RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN OM EU:s STÖD TILL DEMOKRATISK SAMHÄLLSSTYRNING MED FOKUS PÅ SAMHÄLLSSTYRNINGSINITIATIVET /* COM/2013/0403 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN OM EU:s STÖD TILL DEMOKRATISK SAMHÄLLSSTYRNING MED FOKUS PÅ SAMHÄLLSSTYRNINGSINITIATIVET 1. Inledning I rådets slutsatser av den 18 maj 2009 om stöd till demokratisk samhällsstyrning − Mot förbättrade EU-ramar, anges det att Europeiska kommissionen ska lägga fram ”en övergripande rapport om genomförandet av rådets slutsatser från oktober 2006, med inriktning på EU-stödet till demokratisk samhällsstyrning, vilket förvaltas av kommissionen, i alla regioner, inklusive samhällsstyrningsinitiativet och mekanismen för god samhällsstyrning”. I denna rapport ges en presentation av några viktiga strategiska dokument på området samhällsstyrning samt en redogörelse för samhällsstyrningsinitiativet för AVS-länderna (länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet) och mekanismen för god samhällsstyrning för de länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken. Därefter redovisas de slutsatser man kan dra av genomförandet av de geografiska och tematiska instrument som EU förfogar över för att ge stöd till demokratisk samhällsstyrning. Denna rapport behandlar inte bistånd till länder i utvidgningsområdet, där det ställs ännu starkar krav på en god samhällsstyrning som en del av de politiska anslutningskriterierna. 2. den senaste tidens utveckling Det har skett en strategisk omläggning i EU:s utvecklingspolitik som innebär att man börjat ställa högre krav på områdena mänskliga rättigheter, demokrati, rättsstatsprincipen, det civila samhällets roll och andra aspekter av en god samhällsstyrning. Europeiska kommissionen och EU:s höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik har lagt fram två gemensamma meddelanden[1] till följd av förändringarna i EU:s grannskap. Den nya strategin bygger på ömsesidig ansvarighet och att alla parter ansluter sig till de universella värdena mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen. I huvudsak innebär principen om ”mer för mer” en differentiering beroende på reformresultat. Detta är en betydande förändring av EU:s relationer med de länder som förbinder sig att genomföra mätbara reformer. I kommissionens meddelande Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring[2] fastställs det att god samhällsstyrning jämte mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet mellan kvinnor och män är ett av de två områden[3] som prioriteras i EU:s utvecklingspolitik. EU:s stöd till samhällsstyrning bör hädanefter ges en mer framträdande plats i alla EU:s partnerskap. I agendan för förändring framhålls det att man måste skapa incitament för resultatorienterade reformer och stödja insatser till förmån för olika aktörer eller processer på lokal eller nationell nivå eller på sektorsnivå. EU:s allmänna budgetstöd är dessutom kopplat till situationen vad gäller samhällsstyrning och den politiska dialogen med partnerländerna[4]. I meddelandet Det framtida upplägget för budgetstödet från EU till tredjeländer framhåller kommissionen att den kommer att sörja för att ”budgetstödet från EU står i överensstämmelse med de övergripande principerna och målen för EU:s yttre åtgärder (artikel 21 i EU-fördraget) och utvecklingspolitik (artikel 208 i EUF-fördraget)[5]. Dessutom kommer användningen av budgetstöd som ett instrument i EU:s utvecklingspolitik att grunda sig på prestationsbedömningar och ömsesidig ansvarighet. Dessutom anges i det nyligen presenterade gemensamma meddelandet EU:s stöd till hållbara förändringar i övergångssamhällen[6] en rad konkreta åtgärder för att förbättra EU:s sätt att stödja dessa länder så att de kan uppnå varaktiga reformer. I meddelandet bygger man vidare på EU:s