EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 21.12.2016 COM(2016) 883 final 2016/0409(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, om ändring av förordning (EU) nr 515/2014 och om upphävande av förordning (EG) nr 1986/2006, rådets beslut 2007/533/RIF och kommissionens beslut 2010/261/EU



MOTIVERING 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET •Motiv och syfte med förslaget Under de senaste två åren har Europeiska unionen arbetat med att parallellt ta itu med de separata utmaningarna i samband med migrationshantering, integrerad förvaltning av EU:s yttre gränser och kampen mot terrorism och gränsöverskridande brottslighet. Ett effektivt informationsutbyte mellan medlemsstaterna samt mellan medlemsstaterna och relevanta EU-organ är ytterst viktigt för att bemöta dessa utmaningar på ett kraftfullt sätt och för att bygga en effektiv och verklig säkerhetsunion. Schengens informationssystem (SIS) är det verktyg som fungerat bäst för det praktiska samarbetet mellan immigrations-, polis- och tullmyndigheterna och de rättsliga myndigheterna i EU och de Schengenassocierade länderna. Medlemsstaternas behöriga myndigheter, t.ex. poliser, gränsbevakningstjänstemän och tulltjänstemän, behöver ha åtkomst till högkvalitativ information om de personer eller föremål som de kontrollerar, med tydliga anvisningar om vad som bör göras i varje enskilt fall. Detta storskaliga informationssystem utgör själva kärnan i Schengensamarbetet och har en viktig roll i underlättandet av den fria rörligheten för personer inom Schengenområdet. Det gör det möjligt för behöriga myndigheter att lägga in och söka uppgifter om efterlysta personer, personer som kanske inte har rätt att resa in eller vistas i EU, försvunna personer – särskilt barn – och föremål som kan vara stulna, bortförda eller försvunna. SIS innehåller inte bara information om en viss person eller ett visst föremål, utan även tydliga anvisningar om vad de behöriga myndigheterna ska göra om de hittar den personen eller det föremålet. Kommissionen utförde en övergripande utvärdering av SIS 2016, tre år efter det att andra generationen av systemet togs i bruk. Denna utvärdering visade att SIS har gett verkligt goda operativa resultat. Under 2015 kontrollerade de nationella behöriga myndigheterna personer och föremål mot uppgifter som lagrats i SIS vid nästan 2,9 miljarder tillfällen och utbytte tilläggsinformation över 1,8 miljoner gånger. Trots detta bör systemets effektivitet och ändamålsenlighet stärkas ytterligare på grundval av dessa positiva erfarenheter, i enlighet med kommissionens arbetsprogram för 2017. I detta syfte lägger kommissionen fram en första serie om tre förslag för att förbättra och utvidga användningen av SIS till följd av utvärderingen, medan den samtidigt fortsätter arbetet med att göra de befintliga och framtida systemen för brottsbekämpning och gränsförvaltning mer interoperabla, utgående från det pågående arbetet i expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet. Dessa förslag omfattar användningen av systemet i samband med a) gränsförvaltning, b) polissamarbete och straffrättsligt samarbete, samt c) återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna. De första två förslagen utgör tillsammans den rättsliga grunden för inrättande, drift och användning av SIS. Förslaget om användning av SIS i samband med återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna kompletterar förslaget om gränsförvaltning och dess bestämmelser. Genom förslaget införs en ny registreringskategori och det bidrar till genomförandet och tillsynen av direktiv 2008/115/EG. På grund av att medlemsstaterna deltar i olika grad i EU:s politiska instrument på området med frihet, säkerhet och rättvisa är det nödvändigt att anta tre olika rättsliga instrument som ändå fungerar smidigt tillsammans för att möjliggöra den övergripande driften och användningen av systemet. Parallellt inledde kommissionen i april 2016 en reflektionsprocess om ”Starkare och smartare informationssystem för gränser och säkerhet” i syfte att utöka och förbättra informationshanteringen på EU-nivå. Det övergripande målet är att säkerställa att de behöriga myndigheterna systematiskt har nödvändig information från olika informationssystem till sitt förfogande. För att uppnå detta mål har kommissionen sett över den befintliga informationsstrukturen för att kartlägga informationsluckor och blinda fläckar som orsakas av brister i de befintliga systemens funktioner och av att EU:s övergripande uppgiftshanteringsstruktur är splittrad. För att stödja detta arbete har kommissionen inrättat en expertgrupp för informationssystem och interoperabilitet, vars preliminära resultat också har legat till grund för denna första serie förslag i fråga om uppgifternas kvalitet. Ordförande Jean-Claude Juncker hänvisade också i sitt tal om tillståndet i unionen i september 2016 till vikten av att åtgärda de nuvarande bristerna i informationshanteringen och att förbättra interoperabiliteten och sammankopplingen mellan befintliga informationssystem. Expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet kommer att lägga fram sina resultat under första halvan av 2017, varpå kommissionen kommer att överväga en andra serie med förslag i mitten av 2017 för att ytterligare förbättra interoperabiliteten mellan SIS och andra it-system. Översynen av förordning (EU) nr 1077/2011 om Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa (eu-LISA) är en lika viktig del av detta arbete och kommer sannolikt att leda till separata kommissionsförslag under 2017. Investeringar i informationsutbyte och informationshantering som fungerar snabbt, effektivt och med hög kvalitet samt säkerställande av interoperabiliteten mellan EU:s databaser och informationssystem är väsentliga delar av arbetet med att ta itu med aktuella säkerhetsutmaningar. Detta förslag utgör en del av en första serie med förslag för att förbättra SIS:s funktioner och dess drift och användning på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Det genomför (1)kommissionens tillkännagivande om att förbättra SIS:s mervärde för brottsbekämpande ändamål för att svara på nya hot, (2)en konsolidering av resultaten av det arbete med att genomföra SIS vilket har utförts under de senaste tre åren, bland annat tekniska ändringar av det centrala SIS för att utvidga några av de befintliga registreringskategorierna och införa nya funktioner, (3)rekommendationer om tekniska och förfarandemässiga ändringar, på grundval av en övergripande utvärdering av SIS, (4)begäranden om tekniska förbättringar från SIS:s slutanvändare, och (5)de preliminära resultaten från expertgruppen för informationssystem och interoperabiliteti fråga om uppgifternas kvalitet. Sett till det faktum att detta förslag är nära kopplat till kommissionens förslag till en förordning om inrättande, drift och användning av SIS på området in- och utresekontroller är ett antal bestämmelser gemensamma för båda texterna. Dessa är till exempel åtgärder som avser genomgående användning av SIS vilka inte bara omfattar driften av det centrala systemet och de nationella systemen, utan även slutanvändarnas behov, stärkta åtgärder för driftskontinuitet, åtgärder som avser uppgifternas kvalitet, uppgiftsskydd och datasäkerhet, samt bestämmelser om övervakning, utvärdering och rapportering. Båda förslagen utvidgar också användningen av biometriska uppgifter. Den befintliga rättsliga ramen för andra generationen av SIS – vad gäller dess användning i samband med polissamarbete och straffrättsligt samarbete – bygger på ett instrument som tidigare omfattades av den tredje pelaren, dvs. rådets beslut 2007/533/RIF, och ett instrument som tidigare omfattades av den första pelaren, dvs. förordning (EG) nr 1986/2006.Genom detta förslag konsolideras de befintliga instrumentens innehåll med tillägg av nya bestämmelser för att bättre harmonisera de nationella förfarandena för användningen av SIS, särskilt i fråga om terrorismrelaterade brott och barn som löper risk för att bli bortförda av en förälder,

utvidga tillämpningsområdet för SIS genom införande av nya element av biometriska kännetecken till befintliga registreringar, införa tekniska ändringar för att förbättra säkerheten och minska den administrativa bördan genom att föreskriva obligatoriska nationella kopior och gemensamma tekniska standarder för genomförandet, beakta den genomgående användningen av SIS som inte bara ska omfatta de centrala och nationella systemen utan även säkerställa att slutanvändarna får alla uppgifter de behöver för att utföra sina uppgifter och att de följer alla säkerhetsbestämmelser när de behandlar SIS-uppgifter. •Förenlighet med unionens politik på andra områden samt med befintliga och framtida rättsliga instrument Förslaget har en nära koppling till och kompletterar unionens politik på andra områden, däribland följande: (1)Den inre säkerheten, som betonades i den europeiska säkerhetsagendan och kommissionens arbete i riktning mot en effektiv och verklig säkerhetsunion, för att förebygga, upptäcka, utreda och lagföra terroristbrott och andra grova brott genom att ge brottsbekämpande myndigheter rätt att behandla personuppgifter om personer som misstänks vara inblandade i terroristdåd eller grova brott. (2)Uppgiftsskydd, i den mån detta förslag säkerställer skyddet av de grundläggande rättigheterna för de personer vars personuppgifter behandlas i SIS. Förslaget har också en nära koppling till och kompletterar befintlig unionslagstiftning, nämligen följande: (3)Europeiska gräns- och kustbevakningen, vad gäller deras åtkomst till SIS i samband med det föreslagna EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias), och i samband med tillhandahållandet av ett tekniskt gränssnitt för åtkomst till SIS för de europeiska gräns- och kustbevakningsenheterna, enheterna med personal som arbetar med återvändande och medlemmar i stödgruppen för migrationshantering vilka, inom ramen för sitt mandat, ska ha rätt att få åtkomst till och söka uppgifter i SIS. (4)Europol, i den mån detta förslag ger Europol ytterligare rätt att få åtkomst till och rätt att, inom ramen för byråns mandat, söka uppgifter i SIS. (5)Prüm, i den mån de utökade möjligheterna i detta förslag att identifiera personer på grundval av fingeravtryck (samt ansiktsbilder och DNA-profiler) kompletterar de befintliga Prümbestämmelserna om ömsesidig gränsöverskridande onlineåtkomst till utvalda nationella DNA-databaser och automatiska system för identifiering av fingeravtryck. Förslaget har också en nära koppling till och kompletterar framtida unionslagstiftning, nämligen följande: (6)Förvaltning av de yttre gränserna. Förslaget kompletterar den planerade nya principen i kodexen om Schengengränserna om systematiska kontroller av alla resande, även EU-medborgare, mot relevanta databaser vid inresa till och utresa från Schengenområdet, vilken inrättas som ett svar på problemet med utländska terroriststridande. (7)In- och utresesystemet. Förslaget syftar till att återspegla den föreslagna användningen av en kombination av fingeravtryck och ansiktsbilder som biometriska kännetecken vid driften av in- och utresesystemet. (8)Etias. Förslaget beaktar det föreslagna Etias, som möjliggör en grundlig säkerhetskontroll, bland annat en kontroll i SIS, av tredjelandsmedborgare som avser att resa i EU. 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN •Rättslig grund Detta förslag använder artiklarna 82.1 d, 85.1, 87.2 a och 88.2 a i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som rättslig grund för bestämmelser om polissamarbete och straffrättsligt samarbete. •Variabel geometri Detta förslag bygger på de bestämmelser i Schengenregelverket som avser polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Följaktligen måste konsekvenserna vad gäller olika protokoll och avtal med de associerade länderna beaktas.

