P6_TA(2006)0205
Strategi för förenkling av lagstiftningen
Europaparlamentets lagstiftningsresolution om en strategi för förenkling av lagstiftningen
(2006/2006(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
—med beaktande av sin resolution av den 26 oktober 2000 om kommissionens rapporter till
Europeiska rådet: ”Bättre lagstiftning 1998 –Ett delat ansvar” och”Bättre lagstiftning 1999” (1),
—med beaktande av sin resolution av den 29 november 2001 om kommissionens vitbok ”Styrelsefor-
merna i EU” (2),
—med beaktande av sin resolution av den 8 april 2003 om kommissionens rapport till Europeiska rådet
om bättre lagstiftning 2000 och om kommissionens rapport till Europeiska rådet om bättre lagstiftning
2001 (3),
—med beaktande av sin resolution av den 26 februari 2004 om kommissionens rapport ”Bättre lagstift-
ning 2002” (4),
—med beaktande av sin resolution av den 9 mars 2004 om kommissionens meddelande om en bättre och
enklare lagstiftning (5),
—med beaktande av sin resolution av den 20 april 2004 om granskning av gemenskapsbestämmelsernas
konsekvenser och samrådsförfarandena (6),
—med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,
—med beaktande av betänkandet från utskottet för rättsliga frågor och yttrandena från utskottet för konsti-
tutionella frågor, utskottet för ekonomi och valutafrågor och utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedels-
säkerhet samt utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd (A6-0080/2006), och av följandeskäl:
A. En förenkling av lagstiftningen och säkerställd klarhet, effektivitet och kvalitet både vad avser gällande
och framtida lagstiftning utgör grundförutsättningar för att få till stånd en bättre lagstiftning, som är enprioriterad fråga för EU inom ramen för den vidare målsättningen att stärka tillväxten och sysselsätt-ningen.
B. I det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 16 december 2003 (
7) fastställs skyldigheter
och mål, särskilt sådana som är avsedda att förenkla och minska mängden gemenskapslagstiftning ochsådana som avser gemenskapslagstiftningens konsekvenser i medlemsstaterna.
C. I sitt meddelande av den 25 oktober 2005 med titeln ”Genomförande av gemenskapens Lissabonpro-
gram: en strategi för förenkling av lagstiftningen” (KOM(2005)0535) har kommissionen med rätta
konstaterat att förenkling inte är en särskild lagstiftningsteknik som består av kodifiering, omarbetningeller direkt upphävande, utan en övergripande strategi som innefattar dessa verktyg och syftar till att göragemenskapens och medlemsstaternas normer enklare att tillämpa och därmed mindre kostsamma.
D. Detta tillvägagångssätt är ett verktyg som parlamentet, rådet och kommissionen kan använda för att
genomföra Lissabonstrategin.7.12.2006 C 297 E/136 Europeiska unionens officiella tidning
Tisdag, 16 maj 2006SV
(1) EGT C 197, 12.7.2001, s. 433.
(2) EGT C 153 E, 27.6.2002, s. 314.
(3) EUT C 64 E, 12.3.2004, s. 135.
(4) EUT C 98 E, 23.4.2004, s. 155.
(5) EUT C 102 E, 28.4.2004, s. 512.
(6) EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 146.
(7) EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.
E. Ett sådant tillvägagångssätt förutsätter ett nära partnerskap mellan i första hand EU:s institutioner och i
andra hand mellan EU-institutionerna och de nationella myndigheterna.
F. Parlamentet, rådet och kommissionen har under de senaste åren oförtröttligt arbetat med att införa, defi-
niera och förbättra tillämpningen av verktyg som förenklar lagstiftningen.