tidigare erfarenheter av att stödja demokratiska omvandlingsprocesser och det framhålls hur viktigt det är med skräddarsydda lösningar som utgår från partnerländernas behov. Det lämnas även förslag till förbättringar när det gäller att ta del av den kunskap och expertis som finns i EU och dess medlemsstater. Det nyligen presenterade meddelandet En grund för demokrati och hållbar utveckling: EU:s samarbete med det civila samhället på området yttre förbindelser[7] syftar dessutom till att införa en ny strategi för EU när det gäller partnerskap med det civila samhället som grundar sig på resultaten av den globala strukturerade dialogen om hur det civila samhällets organisationer och lokala myndigheter ska delta i EU:s utvecklingssamarbete[8] (2010–2011). I detta meddelande föreslås ett stärkt och mer strategiskt tillvägagångssätt för EU:s kontakter med det civila samhällets organisationer på lokal nivå världen över, som även tar hänsyn till olika länders särdrag. Detta strategiska samarbete med det civila samhällets organisationer ska integreras i alla instrument och program, varvid tyngdpunkten kommer att läggas på en förstärkning av den roll som det civila samhällets organisationer har när det gäller demokratisk samhällsstyrning och ansvarighet. 3. Samhällsstyrningsinitiativet för AVS-länderna 3.1. Motivering och genomförande Europeiska kommissionen lade 2006 fram ett förslag till ett samhällsstyrningsinitiativ för AVS-länderna[9]. Huvudkomponenten i detta initiativ är en stimulansmekanism som innebär att AVS-länderna får tillgång till kompletterande stöd i takt med att de gör åtaganden för en god samhällsstyrning. Sammanlagt har 2,7 miljarder euro anslagits från tionde Europeiska utvecklingsfonden (EUF) till denna stimulansmekanism. Dessa medel har förts in i EUF-programplaneringen för berörda länder samt i dessa länders nationella vägledande program. Initiativet grundar sig på följande principer: · Ägarskap i stället för villkor. · Dialog i stället för sanktioner. · Fastställande av lämpliga reformer och stödåtgärder i stället för att upprätta en rangordning av bra och dåliga prestationer. · Deltagande av lokala aktörer. · Anpassning av samhällsstyrningsstödet till varje enskilt lands särskilda situation, särskilt när det gäller instabila stater. Samhällsstyrningsinitiativets andra komponent är ett fortsatt politiskt och ekonomiskt stöd till den afrikanska mekanismen för inbördes granskning (African Peer Review Mechanism, nedan kallad APRM) som är en mekanism för egenkontroll som inrättats av Afrikanska unionens medlemsstater i syfte att främja en god samhällsstyrning. I 2006 års meddelande om samhällsstyrning och det europeiska samförståndet om utveckling[10] ses förekomsten av initiativ på världsdelsnivå och regional nivå som ett tecken på att frågan om samhällsstyrning tas på allvar. Det anges också att det är dags att man ger den afrikanska kontinenten stöd så att den blir i stånd att utarbeta egna initiativ. Processen bakom samhällsstyrningsinitiativet inrymde flera olika etapper. Först togs det fram en profil för samhällsstyrning, vilken i lämpliga fall stämdes av mot partnerländerna. Denna profil gav en översikt över samhällsstyrningen inom nio områden på grundval av en uppsättning kvantitativa och kvalitativa frågor. Partnerländernas regeringar anmodades därefter att lägga fram en handlingsplan för samhällsstyrning som i detalj redovisade befintliga och planerade initiativ för att avhjälpa de viktigaste brister som identifierats i profilen. Kommissionen företog en kvalitativ bedömning av handlingsplanerna på grundval av tre kriterier, nämligen relevans, ambition och trovärdighet. Denna bedömning låg till grund för tilldelningen av kompletterande stöd till de berörda ländernas nationella vägledande program. Till sist fogades handlingsplanerna