade produkten), vilket framkom efter 
provtagning och analys. 
Denna export133 utförs av ett brittiskt företag, en filial till ett nederländskt bolag. 
Kommissionen anordnade ett möte med deltagare från de brittiska, nederländska och 
svenska tullmyndigheterna. Under detta möte kunde de nationella myndigheterna ge 
närmare upplysningar om resultaten av de utredningar som gjorts om bedrägerierna med 
export av ris från Förenade kungariket. 
Gemenskapens ekonomiska skada uppgår till cirka fem miljoner ecu (traditionella egna 
medel). 
133 Exportsystem som föregår ordningen med aktiv förädling 
74 
Kommissionen samordnar processerna för indrivning av de uteblivna inkomsterna 
(Nederländerna och Förenade kungariket). 
3.8 Olivolja 
Kommissionen har samarbetat med ställföreträdaren för allmänna åklagaren i Vasto 
(Italien) i ett ärende om sötning av olivolja med skadlig inverkan på gemenskapens 
budget. 
Bedrägerierna började år 1990 efter det att ett handels- och exportföretag i Rom hade tagit 
kontrollen över det olivoljeproducerande företaget. 
Det bedrägliga förfarandet är följande: Produktionsföretaget förfogar över lager av 
olivolja, olivolja av pressrester och fröolja134. Det säljer fröoljan till andra företag mot köp 
av olivolja. I verkligheten sker inget utbyte av produkter, utan endast utställande av 
fakturor för fiktiva köp och försäljningar (det förekom även falska fraktsedlar och fakturor 
som ställts ut av medskyldiga transportföretag). 
Huvudpersonerna i ärendet har erkänt att den olja som såldes var oäkta (blandningar av 
olivolja, olivolja av pressrester, fröolja och palmolja), vilket innebar att den inte 
berättigade till utbetalning av de bidrag som erhölls efter det att moderbolaget genomfört 
exporten. 
Den ekonomiska skada som gemenskapen lidit uppgår till totalt 2 miljoner ecu, dvs. 1,3 
miljoner ecu för konsumtionsstöd och 0,7 miljoner ecu för orättmätigt erhållna 
exportbidrag. 
Indrivning av dessa summor pågår. 
Fyra personer har dömts i brottmål. 
3.9 Omdestinering av smör och mjölkpulver 
Detta fall gäller export med exportbidrag av smör och mjölkpulver från Förenade 
kungariket, med Polen som deklarerad destination, men där varorna i själva verket har 
transporterats till Spanien. 
De misstänkta bedragarna utlovade varorna för det pris som tillämpas för tredje land till 
exportören. Man fick denne att ställa ut falska polska importhandlingar i avsikt att kunna 
begära exportbidrag. 
Uppskattningsvis omdestinerades cirka 150 lastbilar med varor mellan oktober 1993 och 
maj 1994, vilket motsvarar totalt cirka 3,3 miljoner ecu i orättmätigt utbetalda 
exportbidrag. Varorna har troligtvis sålts i Spanien till ett pris som var lägre än 
marknadspriset med betydande vinst som följd. 
134 Olivolja av pressrester framställs kemiskt ur organiska material (eller spill) som finns kvar efter 
pressningen av olivfrukten. Fröolja är ett samlingsnamn (sojaolja, solrosolja). De högsta bidragen 
betalas ut för export av olivolja (de är mycket låga för olivolja av pressrester). 
75 
I juni 1994 arresterades sju personer. Sex av dem kommer att ställas inför rätta och 
rättegången börjar i slutet av 1996. Utredningarna som har samordnats av kommissionen 
har utförts i Spanien, Polen och Tyskland och bevisen har samlats in enligt begäran om 
bevisupptagning. 
De exportbidrag som betalades ut orättmätigt har drivits in. 
3.10 Import av nötkött till sänkta avgifter 
Inom ramen för GATT135 fastställer kommissionen varje år "en gemenskapstullkvot med 
sänkt tullavgift". För att komma i åtnjutande av denna, måste operatörerna visa upp en 
GATT-importlicens på det tullkontor där importen till gemenskapen sker. Dessa licenser 
är överlåtbara inom gränsen för de totalt tillåtna kvantiteterna. 
Undersökningar har utförts i olika medlemsstater om otillåtna importer av djupfryst 
nötkött med ursprung utanför gemenskapen och som åtföljs av falska GATT-intyg (som 
anger det spanska utrikeshandelsministeriet som utställande organ). 
Vid en rättslig förundersökning som inleddes i Italien under åtalspunkterna 
urkundsförfalskning, smuggling och grovt bedrägeri kunde man fastställa att en kriminell 
organisation hade sålt 46 falska GATT-intyg som gällde varor som med över 55 % 
överskred den totala kvoten som beviljats Spanien som importställe. 
Den ekonomiska skada som gemenskapen lidit vad avser egna medel uppgår till ungefär 
5,4 miljoner ecu. Tre personer häktades i Italien och en internationell arresteringsorder 
utfärdades i Spanien mot en argentinsk medborgare som misstänks ligga bakom 
försäljningen av de falska intygen. 
3.11 Tobakslager i Italien och Grekland 
Till följd av upplysningar som inkommit till kommissionen genomfördes i slutet av 1995 
utredningar som gällde interventionslager inom tobakssektorn i Italien och Grekland. 
Stödberättigandet och klassificeringen av vissa av de partier som ingick i lager i Grekland 
ifrågasattes. Tveksamheten gällde cirka 11 % av de totala lagren vilket motsvarar ett 
belopp som för närvarande uppskattas till nio miljoner ecu. 
Kommissionen beslutade slutligen att dra tillbaka denna andel från försäljningen. 
3.12 Sockerkvoter i Förenade kungariket 
Till följd äv upplysningar från de brittiska myndigheterna, utfördes en utredning i 
Förenade kungariket om försäljningsoperationer som gällde systemet med sockerkvoter 
under regleringsåret 1992-1993. Kontrollerna avslöjade flera oegentligheter avseende 
tillämpningen av bestämmelserna för sockerordningen136, med allvarliga ekonomiska 
effekter på gemenskapens budget. 
135 
136 Allmänna tull- och handelsavtalet, som år 1995 efterträddes av WTO (Världshandels­
organisationen). 
Rådets förordning (EEG) nr 1785/81, EGT nr L 177, 1.7.1981. 
76 
Enligt de första observationerna hade exportdeklarationer som grundades på falska 
licenser137 lämnats för cirka 16 500 ton socker. De monetära utjämningsbelopp det rör 
sig om har krävts och erhållits (500 000 ecu). De ekonomiska konsekvenserna av att 
bestämmelserna om C-socker inte har följts, håller på att fastställas. 
Utredningen fortsätter, särskilt vad gäller lagringskostnader för bland annat regleringsåret 
1992-1993. De senaste uppgifterna som samlats in visar att på grund av den falska 
deklarationen av sockerlagren för det aktuella räkenskapsåret kommer effekten på det stöd 
som betalats ut orättmätigt till operatören att uppgå till cirka två miljoner ecu. 
3.13 Stöd till kaseinframställning i Nederländerna 
Med anledning av uppgifter som har kommit in till kommissionen inleddes en utredning 
inom sektorn för stöd till kaseinframställning i Nederländerna. Genom de första 
undersökningarna upptäcktes oegentligheter som gäller cirka tre miljoner ecu för 
underlåtenhet att följa gemenskapsbestämmelserna i samband med behandlingen av dessa 
sorters kasein som föreskriver138. 
Utredningens resultat förväntas ge ytterligare följder, särskilt för användningen av vissa 
kemiska ämnen i tillverkningen av kaseinater och tillämpningen av berörda 
bestämmelser139. 
3.14 Försäljning av mjölk utöver kvoterna i Förenade kungariket 
Detta ärende som uppmärksammats mycket i brittisk press gav upphov till en utredning 
som genomförs i samarbete med de brittiska myndigheterna. De första resultaten har visat 
att det i nordvästra delen av Förenade kungariket har förekommit försäljning av mjölk 
utöver kvoterna, vilket lett till att uttag av extra avgifter140 har undgåtts. 
Flera personer har åtalats och sedan dömts till böter. 
På det nuvarande stadiet av utredningen uppskattar de brittiska myndigheterna de 
ekonomiska återverkningarna till omkring 1,5 miljoner ecu. Man kommer att inleda 
indrivningsprocesser för att återfå det beloppet. 
Utredningen fortsätter, särskilt i Nordirland, vad gäller manipuleringar av fetthalten i 
leveranser av mjölk (regleringsåret 1994-1995) som framför allt fick en orättmätig 
sänkning av den extra avgiften till följd. Utredningen skall även fastställa om det inom 
systemet med kvoter har förekommit att deklarationer har saknats vid vissa leveranser. 
De nationella myndigheterna har inlett särskilda förfaranden som gäller underlåtenheten 
att följa bestämmelserna om produkternas fetthalt. Kommissionen väntar sig att denna 
utredning skall vara avslutad år 1996. 
137 
138 
139 
140 "Socker CMicenser, socker som är avsett att exporteras på världsmarknaden utan exportbidrag. 
Rådets förordning (EEG) nr 2921/90, EGT nr L 279, 11.10.1990. 
Rådets förordning (EEG) nr 2921/90 som nämns ovan, rådets direktiv nr 83/417/EEG, EGT nr L 
237, 26.8.1983. 
