[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.5.2008

KOM(2008) 307 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om sektorn för lin och hampa

{SEK(2008) 1905}

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om sektorn för lin och hampa

INLEDNING

I artikel 15.3 i rådets förordning (EG) nr 1673/2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion anges att kommissionen ska lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet, eventuellt åtföljd av förslag. ” Rapporten skall innehålla en bedömning av beredningsstödets effekter för producenterna, beredningsindustrin och marknaden för textilfibrer. Den skall också granska möjligheterna att låta beredningsstödet för korta lin- och hampstrån samt det kompletterande stödet gälla längre än till och med regleringsåret 2007/2008, samt möjligheten att integrera detta stödsystem i den gemensamma jordbrukspolitikens allmänna bestämmelser för jordbruksstöd som föreskrivs i förordning (EG) nr 1782/2003.”

För utarbetandet av rapporten har kommissionen använt en extern utvärderingsrapport om sektorn för lin och hampa[1] och de statistiska uppgifterna i denna aktualiserades 2007. De figurer som det hänvisas till i texten finns i det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionen.

EU: sektor för lin och hampa

Under 2006 odlades i EU-27 lin på 105 025 hektar, vilket utgör 20 % av den samlade linarealen i världen. Av klimatskäl odlas lin i kustregioner i norra Frankrike (72 %), i Belgien (15 %) och i Nederländerna (4 %) samt, i mindre omfattning, i Polen (2,6 %), Tjeckien (2,5 %) och i Estland, Lettland och Litauen (2,4 %).

Produktion: Lin odlas oftast på jordbruksföretag som producerar de viktigaste jordbruksgrödorna, men linet är mer arbets- och kapitalintensivt än spannmål och kräver växelbruk på 5–7 år. Dessutom innebär rötningsprocessen, genom vilken fibrerna separeras från den skördade växten, en avsevärd produktionsrisk. Odlingsmetoderna för lin är också mer komplicerade än de metoder som används för spannmål.

Beredning: I EU-27 fanns 2006 cirka 140 beredningsföretag som bearbetade (skäktade) 635 589 ton linstrån till långa fibrer (112 914 ton) och korta fibrer (61 775 ton). Detta utgör 53 % av linfiberproduktionen i världen.

Användning: Långa linfibrer används inom textilindustrin. Cirka 80 % av produktionen i EU exporteras, främst till Kina. Korta linfibrer används i sammansatta material, textil och papper (nya användningsområden håller på att utvecklas). Inkomster genereras också genom försäljning av linfrön och ved.

I EU-27 används 14 577 ha för odling av hampa för fiberproduktion , vilket 2006 motsvarade 9 % hampodlingsarealerna i världen. Produktionen koncentreras till Frankrike (55 %), Förenade kungariket (11 %), Rumänien (10 %), Tyskland (8 %), Tjeckien (7 %) och Polen (5 %).

Produktion och beredning: Hampa odlas på större jordbruksföretag som odlar jordbruksgrödor och som är belägna i närheten av större beredningsindustrier. För hampodling krävs inga särskilda odlings- eller klimatförhållanden. Under 2006 bearbetades 86 685 ton hampstrån till cirka 22 863 ton hampfibrer.

Användning: Hampfibrer används främst inom den specialiserade pappersindustrin (75 %) och i mindre omfattning i sammansatta material och i isoleringsmaterial (nytt användningsområde). Inkomster genereras också genom försäljning av biprodukter, som ved, till hästsektorn.

EU är en del av den globala marknaden. Lin- och hampfibrer är befriade från importtull och det utgår inga exportbidrag. För hampa gäller särskilda importregler, bland annat med avseende på tetrahydrokannabinol-innehållet (THC-innehållet).

