Förslag till RÅDETS BESLUT om tillstånd för Förbundsrepubliken Tyskland att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i direktiv 77/388/EEG beträffande harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

INLEDNING

I två meddelanden till kommissionen, vilka registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 9 januari 2002, har Tysklands regering begärt tillstånd att på grundval av artikel 27 i rådets direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund [1] (nedan kallat "sjätte direktivet") tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21.1 a i detta direktiv, i dess ändrade lydelse enligt direktiv 2000/65/EG av den 17 oktober 2000. Syftet med det planerade undantaget är att göra den person åt vilken tillhandahållandet av varan genomförs till betalningsskyldig för mervärdesskatten vid transaktioner inom landet i vissa fall då den person som genomför tillhandahållandet av varan har ekonomiska svårigheter.

[1] EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/115/EG (EGT L 15, 17.1.2002, s. 24).

SYFTET MED DE BEGÄRDA UNDANTAGEN

De tyska myndigheterna gör gällande att när den person som rättsligt är betalningsskyldig för mervärdesskatten har ekonomiska svårigheter i två fall oftast inte är i stånd att betala den fakturerade mervärdesskatten till följd av dessa svårigheter, medan mottagaren av leveransen ändå kan dra av den mervärdesskatt som fakturerats honom men som inte har betalats. Dessa två fall gäller dels tillhandahållande utanför ett konkursförfarande av varor som ställts som garanti av en person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till följd av den garantin, dels tillhandahållande av tomtmark som sålts på offentlig auktion till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt inom ramen för konkursförvaltning av det företag som ägde den på det sättet sålda marken. Denna situation kan uppstå både i samband med bedrägliga konkurser och i fall där det inte rör sig om bedrägligt förfarande.

I den tyska lagstiftning som för närvarande är tillämplig föreskrivs enligt artikel 21.3 i sjätte direktivet att köparen av den levererade varan skall vara solidariskt ansvarig för betalningen. Den solidariska ansvarigheten är emellertid inte en tillfredsställande lösning med avseende på tredje part som förvärvat varor från ett företag i ekonomiska svårigheter och som därför kan tvingas betala den fakturerade mervärdesskatten två gånger:

- Beloppet på den faktura som betalas till företaget i ekonomiska svårigheter innefattar mervärdesskatt.

- Mervärdesskatten betalas en andra gång enligt den solidariska skyldigheten att betala den mervärdesskatt som inte har betalats av det företag som genomfört tillhandahållandet.

Avdragsrätten kan däremot endast utnyttjas en enda gång av mottagaren av leveransen.

BESKRIVNING AV DE UNDANTAG SOM BEGÄRAN AVSER

Följande två fall berörs av undantaget:

- Dels tillhandahållande utanför ett konkursförfarande av varor som ställts som garanti av en person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till följd av den garantin.

- Dels tillhandahållande av tomtmark som sålts på offentlig auktion till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt inom ramen för konkursförvaltning av det företag som ägde den på det sättet sålda marken.

- Tillhandahållande till personer som inte är betalningsskyldiga för mervärdesskatt kommer däremot inte att beröras av undantaget.

I båda fallen skulle det undantag som Tyskland begärt göra det möjligt att genom avvikelse från artikel 21.1 a i sjätte direktivet ange den person åt vilken tillhandahållandet genomförs som betalningsskyldig för mervärdesskatten i stället för den person som genomför tillhandahållandet.

Denna åtgärd avser endast tillhandahållande inom landet av varor som ställts som garanti. När det gäller gemenskapsinterna transaktioner är köparen i själva verket redan enligt artikel 21.1 e i sjätte direktivet betalningsskyldig för mervärdesskatten vid gemenskapsinterna förvärv.

När det gäller tomtmark avser åtgärden tillhandahållande av tomtmark i Tyskland, eftersom det i artikel 8.1 a i sjätte direktivet föreskrivs att platsen för beskattning av tillhandahållande av varor som inte skickas eller transporteras är den plats där varorna befinner sig vid tidpunkten för leveransen.

I överensstämmelse härmed kommer Tyskland att upphäva sin nuvarande nationella lagstiftning enligt vilken köparen av den levererade varan är solidariskt ansvarig för betalning av den mervärdesskatt som säljaren är skyldig att betala.

KOMMISSIONENS YTTRANDE

I artikel 27 i sjätte direktivet föreskrivs det en möjlighet att avvika från det direktivet för att förenkla skatteuttaget eller för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande.

Den åtgärd som Tyskland planerar omfattar åtgärder som syftar till att förenkla skatteuttaget eftersom skattemyndigheterna mycket ofta har svårt att uppbära skatt från skattskyldiga personer som har stora ekonomiska svårigheter.

Det är obestridligt att tillämpningen av de normala reglerna om fastställande av den person som är betalningsskyldig för mervärdesskatten medför svårigheter, särskilt skyldigheten för köparen att betala skatten två gånger när den person som normalt är betalningsskyldig för mervärdesskatten befinner sig i en besvärlig ekonomisk situation som undergräver hans möjligheter att betala sin skatteskuld.

Den åtgärd som Tyskland planerar förefaller för övrigt att stå i proportion till det eftersträvade målet. Åtgärdens räckvidd avviker endast från de allmänna principerna i artikel 21 i sjätte direktivet i den omfattning som är helt nödvändig för att målet skall kunna uppnås.