till respektive landstrategidokument. Totalt sett anslogs sedan 2,3 miljarder euro till 70 AVS-länder under perioden 2007–2009. Stödet till den afrikanska mekanismen för inbördes granskning (APRM), som är samhällsstyrningsinitiativets andra komponent, utgjordes av ett bidrag på 2 miljoner euro till APRM-förvaltningsfonden som förvaltas av FN:s utvecklingsprogram (UNDP). Ett bidragsavtal ingicks av kommissionen och UNDP i december 2008. Vissa förbättringar har kunnat noteras, t.ex. en ökning av antalet deltagarländer, översynen av frågeformuläret och AVS-ländernas förbättrade förmåga att genomföra APRM. Förvaltningsfonden har dock fortfarande alltför dålig förmåga att tillgodogöra sig stödet. Bidragsavtalet löpte ut i december 2012 efter att ha förlängts två gånger. 3.2. Uppföljning av samhällsstyrningsinitiativet 3.2.1. 2009 års översyn av samhällsstyrningsinitiativet Den första översynen presenterades 2009 i form av ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar (Supporting democratic governance through the Governance Initiative — A review and way forward)[11]. I detta dokument angavs att samhällsstyrningsinitiativet har varit den grund som fått en majoritet av AVS-länderna att förbinda sig att genomföra reformer på området samhällsstyrning. Initiativet sågs som förenligt med EU:s stöd i allmänhet till en demokratisk samhällsstyrning. Det ansågs också kunna leda till reformer som ägs av partnerländerna själva och till en ökad politisk dialog. I arbetsdokumentet angavs vidare att samhällsstyrningsinitiativet hade bidragit till att samhällsstyrning i ökad utsträckning börjat bli en prioritering [i landstrategidokumenten för tionde EUF] och till att EU:s personal, både på fältet och vid huvudkontoret, fått bättre kunskaper om hur de kan använda metoderna för analys av samhällsstyrningen i samband med programplaneringen[12]. Enligt 2009 års bedömning bestod samhällsstyrningsinitiativets huvudsakliga brister i att tidsfristen många gånger varit för snäv för att det skulle kunna genomföras på ett korrekt och fullständigt sätt, att det inte ger AVS-länderna tillräckligt ägarskap och att det inte medger samråd med de nationella samråden och det civila samhället. Dessutom innehöll det inte tillräckliga bestämmelser för att möjliggöra utarbetandet av en metod för att övervaka de framsteg som görs. Vidare var det ekonomiska incitamentet ”ringa” och många aktörer har kritiserat anslagsförfarandet för att det inte är tillräckligt öppet och leder till en rent politisk process. Det framgick av analysen att initiativets verktyg mot förväntan ännu inte lett till en ökad givarsamordning, gemensamma åtgärder, gemensam övervakning eller gemensam dialog. I 2009 års arbetsdokument föreslås en rad ”nästa steg” till följd av de brister som konstaterats. Dessa åtgärder syftar till att förbättra genomförandet av samhällsstyrningsinitiativet och omfattar en uppdatering av genomförandeinstrumenten, förbättrad övervakning och en stärkt politisk dialog. 3.2.2. Halvtidsöversynen av tionde EUF I halvtidsöversynen av tionde EUF från 2010 var samhällsstyrning en av de fyra områden som granskades, med utgångspunkt i följande två frågor: · I vilken utsträckning har handlingsplanen för samhällsstyrning genomförts och situationen på området samhällsstyrning förbättrats sedan landstrategidokumenten antogs? · I vilken utsträckning har situationen på området samhällsstyrning förbättrats om man utgår från samhällsstyrningsprofilen (vid behov uppdaterad)? Bedömningen av genomförandet av handlingsplanerna för samhällsstyrning gav ett relativt positivt resultat, trots att de infördes i ett senare skede och därmed endast kunde bedömas under en kortare period. De flesta av EU:s delegationer bedömde att handlingsplanerna hade genomförts mer eller mindre i tid. Det fanns dock fall där