Rådets förordning (EEG) nr 3950/92, EGT nr L 405, 31.12.1992. 
77 
3.15 Skummiölkspulver i Italien och Nederländerna 
Med anledning av en rapport som tagits fram av de nederländska myndigheterna har 
kommissionen inlett en utredning om ett fall som gäller sammansatta djurfoderprodukter 
som innehåller mjölkpulver. Denna produkt som framställts i Italien har förstörts i 
Nederländerna. Cirka 1 200 ton av produkten som av allt att döma har fatt 
gemenskapsbidrag, förstördes på begäran av ett nederländskt dotterbolag till det italienska 
företag som fått gemenskapsbidraget. 
Gemenskapens bestämmelser141 föreskriver att utbetalning av stödet sker på villkor att 
mjölkpulvret verkligen ingår i tillverkningen av djurfoder, men också på villkor att 
produkterna har förtärts av djuren i fråga. Det finns således en "konsumtionsskyldighet". 
Denna uppfylldes förvisso inte i detta fall för produkterna hade förklarats "olämpliga som 
djurfoder" i Nederländerna. Det felaktigt utbetalda stödet skall således återkrävas från den 
berörda tillverkaren. 
Redan under de första stadierna i utredningen uppstod stora problem med de kontroller 
som skulle utföras i de berörda medlemsstaterna. 
Kommissionen räknar med att detta ärende skall avslutas under första halvåret 1996. 
AVSNITT 4: ANDRA BEDRÄGERIER PÅ STRUKTURPOLITIKENS OMRÅDE 
4.1 Europeiska socialfonden (ESF) 
Inom strukturpolitiken är det på ESF:s område som kommissionen för närvarande har flest 
pågående utredningar. 
4.1.1 Under mars månad 1995 genomförde kommissionen, i samband med att man 
avslutade gamla ESF-ärenden, en inspektion i Portugal av hur upphandlingen av 
externa fortbildningskurser gick till, eftersom verksamheten var ekonomiskt 
mycket omfattande. 
Av kontrollen framgick det att företagen som tillhandahöll kurser ofta fakturerade 
för höga belopp (underlag i redovisningen saknades, etc...), vilket är brottsligt i 
Portugal. Åklagarmyndigheten (Circulo Judicial de Anadia) gav order om en 
brottsutredning. 
4.1.2 En annan omfattande brottsutredning, som handhas av åklagarmyndigheten vid 
domstolen i Lissabon, har utmynnat i att en uppdragsgivare, vissa av cheferna och 
ett antal underleverantörer ställts inför rätta för förskingring av nationella bidrag 
och gemenskapsbidrag på 1,5 miljoner ecu (ärenden från 1988 och 1989). 
Det bedrägliga förfarandet bestod i att inga fortbildningskurser genomfördes och 
i att fiktivt uppförstorade utgifter redovisades. 
141 Kommissionens förordning (EEG) nr 1725/79, EGT nr L 199, 26.7.1979. 
78 
Kommissionen har beslutat att lägga ett civilrättsligt mål till det kriminalrättsliga. 
Eftersom uppdragsgivaren i fråga inblandad i gemenskapens stödramar nr 1 och 
2142 gjorde kommissionen också kontroller på plats för att försäkra sig om att 
åtgärderna utfördes i enlighet med tillämpliga bestämmelser. 
4.1.3 En utredning av hur ett brittiskt företag tillämpar ett kontrakt om teknisk hjälp på 
det sociala området har påbörjats. Kommissionen misstänker att kontraktet 
missbrukas. De kontroller söm gjorts visar att det saknas verifikationshandlingar 
för angivna kostnader och att samma åtgärder betalats två gånger. Kontraktet löper 
på 1,73 miljoner ecu. 
4.2 Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) 
4.2.1 Genom den granskning som den regionala revisionsmyndigheten för Provence-
Alpes-Côte d'Azur i Frankrike genomförde av förvaltningen i departementet Var 
uppdagades luftfakturering på över 5 miljoner ecu i samband med uppförandet av 
anläggningar avsedda att gynna teknisk innovation (delfinansiering på 27,4 
miljoner ecu beviljad för perioden 1990-1993 av ERUF inom ramen för 
programmet RENA V AL, som är inriktat på omställning av varvsområden). 
I pågående brottsutredningar utpekas folkvalda på lokal nivå som tillgodogjort sig 
tvivelaktiga utbetalningar - det rör sig om redan fastlagda belopp på 0,5 till 1 
miljon ecu - som ersättning för oegentligheter vid upphandlingsförfarandet. 
Utredningsavdelningarna håller på med undersökningar som bör göra det möjligt 
att avgöra om den typ av bedrägligt förfarande som pågick i Var är en isolerad 
eller allmän företeelse. 
4.2.2 Oegentligheter har uppdagats genom de kontrollinsatser inom programmen 
Résider143 (1990-1992) och Konver144(1993) enligt mål 2 (1992-1993) som 
genomförts av kommissionen under april och augusti 1994 och av Europeiska 
gemenskapernas revisionsrätt under november 1995 i det belgiska arrondissementet 
Liège. 
Till följd av kontrollerna har kommissionen ställt in finansieringen av dessa 
program till dess att definitiva slutsatser har dragits med tillämpning av 
bestämmelserna i artikel 24.1 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88145. Den har 
föreslagit återbetalning av ett betydande belopp och indragning av ett beviljat 
belopp på flera miljoner ecu. Medlemsstaten har ombetts lämna sina synpunkter. 
142 
143 
144 
145 Gemenskapens stödram fastställs av kommissionen i samarbete med medlemsstaten och de berörda 
regionerna. I den anges vilken typ av inriktning som prioriteras, hur stora de ekonomiska behoven 
är och vilken typ av åtgärder som kan komma i fråga. 
Omställning av stålindustriområden. 
Diversifiering av de områden som är beroende av den militära sektorn. 
Förordningen finns offentliggjord i EGT nr L 374, 13.12.1988, i lydelsen efter ändringen genom 
rådets förordning (EEG) nr 2082/93 (EGT nr L193, 13.7.1993). 
79 
Förfarandet pågår. 
AVSNITT 5: ANDRA BEDRÄGERIER PÅ OMRÅDET DIREKTA UTGIFTER 
Direkta utgifter är utbetalningar som förvaltas och kontrolleras direkt av kommissionen. 
Den operativa verksamheten på området har förstärkts under 1995. 
Ett stort antal fall, som fördelar sig över hela detta verksamhetsfält, har varit aktuella i 
olika undersökningar. 
5.1 Forskning 
5.1.1 Med anledning av revisionsrättens anmärkningar i en sektorsskrivelse ställd till 
kommissionären med ansvar för informations- och telekommunikationsteknik 
genomförde kommissionen en kontroll i Belgien och Förenade kungariket av en 
grupp företag som hade beviljats stöd enligt programmet RACE146. 
Det kunde fastställas att den främste mottagaren av stödet på ett systematiskt sätt 
och delvis med hjälp av fingerade fakturor upprättat falska utgiftsdeklarationer, där 
kostnadenia spätts på med uppskattningsvis 500 000 ecu. Ledarna för företagen 
hade dessutom uppsåtligt gjort rättsliga, bokföringsmässiga och finansiella 
manipulationer för att ge sken av ett i realiteten icke existerande 
samfinansieringsförhållande. 
Kommissionen sade omedelbart upp löpande kontrakt, utfärdade order om 
återvinning och hänsköt ärendet till de behöriga rättsliga myndigheterna (Belgien) 
för straffrättslig lagföring. 
5.1.2 Kommissionens utbetalande enheter har gått igenom programmen JOULE I och 
II147 / APAS-RENA och kritiskt granskat det sätt de förvaltas på. Genomgången 
har lett fram till ett beslut om att utreda sektorn systematiskt ur 
bedrägerihänseende. De första kontrollerna genomfördes i Tyskland och gav 
belägg för att det förekommer oegentligheter som tyder på att det kan finnas typer 
av bedrägerier som är speciella för sektorn, vilket stämmer med iakttagelser från 
de förvaltande enheterna. 
5.2 Energi 
En utredning vid åklagarmyndigheten i Oristano (Sardinien) har lett till att 6 personer 
ställts inför rätta anklagade för att har förskingrat medel som kommissionen och regionen 
Sardinien hade beviljat för att uppföra ett innovativt vindkraftverk som totalt skulle kostat 
1,25 miljoner ecu. 
146 
147 "Research and development programme in Advanced Communication technologies for Europe" (forsknings-
och utvecklingsprogram för avancerad kommunikationsteknik) 
JOULE: "Joint Opportunities for Unconventional or Long-term Energy supply". 
80 
De inblandade företagen hade byggt om en gammal anläggning och de ansvariga hade 
använt de beviljade medlen till andra ändamål än dem som angavs i avtalet. 
5.3 Europeiska utvecklingsfonden (EUF) 
Kommissionen och Senegals finansdepartement har tillsammans upptäckt omfattande 
förskingring av medel (som gäller mellan 2 och 4 miljoner ecu enligt en första 
uppskattning) som var avsedda för små och medelstora företag i regionen Saint Louis och 
som skulle stimulera till ökad verksamhet och sysselsättning. 
Ett rättsligt förfarande pågår i Senegal och särskilt en konsult, som förefaller ha använt 
en del av medlen för personliga ändamål, utpekas som ansvarig. 