Tysklands begäran syftar således inte till en allmän och systematisk avvikelse från principerna i artikel 21, utan avser endast två fall av begränsad betydelse, där tillämpningen av de regler som normalt gäller medför svårigheter.

Den åtgärd som Tyskland planerar skulle på så sätt göra det möjligt att i de två fall som omfattas av undantaget undanröja följande tidigare nämnda nackdelar:

- Det företag i ekonomiska svårigheter som genomför tillhandahållande av de varor som omfattas av undantaget kommer inte längre att vara betalningsskyldigt för mervärdesskatten. Därmed skulle risken för att mervärdesskatten inte betalas till följd av ekonomiska svårigheter försvinna. Följaktligen undanröjs även risken för att köparen måste betala den fakturerade mervärdesskatten två gånger.

- Köparen betalar själv in den mervärdesskatt som skall betalas. Dels beskattas tillhandahållandet av de varor som levereras till honom, dels utnyttjar han samtidigt sin rätt till avdrag för den skatten på sedvanliga villkor.

Det bör slutligen understrykas att det begärda undantaget inte har någon inverkan på storleken på den skatt som skall betalas. Storleken på den mervärdesskatt som skall betalas enligt undantaget är exakt densamma som om de normala reglerna i artikel 21 i sjätte direktivet tillämpades.

Kommissionen föreslår därför att rådet skall bemyndiga Tyskland att i de två nämnda fallen tillämpa det undantag från artikel 21.1 a som landet begärt.

Kommissionen anser det emellertid lämpligt att begränsa giltighetstiden för detta undantag till och med den 31 december 2006. Begränsningen kommer att göra det möjligt att bedöma huruvida det är lämpligt att bibehålla undantaget mot bakgrund av den erfarenhet som Tyskland kommer att ha gjort under denna femårsperiod.

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om tillstånd för Förbundsrepubliken Tyskland att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i direktiv 77/388/EEG beträffande harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter

(Endast den tyska texten är giltig)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund [2], särskilt artikel 27.1 i detta,

[2] EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/115/EG (EGT L 15, 17.1.2002, s. 24).

med beaktande av kommissionens förslag [3], och

[3] EGT C...

av följande skäl:

(1) I två meddelanden till kommissionen, vilka registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 9 januari 2002, har Tyskland begärt tillstånd att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21.1 a i direktiv 77/388/EEG.

(2) I en skrivelse av den 16 januari 2002 underrättades övriga medlemsstater om Tysklands begäran.

(3) I artikel 21.1 i direktiv 77/388/EEG, i sin lydelse enligt artikel 28g i det direktivet, föreskrivs det att enligt det inhemska systemet skall mervärdesskatten i de flesta fall betalas av den skattskyldiga person som genomför ett skattepliktigt tillhandahållande av varor eller tjänster.

(4) Syftet med det undantag som Tyskland begärt är att ange den person åt vilken tillhandahållandet av varan genomförs som betalningsskyldig för mervärdesskatten, dels vid tillhandahållande utanför ett konkursförfarande av varor som ställts som garanti av en person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till följd av den garantin, dels vid tillhandahållande av tomtmark som sålts på offentlig auktion till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt inom ramen för konkursförvaltning av det företag som ägde den på det sättet sålda tomtmarken.

(5) Syftet med detta undantag är att förenkla skatteuttaget då den person som normalt är betalningsskyldig för mervärdesskatten i de fall som avses i begäran om undantag i realiteten oftast inte kan betala den fakturerade mervärdesskatten till följd av de ekonomiska svårigheter som företaget befinner sig i.

(6) Denna situation är till skada för de offentliga finanserna eftersom mottagaren av leveransen av varor kan göra avdrag för den mervärdesskatt som fakturerats honom även om denna mervärdesskatt inte har betalats av den skattskyldiga person som genomför tillhandahållandet av varorna.

(7) Genom att mottagaren av leveransen av varorna anges som betalningsskyldig för mervärdesskatten medför undantaget att de svårigheter som förekommit kan undanröjas utan att storleken på den skatt som skall betalas ändras.

(8) Bemyndigandet bör ges till och med den 31 december 2006, vilket kommer att göra det möjligt att utvärdera huruvida undantaget är lämpligt mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts.

(9) Undantaget har ingen negativ inverkan på gemenskapernas egna medel från mervärdesskatt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Genom avvikelse från artikel 21.1 a i direktiv 77/388/EEG, i sin lydelse enligt artikel 28g i det direktivet, skall Tyskland bemyndigas att ange den person åt vilken tillhandahållande genomförs av de varor som avses i artikel 2 i det här beslutet som betalningsskyldig för mervärdesskatten.

Artikel 2

Den person åt vilken tillhandahållande av varor genomförs får anges som betalningsskyldig för mervärdesskatt i följande fall:

1. Vid leveranser utanför ett konkursförfarande av varor som ställts som garanti av en person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till följd av den garantin.

2. Vid tillhandahållande av tomtmark som sålts på offentlig auktion till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt inom ramen för konkursförvaltning av det företag som ägde den på så sätt sålda tomtmarken.

Artikel 3

Detta beslut upphör att gälla den 31 december 2006.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande

[...]