Danmark: Enligt artikel 4 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördragen, ska Danmark inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra detta förslag, som bygger på Schengenregelverket, i sin nationella lagstiftning. Förenade kungariket: Denna förordning är bindande för Förenade kungariket i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och artikel 8.2 i rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket. Irland: Denna förordning är bindande för Irland i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket. Bulgarien och Rumänien: Denna förordning utgör en rättsakt som grundas på Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i enlighet med artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt. Denna förordning ska läsas jämförd med rådets beslut 2010/365/EU av den 29 juni 2010, varigenom de bestämmelser i Schengenregelverket som rör Schengens informationssystem med vissa begränsningar är tillämpliga på Bulgarien och Rumänien. Cypern och Kroatien: Denna förordning utgör en rättsakt som grundas på Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i enlighet med artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt respektive artikel 4.2 i 2011 års anslutningsakt. Associerade länder: På grundval av de avtal genom vilka Island, Norge, Schweiz och Liechtenstein associeras till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket blir dessa länder bundna av den föreslagna förordningen. •Subsidiaritetsprincipen Detta förslag utvecklar och bygger på det befintliga SIS, som har varit i drift sedan 1995. Den ursprungliga mellanstatliga ramen ersattes den 9 april 2013 av unionsinstrument (förordning (EG) nr 1987/2006 och rådets beslut 2007/533/RIF). En fullständig subsidiaritetsprövning har utförts vid tidigare tillfällen; detta initiativ syftar till att ytterligare finslipa de befintliga bestämmelserna, ta itu med konstaterade brister och förbättra de operativa förfarandena. Den avsevärda mängden informationsutbyte mellan medlemsstaterna genom SIS kan inte uppnås genom decentraliserade lösningar. På grund av åtgärdens omfattning, effekter och konsekvenser kan detta förslag bättre genomföras på unionsnivå. Målen för detta förslag omfattar bland annat tekniska förbättringar för att effektivisera SIS och åtgärder för att harmonisera användningen av systemet i alla deltagande medlemsstater. På grund av målens transnationella karaktär och utmaningarna med att säkerställa ett effektivt informationsutbyte för att bekämpa ständigt föränderliga hot är EU väl lämpat att föreslå lösningar på dessa problem, som inte i tillräcklig utsträckning kan lösas av medlemsstaterna på egen hand. Om befintliga begränsningar i SIS inte åtgärdas finns det en risk för att många möjligheter till maximerad effektivitet och mervärde på EU-nivå går förlorade, och för att blinda fläckar hindrar de behöriga myndigheternas arbete. Bristen på harmoniserade regler om radering av överflödiga registreringar i systemet kan exempelvis leda till hinder för den fria rörligheten för personer, vilken är en av unionens grundläggande principer. •Proportionalitetsprincipen I artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen anges det att unionens åtgärder inte ska gå utöver vad som är nödvändigt för att nå målen i fördraget. EU:s åtgärder bör utformas så att målet för förslaget uppnås och så att genomförandet blir så effektivt som möjligt. Det föreslagna initiativet utgör en ändring av SIS i fråga om polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Förslaget bygger på principerna om inbyggt integritetsskydd. Vad gäller rätten till skydd av personuppgifter är detta förslag proportionerligt eftersom det innehåller särskilda bestämmelser om radering av registreringar och inte kräver att uppgifterna samlas in och lagras för en längre tid än vad som är absolut nödvändigt för att systemet ska kunna fungera och målen ska kunna uppnås. Med beaktande av de operativa kraven förkortas genom detta förslag lagringstiden för registreringar om föremål, som blir enhetliga med registreringar om personer (eftersom de ofta har samband med personuppgifter, såsom id-handlingar eller nummerplåtar). Polisens erfarenheter visar att stulen egendom kan återfås inom en relativt kort tidsperiod, vilket gör lagringstiden på 10 år för registreringar om föremål onödigt lång. SIS-registreringar innehåller endast de uppgifter som krävs för att identifiera och lokalisera en person eller ett föremål och möjliggöra lämpliga operativa åtgärder. Alla övriga kompletterande uppgifter tillhandahålls via Sirenekontoren som möjliggör utbytet av tilläggsinformation. Dessutom föreskrivs i förslaget tillämpning av alla nödvändiga skyddsåtgärder och mekanismer som krävs för ett effektivt skydd av de registrerades grundläggande rättigheter, framför allt skyddet av deras privatliv och personuppgifter. Det innehåller också bestämmelser som särskilt utformats för att öka säkerheten för enskildas personuppgifter som finns i SIS. Det krävs inga ytterligare förfaranden eller någon ytterligare harmonisering på EU-nivå för att systemet ska fungera. Den planerade åtgärden är proportionerlig eftersom den inte går utöver vad som är nödvändigt när det gäller åtgärder på EU-nivå för att uppnå de fastställda målen. •Val av instrument Den föreslagna omarbetningen tar formen av en förordning och kommer att ersätta rådets beslut 2007/533/RIF och samtidigt behålla mycket av innehållet i det beslutet. Beslut 2007/533/RIF antogs som ett så kallat instrument inom tredje pelaren inom ramen för det tidigare fördraget om Europeiska unionen. Sådana instrument inom tredje pelaren antogs av rådet utan Europaparlamentet som medlagstiftare. Den rättsliga grunden för detta förslag återfinns i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), eftersom pelarstrukturen upphörde att existera då Lissabonfördraget trädde i kraft den 1 december 2009. Den rättsliga grunden fordrar att det ordinarie lagstiftningsförfarandet används. Formen av en (Europaparlamentets och rådets) förordning måste väljas för att bestämmelserna ska vara bindande och direkt tillämpliga i alla medlemsstater.

Förslaget kommer att bygga på och förbättra ett befintligt centraliserat system som medlemsstaterna använder för samarbete sinsemellan, vilket kräver en gemensam struktur och bindande operativa regler. Dessutom fastställs i förslaget obligatoriska bestämmelser om åtkomst till systemet, bland annat för brottsbekämpande ändamål, vilka är enhetliga för alla medlemsstater och för Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa (eu-LISA). Sedan den 9 maj 2013 ansvarar eu-LISA för den operativa förvaltningen av det centrala SIS, dvs. alla åtgärder som krävs för att säkerställa att det centrala SIS är i full drift 24 timmar om dygnet alla veckodagar. Detta förslag bygger på eu-LISA:s ansvarsuppgifter i fråga om SIS. Dessutom fastställs i förslaget direkt tillämpliga bestämmelser som ger registrerade åtkomst till sina egna uppgifter och rättsmedel utan att detta kräver ytterligare genomförandeåtgärder. Detta gör att en förordning är det enda möjliga rättsliga instrumentet. 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning I enlighet med förordning (EG) nr 1987/2006 och rådets beslut 2007/533/RIF utförde kommissionen tre år efter det att det centrala SIS II togs i bruk en övergripande utvärdering av systemet samt av det bilaterala och multilaterala utbytet av tilläggsinformation mellan medlemsstaterna. Resultaten av utvärderingen visade på behovet av ändringar i den rättsliga grunden för SIS, för att kunna reagera bättre på nya säkerhets- och migrationsutmaningar. Detta inbegriper exempelvis ett förslag att ta itu med SIS från ett helhetsperspektiv genom att reglera slutanvändarnas användning av systemet och fastställa datasäkerhetsstandarder som även är tillämpliga på slutanvändarapplikationer, att stärka systemets nytta för terrorismbekämpning genom att införa en ny åtgärd som bör vidtas, att klargöra situationen för barn som riskerar att bortföras av sina föräldrar och att utöka de biometriska kännetecken som finns tillgängliga i systemet. Resultaten av utvärderingen visade också behovet av att göra rättsliga ändringar för att förbättra systemets tekniska funktion och för att rationalisera de nationella förfarandena. Dessa åtgärder kommer att öka systemets effektivitet och ändamålsenlighet genom att underlätta användningen och minska byråkratin. Ytterligare åtgärder har utformats för att förbättra uppgifternas kvalitet och insynen i systemet genom en tydligare beskrivning av medlemsstaternas och eu-LISA:s specifika rapporteringsuppgifter. Resultaten av den övergripande utvärderingen (utvärderingsrapporten och det tillhörande arbetsdokumentet antogs den 21 december 2016) utgör grunden för de åtgärder som ingår i detta förslag. •Samråd med berörda parter Under kommissionens utvärdering av SIS begärdes återkoppling och förslag från berörda parter, bland annat medlemmarna i SISVIS-kommittén enligt det förfarande som fastställs i artikel 67 i rådets beslut 2007/533/RIF. I kommittén ingår medlemsstaternas företrädare både för operativa Sirenefrågor (det gränsöverskridande samarbetet i fråga om SIS) och för tekniska frågor om utvecklingen och underhållet av SIS och den tillhörande Sireneapplikationen. Som en del av utvärderingsförfarandet svarade medlemmarna på utförliga frågeformulär. Om ytterligare förtydliganden krävdes eller ämnet behövde utvecklas ytterligare skedde detta via e-postkommunikation eller riktade intervjuer. Detta fortlöpande förfarande gjorde det möjligt att ta upp frågor på ett övergripande och öppet sätt. Under 2015 och 2016 diskuterade medlemmarna i SISVIS-kommittén dessa frågor under särskilda möten och workshoppar. Kommissionen höll också särskilda samråd med medlemsstaternas nationella dataskyddsmyndigheter och medlemmarna i samarbetsgruppen för tillsyn av SIS II i fråga om uppgiftsskydd. Medlemsstaterna delade med sig av sina erfarenheter av registrerades begäranden om åtkomst och de nationella dataskyddsmyndigheternas arbete genom att svara på ett särskilt frågeformulär. Svaren på detta frågeformulär från juni 2015 har beaktats vid utformandet av detta förslag. Internt inrättade kommissionen en styrgrupp med företrädare från generalsekretariatet och generaldirektoraten för migration och inrikes frågor, rättsliga frågor och konsumentfrågor, personal och säkerhet samt informationsteknik. Denna styrgrupp har övervakat utvärderingsförfarandet och gett vägledning vid behov. I resultaten av utvärderingen beaktades även den bevisning som samlats in under utvärderingsbesök på plats i medlemsstaterna där man detaljerat kontrollerade hur SIS används i praktiken. Detta inbegriper diskussioner och intervjuer med användarna, Sirenekontorets personal och nationella behöriga myndigheter. Mot bakgrund av denna återkoppling föreskrivs i detta förslag åtgärder som ska förbättra systemets tekniska och operativa effektivitet och ändamålsenlighet. •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden Förutom samråden med berörda parter har kommissionen också begärt extern sakkunskap genom följande tre studier, vars resultat har tagits med vid utarbetandet av detta förslag: En teknisk bedömning av SIS (Kurt Salmon) Vid denna bedömning konstaterades centrala problem i SIS:s funktion och framtida behov som bör beaktas, huvudsakligen orosmoment som rör maximering av driftskontinuiteten och säkerställande av att den övergripande strukturen kan anpassas till ökande kapacitetskrav.

