SV    SV 
 
 
 EUROPEISKA  
KOMMISSIONEN  UNIONENS HÖGA  
REPRESENTANT FÖR  
UTRIKES FRÅGOR OCH  
SÄKERHETSPOLITIK  
Bryssel den 13.9.2017  
JOIN(2017) 450 final  
  
GEMENSAMT MEDDELANDE TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET  
Resiliens, avskräckning och försvar: ett starkt cyberförsvar för EU   
 
2 
 1. INLEDNING  
Cybersäkerhet är av avgörande betydelse både för vårt välstånd och för vår säkerhet. 
Allteftersom vår vardag och våra ekonomier blir alltmer beroende av digitala tekniker, blir vi 
också alltmer utsatta. Cybersäkerhetsincidenterna blir mer varierande, i fråga om  vilka som är 
ansvariga och vad de vill åstadkomma. Skadliga cyberakt iviteter hotar inte bara våra 
ekonomier och den digitala inre marknadens drivkraft, utan även själva grunden för våra 
demokratier, friheter och värderingar. Vår framtida säkerhet beror på om vi kan omvandla vår 
förmåga att skydda EU mot cyberhot: både civi l infrastruktur och militär kapacitet är 
beroende av säkra digitala system. Europeiska rådet bekräftade detta vid sitt toppmöte i juni 
20171, och det bekräftas även i den globala strategin för EU:s utrikes - och säkerhetspolitik2. 
Riskerna ökar exponentiell t. Undersökningar visar att cyberbrottslighetens ekonomiska 
inverkan har ökat femfaldigt från 2013 till 2017, och att den kan fyrdubblas till 20193. 
Ransomware4 har ökat särskilt mycket, och den senaste tidens angrepp5 visar på en dramatisk 
ökning av cyber brottsligheten. Ransomware är dock inte det enda hotet.  
Cyberhoten kommer från både icke -statliga och statliga aktörer. De är ofta kriminella, med 
vinstsyfte, men kan även vara politiska och strategiska. Brottshotet förvärras av den otydliga 
gränsen mella n cyberbrottslighet och ”traditionell” brottslig verksamhet, eftersom 
brottslingarna använder internet både som ett sätt att utöka verksamheten och som en källa för 
att hitta nya metoder och verktyg för sin brottslighet6. I de allra flesta fallen är chanse rna att 
spåra brottslingarna dock minimala, och chanserna att åtala dem ännu mindre.  
Samtidigt använder statliga aktörer inte bara traditionella verktyg som militär styrka för att 
uppnå sina geopolitiska mål, utan använder även mer diskreta cyberverktyg, bland annat 
genom att ingripa i interna demokratiska processer. Användningen av cyberrymden som en 
plats för krigsoperationer, antingen ensamt eller som en del av en hybridstrategi, är nu allmänt 
erkänd. Desinformationskampanjer, falska nyheter och cyberak tiviteter som riktas mot kritisk 
infrastruktur blir allt vanligare och kräver ett svar. I sitt diskussionsunderlag om det 
europeiska försvarets framtid7 betonar kommissionen därför betydelsen av 
cyberförsvarssamarbete.  
Om vi inte betydligt förbättrar vår c ybersäkerhet kommer risken att öka i och med den digitala 
omvandlingen. Tiotals miljarder ”sakernas internet” -enheter förväntas vara anslutna till 
internet 2020, men cybersäkerheten är ännu ingen prioritering i deras utformning8. Om vi 
misslyckas med att s kydda de enheter som kommer att kontrollera våra elnät, bilar, 
transportnät, fabriker, finanser, sjukhus och hem, kan detta få förödande konsekvenser och 
enormt skada konsumenternas förtroende för framväxande teknik. Risken för politiskt 
motiverade angrepp  mot civila mål och brister i det militära cyberförsvaret ökar denna risk 
ännu mer.  
                                                            
1 http://www.consilium.europa.eu/sv/press/press -releases/2017/06/23 -euco -conclusions/ .  
2 http://europa.eu/globalstrategy/ .  
3 Se t.ex. McAfee & Centre for Strategic and International Studies  Net losses:  Estimating the Global Cost of 
Cybercrime , 2014.  
4 Ransomware är en typ av sabotageprogram s om förhindrar eller begränsar användarnas åtkomst till sina 
system, antingen genom att låsa systemets skärm eller genom att låsa användarnas filer om inte en 
lösensumma betalas.  
5 I maj 2017 drabbade ransomware -angreppet WannaCry över 400  000 datorer i över 150 länder. En månad 
senare slog ransomware -angreppet Petya till mot Ukraina och företag i hela v ärlden.  
6 Europols hotbildsbedömning avseende grov och organiserad brottslighet 2017.  
7 https://ec.europa.eu/commission/sites/beta -political/file s/reflection -paper -defence_sv.pdf .  
8 IDC and TXT Solutions  (2014),  SMART 2013/0037 Cloud and IoT combination , undersökning på uppdrag 
från kommissionen.  
 
3 
 Syftet med den strategi som beskrivs i detta gemensamma meddelande är att göra EU bättre 
rustat för att bemöta dessa hot. Målen är att bygga upp högre resiliens och strategiskt 
oberoende, öka den tekniska kapaciteten och förbättra kompetensen samt bidra till att bygga 
upp en stark inre marknad. För att åstadkomma detta måste de rätta strukturerna finnas på 
plats så att vi kan bygga upp en stark cybersäkerhet och reage ra när det krävs, med 
fullständigt deltagande av alla viktiga aktörer. Strategin kommer även att bidra till att vi kan 
avskräcka från cyberangrepp på ett bättre sätt, genom att öka insatserna för att upptäcka, spåra 
och lagföra de ansvariga. Den omfattar ä ven den globala dimensionen, genom utveckling av 
internationellt samarbete som en plattform för EU:s ledarskap på cybersäkerhetsområdet. 
Dessa åtgärder bygger på strategierna för den digitala inre marknaden, den globala strategin, 
den europeiska säkerhetsa gendan9, den gemensamma ramen för att motverka hybridhot10 och 
meddelandet Start för Europeiska försvarsfonden1112. 
EU arbetar redan med många av dessa frågor, och det är nu dags att samla de olika 
arbetsflödena. År 2013 utarbetade EU en strategi för cybersäkerhet, och i och med detta 
inleddes en rad arbetsflöden för att förbättra cyberresiliensen13. Strategins huvudsakliga mål, 
att främja ett tillförlitligt, säkert och öppet cyberekosystem, gäller fortfarande. Den ständigt 
utvecklande och fördjupade ho tbilden kräver dock fler åtgärder för att stå emot och avskräcka 
från angrepp i framtiden14.  
EU är väl lämpat att hantera cybersäkerhet, med tanke på omfattningen av dess politik och de 
verktyg, strukturer och kapacitet som EU förfogar över. Medlemsstatern a är fortfarande 
ansvariga för den nationella säkerheten, men omfattningen av och den gränsöverskridande 
karaktären hos detta hot gör EU -åtgärder väl motiverade. EU kan bidra med incitament och 
stöd till medlemsstaterna så att de kan utveckla och upprätthå lla ökad och bättre nationell 
kapacitet för cybersäkerhet, samtidigt som kapaciteten byggs upp på EU -nivå. Denna strategi 
är utformad för att sporra alla aktörer – EU, medlemsstaterna, näringslivet och individer – att 
prioritera cybersäkerhet på det sätt s om krävs för att bygga upp resiliens och förbättra EU:s 
svarsåtgärder mot cyberangrepp. Strategin kommer att tillföra konkreta åtgärder för att hjälpa 
till att upptäcka och utreda alla former av cyberangrepp mot EU och dess medlemsstater och 
agera därefter , bland annat genom att åtala brottslingar. Strategin kommer även bidra till att 
EU inom sina yttre åtgärder effektivt kan främja cybersäkerhet på den globala arenan. 
Resultatet kommer att bli att EU går över från en reaktiv till en proaktiv strategi för a tt skydda 
EU:s välstånd, samhällen, värderingar och grundläggande fri - och rättigheter, genom att 
hantera både befintliga och framtida hot.  
2. BYGGA UPP EU:S RESILIENS MOT CYBERANGREPP  
En stark cyberresiliens kräver ett gemensamt och heltäckande tillvägag ångssätt. Detta kräver i 
sin tur mer robusta och effektiva strukturer för att främja cybersäkerhet och hantera 
cyberangrepp i medlemsstaterna, men även inom EU:s egna institutioner, byråer och organ. 
Det krävs dessutom en mer omfattande tvärpolitisk strate gi för att bygga upp cyberresiliens 
                                                            
9 COM(2015) 185 final.  
10 JOIN(2016) 18 final.  
11 COM(2017) 295.  
12 Strategin underbyggs även av oberoend e vetenskapliga råd som har lämnats av Europeiska kommissionens 
mekanism för vetenskaplig rådgivning – högnivågruppen av vetenskapliga rådgivare  (se hänvisningar nedan).  
13 JOIN(2013) 1 final. En bedömning av strategin finns i arbetsdokumentet SWD (2017) 295.  
14 Om inte annat anges är förslagen i detta meddelande budgetneutrala. Eventuella initiativ som får 
budgetkonsekvenser kommer att följa de årliga budgetförfarandena och  kan inte påverka nästa fleråriga 
budgetram efter 2020.  
 
