EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 28.11.1997 
KOM(97) 630 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
med en 
utvärdering av tillämpningen av förordning (EEG) nr 2080/92 om en 
gemenskapsordning för stöd till skogsbruksåtgärder inom 
jordbruket 

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
med en 
utvärdering av tillämpningen av förordning (EEG) nr 2080/92 om en 
gemenskapsordning för stöd till skogsbruksåtgärder inom 
jordbruket 
I. PRESENTATION AV FÖRORDNINGEN 
Kompletterande åtgärder till reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, vilka medgav 
interventioner för miljön, förtidspensionering och skogsbruk, antogs 1992. Som ett av 
reformens grundläggande alternativ, d.v.s. tillfällig träda eller avsättning av mark till 
beskogning eller till icke-livsmedelsproduktion, inrättas genom rådets förordning (EEG) nr 
2080/92 av den 30 juni 1992^ en gemenskapsordning för stöd till skogsbruksåtgärder inom 
jordbruket. Förordningen medger beviljande av stöd medfinansierat av garanti sektionen vid 
Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), syftande till att främja 
alternativ användning av jordbruksmark genom beskogning och till att utveckla skogsbruket 
på jordbruksföretag i följande syften: 
- Att komplettera de förändringar som förutses i samband med de gemensamma 
organisationerna av marknaden, 
- Att medverka till en långsiktig förbättring av skogsresurserna, 
- Att medverka till en förvaltning av naturmiljön som är mera förenlig med jämvikten i 
miljön, 
- Att bekämpa växthuseffekten och att absorbera koldioxid. 
Stöden medfmansieras av garantisektionen vid EUGFJ till 75 % i de regioner som omfattas 
av mål 1 och till 50 % i övriga regioner. Stödsystemet omfattar stöd till beskogning, bidrag 
för underhåll av beskogade arealer, bidrag för kompensation av inkomstbortfall som 
uppkommer på grund av beskogning av jordbruksmark, och investeringsstöd för förbättring 
av beskogade arealer som tillhör jordbruksföretagare. Stödsystemets olika kännetecken 
sammanfattas i tabell 1 
på nästa sida. 
II. TEKNISK OCH FINANSIELL UPPFÖLJNING 
Kommissionens förordning nr 1054/94^ om närmare bestämmelser för finansiell 
övervakning av program godkända genom rådets förordning (EEG) nr 2080/92 fastställdes 
den 5 maj 1994. Dess syfte är att införa ett tillförlitligt system för att finansiellt övervaka att 
förordning nr 2080/92 tillämpas så att nödvändiga åtgärder kan vidtas inom ramen för 
budgetordningens larmsystem och att en uppskattning kan göras av utvecklingstendenserna 
för de utgifter som kommer att belasta den framtida budgeten till följd av att vissa åtaganden 
inom ramen för de antagna programmen löper över flera år och således medför utgifter som 
belastar gemenskapens budget under åtskilliga år. Enligt denna förordning lämnar 
medlemsstaterna halvårsvisa redogörelser till kommissionen om läget beträffande 
tillämpningen av ordningen och kvartalsvisa prognoser över framtida utgifter. 
0) EGTnrL215, 30. 7. 1992, s. 96. 
(2) EGTnrL 115, 6.5. 1994, s. 6. 
A 
Tabell 1. - Stödordning (sammanfattning) 
Belopp 
(värden inom parentes enligt den ursprungliga förordningen) Stödmottagare efter planterad art 
Julgranar Snabbväxande arter Andra arter 
Stöd för att täcka kostnader för 
beskogning 
Artigt bidrag per beskogat hektar för 
att täcka kostnader för underhäll 
av beskogade arealer under de 
första fem åren 
Ärligt bidrag per beskogat hektar 
för att täcka det inkomstbortfall som 
uppkommer pä grund av beskogning 
av jordbruksmark eukalyptus : 2 415,0 ECU/ha 
barrträd : 3 623,0 ECU / ha 
lövträds 
/ biandbestånd : 4 830,0 ECU / ha (2 000) 
(3 000) 
(4 000) medlemsstatemas behöriga myndigheter 
jordbrukare som har 
jordbruk som huvud­
sysselsättning (som 
får minst 25% av sin 
inkomst frän jordbruk) 
barrträd 
löv 
/ bland år 1-2 : 
följande år : 
år 1-2 : 
följande år : 301,9 ECU /ha/år 
181,1 ECU/ha/år 
603,8 ECU / ha / år 
362,3 ECU / ha / år (250) 
(150) 
beskogning genomförd av 
jordbrukare : 
annan stödmottagare : 724,5 ECU / ha / år 
181,1 ECU /ha/år (600) 
(150) ra fysiska och juridiska personer som 
beskogar jordbruksmark 
privaträttsliga fysiska och juridiska 
personer utom jordbrukare som 
berörs av ordningen med 
förtidspensionering enligt 2079/92 
Investeringsstöd till förbättring 
av beskogad areal läbälten : 845,3 ECU / ha 
brandgator : 181,1 ECU /ha 
branddammar: 181,1 ECU/ha 
skogsbilvägar : 21 735,0 ECU / km 
förbättring av 
korkeksbestånd : 1691,0 ECU /ha 
övrigt : 845,3 ECU / ha (700) 
(150) 
(150) 
(18 000) 
(1 400) 
(700) jordbrukare eller 
jordbrukarsammanslutningar 
Utöver de uppgifter som lämnas enligt förordning nr 1054/94 lämnar medlemsstaterna 
årligen kommissionen kompletterande tekniska uppgifter enligt ett frågeformulär. 