En fullständig revision håller på att genomföras. 
5.4 Miljö / Programmet MEDSPA (Italien) 148 
Den återvinningsorder som utfärdades 1994 mot det italienska företaget - projektets 
förmånstagare - kunde inte verkställas på grund av företagsledningens agerande. 
Kommissionen överväger att polisanmäla ärendet i Italien så att de ansvariga kan ställas 
inför rätta. 
148 Se årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 5.5.1. 
81 
KAPITEL 7: STATISTIK OCH ANALYS 
Utvecklingen av "underrättelsetjänsten" består i att samla in största möjliga relevanta 
informationsmängder, att kombinera alla tillgängliga informationskällor och att på ett 
logiskt sätt strukturera alla insamlade data. På det sättet kan man upptäcka ett maximalt 
antal fall av oegentligheter och bedrägerier samtidigt som man får utrymme att genomföra 
en ändamålsenlig uppföljning av fallen på ett administrativt, ekonomiskt och straffrättsligt 
plan. Denna uppföljning kan eventuellt leda till en ändring av gemenskapens nuvarande 
lagstiftning och dessutom underlätta utformningen av framtida lagstiftning. 
Kommissionens främsta informationskälla utgörs av medlemsstaternas anmälningar av fall 
enligt gällande sektorsbunden lagstiftning149. 
En annan mycket viktig källa utgörs av informationsutbytet inom ramen för den 
ömsesidiga hjälpen150. 
Den gröna linjen som togs i drift i november 1994 har visat sig vara en viktig 
kompletterande källa151. Under de tolv första månaderna i drift152, har kommissionen tagit 
emot över 4000 samtal. Bland dessa har omkring 200 resulterat i en mer ingående 
granskning. I några av fallen har samtalen lett till en formell utredning som omfattar 
belopp på mer än 30 miljoner ecu. I andra fall har informationen möjliggjort verifikation 
av upplysningar som inkommit till kommissionen via andra källor. Tillgången till olika 
databaser, både gemenskapens och andra (särskilt på området utrikeshandel), gör det 
möjligt att via olika typer av samkörningar upptäcka tvivelaktiga transaktioner och att 
göra kontrollerna och utredningarna på plats mer målinriktade. 
Kommissionen utvecklar för närvarande ett integrerat informationssystem som kommer 
att ta hänsyn till olika informationskällor och deras uppbyggnad. Detta system kommer 
att byggas upp kring en ny generation av databasen IRENE, som kommer att bestå av de 
två hittills skilda baserna "IRENE" (för bedrägerifall som anmälts av medlemsstaterna) 
och "pré-IRENE" (för de fall som utreds gemensamt av kommissionen och 
medlemsstaterna). Genom denna nya databas kommer en direkt länk till anmälningar 
enligt bestämmelserna om ömsesidig hjälp att inrättas, i den utsträckning dessa gäller fall 
som påverkar gemenskapens budget. 
Denna nya bas, kallad IRENE 95, kommer inte längre att vara en enkel databas med 
lagrad information om bedrägerifall, utan kommer att utgöra ett verkligt styrinstrument. 
Den fortlöpande analysen av data kommer att göra det möjligt att bättre identifiera 
underliggande riskfaktorer för bedrägerier riktade mot gemenskapens budget. 
149 
150 
131 
152 Rådets förordningar (EEG) nr 1552/89 (egna medel), nr 595/91 (EUGFJ-garanti) och nr 4253/88 
(strukturfonder). 
Rådets ovannämnda förordning (EEG) nr 1468/81. 
Se den aktuella listan över samtalsnummer i medlemsstaterna i bilagan. 
Inledningsvis begränsat till 12 medlemsstater, de tre nya medlemsstaterna har anslutits sedan dess. 
Se även årsrapporten "Kampen mot bedrägerier" för 1994, kapitel 2.2.4. 
82 
AVSNITT 1: LÄGESBESKRIVNING FÖR 1995 
År 1995 uppdagade medlemsstaterna och kommissionen fler än 4 750 fall av 
oegentligheter på budgetens alla områden. I pengar räknat rör det sig om ett sammanlagt 
belopp på över 1 100 miljoner ecu. Detta betyder att fallen har ökat betydligt i antal, men 
att ökningen varit mera blygsam om man ser till de summor som berörs (se tabell 1). 
Siffrorna omfattar dels fall som anmälts formellt av medlemsstaterna enligt deras 
lagstadgade skyldigheter, dels fall som kommissionen tagit upp till utredning och fall som 
utreds i samarbete med medlemsstaterna. I den andra kategorin återfinns också fall där 
medlemsstaternas utredningsorgan och kommissionen utbyter information eller där 
samarbete bedrivs enligt bestämmelserna om "ömsesidig hjälp". Fallen i denna sista 
kategori fortsätter att öka och utredningarna som de ger upphov till rör allt större summor 
(år 1995 stod de för 50 % av oegentligheternas samlade inverkan på gemenskapens 
finanser, se tabell 2). 
De siffror i tabellerna 1 och 2 som anger hur många fall medlemsstaterna rapporterat 
enbart på området traditionella egna medel har kompletterats med en prognos så att de 
gäller för hela året och ger en samlad bild av det allmänna läget. Prognosen grundar sig 
på det antal fall som rapporterats under årets första sex månader och på redan nu 
tillgänglig information för andra halvåret. Enligt nu gällande förordning (EEG, 
EURATOM) nr 1552/89 åläggs medlemsstaterna att rapportera fall endast en gång i 
halvåret. Därför finns ännu inte slutgiltiga siffror för det andra halvåret 1995. Under årets 
första sex månader anmälde medlemsstaterna 1 146 fall som svarade mot 132 miljoner 
ecu i gemenskapsmedel (se tabell 3). 
På området EUGFJ-garanti (se tabell 4) har medlemsstaterna rapporterat 1 754 fall som 
motsvarar en sammanlagd summa av 214 miljoner ecu. Summan är betydligt lägre än 
tidigare år. I gengäld har de belopp som figurerar i utredningar handlagda av 
kommissionen i samarbete med medlemsstaterna ökat kraftigt. Totalt rör det sig om 316 
miljoner ecu som försvunnit ur gemenskapens budget. 
Den största ökningen både vad gäller totalt antal fall och beloppens storlek återfinns bland 
strukturåtgärderna (se tabell 5). Medlemsstaterna rapporterar fortfarande få fall, men det 
rör sig ändå om ett drastiskt ökat antal anmälningar jämfört med tidigare. Ökningen beror 
på att kommissionens förordningar på området nyligen börjat tillämpas. Av samma orsak 
har ett stort antal fall, jämfört med 1994, kommit till kommissionens kännedom via andra 
informationskanaler. Totalt rör det sig om 67 miljoner ecu, varav 23 miljoner ecu i 
utredningar som kommissionen tagit initiativ till. 
En anmärkningsvärd ökning kan också konstateras i antalet fall med anknytning till 
direkta utgifter (se tabell 6). På det området finns emellertid inte några fall anmälda av 
medlemsstaterna eftersom det rör sig om utgifter som förvaltas av kommissionen. 
I tabell 7 ges en bild av hur fall som anmälts av medlemsstaterna eller utreds av 
kommissionen fördelar sig inom de tre första av ovannämnda stora budgetområden. 
Tabellen gör det lättare att se hur oegentligheterna slår inom varje område. 
Självklart finns det stora skillnader medlemsstaterna emellan i antal anmälda fall och i 
berörda belopp (se tabell 8). En given medlemsstats andel av insamlade traditionella egna 
83 
medel varierar starkt beroende på hur stor andel av gemenskapens utrikeshandel denna 
medlemsstat svarar för . Skillnaderna beror också på att medlemsstaterna mottar olika 
mycket ur gemenskapens budget. Därför måste man sätta uppgifterna om antal upptäckta 
fall och deras inverkan på gemenskapens finanser för en enskild medlemsstat i relation 
till statens plats i rangordningen vad beträffar egna traditionella medel och utgifter ur 
gemenskapens budget. 
Oavsett budgetområde är genomsnittet i pengar per bedrägeri fall som meddelas av en 
medlemsstat ungefär 130 000 ecu. Endast 1,5 % av de meddelade fallen rör mer än 1 
miljon ecu. I fall där kommissionen samordnar utredningen är genomsnittet däremot 1,6 
miljoner ecu av gemenskapens medel. Situationen är ett uttryck för att kommissionen 
medvetet valt att koncentrera sina ansträngningar på kampen mot organiserade och 
raffinerade bedrägerier. Denna typ av bedrägerier, som ofta kännetecknas av att de 
inblandade personerna eller företagen opererar utifrån ett eller flera länder, klarar 
medlemsstaterna knappast av att upptäcka utan det aktiva stöd som bara gemenskapsnivån 
är i stånd att tillföra. 
AVSNITT 2: TENDENSER 
Under de sista åren har oegentligheterna och bedrägerierna stadigt vuxit i antal och de 
berörda beloppen har vuxit i storlek, men för år 1995 kan man allmänt sett notera en 
utplåning med hänsyn till storleken på det samlade berörda beloppet. Antalet upptäckta 
fall har stigit med ungefär 15 % jämfört med 1994, men det berörda beloppet är praktiskt 
taget oförändrat. Under samma period ökade gemenskapens budget i omfattning med nära 
9 %. 