genomförandet släpade efter och därmed inverkade negativt på situationen när det gäller samhällsstyrningen. Ett tydlig koppling noterades mellan kvaliteten på den ursprungliga handlingsplanen och genomförandet av denna. Det finns ett antal olika skäl till att genomförandet av handlingsplanerna inte fungerat tillräckligt väl, bl.a. brist på ägarskap, förekomsten av andra strategier för samhällsstyrning som ägs av det berörda landet, ett sent undertecknande av landstrategidokumentet som föresenat genomförandeprocessen samt brist på specifika åtgärder, indikatorer, tidsfrister och kontrollmedel. Dessa brister ligger i linje med slutsatserna i arbetsdokumentet från 2009. 3.2.3. 2011 års studie av samhällsstyrningsinitiativet I slutet av 2010 beställde kommissionen en oberoende studie[13] för att bedöma samhällsstyrningsinitiativet och formulera rekommendationer inför framtiden. Denna studie var inriktad på följande aspekter: – Det förfarande som följs för att tilldela AVS-länderna medel från tionde EUF som anslagits till stimulansmekanismen, bl.a. metod, samordning och samarbete med EU:s medlemsstater. – Det faktiska och potentiella inflytande som stimulansmekanismförfarandet har på den politiska dialogen med partnerländerna och partnerländernas inre dynamik och debatter när det gäller samhällsstyrning. – Hur relevanta de instrument som används i förfarandet är allmänt sett och hur samhällsstyrningsaspekten integreras i samarbetsstrategier. Det framgick att många aktörer välkomnade samhällsstyrningsinitiativet i den inledande fasen. Det var en ny, viktig och sofistikerad strategi för att stödja en god samhällsstyrning. Detta var ett uttryck för den allt vanligare uppfattningen att en god samhällsstyrning är en grundläggande förutsättning för utveckling. Samhällsstyrningsinitiativet sågs som en nyhet som skulle kunna harmonisera EU:s samhällsstyrningsanalyser tack vare samhällsstyrningsprofilen och leda till ett ökat fokus på samhällsstyrningsfrågor i programplaneringen och en ökad politisk dialog med partnerländerna. Under processens gång stötte initiativet emellertid på en rad hinder som gjorde att det fick mindre inflytande i partnerländerna. · Begränsat ägarskap för förfarandet i samband med samhällsstyrningsinitiativet. I många fall var tidsfristen för snäv för att det skulle vara möjligt att genomföra alla aspekter av tilldelningsmetoden fullt ut. Detta innebar att AVS-länderna inte fick tillräckligt ägarskap och att det i många fall inte skedde något samråd med viktiga aktörer. · Bristande anpassning mellan samhällsstyrningsinitiativet och redan befintliga samhällsstyrningsprocesser och planer i ett visst land. Detta har lett till att initiativet ofta uppfattats som ett separat instrument som inte är särskilt väl integrerat i EU:s och andra givares samhällsstyrningsprogram. · Verktyg som saknar flexibilitet. Många av de aktörer som deltog i översynen påpekade att samhällsstyrningsinitiativet var en ganska statisk ram för att hantera samhällsstyrningsfrågor. Det var inte tillräckligt reaktivt för att hantera de dynamiska samhällsstyrningsprocesserna, särskilt inte i instabila situationer eller vid en hastig försämring av samhällsstyrningssituationen. Verktygen fungerade inte heller särskilt väl i förhållande till den nationella samhällsstyrningsdynamiken eller den tid som krävs för en kvalitativ process. En uppdatering av handlingsplanen för samhällsstyrning diskuterades först i samband med halvtidsöversynen, vilket gjorde att frågan om hur förändrade förhållanden inte beaktades. · Det fanns politiska och institutionella kapacitetsbegränsningar på båda sidor när det gäller att hantera ett så politiskt känsligt och innovativt redskap som samhällsstyrningsinstrumentet på ett professionellt och konsekvent sätt. · Begränsad verkan av enbart det ekonomiska