Hl. ANTAGNA PROGRAM 
1. Beslut och belopp 
Tabell 2 på nästa sida visar de 43 program som hittills antagits av medlemsstaterna. I det 
bidrag från EUGFJ som nämns särredovisas det belopp som ursprungligen beräknats av 
medlemsstaten och det belopp som antagits i beslutet (för program som antogs i början av 
1994 beräknade vissa medlemsstater ursprungligen ett EUGFJ-bidrag som överskred det 
budgeterade anslaget). Samtidigt redovisas för den planerade beskogningen ett ursprungligt 
värde, motsvarande det bidrag från EUGFJ som från början begärdes av medlemsstaten, och 
ett värde som anpassats till det belopp som slutgiltigt antagits. 
2. Stödbelopp och tillämpningsföreskrifter 
Det finns en betydande variation i stödsatserna mellan de olika programmen och t.o.m. 
mellan olika områden inom en medlemsstat. Skälen är flera och avspeglar inte endast 
medlemsstaternas politiska vilja att främja eller motverka beskogning av jordbruksmark. 
Stödet till beskognings- och underhållsarbete grundas på de verkliga kostnaderna, som beror 
av bl.a. följande: 
- Skillnader i geografiska, topografiska, fysiska och klimatiska faktorer (skogar i bergs- och 
slättbygder, naturmiljöer, jordarter...). 
- Skillnader i ekonomiska och sociala förhållanden (arbetskraft, investeringar i skogen, 
alternativ sysselsättning...). 
- Sättet att beräkna de olika stöden (huruvida vissa parametrar, såsom kompletterande 
plantering medräknats eller ej, mortalitetstal...). 
Det årliga bidrag som är avsett att kompensera jordbrukarnas eller jordägarnas 
inkomstbortfall avspeglar normalt de ekonomiska förluster de åsamkats genom beskogning 
av sina marker och därav följande bortfall av de årliga inkomster de erhållit från 
jordbruksproduktionen. Hur attraktivt detta bidrag är kan bero av dess nivå i jämförelse med: 
- de faktiska inkomsterna från jordbruksproduktionen; 
- andra stöd, t.ex. sådana som beviljas för att träda odlad mark. 
Tillämpningen av regelverket för beskogning fastställs i medlemsstaternas program. 
Ansökningar om beskogning studeras individuellt på lokal eller regional nivå, varvid hänsyn 
tas till tekniska aspekter på beskogningen samt, i princip, till villkoren för beviljande i 
förhållande till politiken för fysisk riksplanering eller miljövårdsbestämmelser. I vissa 
program finns en zonindelning som definierar gränserna för var beskogning är tillåten, 
förbjuden eller reglerad. 
Tabell 2. Beslut och belopp 
MEDLEMSSTAT 
Region 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK Belgien 
Flandern 
Vallonien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Navarra 
Baskien 
Frankrike 
Ile-de-France 
Midi-Pyrénées 
Pays de la Loire 
Irland 
Italien 
Abruzzo 
Basilicata 
Bolzano 
Calabria 
Campania 
Emilia Romagna 
Friuli V. Giulia 
Lazio 
Ligurien 
Lombardiet 
Marche 
Molise 
Piemonte 
Puglia 
Sardinien 
Sicilien 
Toscana 
Umbrien 
Valle d'Aosta 
Veneto 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike 
Portugal 
Azorerna 
Madeira 
Finland 
Sverige 
Förenade 
kungariket Beslut 
Datum 
27.04.1994 
27.04.1994 
26.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.02.1996 
27.02.1996 
27.02.1996 
27.04.1994 
27.04.1994 
20.05.1994 
28.12.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
20.05.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
20.07.1995 
27.04.1994 
27.04.1994 
27.04.1994 
20.07.1995 
21.01.1997 
15.06.1994 Nr 
C(94)953/1 
C(94)953/2 
C(94)972 
C(94)953/3 
C(94)953/5 
C(94)953/11 
C(94)953/12 
C(94)953/13 
C(94)953/4 
C(94)448 
C(94)448 
C(94)448 
C(94)953/8 
C(94)953/10 
C(94)1315/1 
C(94)3950 
C(94)1315/2 
C(94)1315/3 
C(94)1315/4 
C(94)1315/5 
C(94)1315/6 
C(94)1315/7 
C(94)1315/8 
C(94)1315/9 " 
C(94)1315/10 
C(94)1315/11 
C(94)1315/12 
C(94)1315/13 
C(94)1315/14 
C(94)1315/15 
C(94)1315/16 
C(94)1315/17 
C(94)1315/18 
C(94)1315/19 
C(94)953/6 
C(94)953/7 
C(95)1860 
C(94)953/9 
C(94)953/15 
C(94)953/14 
C(95)1859 
C(97)100 
C(94)1533 
TOTALT EG Gemenskapsbidrag 
93-97 
(Milj. ecu) 
Prognos 
14,0 
16,9 
222,0 
48,0 
580,0 
32,0 
161,0 
400,0 
0,3 
15,5 
23,2 
120,7 
33,0 
61,6 
1 728,2 Antaget 
8,65 
6,5 
2,15 
10,3 O 
91,7 O 
43,5 
430,0 
27,4 
145,0 O 
300,0 
13,65 
15,13 
7,533 
19,33 
17,1 
8,625 
8,93 
3,689 
6,89 
15,275 
9,015 
5,135 
18,41 
21,05 
38,34 
29,73 
27,848 
12,9 
0,77 
20,65 
0,3 
10,2 O 
23,2 
96,0 
18,76 
0,6 
61,6 
1 267,21 Genomför. 