IKT-konsekvensbedömning av möjliga förbättringar av SIS II-arkitekturen (Kurt Salmon) I denna studie bedömde man de löpande kostnaderna för driften av SIS på nationell nivå och utvärderade två möjliga tekniska scenarier för en förbättring av systemet. Bägge scenarierna omfattar en rad tekniska förslag med fokus på förbättringar av det centrala systemet och den övergripande strukturen. IKT-konsekvensbedömning av de tekniska förbättringarna av SIS II-strukturen – Slutrapport, den 10 november 2016 (Wavestone) I denna studie bedömde man hur medlemsstaternas kostnader påverkas av tillämpningen av en nationell kopia genom en analys av tre scenarier (ett helt centraliserat system, en standardiserad N.SIS-tillämpning som eu-LISA utvecklar och tillhandahåller medlemsstaterna och en separat N.SIS-tillämpning med gemensamma tekniska standarder). •Konsekvensbedömning Kommissionen har inte genomfört någon konsekvensbedömning. De tre oberoende bedömningar som nämns ovan (under ”Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden”) utgjorde grunden för bedömningen av konsekvenserna av systemändringar ur ett tekniskt perspektiv. Dessutom har kommissionen slutfört två översyner av Sirenehandboken sedan 2013, dvs. sedan SIS II togs i bruk den 9 april 2013 och beslut 2007/533/RIF blev tillämpligt. Detta inbegriper en halvtidsöversyn som ledde till att den nya Sirenehandboken offentliggjordes den 29 januari 2015. Kommissionen har också antagit en katalog över bästa praxis och rekommendationer. Dessutom utför eu-LISA och medlemsstaterna regelbundet fortlöpande tekniska förbättringar av systemet. Det anses att dessa alternativ nu har uttömts, och att en mer omfattande ändring av den rättsliga grunden krävs. Klarhet i fråga om exempelvis tillämpningen av slutanvändarsystemen samt närmare bestämmelser om radering av registreringar kan inte uppnås enbart genom att förbättra genomförandet och verkställigheten. Den utvärderingsmekanism för Schengenregelverket som fastställs i förordning (EU) nr 1053/2013 möjliggör regelbundna rättsliga och operativa utvärderingar av hur SIS fungerar i medlemsstaterna. Utvärderingarna utförs gemensamt av kommissionen och medlemsstaterna. Genom denna mekanism utfärdar rådet rekommendationer till enskilda medlemsstater, baserat på de utvärderingar som utförts som en del av de fleråriga och årliga programmen. Eftersom dessa rekommendationer är individuella kan de inte ersätta rättsligt bindande bestämmelser som är tillämpliga samtidigt i alla medlemsstater som använder SIS. SISVIS-kommittén diskuterar regelbundet praktiska operativa och tekniska frågor. Även om dessa möten är mycket viktiga för samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna kan dessa diskussioner (utan lagstiftningsändringar) till exempel inte åtgärda problem som uppstår till följd av varierande nationell praxis. De ändringar som föreslås i denna förordning har inte några betydande ekonomiska eller miljörelaterade konsekvenser. Ändringarna väntas dock ha en mycket positiv social effekt eftersom de förbättrar säkerheten genom att möjliggöra bättre identifiering av personer som använder falsk identitet, brottslingar som har begått ett grovt brott men vars identitet inte är känd samt försvunna minderåriga. Ändringarnas konsekvenser för de grundläggande rättigheterna och uppgiftsskyddet har beaktats och beskrivs mer i detalj i följande avsnitt (”Grundläggande rättigheter”). Förslaget har utarbetats med hjälp av en omfattande mängd information som samlats in för att vägleda den övergripande utvärderingen av andra generationen av SIS, där man undersökte systemets funktion och möjliga områden för förbättringar. Dessutom utfördes en bedömning av kostnadseffekterna, för att säkerställa att den nationella struktur som valdes var den lämpligaste och mest proportionerliga. •Grundläggande rättigheter och uppgiftsskydd Detta förslag syftar till att utveckla och förbättra ett befintligt system, snarare än att skapa ett nytt, och det bygger därför på viktiga och effektiva skyddsåtgärder som redan har inrättats. Trots detta finns det potentiella konsekvenser för enskildas grundläggande rättigheter, eftersom systemet fortsättningsvis behandlar personuppgifter, och kommer att behandla ytterligare kategorier av känsliga biometriska uppgifter. Dessa har övervägts noggrant och fler skyddsåtgärder har införts för att begränsa insamlingen och vidarebehandlingen av uppgifter till vad som är strängt nödvändigt och krävs för den operativa verksamheten, och att begränsa åtkomsten till dessa uppgifter till dem som av operativa orsaker behöver den. I detta förslag fastställs tydliga tidsramar för lagring av uppgifter, bland annat förkortade lagringstider för registreringar om föremål. Det finns ett uttryckligt erkännande av och bestämmelser om personers rätt att få åtkomst till uppgifter om sig själva och begära rättelser och radering av uppgifterna i enlighet med de grundläggande rättigheterna (se avsnittet om uppgiftsskydd och säkerhet). Dessutom stärker förslaget åtgärder som skyddar grundläggande rättigheter, eftersom det anger rättsliga krav på att en registrering ska raderas och inför en proportionalitetsbedömning om lagringstiden för en registrering förlängs. Tillförlitligare identifiering av personer kommer att bli möjlig genom användning av biometriska uppgifter om försvunna personer i behov av skydd, med säkerställande av att personuppgifter är riktiga och skyddade på lämpligt sätt. I förslaget fastställs omfattande och kraftiga skyddsåtgärder för användningen av biometriska kännetecken för att undvika att oskyldiga personer besväras. Enligt förslaget krävs också genomgående säkerhet för systemet vilket säkerställer ett bättre skydd av de uppgifter som lagras där. Genom införandet av ett tydligt förfarande för hantering av tillbud, samt förbättrad driftskontinuitet för SIS, är detta förslag helt förenligt med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna vad gäller rätten till skydd av personuppgifter. Utvecklingen av SIS och dess fortsatta effektivitet kommer att bidra till säkerheten för personer i samhället. Förslaget för med sig betydande ändringar när det gäller biometriska kännetecken. Förutom fingeravtryck bör även handavtryck samlas in och lagras om de rättsliga kraven uppfylls. Fingeravtrycksloggar kopplas till alfanumeriska SIS-registreringar enligt artiklarna 26, 32, 34 och 36. I framtiden bör det vara möjligt att söka dessa finger- och handavtrycksuppgifter utifrån fingeravtryck som hittas på en brottsplats, förutsatt att brottet kan klassas som grov brottslighet eller terrorism och att det kan konstateras att fingeravtrycken med hög sannolikhet tillhör gärningsmannen. Dessutom föreskrivs i förslaget att fingeravtryck ska lagras för så kallade ”okända efterlysta personer” (villkoren beskrivs i detalj i avsnitt 5 underavsnitt "Fotografier, ansiktsbilder, finger- och handavtrycksuppgifter och DNA-profiler”). Om det råder osäkerhet om en persons identitet efter en kontroll av dennas handlingar bör de behöriga myndigheterna göra en sökning av fingeravtryck mot de fingeravtryck som finns lagrade i SIS-databasen. Enligt förslaget krävs det att man samlar in och lagrar kompletterande uppgifter (såsom detaljer om id-handlingarna) som gör det lättare för tjänstemän på fältet att fastställa en persons identitet. I förslaget garanteras den registrerades rätt till effektiva rättsmedel för att bestrida beslut, vilka i varje fall ska inbegripa ett effektivt rättsmedel inför domstol i enlighet med artikel 47 i stadgan om de grundläggande rättigheterna.

4.BUDGETKONSEKVENSER SIS är ett enda informationssystem. Följaktligen bör de beräknade utgifterna för två av förslagen (det föreliggande och förslaget till förordning om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller) inte ses som två separata belopp utan som ett enda. Budgetkonsekvenserna av de ändringar som krävs för genomförandet av bägge förslagen ingår i en finansieringsöversikt för rättsakterna. På grund av att det tredje förslaget (om återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna) har en kompletterande karaktär behandlas dess budgetkonsekvenser separat och i en fristående finansieringsöversikt som endast gäller inrättandet av denna specifika registreringskategori. På grundval av en bedömning av de olika aspekterna av det arbete som krävs i samband med nätverket, det centrala SIS av eu-LISA och den nationella utvecklingen i medlemsstaterna kommer de två förslagen till förordningar att kräva ett sammanlagt belopp på 64,3 miljoner euro för perioden 2018–2020. Detta omfattar en ökning av bandbredden för Testa-NG på grund av att nätverket enligt de båda förslagen kommer att överföra filer med fingeravtryck och ansiktsbilder vilket kräver högre genomströmning och kapacitet (9,9 miljoner euro). Det omfattar också eu-LISA:s personal- och driftskostnader (17,6 miljoner euro). eu-LISA har informerat kommissionen om att de planerar att anställa tre nya kontraktsanställda i januari 2018 så att utvecklingsfasen kan inledas i tid för att säkerställa att de uppdaterade funktionerna i SIS tas i bruk under 2020. Det här förslaget innebär tekniska ändringar av det centrala SIS för att utvidga några av de befintliga registreringskategorierna och införa nya funktioner. Dessa ändringar redovisas närmare i den bifogade finansieringsöversikten. Dessutom har kommissionen utfört en bedömning av kostnadseffekterna för att bedöma kostnaderna för de nationella ändringar som krävs till följd av detta förslag. Den beräknade kostnaden är 36,8 miljoner euro som bör fördelas genom ett engångsbelopp till medlemsstaterna. Varje medlemsstat kommer därför att få ett belopp på 1,2 miljoner euro för att uppgradera sitt nationella system i enlighet med de krav som fastställs i detta förslag, bland annat för inrättande av en partiell nationell kopia om en sådan ännu inte finns eller för ett backupsystem. En omfördelning av återstoden av anslaget för smarta gränser inom ramen för fonden för inre säkerhet planeras för att genomföra uppgraderingarna och implementera de funktioner som planeras i de båda förslagen. Förordningen om fonden för inre säkerhet och stödet för yttre gränser är det finansieringsinstrument som innehåller budgeten för genomförande av paketet för smarta gränser. Enligt artikel 5 i förordningen ska 791 miljoner euro satsas på ett program för inrättande av it-system till stöd för hanteringen av migrationsströmmar över de yttre gränserna, enligt de villkor som fastställs i artikel 15. Av de 791 miljoner euro som nämns ovan är 480 miljoner euro reserverade för utvecklingen av in- och utresesystemet och 210 miljoner euro för utvecklingen av EU-systemet för reseuppgifter och resetillstånd (Etias). Återstoden kommer att användas delvis för att täcka kostnaderna för de ändringar som planeras i de båda förslagen om SIS. 5.ÖVRIGA INSLAG •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering Kommissionen, medlemsstaterna och eu-LISA kommer regelbundet att se över och övervaka användningen av SIS för att säkerställa att systemet fortsätter att fungera ändamålsenligt och effektivt. Kommissionen kommer att bistås av SISVIS-kommittén vid genomförandet av de tekniska och operativa åtgärder som beskrivs i förslaget. Dessutom inbegriper denna föreslagna förordning i artikel 71.7 och 71.8 bestämmelser om ett formellt, regelbundet översyns- och utvärderingsförfarande. Vartannat år måste eu-LISA lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om den tekniska funktionen – bland annat säkerheten – hos SIS, den kommunikationsinfrastruktur som stöder systemet samt det bilaterala och multilaterala utbytet av tilläggsinformation mellan medlemsstaterna. Dessutom måste kommissionen vart fjärde år genomföra en övergripande utvärdering av SIS och informationsutbytet mellan medlemsstaterna och lämna den till Europaparlamentet och rådet. I utvärderingen kommer man att granska uppnådda resultat i förhållande till målen, bedöma om de ursprungliga förutsättningarna för systemet fortfarande är aktuella, granska hur förordningen tillämpas på det centrala systemet, utvärdera det centrala systemets säkerhet, utreda konsekvenserna för systemets framtida funktion. eu-LISA har nu också i uppgift att tillhandahålla daglig, månatlig och årlig statistik om användningen av SIS, för att säkerställa en fortlöpande övervakning av systemet och dess funktion i förhållande till målen. •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