incitamentet. Det är viktigt att understryka att ordningar som enbart grundar sig på ett (begränsat) ekonomiskt incitament och inte innehåller några kompletterande strategiska erbjudanden eller någon politisk dialog har visat sig vara ineffektiva. Andra metoder som t.ex. budgetstöd uppfattas som mer attraktiva. · Otillräcklig harmonisering inom EU. Samhällsstyrningsinitiativet har gett tillfälle till ett ökat samarbete inom EU på området samhällsstyrning. Även om samhällsstyrningsprofilen ger en god bild av situationen på området samhällsstyrning har den inte blivit det referensdokument som det uppmanades till i rådets slutsatser från 2009, vilket delvis beror på att andra givare, bl.a. EU:s medlemsstater, redan har sina egna samhällsstyrningsbedömningar. Det finns en mängd olika strategier, instrument och bedömningsverktyg inom EU. Denna brist på harmonisering har hindrat samhällsstyrningsinitiativet från att fungera väl ute på fältet. 4. Mekanismen för god samhällsstyrning Såsom uppgivits i meddelandet om stärkande av den europeiska grannskapspolitiken[14] inrättades det 2007 en mekanism för god samhällsstyrning (nedan kallad samhällsstyrningsmekanismen) för de länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken. Kommissionen avser att avsätta ett belopp på 300 miljoner euro under perioden 2007–2013, vilket går utöver de nationella anslag som redan programplanerats för grannskapspartnerländerna. Mellan 2007 och 2009 tillhandahölls det genom samhällsstyrningsmekanismen ett begränsat tilläggsstöd till vissa partnerländer som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken. Detta skedde på grundval av en bedömning av vilka framsteg dessa länder gjort när det gäller att genomföra de brett definierade samhällsstyrningsmål som anges i deras handlingsplaner inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken, med särskild tonvikt på områdena demokrati, mänskliga rättigheter, grundläggande friheter och rättsstatsprincipen. Resultaten av den översyn av den europeiska grannskapspolitiken som företogs under 2010 och 2011 och den arabiska våren har lett till en ny strategi för att stärka partnerskapet mellan EU och dess grannländer. I meddelandet Ny respons på ett grannskap i förändring föreskrivs en mer differentierad strategi, inte bara vad gäller finansieringen som i samhällsstyrningsmekanismen, utan för hela den uppsättning av incitament som EU erbjuder, bl.a. förbättrat marknadstillträde och ökad rörlighet. Såsom påpekas ovan har ordningar som enbart grundar sig på ett ekonomiskt incitament och inte innehåller någon fördjupad politisk och strategisk dialog visat sig vara ineffektiva. Denna nya incitamentsbaserade strategi ledde till att man 2011 inrättade paraplyprogrammen Stöd till partnerskap, reformer och tillväxt för alla, till för det södra grannskapet, och Programmet för integration och samarbete med de östliga partnerskapsländerna, till förmån för det östra grannskapet. Det är meningen att en betydande del av EU:s tilläggsfinansiering ska fördelas via dessa program, tillsammans med kompletterande strategiska erbjudanden. I överensstämmelse med meddelandet om översynen av grannskapspolitiken används en rad riktmärken för att avgöra om ett land verkligen har inlett en demokratiseringsprocess och om det kan förväntas få ta del av tilläggsfinansieringen. Det rör sig om följande riktmärken: demokratiska och trovärdiga val; förenings-, yttrande- och mötesfrihet; en fri press och fria medier; tillämpning av rättsstatsprincipen; korruptionsbekämpning; reform av säkerhets- och brottsbekämpningssektorn och respekt för de mänskliga rättigheterna. 