De fyra stora budgetområden som anges i avsnitt 1 har känt av en sinsemellan mycket 
varierande utveckling. På området utbetalningar från EUGFJ-garanti har de belopp som 
berörs av misstankar om bedrägerier sjunkit kraftigt, men på området traditionella egna 
medel är trenden däremot kraftigt tilltagande. Man bör emellertid vara försiktig med att 
dra slutsatser enbart på grundval av variationer från det ena året till det andra. Ett mycket 
litet antal uppseendeväckande fall under ett visst år kan ha avgörande inflytande på 
siffrorna för det året. Men om ett visst omfattande och komplicerat bedrägerifall upptäcks 
eller anmäls den ena eller den andra dagen kommer alltid att bero på slumpfaktorer. Som 
exempel kan nämnas att år 1994 präglades av några mycket omfattande fall av felaktiga 
utbetalningar från EUGFJ-garanti (7 fall av 1 610 som medlemsstaterna anmälde svarade 
för 200 miljoner ecu eller hälften av totalbeloppet). 
Ett annat tydligt mönster i utvecklingen är att den andel fall - och särskilt dessa falls 
andel i summan av förlorade medel - som utreds av kommissionen i samarbete med 
medlemsstaterna ökat märkbart. Det rör sig i huvudsak om ett resultat av landvinningarna 
på den operativa sidan: Medlemsstaternas specialiserade organ och kommissionen har 
koncentrerat sig på de känsligaste och mest omfattande ärendena, som de tack vare riktade 
kontrollinsatser upptäcker effektivare. Detta är uppmuntrande, men läget på området är 
fortfarande otillfredsställande. 
År 1995 blev ett trendbrott på så vis att anmälningarna på området utbetalningar från 
EUGFJ-garanti för första gången rörde belopp som var väsentligt lägre än året innan, dvs 
1994. Detta kan mycket väl vara en första effekt av att den gemensamma 
84 
jordbrukspolitiken reformerats. Man bör se på den allmänna utvecklingen i utbetalningarna 
från EUGFJ-garanti under 1995, och särskilt på två områden som var särskilt drabbade 
under 1994 (exportbidrag för spannmål och konsumtionsstöd till olivolja), där 
utbetalningarna sjönk kraftigt under 1995. Utgifterna för exportbidrag (samtliga produkter) 
sjönk från 8 159 miljoner ecu 1994 till 7 802 miljoner ecu 1995. Konsumtionsstödet för 
olivolja sjönk från 613 miljoner ecu 1994 till 263 miljoner ecu 1995. Direkta stöd 
däremot (stöd för uttag av jordbruksmark) steg från 10 552 miljoner ecu 1994 till 13 506 
miljoner ecu 1995. Nästa rapport, den för år 1996, bör befästa tendensen. 
På området traditionella egna medel fortsätter däremot de summor som berörs av 
utredningar i medlemsstaterna eller vid kommissionen att öka. Förklaringen är framför allt 
att medlemsstaternas och kommissionens utredningsorgan intensifierat sitt arbete och detta 
har utmynnat i en bättre fokusering på utsatta sektorer (produkter belagda med höga 
skatter eller importavgifter). De gemenskapsmedel som drabbas hårdast är fortfarande 
tullavgifterna på industriprodukter. År 1994 var antalet fall på tullområdet fler än de som 
avser avgifter på jordbruksområdet (45 % mot 30 %), men år 1995 var förhållandet det 
omvända (30 % mot 39 %). Vad gäller de berörda beloppen så svarade undanhållna 
tullavgifter för 54 % av hela beloppet år 1995 mot endast 39 % 1994 (se tabell 7). Den 
viktigaste bakomliggande orsaken är att antalet upptäckta fall av olaglig import av 
cigaretter ökat. Den insatsgrupp som kommissionen och medlemsstaterna gemensamt 
inrättat har gjort det möjligt att uppdaga oegentligheter med betydande inverkan på 
gemenskapens medel (se tabell 9). 
Även på området strukturstöd har antalet upptäckta fall och storleken på berörda 
gemenskapsmedel ökat. Förklaringen är främst att detaljbestämmelserna om hur 
medlemsstaternas anmälningar skall se ut har trätt i kraft och att kommissionen upprättat 
en ändamålsenlig utredningsorganisation. Europeiska socialfonden (ESF) är föremål för 
flest anmälda fall, men Europeiska utvecklingsfonden (ERUF) står för ett större belopp 
(56 % av totalbeloppet), vilket torde hänga samman med att ERUF förvaltar ett större 
anslag. 
AVSNITT 3: TRANSITERING 
I mars 1995 lämnade kommissionen ett meddelande till Europaparlamentet och till rådet, 
i vilket kommissionen ger en realistisk bild av situationen inom transiteringen, pekar på 
bristerna i det nuvarande systemet och anger lösningar på kort och lång sikt153. 
Gemenskapens och medlemsstaternas förluster i såväl egna medel som andra avgifter 
under 1990-1995 uppskattades till minst 975 miljoner ecu. Enbart i egna medel uppgår 
förlusten uppskattningsvis till 409 miljoner ecu, på grundval av de fall som 
medlemsstaterna rapporterade antingen enligt förordning (EEG, EURATOM) nr 1552/89 
eller enligt förordning (EEG) nr 1468/81 om ömsesidig hjälp. 
På transiterings området är cigaretter den vara som berörs i särklass mest av bedrägerier 
och oegentligheter (under perioden 1990-1995 svarade cigarettbedrägerierna för 47 % av 
det samlade beloppet). Därefter följer mjölkprodukter, slaktdjur och kött (se tabell 10). 
153 Se kapitel 2.3.1, s. 24. 
85 
På grund av att dessa varor är belagda med höga skatter (eller med höga importavgifter) 
är de klassade som "känsliga". Medlemsstaterna och kommissionen har för ifrågavarande 
varor inrättat ett datoriserat system som tillåter snabb förmedling av information om dem 
("information i förväg"154) inom ramen för ett administrativt arrangemang. 
AVSNITT 4: ÅTERVINNING 
När det gäller återvinning av traditionella egna medel och av medel som utgått från 
EUGFJ-garanti är läget fortfarande otillfredsställande. Det är särskilt oroväckande 
eftersom det rör sig om ett område där medlemsstaterna har ett minst lika stort intresse 
som gemenskapen av att åstadkomma en förbättring av hur finanserna påverkas. 
Problemen är stora, och de tar sig särskilt uttryck i att medlemsstaternas inhemska 
förvaltningsförfaranden är långdragna och att de berörda aktörerna i stor utsträckning 
överklagar ett beslut om återvinning till domstol. Det är för övrigt möjligt att siffrorna 
i tabellerna 11-13 är i underkant eftersom medlemsstaterna inte alltid underrättar 
kommissionen om återvunna belopp, i synnerhet inte på området traditionella egna medel. 
I synnerhet Förenade kungariket har lämnat sifferuppgifter som visar på att den faktiska 
återvinningen av egna traditionella medel (se tabell 11) ligger klart över den nivå man får 
via databasen. Den information som ligger till grund för statistiken över återvinningen av 
egna traditionella medel, ges klumpvis per kvartal och medger inte någon behandling fall 
per fall. Problemet torde lösas 1996 genom att en ny förordning antas. 
Tullavgifterna intar en särställning eftersom problemen med återvinning på det området 
är särskilt svårlöst. Frågor om när tullskulden uppkom och vem som är behörig vid olika 
skeden i återvinningsförfarandet förs ständigt upp till diskussion och försenar förfarandet. 
För att lösa problemen har kommissionen inrättat en särskild ordning som borde göra det 
möjligt att nå fram till beslut snabbare, och förhoppningsvis inom fastställda tidsfrister 
så att man slipper preskriberingar. En arbetsgrupp med deltagare från flera avdelningar 
har fått i uppgift att granska alla ärenden som är föremål för tvistlösning för att göra en 
samlad bedömning och lägga fram påkallade slutsatser. 
Vill man göra en bedömning av hur effektiva medlemsstaternas förfaranden är måste man 
titta på ärenden som har sitt upphov en bit tillbaka i tiden. Det förefaller således rimligare 
att analysera återvinningsläget för belopp med anknytning till fall som meddelats under 
perioden före den som redovisas i denna årsrapport. I tabellerna 11-13 ges alltså en 
detaljerad redovisning av situationen vad beträffar fall som meddelats år 1992-1994 och 
ett bokslut över läget vad beträffar tidigare fall. 
Ett stort antal mycket gamla fall är fortfarande år 1995 oavslutade (ibland rör det sig om 
fall som går tillbaka till 70-talet). Enbart inom EUGFJ-garanti fanns per den 31.12.1995 
så många som 1 169 icke avslutade fall från 1991 eller tidigare. Av dessa var 419 föremål 
för en pågående rättslig prövning. I två medlemsstater (Italien och Tyskland) pågick över 
90 % av alla de rättsliga förfarandena. Kommissionen kommer, i enlighet med vad som 
sades när kommittén "Oegentligheter och ömsesidig hjälp" sammanträdde den 20 oktober 
1995, att försöka hitta en lösning i samarbete med medlemsstaterna. Förhoppningen är att 
154 Se kapitel 2.3.1, s. 27. 
86 
det skall bli möjligt att avsluta gamla ärenden där inga framkomliga vägar längre finns 
och där det alltså gäller att besluta om det förlorade beloppet skall belasta medlemsstaten 
eller kommissionen. 