G. De initiativ till förenkling som tagits sedan det andra förenklingsprogrammet påbörjades i februari 2003
efter kommissionens meddelande till rådet med titeln ”Uppdatera och förenkla gemenskapens lagstift-
ning”(KOM(2003)0071, 11 februari 2003) har varit mycket olika till karaktär och omfattning, alltifrånöversyn av vissa direktiv till normativa omarbetningar av hela sektorer, något som gör det svårare attskapa ett enhetligt förfaringssätt.
H. Det finns nu erfarenheter av att tillämpa de interinstitutionella avtalen om kodifiering av den 20
december 1994 (
1) och om omarbetning av den 28 november 2001 (2), och dessa instrument är nödvän-
diga för att förenkla gemenskapens regelverk.
I. Sedan det interinstitutionella avtalet om omarbetning trädde i kraft har endast tolv omarbetningsförslag
lämnats in, varav två slutligen ledde till offentliggjorda nya akter, två drogs tillbaka och åtta fortfarandeär under arbete. Jämfört med de omkring 2 400 rättsaktsgrupper som förfarandet skulle kunna tillämpaspå har hittills endast 49 kodifieringsförslag lämnats in till parlamentet.
J. I kommissionens ovannämnda meddelande från 2005 ingår, inom det rullande förenklingsprogrammet
(bilaga II), trettio svårdefinierade förslag där det allmänt handlar om ”översyn”, ”revidering”, ”moderni-
sering”, ”förenkling” och dylikt.
1. Europaparlamentet stöder helt och fullt arbetet med att förenkla unionens lagstiftning, liksom målsätt-
ningen att se till att lagstiftningen blir ändamålsenlig, enkel och effektiv. Parlamentet vill emellertid betona
att denna process måste grunda sig på följande förutsättningar:
a) Europaparlamentet måste engageras fullt ut i både de interinstitutionella förenklingsdiskussionerna och, i
egenskap av medlagstiftare, i arbetet med att anta de rättsakter som omfattas av ”förenklingsprocessen”.
b) Det måste förekomma en omfattande och öppen rådfrågning av samtliga berörda parter, det vill säga inte
bara medlemsstater och företag, utan även icke-statliga organisationer.
c) Den övergripande insynen i lagstiftningsarbetet måste förbättras, särskilt genom att se till att rådets
diskussioner öppnas upp för allmänheten granskning när rådet agerar i egenskap av lagstiftare.
2. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att, inom ramen för det interinstitutionella avtalet ”Bättre
lagstiftning”, anta målinriktade och välunderbyggda lagar vars konsekvenser är förutsägbara och vilka bidrartill att skapa bra förutsättningar för att kunna öka tillväxten och sysselsättningen och minska utgifterna ochöverflödiga administrativa åtgärder genom att skapa bättre förutsättningar för anpassning och innovationoch genom att allmänt öka rättssäkerheten.
3. Europaparlamentet välkomnar kommissionens ovannämnda meddelande från 2005, åtagandet att utar-
beta ett program för att förenkla rättsakter och de metoder och mål som upprättas för att genomföra dettaprogram i verkligheten.
4. Europaparlamentet välkomnar kommissionens avsikt att låta större initiativ till förenklad lagstiftning
ingå i sina årliga lagstiftningsprogram och att kommissionen har meddelat att den kommer att offentliggöraen rad kompletterande meddelanden för att täcka de olika sektorerna i gemenskapsekonomin. Parlamentetunderstryker vikten av ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommisionen för att kunna fastställavilken lagstiftning som bör förenklas.7.12.2006 C 297 E/137 Europeiska unionens officiella tidning
Tisdag, 16 maj 2006SV
(1) EGT C 102, 4.4.1996, s. 2.
(2) EGT C 77, 28.3.2002, s. 1.
5. Europaparlamentet välkomnar avsikten att reducera allt onödigt arbete för de små och medelstora före-
tagen och öka användningen av informationsteknik. Parlamentet anser att ett av syftena med att förenkla
EU-lagstiftningen bör vara att göra lagstiftningen enklare och effektivare, och därmed mer ”användarorien-
terad”.