5. Utvärdering av EU:s tidigare stöd till en demokratisk samhhällsstyrning En rad olika instrument används för att ge stöd till en demokratisk samhällsstyrning, t.ex. Europeiska utvecklingsfonden, finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete, det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet och olika tematiska program som finansieras via det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter och stabilitetsinstrumentet. Stöd till en demokratisk samhällsstyrning tillhandahålls inte bara via olika program utan även via specifika insatser på nyckelområden och genom integration av samhällsstyrningsaspekten i andra samarbetsområden. Bland annat följande lärdomar kan dras av EU:s tidigare stöd på området demokratisk samhällsstyrning: · Stöd till en demokratisk samhällsstyrning måste ha en förankring i den lokala verkligheten. Samhällsstyrningsreformer sker gradvis och leder till en omvandling av hela samhället. Detta innebär att kännedom om de lokala förhållandena är av avgörande betydelse när man utformar EU:s insatser på detta område. Vad gäller instabila situationer så har EU förbundit sig att tillämpa OECD:s principer för bra internationellt engagemang i instabila stater och situationer, där tyngdpunkten läggs på att främja nära förbindelser med mottagarländer som har problem med en svag samhällsstyrning och konflikter. Precis som erfarenheterna av samhällsstyrningsprofilen och handlingsplanerna för samhällsstyrning tyder på är förståelse av de lokala förhållandena och anpassning till de landspecifika förhållandena en nödvändig förutsättning för att insatserna på området demokratisk samhällsstyrning ska fungera. Vad gäller nationella förhållanden krävs det en systematisk analys av de lokala förhållandena enligt de nya riktlinjerna för program- och projektcykelförvaltning. Ett av de verktyg som kan användas för detta ändamål är den politiska och ekonomiska analysen som gör det möjligt att bättre förstå hur de politiska och ekonomiska processerna samverkar och hur olika intressen och incitament styr olika aktörers beteenden över tiden. · Man bör undersöka hur de initiativ som finns på världsdelsnivå och regional nivå, t.ex. den afrikanska mekanismen för inbördes granskning (APRM) skulle kunna användas för att förstärka ägarskapsaspekten. Processer på regional nivå innebär att länderna själva kan fastställa prioriteringar och att ansvarigheten på nationell nivå stärks. Till exempel finns erbjuder partnerskapet mellan Afrika och EU om demokratiskt styre och mänskliga rättigheter ett forum för utformning av gemensamma agendor och rekommendationer på området samhällsstyrning. Man kan utbyta erfarenheter med institutionerna i de afrikanska partnerländer i syfte att gemensamt utarbeta nya strategier som är inriktade på de viktigaste inslagen i de afrikanska strukturerna för samhällsstyrning, bl.a. den förbättrade APRM-processen. Detta ska dock ske med hänsyn tagen till principen om ägarskap. · Det krävs ett samarbete med det civila samhället för att man ska kunna stärka de demokratiska processerna och ansvarighetssystemen samt uppnå bättre resultat på utvecklingsområdet[15]. Detta förutsätter att man vidtar åtgärder för att främja ett gynnsamt klimat för det civila samhällets organisationer i partnerlandet. Detta omfattar att få det civila samhällets organisationer att delta på ett meningsfullt och strukturerat sätt i partnerländernas nationella politik, EU:s programplaneringscykel och internationella processer samt att förbättra kapaciteten hos de lokala civilsamhällesorganisationerna så att dessa verkligen kan fungera som oberoende utvecklingsaktörer. · Genom att utveckla och förbättra befintlig lokal kapacitet får man effektivare institutioner och det blir lättare för regeringen att utforma och genomföra strategier med ett aktivt deltagande av alla nationella aktörer och att leverera tjänster till de slutliga mottagarna. Nya metoder för att stödja en demokratisk samhällsstyrning, bl.a. innovativa IKT-verktyg, kan ge väsentliga