Bestämmelser som är gemensamma för det här förslaget och förslaget till en förordning om inrättande, drift och användning av SIS på området in- och utresekontroller Allmänna bestämmelser (artiklarna 1–3) Teknisk utformning och drift av SIS (artiklarna 4–14) eu-LISA:s ansvarsområden (artiklarna 15–18) Åtkomsträtt och lagringstid för registreringar (artiklarna 43, 46, 48, 50 och 51) Allmänna regler för uppgiftsbehandling och uppgiftsskydd (artiklarna 53–70) Övervakning och statistik (artikel 71) Genomgående användning av SIS SIS är ett oerhört välanvänt och effektivt verktyg för informationsutbyte, med över 2 miljoner slutanvändare vid behöriga myndigheter i hela Europa. Dessa förslag omfattar bestämmelser om den fullständiga genomgående driften av systemet, bland annat det centrala SIS som drivs av eu-LISA, de nationella systemen och slutanvändarapplikationerna. Förslaget beaktar inte bara de centrala och nationella systemen, utan även slutanvändarnas tekniska och operativa behov. I artikel 9.2 fastställs att slutanvändarna måste få de uppgifter som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter (i synnerhet alla de uppgifter som krävs för att identifiera den registrerade och att vidta den begärda åtgärden). Där föreskrivs också en gemensam plan för medlemsstaternas tillämpning av SIS, för att säkerställa harmonisering av alla nationella system. Enligt artikel 6 måste varje medlemsstat säkerställa oavbruten tillgång till SIS-uppgifter för slutanvändarna, för att maximera de operativa vinsterna genom att minska risken för driftstopp. Artikel 10.3 säkerställer att säkerheten vid uppgiftsbehandling även gäller slutanvändarnas uppgiftsbehandling. Enligt artikel 14 är medlemsstaterna skyldiga att säkerställa att personal som har åtkomst till SIS regelbundet och fortlöpande fortbildas om datasäkerhet och uppgiftsskydd. Införandet av dessa åtgärder leder till att detta förslag omfattar SIS:s fullständiga genomgående funktion på ett mer omfattande sätt, med bestämmelser och skyldigheter för de miljontals slutanvändarna runtom i Europa. För att utnyttja SIS på effektivaste möjliga sätt bör medlemsstaterna säkerställa att deras slutanvändare varje gång de är berättigade att göra en sökning i en nationell polis- eller immigrationsdatabas parallellt även söker i SIS. På detta sätt kan SIS fylla sin funktion som den främsta kompensationsåtgärden på området utan inre gränskontroller, och medlemsstaterna kan ta itu med den gränsöverskridande dimensionen av brottslighet och brottslingarnas rörlighet på ett bättre sätt. Denna parallella sökning måste ske i överensstämmelse med artikel 4 i direktiv (EU) 2016/680. Driftskontinuitet Förslagen stärker bestämmelserna om driftskontinuitet, både på nationell nivå och för eu-LISA (artiklarna 4, 6, 7 och 15). Dessa säkerställer att SIS förblir funktionellt och åtkomligt för personal på fältet, även om det uppstår problem som påverkar systemet. Uppgifternas kvalitet Förslaget bibehåller principen om att den medlemsstat som äger uppgifterna även är ansvarig för att de uppgifter som läggs in i SIS är korrekta (artikel 56). Det är dock nödvändigt att föreskriva en central mekanism som förvaltas av eu-LISA och som gör det möjligt för medlemsstaterna att regelbundet se över de registreringar där de obligatoriska uppgiftsfälten kan göra att kvaliteten ifrågasätts. Därför bemyndigas eu-LISA i artikel 15 i förslaget att regelbundet tillställa medlemsstaterna rapporter om uppgifternas kvalitet. Denna verksamhet kan underlättas genom en central databas för utarbetande av statistiska rapporter och rapporter om uppgifternas kvalitet (artikel 71). Dessa förbättringar återspeglar de preliminära resultaten från expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet. Fotografier, ansiktsbilder, finger- och handavtrycksuppgifter och DNA-profiler Möjligheten att göra sökningar med fingeravtryck för att identifiera en person fastställs redan i artikel 22 i förordning (EG) nr 1987/2006 och rådets beslut 2007/533/RIF. Genom förslagen blir den här sökningen obligatorisk om personens identitet inte kan säkerställas på något annat sätt. Dessutom kommer det genom ändringar av artikel 22 och de nya artiklarna 40, 41 och 42 att bli tillåtet att utöver fingeravtryck även använda ansiktsbilder, handavtryck och DNA-profiler för att identifiera en person. För närvarande kan ansiktsbilder endast användas för att bekräfta en persons identitet efter en sökning med alfanumeriska uppgifter, snarare än att dessa skulle utgöra grunden för en sökning. Daktylografi avser det vetenskapliga studiet av fingeravtryck som en identifieringsmetod. Experter på daktylografi konstaterar att handavtryck har en unik karaktär och innehåller referenspunkter som möjliggör exakta och avgörande jämförelser, precis som fingeravtryck. Handavtryck kan användas för att fastställa en persons identitet på samma sätt som fingeravtryck. Det har i flera årtionden varit polispraxis att ta en persons handavtryck tillsammans med tio rullade och tio platta fingeravtryck. Det finns två huvudsakliga användningsområden för handavtryck, nämligen följande: i)Identifiering, då personen med eller utan avsikt har skadat fingertopparna. Detta kan ske genom att man försöker undvika att bli identifierad eller behöva lämna sina fingeravtryck, eller genom skador som orsakats av olyckor eller tungt manuellt arbete. Under diskussionerna om de tekniska bestämmelserna för SIS Afis rapporterade Italien betydande framgångar med identifiering av irreguljära migranter som avsiktligen har skadat sina fingertoppar i ett försök att undvika att bli identifierade. De italienska myndigheterna tog handavtryck, vilket möjliggjorde identifiering. ii)Latenta avtryck från brottsplatser. Den misstänkta lämnar ofta spår på en brottsplats vilka visar sig komma från handflatan. Det är endast genom att rutinmässigt ta handavtryck när en person är lagligen skyldig att lämna fingeravtryck som den misstänkta kan identifieras. Handavtrycket innehåller vanligen också detaljer från nedre delen av fingrarna, som sällan ingår i de rullade och platta avtryck som tas, eftersom dessa tenderar att fokuseras på fingertopparna och de övre lederna.