6. Parlamentet anser att förenklingsprocessen under inga omständigheter får leda till att kraven i den
befintliga lagstiftningen sänks. Parlamentet varnar därför exempelvis för en alltför begränsad och uteslutandefinansiell och administrativ analys av de vinster och kostnader som lagstiftningen ger upphov till. Parla-mentet är övertygat om att alla analyser inför förenklingarna måste ta hänsyn till de ekonomiska, sociala
och miljömässiga samt hälsomässiga aspekterna i lika hög grad och inte bara avse kortsiktiga aspekter.
7. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att prioritera arbetet med att förenkla förordningarna.
Direktiven bör enbart förenklas i vederbörligen styrkta undantagsfall, nämligen när direktiven inte behandlar
mycket känsliga frågor eller när de inte är ett resultat av svåruppnådda kompromisser, vilket är fallet för EG:s bolagsrättslagstiftning.
8. Europaparlamentet konstaterar att andelen framgångsrika initiativ till förenkling sedan 2003 inte är
nedslående och att förfarandena i genomsnitt inte har tagit orimligt lång tid, med tanke på hur komplexafrågorna är. Parlamentet noterar dock att det sedan dess har tagits mycket få förenklingsinitiativ och att deursprungliga målen om att minska omfattningen av gemenskapens regelverk långt ifrån har uppnåtts.
9. Europaparlamentet anser att kravet på att upphäva irrelevanta och föråldrade rättsakter är något som
kommissionen måste prioritera utan dröjsmål, men när gemenskapslagstiftning upphävs av dessa anled-
ningar måste en gemenskapsrättsakt samtidigt antas för att hindra medlemsstaterna från att reglera frågorsom har avreglerats på gemenskapsnivå.
10. Europaparlamentet understryker att ”överregleringen” inom vissa områden till stor del beror på
medlemsstaternas lagstiftande verksamhet och att ett upphävande av gemenskapsnormer bör därför följas avett upphävande av motsvarande nationella bestämmelser.
11. Europaparlamentet föreslår att kommissionen kontinuerligt skall övervaka den nationella lagstiftning
som kan fortsätta att gälla efter det att den gemenskapslagstiftning som ledde till att den infördes harupphävts, och anser att kommissionen bör införa lämpliga översynsklausuler i sina förslag.
12. Europaparlamentet anser att kodifiering och omarbetning är de främsta verktygen för att förenkla
gemenskapens regelverk och kräver att de skall användas i större utsträckning. Parlamentet anser att omar-
betning endast har använts i begränsad omfattning och att detta beror både på kommissionens bristande
intresse och på att parlamentets arbetsordning inte har kunnat anpassas tillräckligt mycket efter det interin-stitutionella avtalet om omarbetning.
13. Europaparlamentet stöder kodifieringen av gemenskapslagstiftningen men är skeptisk till en total
omarbetning, då detta mycket väl kan leda till motstridiga tolkningar bland EU-institutionerna. Parlamentetframhåller att förenklingsarbetet inte får leda till att gemenskapslagstiftningen skrivs om utan demokratiskkontroll.
14. Europaparlamentet välkomnar de resultat som hittills har uppnåtts genom kodifiering av gemen-
skapens lagstiftning och hoppas att de berörda enheterna inom kommissionen kommer att utarbeta nya och
mer ambitiösa kodifieringsförslag, även för andra sektorer än de som har omfattats hittills, särskilt bolagsrätt,immaterialrätt och konsumentskydd.
15. Europaparlamentet anser att om institutionerna verkligen vill förenkla lagstiftningen och använda
omarbetning för detta, bör det interinstitutionella avtalet om omarbetning tillämpas fullt ut.