förbättringar när det gäller deltagande och informationsflöden om de kopplas till en strategisk kapacitetsuppbyggnad. Kommissionens deltagande i högnivåforumet i Busan (effektiva institutioner) kan också bidra till att göra EU:s stöd på området demokratisk samhällsstyrning effektivare. · Ett nytänkande när det gäller incitament och villkor. EU:s olika ramar på området yttre förbindelser, t.ex. utvidgnings- och grannskapspolitiken och Cotonouavtalet med AVS-länderna, innehåller olika incitament och de villkor som ställs varierar med vilket slags reformer som genomförs och hur omfattande dessa är. Erfarenheten på detta område tyder på att strategier som är incitamentsbaserade och förenade med villkor fungerar bäst när det krävs en viss lägsta finansieringsnivå för att man ska kunna nå kännbara resultat, när anslagen är kopplade till mål som mäts med tydliga indikatorer och riktmärken. Detta tillvägagångssätt förordas i t.ex. 2012 års gemensamma meddelande Det östliga partnerskapet: En färdplan inför toppmötet hösten 2013[16] och de dokument som åtföljer detta. Det framgår av de erfarenheter man har av samhällsstyrningsinitiativet att incitamentsbaserade mekanismer fungerar bättre om de grundar sig på en tydlig differentiering, faktiska resultat och en kontinuerlig resultatövervakning. Det är viktigt att reformer åtföljs av övervakning, eftersom detta kan spela en roll när det gäller att sporra partnerländerna att driva på sitt reformarbete. Övervakningen kan göras effektivare genom att man låter många olika aktörer delta i processen, varvid särskild vikt bör fästas vid det civila samhället, och genom att man ökar öppenheten vad gäller regeringens insatser. · På ett område som samhällsstyrning följer resultaten – i form av ändrade normer och praxis när det gäller hanteringen av offentliga angelägenheter – per definition inte en rak linje och de tar tid att uppnå. Därför spelar ett system med prestationsbedömningar som grundar sig på resultat och indikatorer en viktig roll. Att man bör välja lämpliga indikatorer och fastställa vem som är bäst ägnad att genomföra prestationsbedömningarna är också en av de lärdomar man kan dra av samhällsstyrningsinitiativet. Det finns allt fler indikatorer och prestationsbedömningar att tillgå på samhällsstyrningsområdet som kan utnyttjas i samband med att man omformulerar strategierna för resultatbaserade samarbetssystem. Vad gäller instabila stater så håller man på att utveckla en uppsättning indikatorer särskilt avsedda för dessa länder inom ramen för den internationella dialogen om freds- och statsbyggnad. · Flexibilitet. Ett förbättrat resultat sammanhänger också med frågan om instrumentens brist på flexibilitet. I krisdrabbade länder har kommissionen möjlighet att anta en s.k. krisförklaring som gör att man kan använda sig av flexiblare förfaranden i utvecklingssamarbetet. Flera AVS-länder har redan dragit fördel av detta förfarande. · Ökad harmonisering inom EU. Det var meningen att samhällsstyrningsinitiativet, som bygger på det europeiska samförståndet om utveckling, skulle bidra till harmonisering och fler gemensamma insatser på EU-nivå när det gäller samhällsstyrning. Samhällsstyrningsprofilen sågs t.ex. av många som ett användbart verktyg för att utföra gemensamma analyser av samhällsstyrningssituationen ute på fältet. Lissabonfördraget ger ytterligare möjligheter till samarbete på EU-nivå och medlemsstatsnivå, både när det gäller bedömningar av nationella situationer och utformning av stöd. En harmonisering på EU-nivå kan även främjas med hjälp av gemensam analys och gemensam programplanering i enlighet med agendan för förändring samt den politiska och strategiska dialogen ute på fältet under ledning av EU-delegationerna. 