När det gäller utbetalningar från EUGFJ-garanti finns en möjlighet att hålla en 
medlemsstat ansvarig för oaktsamhet vid återvinning av belopp som utgått felaktigt och 
att låta medlemsstaten bära belopp som borde och kunde ha återvunnits (genom ett 
förfarande för räkenskapsavslutning), men ingen sådan möjlighet finns för närvarande på 
de andra budgetområdena. Den oroväckande situation som råder på området traditionella 
egna medel gör att det framstår som i högsta grad angeläget att utsträcka principen bakom 
räkenskapsavslutningen till att gälla på de andra budgetområdena, i enlighet med vad som 
förordades vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995. 
AVSNITT 5: ANALYS AV LAGSTIFTNINGEN 
Kommissionen har inom ramen för kampanjen SEM 2000 ("sund och effektiv 
förvaltning") fattat vissa beslut som syftar till att låta alla nya rättsliga initiativ med 
väsentlig inverkan på gemenskapens finanser först genomgå granskning av vilka risker för 
bedrägerier som kan finnas. De skall även omfatta bestämmelser som borgar för effektivt 
skydd av gemenskapens finansiella intressen. 
Under kampanjens tredje steg, som genomförs tillsammans med medlemsstaterna, förs en 
diskussion om hur man skall undvika att rådets ändringar i kommissionens förslag ökar 
riskerna för bedrägerier. På basis av tillgängliga data om upptäckta oegentligheter kommer 
kommissionen dessutom årligen att upprätta en förteckning över förordningar som bör 
omarbetas i syfte att åstadkomma bättre skydd för gemenskapens finansiella intressen. 
Detta är en uppgift som bör kunna stärka samverkan på området genom att man strävar 
efter att mer systematiskt tillgodogöra sig den erfarenhet som finns. 
Man kommer att prioritera omarbetning av förordningar som 
påverkar gemenskapens finanser på ett väsentligt sätt och som när de inte efterlevs 
ger stora fördelar åt de berörda ekonomiska aktörerna, 
är komplicerade och svåra att kontrollera, 
i Europeiska gemenskapernas revisionsrätts rapporter och i databaserna IRENE och 
pré-IRENE framstår som särskilt utsatta för bedrägerier. 
Med hänsyn till detta och till vad som framkommit under 1995 planerar kommissionen 
att i synnerhet granska preskriptionsbestämmelserna för ställda säkerheter i tullkodexen, 
importavgifter och exportbidrag inom nötköttssektorn, personalfrågan vad beträffar 
gemenskapens kontrollanter inom vinsektorn155, systemet för produktionsstöd till olivolja 
samt artiklarna 23 och 24 i förordning (EEG) nr 4253/88. 
155 Rådets förordning (EEG) nr 2048/89, EGT nr L 202, 14.7.1989. 
87 
Inom ramen för det tredje steget i kampanjen SEM 2000 undersöker kommissionen i 
samarbete med medlemsstaterna dessutom andra förändringar som skulle kunna minska 
risken för oegentligheter. Det handlar till exempel om att åstadkomma en tydligare 
definition av vad som krävs för att man skall ha rätt till stöd från strukturfonden samt om 
system för kontroll och revision av de indirekta utgifter som handläggs av 
medlemsstaterna. 
88 
TABELL 1 
SAMTLIGA OMRÅDEN 
1992-1995 
OEGENTLIGHETER TOTALT 
Medlemsstaternas formella anmälningar 
samt kommissionens utredningar 
i samarbete med medlemsstaterna. 
ANTAL FALL 
5.000 
BEL OPP i miljoner ecu 
(*) I uppgiften för egna medel ingår en prognos för 
andra halvåret 1995. 
89 
SAMTLIGA OMRÅDEN 
1992-1995 
1. MEDLEMSSTATERNAS 
FORMELLA ANMÄLNINGAR (#) 2. KOMMISSIONENS 
UTREDNINGAR ( ##) i samarbete 
med MEDLEMSSTATERNA 
ANTAL FALL 
4.500 
4.250 
4.000 
3.750 
3.500 
3.250 
3.000 
2.760 
2.500 
2.250 
2.000' 
1.750 
1.500' 
1.250' 
I.OO0' 
too' 
600 
400' 
200' 1992 1993 
-
-
" zm S.S3Û 1994 
&9& 1995 
4.396 (*) 4.500" 
4.250~ 
4.000" 
3.750" 
3.500" 
3.25o" 
3.OO0" 
2.750" 
2.SO0" 
2.250" 
2.000" 
1.750" 
1.500" 
1.250" 
1.000" 
too" 
eoo" 
400 
200" 1992 1993 1994 1995 
362 
BEL OPP i miljoner ecu 
750 
700 
sso" 
eoo' 
550" 
500' 
450" 
400 
350 ' 
300~ 
250" 
200 1992 1993 
llll$l 403 1994 
ra 1995 
572 (*) 750 
700 
650 
600 
550 
500 
450 
400 
350 
300 
250 1992 1993 1994 
-
m 1995 
574 
=£E^=E=^= 
• Av medlemsstaterna konstaterade och formellt anmälda fall för ifrågavarande Ar enligt gällande förordningar 
pA områdena agna traditionella medel, EUGFJ-garanti och strukturingrepp. 
## Utredningar vid kommissionen i samarbete med medlemsstaterna som lett till 
att oegentligheter avslöjats och att skadan pA gemenskapens finanser kunnat mätas under Aret 
90 
TABELL 3 
EGNA TRADITIONELLA MEDEL 
1992-1995 
1 MEDLEMSSTATERNAS 
FORMELLA ANMÄLNINGAR (#) 2. KOMMISSIONENS 
UTREDNINGAR i samarbete 
med MEDLEMSSTATERNA 
ANTAL FALL 
2.500 
2.400 
2.300 
2.200 
2.100 
2.000 
1.000 
1.000 
1.700 
1.600 
1.500 
1.400 
1.300 
1.200 
1.100 
1.000 
000 
800 
TOO 
800 
500 
400 
300 
200 
100 1992 l 1993 | 1994 | 1995 
^^^^^^ 120 
BELOPP i miljoner ecu 
soo~ 
475" 
450 ' 
425 ' 
400~ 
375' 
350 ' 
325 
300' 
275 
2SO~ 
225' 
2O0' 
175' 
150' 
125' 
100 
75-
50 
25~ 1992 1993 1994 
ÔS im 289 1995 
170 
144 
(#) Enligt förordning (EEG) 1552/89. 
Anmälningar för första halvåret 1995. 
Prognos för andra halvåret 1995. 
91 
EUGFJ-GARANTI 
1992-1995 
/. MEDLEMSSTATERNAS 
FORMELLA ANMÄLNINGAR (#) 2. KOMMISSIONENS 
UTREDNINGAR i samarbete 
med MEDLEMSSTATERNA 
ANTAL FALL 
2.000' 
1.900' 
1.800' 
1.700' 
1.600' 
1.500' 
1.400' 
1.300' 
1.200" 
1.100" 
1.000" 
900" 
800" 
700' 
600"_ 
500' 
4O0" 
300" 
200' 
100" 1992 1993 1994 
1W* tam f.âttt 1995 
1.764 
= 
i 2.000 
1.900' 
1.800' 
1.700' 
1.800' 
1.500' 
1.400' 
1.300' 
1.200 ' 
1.100' 
1.000' 
900' 
800' 
700' 
600' 
500' 
400' 
300' 
200' 
100' 1992 1993 1994 1995 
BELOPP i miljoner ecu 
500 
475 
450 
425 
400 
375 
350 
325 
300 
275 
250 
225 
200 
175 
150 
125 
100 
75 
50 1992 1993 
m 
-
„ 
" *at m 
'•• 1994 
4f? 1995 
214 
; 500 
475' 
450' 
42s' 
400' 
37S' 
350' 
32s' 
300' 
275' 
2SO' 
225' 
200' 
175' 
ISO' 
125' 
100' 
75' 
50' 1992 1993 1994 
flllllllj 1995 
102 
(#) Enligt förordning (EEG) 595/91. 
92 
TABELL 5 
STRUKTURINGREPP 
1992-1995 
1. MEDLEMSSTATERNAS 
FORMELLA ANMÄLNINGAR (#) 2. KOMMISSIONENS 
UTREDNINGAR i samarbete 
med MEDLEMSSTATERNA 
ANTAL FALL 
160 
17V' 
100' 
t so' 
140' 
130 ' 
120' 
110' 
100' 1992 1993 1994 
S$t0\ *tt(*j IIÄIIII 1995 
194 
Hs 300 
10O' 
tto' 
i/o' 
ieo' 1992 1993 1994 1995 
112 
BEL OPP i miljoner ecu 
1992 l 1993 | 1994 | 1995 
44 
s»ja>MieSB«HaBBB>.BsaaH.BBBBBB>—•HJL^ 1992 1993 1994 1995 
(*) Innan förordningarna (EEG) 1681/94 och 1831/94 trädde i kraft 
# Medlemsstaternas formella anmälningar 
enligt förordningarna (EEG) 1681/94 och 1831/94. 
93 
TABELL 6 
DIREKTA UTGIFTER (*) 
KOMMISSIONENS 
UTREDNINGAR (**) 
ANTAL FALL 
40 
35 
30 
25 
20 
15 
10 
5 1992 1993 1994 
IIUHHII 1995 
31 
1111111^1111111 
BEL OPP i miljoner ecu 
40 
35 
30 
25 
20 
15 
10 
5 1992 1993 1994 
m 1995 
28 
iS=illl=ilil 
(*) Se kapitel 6, avsnitt 5. 