4 
 och strategiskt oberoende, med en stark inre marknad, stora framsteg i fråga om EU:s tekniska 
kapacitet och många fler kompetenta experter. Grunden för detta är ett mer allmänt 
accepterande av att cybersäkerhet är en gem ensam samhällsutmaning, vilket innebär att flera 
nivåer i styrningen, ekonomin och samhället bör vara involverade.  
2.1 Stärka Europeiska unionens byrå för nät - och informationssäkerhet  
Europeiska unionens byrå för nät - och informationssäkerhet  (Enisa) spe lar en central roll 
för att stärka EU:s cyberresiliens och svarsinsatser, men begränsas av sitt nuvarande mandat. 
Kommissionen lägger därför fram ett ambitiöst reformförslag, som bland annat innehåller ett 
permanent mandat för byrån15. Detta kommer att säke rställa att Enisa kan stödja 
medlemsstaterna, EU -institutionerna och företagen på viktiga områden, bland annat med 
genomförandet av direktivet om åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks - 
och informationssystem i hela unionen16 (nedan kallat  direktivet om nät - och 
informationssäkerhet ), och den föreslagna certifieringsramen för cybersäkerhet.  
Det reformerade Enisa kommer att ha en stark rådgivande roll i fråga om utformningen och 
genomförandet av politiska åtgärder, och kommer bland annat at t främja samstämmighet 
mellan sektorsinitiativ och direktivet om nät - och informationssäkerhet samt bidra till att 
inrätta informations - och analyscentraler inom kritiska sektorer. Enisa kommer att höja ribban 
och förbättra EU:s beredskap genom att anordna  årliga Europaomfattande 
cybersäkerhetsövningar som kombinerar svarsåtgärder på olika nivåer. Byrån kommer även 
att bidra till utvecklingen av EU:s politik för cybersäkerhetscertifiering med hjälp av 
informations - och kommunikationsteknik (IKT) och spela e n viktig roll för att öka både det 
operativa samarbetet och krishanteringen i EU. Enisa kommer dessutom att fungera som 
kontaktpunkt för information och kunskap inom cybersäkerhetsbranschen.  
En snabb och gemensam förståelse av hot och incidenter alltefters om de utvecklas är en 
nödvändig förutsättning för beslut om huruvida det krävs gemensamma begränsande åtgärder 
eller svarsåtgärder på EU -nivå. Ett sådant informationsutbyte kräver deltagande av alla 
relevanta aktörer – EU:s organ och byråer och medlemsstat erna – på teknisk, operativ och 
strategisk nivå. I samarbete med relevanta organ på medlemsstats - och EU -nivå, särskilt 
nätverket av enheter för hantering av it -säkerhetsincidenter (Computer Security Incident 
Response Teams, CSIRT)17, Cert -EU, Europol och E uropeiska unionens 
underrättelseanalyscentrum (Intcen), kommer Enisa också att bidra till situationsmedvetenhet 
på EU -nivå. Detta kan i sin tur bidra till analys av hotbilder och beslutsfattande inom ramen 
för regelbunden övervakning av hotbilden samt effe ktivt operativt samarbete, och kan även 
vara till hjälp för att hantera storskaliga gränsöverskridande incidenter.  
2.2 Mot en inre cybersäkerhetsmarknad  
Cybersäkerhetsmarknadens tillväxt i EU, både när det gäller produkter, tjänster och processer, 
hämmas p å flera olika sätt. En viktig aspekt är att det saknas certifieringssystem för 
cybersäkerhet som erkänns i hela EU för att bygga in högre nivåer av resiliens i produkterna 
och förbättra marknadens förtroende i EU. Kommissionen lägger därför fram ett försla g om 
inrättandet av en certifieringsram för cybersäkerhet på EU -nivå18. Ramen är tänkt att 
utgöra grunden för ett förfarande för att skapa EU -omfattande certifieringssystem för 
                                                            
15 COM(2017) 477.  
16 Europaparlamentets och rådets direktiv 2016/1148 av den 6 juli 2016 om åtgärder för en hög gemensam nivå 
på säkerhet i nätverks - och informationssystem i hela unionen.  
17 Enligt art ikel 9 i direktivet om nät - och informationssäkerhet.  
18 COM(2017) 477.   
 
5 
 cybersäkerhet, vilket skulle omfatta produkter, tjänster och/eller system och an passa 
konfidensgraden till det berörda användningsområdet (vare sig det rör sig om kritiska 
infrastrukturer eller konsumentenheter)19. Ett sådant certifieringssystem skulle ge tydliga 
fördelar för företagen, eftersom de inte behöver gå igenom flera certifie ringsprocesser när de 
bedriver gränsöverskridande verksamhet, och på så sätt kan minska sina administrativa och 
ekonomiska kostnader. Användningen av system som utvecklats inom denna ram skulle också 
bidra till att bygga upp konsumenternas förtroende med e tt intyg om överensstämmelse som 
informerar och lugnar köpare och användare i fråga om säkerhetsegenskaperna hos de 
produkter och tjänster som de köper och använder. På så sätt skulle höga 
cybersäkerhetsstandarder bli en konkurrensfördel. Resultatet skulle  bli ökad resiliens, 
eftersom IKT -produkter och IKT -tjänster formellt utvärderas mot en fastställd uppsättning 
cybersäkerhetsstandarder, som skulle utformas i nära anslutning till det mer allmänna 
pågående arbetet med IKT -standarder20.  
Ramens system skulle  vara frivilliga och skulle inte ge upphov till några omedelbara 
lagstadgade skyldigheter för produkt - eller tjänsteleverantörer. Systemen skulle inte heller 
strida mot tillämpliga rättsliga krav, t.ex. EU -lagstiftningen om uppgiftsskydd.  
När ramen har inr ättats kommer kommissionen att uppmana relevanta intressenter att inrikta 
sig på tre prioritetsområden:  
 Säkerhet i kritiska tillämpningar eller tillämpningar med hög risk21: system som vi är 
beroende av i våra dagliga aktiviteter, från bilar till maskiner i  fabriker, från de största 
systemen som flygplan eller kraftverk till de minsta som medicintekniska produkter, blir 
alltmer digitala och sammankopplade. Centrala IKT -komponenter i sådana produkter och 
system kräver därför noggranna säkerhetsbedömningar.  
 Cybersäkerhet i vanliga digitala produkter, nät, system och tjänster som används både 
inom den privata och den offentliga sektorn för att bygga upp ett försvar mot angrepp och 
tillämpa lagstadgade skyldigheter22 – såsom e -postkryptering, brandväggar och virtu ella 
privata nät: här är det viktigt att den alltmer spridda användningen av sådana verktyg inte 
leder till nya riskkällor eller sårbarheter.  
 Användningen av metoder för ”inbyggd säkerhet” i billiga digitala sammankopplade 
masskonsumentenheter som tillsam mans bildar sakernas internet: ramens system skulle 
användas för att ange att produkterna byggs med toppmoderna och säkra 
utvecklingsmetoder, att de har genomgått lämplig säkerhetstestning och att säljarna har 
åtagit sig att uppdatera sin programvara i hän delse av nyupptäckta sårbarheter eller hot.  
Särskilt viktiga aspekter i prioriteringarna skulle vara den utvecklande hotbilden för 
cybersäkerhet och vikten av grundläggande tjänster som transport, energi, hälsovård, banker, 
finansmarknadsinfrastrukturer, dricksvatten eller digital infrastruktur23.   
                                                            
19 En konfidensgrad anger hur sträng säkerhetsbedömningen är och motsvarar vanligen den risknivå som är 
förknippad med tillämpningens användningsområde eller funktioner (det krävs t.ex.  en högre konfidensgrad 
för IKT -produkter eller IKT -tjänster som används i tillämpningar eller funktioner med hög risk).  
20 COM(2016) 176.  
21 Undantaget är om obligatorisk eller frivillig certifiering styrs av andra unionsakter.  
22 Direktiv (EU) 2016/1148, f örordning (EU) 2016/679, direktiv (EU) 2015/2366  och andra lagstiftningsförslag, 
såsom den europeiska koden för elektronisk kommunikation, kräver t.ex. att organisationer inför lämpliga 
säkerhetsåtgärder för att hantera relevanta cybersäkerhetsrisker.   
23 De sektorer som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2016/1148 av den 6 juli 2016 om 
åtgärder för en hög gemensam nivå på säkerhet i nätverks - och informationssystem i hela unionen.  
 
6 
 Det är omöjligt att garantera att IKT -produkter, IKT -system eller IKT -tjänster är ”100  %” 
säkra, men det finns flera välkända och väldokumenterade defekter i utformningen av IKT -
produkter som kan utnyttjas för a ngrepp. Om producenter av anslutna enheter, it -programvara 
och it -utrustning tillämpar inbyggd säkerhet skulle det vara möjligt att garantera att 
cybersäkerhetsaspekterna hanteras innan nya produkter släpps ut på marknaden. Detta skulle 
kunna ingå i princi pen om aktsamhetsplikt, som skulle utvecklas i samarbete med branschen 
och bidra till att minska produkternas/programvarans sårbarheter genom tillämpning av en rad 
metoder, från utformning till testning och kontroll, även formell kontroll i tillämpliga fal l, 
långsiktigt underhåll och användning av säkra utvecklingsprocesser för produkternas 
livscykel, och även bidra till att utveckla uppdateringar och programfixar för att hantera 
tidigare oupptäckta sårbarheter och för snabb uppdatering och reparation24. Det  skulle också 
bidra till att öka konsumenternas förtroende för digitala produkter.  
Den viktiga roll som utomstående säkerhetsforskare spelar för att upptäcka sårbarheter hos 
befintliga produkter och tjänster måste också erkännas, och förutsättningar bör sk apas för att 
möjliggöra samordnad information om sårbarheter25 i medlemsstaterna genom att bygga på 
bästa praxis26 och relevanta standarder27. 
Samtidigt har specifika sektorer  särskilda problem, och bör uppmuntras att utforma sina egna 
strategier. På så sätt skulle de allmänna cybersäkerhetsstrategierna kompletteras med specifika 
cybersäkerhetsstrategier inom områden som finansiella tjänster28, energi, transport och 
hälsa29. 
Kommissionen har redan lyft fram de särskilda ansvarsrelaterade  problem som har 
uppkommi t i och med de nya digitala teknikerna30 och arbetar med att analysera följderna. 
Arbetet med kommande åtgärder kommer att avslutas i juni 2018. Cybersäkerhet ger upphov 
till problem i samband med fastställande av skada för företag och leverantörskedjor. De ssa 
problem måste lösas, eftersom de annars kommer att hindra utvecklingen av en stark inre 
marknad för produkter och tjänster på cybersäkerhetsområdet.   
Utvecklingen av en inre EU -marknad är även beroende av att cybersäkerhet integreras i 
handels - och in vesteringspolitiken. Effekten av utländska förvärv på kritiska tekniker – som 
cybersäkerhet är ett viktigt exempel på – är en central aspekt inom ramen för kontrollen av 
utländska direktinvesteringar i Europeiska unionen31, som syftar till att möjliggöra 
kontroll av investeringar från tredjeländer av hänsyn till allmän ordning och säkerhet.  På 
samma sätt har cybersäkerhetskrav redan gett upphov till handelshinder för varor och tjänster 
från EU inom viktiga sektorer i ett antal tredjelandsekonomier. EU:s cer tifieringsram för 
cybersäkerhet kommer att ytterligare stärka Europas internationella ställning, och bör 
                                                            
24 Cybersäkerhet på EU:s digitala inre marknad, högnivågruppen av vetenskapliga rådgivare, mars 2017  
25 Samordnad information om sårbarheter är en samarbetsform som underlättar  och gör det möjligt för 
säkerhetsforskare att rapportera sårbarheter till informationssystemets ägare eller säljare, så att organisationen 
snabbt kan diagnostisera och avhjälpa svagheten på ett lämpligt sätt innan detaljerad information om den 
berörda sva gheten lämnas ut till tredje part eller allmänheten.  
26 Till exempel Good Practice Guide on Vulnerability Disclosure.  From challenges to recommendations , Enisa, 
2016.  
27 ISO/IEC 29147:2014  Information technology -- Security techniques -- Vulnerability discl osure . 
28 Kommissionens kommande arbete med finansteknik kommer att omfatta cybersäkerhet för finanssektorn.  
29 Till exempel inom energisektorn, genom att kombinera mycket gammal teknik med spetsteknik, särskilt 
realtidskrav för elnätet.  
30 COM(2017) 228.  
31 COM(2017) 478.  
 