6. Slutsats Stöd till demokratiska styrelseformer är fortfarande en prioritering i EU:s utvecklingssamarbete. Den nya strategin när det gäller budgetstöd ger en viktig politisk signal i detta sammanhang, eftersom den syftar till att stärka det avtalsmässiga partnerskapet om EU:s budgetstöd mellan EU och partnerländerna i syfte att bygga upp och befästa demokratin, nå en hållbar ekonomisk tillväxt och utrota fattigdomen. Denna strategi grundar sig på ömsesidig ansvarighet och gemensam uppslutning kring de grundläggande värdena mänskliga rättigheter, demokrati och rättstatsprincipen. Den förutsätter dessutom ett nära samarbete mellan kommissionens avdelningar, Europeiska utrikestjänsten och medlemsstaterna, bl.a. när det gäller den förstärkta och samstämmiga politiska och strategiska dialog som bör vara nära kopplad till varje incitamentsbaserad ordning och finansiering av reformer för att förbättra samhällsstyrningen i partnerländerna. Ett ökat ägarskap är en viktig aspekt av stödet till en demokratisk samhällsstyrning. Ländernas ägarskap förutsätter att alla relevanta inhemska aktörer deltar i utstakandet av utvecklingens inriktning och de härför nödvändiga styrarrangemangen. Att ägarskap är viktigt framhålls i Busan-förklaringen, i vilken man förespråkar genomförandestrategier som är anpassade till de nationella behoven. För att reformarbetet ska lyckas krävs det att partnerländernas myndigheter på alla nivåer visar en politisk vilja och verkligen ställer sig bakom reformerna, särskilt på ett så känsligt område som demokratisk samhällsstyrning. Dessutom är det viktigt med ett strategiskt samarbete med det civila samhällets organisationer vad gäller alla sektorer och ämnesområden. I överensstämmelse med den nya inställningen till det civila samhället erkänns det civila samhällets organisationer numera som fullvärdiga aktörer på samhällsstyrningsområdet både på nationell, regional och global nivå. På nationell nivå spelar de lokala civilsamhällesorganisationerna en avgörande roll i den nya strategin med hänsyn till den roll de har i utformningen av politiken och vad gäller ansvarsskyldighet. Ett konsekvent och strategiskt samarbete med det civila samhället på nationell nivå underlättas av att EU-delegationerna och medlemsstaterna efterhand utarbetar färdplaner, varvid tyngdpunkten bör läggas på att stärka den roll som det civila samhällets organisationer har att spela i en demokratisk samhällsstyrning. Både kommissionen, Europeiska utrikestjänsten och medlemsstaterna kan dra nytta av EU:s rika erfarenheter av demokratiseringsprocesser. Det skulle även vara till hjälp i detta sammanhang om man lyckades genomföra de idéer som anges i det nyligen publicerade meddelandet om EU:s stöd till hållbara förändringar i övergångssamhällen. [1] Ett partnerskap för demokrati och delat välstånd med södra Medelhavsområdet, (KOM(2011) 200). Ny respons på ett grannskap i förändring (KOM(2011) 303). [2] KOM(2011) 637, godkänt av rådet den 14 maj 2012. [3] Det andra området är en inkluderande och hållbar tillväxt. [4] Det framtida upplägget för budgetstödet från EU till tredjeländer (KOM(2011) 638 slutlig). [5] Ibid, s. 2. [6] JOIN(2012) 27 av den 3 oktober 2012. [7] KOM(2012) 492 slutlig. [8] Strukturerad dialog: http://ec.europa.eu/europeaid/who/partners/civil-society/structured-dialogue_en.htm. [9] Samhällsstyrning och det europeiska samförståndet om utveckling – Mot ett harmoniserat tillvägagångssätt i Europeiska unionen (KOM(2006) 421). [10] KOM(2006) 421 slutlig. [11] SEK(2009) 58 slutlig av den 19 januari 2009 (endast tillgänglig på engelska). [12] Ibid. [13] Europeiska kommissionen: Support Study on the EU Governance Initiative in view of the preparation of a Report by the Commission to the Council in 2012 — Annexes to the Final Report, december 2011, sid.2. [14] KOM(2006) 726 av den 4 december 2006. [15] COM(2012) 492 final. [16] JOIN(2012) 13 final.