Med tanke på att åtgärden är brådskande bör förslaget läggas fram så snart som möjligt och den planerade gemensamma hållningen bör, om den godkänns, bli tillämplig för alla parter så snart som möjligt. Tack vare det specifika förfarande med inget yttrande inom 28 kalenderdagar som föreskrivs i överenskommelsen (se 2.2) kan unionens förslag till gemensam hållning automatiskt godkännas av parterna som den slutliga versionen av den gemensamma hållningen, under förutsättning att det inte görs några invändningar, och träda i kraft tre dagar efter förfarandets avslutande.

Den åtgärd som planeras är ett förslag till gemensam hållning som ska läggas fram för parterna i överenskommelsen i enlighet med kapitel IV avsnitt 5 i överenskommelsen. Den föreslagna gemensamma hållningen är en brådskande och exceptionell åtgärd för att reagera på den ekonomiska nedgång som covid-19-krisen gett upphov till och mildra krisens allvarliga konsekvenser för EU:s exportindustris genomförande av betydande projekt i låg- och medelinkomstländer (se avsnitt 3 för närmare detaljer). Den föreslagna gemensamma hållningen kommer, om den godkänns, att tillfälligt ändra överenskommelsens bestämmelser om krav på kontantbetalning och maximalt statsstöd (artikel 11 a och 11 c i överenskommelsen).

Den föreslagna gemensamma hållningen är direkt kopplad till covid-19-folkhälsokrisen.

Den föreslagna gemensamma hållningen skulle göra det möjligt för offentliga köpare i låg- och medelinkomstländer av varor och tjänster för vilka offentligt exportkreditstöd beviljas att göra kontantbetalningar motsvarande minst 5 % av exportkontraktvärdet under en period på 12 månader, i stället för 15 % som för närvarande krävs enligt artikel 11 a i överenskommelsen. Detta skulle i sin tur innebära en tillfällig höjning av den gräns för maximalt statsstöd som parterna får bevilja i enlighet med artikel 11 c i överenskommelsen, från ett tak på 85 % upp till 95 % av exportkontraktvärdet, under samma tidsperiod.

Mot bakgrund av den ekonomiska nedgången till följd av covid-19-krisen är tredjeländer som importerar varor, tjänster och projekt (t.ex. hälso- och sjukvård och utbildning, men även andra sektorer) från EU-företag utsatta för allvarliga ekonomiska påfrestningar. Merparten av de berörda projekten genomförs med statliga/offentliga köpare i utvecklingsländer. Under normala ekonomiska förhållanden skulle de banker som finansierar lånen vanligtvis få försäkringsskydd på den privata marknaden för den del av lånet som betalas kontant. På grund av covid-19-krisen är emellertid den privata marknaden mer eller mindre motvillig till att erbjuda utvecklingsländerna detta skydd. Utan detta skydd vägrar bankerna att finansiera kontantbetalningsdelen av projekt i utvecklingsländer – där behovet av sådana projekt är störst – vilket innebär att dessa projekt inte kan genomföras. Detta marknadsmisslyckande måste åtgärdas snarast möjligt.

Den föreslagna gemensamma hållningen skulle gynna både importörer och exportörer. Den skulle ge köparlandets regering omedelbar ekonomisk avlastning och öka dess förmåga att gå vidare med investeringsprojekt. Samtidigt skulle den ge exportörerna möjlighet att erbjuda flexibla lösningar i svåra tider och upprätthålla sin affärsverksamhet.

Mot bakgrund av ovanstående föreslås en sänkning av kravet på kontantbetalning från offentliga köpare från 15 % till 5 % av exportkontraktets värde. Det skulle dock finnas två viktiga begränsningar i samband med denna åtgärd, med tanke på dess utvecklingsmål och exceptionella karaktär. För det första skulle den föreslagna åtgärden endast gälla offentliga köpare i låg- och medelinkomstländer (”kategori II”-länder enligt artikel 11 i överenskommelsen och i överensstämmelse med Världsbankens definition). För det andra skulle åtgärden vara tidsbegränsad till den förväntade varaktigheten av pandemins ekonomiska konsekvenser. Den skulle därför endast omfatta transaktioner för vilka ansökan om exportkreditstöd mottagits inom 12 månader räknat från början av den gemensamma hållningens giltighetsperiod, förutsatt att förhandlingarna om villkoren för transaktionen slutförts inom 18 månader efter det att den gemensamma hållningens giltighetsperiod löpt ut (vilket bekräftas av exportkreditorganets slutliga åtagande). När det gäller bestämmelserna i överenskommelsen är det också viktigt att notera att den föreslagna åtgärden inte bara skulle stödja export från EU-länderna utan även tillämpas på statsstöd i alla länder som är parter i överenskommelsen.

Med hänsyn till att syftet med den föreslagna gemensamma hållningen är att mildra covid-19-krisens allvarliga konsekvenser för EU:s exportindustris genomförande av betydande projekt i utvecklingsländer, och att unionen planerar att lägga fram ett förslag till denna gemensamma hållning, bör den ståndpunkt som ska intas på unionens vägnar vara att lägga fram och stödja det utkast till förslag som bifogas detta beslut.

3.1.Förfarandemässig rättslig grund

3.1.1.Principer

I artikel 218.9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) föreskrivs att beslut ska antas ”om fastställande av vilka ståndpunkter som på unionens vägnar ska intas i ett organ som inrättas genom ett avtal, om detta organ ska anta akter med rättslig verkan, med undantag av sådana akter som kompletterar eller ändrar avtalets institutionella ram.”.

Begreppet akter med rättslig verkan omfattar akter som har rättslig verkan med stöd av de regler i internationell rätt som tillämpas på organet i fråga. Det omfattar även instrument som inte har bindande verkan enligt internationell rätt, men som är ”ägnade att på ett avgörande sätt påverka innehållet i de bestämmelser som antas av unionslagstiftaren”.

3.1.2.Tillämpning i det aktuella fallet

Den föreslagna gemensamma hållningen, som parterna i överenskommelsen kommer att uppmanas att anta genom skriftligt förfarande, utgör en akt med rättslig verkan. Den planerade akten har rättslig verkan med stöd av artikel 1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1233/2011 av den 16 november 2011 om tillämpningen av vissa riktlinjer för statsstödda exportkrediter och om upphävande av rådets beslut 2001/76/EG och 2001/77/EG, där det anges att ”[d]e riktlinjer som anges i consensusöverenskommelsen om statsstödda exportkrediter (consensusöverenskommelsen) ska tillämpas i unionen. Texten till consensusöverenskommelsen bifogas denna förordning”.

Den förfarandemässiga rättsliga grunden för det föreslagna beslutet är därför artikel 218.9 i EUF-fördraget.

3.2.Materiell rättslig grund

3.2.1.Principer

Den materiella rättsliga grunden för ett beslut enligt artikel 218.9 i EUF-fördraget är främst beroende av syftet med och innehållet i den planerade akt avseende vilken en ståndpunkt intas på unionens vägnar.

3.2.2.Tillämpning i det aktuella fallet

Det huvudsakliga syftet med och innehållet i den planerade akten rör den gemensamma handelspolitiken. Den materiella rättsliga grunden för det förslagna beslutet är därför artikel 207 i EUF-fördraget.

3.3.Slutsats

Den rättsliga grunden för det föreslagna beslutet bör vara artikel 207.4 första stycket i EUF-fördraget, jämförd med artikel 218.9.