7 
 kompletteras med fortsatta ansträngningar mot utvecklingen av globala standarder med hög 
säkerhet och överenskommelser om ömsesidigt erkännande.  
2.3 Fullständigt genomförande av direktivet om nät - och informationssäkerhet  
De viktigaste verktygen för att bekämpa cybersäkerhetsincidenter finns i dag på nationell 
nivå, men EU har bekräftat behovet av att verka för högre standarder. Storskaliga 
cybersäkerh etsincidenter drabbar sällan bara en medlemsstat till följd av den alltmer 
globaliserade, digitalberoende och sammankopplade karaktären hos centrala sektorer som 
bank -, energi - eller transportsektorn.  
Direktivet om nät - och informationssäkerhet är den för sta EU -omfattande rättsakten om 
cybersäkerhet32. Det är utformat för att bygga upp resiliensen genom att förbättra den 
nationella cybersäkerhetskapaciteten, främja bättre samarbete mellan medlemsstaterna och 
kräva att företag inom viktiga ekonomiska sektore r inför effektiva riskhanteringsmetoder och 
rapporterar allvarliga incidenter till de nationella myndigheterna. Dessa skyldigheter gäller 
även tre typer av leverantörer av viktiga internettjänster: molntjänster, sökmotorer och 
internetbaserade marknadsplat ser. Syftet är att skapa en starkare och mer systematisk strategi 
och ett bättre informationsflöde.  
Medlemsstaterna ska genomföra direktivet till maj 2018, vilket är mycket viktigt för EU:s 
cyberresiliens. Medlemsstaterna arbetar gemensamt för att stödja processen, och riktlinjer 
kommer till hösten 2017 för att stödja ett mer harmoniserat genomförande, särskilt när det 
gäller operatörer av grundläggande tjänster. Kommissionen utfärdar även ett meddelande33 
som en del av cybersäkerhetspaketet för att stödja dessa insatser genom att tillhandahålla 
bästa praxis från medlemsstaterna om direktivets genomförande och vägledning om hur 
direktivet bör fungera i praktiken.  
Ett område där direktivet behöver kompletteras är informationsflödet. Direktivet omfattar t.ex.  
endast tre viktiga strategiska sektorer, men logiskt sett är det nödvändigt att alla intressenter 
som drabbas av cyberangrepp tillämpar ett liknande tillvägagångssätt för att det ska vara 
möjligt att göra en systematisk bedömning av sårbarheter och ingång spunkter för 
cyberangripare. Dessutom finns ett antal hinder för samarbetet och informationsutbytet mellan 
den offentliga och den privata sektorn. Regeringar och offentliga myndigheter är ovilliga att 
dela med sig av relevant information om cybersäkerhet i  rädsla för att äventyra den nationella 
säkerheten eller konkurrenskraften. Privata företag är å sin sida motvilliga att dela med sig av 
information om sina cybersårbarheter och resulterande förluster av rädsla för att äventyra 
känslig affärsinformation, r iskera sitt anseende eller riskera att bryta mot 
uppgiftsskyddsregler34. Förtroendet för offentlig -privata partnerskap måste förbättras för att 
underbygga ett bredare samarbete och informationsutbyte mellan fler sektorer. Informations - 
och analyscentralerna  spelar en särskilt viktig roll för att skapa det nödvändiga förtroendet för 
informationsutbyte mellan den privata och den offentliga sektorn. Vissa inledande åtgärder 
har redan vidtagits i fråga om särskilt kritiska sektorer, t.ex. inom luftfarten genom i nrättandet 
                                                            
32 Europaparlamentets och rådets direktiv 2016/1148 av den 6 juli 2016 om åtgärder för en hög gemensam nivå 
på säkerhet i nätverks - och informationssystem i hela unionen.  
33 COM(2017) 476.  
34 Cybersäkerhet på EU:s digitala inre marknad, högnivågruppen av vetenskapliga rådgivare, mars 2017 . 
Företagshemligheter är ett särskilt problem i detta sammanhang, och kommissionen konstaterar i sitt 
meddelande Stärka Europ as system för cyberresiliens och främja en konkurrenskraftig och innovativ 
cybersäkerhetsbransch  från juli 2016 att det finns en ovilja att rapportera cyberstöld av företagshemligheter 
och att tillförlitliga rapporteringskanaler som garanterar konfidential itet därför är viktiga.  
 
8 
 av det europeiska centrumet för it -säkerhet inom luftfart,35 och inom energisektorn, genom att 
inrätta informations - och analyscentraler36. Kommissionen kommer att engagera sig helhjärtat 
i denna strategi med stöd från Enisa, för att se till att u tvecklingen påskyndas i sektorer som 
tillhandahåller grundläggande tjänster enligt direktivet om nät - och informationssäkerhet.  
2.4 Resiliens genom snabb incidenthantering  
Vid cyberangrepp kan snabba och effektiva svarsåtgärder begränsa följderna. Det kan också 
visa att de offentliga myndigheterna inte står maktlösa inför cyberangrepp, och därmed bidra 
till att bygga upp förtroendet. När det gäller EU -institutionernas egna svarsåtgärder bör 
cyberaspekter i första hand integreras i EU:s befintliga krishanter ingsmekanismer: EU -
arrangemang för integrerad politisk krishantering, som samordnas av rådets ordförandeskap,37 
och EU:s allmänna system för snabb varning38. Behovet av att hantera särskilt allvarliga 
cyberincidenter eller angrepp bör vara en tillräcklig gru nd för medlemsstaterna att åberopa 
EU:s solidaritetsklausul39.  
Snabba och effektiva svarsåtgärder är även beroende av att det finns en mekanism för snabbt 
informationsutbyte mellan alla centrala aktörer på EU -nivå, vilket i sin tur kräver en tydlig 
fördeln ing av deras respektive roller och ansvar. Kommissionen har rådfrågat EU -
institutionerna och medlemsstaterna om en konkret plan för att skapa en effektiv process på 
unions - och medlemsstatsnivå för operativa svarsåtgärder vid storskaliga cyberincidenter. I  
den konkreta plan  som läggs fram i en rekommendation40 som ingår i detta paket förklaras 
hur cybersäkerhet integreras i de befintliga krishanteringsmekanismerna på EU -nivå. Planen 
anger även mål och samarbetsmetoder mellan medlemsstaterna och mellan dem oc h relevanta 
institutioner, avdelningar, byråer och organ på EU -nivå41 när det gäller hanteringen av 
storskaliga cybersäkerhetsincidenter och kriser. I rekommendationen uppmanas även 
medlemsstaterna och EU -institutionerna att inrätta en krishanteringsram för  cybersäkerhet i 
EU för att omsätta den konkreta planen i praktiken. Den konkreta planen kommer att testas 
regelbundet vid cybersäkerhetsrelaterade och andra krishanteringsövningar42 och uppdateras 
vid behov.  
Med tanke på att cybersäkerhetsincidenter kan få  allvarliga återverkningar på ekonomiernas 
funktion och människors vardag skulle ett alternativ kunna vara att undersöka möjligheten att 
inrätta en fond för hantering av cybersäkerhetsincidenter , i linje med andra sådana 
krismekanismer inom andra EU -politi kområden. På så sätt skulle medlemsstaterna kunna söka 
hjälp på EU -nivå under eller efter en allvarlig incident, förutsatt att de har infört ett lämpligt 
cybersäkerhetssystem före incidenten och fullständigt har genomfört direktivet om nät - och 
information ssäkerhet samt har väletablerade riskhanterings - och övervakningssystem på 
nationell nivå. En sådan fond, som skulle komplettera befintliga krishanteringsmekanismer på 
                                                            
35 https://www.easa.europa.eu/newsroom -and-events/news/implementation -european -centre -cyber -security -
aviationeccsa . 
36 Det rör sig om ideella och medlemsbaserade organisationer som bildas av privata och offentliga enheter för 
att utbyta information om cyberhot, risker, förebyggande, begränsande åtgärder och svarsåtgärder.  Se t.ex. 
European Energy Information Sharing and Analysis Centres ( http://www.ee -isac.eu ). 
37 Detta möjliggör samordning av svarsåtgärder vid stora sektorsöverskridande kriser på högsta politiska nivå.  
38 Detta möjliggör internt informations utbyte och samordning om framväxande kriser som omfattar flera 
sektorer, eller förutsebara eller överhängande hot som kräver åtgärder på EU -nivå.  
39 Enligt artikel 222 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.  
40 C(2017) 6100.  
41 Inklusive Europol, En isa, organisationen för incidenthantering som ansvarar för säkerheten i it -systemen hos 
EU:s institutioner, byråer och organ (Cert -EU) och Europeiska unionens underrättelseanalyscentrum (Intcen).  
42 Till exempel de som genomförs av Enisa: https://www.enisa.europa.eu/topics/cyber -exercises/cyber -europe -
programme .  
 
