SV

Bryssel den 8.11.2006

KOM(2006) 649 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2006 – 2007

Bilaga: Särskild rapport om EU:s förmåga att integrera nya medlemmar

{SEK(2006) 1383}

{SEK(2006) 1384}

{SEK(2006) 1385}

{SEK(2006) 1386}

{SEK(2006) 1387}

{SEK(2006) 1388}

{SEK(2006) 1389}

{SEK(2006) 1390}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Strategi för utvidgningen och huvudfrågor 2006 – 2007

Bilaga: Särskild rapport om EU:s förmåga att integrera nya medlemmar

1. Inledning

Utvidgningen har varit den centrala utvecklingsfrågan för EU under flera årtionden. Europeisk integration handlar i grunden om att få ett slut på Europas delning och att bidra till kontinentens fredliga återförening. Politiskt har EU:s utvidgning gjort det lättare att bemöta genomgripande förändringar som diktaturers fall eller det kommunistiska systemets sammanbrott. Tack vare utvidgningen har demokrati, mänskliga rättigheter och stabilitet fått ett starkare fäste på kontinenten. Utvidgningen avspeglar det faktum att Europeiska unionen är en ”mjuk makt” som åstadkommit mera genom sin attraktionskraft än vad som hade varit möjligt med andra medel.

Ekonomiskt har utvidgningen bidragit till ökat välstånd och förbättrad konkurrenskraft och gjort att den utvidgade unionen står bättre rustad att svara på globaliseringens utmaningar. Hela Europa har gynnats direkt av detta. EU har fått ökad tyngd i världen och blivit en kraftfullare internationell aktör tack vare utvidgningen.

Tio nya medlemsstater anslöt sig i maj 2004. När så Bulgarien och Rumänien blir medlemmar den 1 januari 2007 kommer den femte utvidgningen att vara slutförd. Förberedelserna har varit rigorösa och banat väg för en smidig integrering av de nya medlemsstaterna i EU:s institutioner och verksamhet. De tio nya medlemsstaterna har nått utmärkta resultat när det gäller att följa gemenskapslagstiftningen och de har bidragit avsevärt till EU-institutionernas arbete. Aktivitetsnivån i deras ekonomier har ökat, likaså handel och investeringar. Deras ekonomiska tillväxttakt har varit hög.

Den utvidgningsagenda som nu är aktuell omfattar länderna på västra Balkan och Turkiet. Medlemskap i EU har ställts i utsikt för dem när de uppfyller de nödvändiga villkoren. De har kommit olika långt på vägen dit. Kroatien och Turkiet håller på att förhandla om anslutning. F.d. jugoslaviska republiken Makedonien fick ställning som kandidatland i december 2005. De andra länderna på västra Balkan gör framsteg i strävandena att förverkliga sitt europeiska perspektiv.

Flera stora frågor kommer att kräva uppmärksamhet i utvidgningsagendan under 2006 och 2007. Särskilt gäller det anslutningsförhandlingarna med Turkiet, frågan om Kosovos framtida status och förbindelserna med Serbien. En annan viktig fråga är ett ökat egenansvar i Bosnien och Hercegovina för landets styre. De här frågorna är viktiga i sig och rör geopolitiska spörsmål som påverkar säkerhet och stabilitet i hela Europa. Också vägen till medlemskap är viktig i sig, även för de länder som kanske har många år kvar till anslutningen. En rad utmaningar väntar längs den vägen. EU måste därför fortsätta sitt engagemang under hela processen.

Strategin inför anslutningen och förhandlingarna med kandidatländer och potentiella kandidatländer bör drivas vidare med kraft. Överenskomna villkor bör till fullo respekteras. Från och med januari 2007 kommer EU att ge ekonomiskt stöd via det nyligen inrättade instrumentet för stöd inför anslutningen. Stödet kommer framför allt att inriktas på de områden som prioriteras i partnerskapen för anslutning och de europeiska partnerskapen.

EU:s utvidgning är ett historiskt projekt, som bygger på visionen om ett enat Europa och dess roll i världen. Projektet måste vara brett förankrat hos Europas folk så att det får full demokratisk legitimitet. Alla avgörande beslut som leder fram till ett lands anslutning fattas av demokratiskt valda organ i medlemsstaterna och i unionen.

Medlemsstaterna måste gå i täten när det gäller att förklara varför utvidgningen ligger i EU:s intresse. Kommissionen är för sin del beredd att förbättra flödet av objektiv information i ett användarvänligt format och att samarbeta med medlemsstaterna och Europaparlamentet för att på ett mera effektivt sätt nå fram till allmänheten med information om utvidgningsprocessen.

När Europeiska rådet samlas i december 2006 i år kommer utvidgningen att diskuteras. I sina slutsatser från december 2005 anförde rådet att det förslag till strategi som kommissionen lagt tidigare under året var en lämplig grundval för utvidgningsdebatten 2006. Det understryks i den strategin att en omsorgsfullt hanterad utvidgningsprocess gör det möjligt att bredda och fördjupa den europeiska integrationen. Tre principer ligger till grund för strategin: man skall konsolidera EU:s åtaganden gentemot de länder som omfattas av processen, man skall tillämpa strikta men rättvisa villkor och man skall bygga ut kommunikationen med allmänheten om utvidgningen.

EU har tagit farhågorna om takten i utvidgningen på allvar. För att inte försätta sig i en situation med fler åtaganden än man klarar av infriar EU sina åtaganden gentemot länder som redan är inne i processen men är försiktig när det gäller att ta på sig nya.

Strikta villkor gäller för alla kandidatländer och potentiella kandidatländer. Det enskilda landets framsteg i strävandena att åstadkomma politiska och ekonomiska reformer avgör om det kan gå vidare till nästa steg i anslutningsprocessen. Denna process tar lång tid och därför är det nödvändigt att hela tiden upprätthålla ländernas motivation att gå vidare i reformarbetet. EU måste också öka öppenheten och insynen i processen.

EU:s egna institutioner behöver reformeras, i linje med Europeiska rådets slutsatser från mötet i juni 2006. En ny överenskommelse om de institutionella frågorna bör ha träffats innan nästa land är redo att bli medlem. EU:s finansiering är en annan viktig fråga för framtiden. Unionens förmåga att ta in nya medlemmar utan att minska takten i den egna integrationen kommer vidare att få allt större betydelse framöver. I den särskilda rapporten i bilagan till detta dokument redovisar kommissionen en strategi för hur unionen skall kunna behålla sin förmåga att fungera effektivt och samtidigt fullfölja en utvidgningsagenda som är utformad för att klara av de kommande årens utmaningar.

Alla europeiska länder är inte engagerade i utvidgningsprocessen. EU har upprättat förbindelser av flera olika slag med andra länder. Här kan nämnas det europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), bilaterala förbindelser med Schweiz, den europeiska grannskapspolitiken och det strategiska partnerskapet med Ryssland. Syftet med den europeiska grannskapspolitiken är att främja välstånd, stabilitet och gott styre i EU:s grannländer genom fördjupade politiska förbindelser och ekonomisk integration. Kommissionen kommer inom kort att lägga fram förslag om åtgärder som syftar till att stärka den europeiska grannskapspolitiken.

Det här dokumentet bygger på EU:s nuvarande strategi och anger i stora drag hur vi kan dra lärdom av den femte utvidgningen, understödja länderna på vägen mot medlemskap, öka allmänhetens stöd för en fortsatt utvidgning, ta itu med huvudfrågorna i utvidgningen och se till att EU har förmåga att integrera nya medlemmar. Detta är grundvalen för ett förnyat samförstånd om utvidgningen.

2. Den femte utvidgningen

Utvidgningen har visat sig ha ett bestående värde som en av de mest effektiva aspekterna av unionens verksamhet: den bidrar på ett framgångsrikt sätt till fred, stabilitet och demokratisk utveckling på hela kontinenten. De tio medlemsstater som anslöt sig 2004 har fortsatt att smidigt integreras i EU:s institutioner och verksamhet. Deras demokratiska politiska system har på det hela taget fortsatt att fungera väl. De har nått utmärkta resultat när det gäller att följa gemenskapslagstiftningen och de har bidragit avsevärt till EU-institutionernas arbete. EU:s institutioner har fortsatt att fungera väl. Utvidgningen har gett EU ökad tyngd inom internationell politik och ekonomi och en starkare förhandlingsposition i olika forum. Utvidgningen har också berikat unionens kulturarv.

Utvidgningen har inte bara lett till ökad säkerhet och stabilitet i Europa: den har också fört med sig ekonomiska fördelar. De tio nya medlemsstaterna kommer nu snabbt ikapp de gamla. De gamla har gynnats av nya handels- och investeringsmöjligheter. Överlag har utvidgningen varit till fördel för EU:s ekonomi och gjort den bättre rustad inför globaliseringens utmaningar [1]. Allt eftersom de nya medlemsstaterna antar euron (först ut är Slovenien den 1 januari 2007) kommer denna positiva trend att ytterligare förstärkas.

Genom utvidgningen har unionen fått en effektivare arbetsfördelning och blivit bättre rustad att konkurrera på världsmarknaden. I stort har den senaste utvidgningen fungerat som katalysator för ekonomisk tillväxt och modernisering i EU. Detta har belysts i flera omfattande utredningar nyligen. Som exempel kan nämnas att man har konstaterat konkreta fördelar i de tre medlemsstater som införde fri rörlighet för arbetskraft när de tio nya medlemsstaterna anslöt sig. De tre har fått en högre nationalinkomst och ökade skatteinkomster och deras informella ekonomi har minskat i omfattning. Arbetstagare från de nya medlemsstaterna har hjälpt till att fylla behovet av kompetens inom bristområden på arbetsmarknaden och har anpassat sig väl till sin nya kulturella miljö [2]. Med hänsyn till dessa erfarenheter har ytterligare fem medlemsstater öppnat sina arbetsmarknader och ytterligare två delvis öppnat dem [3].

Förberedelserna för Bulgariens och Rumäniens EU-medlemskap har fortskridit i enlighet med strikta villkor och med EU:s fulla stöd. Båda länderna har infört långtgående reformer under anslutningsförhandlingarnas gång. Angelägna områden där ansträngningarna måste fortsätta har emellertid uppmärksammats i kommissionens uppföljningsrapporter från oktober 2005, maj 2006 och september 2006. Tack vare sina framsteg kommer Bulgarien och Rumänien att den 1 januari 2007 kunna ta på sig de skyldigheter som följer av medlemskap. I rapporten från september i år fastställdes strikta villkor för att säkerställa att länderna fortsätter att göra framsteg i reformarbetet både före och efter anslutningen. Där uppmärksammades också de bestämmelser i gemenskapens regelverk och i anslutningsfördraget som syftar till att EU:s verksamhet och institutioner skall kunna fortsätta att fungera väl. Kommissionen kommer inte att dra sig för att tillämpa dessa bestämmelser om det skulle bli nödvändigt.

För de länder som befinner sig i en tidig fas av förberedelserna för medlemskap visar Bulgariens och Rumäniens anslutning att slutmålet faktiskt kan nås. Deras anslutning har också gett en rad erfarenheter, som nu tas till vara i strategierna inför anslutningen. Uppenbart är exempelvis att frågor som reform av rättsväsendet och bekämpning av korruption och organiserad brottslighet måste angripas i ett tidigt skede. Kommissionen försöker öka medvetenheten om hur man bäst kan få ett oberoende, opartiskt och effektivt domstolsväsende eller förhindra korruption. Kommissionen framhäver också behovet av ett uthålligt reformarbete inom offentlig förvaltning. Med en ansvarig och effektiv offentlig förvaltning, vars anställda rekryteras och befordras på grundval av kompetens, kan ett land förbereda sig ordentligt för anslutningen och sedan fungera väl som medlemsstat. Detta kommer hela landet till godo.

Som helhet har den femte utvidgningen varit en stor framgång. Fördelarna kommer att visa sig under många år framöver. Mer än 100 miljoner nya EU-medborgare, med stigande inkomster, bidrar till att stimulera den europeiska ekonomin. Utvidgningen har stärkt respekten för demokrati och rättsstatsprincipen i Europa. Den har förbättrat säkerheten för EU:s medborgare och den har ökat välståndet i unionen.

3. Utvidgningsprocessen

EU:s utvidgningspolitik bygger nu på tre grundläggande principer: konsolidering av åtaganden, villkorlighet och kommunikation.