16. Europaparlamentet inser att om avsikten är att göra omarbetningen effektiv måste parlamentet och
rådet i princip avstå från att ändra kodifierade delar av rättsakter. Parlamentet anser att om institutionernaverkligen vill förenkla lagstiftningen och använda omarbetning för detta, bör kodifierade delar i en rättsakt iregel omfattas av bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet om kodifiering. Parlamentet medger dock
att det bör finnas ett särskilt förfarande för att kunna ändra den kodifierade delen när detta behövs för att
den skall vara förenlig med eller kopplas till en del som kan ändras.7.12.2006 C 297 E/138 Europeiska unionens officiella tidning
Tisdag, 16 maj 2006SV
17. Europaparlamentet anser att institutionerna lämpligen kan avgöra om det krävs en tredje typ av
metod, vid sidan av kodifiering och omarbetning, för att på bästa sätt förenkla gemenskapens rättsakter.
Parlamentet anser dock att så länge detta inte har skett kan Europaparlamentet, i de fall där kommissionenhar lagt fram allmänna förenklingsförslag som inte kan anses utgöra upphävande, kodifiering eller omarbet-ning, inte tillämpa ett annat förfarande än det ordinarie förfarandet, och att punkt 36 i det interinstitutio-nella avtalet ”Bättre lagstiftning” således inte kan tillämpas i dessa fall.
18. Europaparlamentet anser att det av det interinstitutionella avtalet om omarbetning tydligt bör framgå
vilket förfarande som skall följas när det under ett lagstiftningsförfarande visar sig vara nödvändigt att ändrakodifierade delar i en rättsakt.
19. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att med hänsyn till de ovannämnda riktlinjerna utan
dröjsmål lämna in ett förslag till omarbetning av de interinstitutionella avtal som reglerar kvaliteten på unio-
nens lagstiftning.
20. Europaparlamentet förklarar sig berett att ge ett större bidrag till de ansträngningar som de tre institu-
tionerna måste göra tillsammans för att stimulera förenklingsprocessen.
21. Europaparlamentet åtar sig att för egen del se över hur dess egna förfaranden och interna lagstiftnings-
teknik kan förbättras, så att förenklingsärendena påskyndas i full överensstämmelse med de förfaranden somanges i primärrätten, i detta fall EG-fördraget.
22. Europaparlamentet uppdrar åt utskottet för konstitutionella frågor att avgöra vilka ändringar som kan
göras i arbetsordningen för att göra det möjligt att tillämpa avtalet om omarbetning i praktiken, inte minstför att i större utsträckning använda de förenklade förfaranden som föreskrivs i arbetsordningen.
23. Europaparlamentet betonar att de sedvanliga lagstiftningsinstrumenten även i fortsättningen bör
utgöra det främsta verktyget för att uppnå de politiska mål som fastställs i fördragen, och anser att använd-
ningen av sådana alternativa lagstiftningsmetoder, såsom samreglering och självreglering, lämpligen kananvändas som komplement till lagstiftningen för att åstadkomma motsvarande eller mer omfattandeförbättringar än de som uppnås genom lagstiftningen. Parlamentet betonar att all användning av alternativalagstiftningsmetoder måste vara i enlighet med det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning. Parla-mentet påpekar att kommissionen måste fastställa vilka villkor och begränsningar som skall gälla för
parterna under dessa omständigheter och att de bör användas under kommissionens överinseende och utan
att det påverkar parlamentets rätt att motsätta sig att de används.
24. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att redogöra för i vilken utsträckning som den nuva-
rande tillämpningen av standardisering (som en form av samreglering) uppfyller kraven i det interinstitutio-
nella avtalet om bättre lagstiftning och i artikel 6 i EG-fördraget.
25. Europaparlamentet anser att användningen av standardisering riskerar att leda till sämre insyn och
ansvarsskyldighet på grund av att de folkvalda företrädarna inte deltar i beslutsfattandet och på grund av allaicke-statliga organisationer och övriga intressenter inte har samma rätt att delta i beslutsfattandet. Parla-
mentet anser därför att standardiseringen måste begränsas till att endast avse rent tekniska harmoniseringsåt-
gärder.