(**) I samarbete med medlemsstaterna. 
94 
TABELL 7 
FÖRDELNING (oegentligheter avslöjade under 1995) 
Medlemsstaternas formella anmälningar samt 
kommissionens utredningar i samarbete med medlemsstaterna 
EGNA TRADITIONELLA MEDEL 1995 
EGNA MEDEL 1995 
antal fall 
TUO-
AVGIFTER 
30% EGNA MEDEL 1995 
belopp 
JORDBRUKS-
AVGIFTER. 
40% 
nedbrytning av siffrorna i tabell 3 
EUGFJ-GARANT11995 
EUGFJ-GARANT11995 
antal fall 
EXPORT-
BIORAO EUGFJ-GARANT11995 
belopp 
EXPORTBIDRAG 
37% 
nedbrytning av siffrorna i tabell 4 
STRUKTURINGREPP 1995 
STRUKTURINGREPP 1995 
antal fall STRUKTURINGREPP 1995 
belopp 
nedbrytning av siffrorna i tabell 5 
95 
TABELL 8 
SAMTLIGA OMRÅDEN 
OEGENTLIGHETER SOM MEDLEMSSTATERNA ANMÄLT FORMELLT UNDER 199 
o o Belopp 
x 1.000 ecu 
BELGIQUE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
ÖSTERREICH 
PORTUGAL 
SUOMI / FINLAN 
SVERIGE 
UNITED KINGDO 
TOTALT EGNA TRADITIONELLA 
MEDEL(*) 
ANMÄLDA 
FALL 
54 
8 
558 
9 
22 
121 
15 
73 
0 
110 
2 
18 
1 
2 
155 
1,148 ANMÄLDA 
BELOPP 
22.419 
1.213 
39.548 
1.603 
3.342 
28.754 
613 
22.123 
0 
11.600 
33 
2.103 
25 
38 
10.456 
143.870 UTGIFTER 
EUGFJ-GARANTI 
ANMÄLDA 
FALL 
35 
39 
349 
151 
116 
65 
20 
416 
0 
154 
10 
132 
0 
48 
219 
1754 ANMÄLDA 
BELOPP 
1.613 
3.524 
69.228 
10.838 
17.681 
3.769 
214 
82.716 
0 
9.679 
381 
7.247 
0 
67 
7.148 
214.106 UTGIFTER 
STRUKTURINGREPP 
ANMÄLDA 
FALL 
21 
58 
46 
5 
13 
44 
194 ANMÄLDA 
BELOPP 
0 
o 
12.691 
2.597 
20.149 
0 
0 
4.443 
0 
0 
0 
2.576 
0 
0 
1.960 
44.416 ANMÄLDA 
FALL 
89 
47 
928 
218 
184 
186 
35 
494 
0 
277 
12 
194 
1 
50 
381 
3.096 ANMÄLDA 
BELOPP 
24.032 
4.737 
121.467 
15.038 
41.172 
32.523 
827 
109.282 
0 
21.279 
414 
11.926 
25 
105 
19.564 
402.392 BE 
DK 
DE 
EL 
ES 
FR 
IR 
IT 
LU 
NL 
OS 
PO 
SU 
SV 
UK 
) ENDAST FÖRSTA HALVARET 1995. 
TABELL 9 
INSATSGRUPPEN FÖR CIGARETTER 
CIGARETTSMUGGLING 1995 
MEDLEMSSTAT 
OatarnkaflUHan 
Foranada kungarlkat 
Grekland 
Bakjlan 
Danmark / (pantan / Portugal 
Irland 
Frankrlka / Foranada kungarike 
Tyskland 
Nadarltndarna Beslagtagna cigaretter 
4.650.000 
6.750.000 
11.450.000 
13.000.000 
20.000.000 
40.000.000 
51.540.000 
60.000.000 
167.534.600 
Totaltl 374.924.600 Berörda cigaretter 
35.000.000 
80.000.000 
426.650.000 
450.000.000 
57.350.000 
92.000.000 
450.000.000 
1.000.000.000 
1.097.810.000 
3.688.810.000 Inverkan (*) på 
medlemsstaterna och egna medel 
i ecu 
3.000.000 
10.000.000 
50.000.000 
45.000.000 
8.888.665 
15.000.000 
45.000.000 
100.000.000 
110.580.000 
387.468.665 
CIGARETTSMUGGLING 1995 
800 000 000 l 
(*) Uppskattade värden. 
97 
TABLEAU 10 
OEGENTLIGHETER inom TRANSITFÖRFARANDET 
1990 fram till utgången av 1995 (*) 
BELOPP ur EGNA TRADITIONELLA MEDEL 
-o 
00 ______ Miljoner 
rPRODUKTER ecu 
SLAKTDJUR 33 
nötkreatur / svin / får 
NÖT- OCH FLÄSKKÖTT 33 
MJÖLKPRODUKTER 63 
smör / ost / torrmjölk 
BANANER 15 
SPANNMÅL 5 
SOCKER 18 
TEXTILPRODUKTER 5 
ÖVRIGA PRODUKTER 46 
CIGARETTER 191 
i TOTALT jj 409 J OEGENTLIGHETER inom TRANSIT 
ÖVRIGA PRODUKTER 
TEXTILPRODUKTER 
1% 
SPANNMÅL 
1% 
MJÖLKPRODUKTER 
15% CIGARETTER 
D/o 
NÖT- OCH FLÄSKKÖTT 
8% SLAKTDJUR 
8% 
(*) Oegentligheter anmälda enligt förordningarna 1552/89 och 1468/81. 
TABELL 11 
Situationen avseende återvinning per den 31.12.1995 
TRADITIONELLA EGNA MEDEL 
Situationen avseende fall(*) 
anmälda före 1992 
Belopp 
x 1.000 ecu ANMÄLDA 
BELOPP(**) ÄNNU EJ ÅTERVUNNA BELOPP^; 
TOTALT PRÖVAS RÄ TTSUG1 andel av 
anmälda 
belopp i % 
BELGIQUE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND (+) 
ÖSTERREICH 
PORTUGAL 
FINLAND / SUOMI 
SVERIGE 
UNITED KINGDOM (++) 
TOTALT 1 
8.593 
3.476 
122.737 
1.336 
2.410 
27.564 
270 
4.186 
41 
6.030 
# 
699 
# 
# 
24.228 
201.570 2 
3.606 
2.017 
118.716 
1.336 
1.647 
21.010 
93 
4.186 
41 
5.612 
322 
18.175 176.761 3 
134 
0 
65.730 
819 
260 
55 
0 
3.719 
0 
2.676 
202 
0 73.595 4=2/1 
42% 
58% 
97% 
100% 
68% 
76% 
34% 
100% 
100% 
93% 
46% 
75% 88% Förordning (EEG) 1552/89 
Situationen avseende fall(*) anmälda 1992+1993+1994 
ANMÄLDA 
BELOPP(** ÅTERVUNN 
BELOPP ÄNNU EJ ÅTERVUNNA BELOPP^; 
TOTALT PRÖVAS RÄTTSLIGT andel av 
anmälda 
belopp i % 
5 
97.943 
7.005 
127.985 
2.162 
13.267 
80.895 
12.038 
98.620 
89 
9.323 
# 
2.716 
# 
# 
72.606 
524.649 6 
6.555 
2.952 
6.075 
0 
1.615 
957 
6.118 
639 
46 
125 
677 
2.260 28.019 7-5-6 
91.388 
4.053 
121.910 
2.162 
11.652 
79.938 
5.920 
97.981 
43 
9.198 
2.039 
70.346 496.630 B 
50.624 
204 
24.685 
2.037 
2.803 
452 
0 
92.991 
0 
5.090 
1.172 
658 180.716 9=7/5 
93% 
58% 
95% 
100% 
88% 
99% 
49% 
99% 
48% 
99% 
75% 
97% 95% 
(*) Till kommissionen formellt anmälda fall. # • Ej tillämpligt. 
(**) Ursprungligen anmälda eller senare korrigerade belopp. 
(+) Nederländerna underrättade 1995 kommissionen om återvinning av ca. 58 miljoner ecu för cigarettbedrägerier under 1993 och 1994 som man inte hade lagt upp akter för. 
(++) Förenade kungariket underrättade kommissionen om att återvunnen andel av beloppen är högre enligt inhemska bedrägeriregister som ännu inte uppdaterats. 
(+++) Uppgifterna på återvunnen andel av beloppen är osäkra. Tills förordningen ändras, vilket kommer att ske inom en snar framtid, är medlemsstaterna inte skyldiga att underrätta kommissionen 
om återvinningen av de anmälda beloppen. 