Användningen av ansiktsbilder för identifiering kommer att säkerställa bättre överensstämmelse mellan SIS och det föreslagna EU-systemet för in- och utresa, elektroniska spärrar och självbetjäningskiosker. Denna funktion kommer att begränsas till reguljära gränspassager. Om fingeravtryck eller handavtryck inte finns att tillgå möjliggör artikel 22.1 b användning av DNA-profiler för försvunna personer som behöver ställas under beskydd, särskilt barn. Denna funktion kommer endast att användas om fingeravtryck saknas och kommer bara att kunna användas av behöriga användare. Denna bestämmelse möjliggör alltså användning av DNA-profiler via den försvunna personens eller det försvunna barnets föräldrar eller syskon så att de nationella myndigheterna ska kunna identifiera och lokalisera personen i fråga. Medlemsstaterna utbyter redan denna information med varandra på operativ nivå, genom utbyte av tilläggsinformation. Detta förslag utgör den rättsliga ramen för denna praxis, genom att införa den i den materiella rättsliga grunden för drift och användning av SIS och genom att fastställa tydliga förfaranden för de omständigheter under vilka sådana profiler får användas. De föreslagna ändringarna kommer också att göra det möjligt att föra in SIS-registreringar för okända personer som är efterlysta i samband med ett brott, på grundval av fingeravtryck eller handavtryck (artiklarna 40–42). Dessa registreringar kan skapas till exempel när latenta fingeravtryck eller handavtryck upptäcks på platsen för ett grovt brott och det finns starka skäl att misstänka att fingeravtrycken tillhör brottets gärningsman. Till exempel när fingeravtryck hittas på ett vapen som användes för att begå brottet eller på något annat föremål som gärningsmannen använde då han eller hon begick brottet. Denna nya registreringskategori kompletterar de Prümbestämmelser som möjliggör sammankoppling av nationella straffrättsliga system för identifiering av fingeravtryck. Via Prümmekanismen kan en medlemsstat skicka en förfrågan för att fastställa om gärningsmannen till ett brott vars fingeravtryck har hittats är känd i någon annan medlemsstat (vanligtvis för utredningändamål). En person kan identifieras via Prümmekanismen endast om han eller hon har lämnat fingeravtryck i en annan medlemsstat i samband med brott. Förstagångsförbrytare kan alltså inte identifieras. Uppdateringarna i detta förslag, dvs. lagring av fingeravtryck från okända efterlysta personer, kommer att göra det möjligt att ladda upp fingeravtrycken från en okänd gärningsman till SIS så att personen kan identifieras som efterlyst om han eller hon påträffas i en annan medlemsstat. Användningen av denna funktion förutsätter att medlemsstaten först har sökt i alla tillgängliga nationella och internationella källor, men inte kunnat fastställa identiteten för personen i fråga. Tillräckliga skyddsåtgärder har tagits med i förslaget för att säkerställa att det i denna kategori i SIS endast lagras fingeravtryck från personer som på starka grunder misstänks ha begått ett grovt brott eller ett terroristbrott. Följaktligen kan användning av denna nya registreringskategori endast tillåtas i fall då den okända gärningsmannen utgör en stor risk för den allmänna säkerheten, vilket motiverar jämförelse av dessa fingeravtryck med resenärers fingeravtryck, till exempel för att undvika att personen lämnar området utan inre gränskontroller. Denna bestämmelse tillåter inte slutanvändarna att föra in fingeravtryck i denna kategori om deras koppling till gärningsmannen inte kan fastställas. Ett ytterligare villkor kommer att vara att personens identitet inte kan fastställas genom användning av någon annan nationell, europeisk eller internationell databas med lagrade fingeravtryck. När ett sådant fingeravtryck väl har lagrats i SIS kommer det att användas för att identifiera personer vars identitet inte kan fastställas på annat sätt. Om denna kontroll leder till en potentiell träff bör medlemsstaten utföra ytterligare kontroller med sina fingeravtryck, möjligen med hjälp av fingeravtrycksexperter, för att fastställa om fingeravtrycken tillhör samma person vars avtryck finns lagrade i SIS, och bör fastställa personens identitet. Förfarandena regleras i nationell lagstiftning. En identifiering som en person som registrerats som ”okänd efterlyst person” i SIS kan leda till gripande. Åtkomst till SIS I detta underavsnitt beskrivs de nya inslagen i fråga om åtkomsträtt till SIS med avseende på de nationella myndigheterna och EU-organ (institutionella användare). Nationella myndigheter – immigrationsmyndigheter För att säkerställa att SIS används på effektivaste möjliga sätt föreskrivs i förslaget åtkomst till SIS för nationella myndigheter som ansvarar för att granska villkor och fatta beslut om tredjelandsmedborgares inresa till, vistelse på och återvändande från medlemsstaternas territorium. Detta tillägg möjliggör sökning i SIS när det gäller irreguljära migranter som inte har kontrollerats vid vanliga gränskontroller. Detta förslag säkerställer en likabehandling av tredjelandsmedborgare som passerar de yttre gränserna vid reguljära gränsövergångsställen (och därför genomgår de kontroller som tillämpas på tredjelandsmedborgare) och tredjelandsmedborgare som anländer till Schengenområdet på ett irreguljärt sätt. Dessutom säkerställer detta förslag att registreringsmyndigheterna för fordon (artikel 44), fartyg och luftfartyg kommer att ha begränsad åtkomst till systemet för att utföra sina uppgifter, förutsatt att de är statliga myndigheter. Detta kommer att göra det lättare att förhindra registrering av transportmedlen i fråga om de är stulna och söks i andra medlemsstater. Initiativet är inte något nytt för fordonsregistreringstjänsterna eftersom deras åtkomst till SIS föreskrevs redan i artikel 102a i Schengenkonventionen och i förordning (EG) nr 1986/2006. Med samma logik föreskrivs i förslaget åtkomst till SIS-registreringar om fartyg och luftfartyg för de myndigheter som registrerar fartyg och luftfartyg. Institutionella användare Europol (artikel 46), Eurojust (artikel 47) och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån – samt dess enheter, enheter med personal som arbetar med återvändande och medlemmarna i stödgruppen för migrationshantering – (artiklarna 48 och 49) har den åtkomst till SIS och SIS-uppgifter som de behöver. Lämpliga skyddsåtgärder inrättas för att säkerställa att uppgifterna i systemet skyddas ordentligt (bland annat bestämmelserna i artikel 50 om att dessa organ endast har åtkomsträtt till de uppgifter de behöver för att utföra sina uppgifter). Dessa ändringar utvidgar Europols åtkomst till SIS till att även omfatta registreringar om försvunna personer, för att säkerställa att byrån kan utnyttja systemet på bästa sätt när den utför sina uppgifter, och lägger till nya bestämmelser som säkerställer att Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån och dess enheter har åtkomst till systemet vid olika insatser för stöd till medlemsstaterna inom ramen för deras mandat. I samband med arbetet inom expertgruppen för informationssystem och interoperabilitet och i syfte att ytterligare stärka informationsutbytet om terrorism kommer kommissionen att bedöma om Europol automatiskt bör få ett meddelande från SIS när en registrering om terrorismrelaterad verksamhet skapas. I enlighet med kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett EU-system för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) kommer Etias centralenhet inom Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån därtill att göra sökningar i SIS via Etias för att fastställa om den tredjelandsmedborgare som ansöker om ett resetillstånd omfattas av en SIS-registrering. I detta syfte kommer Etias centralenhet också att ha full åtkomst till SIS. Särskilda ändringar av registreringar Artikel 26 gör det möjligt för medlemsstaterna att göra en registrering om gripande tillfälligt otillgänglig (under en pågående polisinsats eller utredning), så att den under en begränsad tid endast kan ses av Sirenekontoren och inte av tjänstemän på fältet. Denna bestämmelse gör det lättare att undvika att en konfidentiell polisinsats för gripande av en mycket efterspanad gärningsman äventyras av en polis som inte är involverad i insatsen. Artiklarna 32 och 33 innehåller bestämmelser om registreringar om försvunna personer. Ändringar av dessa gör det möjligt att föra in förebyggande registreringar i fall där barn bedöms löpa stor risk för att bortföras av en förälder, och att kategorisera registreringar om försvunna personer på ett mer nyanserat sätt. När en förälder bortför sitt barn sker det ofta under väl planerade förhållanden, med avsikten att snabbt lämna den medlemsstat där vårdnadsarrangemangen fastställdes. Dessa ändringar åtgärdar en potentiell lucka i den nuvarande lagstiftningen där registreringar om barn endast kan föras in när de väl är försvunna. Myndigheterna i medlemsstaterna kommer att kunna ange barn som löper en särskild risk. Dessa ändringar innebär att gränsbevakningstjänstemän och tjänstemän inom brottsbekämpning görs medvetna om att det finns en stor och överhängande risk för att en förälder kan bortföra sitt barn, och de kan därför mer i detalj granska omständigheterna när ett barn i riskzonen reser, och vid behov omhänderta barnet. Tilläggsinformation, bland annat om beslutet från den behöriga rättsliga myndighet som begärde registreringen, tillhandahålls via Sirenekontoren. Sirenehandboken kommer att ändras i enlighet med detta. Denna registrering kommer att kräva att rättsliga myndigheter har utfärdat ett tillbörligt beslut om att bevilja vårdnaden till endast en av föräldrarna. Ett ytterligare villkor kommer att vara att det finns en överhängande risk för bortförande. Statusen för registreringar om försvunna barn kommer automatiskt att uppdateras för att återspegla att de uppnått vuxen ålder, när detta är tillämpligt. Enligt artikel 34 får uppgifter om fordon läggas till registreringen om det finns tydliga tecken på att fordonet har samband med den person som söks. I artikel 37 införs en ny form av kontroll: ”undersökningskontroll”. Denna är särskilt avsedd för att stödja åtgärder som syftar till att bekämpa terrorism och grov brottslighet. Det gör det möjligt för myndigheterna att stoppa och förhöra den berörda personen. Den är mer djupgående än den befintliga diskreta kontrollen, men involverar ingen kroppsvisitering och medför inget gripande. Den kan dock ge tillräcklig information för att besluta att ytterligare åtgärder bör vidtas. Artikel 36 ändras också för att återspegla denna nya typ av kontroll. Detta förslag innehåller bestämmelser om SIS-registreringar om officiella blankodokument och utfärdade id-handlingar (artikel 36) och om fordon, även fartyg och luftfartyg (artiklarna 32 och 34), när dessa har samband med registreringar som förts in om personer enligt dessa artiklar. Artikel 37 ändras för att föreskriva åtgärder som bör vidtas på grundval av dessa registreringar. Syftet är enbart undersökande, eftersom myndigheterna kommer att få möjligheter att hantera situationer där flera personer använder autentiska men snarlika handlingar som de inte är lagliga innehavare till. I artikel 38 anges en utökad förteckning över föremål för vilka registreringar kan föras in, och där tilläggs förfalskade handlingar, fordon oavsett framdrivningssystem (dvs. både elektriska och bensin/dieseldrivna osv.), förfalskade sedlar, it-utrustning och identifierbara beståndsdelar av fordon och industriell utrustning. Det innehåller inte längre registreringar om betalningsmedel eftersom dessa registreringar har varit mycket ineffektiva och knappt gett några träffar alls.

Artikel 39 ändras för att förtydliga det förfarande som ska följas när ett föremål som omfattas av en registrering har hittats, genom att fastställa att föremål måste beslagtas, i enlighet med nationell lagstiftning, utöver att den myndighet som förde in registreringen måste kontaktas. Uppgiftsskydd och datasäkerhet I detta förslag förtydligas vem som har ansvar för att förebygga, rapportera och hantera tillbud som kan påverka säkerheten eller integriteten hos SIS-infrastrukturen, SIS-uppgifterna eller tilläggsinformationen (artiklarna 10, 16 och 57). Artikel 12 innehåller bestämmelser om loggning och sökning i loggar av registreringshistorik. Artikel 12 innehåller också bestämmelser om automatiska skanningssökningar av motorfordons nummerplåtar med automatiska nummerplåtsavläsningssystem, vilka förpliktar medlemsstaterna att föra en logg över dessa sökningar i enlighet med nationell lagstiftning. Genom artikel 15.3 bibehålls artikel 15.3 i rådets beslut 2007/533/RIF och föreskrivs att kommissionen fortfarande ansvarar för avtalsfrågor i samband med kommunikationsinfrastrukturen, bland annat uppgifter som gäller genomförandet av budgeten samt förvärv och förnyande. Dessa uppgifter kommer att överföras till eu-LISA genom den andra serien förslag om SIS i juni 2017. Genom artikel 21 utvidgas kravet att överväga om ett fall är tillräckligt adekvat, relevant och viktigt till att även omfatta beslut om huruvida giltighetstiden för en registrering bör förlängas. Ett nytillskott i den här artikeln är också kravet på att medlemsstaterna under alla omständigheter skapar en registrering enligt artiklarna 34, 36 och 38 (efter tillämplighet) om de personer eller relaterade föremål vars verksamhet omfattas av artiklarna 1, 2, 3 och 4 i rådets rambeslut 2002/475/RIF om bekämpande av terrorism. Kategorier av uppgifter och uppgiftsbehandling Genom detta förslag utvidgas de typer av information (artikel 20) som kan lagras om personer som omfattas av en registrering till att även inbegripa uppgifter om personen är involverad i någon verksamhet som omfattas av artiklarna 1, 2, 3 och 4 i rådets rambeslut 2002/475/RIF, andra personliga kommentarer, syftet med registreringen, uppgifter om personens nationella registreringsnummer och registreringsort, kategorisering av typen av försvinnande (endast registreringar om försvunna personer enligt artikel 32), uppgifter om en persons id- eller resehandlingar, färgkopia av personens id- eller resehandlingar, DNA-profiler (endast om fingeravtryck som lämpar sig för identifiering inte är tillgängliga). I artikel 59 utökas förteckningen över de personuppgifter som får läggas in och behandlas i SIS i syfte att komma till rätta med missbruk av identitet. Dessa uppgifter kan endast läggas in med medgivande från den person vars identitet har missbrukats. Dessa kommer nu även att omfatta ansiktsbilder, handavtryck, uppgifter om identitetshandlingar,