Att EU konsoliderar sin utvidgningsagenda betyder att unionen är försiktig när det gäller att ta på sig nya åtaganden men fullgör åtagandena gentemot länder som redan är inne i utvidgningsprocessen. EU har inlett anslutningsförhandlingar med Turkiet och Kroatien och ställt ett europeiskt perspektiv i utsikt för övriga länder på västra Balkan. Detta åtagande är ett starkt incitament för länderna att gå vidare i reformarbetet.

Strikta men rättvisa villkor tillämpas för alla kandidatländer och potentiella kandidatländer. Det enskilda landets framsteg i strävandena att uppfylla villkoren i varje fas av anslutningsprocessen är avgörande för om det kan gå vidare till nästa steg i processen. Detta tillvägagångssätt bidrar till att befästa reformer och förbereda blivande medlemsstater så att de kan uppfylla sina skyldigheter vid anslutningen.

För att utvidgningspolitiken skall bli framgångsrik måste EU se till att den har medborgarnas stöd. Medlemsstaterna måste gå i täten när det gäller att nå fram till medborgarna med information om utvidgningsprocessen och särskilt om vilka fördelar den har för dem. Demokratisk legitimitet är liksom tidigare nödvändig för EU:s anslutningsprocess.

3.1. Anslutningsförhandlingar

Anslutningsförhandlingar med Kroatien och Turkiet inleddes i oktober 2005, i enlighet med vad medlemsstaterna enhälligt kommit överens om. EU fortsätter därmed att främja ländernas politiska och ekonomiska reformarbete och goda förbindelser med grannländerna. Förhandlingarna förs på grundval av tydliga och strikta förhandlingsramar som rådet enhälligt beslutat. Hur snabbt förhandlingarna går framåt beror på takten i ländernas reformarbete.

Under förhandlingarna träffas överenskommelser där kandidatländerna åtar sig att tillämpa all gemenskapslagstiftning och alla gemenskapsstrategier, dvs. det som kallas gemenskapens regelverk. Länderna måste anta och genomföra detta regelverk och ansluta sig till fördragens politiska mål. I samband med förhandlingarna har kandidatländerna och EU möjlighet att komma överens om åtgärder som kan bli nödvändiga för att underlätta integrationen. Varje land bedöms utifrån sina egna meriter: förhandlingarna ger länderna tillfälle att visa att de kan slutföra de nödvändiga reformerna och att de kan uppfylla alla kraven för medlemskap.

Förhandlingarna följer ett bestämt förlopp. Sedan oktober 2005 pågår den process som kallas screening, dvs. genomgången av gemenskapens regelverk. Hundratals experter från Turkiet, Kroatien och kommissionen har samlats till möten för att informera om regelverket, bedöma hur långt länderna kommit i anpassningen till regelverket och granska deras planer för genomförandet. Denna genomgång har just avslutats för samtliga kapitel i regelverket.

När genomgången är klar för ett bestämt kapitel beslutar medlemsstaterna på rekommendation av kommissionen om det kan öppnas för förhandlingar. De kan också besluta om riktmärken som kandidatlandet måste nå innan det kan öppnas. När så förhandlingarna öppnas lägger unionen fram sin gemensamma ståndpunkt. Den omfattar eventuellt riktmärken som måste nås för att kapitlet skall kunna stängas preliminärt.

Riktmärken är ett nytt redskap som har införts som en följd av erfarenheterna från den femte utvidgningen. De syftar till att förbättra förhandlingarnas kvalitet genom att ge kandidatländerna incitament till att vidta de nödvändiga reformerna i ett tidigt skede. Riktmärkena är mätbara och kopplade till centrala delar av det berörda kapitlet. Riktmärkena för att öppna ett kapitel (”öppningsriktmärken”) rör i allmänhet åtgärder för att förbereda den framtida anpassningen (t.ex. strategier eller handlingsplaner) eller uppfylla avtalsgrundade skyldigheter som motsvarar föreskrifter i gemenskapens regelverk. Riktmärkena för att stänga ett kapitel (”stängningsriktmärken”) rör främst lagstiftningsåtgärder, offentliga förvaltningsorgan och rättsliga myndigheter eller krav på faktiska resultat när det gäller genomförandet av regelverket. För kapitlen på det ekonomiska området rör de också kriteriet om att landet skall vara en fungerande marknadsekonomi.

Om ett kandidatland inte längre når upp till öppningsriktmärkena för ett kapitel som man håller på att förhandla om får kommissionen föreslå att förhandlingarna om det kapitlet avbryts till vidare. Om ett kandidatland inte längre når upp till stängningsriktmärkena för ett kapitel som preliminärt stängts, får kommissionen föreslå medlemsstaterna att anslutningsförhandlingarna om det kapitlet öppnas på nytt.

EU förväntar sig att de förhandlande länderna till fullo uppfyller de politiska kriterierna och under hela förhandlingsprocessen eftersträvar ytterligare nivåförbättringar. Resultaten av dialogen med länderna om framstegen i frågor som faller under de politiska kriterierna kommer att integreras i förhandlingsprocessen. Kommissionen kommer att förbereda dialogen med medlemsstaterna och rapportera tillbaka till dem i de berörda rådsorganen. Enligt de nu gällande förhandlingsramarna skall det finnas ett särskilt kapitel om rättsväsende och grundläggande rättigheter där politiska frågor skall tas upp. På så sätt blir det möjligt att nära bevaka framstegen på områden av avgörande betydelse.

Det fastställs också i dessa förhandlingsramar att anslutningsförhandlingarna kan avbrytas till vidare om principerna om frihet, demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna eller rättsstatsprincipen allvarligt och bestående åsidosätts. Att politiska reformer ges ökad uppmärksamhet är något som kommer att förbättra anslutningsförhandlingarnas kvalitet och främja nödvändiga reformer i kandidatländerna.

Resultaten av dialogen med länderna om deras ekonomiska reformer kommer likaså att beaktas i förhandlingsprocessen. Kommissionen kommer att förbereda dialogen tillsammans med medlemsstaterna och rapportera tillbaka till dem i de berörda rådsorganen. Dialogen inriktas framför allt på de ekonomiska kriterierna och frågan i vad mån länderna uppfyller dem samt på konvergensen med EU:s ekonomier. Det är nödvändigt att de anslutande länderna är fungerande marknadsekonomier före anslutningen, i stånd att konkurrera på den inre marknaden. Stödet före anslutningen kommer att inriktas mera direkt på att hjälpa dem att nå detta mål.

3.2. Strategi inför anslutningen

Partnerskapen för anslutning och de europeiska partnerskapen är hörnstenarna i strategin inför anslutningen. Partnerskapen bygger på slutsatserna i kommissionens framstegsrapport för varje land och slår fast vilka åtgärder som länderna skall prioritera för att göra framsteg mot målet att bli medlemmar i EU. De fungerar också som ram för EU:s stöd till länderna i deras strävanden att nå målet. De nu gällande partnerskapen beslutades av rådet tidigare i år. Kommissionen planerar att se över dem i slutet av 2007. Efter Montenegros självständighet föreslår kommissionen nu ett europeiskt partnerskap för detta land.

Instrumentet för stöd inför anslutningen

Från och med den 1 januari 2007 kommer kommissionen att tillämpa ett nytt finansieringsstöd för att främja modernisering, reform och anpassning till gemenskapens regelverk: instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA). IPA kommer att helt ersätta tidigare stödinstrument som Phare, Cards, Ispa och Sapard. Både kandidatländer och potentiella kandidatländer kan komma i fråga för stöd från det nya instrumentet. Med en enda uppsättning regler och förfaranden och utrymme för flexibilitet kan EU-medlen fördelas på ett sådant sätt att effekterna blir större och man får mer valuta för pengarna. Nästan 11,5 miljarder euro kommer att stå till förfogande för länderna på västra Balkan och Turkiet under de kommande sju åren. Kommissionen bereder för närvarande ett förslag till flerårig finansieringsram med preliminär fördelning av IPA-medel till respektive land och viktigare åtgärdsområde.

Eftersom de viktigaste uppgifterna i återuppbyggnadsarbetet efter konflikten har genomförts i Serbien, Montenegro och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, kommer Europeiska byrån för återuppbyggnad att successivt avveckla sin verksamhet fram till slutet av 2008. Biståndsgenomförandet, med prioriteringar som anpassats till de nya omständigheterna, kommer att övertas av kommissionens delegationer och, när de är redo, av ländernas egna myndigheter. Ett närmare samarbete med Europeiska investeringsbanken, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Världsbanken och andra internationella finansiella institut blir också möjligt genom att IPA införts. Kommissionen kommer att bygga vidare på det befintliga samarbetet för att tillsammans med sina samarbetspartner se till att den mest kostnadseffektiva kombinationen av bidrag och lån ställs till förfogande för att understödja modernisering och utveckling i hela regionen.

Färdplanen för länderna på västra Balkan

Alla länderna på västra Balkan har gjort framsteg på sin väg mot att förverkliga det europeiska perspektivet, i enlighet med den färdplan som kommissionen lade fram i förra årets strategidokument för utvidgningen. Varje land gör framsteg utifrån sina egna meriter, beroende på hur väl de lyckas uppfylla kraven. Ett tillfredsställande resultat när det gäller att genomföra skyldigheterna enligt stabiliserings- och associeringsavtalet (inbegripet de handelsrelaterade bestämmelserna) är av avgörande betydelse för att EU skall överväga att behandla en eventuell ansökan om medlemskap.

EU upprepade i mars 2006 i Salzburg, med Thessalonikiagendan som grund, att framtiden för länderna på västra Balkan ligger i Europa och manade länderna till ökat egenansvar för den regionala samarbetsprocessen. Regionalt samarbete är alltjämt nödvändigt för långsiktig stabilitet, ekonomisk utveckling och försoning på västra Balkan.

Länderna i sydöstra Europa har i år kommit överens om att upprätta en ny samarbetsram, som innefattar ett ökat egenansvar och baseras på den sydosteuropeiska samarbetsprocessen (South East Europe Co-operation Process). Det kommer att inrättas ett regionalt samarbetsråd med företrädare för länderna i sydöstra Europa och det internationella samfundet. Kommissionen stöder med eftertryck denna process. Kommissionen konstaterar också med tillfredsställelse att fördraget om den sydosteuropeiska energigemenskapen och avtalet om ett gemensamt europeiskt luftrum har trätt i kraft under 2006.

EU kommer att verka för ökade kontakter mellan människor och i det syftet dels ställa fler stipendier till förfogande för studerande och forskare, dels förenkla viseringsförfarandena. Kroatiska medborgare är undantagna från viseringskrav för kortare vistelser. Kommissionen har föreslagit att rådet bemyndigar den att föra förhandlingar om avtal om viseringslättnader med de andra länderna i regionen med sikte på att ingå avtalen 2007. Kommissionens förslag omfattar också förhandlingar om återtagande, utom för Albanien som EU redan har undertecknat ett återtagandeavtal med. EU kommer dessutom att ge stöd på viktiga områden som energi, transport och ekonomiskt samarbete.

Länderna i sydöstra Europa började i april 2006 förhandla om ett avtal om ett regionalt frihandelsområde. Deras mål är att ingå avtalet före utgången av 2006. Kommissionen och stabilitetspakten stöder till fullo denna process [4]. EU kommer inom kort att införa diagonal ursprungskumulation i sina avtal med Kroatien och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien och senare även med andra länder. Detta kommer att främja regional handel och investeringar. Albanien, Kroatien och f.d. jugoslaviska republiken Makedonien är redan medlemmar av Världshandelsorganisationen (WTO). Det arbete som Bosnien och Hercegovina, Montenegro och Serbien måste lägga ned under den närmaste tiden för att bli medlemmar av WTO kommer också hjälpa dem att fördjupa de regionala handelsförbindelserna, åstadkomma ekonomiska reformer och genomföra framtida stabiliserings- och associeringsavtal.

4. Allmänhetens stöd för utvidgningen

Utvidgningsagendan förser unionen med de instrument som krävs för att ta itu med många av de utmaningar som beskrivs ovan. Att en anslutning till EU har ställts i utsikt för länderna på västra Balkan och Turkiet är en viktig katalysator för reform i dessa länder. När det gäller tillväxt, stabilitet och säkerhet har EU sammantaget mycket att vinna. Informationen om dessa fördelar måste emellertid nå fram till allmänheten på ett bättre sätt. Vi måste lyssna på medborgarna, reagera på deras farhågor och ge dem faktiska upplysningar. Medlemsstaterna måste gå i spetsen, med Europaparlamentets och kommissionens stöd. Det gäller för medlemsstaterna att förmedla till allmänheten vilka fördelar som utvidgningspolitiken har medfört för den utvidgade unionens medborgare. De bör i det arbetet ta hjälp av regionala och lokala myndigheter och civila samhällsorgan, dvs. av dem som befinner sig närmast medborgarna.

