[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 12.12.2006

KOM(2006) 794 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

enligt artikel 19.1 i rådets direktiv 2003/96/EG (ambulerande försäljare)

1. Inledning

Enligt artikel 19.1 i rådets direktiv 2003/96/EG[1] om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (nedan kallat ”energiskattedirektivet” eller ”direktivet”), får rådet enhälligt, på förslag från kommissionen, utöver de bestämmelser som anges i direktivet, särskilt artiklarna 5, 15 och 17, ge varje medlemsstat (som begär det) tillstånd att av särskilda politiska hänsyn införa ytterligare skattebefrielser eller skattenedsättningar.

Kommissionen skall pröva en sådan begäran. Efteråt skall den antingen lägga fram ett förslag för rådet eller informera rådet om skälen till att den inte har föreslagit beviljandet av någon sådan åtgärd.

Inom ramen för en allmän genomgång av undantag i energiskattedirektivet som upphör i slutet av 2006, lämnade Frankrike i en begäran om godkännande av undantag från 2007 och framåt från bestämmelserna i energiskattedirektivet och av tillämpning av skatteundantag (med en årlig kvot) för bränsle som används av ambulerande försäljare med säte i utflyttningsregioner. Denna begäran registrerades hos generaldirektoratet för skatter och tullar[2].

Syftet med detta meddelande är att informera rådet om skälen till att kommissionen inte har beviljant det begärda undantaget.

2. Sammanfattning av begäran

Frankrike vill för återförsäljare med säte i kommuner med färre än 3 000 invånare, och som bedriver en del av försäljningen i ambulerande form, införa ett undantag från beskattning av motorbränslen. Undantaget skulle vara begränsat till 1 500 liter årligen.

Syftet med åtgärden är att stödja återförsäljare som bedriver ambulerande försäljning och på så vis tillhandahålla den berörda befolkningen en tjänst av grundläggande betydelse. Enligt Frankrike bidrar detta till landsbygdsutvecklingen. Åtgärden utgör en del av den nationella strategin för fysisk planering och för bekämpande av avfolkningen av regioner med låg befolkningstäthet, främst i bergsområden.

I begäran anges den 31 december 2012 som slutdatum för undantaget.

3. Bakgrund till begäran

Denna begäran om undantag lades fram mot bakgrund av att ett specifikt tillstånd löper ut som tidigare beviljats Frankrike i enlighet med förfarandet i artikel 8.4 i rådets direktiv 92/81/EEG[3] som för närvarande ingår i bilaga II till energiskattedirektivet. Det tillståndet gäller t.o.m. den 31 december 2006.

I sitt meddelande från juni 2006 Översikt över de undantag i bilagorna II och III till rådets direktiv 2003/96/EG som upphör att gälla vid utgången av 2006 (nedan kallat 2006 års meddelande)[4] gav kommissionen en översikt över den omfattande flexibilitet direktivet medger och fastslog att inga ytterligare åtgärder är nödvändiga för situationer där gemenskapslagstiftningen tagit hänsyn till de syften som ligger bakom vissa undantag när direktivet antogs. I fråga om undantag för syften som inte omfattas av direktivets allmänna bestämmelser, fastslogs i meddelandet att om en medlemsstat av politiska hänsyn skulle överväga om ett undantag från direktivet fortfarande var nödvändigt och om det kunde överensstämma med direktivets mål, dvs. de intressen och politiska mål som anges i artikel 19.1 tredje strecksatsen, skulle medlemsstaten lämna in en ansökan till kommissionen i enlighet med förfarandet i den artikeln.

4. Kommissionens bedömning

I fråga om de specifika politiska hänsyn som den berörda medlemsstaten lagt fram, betonar kommissionen att sådana argument rör nationell politik av främst regional karaktär och att en medlemsstat kan anse att de motiverar offentligt stöd. Undantaget har dock aldrig ansetts vara ett instrument för sådan politik.

Dessutom anser kommissionen att jämförelsen haltar mellan, å ena sidan, de specifika situationer som avses och de politiska hänsyn som beskrivs, och, å andra sidan, den beräknade skatteförmånens generella karaktär. Fördelen är inte begränsad till tjänster som utförs i områden där det finns ett specifikt behov av dem, utan beviljas alla ambulerande försäljare med ett fast säte i en liten kommun, kopplat till den bränsleförbrukning som uppstår vid den ambulerande försäljningen. Dessutom skulle de aktuella situationerna mer generellt kunna hanteras bättre med instrument som är förenliga med gemenskapsrätten och som bättre återspeglar de specifika tjänster som erbjuds av operatörerna i fråga, till skillnad från befrielse från skatter som uppkommer enbart som en följd av konsumtion. I det här sammanhanget bör det understrykas att de extra kostnader som drabbar de personer som utför den specifika verksamheten inte bara har sin grund i bränsleförbrukning och att ett mera riktat instrument skulle vara lämpligare för de syften som Frankrike anför.

Systemets utformning (fullständigt skatteundantag upp till en årlig kvot) innebär att det inte tas tillräcklig hänsyn till målen i energiskattedirektivet. Det gäller framförallt avsaknaden av incitament för energieffektivitet och miljöskydd. Kommissionen anser att de intressen och politiska mål som anges i artikel 19.1 tredje strecksatsen talar emot ett beviljande av ett sådant tillstånd.

5. Slutsats

Frankrikes argument för att motivera undantaget rör främst nationella politiska intressen, främst av regional karaktär och dessa kan, från en medlemsstats synvinkel, motivera motsvarande statligt stöd. Det finns emellertid sätt att stödja sådana mål som är betydligt bättre lämpade, både i fråga om innehåll och omfattning, utan att de gemenskapsintressen som nämnts ovan skall behöva drabbas av en omotiverad skattebefrielse från harmoniserade skatter.

Därför föreslår kommissionen att det föreslagna tillståndet inte beviljas .

Denna slutsats hindrar dock inte att Frankrike antar instrument, utanför området harmoniserade punktskatter, och i fullständig överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen[5], och som skulle tjäna samma syften bättre och mer målinriktat än det planerade undantaget.

[1] Rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, 31.10.2003, s. 51). Direktivet senast ändrat genom direktiv 2004/74/EG och 2004/75/EG (EUT L 157, 30.4.2004, s. 87 och s. 100).

[2] Den 16 oktober 2006.

[3] Rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (EGT L 316, 31.10.1992). Direktivet upphävdes tillsammans med rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor per den 31 december 2003 genom rådets direktiv 2003/96/EG.

[4] KOM(2006) 342 av den 30 juni 2006 - Översikt över de undantag i bilagorna II och III till rådets direktiv 2003/96/EG som upphör att gälla vid utgången av 2006 .

[5] Även reglerna om statligt stöd.