UTVECKLINGEN INOM SEKTORN FÖR LIN OCH HAMPA

Bedömning av den nuvarande ordningen

Ordningen för stöd till lin- och hampproducenter har förlängts två gånger så att översynen av ordningen skulle sammanfalla med den övergripande hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken[2] år 2008. Redan så tidigt som år 2000 beslutade rådet att sluta att bevilja stöd för korta lin- och hampfibrer från och med regleringsåret 2006/2007 (efter en övergångsperiod). Detta beslut har bekräftats vid båda de tillfällen då ordningen har förlängts och således föreskrivs endast stöd för långa fibrer.

Det stöd som beviljas godkända förste beredare beräknas utifrån den kvantitet av en viss typ av fibrer som under en 22-månaders period faktiskt produceras av strån som omfattas av ett försäljnings- och köpeavtal. Stödet uppgår till följande belopp:

- För långa linfibrer:

- 160 euro/ton för regleringsåren 2002/2003 till 2008/2009.

- 200 euro per ton från och med regleringsåret 2009/2010.

- För korta lin- och hampfibrer med högst 7,5 % orenheter och ved:

- 90 euro/ton för regleringsåren 2001/2002 till 2008/2009.

Medlemsstaterna får också bevilja stöd för korta linfibrer med mellan 7,5 % och 15 % orenheter och ved och för hampfibrer med mellan 7,5 % och 25 % orenheter och ved.

Beredningsstöd beviljas upp till en garanterad maximikvantitet per regleringsår på 80 878 ton för långa linfibrer och 147 265 ton för korta lin- och hampfibrer. Dessa belopp fördelas mellan medlemsstaterna som garanterade nationella kvantiteter. Det är tillåtet att göra överföringar mellan kvoterna för långa och korta fibrer och för detta tillämpas en koefficient så att överföringen inte får några budgetkonsekvenser.

För att stödja den traditionella produktionen av långa linfibrer i vissa områden i Nederländerna, Belgien och Frankrike beviljas ett kompletterande övergångsstöd till godkända förste beredare fram till och med regleringsåret 2008/2009.

Den nuvarande budgeten för beredningsstöd uppgår för närvarande till 21 miljoner euro i EU-27. Stödordningen har gett en stabil budgetutveckling och har motverkat de spekulationstendenser som konstaterades under 1990-talet, men samtidigt är förvaltning och tillsyn av ordningen tämligen komplicerade[3] och kan förenklas.

Dessutom har en del av det tidigare stödet till lin- och hampfiberproducenterna frikopplats och integrerats med systemet med samlat gårdsstöd. Kopplat stöd beviljas för basutsäde och certifierat utsäde av lin och hampa[4].

Lin– beredningsindustrin och marknadstendenser

Produktionen av linstrån inom EU ökar långsiktigt (figurerna 1–9). Det finns i EU-27 bortåt 140 beredningsföretag. Den sammanlagda omsättningen för beredning av långa linfibrer beräknas till cirka 235 miljoner euro och omsättningen för beredning av korta linfibrer beräknas till cirka 32 miljoner euro, vilket visar att ett genomsnittligt beredningsföretag oftast är förhållandevis litet, med undantag för vissa franska beredningsföretag. De flesta beredningsföretagen, varav vissa är kooperativ, har starka band till de lokala ekonomierna och tenderar att vara specialiserade i hög grad. I vissa fall deltar de i produktionen både i föregående (produktion av utsäde, odling) och efterföljande led (andra beredningen).

Den efterföljande beredningen av linfibrer äger huvudsakligen rum i länder utanför EU. Under 2006 exporterades bortåt 80 % av EU-produktionen av långa linfibrer, varav 82 % till Kina. Dessutom exporterades 40 % av de korta linfibrerna, varav 91 % till Kina. EU är världens största producent av linfibrer och efterfrågan på fibrer från EU har ökat till följd av den kinesiska väveriindustrins snabba och starka utveckling. Exporten till Kina nästan tredubblades under perioden 1999–2006.

Trots den stora exportefterfrågan sjönk priserna på långa linfibrer från 2 340 euro per ton under regleringsåret 2000/2001 till 1 511 euro per ton under regleringsåret 2006/2007. Detta beror huvudsakligen på att euron har stärkts i förhållande till dollarn. Om jämförelsen görs i dollar sjönk priset på långa fibrer endast med 10 % mellan 2001 och 2006.