26. Europaparlamentet är förvånat över att frågan om en reform av det nuvarande systemet för delegering
av det normativa lagstiftningsuppdraget (”kommittéförfarandet”) bara tas upp kortfattat och i förbigående islutet av punkt 3d i det ovannämnda meddelandet från kommissionen från 2005. En sådan reform skulle
nämligen kunna betyda mycket för en förenkling av gemenskapens sekundärrätt, genom att kommissionen
får möjlighet att anta tillämpningsbestämmelser med hjälp av snabbare förfaranden.
27. Europaparlamentet anser att lagstiftaren också skulle kunna bidra till förenklingar genom att anta
mindre detaljerade rättsakter och ge kommissionen ökade befogenheter att vidta genomförandeåtgärder,
förutsatt att det finns garantier för att lagstiftaren effektivt kan kontrollera innehållet i dessa genomföran-
deåtgärder.7.12.2006 C 297 E/139 Europeiska unionens officiella tidning
Tisdag, 16 maj 2006SV
28. Europaparlamentet upprepar i detta sammanhang att det vid användning av kommittéförfarandet krävs
en fullständig översyn av rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall
tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (1), för att
a) garantera ökad öppenhet,
b) säkerställa att tilldelning av genomförandebefogenheter till kommissionen aldrig får avse annat än mindre
viktiga åtgärder eller tillämpningsåtgärder, och att de tilldelade befogenheternas mål, innehåll, räckviddoch varaktighet måste anges klart och tydligt, inbegripet i förekommande fall ”klausuler om bortre tids-
gräns”,
c) garantera att Europaparlamentet och rådet ges jämlika befogenheter när det gäller att kontrollera sådana
åtgärder genom att det införs återkallningsmekanismer.
29. Europaparlamentet har tagit del av den förteckning över åtgärder som tas upp i kommissionens
rullande förenklingsprogram och kommer att samarbeta aktivt för att uppnå målet att vid behov förenkla deangivna rättsakterna i samband med det framtida lagstiftningsförfarandet.
30. Europaparlamentet förväntar sig att kommissionens olika omarbetningar och förslag till omarbetningar
kommer att bidra till att förbättra unionens ekonomiska och sociala utvecklingsnivå i samband med denhållbara utvecklingsstrategin samt nivån på medborgarnas hälsoskydd och miljöns kvalitet, i enlighet med demål som fastställs i artikel 2 i EG-fördraget.
31. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen
och till medlemsstaternas regeringar och parlament.
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.
P6_TA(2006)0206
Resultat av genomgången av ännu inte färdigbehandlade förslag till rättsakter
Europaparlamentets resolution om resultatet av granskningen av aktuella lagförslag (2005/2214(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
—med beaktande av kommissionens meddelande av den 27 september 2005 till rådet och Europaparla-
mentet om resultat av granskningen av aktuella lagförslag (KOM(2005)0462),
—med beaktande av talmannens skrivelse av den 23 januari 2006 (1) till ordföranden för Europeiska
kommissionen,
—med beaktande av skrivelsen av den 8 mars 2006 från Europeiska kommissionens ordförande till parla-
mentets talman,
—med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,
—med beaktande av betänkandet från utskottet för konstitutionella frågor och yttrandet från utskottet för
rättsliga frågor (A6-0143/2006), och av följande skäl:
A. I sitt ovannämnda meddelande tillkännagav kommissionen att den hade för avsikt att dra tillbaka 68
lagförslag som inte bedöms ligga i linje med målen i Lissabonstrategin och principerna om bättrelagstiftning, medan andra förslag kommer att bli föremål för en ny konsekvensbedömning av de ekono-
miska effekterna och eventuellt kommer att ändras.7.12.2006 C 297 E/140 Europeiska unionens officiella tidning
Tisdag, 16 maj 2006SV
(1) Ref. Pres-A-Courrier D(2006)300689.