93-96 
(Milj. ecu) 
-
6,5 
53,5 
25,7 
164,4 
4,1 
94,2 
35,7 
0,0 
5,9 
5.8 
40,5 
5,4 
39,2 
480,9 Beräknad areal 
att beskoga 
(ha) 
Ursprungl. 
12 500 
9 500 
72 000 
15 000 
550 000 
95 360 
120 000 
170 000 
500 
9 200 
4 600 
128 000 
38 500 
100 000 
1 325 160 Justerad 
6 300 
7 400 
57 750 
15000 
305 750 
48 000 
105 000 
80 000 
400 
9 200 
4 600 
94 000 
38 500 
100 000 
871900 
(*) Värde enligt senaste ändring av programmet 
IV. GENOMFÖRDA ÅTGÄRDER 1993 - 1996 
Följande figurer, baserade på senaste uppgifter från medlemsstaterna till kommissionen, 
redovisar genomförandet av programmen fram till 1996-04-30. Tre medlemsstater återfinns 
inte i figurerna: 
- Belgien och Luxemburg, beroende på den relativt obetydliga omfattningen av de åtgärder 
som genomförts till nämnda datum. 
- Sverige, där programmet antogs först 1996. 
Beskogning 
Figur 1 nedan visar de arealer jordbruksmark som beskogats enligt förordningen i var och en 
av medlemsstaterna, samt totalarealens fördelning mellan offentlig och privat mark. Dessa 
arealer kommer längre fram att jämföras med medlemsstaternas utnyttjade jordbruksareal 
(figur 3) och skogsareal (figur 4). 
250 000 | 238112 
200 000 
92 150 000 
i 100 000 
50 000 Offentlig 
beskogning 
9128ha 
(2%) Privat 
beskogning 
497 850 ha 
(98%) 
E UK IRL P I F D NL EL DK A FIN 
EU totalt: 506 978 ha 
Figur 1. Areal jordbruksmark som beskogats enligt förordning nr 2080/92 
Följande kan konstateras: 
- Den totala arealen som beskogats enligt förordningen är något över 500.000 ha. 
- Spanien är det land som har den största beskogade arealen, mer än 200.000 ha. 
- Utöver Spanien har tre länder (Förenade kungariket, Irland och Portugal) beskogat mer än 
50.000 ha vardera. 
- Beskogningen berör i huvudsak privata stödmottagare (98%). 
Spaniens, Förenade kungarikets, Irlands 
och Portugals dominerande roll framgår 
av vidstående figur 2, där den totala 
beskogade arealen fördelats mellan de 
olika medlemsstaterna. Dessa fyra länder 
svarar för mer än 80% av den areal 
jordbruksmark som beskogats enligt 
förordningen. 
Figur 2. Total areal jordbruksmark som beskogats 
enligt 2080/92, fördelad mellan 
medlemsstaterna 
I figurerna 3 och 4 nedan jämförs den areal som beskogats i resp. medlemsstater med deras 
utnyttjade jordbruksareal och tidigare skogbevuxna areal. 
J 0,8% 
S 
0,2% 
-J Q. W 
Figur 3. Enligt 2080/92 beskogad areal jordbruksmark 
i förhållande till UJA (utnyttjad jordbruksareal) 1111 +.™-+-™-tJ*-M*-t •BE-Ha-i-BB-i-^ 
i s i m °- & i ™ i—i-
U. Q J < Z 
Figur 4. Enligt 2080/92 beskogad areal jordbruksmark i 
förhållande till total skogsareal 
Följande kan konstateras: 
Med undantag av Irland, Portugal och Spanien, där den procentuella minskningen av den 
utnyttjade jordbruksarealen (UJA), till följd av tillämpningen av denna förordning, är 1,35 
%, 1,25 % respektive 0,95 %, är minskningen av UJA i de flesta medlemsstater marginell. 
Irland är det land där den genomförda beskogningen ger den största ökningen av 
skogsarealen. Ökningen är nära 12%, medan den är endast något över 2% i Förenade 
kungariket och i alla de övriga länderna understiger 2%. 
Figur 5 visar antalet mottagare av bidrag till åtgärden i resp. medlemsstater. I figur 6 jämförs 
de genomsnittliga beskogade arealerna per stödmottagare, uppdelade på privat och offentlig 
beskogning. 
30 000 
25 000 -f 
20 000 
15 000 
10 000 
5 000 
•• 437 386 123 73 
D UK IRL F I EL P A NL DK FIN 
EU totalt: 79 140 
Figur 5. Beskogning - Antal stödmottagare 
35 
£ 30 
0) 
a 
I 25 
t 20 
8. 