Korta linfibrer är biprodukt från framställningen av långa linfibrer. Det finns därför endast ett fåtal förste beredare för korta fibrer i EU. Trots detta skapas många arbetstillfällen inom företag som gör den andra beredningen av korta linfibrer och inom företag som handlar med biprodukter.

Under 2005 användes cirka 38 % av produktionen av korta linfibrer för tekniska ändamål (en ökning med 9 % i förhållande till 1999). Användningen av korta linfibrer i textilier (30 %) ökar nu, främst i Kina. Användningen inom pappersindustrin har sjunkit från 45 % till 32 %, en marginell minskning i termer av volym. Trots viss konkurrens från träfibrer och andra naturfibrer förblir pappersindustrin en attraktiv avsättningsmöjlighet när det gäller korta linfibrer, särskilt med tanke på att pappersindustrin behöver stora volymer och inte kräver någon hög kvalitet på fibrerna.

Användningen av korta linfibrer inom nya tekniska användningsområden har ökat, både sett till volym och till marknadsandel. Det mest avancerade nya användningsområdet är i sammansatta material för bilindustrin, som använde 18 300 ton (27 % av alla korta linfibrer). Möjligheterna på marknaden är emellertid avhängiga av priserna på ersättningsprodukter och av möjligheterna till regelbundna fiberleveranser.

Priserna på korta linfibrer, dvs. priserna på en biprodukt från produktionen av långa linfibrer, varierar mycket och ligger på mellan 300 euro per ton när det gäller fibrer som går till den specialiserade pappersindustrin, 350-650 euro per ton när det gäller textilfibrer och 500-600 euro per ton när det gäller fibrer som används i sammansatta material (2005).

Hampa– beredningsindustrin och marknadstendenser

I arbetsdokumentet visas hur andelen hampareal har minskat till 15 000 ha samtidigt som stråproduktionen är förhållandevis stabil. Den främsta skäktningskapaciteten när det gäller hampstrån fördelas på ett tiotal anläggningar i Frankrike, Förenade kungariket, Tyskland, Polen (trä- och hampfibrer för användning i isoleringsmaterial) och Tjeckien (fibrer för pappersindustrin). Under 2006 bearbetade dessa anläggningar 86 685 ton hampa till 22 865 ton fibrer, varav cirka 75 % gick till pappersindustrin. Den traditionella marknaden är väletablerad och förväntas vara relativt stabil på lång sikt.

Kompositmaterial (20 %) och isoleringsmaterial (5 %) utgör växande avsättningsmöjligheter. Hampfibrer har kvalitetsfördelar framför glasfiber, men produktionen är inte tillräckligt hög och stabil för att produkten ska kunna spela en ledande roll inom sektorn. Det har visserligen utvecklats nya användningsområden för hampved (kosmetika, olja med hög omegahalt) och för hela hampväxten (betong, biomassa), men projekten förblir små och saknar ofta konkurrenskraft. För närvarande är de starkt beroende av statligt stöd.

Det råder stora skillnader mellan priserna på fibrer som används inom den specialiserade pappersindustrin (i genomsnitt 360 euro/ton under 2006/2007) och de som används för tekniska ändamål (500 euro/ton för bondad duk och 600 euro/ton för plastföreningar). På längre sikt kommer konkurrensen från de tre till fyra gånger billigare träfibrerna att allvarligt kunna påverka marknaden för specialpapper.

Lin- och hampsektorns inflytande på miljön

Utvärderingsrapportens översyn av lin- och hampodlingarnas inflytande på miljön visar att dessa odlingar kräver lägre kvantiteter av syntetiska gödningsmedel och bekämpningsmedel än alternativa grödor. Lin- och hampodlingarna främjar dessutom mångfalden både inom jordbrukets ekosystem och i jordbrukslandskapet. Linodlingarna (och i viss mån hampodlingarna) ligger i vissa av EU:s mest jordbruksintensiva områden där trenden för närvarande går mot att förenkla växelbruket (och använda mer kemikalier om lin och hampa ersätts med spannmål). I detta sammanhang innebär fibergrödorna en ”miljöpaus” till förmån för jordkvaliteten, den biologiska mångfalden och landskapet.