TABELL 12 
Situationen avseende återvinning per den 31.12.1995 
EUGFJ-GARANTI 
Situationen avseende fall(*) 
anmälda före 1992 
Belopp 
x 1.000 ecu ANMÄLDA 
BELOPP(**) ÄNNU EJ ÅTERVUNNA BELOPP^*; 
TOTALT PRÖVAS RÄTTSLIGT andelav 
anmälda 
belopp i % 
o 
o BELGIQUE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
ÖSTERREICH 
PORTUGAL 
SUOMI / FINLAND 
SVERIGE 
UNITED KINGDOM 
TOTALT 1 
14.570 
23.252 
155.868 
784 
2.486 
29.248 
13.945 
409.108 
0 
27.980 
# 
1.146 
# 
# 
24.042 
702.429 2 
4.510 
13.258 
30.510 
253 
1.242 
10.696 
7.316 
393.283 
0 
16.607 
496 
11.196 489.367 3 
2.550 
11.011 
23.543 
0 
0 
8.891 
2.228 
149.210 
0 
3.471 
0 
492 201.396 4*2/1 
31% 
57% 
20% 
32% 
50% 
37% 
52% 
96% 
59% 
43% 
47% 
70% 
(*) Till kommissionen formellt anmälda fall. 
(**) Ursprungligen anmälda eller senare korrigerade belopp. Förordning (EEG) 595/91 
Situationen avseende fall(*) anmälda 1992+1993+1994 
ANMÄLDA l ÅTERVUNNA! ÄNNU EJ ÅTERVUNNA BELOPP^ 
BELOPP(**) BELOPP TOTALT PRÖVAS RÄTTSLIGT andel av 
anmälda 
belopp i % 
5 
16.593 
9.101 
62.150 
82.914 
79.607 
49.404 
2.992 
460.606 
0 
17.204 
# 
14.327 
# 
# 
22.405 
817.303 6 
990 
4.829 
9.949 
56.409 
1.951 
14.877 
1.870 
90.063 
0 
9.684 
1.153 
10.524 202.299 7*5-6 
15.603 
4.272 
52.201 
26.505 
77.656 
34.527 
1.122 
370.543 
0 
7.520 
13.174 
11.881 615.004 a 
43 
1.029 
2.951 
0 
212 
6.474 
0 
114.445 
0 
0 
2.187 
189 127.530 9*7/5 
94% 
47% 
84% 
32% 
98% 
70% 
38% 
80% 
44% 
92% 
53% 
75% 
# » Ej tillämpligt. 
TABELL 13 
Situationen avseende återvinning per den 31.12.1995 
STRUKTURFONDEN 
Situationen avseende fall 
anmälda före 1992 
Belopp 
x 1.000 ecu ANMÄLDA 
BELOPP (*) ÄNNU EJ 
ÅTERVUNNA RÄTTSLIG 
PRÖVNING 
BELGIQUE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
ÖSTERREICH 
PORTUGAL 
SUOMI 
SVERIGE 
UNITED KINGDOM 
TOTALT 13 
19 
111 
72 
945 
58 
562 
# 
# 
# 
420 
2.200 A 
13 
12 
35 
60 
945 
23 
444 
# 
# 
# 
356 
1.888 B 
944 
45 
# 
# 
# 
79 
1.068 Situationen avseende fall anmälda 
1992+1993+1994 
ANMÄLDA 
BELOPP (*) ÅTERVUNNA 
BELOPP ÄNNU EJ 
ÄTERVUNNA ANDEL AV ANMÄLT 
BELOPP I % 
105 
239 
2874 
397 
1477 
# 
430 
# 
# 
72 
5.594 73 
29 
72 
12 
# 
238 
# 
# 
424 32 
210 
2802 
385 
1477 
192 
72 
5.170 30% 
88% 
97% 
97% 
100% 
45% 
100% 
92% BE 
DK 
DE 
EL 
ES 
FR 
IR 
IT 
LU 
NL 
ÖS 
PO 
SU 
SV 
UK 
(*) Korrigerade, ursprungligen anmälda belopp. # = EJ tillämpligt. 
KAPITEL 8: ANSLAG TILL BEDRÄGERIBEKÄMPNING 
AVSNITT 1: BUDGETENS GENOMFÖRANDE 1995 
För år 1995 röstade budgetmyndigheten igenom anslag på 132 618 miljoner ecu 
(åtagandebemyndiganden) till bedrägeribekämpningsarbetet. Tillgängliga anslag efter 
överföringar156 uppgick till 88,233 miljoner ecu. 
I ovannämnda belopp har inte anslagen till punkt B5.800 ("Samarbete i rättsliga och 
inrikes frågor") räknats in. Under 1995 gick dessa anslag till att finansiera projekt som 
medlemsstaterna föreslog kommissionen inom ramen för avdelning VI i 
Maastrichtfördraget. 
Anslagen gick i huvudsak till nationella förvaltningar och ingick i olika former av 
gemenskapspolitik med syfte att ge stöd och tekniskt understöd. Vissa anslag gavs enligt 
specifika bestämmelser i sektorsbundna förordningar, särskilt på jordbruksområdet, andra 
anslag hade en mera generell inriktning och gavs som stöd till kontrollverksamhet på 
faltet och utredningar, som bedrevs av medlemsstaternas specialiserade instanser. 
Grundprincipen är att kommissionen skall utöva sund ekonomisk förvaltning. 
En närmare redovisning av hur anslagen för 1995 utnyttjades finns i tabell 14. 
AVSNITT 2: ANSLAG 1996 
För år 1996 röstade budgetmyndigheten igenom anslag som uppgick till 86,665 miljoner 
ecu (inklusive beloppen som förts in under reserven157). Anslagen är mindre än vad de var 
1995, särskilt i budgetens del B. 
Förändringen beror främst på minskade anslag till budgetpunkt B 1.3 60 (29 miljoner ecu 
i posten + 15 miljoner ecu i reserv 1996 mot 85 miljoner ecu 1995). Denna drastiska 
nedskärning hör i sin tur samman med att vissa samfinansieringsprogram enligt 
förordningarna (EEG) nr 307/91 (förstärkt kontroll av vissa utbetalningar från EUGFJ-
garanti) och nr 3508/92 (integrerat förvaltnings- och kontrollsystem) löpte ut 1995 för alla 
medlemsstater utom de nya. 
Artikel B2.150 är ny. Inom den ryms olika budgetposter för bedrägeribekämpning inom 
strukturpolitiken (posterna B2.101, B2.111, B2.121 och B2.131). 
På Europaparlamentets begäran har en ny avdelning B5.9 med rubriken 
"Bedrägeribekämpning" och en ny artikel B5.910 med rubriken "Allmänna 
bedrägeribekämpningsinsatser" skapats inom underavdelningen "Konsumentskydd, inre 
156 
157 Interna överföringar underställda budgetmyndigheten. 
Det rör sig alltså om medel som ännu inte är tillgängliga, men som planeras bli tillgängliga under 
budgetåret (dvs. efter att bedrägeribekämpningsbudgeten röstats igenom och fastställts). 
102 
marknad, industri och transeuropeiska nät", Anslagen skall täcka den tekniska hjälp som 
kommissionen (SG/UCLAF) tillhandahåller medlemsstaterna på jordbruksområdet och på 
området traditionella egna medel, samt därtill knutna omkostnader, i synnerhet för 
kontroller på plats, för att undvika felaktiga utbetalningar och förlust av intäkter av egna 
medel158. 
Tabellerna 15 och 16 ger en detaljerad bild av hur bedrägeribekämpningsanslagen för 
1996 fördelar sig. 
158 Utgifterna finansierades vad beträffar jordbruket 1995 via artikel B2.519. 
103 
Tabell 14 
VERKSTÄLLANDE AV ANSLAG. 1995 
o BUDGET­
POST 
A-2554 
A-3530 
A-3531 
A-3532 TITEL 
Konferenser, kongresser och möten 
i samband med de europeiska 
juristsamfundens verksamhet för 
skydd av gemenskapens finansiella 
intressen 
Enheten för samordning av 
bedrägeribekämpningen (UCLAF) 
Kontroller, studier och analyser i 
samband med bedrägeri­
bekämpning 
Bedrägeribekämpning inom 
textilbranschen (TAFI) FINANSIERADE ÅTGÄRDER 
Seminarier, möten och utbildningsåtgärder i 
medlemsstaterna 
- Möten, symposier, utredningar 
- Databaser 
- Information 
- För. (EEG) nr 4045/89 
- Juridiska seminarier och studier 
- Tullseminarier, moms 
- Utredningar och uppdrag 
- Andra seminarier 
- Bedrägeribekämpningsrapporten 
- Analyser 
- Databehandling och databaser 
- Subventioner 
- Medlingsorgan (EUGFJ) 
- SCENT 
- Utredningar och uppdrag 
- Subventioner 
- Samfinansiering av en forskningsenhet 
- Textilbroschyrer 
TRANSPORT TOTALT DISPONIBLA 
ANSLAG EFTER 
ÖVERFÖRINGAR 
260 000 
200 000 
3 308 000 
800 000 
4 568 000 BEVILJADE 
ANSLAG 
259 605 
199 999 
85 615 
24 384 
90 000 
3 244 018 
470 000 
112 904 
90 000 
414 800 
516 246 
31 000 
9 598 
718 120 
418 000 
438 350 
25 000 
740 000 
188 799 
200 000 
300 000 
51 201 
4 443 622 UTNYTTJAD 
ANDEL I 
PROCENT 
99,9 
100 
98 
93 
o 
V/1 TITEL FINANSIERADE ÅTGÄRDER 
TRANSPORT 
A-355 
B1-360 
B2-101 
B2-111 Nätverk inom EU för 
dokumentation, 
samordning och 
informationssökning i 
kampen mot 
bedrägerier och 
brottslighet som 
sträcker sig över 
gränserna 
Åtgärder för att 
bekämpa bedrägerier 
som påverkar 
Europeiska utvecklings-
och garantifonden för 
jordbruket, 
garantisektionen 
Åtgärder för att 
bekämpa bedrägerier 
som påverkar 
Europeiska utvecklings-
och garantifonden för 
jordbruket, 
utvecklingssektionen 
Åtgärder för att 
bekämpa bedrägerier 
som påverkar 
Finansiella instrumentet 
för utveckling av fisket Inrättande av en nederländsk rättslig stiftelse (nätverkets 
juridiska form) som ansluter 5 stater: D, I, GR, L, NL. 