För att vi skall få allmänhetens stöd för utvidgningen krävs ökad ömsesidig förståelse. För det ändamålet inledde kommissionen 2005 en dialog mellan EU och kandidatländerna och potentiella kandidatländer om det civila samhället. Programmet har som syfte att främja samverkan mellan icke-statliga organisationer genom till exempel studentutbyte, besök av journalister eller utbyte mellan kvinnoorganisationer, fackföreningar och näringslivsorganisationer.

Kommissionen kommer att :

– främja ökad insyn och öppenhet och rekommendera att rapporter från genomgången av gemenskapens regelverk, riktmärken för att öppna förhandlingskapitel och EU:s slutgiltiga gemensamma ståndpunkter blir offentligt tillgängliga,

– bygga ut sitt stöd till dialog med det civila samhället, med utgångspunkt i de åtgärder som vidtagits för Turkiet och länderna på västra Balkan,

– verka för ökade kontakter mellan människor inom t.ex. utbildning, forskning och kultur,

– fortsätta att bevaka den allmänna opinionen om utvidgningen och lyssna på allmänhetens farhågor samt sträva efter att kommunicera bättre om utvidgningspolitiken, via sina representationer i medlemsstaterna och delegationer i kandidatländerna och potentiella kandidatländer,

– se till att det tas fram användarvänlig information om utvidgningsfrågorna, avfattad på ett enkelt språk, för den breda allmänheten och för specialiserade användare och lägga ut den t.ex. på särskilda webbplatser samt förklara hur man arbetar i praktiken i vissa fall, t.ex. hur villkorlighet och konsekvensbedömningar används.

5. Huvudfrågor 2007

5.1. Kvarstående frågor från den femte utvidgningen

Att få till stånd en samlad lösning av Cypernfrågan och en återförening av ön kvarstår som viktig utmaning. Kommissionen välkomnar de steg som ledarna för de grekcypriotiska och turkcypriotiska befolkningsgrupperna tagit 2006 för att på nytt få igång en process som leder till en samlad lösning under FN:s överinseende. Dessa ansträngningar måste intensifieras betydligt under 2007.

Kommissionen är liksom tidigare beredd att understödja dessa ansträngningar. Rådet har antagit två av de tre åtgärder som kommissionen föreslagit för att bryta den turkcypriotiska befolkningsgruppens isolering. Genom förordningen om ”den gröna linjen” sörjs för fri rörlighet för grekcyprioter och turkcyprioter liksom för andra EU-medborgare på hela ön. Ett biståndsprogram för den turkcypriotiska befolkningsgruppen har antagits och håller på att genomföras. Den förordning om direkt handel med den norra delen av Cypern som kommissionen föreslagit har ännu inte antagits. Ett snabbt antagande förutsätter ökade ansträngningar och kompromissanda.

5.2. Kandidatländerna

Kroatien

Kroatien har fortsatt att göra framsteg under 2006 vad gäller de politiska och ekonomiska kriterierna, de kriterier som rör gemenskapens regelverk och genomförandet av stabiliserings- och associeringsavtalet. Den viktigaste uppgiften 2007 blir att bygga vidare på de framsteg som gjorts och att intensifiera reformtakten, särskilt på de viktiga områdena reform av rättsväsende och offentlig förvaltning, bekämpning av korruption och ekonomisk reform. Kroatien måste hålla tempot i sina förberedelser för integration i EU och strikt fullgöra sina skyldigheter beträffande t.ex. statligt stöd och fast egendom. Landet bör fortsätta att genomföra sitt program för att anpassa lagstiftningen. Kapaciteten inom offentlig förvaltning bör ytterligare stärkas.

Goda förbindelser med grannländerna och regionalt samarbete är fortsatt av mycket stor betydelse. Arbetet med att finna lösningar på utestående bilaterala frågor, särskilt utstakning av gränserna, bör prioriteras. Frågan om minoriteters rättigheter och om flyktingars återvändande kräver fortsatt, nära uppmärksamhet.

Anslutningsförhandlingarna med Kroatien har fått en god start. Efter genomgången av gemenskapens regelverk har landet tagit viktiga steg på många områden för att anpassa lagstiftningen. Arbetet med att bygga upp den nödvändiga kapaciteten inom offentlig förvaltning pågår. På grundval av dessa framsteg och förutsatt att Kroatien tar itu med de frågor som nämns ovan kan förhandlingarna väntas fortsätta i tillfredsställande takt.

Turkiet

Turkiet har under 2006 fortsatt att göra framsteg i reformarbetet, särskilt genom att nyligen anta vissa delar av det nionde reformpaketet. Antalet rapporterade fall av tortyr och misshandel minskar sammantaget, i linje med nolltoleranspolitiken, även om situationen i landets sydöstra del ger anledning till oro. Takten i reformarbetet har emellertid sjunkit. Det är angeläget att man under 2007 gör beslutsamma ansträngningar att sprida reformsträvandena över hela landet. Yttrandefrihet måste omgående garanteras genom att man upphäver eller ändrar strafflagens artikel 301 och överlag anpassar lagstiftningen till europeiska normer. Vid sidan av yttrandefriheten är ytterligare ansträngningar också nödvändiga för att stärka religionsfriheten, kvinnors rättigheter, minoriteters rättigheter och fackföreningsrättigheter. Civil demokratisk kontroll över militären måste säkerställas. Kontrollen av att lagstiftningen efterlevs måste, liksom rättspraxis, anpassas ytterligare till reformernas anda. Turkiet måste samtidigt åtgärda de allvarliga ekonomiska och sociala problemen i landets sydöstra del och se till att den kurdiska befolkningsgruppen till fullo får åtnjuta grundläggande fri- och rättigheter. Partnerskapet för anslutning, som antogs i januari 2006, är måttstocken för framstegen i reformarbetet. Goda grannskapsförbindelser är fortsatt av mycket stor betydelse. Kommissionen kommer att intensifiera sin bevakning av de politiska kriterierna.

Som framhålls i Europeiska gemenskapens och dess medlemsstaters förklaring av den 21 september 2005 förväntar sig EU att Turkiet sörjer för att tilläggsprotokollet till Ankaraavtalet genomförs till fullo och på ett icke-diskriminerande sätt och för att alla hinder för varors fria rörlighet, även restriktioner för transportmedel, undanröjs. Om Turkiet underlåter att till fullo fullgöra sina skyldigheter kommer detta att påverka framstegen totalt sett i förhandlingarna. Om Turkiet inte har uppfyllt sin skyldigheter kommer kommissionen att lägga fram relevanta rekommendationer före Europeiska rådets möte i december. Det är också, som sägs i partnerskapet för anslutning, väsentligt att Turkiet vidtar konkreta åtgärder för att normalisera de bilaterala förbindelserna med samtliga EU-medlemsstater så snart som möjligt.

F. d jugoslaviska republiken Makedonien

Att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien fick ställning som kandidatland i december 2005 innebar ett erkännande av vad landet åstadkommit i sina reformansträngningar. Det betydde också en uppmuntran till att fortsätta reformarbetet på vägen mot att förverkliga landets europeiska perspektiv.

F.d. jugoslaviska republiken Makedonien har fortsatt att göra framsteg, om än i långsammare takt 2006. Valen i juli avhölls på det hela taget i enlighet med internationella normer. De brister som konstaterats måste till fullo åtgärdas.

Regeringen står alltjämt inför särskilda utmaningar när det gäller att genomföra reformer av polis- och domstolsväsende, bekämpa korruption och genomföra stabiliserings- och associeringsavtalet. Genomförandet av Ohridavtalet måste fortsätta i syfte att främja en positiv reformanda. Det är viktigt att reformansträngningarna fortsätter under den kommande perioden på grundval av samarbete och politiskt samförstånd. En snabbare takt i reformarbetet på nyckelområden bör prioriteras om landet skall göra framsteg på vägen mot målet att gå vidare i anslutningsprocessen.

5.3. Potentiella kandidatländer

Albanien

Albanien har fortsatt att bidra till stabilitet i regionen, särskilt genom sin återhållsamma hållning när det gäller situationen i grannländerna. EU:s förbindelser med landet har utvecklats genom undertecknandet av ett stabiliserings- och associeringsavtal 2006. Genomförandet av interimsavtalet, som träder i kraft den 1 december 2006 och omfattar handelsrelaterade frågor, kommer nu att prioriteras. Med EU:s stöd griper sig Albanien nu an uppgiften att planera och genomföra politiska, juridiska och ekonomiska reformer och att bekämpa korruption och organiserad brottslighet. Dessa frågor kommer att ha fortsatt hög prioritet under den kommande perioden.

Bosnien och Hercegovina

Det europeiska perspektivet är av avgörande betydelse för att uppmuntra alla parter i Bosnien och Hercegovina att genomföra politiska och ekonomiska reformer, t.ex. reform av polisväsendet. Ett fullständigt samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY) är ett av de viktigaste villkoren för att landet skall kunna närma sig EU. Nedläggningen av den höge representantens kansli kommer att innebära att landets folk och institutioner får ett ökat egenansvar för sin gemensamma framtid. Landets europeiska perspektiv kommer att stärkas när förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal har slutförts och avtalet kan genomföras. Förutsatt att villkoren uppfylls kan förhandlingarna slutföras inom ett par månader. Författningsmässiga förbättringar är nödvändiga för att bygga upp en bättre fungerande, hållbar och demokratisk stat. EU måste ta ställning till sin egen framtida representation i landet efter nedläggningen av den höge representantens kansli.

Montenegro

Montenegro blev självständigt i juni 2006 efter en fri och rättvis folkomröstning som avhölls i enlighet med villkor som överenskommits med Europeiska unionen. Efter självständigheten har Montenegro börja förhandla med EU om ett separat stabiliserings- och associeringsavtal på grundval av nya direktiv som snabbt utfärdades av rådet. Genom att samarbeta med EU får Montenegro möjlighet att ta itu med statsbyggets utmaningar inom ramen för den stabila och säkra ram som processen inför anslutning ger.

Det är viktigt att man håller reformtakten uppe och fortsätter att samarbeta med ICTY så att förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal kan slutföras under de kommande månaderna. Montenegro har ett stort arbetet framför sig när det gäller att stärka sina institutioner tillräckligt mycket för att kunna gå vidare. De viktigaste åtgärderna slås fast i det europeiska partnerskap som kommissionen lägger fram förslag om samtidigt med detta meddelande. Reform av rättsväsendet och bekämpning av organiserad brottslighet och korruption måste ges hög prioritet. Montenegro måste stärka kapaciteten inom den offentliga förvaltningen inför genomförandet av stabiliserings- och associeringsavtalet.

Serbien

Serbien bör berömmas för sin ansvarsfulla hållning efter Montenegros självständighet. Den nya författningen bör underlätta en förstärkning av systemet för landets styre. Serbien har haft framgång i sina ansträngningar att slå vakt om makroekonomisk stabilitet i samband med privatiseringarna och att dra till sig utländska direktinvesteringar. Den ekonomiska integrationen med EU har fortsatt. Serbien har också fortsatt att göra framsteg i arbetet med att reformera sin offentliga förvaltning. De serbiska myndigheterna har vid förhandlingarna med EU om ett stabiliserings- och associeringsavtal visat att den institutionella kapaciteten är betydande. Detta borgar väl för Serbiens förmåga att komma ikapp de andra länderna i regionen på vägen till EU, när landet har uppfyllt villkoret för att förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal skall återupptas.

Kommissionen underskattar inte omfattningen av de utmaningar som Serbien står inför under nuvarande politiska omständigheter. Serbien bör inta en konstruktiv hållning när det gäller Kosovo. Utsikterna till en eventuellt anslutning till EU behöver bli trovärdiga och göras synliga för den serbiska befolkningen genom att förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal snabbt återupptas och slutförs så snart som Serbien har uppfyllt villkoret att till fullo samarbeta med ICTY. Genom viseringslättnader [5] och genom att underlätta för Serbien att i större utsträckning delta i gemenskapsprogram inom utbildning, forskning och kultur och på ungdomsområdet strävar EU efter att få med de serbiska medborgarna i Europasamarbetet.