UTVÄRDERING AV BEREDNINGSSTÖDET

Effekterna av beredningsstödet för långa linfibrer

Effekter för producenterna

Beredningsföretagen måste försäkra sig om en hållbar tillgång på linstrån genom att betala priser som skapar en bruttomarginal för lin som gör att produkten kan konkurrera med alternativa grödor. Linproduktionen ger i allmänhet goda marginaler, men dess relativa konkurrenskraft har minskat på grund av den senaste ökningen av spannmålspriserna. Under 2007 var bruttomarginalen för spannmål högre än för lin och det var oftast inte möjligt att kompensera för detta genom högre priser för linstrån. Till följd av de tyngre och mer komplicerad odlingsmetoderna, de stora investeringsbehoven och de större väderrelaterade riskerna inom linproduktionen är det, även om man erhåller bruttomarginaler av samma storleksordning som för spannmålsgrödor, möjligt att jordbrukarna slutar att odla lin och förenklar sitt produktionssystem, särskilt i traditionella jordbruksområden.

Effekterna av extra övergångsstöd i traditionella jordbruksområden

Med hänsyn till linets traditionella status i vissa områden i Nederländerna, Belgien och Frankrike baserades det extra övergångsstöd som beviljas företag som bereder linstrån som odlas i dessa traditionella områden på den högre stödnivå gällde här under den tidigare stödordningen, dvs. fram till och med år 2000. Stödet som först föreskrevs till och med 2005/2006 förlängdes för att jordbruksstrukturerna gradvis skulle kunna anpassas till de nya marknadsvillkoren.

Enligt utvärderingen har det extra stödet på 120 euro per hektar för traditionella produktionsområden i Nederländerna och Belgien varit viktigt för upprätthållandet av produktionen i dessa områden. Ett avskaffande av det extra stödet skulle, enligt utvärderingen, leda till en mycket betydande minskning av den areal som odlas med lin i dessa områden, eller till att den försvinner helt och hållet. Å andra sidan visar utvärderingen att det extra stödet på 50 euro per hektar för vissa områden i Frankrike och Belgien har begränsade effekter. Ett avskaffande av detta extra stöd skulle inte påverka den fortsatta produktionen av lin, förutsatt att det vanliga stödet upprätthålls.

Effekter för bearbetningsföretag och sysselsättning

Linberedningsindustrin blir mer och mer beroende av efterfrågan från Kina. Trots att de sjunkande priserna för linfibrer (huvudsakligen på grund av att euron stärkts i förhållande till dollarn) delvis kompenserades genom en ökning i volym, är trycket på marknaden starkt, vilket till viss del beror på de minskande marginalerna inom den kinesiska textilindustrin.

Enligt utvärderingen, som gjorts på grundval av uppgifter som beredningsindustrin själv tillhandahållit, stod stödet under åren 2000–2005 för omkring 35 % av bruttomarginalen hos majoriteten av de (större) franska och belgiska beredningsföretagen. Om stödet avskaffas kommer det enligt utvärderingen att krävas någon form av omstrukturering och omorganisering. För ett stort antal mindre företag överstiger stödet bruttomarginalerna. Bedömarna anser visserligen att omkring hälften av dessa beredningsanläggningar kan komma att försvinna om stödet avskaffas, men de menar också att en omstruktureringsprocess skulle innebära att en stor del av denna kapacitet kan konsolideras.