I 15 
I 
0) 
il 10 
.2> 1 c <n 
i s 
c a> O 30,7 
3,» 
llllim 
PrtVar beskogning 250 T 
200 4-
150 
100 
50 233 
140 
60 
II 
Offentlig beskogning 
Genomsnitt i hela EU: 6,4 ha 
Figur 6. Areal beskogad jordbruksmark - medeltal per stödmottagare "' 
O I Danmark tillämpas inte förordning nr 2080/92 på beskogning på offentlig mark. Det värde som anges i 
figuren lämnas för kännedom. 
Följande kan konstateras: 
- Det största antalet stödmottagare finns där beskogningen är mest omfattande, d.v.s. i 
Spanien. 
- Den genomsnittliga arealen per stödmottagare är c:a 6 ha för privat beskogning. De länder 
som avviker mest är, å ena sidan av skalan, Portugal (30 ha) och, å den andra sidan, 
Grekland, Tyskland och Österrike (c:a 1 ha). 
- Där beskogning på offentlig mark genomförs, är den genomsnittliga beskogade arealen 
per stödmottagare väsentligt större än för privat beskogning. Bl.a. överstiger den 230 ha i 
Nederländerna. 
I figur 7 nedan är den beskogade arealen jordbruksmark i resp. medlemsstater uppdelad 
mellan areal beskogad med barrträd resp. lövträd och biandbestånd (med minst 75% lövträd). 
I figur 8 visas den procentuella fördelningen av dessa artgrupper i beskogningarna i resp. 
medlemsstater. 
Det kan konstateras att fördelningen i unionen i sin helhet är 40% barrträd och 60% lövträd 
och biandbestånd. Denna fördelning varierar emellertid kraftigt mellan medlemsstaterna. 
Medan andelen barrträd understiger 10% i Nederländerna, Grekland och Tyskland, överstiger 
den 80% i Irland. 
250 000 
200 000 
S 150 000 
.2 100 000 
03 
50 000 40% 
60% 
EU totalt 
D biandbestånd • Barrträd 
B.D.n i i—• ^ i—' i O i O i es 
E UK IRL P F I D NL EL DK A FIN 
Figur 7. Fördelning mellan barrträd och lövträd av den areal jordbruksmark som beskogats enligt 
förordning nr 2080/92 
2 685 ha 
(73%) 
15 100 ha 
(52%) 
293 ha 
(89%) 31 018 ha 16 975 ha [ ,^^Å 1 
(27%) (91%) l ^^ (I 
DK 
^13 800 ha 12 095 ha [ ^^^^B 
(48%) (20%) \^^^m 
IRL 
G38 ha 39 228 ha ( ^^B 
(11%) (79%) l ^Ä 636 ha 5 855 ha 
(9%) (94%) 
48 382 ha 24 766 ha 
(80%) (94%) 
10 658 ha 120 ha 
(21%) (68%) 379 ha 133 990 ha 
(6%) (56%) 
1 545 ha 6 153 ha 
(6%) (95%) 
57 ha 41 465 ha 
(32%) (67%) 
FIN 
btandbestånd 
Figur 8. Andel barrträd och lövträd på jordbruksmark som beskogats i resp. medlemsstater enligt 
förordning nr 2080/92 
Fördelningen av beskogade arealer efter ägoslag visas i figurerna 9 och 10 nedan. Totalt i 
unionen är fördelningen följande: Växtföljdsvall och permanent betesvall 61%, öppen 
åkerjord 36% och permanenta odlingar (vin- och fruktodlingar...) 3%. Fördelningen varierar 
kraftigt mellan medlemsstaterna. I t.ex. Nederländerna och Danmark berörs i huvudsak 
öppen åkerjord. Däremot har beskogningen i Österrike och Irland nästan uteslutande 
genomförts på växtföljdsvall och permanent betesvall. 
250 000 
200 000 
» 150 000 
« 
s 
ra •o n 
j? 100 000 
50 000 3% 
36% 
Ho OJ 61% 
EU totalt 
• Permanenta odlingar 
(vinodlingar, fruktodlingar) 
• Permanent betesvall 
O Åkermark 
_J , CD , C3 , C=3 
D NL EL DK E UK IRL P I F 
Figur 9. Fördelning av arealen beskogad jordbruksmark efter ägoslag 
3660 ha 
(»«%) 
5 780 ha 
(20%) 43 ha 11 802 ha 
(1%) (63%) 
3f ^\ 749ha 76 788 ha /^^^^ 
6 781 ha 5 233 ha / ^g^É (12%) (32%) / ^^A 
(36%) (84%) l ^H 2S2ha l ^^^Ê 151 565 ha 
(64%) 
DK EL 
f^^^^^A 23 120 ha 3 024 ha jl^Lj^^^A 57 453 ha 26 535 ha f ^^A 
l ^^^M (80%) (5%) jf^^^H (95%) (82%) l ^H 5 469 ha 
(17%) 6 499 ha 
301 ha (100%) 
(1%) 
IRL NL 
331 ha 38117 ha 
(100%) (76%) 
38431 h. /""^k ^^^ 
71 ha/ ^^B 63 ha 7 500 ha f^kj^^^B 
3488ha (53%) l ^H (47%) (12%) l^a|^^H 54 097 ha 
(88%) 
Åkermark FIN 
Permanen» betesvall 
Permanenta odlingar UK 
Figur JO. Areal jordbruksmark efter ägoslag i procent som beskogats i medlemsstaterna enligt förordning 
nr 2080/92 
Bidrag för kompensation av inkomstbortfall 
I figurerna 11 och 12 nedan jämförs antalet och verksamhetstypen för mottagare av bidrag 
för kompensation av inkomstbortfall i resp. medlemsstater. 