9 
 EU-nivå, kan tillhandahålla kapacitet för snabba svarsåtgärder i solidaritetens intresse  och 
finansiera specifika krishanteringsåtgärder, t.ex. ersätta äventyrad utrustning eller använda 
begränsnings - eller svarsverktyg genom att bygga på nationell sakkunskap i linje med EU:s 
civilskyddsmekanism.  
2.5 Ett nätverk för cybersäkerhetskompetens m ed ett europeiskt forsknings - och 
kompetenscentrum för cybersäkerhet  
Cybersäkerhetstekniska verktyg är strategiska tillgångar, samtidigt som de är viktiga 
tillväxttekniker inför framtiden. Det ligger i EU:s strategiska intresse att se till att EU behåller 
och utvecklar grundläggande kapacitet för att trygga den digitala ekonomin, samhället och 
demokratin, skyddar kritisk maskin - och programvara och tillhandahåller viktiga 
cybersäkerhetstjänster.  
Det offentlig -privata partnerskap om cybersäkerhet43 som skapa des 2016 var ett viktigt första 
steg, och kommer att ge upp till 1,8  miljarder euro i investeringar fram till 2020. 
Omfattningen av de investeringar som görs i andra delar av världen44 visar dock att EU måste 
mobilisera mer investeringar och lösa problemet med splittrad kapacitet i EU.  
EU kan bidra med mervärde med tanke på sin avancerade cybersäkerhetsteknik, de storskaliga 
investeringar som krävs och behovet av lösningar som fungerar i hela EU. Genom att bygga 
vidare på medlemsstaternas och det offentlig -privata partnerskapets arbete är nästa steg att 
förstärka EU:s cybersäkerhetskapacitet genom ett nätverk för 
cybersäkerhetskompetenscentrum45 med ett europeiskt forsknings - och 
kompeten scentrum för cybersäkerhet  som grund. Nätverket och centrumet skulle stimulera 
utveckling och införande av cybersäkerhetsteknik och komplettera insatserna för att bygga 
upp kapaciteten inom detta område på EU -nivå och nationell nivå. Kommissionen kommer at t 
inleda en konsekvensbedömning för att undersöka tillgängliga alternativ, även möjligheten att 
inrätta ett gemensamt företag, med målet att införa denna struktur 2018.  
Som ett första steg och som underlag för framtida diskussioner kommer kommissionen att 
föreslå att en pilotfas inleds inom ramen för Horisont  2020, för att sammanföra de nationella 
centrumen i ett nätverk som skapar ny drivkraft för cybersäkerhetskompetens och teknisk 
utveckling. Kommissionen planerar att föreslå en kortsiktig finansiering p å 50 miljoner euro 
för detta ändamål. Denna verksamhet kommer att komplettera det pågående genomförandet 
av det offentlig -privata partnerskapet om cybersäkerhet.  
Nätverkets huvudsakliga syfte och centrumets inledande mål skulle vara att sammanföra och 
utforma forskningsinsatser. För att stödja utvecklingen av industriell kapacitet skulle 
centrumet agera som projektledare för kapacitetsskapande och hantera multinationella projekt.  
Detta skulle även ge extra drivkraft för EU -industrins innovationsförmåga och  
konkurrenskraft på den globala arenan när det gäller utveckling av nästa generations digitala 
tekniker, inbegripet artificiell intelligens, kvantdatateknik, blockkedjeteknik och säkra digitala 
identiteter samt säkrad åtkomst till massdata för EU -baserade företag, vilka alla är avgörande 
för framtidens cybersäkerhet. Centrumet skulle även bygga vidare på EU:s arbete med att 
utöka infrastrukturen för högpresterande datorsystem: detta är avgörande för analys av stora 
                                                            
43 C(2016) 4400 final.  
44 USA kommer att investera 19  miljarder US -dollar bara under 2017, en ökning på 35 % jämfört med 2016. 
Vita huset, pressekreterarens kontor: ‘ Faktablad: Cybersecurity National Action Plan’ , 9 februari 2016.  
45 Nätverket skulle omfatta befintliga och framtida cybersäkerhetscentrum som inrättas i medlemsstaterna, vars 
medlemmar främst utgörs av offentliga forskningsorganisationer och laboratorier.  
 
10 
 datamängder, snabb kryptering och dekrypte ring av data, identitetskontroller, simulerade 
cyberangrepp och analys av videomaterial46.  
Nätverket av kompetenscentrum skulle även kunna ha kapacitet att stödja industrin genom 
testning och simuleringar för att stödja den cybersäkerhetscertifiering som b eskrivs i 
avsnitt  2.2. Nätverkets deltagande i EU:s övergripande arbete på cybersäkerhetsområdet 
skulle å sin sida säkerställa en kontinuerlig uppdatering av arbetets inriktning efter behov. 
Centrumets mål skulle vara att verka för höga cybersäkerhetsstand arder, inte bara i teknik - 
och cybersäkerhetssystem, utan även när det gäller utveckling av avancerad kompetens för 
yrkesverksamma, genom att tillhandahålla lösningar och modeller för nationella insatser för 
digital kompetens. Centrumet skulle även stärka cybersäkerhetskapaciteten på EU -nivå och 
utnyttja synergier, särskilt med Enisa, Cert -EU, Europol, den eventuella framtida fonden för 
hantering av cybersäkerhetsincidenter och nationella CSIRT.  
Ett prioriterat arbetsområde för kompetensnätverket måste vara  den bristande europeiska 
kapaciteten att bedöma kryptering  av produkter och tjänster som används av allmänheten, 
företag och regeringar på den inre digitala marknaden. Stark kryptering är grunden för säkra 
digitala identifieringssystem, som spelar en avgö rande roll för en effektiv cybersäkerhet47. 
Kryptering skapar också säkerhet för personers immateriella tillgångar och gör det möjligt att 
skydda grundläggande rättigheter som yttrandefrihet och skydd av personuppgifter, samtidigt 
som den garanterar säker e -handel48.  
EU:s marknader för civil - och försvarsrelaterad cybersäkerhet har gemensamma utmaningar49 
och teknik med dubbla användningsområden som kräver nära samarbete på kritiska områden. 
Därför skulle nätverket och dess centrum kunna utvecklas i en andra fas med en 
cyberförsvarsdimension, med fullständig respekt för fördragsbestämmelserna om den 
gemensamma säkerhets - och försvarspolitiken. Precis som den tekniska inriktningen skulle 
försvarsdimensionen kunna bidra till samarbete mellan medlemsstaterna på 
cyberförsvarsområdet, bland annat genom informationsutbyte, situationsmedvetenhet, 
skapande av sakkunskap och samordnade åtgärder, med stöd till medlemsstaternas utveckling 
av gemensam kapacitet. Centrumet skulle även fungera som en plattform där medlemssta terna 
kan enas om prioriteringar för EU:s cyberförsvar, undersöka gemensamma lösningar, bidra till 
utvecklingen av gemensamma strategier, underlätta gemensam utbildning, övningar och 
testning på cyberförsvarsområdet på EU -nivå, och stödja arbetet med klass ificering och 
standarder om cyberförsvar, där centrumet skulle ha en stödjande och rådgivande roll. För att 
kunna utföra dessa uppgifter måste centrumet arbeta nära med och fullständigt anpassa sig till 
Europeiska försvarsbyrån på cybersäkerhetsområdet sam t med Enisa när det gäller 
cyberresiliens. Den process som inleddes i och med diskussionsunderlaget om det europeiska 
försvarets framtid skulle fullständigt beaktas i denna försvarsdimension.  
Den höga resiliens som krävs för cyberförsvar kräver riktade for sknings - och teknikinsatser. 
Projekt eller tekniker för cyberförsvar som utvecklas av företag skulle kunna få finansiering 
från Europeiska försvarsfonden, både i forsknings - och utvecklingsfasen50. Vissa områden 
kan vara särskilt relevanta i detta sammanhan g, såsom krypteringssystem som baseras på 
kvanttekniker, situationsmedvetenhet på cyberområdet, kontrollsystem för biometrisk 
                                                            
46 COM(2012) 45 final och COM(2016) 178 final.  
47 Inom ramen för Horisont  2020 kommer kommissionen att inrätta ett nytt Horisontpris på 4  miljoner euro för 
den bästa innovativa lösningen för sömlösa e -autentiseringsmetoder. . 
48 Cybersäk erhet på EU:s digitala inre marknad, högnivågruppen av vetenskapliga rådgivare, mars 2017 . 
49 Study on synergies between the civilian and the defence cybersecurity markets  (Optimity; Smart 2014 -0059).  
50 Den europeiska försvarsindustrins utvecklingsprogram k ommer redan nu att prioritera cyberförsvarsprojekt, 
och cyberförsvar kommer att vara ett av ämnena i den ansökningsomgång som kommer att inledas 2018.  
 
11 
 åtkomst, upptäckt av avancerade långvariga hot eller datautvinning. Utrikesrepresentanten, 
Europeiska försvarsbyrån och kommission en kommer att hjälpa medlemsstaterna att 
identifiera områden där gemensamma cybersäkerhetsprojekt kan övervägas för finansiering 
från Europeiska försvarsfonden.  
2.6 Bygga upp en stark cyberkompetensbas i EU  
Cybersäkerhet har en stark utbildningsdimension. Effektiv cybersäkerhet är starkt beroende av 
de berörda personernas kompetens. Kompetensunderskottet när det gäller yrkesverksamma på 
cybersäkerhetsområdet i den privata sektorn i Europa beräknas dock uppgå till 350  000 till 
202251. Utbildning i cybersäkerh et bör därför utvecklas på alla nivåer, från regelbunden 
utbildning av cyberarbetskraften, kompletterande cybersäkerhetsutbildning för alla IKT -
specialister till nya, särskilda kursplaner för cybersäkerhet. Starka akademiska 
kompetenscentrum bör inrättas f ör att tillgodose det ökande behovet av allmän och 
yrkesinriktad utbildning, som kan vägledas av riktlinjer från ett europeiskt forsknings - och 
kompetenscentrum för cybersäkerhet och Enisa. Målet bör vara att det blir naturligt att 
utforma IKT -produkter oc h IKT -system med inbyggda säkerhetsprinciper ända från början. 
Cybersäkerhetsutbildningen bör inte endast begränsas till it -personal, utan bör integreras i 
kursplanerna för andra områden, t.ex. teknik, affärsledning eller juridik samt i 
sektorsspecifika ut bildningar. Lärare och elever i grund - och gymnasieskolan bör också göras 
medvetna om cybersäkerhet inom ramen för förvärvandet av digital kompetens i skolan.  
Tillsammans med medlemsstaterna bör även EU bidra till detta genom att bygga vidare på 
arbetet i nom ramen för koalitionen för digital kompetens och digitala arbetstillfällen52 och 
genom att t.ex. införa praktiksystem för små och medelstora företag på 
cybersäkerhetsområdet.  
2.7 Främja it -hygien och cybermedvetande  
Cirka 95  % av incidenterna anses uppstå till följd av ”någon typ av mänskligt fel – avsiktligt 
eller ej”,53 vilket innebär det finns en stark mänsklig faktor. Cybersäkerhet är alltså allas 
ansvar. Detta kräver en beteendeförändring, både på det personliga planet och bland företag 
och offen tliga förvaltningar, för att se till att alla förstår hoten och har tillgång till de verktyg 
och färdigheter som krävs för att snabbt upptäcka och aktivt skydda sig mot angrepp. 
Människorna behöver utveckla sunda it -vanor och företag och organisationer mås te införa 
lämpliga riskbaserade cybersäkerhetsprogram och uppdatera dem regelbundet för att avspegla 
den utvecklande riskbilden.  
Enligt direktivet om nät - och informationssäkerhet har medlemsstaterna ansvar för att utbyta 
information om cyberangrepp på EU -nivå, men de ska också införa mogna nationella 
cybersäkerhetsstrategier och ramar för säkerheten hos nätverks - och informationssystem. 
Offentliga förvaltningar på EU -nivå och nationell nivå bör spela en ledarroll och driva på 
dessa insatser.   
För det för sta bör medlemsstaterna maximera tillgången till cybersäkerhetsverktyg för företag 
och individer. Mer behöver särskilt göras för att förebygga och begränsa cyberbrottslighetens 
effekter på slutanvändarna. Ett exempel finns redan, nämligen Europols arbete m ed 
kampanjen ”NoMoreRansom”54, som har tagits fram genom nära samarbete mellan 
                                                            