offrets adress, namn på offrets far och mor. I artikel 20 föreskrivs mer detaljerad information i registreringarna. Den inbegriper uppgifter om de registrerades id-handlingar och gör det möjligt att kategorisera försvunna barn enligt deras försvinnande, såsom ensamkommande barn, barn som blivit bortförda av en förälder, barn som rymt osv. Detta är väsentligt för att slutanvändarna utan dröjsmål ska kunna vidta de åtgärder som krävs för att skydda barnen. Den utökade informationen gör det lättare att identifiera den berörda personen och lättare för slutanvändarna att fatta ett mer välgrundat beslut. För att skydda de slutanvändare som utför kontrollerna kommer SIS också att visa om den person för vilken en registrering har förts in omfattas av någon av de kategorier som avses i artiklarna 1, 2, 3 och 4 i rådets rambeslut 2002/475/RIF om bekämpande av terrorism. Förslaget klargör att medlemsstaterna inte får kopiera uppgifter som lagts in av en annan medlemsstat till andra nationella dataregister (artikel 53). Lagring Den längsta tillåtna lagringstiden för registreringar om personer förlängs till fem år, förutom för registreringar om diskreta eller särskilda kontroller eller undersökningskontroller, vars lagringstid förblir ett år. Medlemsstaterna kan alltid fastställa kortare giltighetstider. Den förlängda maximala giltighetstiden följer nationell praxis att förlänga giltighetstiden om en registrering ännu inte har uppfyllt sitt ändamål och personen i fråga fortfarande är efterlyst. Dessutom var det nödvändigt att samordna SIS med den lagringstid som föreskrivs i andra instrument, såsom återvändandedirektivet och Eurodac. För transparens och tydlighet är det nödvändigt att föreskriva samma lagringstid för registreringar om personer, förutom registreringar som skapats för diskreta eller särskilda kontroller eller undersökningskontroller. Förlängningen av lagringstiden äventyrar inte de registrerades intressen eftersom en registrering inte kan sparas längre än vad som är nödvändigt för dess ändamål. Bestämmelser om radering av registreringar fastställs uttryckligen i artikel 52. I artikel 51 fastställs tidsramarna för översyn av registreringar, i synnerhet en förkortad lagringstid för registreringar om föremål. Eftersom det inte finns några operativa behov av att bibehålla den längre perioden för föremål har den nu förkortats till fem år så att den överensstämmer med lagringstiden för registreringar om personer. Lagringstiden för utfärdade handlingar och blankodokument är dock fortfarande 10 år, eftersom giltighetstiden för sådana handlingar är 10 år. Radering I artikel 52 anges de omständigheter under vilka registreringar måste raderas, för att bättre harmonisera den nationella praxisen på detta område. I artikel 51 anges särskilda bestämmelser för personal vid Sirenekontoren att proaktivt radera registreringar som inte längre behövs om inget svar inkommer från de behöriga myndigheterna. Registrerades rätt att få åtkomst till uppgifter, rätta oriktiga uppgifter och radera olagligt lagrade uppgifter De närmare bestämmelserna om registrerades rättigheter förblir oförändrade eftersom de befintliga bestämmelserna redan säkerställer en hög skyddsnivå och är i linje med förordning (EU) 2016/679 och direktiv 2016/680. Utöver detta fastställs i artikel 63 de omständigheter under vilka medlemsstaterna får besluta att inte överlämna information till de registrerade. Detta måste ske av ett av de skäl som anges i denna artikel, och det måste vara en proportionerlig och nödvändig åtgärd som är förenlig med nationell lagstiftning. Utbyte av uppgifter om förkomna, stulna, ogiltigförklarade eller bortförda handlingar med Interpol Genom artikel 63 bibehålls artikel 55 i rådets beslut 2007/533/RIF i sin helhet, eftersom bättre interoperabilitet mellan dokumentsektionen i SIS och Interpols databas om stulna och förkomna handlingar kommer att behandlas i expertgruppens meddelande och i den andra serien förslag om SIS i juni 2017. Statistik För att få en överblick av hur rättsmedel fungerar i praktiken föreskrivs i artikel 66 ett standardiserat statistiskt system med årliga rapporter om antalet ansökningar om åtkomst från de registrerade, begäranden om rättelse av oriktiga uppgifter och radering av olagligt lagrade uppgifter, ärenden prövade i domstol, ärenden där domstolen gav sökanden rätt, och uppgifter om ärenden med ömsesidigt erkännande av slutliga avgöranden som meddelats av en domstol eller myndighet i andra medlemsstater om registreringar som skapats av den registrerande staten.

Övervakning och statistik I artikel 71 anges de arrangemang som måste göras för att säkerställa korrekt övervakning av SIS och dess funktion i förhållande till dess mål. För att göra detta får eu-LISA till uppgift att tillhandahålla daglig, månatlig och årlig statistik om hur systemet används. Artikel 71.5 kräver att eu-LISA tillställer medlemsstaterna, kommissionen, Europol, Eurojust och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån de statistiska rapporter som den utarbetar och tillåter kommissionen att begära ytterligare statistiska rapporter och rapporter om uppgifternas kvalitet med avseende på SIS och Sirenekommunikation. I artikel 71.6 föreskrivs skapande och underhåll av en central databas för uppgifter, som en del av eu-LISA:s arbete med att övervaka hur SIS fungerar. Detta kommer att göra det möjligt för behörig personal från medlemsstaterna, kommissionen, Europol, Eurojust och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån att få åtkomst till de uppgifter som anges i artikel 71.3 för att utarbeta den statistik som krävs. 2016/0409 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete, om ändring av förordning (EU) nr 515/2014 och om upphävande av förordning (EG) nr 1986/2006, rådets beslut 2007/533/RIF och kommissionens beslut 2010/261/EU EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 82.1 andra stycket led d, 85.1, 87.2 a och 88.2 a, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1)Schengens informationssystem (SIS) är ett grundläggande verktyg för tillämpningen av bestämmelserna i Schengenregelverket, såsom det införlivats i Europeiska unionens ramar. SIS är en av de centrala kompensationsåtgärder som bidrar till att upprätthålla en hög säkerhetsnivå inom området med frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen genom att stödja det operativa samarbetet mellan gränsbevakningstjänstemän, polis- och tullmyndigheter samt andra brottsbekämpande och rättsliga myndigheter i straffrättsliga frågor. (2)SIS inrättades på grundval av bestämmelserna i avdelning IV i konventionen av den 19 juni 1990 om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 mellan regeringarna i Beneluxstaterna, Förbundsrepubliken Tyskland och Franska republiken om gradvist avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna (Schengenkonventionen). Kommissionen fick i uppdrag att utveckla andra generationen av SIS (SIS II) genom rådets förordning (EG) nr 2424/2001 och rådets beslut 2001/886/RIF och systemet inrättades genom förordning (EG) nr 1987/2006 samt rådets beslut 2007/533/RIF. SIS II ersatte det SIS som inrättades genom Schengenkonventionen. (3)Tre år efter det att SIS II togs i bruk utförde kommissionen en utvärdering av systemet i enlighet med artiklarna 24.5, 43.5 och 50.5 i förordning (EG) nr 1987/2006 och artiklarna 59 och 65.5 i beslut 2007/533/RIF. Utvärderingsrapporten och det tillhörande arbetsdokumentet antogs den 21 december 2016. Denna förordning bör, i tillämpliga fall, återspegla rekommendationerna i dessa dokument. (4)Denna förordning utgör den rättsliga grund som krävs för styrning av SIS avseende aspekter som omfattas av kapitlen 4 och 5 i avdelning V i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/... om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS) på området in- och utresekontroller utgör den rättsliga grund som krävs för styrning av SIS avseende aspekter som omfattas av kapitel 2 i avdelning V i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. (5)Det faktum att den rättsliga grund som krävs för styrning av SIS består av separata instrument påverkar inte principen att SIS är ett enda informationssystem som bör fungera som ett enda system. Vissa av bestämmelserna i dessa instrument bör därför vara identiska. (6)Det är nödvändigt att ange målen för SIS, dess tekniska utformning och finansiering, fastställa bestämmelser om den genomgående driften och användningen av systemet samt bestämma ansvarsfördelningen, vilka typer av uppgifter som ska läggas in i systemet och ändamålen med att uppgifterna ska läggas in samt kriterier för sådant inläggande, vilka myndigheter som ska ha åtkomst till uppgifterna, hur biometriska kännetecken ska användas samt närmare bestämmelser om behandling av uppgifter.

(7)SIS omfattar ett centralt system (det centrala SIS) och nationella system med en fullständig eller partiell kopia av SIS-databasen. Med tanke på att SIS är det viktigaste instrumentet för informationsutbyte i Europa är det nödvändigt att säkerställa att det fungerar utan avbrott både på central och på nationell nivå. Därför bör varje medlemsstat upprätta en fullständig eller partiell kopia av SIS-databasen, och inrätta ett eget backupsystem. (8)Det är nödvändigt att upprätthålla en handbok med närmare bestämmelser om utbytet av den tilläggsinformation som krävs för åtgärder påkallade av registreringen. Nationella myndigheter i varje medlemsstat (Sirenekontoren) bör säkerställa utbytet av denna information. (9)För att upprätthålla ett effektivt utbyte av tilläggsinformation om den åtgärd som enligt registreringen ska vidtas är det lämpligt att stärka Sirenekontorens verksamhet genom att specificera kraven på tillgängliga resurser, fortbildning för användare och svarstiderna för förfrågningar från andra Sirenekontor. (10)Den operativa förvaltningen av de centrala delarna av SIS sköts av Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa (nedan kallad byrån). För att byrån ska kunna avdela de finansiella resurser och personalresurser som behövs för alla aspekter av den operativa förvaltningen av det centrala SIS bör dess uppgifter fastställas i detalj i denna förordning, i synnerhet när det gäller de tekniska aspekterna av utbytet av tilläggsinformation. (11)Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för att de uppgifter som läggs in i SIS är korrekta bör byrån ges ansvaret för att förbättra uppgifternas kvalitet genom att införa ett centralt kvalitetskontrollverktyg, och för att regelbundet tillställa medlemsstaterna rapporter. (12)I syfte att möjliggöra bättre övervakning av användningen av SIS för att analysera tendenser i fråga om brott bör byrån kunna utveckla en avancerad kapacitet för statistisk rapportering till medlemsstaterna, kommissionen, Europol och Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån utan att äventyra dataintegriteten. Därför bör en central statistikdatabas inrättas. Den statistik som framställs bör inte innehålla personuppgifter. (13)SIS bör innehålla ytterligare uppgiftskategorier för att göra det möjligt för slutanvändarna att utan dröjsmål fatta välgrundade beslut utifrån en registrering. I syfte att underlätta identifieringen av personer och att upptäcka om flera identiteter används bör de uppgiftskategorier som avser personer därför inbegripa en hänvisning till id-handlingen eller personnumret och om möjligt en kopia av denna handling. (14)I SIS bör man inte lagra några uppgifter som används för sökning, med undantag av loggar för att kontrollera att sökningen är laglig, övervaka att uppgifterna behandlas på ett lagligt sätt, utföra egenkontroll och säkerställa att N.SIS fungerar på ett korrekt sätt, samt för dataintegritet och datasäkerhet. (15)SIS bör möjliggöra behandling av biometriska uppgifter för att bidra till tillförlitlig identifiering av berörda personer. SIS bör också möjliggöra behandling av uppgifter om personer vars identitet missbrukats (för att undvika problem orsakade av felidentifiering) men det bör fastställas särskilda skyddsåtgärder för detta, särskilt den berörda personens medgivande och en sträng begränsning av de ändamål för vilka sådana uppgifter lagligen får behandlas. (16)Medlemsstaterna bör göra de nödvändiga tekniska arrangemangen så att en slutanvändare som gör en berättigad sökning i en nationell polis- eller immigrationsdatabas varje gång parallellt även söker i SIS, i enlighet med artikel 4 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680. Detta bör säkerställa att SIS fungerar som den främsta kompensationsåtgärden på området utan inre gränskontroller och bättre beaktar den gränsöverskridande dimensionen av brottslighet och brottslingarnas rörlighet. (17)I denna förordning bör det fastställas villkor för användning av finger- och handavtrycksuppgifter och ansiktsbilder för identifiering. Användningen av ansiktsbilder för identifiering i SIS bör också bidra till att säkerställa enhetlighet vid de gränskontrollförfaranden där identifiering och identitetskontroll krävs genom användning av fingeravtryck och ansiktsbilder. Sökning med finger- och handavtrycksuppgifter bör vara obligatorisk om det råder något som helst tvivel om en persons identitet. Ansiktsbilder bör användas för identifiering endast i samband med vanliga gränskontroller i självbetjäningskiosker och elektroniska spärrar. (18)Införandet av ett automatiskt system för identifiering av fingeravtryck i SIS kompletterar den befintliga Prümmekanismen för gemensam gränsöverskridande onlineåtkomst till utvalda nationella DNA-databaser och automatiska system för identifiering av fingeravtryck. Prümmekanismen möjliggör sammankoppling av nationella system för identifiering av fingeravtryck så att en medlemsstat kan skicka en förfrågan för att fastställa om gärningsmannen till ett brott vars fingeravtryck har hittats är känd i någon annan medlemsstat. Genom Prümmekanismen kan man kontrollera om den person som fingeravtrycken tillhör är känd vid en viss tidpunkt, men om gärningsmannen blir känd i någon medlemsstat efteråt kommer denna alltså inte nödvändigtvis att gripas. Fingeravtryckssökningen i SIS möjliggör ett aktivt sökande efter gärningsmannen. Därför bör det vara möjligt att ladda upp en okänd gärningsmans fingeravtryck i SIS, förutsatt att det med stor sannolikhet kan fastställas att den person som fingeravtrycken tillhör har begått ett grovt brott eller en terroristhandling. Detta gäller speciellt om fingeravtrycken hittas på ett vapen eller något annat föremål som har använts för brottet. Blotta förekomsten av fingeravtryck på brottsplatsen bör inte anses tyda på en stor sannolikhet att fingeravtrycken tillhör gärningsmannen. En ytterligare förutsättning för skapandet av en sådan registrering bör vara att gärningsmannens identitet inte kan fastställas via några andra nationella, europeiska eller internationella databaser. Om en sådan fingeravtryckssökning leder till en potentiell träff bör medlemsstaten utföra ytterligare kontroller med sina fingeravtryck, möjligen med hjälp av fingeravtrycksexperter, för att fastställa om fingeravtrycken tillhör den person vars avtryck finns lagrade i SIS och bör fastställa personens identitet. Förfarandena bör regleras i nationell lagstiftning. En identifiering av en person som registrerats som ”okänd efterlyst person” i SIS kan bidra till utredningen på ett betydande sätt och kan leda till gripande, förutsatt att alla villkor för ett gripande är uppfyllda. (19)Det bör vara tillåtet att kontrollera fingeravtryck som hittas på en brottsplats mot fingeravtryck som lagrats i SIS om det med stor sannolikhet kan fastställas att de tillhör den person som begått det grova brottet eller terroristbrottet. Grov brottslighet bör definieras som de brott som anges i rådets rambeslut 2002/584/RIF och terroristbrott som de brott enligt nationell lagstiftning som avses i rådets rambeslut 2002/475/RIF. (20)Det bör vara möjligt att lägga till en DNA-profil i fall där inga finger- och handavtrycksuppgifter finns att tillgå, och den bör endast vara tillgänglig för behöriga användare. DNA-profiler torde underlätta identifiering av försvunna personer i behov av skydd och i synnerhet försvunna barn, bland annat genom att det blir möjligt att använda föräldrars och syskons DNA-profiler för identifiering. DNA-uppgifterna bör inte innehålla några hänvisningar till ras. (21)SIS bör innehålla registreringar om personer som är efterlysta för att gripas och överlämnas samt personer som är efterlysta för att gripas och utlämnas. Utöver registreringar är det lämpligt att föreskriva ett sådant utbyte av tilläggsinformation som behövs för överlämnande- och utlämningsförfaranden. De uppgifter som avses i artikel 8 i rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna bör i synnerhet behandlas i SIS. Av operativa orsaker är det lämpligt att den registrerande medlemsstaten efter tillstånd från de rättsliga myndigheterna gör en befintlig registrering om gripande tillfälligt otillgänglig när en person som är föremål för en europeisk arresteringsorder söks intensivt och aktivt och slutanvändare som inte deltar i den konkreta spaningsinsatsen kan äventyra resultatet. Sådana registreringar bör inte vara tillfälligt otillgängliga längre än 48 timmar. (22)Det bör vara möjligt att i SIS lägga till en översättning av de kompletterande uppgifter som läggs in för överlämnande enligt den europeiska arresteringsordern och för utlämning. (23)SIS bör innehålla registreringar om försvunna personer för att säkerställa deras säkerhet eller förebygga hot mot den allmänna säkerheten. Införandet av en registrering i SIS för barn som löper risk för bortförande (dvs. för att förhindra framtida skador som ännu inte har skett, t.ex. för barn som löper risk för att bortföras av en förälder) bör vara begränsat, och det är därför lämpligt att införa stränga och lämpliga skyddsåtgärder. När det gäller barn bör dessa registreringar och motsvarande förfaranden tjäna barnets bästa med beaktande av artikel 24 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter av den 20 november 1989. (24)En ny åtgärd bör införas för fall av misstänkt terrorism och grov brottslighet för att göra det möjligt att stoppa och förhöra en person som misstänks ha begått ett grovt brott eller en person som det finns orsaker att misstänka kommer att begå ett grovt brott, så att den registrerande medlemsstaten ska få så noggranna uppgifter som möjligt. Denna nya åtgärd bör inte innebära att personen vare sig kroppsvisiteras eller grips. Den bör dock ge tillräckligt mycket information för att besluta om ytterligare åtgärder. Grova brott bör vara de brott som förtecknas i rådets rambeslut 2002/584/RIF. (25)SIS bör innehålla nya kategorier för föremål med högt värde, såsom elektronisk och teknisk utrustning som kan identifieras och sökas med ett unikt nummer. (26)En medlemsstat bör kunna särskilt märka en viss registrering med så kallad flaggning, vilket innebär att den åtgärd som registreringen avser inte kommer att vidtas på medlemsstatens territorium. När det gäller registreringar om gripande för överlämnande bör inget i denna förordning tolkas som ett undantag från eller förhindra tillämpning av bestämmelserna i rambeslut 2002/584/RIF. Beslut om att förse en registrering med flaggning bör fattas endast på grundval av de skäl för vägran som anges i rambeslutet.