TOTALT 
antal jordbrukare 
andra stodmottagare 
Figur 11. Antal och verksamhetstyp för mottagare av bidrag för kompensation av inkomstbortfall i resp. 
medlemsstater 
10 
100% 
90% 
80% 
70% 
60% 
50% 
40% 
30% 
20% 
10% 
0% lllllllll 
UK NL IRL FIN EL 
Figur 12. Andel jordbrukare som har jordbruk som huvudsysselsättning bland mottagarna av bidrag för 
kompensation av inkomstbortfall 
Följande kan konstateras: 
- Det finns inga mottagare av bidrag för kompensation av inkomstbortfall i Österrike och 
Danmark. Detta ingår inte i det österrikiska programmet och infördes inte i det danska 
programmet förrän detta ändrades 1997. 
- Det största antalet stödmottagare finns i Tyskland, där det motsvarar mer än 90% av 
antalet mottagare av beskogningsbidraget. 
- I Förenade kungariket har detta bidrag endast beviljats till jordbrukare, medan de andra 
staterna beviljat det till såväl jordbrukare som icke-j ordbrukare. Skillnaden mellan 
jordbrukare och icke-j ordbrukare grundas på den definition av företagare med jordbruk 
som huvudsysselsättning som ges i förordningen. Enligt denna hämtar en företagare som 
har jordbruk som huvudsysselsättning minst 25% av sin totala inkomst direkt från 
jordbruksdriften på företaget. Detta förklarar att i Finland och Grekland, där antalet 
"deltidsjordbrukare" är betydande, antalet jordbrukare bland bidragstagarna understiger 
antalet icke-jordbrukare. 
Förbättringar 
Figurerna 13, 14 och 15 nedan visar medlemsstaternas satsningar på förbättringar inom 
bondeskogsbruket. Följande kan konstateras: 
- Antal stödmottagare (figur 13): Tre länder (Tyskland, Danmark och Finland) svarar för 80 
% av antalet stöd mottagare. Vissa medlemsstater, såsom Frankrike och Irland, har 
praktiskt taget inte beviljat något stöd till investeringar för förbättring av beskogade 
arealer tillhörande jordbrukare. 
- Areal (figur 14): Av den areal som berörs av åtgärden finns 85% i tre länder (Tyskland, 
Spanien och Finland). 
- Vägnät (figur 15): Skogsvägnätet har utvidgats, främst i de södra medlemsstaterna. 
il 
A UK EL 
3% 1% 1% 
EU totalt: 26 026 
Figur 13. Förbättring av bondeskog - Antal stödmottagare 
80 000 
E FIN D I EL UK P DK A F IRL NL 
EU totalt: 184 433 ha 
Figur J 4. Förbättring av bondeskog - Berörd areal 
3 000 -, 
2 500 
2 000 
1500 
1000 
500 2580 
1436 
736 693 III. 20% 
138 
P EL FIN A D DK UK F IRL NL 
EU totalt: 7 312 km 
Figur 15. Förbättring av bondeskog - Skogsvägnät 
12 
V. DISKUSSION OCH SLUTSATSER 
Följande analys grundar sig på kända resultat av tillämpningen av förordningen 1993 - 1996. 
Den korta tidrymden begränsar resultatens representativitet och gör det inte möjligt att dra 
några definitiva slutsatser om tillämpningen av förordningen och avge något formellt omdöme 
om denna. 
1. Beskogning 
Diskussion av resultaten 
1. Beskogning av jordbruksmark är i princip inte något nytt fenomen. Stöd till beskogning har 
funnits sedan länge, på gemenskapsnivå såväl som i vissa medlemsstater. Under 80- och 90-
talen påbörjade sålunda gemenskapen verksamhet till stöd för beskogning av 
jordbruksmark, bl.a. IMP eller åtgärderna rörande jordbruksstrukturerna. Genomförandet 
av förordning nr 2080/92, och i första hand införandet av ett bidrag för kompensation av 
inkomstbortfallet, som garanterar företagaren en årlig inkomstkälla under en period av upp 
till 20 år, har emellertid gett ett nytt uppsving åt denna typ av beskogning. 
2. Beskogningen av jordbruksmark enligt förordningen är i huvudsak koncentrerad till fyra 
länder: Spanien, Förenade kungariket, Irland och Portugal (detta trots den långvariga torkan 
1994-1995 som starkt dämpade takten i beskogningen på den iberiska halvön). Den 
beskogade arealen i dessa medlemsstater representerar 81% av den totala beskogade arealen 
i unionen och 56% av det totala antalet stödmottagare (jfr figur 2). 