Kosovo [6]

EU har fortsatt att engagera sig till förmån för Kosovo genom att övervaka normer, tillhandahålla stöd och samarbeta med Förenta nationernas interimistiska uppdrag i Kosovo (Unmik) och genom att understödja den process beträffande Kosovos status som pågår under överinseende av FN:s generalsekreterares särskilda sändebud, Martti Ahtisaari. När frågan om Kosovos status har avgjorts av FN:s säkerhetsråd kommer EU kommer att ha en viktig roll att spela när det gäller statuslösningen och dess genomförande.

Avgörandet i statusfrågan måste vara politiskt och rättsligt tydligt och omfatta en vision om Kosovos framtida utveckling. Frågan om Kosovos status är unik och avgörandet skapar inget prejudikat.

Avgörandet kommer att ytterligare motivera Kosovos myndigheter att göra framsteg med reformer som är nödvändiga inom nyckelområdena rättsstat, ekonomi och offentlig förvaltning och ge grundvalen för en framgångsrik överföring av ansvar från Unmik. En mycket angelägen fråga är alltjämt minoriteters rättigheter och minoriteters deltagande i Kosovos institutioner.

Det europeiska perspektivet är av avgörande betydelse för att ge alla berörda en vision om en gemensam framtid i Europeiska unionen.

6. Slutsatser och rekommendationer

På grundval av analysen ovan föreslår kommissionen följande slutsatser:

1. EU:s utvidgningspolitik kommer också i fortsättningen att bygga på de tre principerna om konsolidering, villkorlighet och kommunikation. EU kommer att infria sina åtaganden gentemot de länder som redan är inne i processen men kommer att vara försiktig när det gäller att ta på sig nya åtaganden. Takten i anslutningsprocessen blir beroende av reformtakten i kandidatlandet.

2. Den nuvarande utvidgningsstrategin, i kombination med metoder för att se till att EU har förmåga att integrera nya medlemmar, utgör grunden för ett förnyat samförstånd om utvidgningen.

3. Två faktorer avgör EU:s förmåga att integrera nya medlemmar:

– Att strävandena att stärka och fördjupa den europeiska integrationen kan upprätthållas och att man i det syftet slår vakt om EU:s förmåga att fungera. Detta ligger i såväl nuvarande som framtida EU-medborgares intresse.

– Att man ser till ser att kandidatländerna, genom att uppfylla de strikta villkor som fastställts, är redo att vid anslutningen ta på sig de skyldigheter som följer av medlemskap. Detta bedöms av kommissionen på grundval av strikta villkor.

4. EU:s förmåga att integrera nya medlemmar kommer att prövas i alla viktiga faser av anslutningsprocessen. I sina yttranden om ansökningar om medlemskap och under anslutningsförhandlingarnas gång kommer kommissionen att redovisa vilka konsekvenser anslutningen bedöms komma att få inom centrala politikområden. Detta kommer att underlätta för medlemsstaterna att fastställa EU:s gemensamma ståndpunkter i förhandlingarna om de berörda kapitlen, även övergångsperioder eller andra lösningar om det behövs.

5. Vid sin bedömning av budgetkonsekvenserna av framtida anslutningar kommer kommissionen att undersöka hur centrala politikområden, särskilt jordbruks- och sammanhållningspolitiken, kommer att påverkas.

6. Europeiska unionen måste se till att den kan upprätthålla och fördjupa sin egen utveckling samtidigt som den går vidare med utvidgningsagendan. Institutionella reformer är nödvändiga för att effektivisera beslutsfattandet i en utvidgad union. En ny överenskommelse om de institutionella frågorna bör ha träffats innan nästa land är redo att bli medlem.

7. Kommissionen kommer att fortsätta att förbättra anslutningsprocessens kvalitet. Riktmärken kan fastställas både för att öppna och stänga förhandlingskapitel och kan ge anledning att avbryta tills vidare eller på nytt öppna förhandlingarna om enskilda kapitel. Resultaten av politiska och ekonomiska dialoger kommer att integreras i förhandlingsprocessen. Svåra frågor som reform av rättsväsendet och bekämpning av korruption måste angripas i ett tidigt skede av anslutningsprocessen.

8. För att öka insynen och öppenheten rekommenderar kommissionen att viktiga förhandlingsdokument blir offentligt tillgängliga, t.ex. konsekvensbedömningar, rapporter från genomgången av gemenskapens regelverk, riktmärken för att öppna förhandlingskapitel och EU:s gemensamma ståndpunkter inför förhandlingarna.

9. Det är nödvändigt att vi har allmänhetens stöd för utvidgningen. För att bevara detta stöd måste vi bibehålla en rigorös process och tillämpa strikta villkor. Förtroende för EU:s förmåga att integrera nya medlemmar är också nödvändigt. Vi måste nå fram bättre med information om utvidgningen. Vi måste lyssna på medborgarna, reagera på deras farhågor genom lämpliga åtgärder och ge dem objektiv information. Här måste medlemsstaterna gå i täten. Kommissionen kommer att utföra sin del av detta arbete tillsammans med Europaparlamentet, nationella, regionala och lokala myndigheter och det civila samhället.

10. Kroatien har haft en god start i anslutningsförhandlingarna. Efter genomgången av gemenskapens regelverk har landet vidtagit betydelsefulla åtgärder på många områden för att anpassa sin lagstiftning, och arbetet med att bygga upp nödvändig kapacitet inom den offentliga förvaltningen pågår. Men Kroatien måste avsevärt intensifiera sina ansträngningar när det gäller centrala frågor som reform av rättsväsendet, bekämpning av korruption och ekonomisk reform och fortsätta att till fullo samarbeta med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY). Goda grannskapsförbindelser och regionalt samarbete är fortsatt av mycket stor betydelse.

11. Turkiet fortsätter att i tillräckligt hög grad uppfylla de politiska kriterier som fastställdes i Köpenhamn och har fortsatt det politiska reformarbetet. Takten i arbetet har emellertid minskat under det gångna året. Avsevärda ytterligare ansträngningar krävs, särskilt på området yttrandefrihet. Ytterligare förbättringar krävs också när det gäller icke-muslimska religiösa gruppers rättigheter, kvinnors rättigheter, fackföreningsrättigheter och civil kontroll över militären. Turkiet kan anses vara en fungerande marknadsekonomi och har förbättrat sin förmåga att påta sig de skyldigheter som följer av medlemskap. Goda grannskapsförbindelser är fortsatt av mycket stor betydelse.

12. Som framhålls i Europeiska gemenskapens och dess medlemsstaters förklaring av den 21 september 2005 förväntar sig EU att Turkiet sörjer för att tilläggsprotokollet till Ankaraavtalet genomförs till fullo och på ett icke-diskriminerande sätt och för att alla hinder för varors fria rörlighet, även restriktioner för transportmedel, undanröjs. Om Turkiet underlåter att till fullo fullgöra sina skyldigheter, kommer detta att påverka framstegen totalt sett i förhandlingarna. Om Turkiet inte har uppfyllt sina skyldigheter kommer kommissionen att lägga fram relevanta rekommendationer före Europeiska rådets möte i december. Det är också, som sägs i partnerskapet för anslutning, väsentligt att Turkiet vidtar konkreta åtgärder för att normalisera de bilaterala förbindelserna med samtliga EU-medlemsstater så snart som möjligt.

13. Att f.d. jugoslaviska republiken Makedonien fick ställning som kandidatland i december 2005 innebar ett erkännande av vad landet åstadkommit i sina reformansträngningar. Landet har fortsatt att göra framsteg, om än i långsammare takt 2006. Alla länderna på västra Balkan har gjort framsteg i enlighet med den färdplan som kommissionen lade fram förra året. Varje land går vidare i processen utifrån sina egna meriter. Ett tillfredsställande resultat när det gäller att genomföra skyldigheterna enligt stabiliserings- och associeringsavtalet (inbegripet de handelsrelaterade bestämmelserna) är av avgörande betydelse för att EU skall överväga att behandla en eventuell ansökan om medlemskap.

BILAGA 1

Särskild rapport om EU:s förmåga att integrera nya medlemmar

INLEDNING

Denna särskilda rapport utgör en integrerad del av 2006 års strategidokument för utvidgningen. På begäran av Europeiska rådet vid dess möte i juni 2006 inriktar den sig på frågor på medellång till lång sikt som rör EU:s förmåga att integrera nya medlemmar. Den lägger fram en strategi som syftar till att unionen skall kunna bibehålla och fördjupa sin egen politiska och institutionella utveckling samtidigt som den fullföljer en utvidgningsagenda som rymmer de stora utmaningar som världen står inför idag.

Europeiska rådet konstaterade vid sitt möte 1993 att unionens förmåga att ta emot nya medlemmar utan att takten i den europeiska integrationen minskar är en viktig faktor som ligger i både EU:s och kandidatländernas allmänna intresse. Det fastställdes i kommissionens strategidokument för 2005 och bekräftades vid Europeiska rådets möte i juni 2006 att utvidgningstakten måste vara anpassad till EU:s förmåga att ta upp nya medlemmar.

EU måste sörja för att dess egen utveckling kan bibehållas och fördjupas samtidigt som den fullföljer sin utvecklingsagenda. Institutionella reformer är nödvändiga för att göra beslutsfattandet i ett utvidgat EU mera effektivt. Det bör ha träffats en överenskommelse om de institutionella frågorna innan nästa land sannolikt är redo att ansluta sig till EU.

Utvidgningen handlar om att tillsammans ta sig an ett projekt som bygger på gemensamma principer, strategier och institutioner. Unionen måste se till att den kan bibehålla sin förmåga att agera och fatta beslut på grundval av en rimlig balans mellan institutionerna, respektera sina budgetramar samt föra en ambitiös gemensam politik som fungerar väl och uppfyller de mål som satts upp för den.

Förmågan att ta upp, eller snarare integrera, nya medlemmar är avhängig av att EU:s politik och institutioner utvecklas och att de ansökande länderna omvandlas till väl förberedda medlemsstater. De ansökande ländernas förmåga att bli medlemmar i EU bedöms noggrant av kommissionen på grundval av strikta villkor. Integrationsförmåga handlar om huruvida EU kan ta emot nya medlemmar vid en viss tidpunkt eller under en viss period utan att äventyra de politiska och strategiska mål som fastställs i fördragen. Det rör sig alltså först och främst om ett funktionellt begrepp. Kommissionen kommer i framtiden att utarbeta konsekvensbedömningar i alla centrala faser av anslutningsprocessen. Det kommer vid bedömningarna att tas hänsyn till varje lands särdrag.

EU har genomgått fem utvidgningar och växt från 6 till 25, snart 27, medlemsstater. Utvidgningarna har i hög grad bidragit till Europas enande och främjat demokrati, mänskliga rättigheter och stabilitet över hela kontinenten. De har bidragit till att EU utvecklat nya strategier på områden som ekonomisk och social sammanhållning, yttre förbindelser och miljöskydd. Parallellt med utvidgningarna utvecklades den inre marknaden, Schengenområdet och valutaunionen. Den femte utvidgningen, som ägde rum 2004 och snart kompletteras med Bulgariens och Rumäniens anslutning, har ökat EU:s betydelse i världen och genererat särskilda ekonomiska fördelar i form av handel och investeringar och ekonomisk tillväxt. EU har samtidigt fortsatt att utveckla och genomföra nya strategier, till exempel i fråga om rättvisa, frihet och säkerhet. Utvidgningen av EU har fortlöpt parallellt med att den europeiska integrationen fördjupats.

Utvidgningsagendan bygger nu på tre grundläggande principer: konsolidering, villkorlighet och kommunikation. Den omfattar länderna på västra Balkan och Turkiet, som har kommit olika långt på vägen mot EU. Europeiska rådet har ställt medlemskap i utsikt för alla dessa länder så snart de uppfyller de nödvändiga villkoren. EU infriar sina åtaganden gentemot länder som redan är inne i processen, men är försiktigt med att ta på sig nya åtaganden.

Det förefaller just nu osannolikt att en stor grupp länder i framtiden kommer att bli medlemmar samtidigt. Kandidatländerna och de potentiella kandidatländerna är sinsemellan mycket olika i fråga om politisk och ekonomisk utveckling och administrativ kapacitet. Med tanke på hur långt förberedelserna inför anslutningen har kommit är det emellertid sannolikt att fler länder kommer att bli EU-medlemmar på medellång till lång sikt.

EU kan framgångsrikt ta emot nya medlemmar om dess egen utveckling går framåt och om kandidatländerna kan fullgöra sina skyldigheter som medlemsstater. Dessutom måste EU-medborgarna vara redo för en fortsatt utvidgning och bättre förstå de aktuella frågeställningarna. Det ökar processens demokratiska legitimitet i allmänhetens ögon. I detta meddelande behandlas hur vi kan

– sörja för att EU kan bibehålla takten i den europeiska integrationen,

– se till att kandidatländerna uppfyller de rigorösa kraven,

– kommunicera bättre.

Under senare år har frågan om EU:s slutgiltiga gränser uppkommit. Kommissionen har dragit ett antal slutsatser. Begreppet ”europeisk” omfattar geografiska, historiska och kulturella aspekter som alla bidrar till den europeiska identiteten. De gemensamma idéerna, värderingarna och historiska skeendena kan inte kondenseras till en enkel tidlös formel, utan måste formuleras på nytt av varje generation.

Den rättsliga grunden för utvidgningen är artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen, där det sägs att ”varje europeisk stat som respekterar de principer som anges i artikel 6.1 får ansöka om att bli medlem i unionen”. Detta innebär emellertid inte att alla europeiska länder måste ansöka om medlemskap eller att EU måste bevilja alla ansökningar. Europeiska unionen definieras först och främst genom sina värderingar.

KORT HISTORIK OM EU:S INTEGRATIONSFÖRMÅGA

Unionen har i samband med tidigare utvidgningar bedömt sin förmåga att integrera nya medlemmar. Kommissionens yttranden om ansökningar om medlemskap har legat till grund för rådets beslut att inleda anslutningsförhandlingar. I yttrandena har man bedömt kandidatländernas förmåga att fullgöra de skyldigheter som ett medlemskap medför, bland annat skyldigheten att godta EU:s politik på olika områden. När det gäller de fyra första utvidgningarna omfattade yttrandena även en allmän analys av hur anslutningen skulle komma att påverka unionen, bl.a. i fråga om det roterande ordförandeskapet, uppskattningar av finansiella nettotransfereringar på grundval av befintliga gemensamma strategier samt införandet av nya officiella EU-språk.

Kommissionen lade 2004 fram en studie över de frågor som föranletts av Turkiets eventuella medlemskap, tillsammans med en rekommendation om att inleda anslutningsförhandlingar. Enligt studien kommer de nödvändiga förberedelserna för Turkiets anslutning att pågå långt in i nästa decennium. Dessutom gjordes uppskattningar av budgeteffekterna av Turkiets anslutning och fastställdes områden där det skulle uppstå särskilda utmaningar: jordbruk, sammanhållning, energi, migration, yttre gränser samt utrikespolitik.

I samband med förberedelserna inför tidigare utvidgningar undersökte kommissionen i separata strategidokument effekterna för EU av frågor som var gemensamma för flera ansökningar om medlemskap. Kommissionen har betonat att det är en förutsättning för europeisk integration att EU:s institutioner stärks, den ekonomiska integrationen främjas och gemensamma strategier utvecklas.

Kommissionen bedömde 1997 de sannolika verkningarna av den femte utvidgningen och föreslog budgetära och strategiska reformer som förberedelse inför anslutningen. Ett centralt mål i agenda 2000 var att sörja för att EU:s program och strategier var förberedda inför anslutningen.

Ekonomiskt sett började EU att förbereda sig inför den femte anslutningen så tidigt som 1991, då unionen undertecknade de första Europaavtalen med central- och östeuropeiska länder. Till följd av dessa avtal blev EU snabbt dessa länders främsta handelspartner. Merparten av den bilaterala handeln med industrivaror mellan EU och dessa länder avreglerades långt före anslutningen, vilket i hög grad underlättade den ekonomiska integrationen.

Den ekonomiska integrationen med Turkiet underlättas av tullunionen, som har stimulerat ekonomiska reformer och ekonomisk dynamik. På västra Balkan förbereds länderna genom stabiliserings- och associeringsavtal som innehåller bestämmelser om en gradvis avreglering av handeln och om ekonomiskt bistånd. Den samtidiga utvidgningen och moderniseringen av Centraleuropeiska frihandelsområdet banar väg för djupare ekonomisk integration i sydöstra Europa.

Bedömningen av EU:s förmåga att integrera nya medlemmar fortsatte under anslutningsförhandlingarna. Kommissionen föreslog åtgärder för att hantera utvidgningens effekter på de befintliga medlemsstaterna inom särskilda politikområden. När det gäller den femte utvidgningen omfattade dessa områden rörlighet för arbetstagare och vägtransport. Kommissionens bedömning av de nödvändiga budgetmedlen för att finansiera den femte utvidgningen, inbegripet kostnaderna på jordbruksområdet, gav grundvalen för slutförande av förhandlingarna.

Unionen bistod de ansökande länderna i deras förberedelser för att påta sig sina framtida skyldigheter som medlemmar. Inför den femte utvidgningen upprättade den en strategi inför anslutningen. Strategin omfattade noggrann övervakning och regelbunden rapportering om varje lands framsteg, fastställande av prioriteringar genom partnerskap för anslutning samt finansiellt bistånd. Vittomfattande associeringsavtal gjorde det möjligt för de ansökande staterna att redan före anslutningen påta sig vissa rättigheter och skyldigheter enligt regelverket, på områden inom den inre marknaden såsom konkurrenspolitik, immateriella rättigheter, sjötransport och certifiering av industriprodukter. Kandidatländerna deltog i EU:s organ och kommittéer. När anslutningsfördragen hade undertecknats deltog de anslutande länderna som observatörer i lagstiftningsprocessen.

Denna strategi, som syftade till att främja kandidatländernas egna förberedelser, gjorde det lättare för dem att integreras i EU. Två år efter anslutningen har de tio nya medlemsstaterna nått utmärkta nivåer när det gäller genomförandet av EU-lagstiftningen, vilket framhålls på kommissionens resultattavla för den inre marknaden och i dess rapporter om genomförandet av EU:s lagstiftning. De ekonomiska effekterna av deras anslutning har varit positiva. Institutionerna har fortsatt att fungera och att fatta beslut, och de nya medlemmarna har spelat en aktiv roll i detta sammanhang.

Kommissionen har genomfört en studie om den ekonomiska dimensionen av utvidgningen två år efter den utvidgning som ägde rum den 1 maj 2004. Studien visar att erfarenheterna från de två senaste åren har varit huvudsakligen positiva [7]. Utvidgningen österut har ökat tillväxten och skapat nya jobb i den europeiska ekonomin. Det senaste decenniets noggranna förberedelser av utvidgningen har varit av avgörande betydelse för att detta goda resultat har kunnat uppnås.

En majoritet av medborgarna i EU och i kandidatländerna stödde utvidgningen. Icke desto mindre står mycket på spel och viss oro och vissa missförstånd i fråga om utvidgningen kvarstår i den allmänna opinionen. Detta är något som vi måste ta itu med.

EU:S INTEGRATIONSFÖRMÅGA IDAG

Unionen måste se till att den kan fortsätta att fungera, vilket ligger i såväl de nuvarande som framtida medborgarnas intresse. Medan unionen internt förbereder sig för vidare institutionella reformer kommer den noggrant förvaltade anslutningsprocessen att fortsätta.

I detta avsnitt beskrivs ett tillvägagångssätt för att bedöma EU:s förmåga till framtida utvidgningar, på grundval av tidigare erfarenheter.

Sörja för att EU kan bibehålla takten i den europeiska integrationen

Unionens förmåga att bibehålla takten i den europeiska integrationen i samband med utvidgningarna beror på tre faktorer: institutionerna, den gemensamma politiken och budgeten. Unionen måste se till att dess institutioner fortsätter att agera effektivt, att dess politik uppfyller målen samt att budgeten står i proportion till fastställda mål och tillgängliga finansiella resurser.

Institutionerna

Unionen behöver inte nya institutionella arrangemang enbart för utvidgningens skull; den behöver dem också för att den nuvarande unionen skall kunna fungera bättre. EU måste se till att dess institutioner och beslutsprocesser förblir effektiva och ansvariga, såväl för de nuvarande medlemsstaternas skull som med tanke på ytterligare utvidgningar.

Vid tidigare utvidgningar utgjorde frågan hur de anslutande ländernas skulle integreras i EU:s institutioner en del av anslutningsförhandlingarna. Anpassningar av de institutionella bestämmelserna gjordes sedan i respektive anslutningsfördrag. Den senaste utvidgningen föregicks av institutionella reformer. De institutionella bestämmelserna i anslutningsfördragen med de tio nya medlemsstater som anslöt sig 2004 och med Bulgarien och Rumänien grundar sig på Nicefördraget.

Bestämmelserna i Nicefördraget gäller upp till 27 medlemsstater och rymmer alltså Bulgariens och Rumäniens anslutning. I fördraget anges emellertid att antalet kommissionsledamöter skall vara färre än antalet medlemsstater när unionen består av 27 medlemsstater. Antalet kommissionsledamöter skall fastställas enhälligt av rådet. Denna regel gäller den första kommission som skapas efter den 27:e medlemsstatens anslutning. Rådet skulle också anta tillämpningsbestämmelser för ett rotationssystem på jämlika villkor.

Nicefördraget föreskriver inga anpassningar av de andra institutionernas sammansättning och funktion för en union med mer än 27 medlemsstater. Fördelningen av platser i Europaparlamentet och röstviktningen i rådet är uppenbart av central betydelse för EU:s förmåga att fatta beslut. Innan någon vidare utvidgning sker måste EU därför besluta om räckvidden och innehållet i dessa institutionella reformer.

Utvidgningen kommer också att få praktiska konsekvenser för hur institutionerna fungerar, t.ex. när det gäller användningen av språk. Kommissionens yttranden om framtida ansökningar om EU-medlemskap kommer att omfatta en bedömning av hur utvidgningen skulle inverka på EU:s institutioner.

En överenskommelse om de institutionella frågorna bör ha träffats innan nästa land är redo att ansluta sig till EU. Det ligger lika mycket i de framtida medlemsstaternas som i den utvidgade unionens intresse att få EU att fungera bättre.

EU:s politik på olika områden

Tidigare utvidgningar har stärkt EU:s strategier genom att de nya medlemsstaterna har bidragit med sin egen nationella erfarenhet och sina riktlinjer för politikområdet. EU:s nuvarande regelverk återspeglar delvis effekterna av tidigare utvidgningar och detta på så olika områden som sammanhållningspolitik, jordbruk, fiske, miljöskydd, yttre förbindelser, öppenhet, ansvarighet och europeiskt medborgarskap. Vissa av EU:s politikområden skulle bli ännu mer framgångsrika om de utvidgades till att omfatta flera länder under de rätta betingelserna, t.ex. den inre marknaden eller området med rättvisa, frihet och säkerhet.

Unionen måste i samband med att den utvidgas fortsatt kunna utveckla och genomföra gemensamma strategier på alla områden. Utvidgningens inverkan på EU:s strategier kommer att bedömas i alla centrala faser av utvidgningsprocessen.

Alla kommissionens yttranden om ett lands ansökan om EU-medlemskap kommer i framtiden att omfatta en bedömning av hur landets anslutning inverkar på EU:s strategier. Detta kommer också att återspeglas i ramen för anslutningsförhandlingarna.

I förhandlingsramarna för Kroatien och Turkiet fastställs en serie åtgärder som syftar till att länderna skall integreras i EU:s olika politikområden på ett smidigt sätt. Dessutom fastställs åtgärder som syftar till att EU:s strategier på olika områden skall fungera väl efter anslutningen, bl.a. övergångsperioder, undantag, särskilda arrangemang och skyddsklausuler.

Kommissionen kommer att undersöka effekterna av framtida utvidgningar på jordbruks- och sammanhållningspolitiken vid sin bedömning av budgetkonsekvenserna av utvidgningen. Den framtida utvecklingen av denna politik kommer därvid att tas i beaktande.

Under anslutningsförhandlingarna kommer kommissionen att göra omfattande bedömningar av hur anslutningen inverkar på centrala politikområden, bland annat rörlighet för personer, gränsförvaltning, jordbruk, sammanhållningspolitik och transport. Liknande bedömningar kommer att göras med avseende på energipolitiken och utrikes- och säkerhetspolitiken, varvid även EU:s strategiska motiv för utvidgningen i fråga om ökad stabilitet, utrikes- och säkerhetspolitiska aspekter samt tryggad energiförsörjning tas i beaktande. Detta kommer att göra det möjligt för medlemsstaterna att fastställa EU:s gemensamma ståndpunkter vid förhandlingar om de berörda kapitlen, bland annat, vid behov, i fråga om övergångsperioder eller andra arrangemang, i full insikt om de sannolika effekterna.

EU:s budget

Unionen måste kunna finansiera sin politik på ett hållbart sätt. Utvidgningens inverkan på EU:s budget kommer noggrant att bedömas under hela utvidgningsprocessen. Vart och ett av kommissionens yttranden om ett lands ansökan om EU-medlemskap kommer att innehålla en uppskattning av budgetkonsekvenserna.

Innan någon ytterligare anslutning sker måste EU besluta om de samlade budgetmedel som krävs. Kommissionen kommer på denna grundval att föreslå ett paket av nödvändiga finansiella åtgärder i samband med samtliga framtida anslutningsförhandlingar. Kommissionen kommer i sin analys att ta hänsyn till såväl de budgetära aspekterna som den ökade ekonomiska dynamik som anslutningarna genererar.

Se till att kandidatländerna uppfyller de rigorösa kraven

Villkorlighet är en av pelarna i kommissionens utvidgningsstrategi. Om kandidatländerna förbereder sig väl blir det lättare för dem att integreras i EU på ett smidigt sätt. Med hänsyn till att omfattningen av EU:s verksamhet har ökat är det mycket viktigt att förberedelsernas kvalitet ytterligare förbättras. Detta motiverar att villkorlighetsprincipen tillämpas rigoröst under fasen före anslutningen och krav på att länderna i varje fas av anslutningsprocessen uppfyller de fastställda kraven.

Som ett led i strategin före anslutningen kommer kommissionen noggrant att övervaka de framsteg som görs av varje utvidgningsland. Övervakningen kommer att baseras på de politiska och ekonomiska kriterierna för medlemskap och på de kriterier som avser regelverket. Kommissionen kommer att fästa särskild uppmärksamhet vid att upprätta de strukturer som krävs för att garantera respekt för rättsstatsprincipen. Detta inbegriper kapacitet inom förvaltning och rättsväsende samt bekämpning av bedrägeri och korruption. Dessa frågor bör åtgärdas på ett tidigt stadium i processen före anslutningen.

Kommissionen kommer på grundval av sina slutsatser att föreslå reformprioriteringar på kort och medellång sikt för ländernas anslutningspartnerskap eller europeiska partnerskap. Dessa strategiska ramar visade sig vara ett effektivt redskap för att fastställa prioriteringar i samband med förberedelserna inför den femte utvidgningen. Kommissionen kommer regelbundet att lägga fram förslag till uppdateringar. Det finansiella biståndet till utvidgningsländerna kommer att inriktas på de reformer som fastställts som prioriteringar i partnerskapen. År 2007 införs ett nytt finansieringsinstrument som får användas för att täcka samtliga behov före anslutningen. EU:s stöd till förberedelserna inför medlemskap kommer därigenom att effektiviseras.

Associeringsavtalen med utvidgningsländerna spelar en central roll i ländernas förberedelser. Kommissionen kommer att undersöka om skyldigheterna fullgörs. För att EU skall överväga att behandla en eventuell ansökan om medlemskap måste landet ifråga uppvisa ett tillfredsställande resultat när det gäller att fullgöra sina bilaterala skyldigheter.

Ett lands framsteg i anslutningsförhandlingarna bedöms på grundval av hur väl det uppfyller de anslutningskrav som fastställts i förhandlingsramen. Varje land bedöms utifrån sina egna meriter. Kandidatländerna förväntas uppvisa framgång när det gäller att nå särskilda riktmärken innan ett förhandlingskapitel kan öppnas eller stängas. Om ett riktmärke inte nås kan det leda till att förhandlingarna om kapitlet i fråga tills vidare avbryts eller öppnas på nytt.

Det kommer i framtiden att finnas en närmare koppling mellan framsteg i fråga om politiska reformer och förhandlingstakten totalt sett. Resultaten av dialogen med länderna om deras framsteg när det gäller att uppfylla de politiska kriterierna för medlemskap kommer att integreras i förhandlingsprocessen. Kommissionen kommer att förbereda dialogen tillsammans med medlemsstaterna och rapportera tillbaka till dem i de berörda rådsorganen. Det har upprättats nya arrangemang inom rådet för att sörja för att tjänstemän från medlemsstaterna som är ansvariga för att övervaka reformprocessen och tjänstemän som är ansvariga för anslutningsförhandlingarna träffas i samma arbetsgrupp.

Dessutom omfattar den nuvarande förhandlingsramen ett kapitel om rättsliga och grundläggande rättigheter, inom vilket de politiska frågorna kommer att behandlas. Detta gör det möjligt att noggrant övervaka framsteg på viktiga områden. Anslutningsförhandlingarna kan tills vidare avbrytas om ett land allvarligt och ihållande åsidosätter principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt rättsstatsprincipen.

Även resultaten av dialogen med länderna om deras ekonomiska reformer kommer att integreras i förhandlingsprocessen. Kommissionen kommer att förbereda dialogen tillsammans med medlemsstaterna och rapportera tillbaka till dem i de berörda rådsorganen. Dialogen inriktas på i vilken mån länderna uppfyller de ekonomiska kriterierna och på konvergensen med EU:s ekonomier. Det är nödvändigt att de anslutande länderna före anslutningen är väl fungerande marknadsekonomier, i stånd att konkurrera på den inre marknaden. Stödet före anslutningen kommer att inriktas mera direkt på att hjälpa dem att nå detta mål.

Tillsammans med förhandlingsramen samt ”öppnings-” och ”stängningsriktmärkena” kommer detta att garantera att rigorösa krav gäller för anslutningsförhandlingarna.

Länderna kan, i syfte att styra sina reformsträvanden, på egen hand vilja fastställa ett måldatum för anslutningen. EU bör emellertid avstå från att fastställa sådana datum till dess att anslutningsförhandlingarna nästan är slutförda. Principen att dagen för slutförandet av anslutningsförhandlingarna beror på de framsteg som görs av landet självt bör bibehållas.

Bättre kommunikation

Demokratisk legitimitet är nödvändig för EU:s utvidgningsprocess. Varje viktigt beslut som leder till ett lands anslutning fattas enhälligt av demokratiskt valda regeringar i medlemsstaterna och kandidatländerna. De nationella parlamenten ratificerar beslutet. Europaparlamentet, vars medlemmar är direktvalda, måste ge sitt samtycke.

Demokratisk legitimitet innebar också ett Europa som lyssnar på sina medborgares förväntningar och bemöter deras oro genom ändamålsenliga åtgärder. EU måste vinna sina medborgares stöd för all sin politik, även i fråga om utvidgningen. Det är därför mycket viktigt att bibehålla en rigorös process och tillämpa strikta villkor. Det måste också finnas tilltro till EU:s integrationsförmåga. Dessutom är bättre kommunikation en mycket viktig del av EU:s utvidgningspolitik. De tidigare utvidgningarna har generellt haft allmänhetens stöd, men det har också förekommit tvivel och missuppfattningar. Medborgarna bör förberedas bättre inför framtida utvidgningar.

EU måste bli bättre på att informera om utvidgningens fördelar och utmaningar. Det är främst medlemsstaternas och kandidatländernas uppgift att förklara och försvara sina val. Ledare på nationell, regional och lokal nivå har bäst möjligheter att förstå människors bekymmer och kommunicera direkt med dem. Medlemsstater som själva är engagerade i utvidgningsprocessen måste bättre förklara för sina medborgare vilka konkreta fördelar som de väntar sig av utvidgningen. Kommissionen kommer att utföra sin del av detta arbete i samarbete med Europaparlamentet, nationella, regionala och lokala myndigheter, akademiska institutioner, tankesmedjor och det civila samhället. Den kommer framför allt att göra det lättare att få tillgång till konkret information i användarvänlig form. Detta gäller såväl strategiska frågor på utvidgningsområdet som praktiska frågor såsom tillämpning av villkorligheten genom övervakning av reformer, fastställande av riktmärken samt konsekvensbedömningar.

Unionen, dess medlemsstater och kandidatländerna måste öka sina ansträngningar för att främja ömsesidig kunskap och förståelse samt utveckla en känsla av ägarskap av det gemensamma europeiska projektet. Det krävs ihållande ansträngningar under många år. Den dialog med det civila samhället som upprättades med Turkiet 2004 och utvidgades till länderna på västra Balkan 2006 bör byggas ut ytterligare. Kommissionen har för avsikt att utvidga denna dialog till att omfatta flera samhällssektorer och ekonomiska sektorer. Den kommer att göra detta i samarbete med Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén samt andra organ som är verksamma på detta område. Det är viktigt att inbegripa medborgarna i denna dialog och att kunna bemöta deras oro och missuppfattningar.

Kommissionen stöder större öppenhet som en metod för att föra utvidgningsprocessen närmare medborgarna. Kommissionen offentliggör redan sina yttranden om medlemskapsansökningar och sina rapporter om varje lands framsteg på vägen till medlemskap. Den har också har offentliggjort förhandlingsramarna för Kroatien och Turkiet. Andra viktiga dokument som rör anslutningsförhandlingarna bör nu offentliggöras. I samband med den femte utvidgningen var detta ett antal kandidatländers praxis i fråga om den egna förhandlingspositionen. Kommissionen anser att rapporter över genomgången av regelverket, riktmärken för att öppna förhandlingskapitel samt EU:s förhandlingspositioner bör bli offentligt tillgängliga via Internet.

Det tillvägagångssätt som beskrivs i denna rapport kommer att stärka den demokratiska grunden för utvidgningsprocessen. Det ligger i samtliga berörda aktörers intresse att undvika att det skapas en klyfta mellan beslutsfattarna å ena sidan och allmänheten å andra sidan. De lärdomar som dragits i samband med den femte utvidgningen kommer att vara till nytta för unionen när den fortsätter processen under de kommande åren.

BILAGA 2

Slutsatser om Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Montenegro, Serbien, Kosovo [8], Turkiet

Albanien

När det gäller de politiska kriterierna har Albanien gjort vissa framsteg rörande demokrati och rättsstaten, inklusive kampen mot korruption, som är en huvudprioritering i det europeiska partnerskapet. En konstruktiv politik i fråga om regionen har bibehållits. Mer arbete behövs när det gäller andra prioriteringar enligt partnerskapet.

Vissa framsteg har gjorts vad gäller demokrati och rättsstaten. Emellertid har dessa framsteg varit ojämna. Parlamentet utövar sin politiska roll fullt ut och dess utskott för europeisk integration har arbetat mycket aktivt. Parlamentet är idag öppnare för insyn och dess förbindelser med andra konstitutionella organ har varit effektiva, men det finns fortfarande tekniska och administrativa brister. Det behövs mer samarbete mellan regeringen och oppositionen för att genomföra viktiga åtgärder som valreformer och för att arbetet med skyldigheterna i stabiliserings- och associeringsavtalet skall gå framåt.

Regeringen har antagit en plan för att uppfylla skyldigheterna enligt europeiska partnerskapet och stabiliserings- och associeringsavtalet. Den håller på och skapar modeller för att samordna innehållet i EU-reformerna och förvalta resurserna för att genomföra dem. Det krävs samordning mellan dessa modeller. Det behövs också en bättre användning av sakkunskap då förslag till lagstiftning utformas. Det faktum att många ministerier har omorganiserats har tillfälligt minskat kapaciteten inom vissa delar av den offentliga förvaltningen. Nu är det viktigt att bygga vidare på förändringarna för att stärka effektiviteten. En del personalförändringar har skett utan att man har tagit tillräcklig hänsyn till lagstiftningen för offentlig förvaltning. Utnämningarna inom förvaltningen är fortfarande politiskt styrda. Ledningen inom den offentliga förvaltningen, liksom strukturer och löner är fortfarande dåliga.

En ny lag bör förbättra karriärstrukturerna för domare och hur de tilldelas ärenden. Insynen har ökat något inom rättsväsendet. Vissa framsteg har gjorts i fråga om verkställandet av domar. Emellertid har framstegen överlag för att förbättra det rättsliga systemet varit begränsade. Det behövs ytterligare åtgärder för att förbättra rekryteringsförfarandena för domare och anställningsvillkoren för handläggare inom rättsväsendet. Befogenheterna måste delas upp korrekt mellan de två rättsliga inspektionerna. Samordningen mellan polisens och rättsväsendets behov måste förbättras. Verkställandet av domar är fortfarande dåligt överlag. Rättslig säkerhet behövs för att skapa ett positivt klimat för handel och investeringar.

Kampen mot korruption har lett till storskaliga avskedanden inom offentlig förvaltning. Antalet offentliga tjänstemän som har åtalats för korruption har ökat. En arbetsgrupp på högnivå för kampen mot korruption har inrättats och lagstiftningen om intressekonflikter har förbättrats. Inspektionen för offentliggörande och kontroll av tillgångar är numera effektivare och åtgärder har vidtagits för att öka insynen i den offentliga förvaltningen. Om åtgärderna mot korruption har gått för långt enligt konstitutionens bestämmelser har konstitutionsdomstolen ingripit. Ytterligare åtgärder från institutionerna för att förhindra korruption behövs nu, eftersom det fortsätter att vara ett allvarligt problem. Kampen mot korruption prioriteras i stabilitets- och associeringsavtalet.

Begränsade framsteg har uppnåtts vad gäller de mänskliga rättigheterna och skydd av minoriteter. Utbildning i de mänskliga rättigheterna är nu obligatorisk för personal inom rättsväsendet. Häktningsbestämmelserna har förbättrats. Albaniens ombudsman har arbetat mer med de mänskliga rättigheterna. Emellertid är genomförandet av internationella normer för förebyggande av tortyr, förhållandena i fängelserna, fångarnas rättigheter, särskilt i häkte, fortfarande svagt. Ändringar som har gjorts nyligen i sammansättningen av tillsynsmyndigheten för medierna måste genomföras på ett korrekt sätt. Den rättsliga ramen för mediernas frihet är fortfarande bristfällig och har inte genomförts tillräckligt. Att främja mediernas frihet är en huvudprioritering i det europeiska partnerskapet. Ett nytt genomförandeorgan kan kanske skynda på återlämnandet av egendom, som också är en huvudprioritering i partnerskapet, men för närvarande är processen mycket långsam. Att det finns säkerhet om rätt till egendom är grundläggande för att uppfylla åtagandena i stabiliserings- och associeringsavtalet. Albanien har börjat skapa en rättslig ram för att skydda minoriteter. Genomförandet av internationella åtaganden är fortfarande ofullständigt och det behövs ytterligare ansträngningar för att främja toleransen. Albaniens strategi rörande romerna har lett till några bra initiativ, men problemet är brist på resurser. Romska barn löper särskilt stor risk att utsättas för människohandel.

I samband med regionala frågor och internationella skyldigheter har Albanien fortsatt att spela en positiv roll. Landet deltar aktivt i regionala initiativ inom de politiska och ekonomiska områdena, liksom inom handels-, miljö-, säkerhets-, flyg- och energifrågor. Albanien har fortsatt att utveckla sina förbindelser med grannländer och andra länder i området, och har framförallt intagit en konstruktiv hållning vad gäller Kosovo.

Rörande de ekonomiska kriterierna har Albanien i stor utsträckning uppnått makroekonomisk stabilitet. Detta har bidragit till att landet har gått vidare mot att bli en väl fungerande marknadsekonomi. Ytterligare, omfattande reformarbete måste till för att göra det möjligt för landet att klara av konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen.

Politisk samstämmighet om huvuddragen i den ekonomiska politiken har i allmänhet upprätthållits. Albanien har i stort sett upprätthållit makroekonomisk stabilitet. Den ekonomiska tillväxten är fortsatt stark och fattigdomsnivåerna har sänkts. Den makroekonomiska politiska sammansättningen är fortfarande ändamålsenlig. Den monetära politiken har varit trovärdig och man har lyckats att hålla inflationen nere. Budgetkonsolideringen har gått framåt och reformer av den offentliga förvaltningen och skatteförvaltningen har bidragit till att förbättra finanspolitikens inriktning. Man har minskat de administrativa hindren för marknadstillträde.

Emellertid har underskotten i utrikeskontona ökat märkbart och exportbasen är fortfarande mycket svag. Albaniens rättsliga ram för upphandling, privatisering och koncessioner behöver förbättras. Brister i affärsklimatet, som rättslig osäkerhet och svagheter i genomförandet av lagstiftning, dålig infrastruktur eller en opålitlig kraftförsörjning hindrar den ekonomiska utvecklingen. Att göra äganderätt gällande är fortfarande en svårighet och man har bara gjort vissa framsteg vad gäller att förbättra effektiviteten i rättsväsendet. Att stärka ramen för tillsyn och kontroll inom den del av finanssektorn som är inte utgörs av banker är en stor utmaning. Ansträngningarna att tackla och formalisera den omfattande informella ekonomin måste skyndas på ytterligare. Privatiseringsprocessen är ännu inte avslutad och omstruktureringen av statligt ägda företag, särskilt inom el-sektorn, måste fortsätta utan dröjsmål.

Albanien har gjort framsteg i att anpassa sin lagstiftning, politik och kapacitet till EU:s normer, särskilt vad gäller kampen mot den organiserade brottsligheten, i tullfrågor och på konkurrensområdet. Detta är ytterst viktigt för att stabiliserings- och associeringsavtalet skall kunna genomföras väl att reformerna inom offentlig upphandling, immateriell äganderätt samt veterinär- och växtskyddsområdet.

Man har avancerat inom vissa områden inom den inre marknaden, men på andra områden finns det mycket kvar att göra för att uppfylla landets skyldigheter enligt stabiliserings- och associeringsavtalet. Man har uppnått resultat i att anpassa och kontrollera normer. Kapaciteten för ackreditering, metrologi och marknadsövervakning stärks fortlöpande, men förbättrad lagstiftning och samordning behövs. Strukturerna för hälsa och konsumentskydd har blivit mer samstämmiga, men behöver nu stärkas. Stabiliserings- och associeringsavtalet innehåller åtaganden om rörlighet för arbetstagare, frihet för tjänster och etableringsfrihet. Inga betydande framsteg har skett vad gäller arbetstagares rörlighet. Diskriminering i registreringsavgifter för utländska företag har avskaffats. Förfarandena för att registrera företag har förenklats, men är fortfarande tämligen oklara. Hinder för etablering och begränsningar i kapitalrörelser finns kvar.

Ett effektivt tullsystem behövs för att genomföra stabiliserings- och associeringsavtalet. Tullintäkterna har ökat efter omfattande reformer inom tullområdet. Man har utvecklats vad gäller datorisering, tullbestämmelser och ursprungsförvaltning. Samarbetet mellan polisen och tullen har stärkts. Nu behövs en bättre infrastruktur och ytterligare anpassning till gemenskapens regelverk. Skatteförvaltningen har också förenklats och man har gått framåt vad gäller datorisering och riskanalys. En ytterligare anpassning till gemenskapslagstiftningen och en övergripande strategi för skatteuppbörd och skattekontroll behövs nu.

Inom konkurrensområdet har Albanien gjort åtaganden i samband med stabiliserings- och associeringsavtalet. Konkurrensmyndigheten fungerar bättre vad gäller kartellfrågor, men utvecklingen bromsas av att personalstyrkan är för liten och för oerfaren. Förberedelser enligt stabiliserings- och associeringsavtalet inom området för statligt stöd pågår. Den rättsliga ramen och inventeringen är klar, och nu återstår att garantera det operativa oberoendet för avdelningen som handhar statligt stöd.

En ny lag om offentlig upphandling är på väg, och utbildningen i offentlig upphandling har utökats, men den befintliga rättsliga ramen ligger inte i linje med regelverket. Byrån för offentlig upphandling är svag. Framsteg inom området är viktiga för att förbättra styrelseformerna inom den offentliga sektorn, vilket är en huvudprioritering inom det europeiska partnerskapet och för att uppfylla skyldigheterna enligt stabiliserings- och associeringsavtalet. Rörande de immateriella rättigheterna har en databas för varumärken, patent och industriell formgivning startats. En enhet som sköter dessa frågor har inrättats inom tullförvaltningen. Dock är byrån för copyright-frågor ännu inte i drift och verkställandet vad gäller de immateriella rättigheterna är svagt. För att åtagandena enligt stabiliserings- och associeringsavtalet skall kunna uppfyllas krävs en omfattande förbättring.

Inom sysselsättningsområdet har framstegen varit begränsade. Vissa framsteg kan noteras inom utbildningssektorn, bland annat har nationella strategier för gymnasie- och yrkesutbildning godkänts. Men ändå är deltagandet i utbildning tämligen lågt.

Inom viss sektorspolitik har utvecklingen gått framåt. När det gäller näringslivet och små och medelstora företag har man tagit fram en reviderad handlingsplan om att avskaffa administrativa hinder för företag och om en ny paraplyorganisation för att främja investeringar, export samt små och medelstora företag. Dock fortsätter utvecklingen för att förbättra företagsmiljön och för att minska den informella ekonomin att vara mycket långsam. Inom jordbruket har utvecklingen inte gått mycket framåt. Visserligen har lönerna ökat och investeringar i vissa produkter likaså, men produktiviteten och konkurrenskraften är låg. Förenligheten med EU:s krav inom veterinär- och växtskyddsområdet är dålig, trots att detta är av största vikt för att stabiliserings- och associeringsavtalet och handelsvillkoren i interimsavtalet skall utnyttjas korrekt. Fiskeritjänsten kontrollerar landning av fisk, men den olagliga förstöringen av bestånden fortsätter.

Inom miljö och transport har den övergripande lagstiftningen förbättrats till viss del, men genomförandet och utvecklingen av infrastrukturer är fortfarande svaga. Energisektorn är fortfarande mycket svag. Albanien har ratificerat fördraget om energigemenskapen och har börjat anta relevant lagstiftning, men elförlusterna har ökat och avgiftsuppbörden har minskat. Albanien ligger efter i sin beredskap att klara av åtagandena vad gäller informationssamhället och medierna. Liberaliseringslagstiftning vad gäller elektronisk kommunikation och informationsteknik behöver genomföras och efterlevnaden kontrolleras. Regelramen ligger ännu inte i linje med gemenskapens regelverk. Kontrollen inom telekommunikationerna är ännu inte tillräckligt aktiv. I fråga om den finansiella kontrollen har regeringen gett sitt stöd till ett offentligt policydokument om intern finanskontroll. Man har uppnått resultat vad gäller den rättsliga processen och tillsynen, men de är ändå i ett tidigt skede. Inom statistikområdet har framstegen varit ganska goda.

Inom området rättvisa, frihet och säkerhet har vissa framsteg skett, men alla områden behövs kontrolleras bestämt och fortlöpande. Utbildningen och säkerheten i handlingar inom viseringshanteringen har förbättrats. Ännu finns inget centraliserat IT-nätverk och det behövs ändringar i lagstiftningen. Ny utrustning och en bättre samordning har gett en bättre situation vad gäller gränsförvaltning, men man saknar fortfarande en samordnad strategi för den. Infrastrukturen för gränsförvaltningen måste förstärkas. Lagstiftningen om asyl uppfyller internationella normer, men genomförandet måste förbättras. Albanien har förbättrat sin interna samordning och samarbetet med grannländerna för att bekämpa den olagliga migrationen. Det är viktigt att Albanien ser till att man har tillräckligt med personal för att uppfylla landets skyldigheter enligt återtagandeavtalen.

I kampen mot penningtvätt har finansunderrättelseenheten och åklagarmyndigheten förstärkts och det internationella samarbetet har förbättrats, men båda måste stärkas ytterligare och lagstiftningen måste utvecklas ytterligare. Större politisk kraft och ett bättre internationellt samarbete har gett ett ökat antal arresteringar av storskaliga narkotikahandlare, men det behövs fortfarande bättre kapacitet inom den kriminella underrättelsetjänsten, samordning inom landet mellan olika organ och förfaranden för beslagtagen narkotika. Narkotikahandeln är fortfarande ett allvarligt problem. Man arbetar med att förbättra polisens organisation. Samarbetet med tullen och underrättelsetjänsten har blivit bättre, men man måste förbättra handläggningen av ärenden och de interna kontrollmetoderna.

Man har uppnått resultat i kampen mot den organiserade brottsligheten, vilket är en av huvudprioriteringarna i det europeiska partnerskapet. En stark politisk vilja att angripa den organiserade brottsligheten har lett till polisinsatser mot stora kriminella grupper. Det operativa samarbetet med Albaniens grannar har förbättrats avsevärt. Samarbetet mellan polisen och rättsväsendet centralt har blivit lite bättre, men fortfarande kan de konkreta resultaten förbättras avsevärt. Det behövs ett ökat samarbete mellan polis och rättsväsende på lokal nivå liksom omfattande insatser för att bekämpa korruption på hög nivå inom dessa organ. Ett starkare vittnesskydd behövs också. Regeringen har antagit en nationell strategi mot människohandel och också förbättrade metoder och strukturer för att genomföra denna strategi. Man har framgångsrikt åtalat och dömt människohandlare. Men människohandeln är fortfarande ett problem, och det behövs ytterligare resurser och ett bättre samarbete både inom landet och internationellt. Polisens direktorat mot terrorism har beslagtagit stora kvantiteter vapen, men samtidigt måste deras infrastruktur och samarbetet mellan olika organ förstärkas. Situationen vad gäller skyddet av personuppgifter är fortfarande bekymmersam.

Bosnien och Hercegovina

Bosnien och Hercegovinas framsteg när det gäller att uppfylla de politiska kriterierna har fortsatt, om än i långsammare takt. De politiska huvudprioriteringar som fastställs i det europeiska partnerskapet har endast delvis åtgärdats. Landet måste ta itu med ett antal viktiga frågor innan förhandlingarna om ett stabiliserings- och associeringsavtal kan slutföras.

Framsteg har delvis gjorts i fråga om demokrati och rättsstat. De allmänna val som ägde rum den 1 oktober var de första sedan Dayton/Paris-avtalet som till fullo administrerades av myndigheterna i Bosnien och Hercegovina. Enligt de preliminära slutsatserna från OSSE:s kontor för demokratiska institutioner och mänskliga rättigheter (ODIHR) utgjorde dessa val ett steg på vägen mot att befästa demokratin och rättsstaten och genomfördes överlag i enlighet med internationella normer. Eftersom landet inte lyckats göra ändringar i författningen kunde valen emellertid inte till fullo uppfylla kraven i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna.

Bosnien och Hercegovina har vidtagit vissa åtgärder för att sörja för att alla ministerier och institutioner på statlig nivå har de nödvändiga resurserna för att kunna utföra sina uppgifter, men det krävs ytterligare ansträngningar för att genomföra denna huvudprioritering i det europeiska partnerskapet. Begränsade framsteg har gjorts när det gäller att förse statens parlamentariska församling med tillräckliga tekniska resurser och personal. Samordningen mellan staten och entiteterna är fortfarande bristfällig och det har inte upprättats några nya mekanismer för att förbättra den. Överlag har de verkställande och lagstiftande institutionerna uppvisat otillräckliga resultat.

De resultat som Bosnien och Hercegovina under de senaste åren har uppnått ifråga om stabilitet och säkerhet har föranlett det fredsgenomförande rådet att besluta att den höge representantens kansli skall stängas senast den 30 juni 2007. Beslutet skall ses över i början av 2007.

Antagandet av en övergripande strategi för reformen av den offentliga förvaltningen svarade delvis mot en huvudprioritering i det europeiska partnerskapet. Lagen om den statliga ombudsmannen var också en positiv utveckling. Den offentliga förvaltningens samordningskontor har förstärkts och de offentliga myndigheterna har förbättrat sina rekryteringsförfaranden. Reformen av den offentliga förvaltningen måste nu genomföras för att överlag stärka den administrativa kapaciteten.

Föga framsteg har gjorts när det gäller den viktiga frågan om reform av polisväsendet. Direktoratet för omstrukturering av polisväsendet har hindrats i sitt arbete, i stor utsträckning på grund av Republika Srpskas inställning. Detta har lett till förseningar i fråga om genomförandet av det avtal om omstrukturering av polisväsendet som slöts i oktober 2005 och som är en huvudprioritering i det europeiska partnerskapet.

När det gäller rättsväsendet har den statliga domstolen, den allmänna åklagarmyndigheten och det höga domar- och åklagarrådet utfört sina uppgifter väl. Deras egenansvar ökar alltmer och de minskar sitt beroende av det internationella samfundet. Icke desto mindre behöver rättsväsendets oberoende ytterligare stärkas och dess effektivitet förbättras.

Det har antagits en ny strategi mot korruption. Korruptionen förblir ett allvarligt problem i Bosnien och Hercegovina. Fallen av korruption bör undersökas mer effektivt och leda till rättsliga åtgärder.

Begränsade framsteg har gjorts när det gäller mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter. Författningsdomstolens kommission för mänskliga rättigheter har fortsatt att arbeta effektivt. Kontrollen av huruvida avgöranden i fall som rör mänskliga rättigheter efterlevs och av att de internationella konventionerna om skydd för de mänskliga rättigheterna tillämpas på rätt sätt bör ägnas större uppmärksamhet. Etnisk diskriminering är fortfarande en viktig fråga. Det krävs ytterligare ansträngningar för att bekämpa intolerans och förbättra förhållandena i fängelserna. Konkreta åtgärder måste vidtas för att stödja den romska minoriteten.

I fråga om medie- och yttrandefriheten har lagstiftning på statlig nivå om radio och TV i allmänhetens tjänst antagits. Motsvarande lagstiftning på entitetsnivå har antagits i Republika Srpska, men inte i federationen. Reformen av radio och TV i allmänhetens tjänst har bara delvis genomförts. Den berörda prioriteringen i det europeiska partnerskapet har ännu inte genomförts till fullo.

Fonden för flyktingars återvändande har tagits i bruk och Bosnien och Hercegovina har aktivt deltagit i Sarajevoprocessen. Vidare åtgärder krävs för att stödja återvändandet av flyktingar och internt fördrivna personer och i synnerhet att integrera dem i samhället och i ekonomin.

Begränsade framsteg har uppnåtts när det gäller regionala frågor och internationella skyldigheter. Vissa ansträngningar har gjorts för att sörja för samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY) – en huvudprioritering i det europeiska partnerskapet – men det finns utrymme för förbättringar. Ytterligare åtgärder krävs för att spåra de åtalade personer som fortfarande är på fri fot och för att bekämpa de nätverk som stöder dem. Framsteg har gjorts när det gäller åtal av krigsförbrytelser vid den statliga domstolen. Beivrandet av brott på entitetsnivå behöver förbättras.

Bosnien och Hercegovinas förbindelser med sina grannar är fortsatt goda. Vissa bilaterala frågor, framför allt när det gäller utstakning av gränsen och handel, behöver ännu åtgärdas.

När det gäller ekonomiska kriterier har Bosnien och Hercegovina gjort begränsade framsteg på vägen mot att bli en fungerande marknadsekonomi. Det behövs betydande ytterligare ansträngningar för att landet skall kunna hantera konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen.

Samordningen av skattepolitiken fördjupades och en mervärdesskatt infördes framgångsrikt i hela landet i januari 2006. Utredningskapaciteten till stöd för politikutformning och beslutsfattande ökade i viss utsträckning. Den ekonomiska tillväxten förblev stabil. Budgetsaneringen fortsatte. Exporten ökade under första hälften av 2006, med stöd av införandet av mervärdesskatten och ökad produktion av vissa råvaror. Privatiseringen fortsatte, framför allt i Republika Srpska, och vissa lagändringar antogs för att stödja omstruktureringen av företag.

På många områden förblev reformtakten emellertid långsam. Obalanserna i handels- och bytesbalansen var fortsatt mycket stora, vilket beror på att företagssektorn inte är tillräckligt dynamisk och den privata konsumtionen stark. Grunden för ekonomisk tillväxt var fortsatt snäv. Den finanspolitiska inriktningen i landet har inte i tillräcklig utsträckning avspeglat de stora makroekonomiska obalanserna. Beslutsprocesserna när det gäller den ekonomiska politiken och finanspolitiken i landet förblir komplicerade och inte tillräckligt samordnade. Dessutom ökade trycket på de offentliga utgifterna trots att de redan är relativt stora. Vidare är de offentliga utgifternas effektivitet fortfarande relativt låg. Företagsklimatet och företagsstyrningen präglas fortfarande av brister. Privatiseringen och omstruktureringen av företag gick långsamt framåt, framför allt i federationen. Stora delar av företagssektorn har fortfarande inte omstrukturerats i tillräcklig utsträckning.

Bosnien och Hercegovina har gjort begränsade framsteg när det gäller att anpassa sin lagstiftning och sina strategier till EU:s normer. Bosnien och Hercegovina måste ytterligare förbättra sin förmåga för att uppfylla kraven i det europeiska partnerskapet i detta avseende.

När det gäller den inre marknaden har få framsteg gjorts i fråga om fri rörlighet för varor. Förberedelserna på områdena standardisering, certifiering, metrologi och marknadsövervakning befinner sig ännu på ett tidigt stadium, och den nya lagstiftningen har ännu inte genomförts ordentligt. Avsaknaden av organ och förfaranden för bedömning av överensstämmelse fortsätter att hämma exportkapaciteten. Det är angeläget att man snabbt upprättar åtgärder för att upprätta en struktur för marknadsövervakning på grundval av lämplig produktlagstiftning och avvecklar av motstridiga förhandskontroller innan produkterna släpps ut på marknaden.

Inte mycket finns att rapportera i fråga om fri rörlighet för arbetstagare. Begränsade framsteg har gjorts på området för tjänster och inga betydande förändringar har skett när det gäller etablerings- och bolagsrätt. Banktillsynen har inte förts upp på statlig nivå, utan förblir inom entiteternas ansvarsområde.

Ingen större utveckling har ägt rum på området för fri rörlighet för kapital, men Bosnien och Hercegovinas förberedelser på detta område är på god väg. Begränsade ytterligare framsteg har gjorts i fråga om tullregler. Tullagstiftningen är på plats och har i stor utsträckning anpassats till gemenskapens regelverk. Det bör sörjas för att den genomförs till fullo, särskilt på områden såsom ursprungsregler, tullvärdeberäkning och förenklade förfaranden. När det gäller beskattning var det framgångsrika införandet av mervärdesskatt en positiv utveckling. Begränsade framsteg har gjorts i fråga om direkt beskattning.

I fråga om konkurrens gör Bosnien och Hercegovina stadiga framsteg när det gäller kontroll av konkurrensbegränsande samverkan, men inga framsteg har gjorts vad beträffar statligt stöd. En viss utveckling har skett i fråga om offentlig upphandling, särskilt i och med upprättandet av byrån för offentlig upphandling och tillsynsorganet på området. Begränsade framsteg har gjorts när det gäller genomförandet av lagstiftning om immateriella rättigheter och kontrollen av att den efterlevs.

På sysselsättningspolitikens område har det inte skett några större förändringar. Bosnien och Hercegovinas arbetsmarknad tampas fortfarande med arbetslöshet, stor splittring och avsaknad av en sund sysselsättningspolitik. Föga framsteg har gjorts på utbildningsområdet. Lagstiftningen om högre utbildning och annan viktig lagstiftning har ännu inte antagits. Ett allvarligt problem är att man fortsätter att sätta barn med olika etniskt ursprung i olika skolor.

Inga större framsteg har gjorts när det gäller att upprätta en verklig inre marknad i Bosnien och Hercegovina, vilket är en huvudprioritering i det europeiska partnerskapet.

När det gäller sektorspolitiken kan inga större förändringar rapporteras på området industri och små och medelstora företag. Den industripolitiska strategin och strategin för utveckling av små och medelstora företag har ännu inte antagits.

Överlag har inga större framsteg gjorts på jordbruksområdet. Jordbrukspolitiken sköts fortfarande på entitetsnivå och samordningen är otillräcklig. Utvecklingen av en omfattande jordbruksstrategi har försenats, delvis på grund av att de nödvändiga rättsliga och institutionella ramarna saknas på statlig nivå. Genomförandebestämmelser har antagits på det veterinära området. Genomförandet är fortsatt begränsat, framför allt på grund av otillräckliga personalresurser och finansiella resurser samt bristande samordning mellan de veterinära myndigheterna på stats- respektive entitetsnivå. Bosnien och Hercegovinas förberedelser på miljöområdet befinner sig fortfarande på ett tidigt stadium. Det har ännu inte antagits någon statlig miljölagstiftning för att skapa en ram för ett landsomfattande, harmoniserat miljöskydd, och inte upprättats någon statlig miljöbyrå.

Bosnien och Hercegovinas deltar fortsatt i utvecklingen av det transeuropeiska transportnätverket. Bosnien och Hercegovina håller på att genomföra samförståndsavtalet från juni 2004 om sydöstra Europas huvudnätverk för regional transport. Landet har undertecknat avtalet om ett gemensamt europeiskt luftrum, som syftar till att skapa en enda europeisk luftfartsmarknad där EU:s luftfartsnormer tillkämpas. Bosnien och Hercegovina har gjort betydande framsteg när det gäller att anpassa sin lagstiftning till gemenskapens lagstiftning på luftfartsområdet.

Viss positiv utveckling har ägt rum på energiområdet. Fördraget om energigemenskapen har ratificerats. Inom elsektorn gör man en åtskillnad mellan överföring och andra verksamheter (s.k. ”unbundling”), och den oberoende elsystemoperatören (ISO) och elöverföringsföretaget (Transco) har etablerats juridiskt. Överföringen av tillgångar och skulder m