51 Global Information Security Workforce Study 2017.  Den totala bristen uppgår till 1,8  miljoner.  
52 https://ec.europa.eu/digital -single -market/en/digital -skills -jobs-coalition . 
53 IBM, The Cybersecurity Intelligence Index , 2014, som nämns på Securitymagazine.com, 19 juni 2014.  
54 https://www.nomoreransom.org/ .  
 
12 
 brottsbekämpande myndigheter och cybersäkerhetsföretag för att hjälpa användarna att 
förhindra ransomware -infektioner och dekryptera data om de faller offer för en sådan attack. 
Sådana system bör även införas för andra typer av sabotageprogram och inom andra områden, 
och EU bör utforma en gemensam portal för att sammanföra alla sådana verktyg i en 
samservice,  som erbjuder rådgivning till användarna om förebyggande och upptäckt av 
sabotageprogramvara och innehåller länkar till rapporteringsmekanismer.  
För det andra bör medlemsstaterna påskynda användningen av mer cybersäkra verktyg i 
utvecklingen av e -förvaltning , och även fullständigt utnyttja kompetensnätverket. Införandet 
av säk ra identifieringsmetoder bör främjas, vilket bör bygga på EU:s ram för elektronisk 
identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner på den inre marknaden, som 
har varit i kraft sedan 2016 och innehåller förutsägbara regler för att möjligg öra säkra och 
sömlösa elektroniska kontakter mellan företag, individer och offentliga myndigheter55. 
Offentliga institutioner, särskilt sådana som tillhandahåller grundläggande tjänster, bör 
dessutom se till att deras personal får utbildning på cybersäkerhe tsrelaterade områden.  
För det tredje bör medlemsstaterna prioritera cybermedvetenhet i informationskampanjer , 
även kampanjer som riktas mot skolor, universitet, näringslivet och forskningsorgan. 
Cybersäkerhetsmånaden, som hålls varje år i oktober under sam ordning av Enisa, kommer att 
utökas för att bredda dess räckvidd som en gemensam kommunikationsinsats på EU -nivå och 
nationell nivå. Insatser för ökat medvetande i samband med desinformationskampanjer och 
falska nyheter  på sociala medier som är särskilt av sedda att undergräva demokratiska 
processer och europeiska värderingar är lika viktiga. Det primära ansvaret ligger fortfarande 
på nationell nivå, även i fråga om valet till Europaparlamentet, men sammanförande av 
sakkunskap och erfarenhetsutbyte på EU -nivå har visat sig tillföra mervärde i form av riktade 
insatser56.  
Även industrin  har en stark roll att spela generellt, men med särskild uppmärksamhet på 
leverantörer och tillverkare av digitala tjänster. Industrin måste stödja användarna (individer, 
företag  och offentliga förvaltningar) med verktyg som gör att de kan ta ansvar för sitt 
agerande på nätet, och klargöra att sunda it -vanor är en oumbärlig del av konsumentutbudet57. 
För att upptäcka och undanröja sårbarheter bör industrin sträva efter att ha inter na processer 
för utredning, prioritering och lösning av sårbarheter, oberoende om källan till den eventuella 
sårbarheten var extern eller fanns internt i det berörda företaget.  
Viktiga åtgärder  
 
 Fullständigt genomförande av direktivet om nät - och informat ionssäkerhet.  
 Snabbt antagande av Europaparlamentet och rådet av förordningen om ett nytt mandat för 
Enisa och en europeisk certifieringsram58. 
 Ett gemensamt initiativ mellan kommissionen och industrin för att fastställa en 
aktsamhetsplikt med målet att min ska sårbarheterna hos produkter/programvara och 
                                                            
55 Förordning (EU) nr  910/2014 om elektronisk identifiering och betrodda tjänster för elektroniska transaktioner 
på den inre marknaden och om upphävande av direkti v 1999/93/EG, antagen den 23 juli 2014. 
Kommissionen tillhandahåller även hjälpmedel och verktyg för interoperabilitet för e -identifiering och e -
signaturer (t.ex. förteckningar över betrodda tjänsteleverantörer) via Fonden för ett sammanlänkat Europa.  
56 Ett exempel är East StratCom Task Force , som inrättades 2015 av medlemsstaterna och utrikesrepresentanten 
för att hantera Rysslands pågående desinformationskampanjer. Gruppen arbetar med att utveckla 
kommunikationsprodukter och kampanjer som inriktas på att förklara EU:s politik i den östra 
partnerskapsregionen.  
57 En del företagare är redan bekanta med detta begrepp, eftersom vissa delar av EU:s produktlagstiftning (t.ex. 
maskindirektivet 2006/42/EG) föreskriver principer för inbyggd säkerhet.  
58 COM(2017) 477.  
 
13 
 främja inbyggd säkerhet.  
 Snabbt genomförande av den konkreta planen för gränsöverskridande svarsåtgärder vid 
allvarliga incidenter.   
 Konsekvensbedömning för att undersöka möjligheten till ett kommissionsförs lag 2018 om 
inrättandet av ett nätverk av kompetenscentrum och ett europeiskt forsknings - och 
kompetenscentrum för cybersäkerhet, som bygger på en pilotfas som inleds omedelbart.  
 Stöd till medlemsstaterna så att de kan identifiera områden där gemensamma 
cybersäkerhetsprojekt kan övervägas för stöd från Europeiska försvarsfonden.  
 En EU -omfattande samservice för att hjälpa offer för cyberangrepp, informera om de 
senaste hoten och samla praktiska råd och cybersäkerhetsverktyg.  
 Åtgärder från medlemsstaterna för  att integrera cybersäkerhet i kompetensprogram, e -
förvaltning och informationskampanjer.  
 Åtgärder från industrin för att utöka den cybersäkerhetsrelaterad utbildningen för sin 
personal och införa en strategi för inbyggd säkerhet för sina produkter, tjänster och 
processer.  
 
3. SKAPA EFFEKTIVA AVSKRÄCKNINGSMEDEL MOT CYBERBROTT  
Effektiva avskräckande åtgärder innebär att införa en ram med åtgärder som både är 
trovärdiga och avskräckande för eventuella cyberbrottslingar och cyberangripare. Så länge 
förövarna av cyberangrepp, både statliga och icke -statliga, inte har något att frukta förutom att 
misslyckas, är det inte mycket som kan få dem att sluta försöka. Effektivare 
brottsbekämpande åtgärder som inriktas på upptäckt, spårbarhet och åtal av cyberbrott slingar 
är därför absolut nödvändigt för att bygga upp effektiva avskräckande medel. Förutom detta 
måste EU hjälpa medlemsstaterna att utveckla cybersäkerhetskapacitet med dubbla 
användningsområden. För att kunna vända på cyberangreppstrenden måste vi bli bättre på att 
få tag på cyberbrottslingarna och straffa cyberbrott.  Cyberangrepp bör utredas snabbt och 
förövarna bör ställas inför rätta eller åtgärder vidtas för att möjliggöra ett lämpligt politiskt 
eller diplomatiskt svar. I händelse av en allvarlig kris med en omfattande internationell och 
försvarsmässig dimension kan  utrikesrepresentanten föreslå rådet alternativ till lämpliga 
svarsåtgärder.  
Ett steg mot att förbättra de straffrättsliga åtgärderna till svar på cyberangrepp togs redan i och 
med antagandet 2013 av direktivet om angrepp mot informationssystem59. Genom di rektivet 
fastställs minimiregler om fastställande av brottsrekvisit och påföljder vad gäller angrepp mot 
informationssystem och operativa åtgärder för att förbättra samarbetet mellan myndigheterna. 
Direktivet har lett till avsevärda framsteg med att krimin alisera cyberangrepp på ett 
jämförbart sätt i medlemsstaterna, vilket underlättar gränsöverskridande samarbete mellan de 
brottsbekämpande myndigheter som utreder denna typ av brott. Direktivet skulle dock vara 
ännu effektivare om medlemsstaterna genomförde  alla bestämmelser fullt ut60. Kommissionen 
kommer att fortsätta att hjälpa medlemsstaterna i deras genomförande av direktivet och ser för 
närvarande inget behov av att föreslå ändringar av det.  
3.1 Identifiera skadliga aktörer  
För att öka chanserna att st älla förövarna inför rätta måste vi snabbt förbättra vår kapacitet att 
identifiera de personer som är ansvariga för cyberangrepp. Ett stort problem för de 
                                                            
59 Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/40/EG av den 12 augusti 2013 om  angrepp mot 
informationssystem.   
60 COM(2017) 474.  
 