(27)När en registrering märkts med flaggning och det blir känt var den person som ska gripas för överlämnande befinner sig, bör detta alltid meddelas den utfärdande rättsliga myndigheten, som då kan besluta att översända en europeisk arresteringsorder till den behöriga rättsliga myndigheten, i enlighet med bestämmelserna i rambeslut 2002/584/RIF. (28)Medlemsstaterna bör ha möjlighet att länka samman olika registreringar i SIS. Det faktum att en medlemsstat länkar samman två eller flera registreringar bör inte påverka den åtgärd som ska vidtas, lagringstiden eller åtkomsträtten till registreringarna. (29)Registreringar bör inte bevaras i SIS längre än vad som är nödvändigt för att uppnå det ändamål för vilket de fördes in. För att minska den administrativa bördan för de olika myndigheter som för olika ändamål behandlar uppgifter om personer är det lämpligt att anpassa lagringstiden för registreringar om personer till de lagringstider som planeras för återvändande och olagliga vistelser. Dessutom förlänger medlemsstaterna regelbundet giltighetstiden för registreringar om personer om den begärda åtgärden inte kunde vidtas inom den ursprungliga tidsfristen. Därför bör lagringstiden för registreringar om personer vara högst fem år. Den allmänna principen bör vara att registreringar om personer automatiskt raderas från SIS efter en period på fem år, förutom när det gäller registreringar som förts in för diskreta och särskilda kontroller samt undersökningskontroller. Dessa bör raderas efter ett år. Registreringar om föremål som har lagts in för diskreta kontroller, undersökningskontroller eller särskilda kontroller bör automatiskt raderas från SIS efter ett år, eftersom de alltid är kopplade till personer. Registreringar om föremål som ska beslagtas eller användas som bevis i brottmål bör automatiskt raderas från SIS efter fem år, eftersom sannolikheten att hitta dem efter en sådan period är mycket låg och deras ekonomiska värde har minskat markant. Registreringar om utfärdade id-handlingar och blankodokument bör behållas i 10 år, eftersom giltighetstiden för sådana handlingar är 10 år från det att de utfärdats. Beslut om att behålla registreringar om personer bör grundas på en övergripande individuell bedömning. Medlemsstaterna bör se över registreringar om personer inom översynsperioden och föra statistik över antalet registreringar om personer för vilka lagringstiden har förlängts. (30)Inläggande av och förlängning av giltighetstiden för en registrering i SIS bör vara föremål för nödvändiga proportionalitetskrav, med bedömning av om ett visst fall är tillräckligt adekvat, relevant och viktigt för att en registrering ska föras in i SIS. De brott som avses i artiklarna 1, 2, 3 och 4 i rådets rambeslut 2002/475/RIF om bekämpande av terrorism utgör ett mycket allvarligt hot mot den allmänna säkerheten och livsintegriteten för individer och för samhället, och dessa brott är extremt svåra att förhindra, upptäcka och utreda inom ett område utan inre gränskontroller där potentiella förbrytare kan röra sig fritt. Om en person eller ett föremål söks i samband med dessa brott är det alltid nödvändigt att skapa en motsvarande registrering i SIS om personer som söks för ett straffrättsligt förfarande, om personer eller föremål som är föremål för diskreta kontroller, undersökningskontroller och särskilda kontroller samt om föremål som ska beslagtas, eftersom ingen annan åtgärd skulle vara lika effektiv för detta ändamål. (31)Det är nödvändigt att ge klarhet om radering av registreringar. En registrering bör inte lagras längre än vad som är nödvändigt för att uppnå det ändamål för vilket den lagts in. Eftersom medlemsstaterna har olika praxis när det gäller att fastställa hur länge en registrering är ändamålsenlig är det lämpligt att ange närmare kriterier för varje registreringskategori för att kunna avgöra när den bör raderas ur SIS. (32)SIS-uppgifternas integritet är av yttersta vikt. Därför bör lämpliga skyddsåtgärder införas för behandlingen av SIS-uppgifter både på central och på nationell nivå för att säkerställa att uppgifterna är skyddade från början till slut. De myndigheter som behandlar uppgifter bör omfattas av säkerhetskraven i denna förordning och vara föremål för ett enhetligt förfarande för rapportering av tillbud. (33)De uppgifter som behandlas i SIS i enlighet med denna förordning bör inte överföras eller göras tillgängliga för tredjeländer eller för internationella organisationer. Samarbetet mellan Europeiska unionen och Interpol bör emellertid stärkas genom främjande av effektivt utbyte av passuppgifter. I de fall då personuppgifter överförs från SIS till Interpol bör det sörjas för lämpligt skydd för personuppgifterna och skyddet bör fastställas i ett avtal, där det föreskrivs strikta skyddsåtgärder och villkor. (34)Det är lämpligt att bevilja åtkomst till SIS för myndigheter som ansvarar för registrering av fordon, fartyg och luftfartyg för att de ska kunna kontrollera om transportmedlet redan söks i en medlemsstat för beslagtagande eller kontroll. Direktåtkomst bör beviljas statliga myndigheter. Denna åtkomst bör begränsas till registreringar om respektive transportmedel och deras registreringsbevis eller nummerplåt. Följaktligen bör bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1986/2006 införlivas i denna förordning och den förordningen bör upphävas. (35)De nationella bestämmelser som införlivar direktiv (EU) 2016/680 bör tillämpas när de behöriga nationella myndigheterna behandlar uppgifter för att förebygga, utreda och upptäcka grova brott eller terroristbrott, eller att lagföra brott och verkställa straffrättsliga påföljder, inbegripet skyddsåtgärder för att förebygga hot mot den allmänna säkerheten. Bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 och direktiv (EU) 2016/680 bör specificeras ytterligare i denna förordning i tillämpliga fall. (36)Förordning (EU) 2016/679 bör tillämpas på de nationella myndigheternas behandling av personuppgifter enligt denna förordning i de fall då direktiv (EU) 2016/680 inte är tillämpligt. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 bör tillämpas på unionsinstitutionernas och unionsorganens behandling av personuppgifter när de fullgör sina skyldigheter enligt denna förordning. (37)Bestämmelserna i direktiv (EU) 2016/680, förordning (EU) 2016/679 och förordning (EG) nr 45/2001 bör specificeras ytterligare i denna förordning i tillämpliga fall. När det gäller Europols behandling av personuppgifter tillämpas förordning (EU) 2016/794 om Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning (Europolförordningen). (38)Bestämmelserna i beslut 2002/187/RIF av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet tillämpas i fråga om uppgiftsskydd på Eurojusts behandling av uppgifter i SIS, inbegripet befogenheterna för den gemensamma tillsynsmyndighet som inrättats genom det beslutet för övervakning av Eurojusts verksamhet och dess ansvar för eventuell olaglig behandling av personuppgifter. I fall där en sökning som Eurojust utför i SIS visar att det finns en registrering som förts in av en medlemsstat kan Eurojust inte vidta de åtgärder som begärs. Därför bör Eurojust meddela den berörda medlemsstaten så att den kan följa upp ärendet. (39)När det gäller sekretess bör relevanta bestämmelser i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen och anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska unionen tillämpas på tjänstemän och övriga anställda vars arbete har samband med SIS. (40)Såväl medlemsstaterna som byrån bör upprätthålla säkerhetsplaner för att underlätta genomförandet av säkerhetsskyldigheterna och bör samarbeta med varandra så att de behandlar säkerhetsfrågor ur ett gemensamt perspektiv. (41)De nationella oberoende tillsynsmyndigheterna bör övervaka att medlemsstaternas behandling av personuppgifter sker på ett lagligt sätt enligt denna förordning. Man bör fastställa den registrerades rätt till åtkomst till, rättelse och radering av sina personuppgifter som finns lagrade i SIS och påföljande rättsmedel inför nationella domstolar samt det ömsesidiga erkännandet av domar. Därför är det lämpligt att kräva årlig statistik från medlemsstaterna. (42)Tillsynsmyndigheterna bör säkerställa att en revision av behandlingen av uppgifter i N.SIS genomförs minst vart fjärde år i enlighet med internationella revisionsstandarder. Antingen bör revisionen utföras av tillsynsmyndigheterna, eller så bör de nationella tillsynsmyndigheterna begära revisionen direkt från en oberoende uppgiftsskyddsrevisor. Den oberoende revisorn bör kvarstå under den nationella tillsynsmyndighetens eller tillsynsmyndigheternas kontroll och ansvar, och dessa bör därför själv begära revisionen och ange en tydligt fastställd avsikt, omfattning och metod för revisionen samt vägledning och tillsyn avseende den och slutresultatet. (43)I förordning (EU) 2016/794 (Europolförordningen) fastställs att Europol stöder och stärker medlemsstaternas behöriga myndigheters insatser och deras samarbete vad gäller bekämpning av terrorism och grov brottslighet, samt tillhandahåller analyser och hotbildsbedömningar. Utvidgningen av Europols åtkomsträtt till SIS-registreringar om försvunna personer bör ytterligare förbättra Europols förmåga att ge nationella brottsbekämpande myndigheter omfattande operativa och analytiska produkter om människohandel och sexuellt utnyttjande av barn, även online. Detta skulle bidra till bättre förebyggande av dessa brott, skydd av potentiella offer och till utredningen om gärningsmännen. Europeiska it-brottscentrumet vid Europol skulle också gynnas av Europols nya åtkomst till SIS-registreringar om försvunna personer, till exempel i fall av resande sexualförbrytare och sexuellt utnyttjande av barn på internet, där gärningsmännen ofta påstår att de har tillgång till barn eller kan få tillgång till barn som kan ha registrerats som försvunna. Dessutom bör Europeiska centrumet för bekämpning av människosmuggling vid Europol på grund av sin viktiga strategiska roll med att förhindra underlättande av irreguljär migration få åtkomst till registreringar om personer som nekas inresa eller vistelse inom en medlemsstats territorium antingen på grundval av brott eller bristande efterlevnad med villkoren för visering och uppehållstillstånd. (44)För att överbrygga klyftan i utbytet av information om terrorism, i synnerhet om utländska terroriststridande – där övervakningen av deras rörlighet är avgörande – bör medlemsstaterna dela information om terrorismrelaterad verksamhet med Europol parallellt med att de för in en registrering i SIS, samt om träffar och relaterad information. Detta bör ge det europeiska centrumet mot terrorism vid Europol möjlighet att kontrollera om det finns några ytterligare kontextuella uppgifter tillgängliga i Europols databaser och att leverera högkvalitativa analyser som bidrar till att störa terroristnätverk och, om möjligt, förhindra deras attacker. (45)Det är också nödvändigt att fastställa klara bestämmelser för Europol om behandling och nedladdning av SIS-uppgifter för att möjliggöra en så omfattande användning av SIS som möjligt, förutsatt att standarder om uppgiftsskydd respekteras enligt denna förordning och förordning (EU) 2016/794. I fall där en sökning som Europol utför i SIS visar att det finns en registrering som förts in av en medlemsstat kan Europol inte vidta de åtgärder som begärs. Därför bör Europol meddela den berörda medlemsstaten så att den kan följa upp ärendet. (46)I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1624 föreskrivs att värdmedlemsstaten vid tillämpning av den förordningen bör tillåta medlemmar i de europeiska gräns- och kustbevakningsenheterna eller i enheter med personal som arbetar med återvändande vilka utplaceras av Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån att göra sådana sökningar i europeiska databaser som är nödvändiga för att uppfylla operativa mål som anges i den operativa planen för gränskontroller, gränsbevakning och återvändande. Andra berörda unionsbyråer – särskilt Europeiska stödkontoret för asylfrågor och Europol – får också utplacera experter som inte är anställda vid de unionsbyråerna för att dessa ska delta i stödgrupper för migrationshantering. Målet med utplaceringen av de europeiska gräns- och kustbevakningsenheterna, enheterna som arbetar med återvändande och stödgruppen för migrationshantering är att ge tekniskt och operativt stöd till begärande medlemsstater, särskilt de som står inför oproportionerligt stora migrationsutmaningar. För att det ska gå att genomföra de arbetsuppgifter som tilldelats de europeiska gräns- och kustbevakningsenheterna, enheterna som arbetar med återvändande och stödgruppen för migrationshantering krävs åtkomst till SIS via ett tekniskt gränssnitt som kopplar Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån till det centrala SIS. I fall där en sökning som enheterna utför i SIS visar att det finns en registrering som förts in av en medlemsstat kan medlemmen av enheten eller personalen inte vidta de åtgärder som begärs, om personen inte getts befogenhet att göra detta av värdmedlemsstaten. Därför bör enheten meddela den berörda medlemsstaten så att den kan följa upp ärendet.