Man kan alltså konstatera, att åtgärden tillämpats framförallt i de medlemsstater eller 
regioner där det finns en aktiv politisk vilja att utvidga skogsarealen. Koncentrationen av 
jordbruksproduktionen till de mest produktiva odlingsmarkerna och marginaliseringen av 
lågproduktiva jordbruksmarker har varit den avgörande faktorn för överföring av 
jordbruksmarker till skog i dessa områden, som ofta har följande egenskaper: 
- En låg takt i den nuvarande beskogningen och en politisk vilja att utöka den för att 
förstärka skogsnäringen. 
- Inseende av nödvändigheten att bromsa landsbygdens tillbakagång och att ta itu med 
beskogning av jordbruksmarker som hotas av nedläggning, så att jordbrukare och andra 
markägare genom en aktiv medverkan till ett bättre utnyttjande av dessa marker bidrar 
till en mångfacetterad förvaltning av landsbygden inom dessa områden, som är mindre 
gynnade eller på tillbakagång. 
3. Mer än 65% av den beskogade arealen ligger i områden som klassas som riskområden för 
skogsbrand enligt förordning nr 2158/92 om skydd av skogar mot bränder. Beskogning 
utgör i dessa områden en effektiv skyddsåtgärd mot markförstöring och klimatförändring 
(det bör märkas att bilaga 4 till konventionen om bekämpning av ökenutbredning 
rekommenderar beskogning för att lindra verkningarna av ökenutbredningen). De beslut 
varigenom programmen i förordning nr 2080/92 antagits, kräver att medlemsstaterna 
garanterar att åtgärder för förhindrande av bränder knyts till beskogningen i riskzonerna, 
särskilt med avseende på de planer för skydd av skogar mot bränder som antagits av 
kommissionen med stöd av förordning nr 2158/92. 
4. Vid undersökning av förhällandet i de övriga medlemsstaterna mellan antalet stödmottagare 
och den beskogade arealen kan man konstatera att den genomsnittliga beskogade arealen per 
Al 
beskogade arealen per stödmottagare i allmänhet är liten (jfr figur 6). Ägosplittringen på 
jordbruksfastigheterna har i dessa regioner lett till beskogningar av "frimärksstorlek", och 
följaktligen till en spridning av de marker som fortfarande odlas och av skogsbestånd som 
därför inte medger något lönsamt skogsbruk även om de är bra för landskapet. Dessutom 
utgör det bidrag för kompensation av inkomstbortfall som beviljas till sådana 
"minibeskogningar" inte någon betydande kompensation för dessa jordbrukare. Flera skäl 
till denna situation kan anföras, bl.a. följande: 
- Jordbrukarnas benägenhet att endast avsätta en mindre del av sin mark till skogsbruk, 
hellre än att ställa om hela sin verksamhet. 
- Strävan mot ett bättre utnyttjande av jordbruksmark av dålig kvalitet (med svag 
produktion, eller där mekanisering möter hinder), och samtidigt en utvidgning av 
existerande beskogningar (utökning av ett existerande bestånd). 
- Tidsfaktorn, som medger att beskogningen genomförs i etapper fördelade på flera år, 
varigenom en bättre överensstämmelse nås mellan den tid som krävs för beskogning 
och den knappa tid som står till förfogande med hänsyn till jordbruksproduktionens 
krav. 
Eftersom jordbruket ofta avvecklas successivt, är de marker som blir tillgängliga för 
beskogning i många fall spridda, splittrade och insprängda bland marker där 
jordbruksproduktionen fortsätter. För att skapa en skog av lämplig utformning (särskilt 
med avseende på kommunikationer), av tillräcklig storlek för att den lätt skall kunna 
skötas och utnyttjas, och som därigenom så långt möjligt kan självfinansiera sina övriga 
funktioner som skydd och turism, förutsätts en regional planering av beskogningen och en 
kontroll över fastigheterna. Förekomsten av en jämvikt mellan jordbruks- och skogsmark 
väcker frågan huruvida det är lämpligt att som villkor för bidragsberättigande kräva en 
minsta beskogningsareal eller ett samgående av förvaltningsenheter (vilket krävs i t.ex. 
det nederländska programmet). På grund av den låga genomsnittsarealen hos unionens 
jordbruksanläggningar tenderar emellertid ordningen att tillämpas på relativt små arealer. 
I förordningen uppmanas f.ö. medlemsstaterna att skaffa sig ett planeringsverktyg genom 
att utarbeta områdesplaner för beskogning. 
Det är följaktligen viktigt att beskogningen genomförs enligt planer för 
landsbygdsutvecklingen. "Minibeskogningar" kan vara värdefulla för miljön och det 
traditionella odlingslandskapet, trots att de i vissa fall inte kan anses uppfylla 
medlemsstaternas skogspolitiska krav eller målen i den gemensamma jordbrukspolitiken 
med avseende på skogsbruket. Man har som högsta prioritet att skapa nya och mer 
varierade naturmiljöer, främja rekreationsverksamhet och öka det turistiska 
attraktionsvärdet. 
Statistiken bör tolkas med försiktighet. Eventuella åtgärder för att gruppera små 
fastigheter och på så sätt uppnå större sammanhängande skogsarealer avspeglas t.ex. inte i 
medeltalet för beskogad areal per stödmottagare. 