14 
 brottsbekämpande myndigheterna är att hitta användbar information för utredningar av 
cyberbrott, främ st i form av digitala spår. Vi måste därför förbättra vår tekniska kapacitet för 
effektiva utredningar, bland annat genom att förstärka Europols cyberbrottsenhet med 
cyberexperter.  Europol har blivit en viktig aktör för att stödja medlemsstaternas utrednin gar 
som sträcker sig över flera jurisdiktioner. Europol bör bli ett expertcentrum för 
medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter när det gäller internetutredningar och 
kriminaltekniker som arbetar med cyberbrott.    
Den utbredda metoden att placera mång a användare, ibland tusentals, bakom en IP -adress gör 
det tekniskt svårt att utreda skadligt beteende på internet. Det leder också till att det ibland blir 
nödvändigt, t.ex. vid grova brott som sexuella övergrepp mot barn, att utreda många 
användare för at t identifiera en skadlig aktör. EU kommer därför att uppmuntra användning 
av det nya protokollet (IPv6), eftersom det gör det möjligt att anslå en IP -adress per 
användare, vilket ger klara fördelar för brotts - och cybersäkerhetsutredningar. Som ett första 
steg för att uppmuntra användning av protokollet kommer kommissionen att integrera kravet 
att gå över till IPv6 i sina politiska åtgärder, bland annat i offentliga upphandlingar och i 
projekt - och forskningsfinansiering. Kommissionen kommer även att bistå med hjälp med 
nödvändigt utbildningsmaterial. Medlemsstaterna bör dessutom överväga frivilliga avtal med 
internetleverantörer för att främja användningen av IPv6.  
Belgien är ledande i världen61 när det gäller införande av IPv6, bl.a. tack vare offentligt -
privat samarbete. Relevanta intressenter har övervägt att begränsa användningen av IP -
adresser till högst 16 användare som en del av en frivillig självregleringsåtgärd, vilket 
stimulerade övergången till IPv662. 
 
Mer allmänt bör redovisningsskyldighet på internet främjas. Detta innebär främjande av 
åtgärder för att förhindra missbruk av domännamn för distribution av oönskade meddelanden 
eller nätfiske. I detta syfte kommer kommissionen att arbeta för att se till att 
domännamnssystemet och IP WHOIS -systemet63 fungerar bättre och att informationen är mer 
tillgänglig och exakt i linje med de insatser som görs av Internet Corporation for Assigned 
Names and Numbers64.  
3.2 Skärpa brottsbekämpande svarsåtgärder  
Effektiv utredning  och lagföring  av cyberbrott är en v iktig faktor för att avskräcka från 
cyberbrott. Dagens förfaranden måste dock anpassas bättre till internetåldern65. Cyberangrepp 
sker snabbt och kan sätta våra system ur spel, vilket kan skapa särskilda behov av snabbt 
samarbete över gränserna. Precis som kommissionen informerade om inom ramen för den 
europeiska säkerhetsagendan kommer den därför tidigt 2018 att lägga ram förslag för att 
underlätta gränsöverskridande åtkomst till elektroniska bevis . Parallellt med detta vidtar 
kommissionen praktiska åtgärde r för att förbättra den gränsöverskridande tillgången till 
elektroniska bevis för brottsutredningar, bland annat finansiering av utbildning i 
                                                            
61 https://www.google.com/intl/en/ipv6/statistics.html#tab=per -country-ipv6-adoption&tab=per -country -ipv6-
adoption .   
62 http://bipt.be/public/files/nl/22027/Raadpleging_ipv6.pdf .  
63 Ett protokoll för sökningar och svar som används allmänt för a tt söka i databaser som lagrar registrerade 
användare eller personer som förvärvar internetresurser.  
64  Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN) är en ideell organisation som ansvarar för 
att samordna underhåll och rutiner för flera data baser som registrerar namnrymder på internet.  
65 För att bara nämna ett exempel bytte den (virtuella) centrala kommando - och kontrollservern  i robotnätet 
Avalanche fysiska servrar och domäner var femte minut.  
 
15 
 gränsöverskridande samarbete, utveckling av en elektronisk plattform för informationsutbyte 
inom EU och standardis ering av former av straffrättsligt samarbete mellan medlemsstaterna.  
Ett annat hinder för effektiv lagföring är att medlemsstaterna har olika kriminaltekniska 
förfaranden för insamling av e -bevis i cyberbrottsutredningar. Detta problem kan avhjälpas 
genom  att medlemsstaterna arbetar för att fastställa gemensamma kriminaltekniska 
standarder. Den kriminaltekniska kapaciteten måste dessutom förstärkas för att stödja 
spårbarhet och identifiering av skyldiga. En lösning skulle kunna vara att vidareutveckla 
Euro pols kriminaltekniska kapacitet och anpassa de befintliga budget - och personalresurserna 
för Europols europeiska cyberbrottscentrum för att tillgodose det ökande behovet av operativt 
stöd vid gränsöverskridande cyberbrottsutredningar. En annan lösning skul le vara att tillämpa 
samma inriktning som ovan för kryptering, eftersom kryptering missbrukas av brottslingar 
och därmed skapar stora utmaningar i kampen mot grov brottslighet, bland annat terrorism 
och cyberbrott. Kommissionen kommer att lägga fram result aten av sina pågående 
diskussioner om krypteringens roll i brottsutredningar66 i oktober 201767.  
Med tanke på internets gränslösa natur ger den ram för internationellt samarbete som 
tillhandahålls genom Europarådets Budapestkonvention om it -brottslighet68 möjligheter för 
olika länder att använda en optimal rättslig standard för de olika nationella lagstiftningarna 
mot cyberbrott. Ett eventuellt tilläggsprotokoll till konventionen diskuteras nu69, som även 
skulle utgöra en användbar möjlighet att hantera frågan  om gränsöverskridande tillgång till 
elektroniska bevis i ett internationellt sammanhang. I stället för att skapa nya internationella 
rättsliga instrument för cyberbrott uppmanar EU alla länder att utforma lämplig nationell 
lagstiftning och samarbeta inom den befintliga internationella ramen.  
Den genomgripande tillgången till avidentifieringsverktyg gör det lättare för brottslingarna att 
gömma sig. ” Darknet ”70 har öppnat nya möjligheter för brottslingar att få åtkomst till 
material med sexuella övergrepp mot  barn, narkotika eller skjutvapen, ofta med liten risk för 
upptäckt71. Darknet är nu också en viktig källa till verktyg som används vid cyberbrott, t.ex. 
sabotageprogramvara och hackningsverktyg. Tillsammans med relevanta intressenter kommer 
kommissionen at t analysera nationella strategier för att hitta nya lösningar. Europol bör 
underlätta och stödja utredningar på darknet, bedöma hot och bidra till att fastställa behörighet 
och prioriterade högriskfall, och EU kan spela en ledarroll i samordningen av inter nationella 
åtgärder72. 
                                                            
66 Rådets ordförandeskap, resultat av mötet i rå det (rättsliga och inrikes frågor) den 8 –9 december 2016, 
nr 15391/16.  
67 Eighth progress report towards an effective and genuine Security Union  av den 29 juni 2017, COM(2017) 
354 final.  
68 Konventionen är det första internationella fördraget om brott som be gås via internet och andra datanätverk 
och handlar särskilt om överträdelser av upphovsmannarätten, datorrelaterat bedrägeri, barnpornografi och 
kränkningar av nätverkssäkerheten. https://www.coe.int/en/web/conventions/full -list/-/conventions/treaty/185  
År 2017 hade 55 regeringar ratificerat eller anslutit sig till Europarådets konvention om it -brottslighet.  
69 Terms of Reference for the preparation of a draft 2nd A dditional Protocol to the Budapest Convention on 
Cybercrime , T-CY (2017)3.  
70 Darknet består av innehåll i överliggande nätverk som använder internet, men kräver särskild programvara, 
konfigurationer eller tillstånd för åtkomst. Darknet utgör en liten del a v den djupa webben, den del av 
webben som inte indexeras av sökmotorer.  
71 Ett anmärkningsvärt undantag är den senaste tidens stängning av två av de största dark  web-marknaderna, 
AlphaBay och Hansa: https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-
activities -after-globally -coordinated -operation . 
72 Europol spelar redan en viktig roll på detta område. Ett färskt exempel är 
https://www.europol.europa.eu/newsroom/news/massive -blow -to-criminal -dark-web-activities -after-
globally -coordinated -operation .  
 
16 
 Ett område som ökar inom cyberbrottsligheten är bedräglig användning av 
kreditkortsuppgifter eller andra elektroniska betalningsmedel. Identifieringsuppgifter för 
betalning som har erhållits via cyberangrepp mot näthandlare eller andr a lagliga verksamheter 
handlas på nätet och kan användas av brottslingar för att begå bedrägeri73. Kommissionen 
lägger fram ett förslag för att öka den avskräckande effekten genom ett direktiv om 
bekämpande av bedrägeri och förfalskning av andra betalningsm edel än kontanter74. 
Syftet är att uppdatera de befintliga reglerna på detta område och öka de brottsbekämpande 
myndigheternas möjligheter att hantera denna form av brott.  
Utredningskapaciteten för cyberbrott hos medlemsstaternas brottsbekämpande myndighet er 
måste också förbättras, och åklagarna och rättsväsendet måste förbättra sin förståelse av 
cyberbrott och de utredningsalternativ som åklagarna och rättsväsendet har tillgång till. 
Eurojust och Europol bidrar till detta mål och till förstärkt samordning,  i nära samarbete med 
specialiserade rådgivande grupper inom Europols cyberbrottscentrum och med nätverket för 
ansvariga för cyberbrottsenheter och åklagare som har specialiserat sig på cyberbrott. 
Kommissionen kommer att anslå finansiering till ett belopp  av 10,5  miljoner euro för 
bekämpning av cyberbrott, främst inom sitt polisprogram inom Fonden för inre säkerhet . 
Utbildning är en viktig faktor och Ecteg (European Cybercrime Training and Education 
Group) har tagit fram mycket användbart material. Detta m aterial bör nu spridas allmänt till 
personal vid brottsbekämpande myndigheter, med stöd från Europeiska unionens byrå för 
utbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning (Cepol).  
3.3 Offentligt -privat samarbete mot cyberbrott  
Traditionella brottsbekämpnings mekanismers effektivitet möter problem när det gäller den 
digitala världens utformning, som främst består av privatägd infrastruktur och omfattar många 
olika aktörer inom många jurisdiktioner. Därför är samarbete med den privata sektorn, t.ex. 
näringslivet  och det civila samhället, avgörande för att de offentliga myndigheterna effektivt 
ska kunna bekämpa brott. I detta sammanhang spelar även finanssektorn en avgörande roll 
och samarbetet bör därför ökas. Finansunderrättelseenheternas75 roll inom ramen för 
cyberbrottslighet bör till exempel stärkas.  
Vissa medlemsstater har redan vidtagit viktiga åtgärder. I Nederländerna arbetar 
finansinstitut och brottsbekämpande myndigheter sida vid sida i arbetsgruppen för elektronisk 
brottslighet för att hantera nätbedrägerier och cyberbrottslighet. Det tyska 
kompetenscentrumet mot cyberbrott utgör den operativa knutpunkten för dess medlemmar, 
där de kan utbyta information i nära samarbete med den tyska federala polisen och utforma 
åtgärder till skydd mot cyberbro tt. Sexton medlemsstater76 har inrättat expertcentrum för 
cyberbrott för att underlätta samarbetet mellan brottsbekämpande myndigheter, den 
akademiska världen och privata partner, med målet att utforma och utbyta bästa praxis, 
                                                            
73 Vinning av bedrägeri är en stor inkomstkälla för organiserad brottslighet och möjliggör därför andra 
brottsliga verksamheter s om terrorism, narkotikahandel och människohandel.   
74 COM(2017) 489.  
75 Finansunderrättelseenheter fungerar som nationella centrum för mottagande och analys av misstänkta 
transaktionsrapporter och annan information som är relevant för penningtvätt, relaterad e förbrott och 
finansiering av terrorism, och för spridningen av resultaten av sådana analyser.  
76 Belgien, Bulgarien, Cypern, Estland, Frankrike, Förenade kungariket, Grekland, Irland, Litauen, Polen, 
Rumänien, Slovenien, Spanien, Tjeckien, Tyskland och Ö sterrike.  
 
17 
 utbildning och kapacitetsuppby ggnad.  
Kommissionen stöder inrättandet av offentlig -privata partnerskap och samarbetsmekanismer 
via särskilda projekt som Online Fraud Cyber Centre and Experts Network,77, som genomför 
en modell och en standard för informationsutbyte för att analysera och begränsa riskerna för 
e-brott och nätbedrägerier.   
 
När det gäller cyberbrottslighet måste privata företag kunna utbyta information om konkreta 
incidenter med brottsbekämpande myndigheter – även personuppgifter – med fullständig 
respekt för uppgiftsskydds bestämmelserna. Reformen av EU:s uppgiftsskyddslagstiftning, 
som kommer att börja tillämpas i maj 2018, består av en gemensam uppsättning regler som 
anger de förhållanden då brottsbekämpande myndigheter och privata enheter kan samarbeta. 
Kommissionen komme r att arbeta med Europeiska dataskyddsstyrelsen och relevanta 
intressenter för att fastställa bästa praxis på detta område och vid behov tillhandahålla 
vägledning.  
3.4 Ökade politiska svarsåtgärder  
Den nyligen antagna ramen för en gemensam diplomatisk res pons från EU mot skadlig it -
verksamhet78 (verktygslådan för cyberdiplomati) anger de åtgärder som kommer att vidtas 
inom den gemensamma utrikes - och säkerhetspolitiken, även restriktiva åtgärder som kan 
användas för att stärka EU:s svarsåtgärder mot aktivit eter som skadar dess politiska, 
säkerhetsmässiga och ekonomiska intressen. Ramen utgör ett viktigt steg i utvecklingen av 
varnings - och handlingskapacitet på EU -nivå och nationell nivå. Den kommer att förbättra vår 
kapacitet att hitta de skyldiga till skad liga cyberaktiviteter, med målet att påverka eventuella 
angripares beteende, samtidigt som hänsyn tas till behovet av att säkerställa proportionerliga 
svarsåtgärder. Att hänföra ett brott till en statlig eller icke -statlig aktör förblir ett suveränt 
politi skt beslut, baserat på alla underrättelsekällor. Arbetet med att genomföra ramen pågår 
för närvarande ute i medlemsstaterna och kommer även att tas vidare i nära samordning med 
den konkreta planen för att hantera storskaliga cyberincidenter79. Den situation smedvetenhet 
som krävs för att vidta åtgärder inom ramen bör sammanställas, analyseras och delas av 
Intcen,80 i nära samarbete med medlemsstaterna och EU -institutionerna.  
3.5 Bygga upp avskräckningsåtgärder för cybersäkerhet via medlemsstaternas 
försvarska pacitet  
Medlemsstaterna utvecklar redan cyberförsvarskapacitet. EU är väl lämpat att bidra till att 
främja synergier mellan militära och civila insatser81 med tanke på de otydliga gränserna 
mellan cyberförsvar och cybersäkerhet och det faktum att cyberverkt yg och cybertekniker har 
dubbla användningsområden samt de stora skillnaderna mellan medlemsstaternas strategier.  
De medlemsstater som har mer avancerad cybersäkerhetskapacitet och är villiga att slå ihop 
sådan kapacitet kan, med stöd från utrikesrepresen tanten, kommissionen och Europeiska 
försvarsbyrån, överväga att låta cyberförsvar ingå i ett ”permanent strukturerat samarbete”.  
                                                            
77 Initiativet EU -OF2CEN syftar till att möjliggöra ett systematiskt utbyte av information om 
internetbedrägerier mellan banker och brottsbekämpande myndigheter på EU -nivå för att förhindra att 
betalningar görs till bedragare och penningkurirer oc h för utredning och lagföring av de berörda förövarna. 
Det samfinansieras av EU (Fonden för inre säkerhet –Polisprogrammet).  
78 http://www.consilium.europa.eu/sv/press/press -releases/2017/06/19 -cyber -diplomacy -toolbox/ .  
79 C(2017) 6100.  
80 JOIN(2016) 018 final.  
81 EU tolkar cyberrymden som ett insatsområde precis som mark, luft och hav. Cyberförsvarsinsatser omfattar 
även skydd för o ch resiliens hos rymdtillgångar och relaterad markinfrastruktur.  
 
18 
 Detta kan underbyggas av de åtgärder som anges ovan för att stimulera EU:s industriella 
kapacitet och strategiska oberoende. EU  kan även främja driftskompatibilitet, bland annat 
genom att underlätta kapacitetsutveckling, samordning av fortbildning och utbildning samt 
standardisering av tekniker med dubbla användningsområden.  
Den gemensamma ramen för att hantera hybridhot, som ofta  involverar cyberangrepp, bör 
även utnyttjas fullständigt, särskilt genom EU:s gemensamma enhet för hybridhot och det 
nyligen inrättade europeiska centrumet för motverkande av hybridhot i Helsingfors, vars 
uppdrag är att uppmuntra strategisk dialog samt ge nomföra forskning och analyser.  
EU kommer att lägga förnyad betoning på ramen för EU:s politik för it -försvar från 201482 
som ett verktyg för att ytterligare integrera cybersäkerhet och cyberförsvar i den 
gemensamma säkerhets - och försvarspolitiken (GSFP). Cyberresiliensen hos GSFP:s uppdrag 
och insatser är viktig i sig: standardiserade förfaranden och teknisk kapacitet komm er att 
utvecklas, som kan stödja både insatta civila och militära uppdrag och insatser och deras 
respektive strukturer för planerings - och ledningskapacitet samt utrikestjänstens it -
tjänsteleverantörer. För att vidareutveckla medlemsstaternas samarbete och  bättre vägleda 
EU:s insatser på detta område kommer Europeiska försvarsbyrån och utrikestjänsten, i 
samarbete med kommissionens avdelningar, att underlätta kontakter på strategisk nivå mellan 
medlemsstaternas beslutsfattare på cyberförsvarsområdet. EU kom mer även att stödja 
utvecklingen av europeiska cybersäkerhetslösningar som ett led i sina insatser för det 
europeiska försvarets industriella och tekniska bas. Här ingår att främja regionala 
spetsforskningskluster för cybersäkerhet och försvar.  
I nära samarbete med utrikestjänsten, medlemsstaterna och andra relevanta EU -organ kommer 
kommissionen senast 2018 att inrätta en utbildningsplattform för cyberförsvar  för att 
komma till rätta med det rådande kompetensunderskottet inom cyberförsvar.  Denna insats 
kommer att komplettera Europeiska försvarsbyråns arbete på detta område, och bidra till att 
hantera det rådande kompetensunderskotet inom cybersäkerhet och cyberförsvar.  
Viktiga åtgärder  
 Ett kommissionsinitiativ för gränsöverskridande åtkomst till e lektroniska bevis (tidigt 
2018).  
 Snabbt antagande av Europaparlamentet och rådet av förslaget till direktiv om 
bekämpande av bedrägeri och förfalskning av andra betalningsmedel än kontanter . 
 Införande av krav på IPv6 i EU:s offentliga upphandlingar samt fo rsknings - och 
projektfinansiering, frivilliga avtal mellan medlemsstaterna och internetleverantörer för att 
öka användningen av IPv6.  
 Förnyad/breddad inriktning hos Europol på kriminaltekniska frågor i samband med 
cyberbrott och övervakning av darknet.  
 Genomförande av en ram för gemensamma diplomatiska svarsåtgärder på EU -nivå mot 
skadliga cyberaktiviteter.  
 Ökat ekonomiskt stöd till nationella och transnationella projekt som syftar till att förbättra 
straffrätten i cyberrymden.  
 En cybersäkerhetsrelaterad ut bildningsplattform 2018 för att komma till rätta med det 
rådande kompetensunderskottet i fråga om cybersäkerhet och cyberförsvar.  
 
4. STÄRKA DET INTERNATIONELLA SAMARBETET OM CYBERSÄKERHET  
                                                            
82 www.consilium.europa.eu/en/workarea/downloadasset.aspx?id=40802190515 . 
 
19 
 EU:s internationella cybersäkerhetspolitik vägleds av EU:s kärnvär deringar och 
grundläggande rättigheter, såsom yttrandefrihet och rätten till integritet och skydd av 
personuppgifter, samt främjandet av en öppen, fri och säker cyberrymd. Den är utformad för 
att hantera den ständigt utvecklande utmaningen att främja globa l cyberstabilitet och bidra till 
Europas strategiska oberoende i cyberrymden.  
4.1 Cybersäkerhet i yttre förbindelser  
Belägg visar att människor i hela världen anser att cyberangrepp från andra länder är ett av de 
största hoten mot nationell säkerhet83. Med tanke på hotets globala natur är skapande och 
upprätthållande av robusta allianser och partnerskap med tredjeländer en grundläggande 
faktor för förebyggande och avskräckande från cyberangrepp, som blir en alltmer central 
fråga för internationell stab ilitet och säkerhet. EU kommer att prioritera inrättandet av en 
strategisk ram för konfliktförebyggande och stabilitet i cyberrymden i sina bilaterala, 
regionala och multilaterala förbindelser och i flerpartsforum.  
EU är en stark förespråkare för att inte rnationell rätt, och särskilt FN -stadgan, ska gälla i 
cyberrymden. Som ett komplement till bindande internationell rätt stöder EU frivilliga icke -
bindande normer, regler och principer för ansvarsfullt statligt beteende, som har tagits fram av 
FN:s grupp av  regeringsexperter84. EU främjar också utveckling och genomförande av 
regionala förtroendebyggande åtgärder, både inom Organisationen för säkerhet och samarbete 
i Europa och i andra regioner.  
På bilateral nivå kommer cyberdialoger85 att vidareutvecklas och kompletteras genom insatser 
för att underlätta samarbetet med tredjeländer, i syfte att förstärka principerna om tillbörlig 
aktsamhet och statligt ansvar i cyberrymden. EU kommer att prioritera internationella 
säkerhetsfrågor i cyberrymden i sina internati onella engagemang, samtidigt som det 
säkerställs att cybersäkerhet inte blir en förvändning för marknadsskydd och begränsningar av 
grundläggande fri - och rättigheter, bland annat yttrandefriheten och rätten till tillgång till 
information. En heltäckande st rategi för cybersäkerhet kräver respekt för de mänskliga 
rättigheterna, och EU kommer att fortsätta att upprätthålla sina kärnvärderingar globalt genom 
att bygga på EU:s riktlinjer för mänskliga rättigheter både online och offline86. I detta 
sammanhang beto nar EU betydelsen av att alla intressenter deltar i styrningen av internet.  
Kommissionen har också lagt fram ett förslag87 för att modernisera EU:s exportkontroller, 
bland annat införande av kontroller av export av kritisk it -övervakningsteknik som kan orsaka 
kränkningar av de mänskliga rättigheterna eller om den missbrukas utgör en risk för EU:s 
säkerhet, och kommer att inte nsifiera dialogerna med tredjeländer för att främja global 
konvergens och ansvarsfullt agerande på detta område.  
4.2 Kapacitetsuppbyggnad på cybersäkerhetsområdet  
Den globala cyberstabiliteten är beroende av alla länders lokala och nationella förmåga att 
förebygga och reagera på cyberincidenter och utreda och lagföra cyberbrott. Stöd till insatser 
för att bygga upp nationell resiliens i tredjeländer kommer att bidra till att öka 
cybersäkerheten globalt, med positiva konsekvenser för EU. För att kunna motve rka de snabbt 
utvecklande cyberhoten krävs insatser inom utbildning, politik och utveckling av lagstiftning 
                                                            
83 Spring 2017 Global Attitudes Survey , Pew Research Centre.  
84 A/68/98 och A/70/174.  
85 I september 2017 förde EU cyberdialoger med USA, Kina, Japan, Sydkorea och Indien.  
86 EU H uman Rights Guidelines on Freedom of Expression Online and Offline . 
87  COM(2016) 616.  
 
20 
 samt effektivt fungerande incidenthanteringsorganisationer och cyberbrottsenheter i världens 
alla länder.   
EU har varit ledande i internationell ka pacitetsuppbyggnad på cybersäkerhetsområdet sedan 
2013, och kopplar systematiskt dessa insatser till sitt utvecklingssamarbete. EU kommer att 
fortsätta att främja en rättighetsbaserad kapacitetsuppbyggnadsmodell i linje med strategin 
Digital4Development88. Prioriteringarna för kapacitetsuppbyggnad kommer att vara EU:s 
grannskap och utvecklingsländer där internetanslutningen ökar i hög takt och hoten utvecklas 
snabbt. EU:s insatser på detta område kommer att komplettera EU:s utvecklingsagenda mot 
bakgrund av Agenda 2030 för hållbar utveckling och de övergripande insatserna för 
institutionell kapacitetsuppbyggnad.  
För att förbättra EU:s förmåga att samla all gemensam sakkunskap för att stödja 
kapacitetsuppbyggnad bör ett särskilt EU -nätverk för kapacitetsuppbyg gnad på cyberområdet 
inrättas, som sammanför utrikestjänsten, medlemsstaternas cybermyndigheter, EU -organ, 
kommissionens avdelningar, den akademiska världen och det civila samhället. EU -riktlinjer 
för kapacitetsuppbyggnad på cyberområdet kommer att utforma s för att ge bättre politisk 
vägledning och prioritera EU:s insatser för att hjälpa tredjeländer.  
EU kommer även att samarbeta med andra givare på detta område i syfte att undvika 
dubbelarbete och underlätta mer riktad kapacitetsuppbyggnad i olika regioner . 
4.3 Samarbete mellan EU och Nato  
Genom att bygga vidare på de viktiga framsteg som redan har gjorts kommer EU att fördjupa 
sitt samarbete med Nato om cybersäkerhet, hybridhot och försvar enligt den gemensamma 
förklaringen av den 8 juli 201689. Några av pr ioriteringarna är att främja interoperabilitet 
genom enhetliga krav och standarder för cyberförsvar, stärka samarbetet om träning och 
övningar och att harmonisera utbildningskraven.  
EU och Nato kommer även att främja forskning om cyberförsvar och samarbet e om 
innovation, samt bygga vidare på det gällande tekniska arrangemanget för informationsutbyte 
om cybersäkerhet mellan sina respektive cybersäkerhetsorgan90. Den senaste tidens 
gemensamma insatser för att motverka cyberhot, särskilt samarbetet mellan EU:s  
gemensamma enhet för hybridhot och Natos Hybrid Analysis Branch, bör utökas ytterligare 
för att stärka resiliensen och svarsåtgärderna vid cyberkriser. Ytterligare samarbete mellan EU 
och Nato kommer att främjas genom cyberförsvarsövningar, med deltagande  av 
utrikestjänsten, andra EU -enheter och de relevanta motparterna i Nato, bland annat Natos 
Cooperative Cyber Defence Centre of Excellence i Tallinn. För första gången kommer Nato 
och EU att genomföra parallella och samordnade övningar till svar på ett hy bridscenario, där 
Nato tar ledningen 2017 och EU ansvarar på liknande sätt 2018. Nästa rapport om samarbetet 
mellan EU och Nato, som ska läggas fram för de respektive rådskonstellationerna i december 
2017, kommer att vara ett tillfälle att överväga möjligh eterna att ytterligare utöka samarbetet, 
särskilt genom att säkerställa gemensamma, säkra och robusta kommunikationskanaler mellan 
alla berörda relevanta institutioner och organ, inklusive Enisa.  
Viktiga åtgärder  
 Göra framsteg med den strategiska ramen för konfliktförebyggande och stabilitet i 
cyberrymden.  
                                                            
88 SWD(2017)  157. 
89 http://www.consilium.europa.eu/sv/press /press -releases/2016/07/08 -eu-nato-joint-declaration/ .  
90 Cert-EU och Natos Computer Incident Response Capability (NCIRC).   
 
21 
  Utveckla ett nytt nätverk för kapacitetsuppbyggnad för att stödja tredjeländers förmåga att 
hantera cyberhot samt ta fram EU -riktlinjer för kapacitetsuppbyggnad på 
cybersäkerhetsområdet för att bättre prioritera EU:s insatser.  
 Utöka samarbetet mellan EU och Nato, bland annat genom deltagande i parallella och 
samordnade övningar och förbättrad interoperabilitet för cybersäkerhetsstandarder.  
 
5. SLUTSATS  
EU:s cyberberedskap är central för både den digit ala inre marknaden och för vår säkerhets - 
och försvarsunion. Att förbättra Europas cybersäkerhet och hantera hot mot både civila och 
militära mål är ett måste.  
Det kommande digitala toppmötet, som anordnas av det estländska ordförandeskapet den 29 
septemb er 2017, utgör ett tillfälle att visa en gemensam beslutsamhet att sätta cybersäkerhet i 
centrum för EU som ett digitalt samhälle. Som en del av detta gemensamma åtagande 
uppmanar kommissionen medlemsstaterna att förklara hur de har för avsikt att agera in om de 
områden där de har det primära ansvaret. Detta bör omfatta att stärka cybersäkerheten genom 
att   
 säkerställa ett fullständigt och effektivt genomförande av direktivet om nät - och 
informationssäkerhet senast den 9 maj 2018 och säkerställa nödvändiga resurser för de 
offentliga myndigheter som ansvarar för cybersäkerhet så att de kan utföra sina uppgifter 
på ett effektivt sätt,  
 tillämpa samma regler för offentliga förvaltningar, med tanke på den roll de spelar i 
samhället och i ekonomin i stort,  
 tillhandahålla cybersäkerhetsrelaterad fortbildning vid offentliga förvaltningar,  
 prioritera cybermedvetande i informationskampanjer och integrera cybersäkerhet i 
akademiska och yrkesinriktade kursplaner,  
 använda initiativ inom det permanenta strukturerade  samarbetet och Europeiska 
försvarsfonden för att stödja utvecklingen av cyberförsvarsprojekt.  
Detta gemensamma meddelande beskriver utmaningens omfattning och de olika åtgärder som 
EU kan vidta. Vi behöver ett resilient Europa, som kan skydda sitt folk på  ett effektivt sätt 
genom att föregripa möjliga cybersäkerhetsincidenter, bygga upp ett starkt skydd i sina 
strukturer och i sitt agerande genom att snabbt återhämta sig från cyberangrepp och avskräcka 
personer som begår sådana brott. Detta meddelande inne håller riktade åtgärder som ytterligare 
kommer att stärka EU:s strukturer och kapacitet på cybersäkerhetsområdet på ett samordnat 
sätt, i fullständigt samarbete med medlemsstaterna och de olika berörda EU -strukturerna, 
samtidigt som deras befogenheter och ansvarsuppgifter respekteras. Genomförandet av detta 
meddelande kommer att tydligt visa att EU och dess medlemsstater kommer att arbeta 
tillsammans för att införa en cybersäkerhetsstandard som motsvarar de växande utmaningar 
som Europa står inför i dag.