(47)I enlighet med kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett EU-system för reseuppgifter och resetillstånd (Etias) kommer Etias centralenhet inom Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån att kontrollera SIS via Etias för att göra en bedömning av ansökningar om resetillstånd som bland annat kräver att man fastställer om den tredjelandsmedborgare som ansöker om ett resetillstånd omfattas av en SIS-registrering. I detta syfte bör Etias centralenhet inom Europeiska gräns- och kustbevakningsbyrån också ha åtkomst till SIS i den utsträckning som behövs för att den ska kunna utföra sitt mandat, dvs. alla registreringskategorier om personer och registreringar om blankodokument och utfärdade id-handlingar. (48)Vissa aspekter av SIS kan inte täckas på ett uttömmande sätt av bestämmelserna i denna förordning på grund av deras tekniska beskaffenhet, detaljnivå och behov av regelbunden uppdatering. Hit hör bland annat tekniska bestämmelser för att lägga in, uppdatera, radera och söka uppgifter, uppgifternas kvalitet och bestämmelser om sökning med biometriska kännetecken, bestämmelser om överensstämmelse och prioritering av registreringar, tillägg av flaggning, länkar mellan registreringar, fastställande av nya kategorier av föremål inom kategorin teknisk och elektronisk utrustning, fastställande av giltighetstiden för registreringar inom den längsta tillåtna tidsfristen och utbyte av tilläggsinformation. Genomförandebefogenheterna för dessa aspekter bör därför tilldelas kommissionen. Tekniska föreskrifter för sökning i registreringar bör ta hänsyn till att de nationella tillämpningarna ska fungera smidigt. (49)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011. Förfarandet för antagande av genomförandeåtgärderna bör vara det samma för denna förordning och för förordning (EU) 2018/xxx (in- och utresekontroller). (50)För att säkerställa öppenhet bör byrån vartannat år utarbeta en rapport om den tekniska funktionen för det centrala SIS och kommunikationsinfrastrukturen, inklusive säkerheten i denna, och om utbytet av tilläggsinformation. Kommissionen bör lägga fram en övergripande utvärdering vart fjärde år. (51)Eftersom målen för denna förordning, nämligen att inrätta och reglera ett gemensamt informationssystem och utbytet av relaterad tilläggsinformation, genom själva sin beskaffenhet inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. (52)Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Denna förordning syftar i synnerhet till att säkerställa en trygg miljö för alla personer som vistas på Europeiska unionens territorium och ett särskilt skydd för barn som kan vara offer för människohandel eller har bortförts av sina föräldrar, med full respekt för skyddet av personuppgifter. (53)I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning. (54)Förenade kungariket deltar i denna förordning i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och artikel 8.2 i rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket. (55)Irland deltar i denna förordning i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, och artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket. (56)När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.G i rådets beslut 1999/437/EG om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet. (57)När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.G i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 4.1 i rådets beslut 2004/849/EG och 2004/860/EG. (58)När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1.G i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/349/EU och artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU. (59)När det gäller Bulgarien och Rumänien utgör denna förordning en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt och bör läsas jämförd med rådets beslut 2010/365/EU om tillämpningen av de bestämmelser i Schengenregelverket som rör Schengens informationssystem i Republiken Bulgarien och Rumänien. (60)När det gäller Cypern och Kroatien utgör denna förordning en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt respektive artikel 4.2 i 2011 års anslutningsakt. (61)Denna förordning bör tillämpas på Irland från och med tidpunkter fastställda i enlighet med de förfaranden som avses i de berörda instrumenten för tillämpningen av Schengenregelverket på denna stat. (62)De beräknade kostnaderna för uppgraderingen av de nationella SIS-systemen och för genomförandet av de nya funktioner som planeras i denna förordning är lägre än det återstående beloppet i budgetrubriken för smarta gränser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 515/2014. Därför bör man genom denna förordning omfördela det beloppet, som anslagits för utveckling av it-system som stöd för hanteringen av migrationsströmmar över de yttre gränserna i enlighet med artikel 5.5 b i förordning (EU) nr 515/2014. (63)Rådets beslut 2007/533/RIF och kommissionens beslut 2010/261/EU bör därför upphävas. (64)Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i förordning (EG) nr 45/2001 och avgav ett yttrande den … HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 1

Allmänt syfte med SIS Syftet med SIS ska vara att med hjälp av information som delas via systemet säkerställa hög säkerhet inom området med frihet, säkerhet och rättvisa i unionen, bland annat bevarande av allmän säkerhet och allmän ordning och skydd av säkerheten på medlemsstaternas territorier, samt att tillämpa bestämmelserna om fri rörlighet för personer på medlemsstaternas territorier enligt tredje delen, avdelning V, kapitlen 4 och 5 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Artikel 2

Tillämpningsområde 1.I denna förordning fastställs villkor och förfaranden för inläggande och behandling i SIS av registreringar om personer och föremål samt för utbyte av tilläggsinformation och kompletterande uppgifter som används för polissamarbete och straffrättsligt samarbete. 2.Denna förordning innehåller också bestämmelser om SIS:s tekniska utformning, om ansvarsområden för medlemsstaterna och för Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa, om allmän uppgiftsbehandling, om berörda personers rättigheter samt o