- För. (EEG) nr 307/91 och för. (EG) nr 3235/94 
- För. (EG) nr 165/94 (fjärrdetektering) 
- För. (EEG) nr 3508/92 (SIGC) och för. (EG) nr 3235/94 
Subventioner DISPONIBLA 
ANSLAG EFTER 
ÖVERFÖRINGAR 
4 568 000 
400 000 
65 000 000 
200 000* 
50 000* BEVILJADE 
ANSLAG 
4 443 622 
62 500 
62 060 000 
10 000 000 
8 700 000 
43 360 000 
10 000 UTNYTTJAD 
ANDEL I 
PROCENT 
16 
95,5 
5 
B2-121 
B2-131 Åtgärder för att 
bekämpa bedrägerier 
som påverkar 
Europeiska regionala 
utvecklingsfonden 
Åtgärder för att 
bekämpa bedrägerier 
som påverkar 
Europeiska 
socialfonden Subventioner 
Subventioner 
TRANSPORT TOTALT 300 000* 
200 000* 
70 718 000 30 000 
19 000 
66 625 122 10 
9,5 
Anslagen fördes in under B0.40-reserven (och posterna noterades p.m.). Överföringen av dessa anslag till respektive poster skulle ske på beslut av 
budgetmyndigheten på grundval av en rapport från kommissionen (SG/UCLAF). Beslutet togs i juli 1995 och den sena tillgängligheten gjorde att anslagen inte 
kom till optimal användning under 1995. 
o o^ 
o BUDGET­
POST TITEL FINANSIERADE ÅTGÄRDER 
TRANSPORT 
B2-5110 
B2-519 
B5-3051 
B6-910 
B7-530 Kontroller inom 
jordbruket 
Bedrägeribekämpnings-
åtgärder inom 
jordbruket 
Åtgärdsprogram på 
gemenskapsnivå för 
fortbildning av tull-
(Matthaeus) och 
skattetjänstemän 
(Matthaeus-Tax) 
Bedrägeribekämpnings-
åtgärder inom 
forskningen (delade 
omkostnader) 
Bedrägeribekämpnings-
åtgärder på 
samarbetsområdet - Kontroll och analys 
- Kontor för olivolja 
- Studier, analyser, kontroller 
- Subventioner 
- Konsultarvoden 
- Matthaeus 
- Matthaeus-Tax 
TOTALT DISPONIBLA 
ANSLAG EFTER 
ÖVERFÖRINGAR 
70 718 000 
12 715 000 
1 650 000* 
3 000 000 
50 000 
100 000 
88 233 000 BEVILJADE 
ANSLAG 
66 625 122 
12 668 864 
168 864 
12 500 000 
764 387 
149 387 
590 000 
25 000 
3 000 000 
2 290 570 
709 430 
42 000 
-
83 100 373 UTNYTTJAD 
ANDEL I 
PROCENT 
99,6 
46,4 
100 
84 
-
94,2 
Anslagen fördes in under B0.40-reserven (och postema noterades p.m.). Överföringen av dessa anslag till respektive poster skulle ske på beslut av 
budgetmyndigheten på grundval av en rapport från kommissionen (SG/UCLAF). Beslutet togs i juli 1995 och den sena tillgängligheten gjorde att anslagen inte 
kom till optimal användning under 1995. 
Tabell 15 
ANSLAG TILL BEDRÄGERIBEKÄMPNING - BUDGET 1996 
POST RUBRIK BELOPP 
(ecu) 
A-2554 Konferenser, kongresser och möten med anknytning 290 000 
till den verksamhet juristsamfund inom EU bedriver 
för att skydda gemenskapens finansiella intressen 
A-3530 UCLAF (kommissionens bedrägeribekämpningsenhet) 200 000 
A-3531 Kontroller, studier och analyser med anknytning till 4 000 000 
bedrägeribekämpning 
A-3532 Bedrägeribekämpning på textilområdet (TAFI) 800 000 
A-355 Nätverk inom EU för dokumentation, samordning och 350 0001 
informationssökning i kampen mot bedrägerier och 
brottslighet som sträcker sig över gränserna 
B1-360 Bedrägeribekämpningsåtgärder för EUGFJ-garanti 29 000 0002 
B2-150 Bedrägeribekämpningsåtgärder för strukturpolitiken 750 000 
B2-301 Bedrägeribekämpningsåtgärder för 300 000 
sammanhållningsfonden 
B2-511 Kontroller inom jordbruket 15 500 0003 
B5-3051 Åtgärdsprogram på gemenskapsnivå för fortbildning 3 200 000 
av tull- (Matthaeus) och skattetjänstemän (Matthaeus-
Tax) 
B5-910 Allmänna bedrägeribekämpningsåtgärder 4 175 000 
B6-910 Bedrägeribekämpningsåtgärder inom sektorn för 50 000 
delade kostnader 
B7-650 Bedrägeribekämpningsåtgärder inom samarbetssektorn 50 000 
Anslagen är införda under kapitel A0.10 (reserven i budgetens del A). 
Ett anslag på 15 miljoner ecu finns i reserven B0-40. 
Ett anslag på 13 miljoner ecu finns i reserven BO-40. 
108 
TABELL 16 
ANSLAG TILL BEDRÄGERIBEKÄMPNING 1996 
Fördelning på huvudområden 
Miljoner 
Område Budgetpost ecu 
1. EUGFJ-GARANTI I B1-360 44,00 
2. STRUKTURFOND + SAMMANHALLNINGSFOND 82-150 / B2-301 1,05 
3. KONTROLLER INOM JORDBRUKET 82-511 28,50 
4. FORTBILDNING I TULL- OCH SKATTEFRÅGOR B5-3051 3,20 
5. SAMORDNING OCH ALLMÄNNA BEDRÄGERI- A2554 / A-353 / A-355 + 
BEKÄMPNINGSINSATSER | 8-910 / B6-910 / B7-650 9,92 
TOTALT 86,67 
BEDRAGERIBEKAMPNINGSANSLAG 1996 
SAMORDNING och 
ALLMÄNNA 
BEDRÄGERIBEKÄMP 
NINGSINSATSER 
11% 
FORTBILDNING 
TULL-OCH 
SKATTEFRÅGOR 
4% 
KONTROLLER INOM 
JORDBRUKET 
33% EUGFJ - GARANTI 
51% 
STRUKTURFOND + 
SAMMANHÅLLNINGS 
FOND 
1% 
109 
BILAGA: FÖRTECKNING ÖVER TELEFONNUMMER PILL GRÖNA LINJEN 
I DE OLIKA MEDLEMSSTATERNA 
Belgien: 
Danmark: 
Finland: 
Frankrike: 
Förenade kungariket: 
Grekland: 
Irland: 
Italien: 
Luxemburg: 
Nederländerna: 
Portugal: 
Spanien: 
Sverige: 
Tyskland: 
Österrike: 080012426 
80018495 
0800112595 
05917295 
0800963595 
008003212595 
1800553295 
167878495 
08003595 
060224595 
0505329595 
900993295 
020791695 
0130820595 
06605845 
110 
FÖRKORTNINGAR 
APS: Allmänna preferenssystemet 
COCOLAF: COmité Consultatif pour la coordination dans le domaine de la Lutte AntiFraude 
(Rådgivande kommittén för samordning av bedrägeribekämpningen) 
EEG: Europeiska ekonomiska gemenskapen 
EFS: Europeiska socialfonden 
EG: Europeiska gemenskapen (den benämning som används efter att Maastrichtfördraget trätt i 
kraft) 
EGT: Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT serie L, EGT serie C) 
ERUF: Europeiska regionala utvecklingsfonden 
EUF: Europeiska utvecklingsfonden 
EUGFJ: Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (Garantisektionen: EUGFJ-
garanti, Utvecklingssektionen: EUFGJ-utveckling) 
FIUF: Finansiellt instrument för utveckling av fisket 
GATT: General Agreement on Tariffs and Trade (Allmänna tull- och handelsavtalet) 
IRENE: IRrégularités, EN quêtes, Exploitation (oegentligheter, utredningar, drift) 
SCENT: System for a Customs Enforcment NeTwork 
SEM 2000: Kommissionens kampanj för att med sikte på år 2000 förbättra förvaltningen av 
gemenskapens anslag (Sound and Efficient Management - Sund och effektiv förvaltning) 
SG/UCLAF 
el. UCLAF: Enheten för samordning av bedrägeribekämpningen (Direktorat F i organisationsplanen för 
kommissionens generalsekretariat) 
TAFI: Textile AntiFraud Initiative 
TIR: Transports Internationaux Routiers (internationella vägtransporter) 
TIS: Tullinformationssystemet 
111 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 173 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 
Katalognummer : CB-CO-96-220-SV-C 
ISBN 92-78-03995-0 
Byrftn för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg