A4-0123/99

Resolution om meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och kandidatländerna i Central- och Östeuropa om miljöstrategier inför anslutningen: utmaningen inför utvidgningen med kandidatländerna i Central- och Östeuropa (KOM(98)0294 - C4-0380/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(98)0294 - C4-0380/98),

- med beaktande artiklarna 2, 3 och 3c (kommande artiklarna 2, 3 och 6 i EG-fördraget),

- med beaktande av kommissionens meddelande om Agenda 2000: En förstärkt och utvidgad union (KOM(97)2000 - C4-0371/97) och parlamentets resolution av den 4 december 1997 ((EGT C 388, 22.12.1997, s. 17.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande «Partnerskap för integration» - en strategi för att integrera miljöskyddskrav med Europeiska unionens politik (KOM(98)0333 - C4-0410/98 och parlamentets resolution av den 5 november 1998 ((EGT C 359, 23.11.1998, s. 91.)),

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Wien den 11 och 12 december 1998,

- med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut 2179/98/EG om en översyn av Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och en hållbar utveckling kallat «Mot en hållbar utveckling» ((EGT L 275, 10.10.1998, s. 1.)),

- med beaktande av Europaparlamentets och rådets förslag till beslut om Femte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration ((EGT C 173, 7.6.1997, s. 10.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0123/99), och av följande skäl:

A. Den framtida utvidgningen med länder i Central- och Östeuropa är den största utmaningen på senaste tid, både för ansökarländerna och unionen. Samtidigt kommer den även att utgöra en viktig möjlighet att förbättra miljösituationen generellt i Europa.

B. Miljön bör vara en av de främsta prioriteringarna under utvidgningsförhandlingarna.

C. Ett minimikrav för medlemskap i EU måste vara att ansökarländerna rättar sig efter gemenskapslagstiftningen. Övergångsperioder som är längre än fem år bör inte beviljas och exakta tidsplaner och lagstiftningsprogram för genomförande av gemenskapslagstiftningen bör utarbetas.

D. EU-finansieringen bör vara tillräckligt målinriktad för att utbytet i form av förbättringar inom miljösektorn skall bli så stort som möjligt. All finansiering inom andra områden bör respektera miljökraven och bli föremål för en bred miljökonsekvensbedömning.

1. Parlamentet anser det vara av avgörande betydelse att miljön är en av de viktigaste prioriteringarna vid utvidgningsförhandlingarna; anser att detta även bör säkerställas under de praktiska förhandlingarna genom att man betonar att medlemskap blir möjligt först då samtliga delar av unionens miljölagstiftning har antagits och genomförts; anser det även vara viktigt att ansökarländerna före anslutningen accepterar de skyldigheter som fastställs i internationella miljöavtal,

2. uppmanar kommissionen, för att den skall kunna hantera reella kriterier för anslutningen, att sammanställa en förteckning över de viktigaste delarna inom EU:s miljölagstiftning som ansökarländerna måste uppfylla vid anslutningen; anser att denna förteckning i princip skall vara likadan för alla kandidatländer och att den skall fastställas av rådet och parlamentet på grundval av objektiva miljökriterier; framhåller att man vid förhandlingarna skall ingå avtal med klart fastställda tidtabeller och finansieringskoncept innan den övriga lagstiftningen genomförs,

3. anser att kandidatländernas handlingsplaner skall rapporteras kontinuerligt till parlamentet,

4. anser att alla nya investeringar i CÖE-länderna, såväl inhemska som utländska, med omedelbar verkan skall uppfylla kraven i EU:s nuvarande lagstiftning,

5. framhåller att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt att utveckla regionala och lokala miljömyndigheter i samtliga ansökarländer; anser att anpassningen av EU:s miljöbestämmelser till lagstiftningen i ansökarländerna kommer att kräva omfattande resurser och administrativ utveckling; konstaterar att finansieringen för administrativ utveckling är tillgänglig inom ramen för EU:s Phare-program och att en sådan finansiering i synnerhet bör användas för att utveckla miljöstyrningen och genomföra infrastrukturinvesteringar som erfordras för att man ska kunna efterleva miljöbestämmelser och internationella miljöavtal; anser att man i detta sammanhang bör överlåta ansvaret för samordningen till ansökarländernas miljömyndigheter och skapa möjligheter för medborgarorganisationer att delta i tillräcklig utsträckning på samtliga nivåer i beslutsfattandet; anser även att det är viktigt att bistå kandidatländerna i deras arbete att skapa äganderättsliga institutioner som är en förutsättning för en god miljö på lång sikt,

6. anser att Phare-programmet måste bli ett effektivt instrument vid tilldelningen av resurser till kandidatländerna och att det krävs en effektiv och väl fungerande byråkrati för denna uppgift,

7. välkomnar beslutet att lägga om Phare-programmets infallsvinkel från «demand driven» (ett program som är inriktat på efterfrågan) till «accession driven» (ett program som främjar den förestående anslutningen) och uppmanar kommissionen att så snart som möjligt genomföra detta,

8. är medvetet om att särskilt de små och medelstora företagen samt lokala och regionala myndigheter har svårt att få lån till miljöinvesteringar och uppmanar därför Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling och Europeiska investeringsbanken att undersöka möjligheten att inrätta garantifonder så att bankerna i CÖE-länderna får det lättare att bevilja lån till sådana investeringar,

9. betraktar det som nödvändigt att gemenskapsfinansiering från olika källor i synnerhet skall inriktas på projekt som syftar till att minska utsläpp över gränserna; anser att särskild vikt bör tillmätas insatser som syftar till att reducera utsläpp i luften, något som har en vidare betydelse till exempel när det gäller att skydda ozonskiktet, förhindra klimatförändringar och bevara skogarna och naturen generellt i ansökarländerna; anser att ansökarländerna även bör uppmuntras att genomföra direktivet om integrerat förebyggande och kontroll av miljöföroreningar (IPPC) och direktivet om miljökonsekvensbedömningar samt att floder och andra gränsöverskridande vattendrag måste skyddas genom särskilda insatser; konstaterar att gemensamma projekt på regional nivå kan främja genomförandet bland annat av de viktigaste ramdirektiven om vatten- och luftkvalitet,

10. betraktar det som nödvändigt då EU:s utvidgning fortskrider att frågor om miljön i Östersjöområdet tillmäts en allt större betydelse; konstaterar att det regionala samarbetet i Östersjöområdet förutsätter en effektivare samordning av EU:s nuvarande biståndsresurser; framhåller att samordningen av Interreg-, Tacis- och Phare-programmen måste fortsätta inom det interregionala och det gränsöverskridande samarbetet och att miljödimensionen måste utökas i alla dessa program; konstaterar att programmet för ett hållbart nätverk av städer också måste fortsättas genom att alla regioner inom Östersjöområdet inkluderas i det och att stödet till denna verksamhet bör inriktas både i form av nationellt stöd och i form av stöd till program som omfattar hela området,

11. erinrar om att det förekommer allvarliga problem som kräver snabba beslut i synnerhet på området kärnsäkerhet och strålskydd; anser det vara av avgörande betydelse att man förbättrar nivån på kärnsäkerheten i ansökarländerna så den motsvarar internationella normer; konstaterar att kärnreaktorer som är i dåligt skick måste avvecklas; anser att internationella finansinstitut såsom EIB, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Världsbanken och Nordiska Investeringsbanken måste delta i att genomföra kompenserande energiprojekt; anser att förbättring av befintliga kärnkraftverk bör ses som en del av en bredare energistrategi där man utvecklar hållbara och kostnadseffektiva förnybara energikällor som även bidrar till att lösa globala miljöproblem; konstaterar att man för att förbätta kärnsäkerheten bara får använda de senaste och bästa formerna för teknik och att föråldrad teknik under inga omständigheter får sättas in vid upprustningen av kraftverken i kandidatländerna,

12. påpekar att befolkningen i de central- och östeuropeiska kandidatländerna måste få omfattande och sakligt välgrundade upplysningar om hur det står till med kärnsäkerheten i deras länder,

13. noterar att inte bara är investeringar i energi utan också investeringar i transport har en avgörande betydelse för en politik som överensstämmer med principen om en hållbar utveckling; anser att transportnäten skall vara baserade på en gällande plan och en nationell transportstrategi som både är kostnadseffektiv och miljövänlig; anser att stödet från ISPA liksom de övriga formerna av finansiering från EU bör inriktas på att upprätthålla och stöda kollektivtrafik av ett slag som innebär minsta möjliga belastning på miljön, såsom den spårbundna trafiken; anser att kollektivtrafiknäten i städerna också bör ses som en del av de alleuropeiska näten och att miljövänliga transportprojekt har en särskilt stor betydelse för luftkvaliteten i städerna,

14. är övertygat om att det samtidigt kan gagna miljö och produktion om man beaktar miljöaspekter fullt ut och från första början i politiska strategier och investeringsbeslut på olika områden; anser att samtliga nya investeringar till fullo bör stå i samklang med gemenskapsbestämmelserna och att respekt för denna princip bör vara ett villkor för gemenskapsfinansiering; anser att internationella finansinstitut likaledes bör ha denna princip som rättesnöre och att detta krav bör införlivas i fördragen om anslutning såsom en rättsligt bindande skyldighet som även gäller under perioden efter anslutningen,

15. betonar att genomförandet av den nuvarande gemenskapslagstiftningen inte får vara det yttersta målet för miljöpolitiken i ansökarländerna; konstaterar att det i Amsterdamfördraget fastställs att miljöskyddskrav måste integreras i fastställandet och genomförandet av gemenskapens samtliga politikområden och insatser; är av den uppfattningen att integrering av miljöaspekter i andra politikområden bör vara en permanent uppgift och att uppfyllandet av målen bör ses över regelbundet inom rådet; konstaterar att ansökarländerna likaledes bör delta i denna översyn då anslutningsförhandlingarna avancerar;

16. glädjer sig över att naturskyddsnivån i ansökarländerna är lika hög som t.ex i många av de nuvarande EU- medlemsstatera; konstaterar att privatiseringsprocesser pågår i flera ansökarländer och att de sannolikt kommer att äventyra skyddade områden och bevarandet av den biologiska mångfalden; betraktar det som viktigt att ansökarländerna inför klara bestämmelser för områden som skall skyddas och för kompensationsbidrag; anser att ländernas naturskyddslagstiftning bör uppdateras och att natur- och fågeldirektiven bör införlivas i den nationella lagstiftningen,

17. befarar att den höga naturskyddsnivån i ansökarländerna kan äventyras på grund av ett intensivare jord- och skogsbruk samt vägbyggande; anser att det därför krävs ett särskilt extra anslag inom ramen för LIFE-fonden i syfte att tillgodose ansökarländernas behov; konstaterar att de skyddade områdena i sig dock inte räcker för att bevara den biologiska mångfalden i Europa; anser att bevarandet av den biologiska mångfalden måste beaktas vid all ekonomisk verksamhet,

18. ser stora möjligheter att främja den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med principen om en hållbar utveckling om man i samband med ansökarländernas utveckling avstår från intensivt jordbruk och användning av kemikalier inom jordbruket och i stället går direkt över till en naturligare produktionsform; anser att gemenskapsfinansieringen bör uppmuntra jordbrukarna i ansökarländerna att verka för detta, något som även skulle leda de nuvarande medlemsstaterna i rätt riktning,

19. är av den uppfattningen att incitament till ett mer ekologiskt jordbruk skall ges i samråd med den lokala befolkningen enligt deras behov och önskemål, eftersom det också är viktigt att lantbrukarorganisationer uppmuntras att delta i utvecklingen och integrationen av miljömål i jordbruket,

20. fäster uppmärksamheten vid att instrumenten för stöd inför anslutningen måste vara tillräckligt enhetliga om de skall ha någon effekt; konstaterar att de olika instrumenten bör stärka additionalitetsprincipen och att finansieringen av en och samma projektenhet bör i huvudsak härröra från ett och samma finansieringsinstrument; anser att stödet i högre grad än vad som planerats bör inriktas på tiden före anslutningen för att säkerställa att gemenskapens lagstiftning med framgång kan införlivas i ansökarländernas lagstiftning; konstaterar att stödet inför anslutningen och stödet efter anslutningen bör föras upp under samma rubrik i EU:s budget för att garantera den flexibilitet som utvidgningsprocessen kräver,

21. anser att man, för att befolkningen skall involveras i högre grad, med ökad prioritet måste stöda sådana icke-statliga organisationer som arbetar inom områdena miljö, folkhälsa och konsumentskydd,

22. är av den uppfattningen att miljömedvetenheten hos alla individer bör främjas för att stärka det lokala miljöengagemanget i enlighet med Agenda 21,

23. är av den uppfattningen att man bör uppmuntra en kunskapsförmedling mellan lokala organisationer i medlemsstaterna och lokala organisationer i kandidatländerna,

24. anser det absolut nödvändigt att befolkningen i kandidatländerna utförligt och i tillräcklig grad informeras om miljöfrågor; konstaterar att redan verksamma, eventuellt tillsammans med kommande, icke-statliga organisationer, aktivt skall ta ansvaret för uppgifter som rör information och att de för detta ändamål bör få ett tillräckligt finansiellt och organisatoriskt stöd från myndigheterna,

25. är fast övertygat om att utvidgningsprocessen utgör en viktig möjlighet att förbättra miljösituationen i Europa; anser att målet bör vara en hållbar utveckling som uppnås genom att man utvecklar och genomför miljölagstiftning och integrerar miljöfrågor i alla andra politikområden; anser att detta krav i lika hög grad bör gälla nuvarande och kommande medlemsstater,

26. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén, medlemsstaternas parlament samt ansökarländernas regeringar och parlament.