På lokal nivå skulle detta få allvarliga följder för sysselsättningen. Stödordningen har bidragit till att sysselsättningsnivån kunnat upprätthållas i de traditionella produktionsområdena (norra Frankrike, Belgien och Nederländerna) och har lett till att en ny industri kunnat växa fram i andra, bland annat i de nya medlemsstaterna (Polen och Tjeckien). Utvärderingsrapporten visar att om gemenskapens särskilda stöd till fibergrödor avskaffas kommer omkring 2 000 heltidsekvivalenter av den uppskattade totala sysselsättningen på 4 050 heltidsekvivalenter att försvinna på kortare sikt, särskilt som dessa arbetstillfällen i allmänhet finns i landsbygdsområden där jordbruk och beredningsindustri är de största arbetsgivarna.

Det stöd som beviljas företag som utför den första beredningen får inga betydande konsekvenser för lönsamheten i de senare produktionsleden inom den europeiska grenen av industrin (väveriindustri, textilindustri) eftersom dessa under de senaste tio åren har utlokaliserats till Sydostasien.

Tabell: Uppskattad sysselsättning inom lin- och hampsektorn (i heltidsekvivalenter)

Lin och hampa |

Jordbruk | 850 |

Företag som utför den första beredningen | 2 000 |

Externa insatsvaror första beredningen | 200 |

Andra beredningen | > 1 000 |

TOTALT | > 4 050 |

Källa: AND International |

Effekterna av stödet för korta fibrer

De hektar som är särskilt avsedda för produktion av korta linfibrer är marginella. Eftersom de stora linproducerande medlemsstaterna (Frankrike och Belgien) har omvandlat en stor del av stödkvoten för korta fibrer till en stödkvot för långa fibrer, måste effekterna av stödet för korta fibrer analyseras tillsammans med stödet för långa fibrer. Eftersom endast få primärproducenter är specialiserade på korta linfibrer, kommer ett avskaffande av stödet endast att påverka ett litet antal specialiserade beredningsenheter.

Utnyttjandet av korta linfibrer har ökat mycket litet sedan 1999. Vid sidan av det traditionella användningsområdet specialpapper, är det bara användningen som kompositmaterial inom bilindustrin som visar på en betydande tillväxt.

Vid en jämförelse av bruttomarginalerna för hampaproduktionen med bruttomarginalerna för alternativa grödor ser man att marginalerna skulle bli mindre om stödet för korta fibrer avskaffades, särskilt med tanke på att produktionen av hampa är mer arbetsintensiv än alternativa grödor. Detta kan leda till en viss minskning av den areal som odlas med hampa.

Den största marknaden för hampfibrer, den specialiserade pappersindustrin, betraktas dock som stabil. Denna industri kompenserade stödminskningen under 2001 genom att betala ett högre pris för fibrer. Även om det fortfarande återstår att se om en liknande ökning är att vänta om stödet avskaffas, har hampaproducenter som inriktar sig på pappersindustrin en ekonomiskt hållbar framtid även utan stöd. Med tanke på den svaga ekonomiska situation som vissa beredningsföretag befinner sig i, skulle ett avskaffande av stödet emellertid påverka kontinuiteten för dessa företag.

Det lilla antal beredningsföretag som helt inriktar sig på produktion av fibrer för nya industriella ändamål skulle se sina utvecklingsmöjligheter och sin överlevnad hotas, om stödet avskaffades. Utvärderingen visar att det statliga stödet fortsätter att vara avgörande för en stor del av dessa företags vinst.

AKTUELLA FRÅGOR

Genom införandet av ett frikopplat system med samlat gårdsstöd blev reformen 2003 en fortsättning på den övergång från produktstöd till producentstöd som redan inletts. Detta skedde i syfte att göra produktionen konkurrenskraftigare och mer marknadsinriktad och samtidigt göra överföringen av inkomststödet effektivare. I översynen i samband med hälsokontrollen ställs frågan om det fortfarande kan vara motiverat med ett kopplat stöd, trots den allmänna orienteringen mot full frikoppling.

Det extra beredningsstödet till företag som bereder lin som odlas i traditionella områden infördes av rådet som en övergångsåtgärd och planeras att avskaffas. Stödet har bidragit till att öka konkurrenskraften för lin som odlas i dessa områden (särskilt i Belgien och Nederländerna). Med tanke på att det rör sig om ett övergångsstöd (för en gradvis anpassning för sektorn) och att det bara tillämpas i tre medlemsstater, är det meningen att det ska avskaffas från och med regleringsåret 2009/2010.

Syftet med det tillfälliga beredningsstödet för korta lin- och hampfibrer är att uppmuntra framväxten av nya (industriella) produkter och möjliga avsättningsområden. Mot bakgrund av analysen ovan måste man ställa sig frågan om alla dessa år av stöd till kort fibrer har varit det mest effektiva sättet att uppmuntra en sådan utveckling. År 2000 antog rådet ett beslut om utfasning av stödet för korta fibrer, vilket förlängdes med ytterligare tre år så att det skulle kunna utvärderas inom ramen för översynen inom hälsokontrollen. Projektstöd via landsbygdutvecklings- eller forskningsprogram kan vara betydligt kostnadseffektivare sätt att stimulera utvecklingen av konkurrenskraftiga och förnybara produkter. Mot bakgrund av denna utveckling och dessa överväganden bör det särskilda beredningsstödet för korta fibrer inte fortsätta att betalas ut från och med regleringsåret 2009/2010.

Ett fortsatt beredningsstöd för långa linfibrer kan bidra till att upprätthålla sysselsättningen och den ekonomiska verksamheten i produktionsområdena. Ett fortsatt beredningsstöd är dock inte förenligt med principerna för 2003 års reform av den gemensamma jordbrukspolitiken. Dessutom kommer fortsatt höga spannmålspriser med allra största sannolikhet att leda till produktionsminskning och till förlust av miljöfördelar och arbetstillfällen trots det särskilda stödet, vilket också är en anledning till att ifrågasätta stödets effektivitet.

Därför förefaller full frikoppling och integrering av stödet i systemet med samlat gårdsstöd vara den bästa lösningen[5]. I likhet med vad som skedde vid den tidigare integreringen av stödet till hamp- och linodlare i systemet med samlat gårdsstöd, kommer frikopplingen att innebära att budgeten för beredningsstöd integreras i detta system. Detta alternativ kommer att leda till väsentliga förenklingar jämfört med den relativt komplicerade nuvarande ordningen.

Frikopplingen innebär större flexibilitet för producenterna. Jordbrukarna kommer att fortsätta att producera när detta är lönsamt. De kommer att anpassa sin produktion till marknaden eller att gå över till alternativa produkter när så är lämpligt, men de kommer fortfarande att vara skyldiga att hålla sin jordbruksmark i god jordbrukshävd under goda miljöförhållanden, i enlighet med tvärvillkoren. Generellt sett blir producenterna åtminstone lika penningstarka som före frikopplingen, och sannolikt mer penningstarka till följd av en flexiblare och mer marknadsinriktad produktion.

Med tanke på bruttomarginalerna för alternativa grödor och de högre kostnader och risker som är förenade med linproduktionen, blir bedömningen att den areal som odlas med lin kommer att minska. Utan beredningsstödet kommer framför allt de mindre beredningsföretagen att ställas inför allvarliga svårigheter, särskilt i de traditionella produktionsområdena. Av detta skäl förefaller det lämpligt att tillämpa gradvis utfasning av beredningsstödet för långa linfibrer, tillsammans med möjligheten att tillämpa artikel 69 i förordning (EG) nr 1782/2003, för att möjliggöra omstrukturering och modernisering av industrin.

[1] http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/lin/index_fr.htm.

[2] Meddelande från kommissionen Europaparlamentet och till rådet - Förberedelser inför ”hälsokontrollen” av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, KOM(2007) 722 av den 20 november 2007.

[3] Se figur 10 i arbetsdokumentet: Bedömning av kostnader för förvaltningen av beredningsstödet för lin- och hampfibrer.

[4] 28,38 euro per 100 kg för utsäde för fiberlin, 22,46 euro per 100 kg för utsäde för linfröproduktion och 20,53 euro per 100 kg hamputsäde.

[5] Se konsekvensbedömningen avseende förslaget till hälsokontroll.