14 
5. Det är svårt att urskilja några allmänna regler beträffande ägoslag som utnyttjats för 
beskogning (öppen åkerjord, växtföljdsvall eller permanenta odlingar). Det kan emellertid 
erkännas att den potentiella nyttan för miljön antagligen har blivit mindre på grund av det 
ekonomiska läget. Dessutom kan man peka på följande: 
- 1 spannmålsodlande områden, där förädlingsvärdet per hektar är högt, är 
beskogningsfrekvensen ringa. Arealen bondeskog är föga betydande. Potentialen för 
friställande av mark är obetydlig, och de få beskogningar som genomförs syftar till att 
motverka vind eller erosion eller att inrätta jaktreservat. 
- I områden med intensiv djurhållning, där förädlingsvärden och arrendeavgifter är 
relativt höga, hävdar sig jordbruket, och beskogningarna har ringa omfattning. 
- Beskogningarna genomförs företrädesvis på permanent betesvall i områden där 
djurhållning är mindre lönsam, och på lågproduktiv åkermark, d.v.s. där det 
förädlingsvärde jordbruket producerar per ha och markvärdena, liksom i allmänhet 
arrendena, är låga. De allmänna förutsättningarna framstår alltså som mest gynnsamma 
för beskogning. 
Arronderingen är följaktligen ofta mycket splittrad, då fastighetsreglering saknas, 
vilket är ett hinder såväl för ett extensivt jordbruk som för beskogning. 
6. Verkan av de beslut medlemsstaterna fattar om fastställande av belopp för stöd de 
beviljar, å ena sidan för att kompensera inkomstbortfallet inom den ram som fastställs i 
förordning nr 2080/92, och å andra sidan inom andra åtgärder för jordbruket, t.ex. de för 
träda och förordning nr 2078/92, är med all sannolikhet inte försumbar. Det är t.ex. 
sannolikt att Tyskland, där det belopp som fastställts för trädesbidrag i många fall är mera 
attraktivt än beskogningsbidraget, har minskat motivationen för potentiell beskogning. 
För jordbrukarna i Extremadura i Spanien verkar beskogningsordningen däremot vara mer 
lockande än miljöåtgärder inom jordbruket. Andra faktorer bidrar emellertid till de beslut 
som tas av jordbrukarna (t.ex. markens värdeminskning eller svårigheten att återuppta 
odling av beskogad jordbruksmark), och en enkel jämförelse av stödbeloppen räcker inte 
för att förklara dessa.. Ytterligare studier krävs för att katalogisera dessa faktorer och 
utvärdera deras betydelse för de val jordbrukarna gör. 
Ett annat diskussionsämne i samband med bidraget för kompensation av inkomstbortfall 
är differentieringen av stödet beroende på om stödmottagaren "har jordbruk som 
huvudsysselsättning", d.v.s. hämtar mer än 25% av sin inkomst från jordbruket, eller ej. 
Denna åtskillnad är konsekvent med den gemensamma jordbrukspolitikens riktlinjer och 
den begränsade tillgången på medel från garantisektionen vid EUGFJ men medför 
svårigheter i fråga om förvaltning och kontroll för berörda myndigheter i 
medlemsstaterna, och utgör en hämsko på beskogningen i områden där en stor del av 
aktörerna på landsbygden inte kan hämta mer än 25% av sin inkomst från 
jordbruksföretaget (vilket är fallet såväl i den norra delen av EU, där de små kombinerade 
företagen ofta har stora skogsarealer, som i den södra delen, där jordbrukarna måste 
bedriva verksamhet utanför det egentliga jordbruksföretaget). 
7. Beskogningens potentiella roll i samband med reformen av den gemensamma 
jordbrukspolitiken har väsentligt överskattats under 80-talet. Man begränsar sig i själva 
verket till att beakta de hypotetiska arealer jordbruksmark (15 - 20 miljoner ha) som 
skulle kunna bli föremål för beskogning, utan att ta hänsyn till den mångfald 
15 
miljömässiga, ekonomiska, sociala och juridiska hinder som omgärdar och styr 
valmöjligheterna för utnyttjandet av friställd jordbruksmark. 
8. Efter endast tre års tillämpning är det för tidigt att utvärdera resultaten av förordningen 
med avseende på de mål den ställer upp. Med avseende på de tre politikområden målen är 
relaterade till kan man emellertid konstatera följande: 
- Mål relaterade till den gemensamma jordbrukspolitiken: 
Även om beskogningen av jordbruksmark sannolikt endast obetydligt har medverkat 
till att minska jordbrukets överskottsproduktion, kan man inte bortse från dess bidrag 
till landsbygdsutvecklingen: genom att främja en mera varierad sysselsättning för 
jordbrukarna och genom att kompensera deras inkomstbortfall med hjälp av det bidrag 
som finns för detta ändamål, bidrar den, om den genomförs på rätt sätt, till en 
dynamisk markanvändning och en god försörjning på landsbygden. 
- Mål relaterade till miljöpolitiken: 
För att beskogningen skall ha en positiv inverkan på förenligheten av omvårdnaden om 
naturmiljön med jämvikten i miljön, måste man ta hänsyn till flera regler knutna till 
bl.a. begränsningarna och villkoren i beskogningsprogrammen, deras lokalisering, 
artvalet och beskogningsmetoderna. Det finns utan tvekan fall där en bristande respekt 
för eller en slarvig tolkning av de miljövillkor som formuleras i programmen har 
medfört negativa miljökonsekvenser av beskogningen (t.ex. bristande hänsyn till de 
villkor bevarandet av värdefulla biotoper ställer). I dessa fall måste sådana ändringar 
göras i programmen som krävs för att undvika att missförhållandena upprepas. Tack 
vare ett omsorgsfullt val av arter, platser och skötselmetoder, spelar i allmänhet 
beskogningen en viktig roll i miljövården och kan skapa flera positiva externa effekter 
(erosionskontroll, förhindrande av ökenutbredning, biologisk mångfald, reglering av 
vattenhushållningen, etc). Om dessa faktorer negligeras kan det få negativa effekter på 
miljön. 
Genom att öka koldioxidbindningen medverkar beskogning av jordbruksmark fö. i 
kampen mot växthuseffekten. När det gäller den globala klimatförändringen är dess 
bidrag naturligtvis mycket blygsamt. Politiken för beskogning av jordbruksmark är 
dock en viktig komponent i den globala miljöpolitiken, vilken unionen vid 
Riokonferensen 1992 förband sig att stödja. 
- Mål relaterade till skogspolitiken: 
Medlemsstaterna, vars skogspolitik faller under deras egen kompetens, har, i den mån 
de inom ramen för förordning 2080/92 har iakttagit de mål som anges i artikel 1 i 
denna förordning, utnyttjat flexibiliteten i de gemenskapsregler som fastställs i denna 
förordning för att välja alternativ som överensstämmer med denna politik och lägga 
tonvikten antingen på utvecklingen av skogsnäringen eller på de miljömässiga och 
sociala funktionerna hos de skogsbestånd som skapas. I Irland, t.ex., där den 
genomförda politiken syftar till att fördubbla skogsarealen under loppet av de närmaste 
30 åren, så att en ekonomiskt bärkraftig skogsnäring skapas, lägger programmet 
huvudvikten vid beskogningar med hög ekonomisk avkastning (Sitkagran, tall ...). 
Förenade kungarikets program däremot strävar mot att integrera tillämpningen av 
förordningen i en övergripande regionalpolitik och prioriterar beskogningens 
landskapsmässiga och ekologiska aspekter. 
9. Vissa medlemsstater har i inledningsfasen haft svårt att anpassa sina administrativa 
bestämmelser på grund av det nya sätt som förordningen är utformad på. De erfarenheter 
16 
som dessa medlemsstater sedan dess har vunnit har, tillsammans med en relativ 
flexibilitet från kommissionens sida, bidragit till att förbättra situationen. 
Slutsatser 
Tillämpningen av förordning nr 2080/92 är obligatorisk i unionsstaterna, medan det står var 
och en av dessa fritt att utnyttja de valmöjligheter förordningen ger. Utifrån en ganska allmän 
europeisk text har varje land och varje region kunnat anpassa förordningen till sina speciella 
behov. 
Flera faktorer knutna till enskilda personers intressen, den politik som förs och de områden 
som berörs, inverkar positivt eller negativt på ett val att beskoga jordbruksmark. Några av 
dessa faktorer återges i tabellen nedan. 
Tabell 3. Beskogningsstödets stimulerande och hindrande faktorer 
Område _____ Stimulerande faktorer 
Fysisk planering 
Sysselsättning 
Miljö 
Författnings-
mossigt jordbruksmarkens låga avkastning 
sökande efter andra nischer för 
produktionen för att skaffa 
kompletterande inkomster 
uppskattning av skogen som 
kulturarv 
- möjlighet att finna lönsam 
sysselsättning för arbetskraften 
under lågsäsong i jordbruket 
- förbättring av miljökvaliteten och 
landskapsbilden på landsbygden 
- bekämpning av erosion och 
ökenutbredning Hindrande faktorer 
konkurrens från stöd som beviljas 
enligt andra förordningar 
(2078/92, arealuttag) 
oro beträffande gemenskaps-, 
nationella eller regionala garantier 
för bidragens varaktighet på lång 
sikt 
åtgärdens oåterkalleliga karaktär 
(det är inte möjligt att återuppta 
jordbruksproduktion på marken) 
eventuell försämring av 
landskapsbilden på grund av 
arturvalet 
oförenlighet med arrendesystemets 
rättsliga principer 
17 
Område 
Socio-
ekonomiskt och 
finansiellt Stimulerande faktorer 
- jordbrukarens barn'kommer inte 
att överta jordbruksdriften 
- förbättring av områdets värde som 
jaktmark 
- förbättring av marknadsvärdet på 
marginella arealer (avstånd, dålig 
dränering, små ägor i skogskant 
etc.) 
- skapande av en plats för 
avkoppling och 
fritidssysselsättning 
- diversifiering av finansiella 
placeringar 
- kapitalplacering för de stora 
jordägarna i vissa områden Hindrande faktorer 
- ogynnsam konjunktur för 
skogsnäringen 
- minskning av jordbruksmarkens 
ekonomiska värde efter 
beskogning 
- betydande initial investering och 
långfristig amortering 
2. Ett specialfall: korkek 
Planteringar av korkek bildar i vissa områden i Spanien (dehesas) och Portugal (montados) 
mycket speciella vegetationsbestånd, där produktionen av kork (klassad som 
jordbruksprodukt för vilken EU är den främsta producenten i världen) ofta sker i ett 
kombinerat jord- och skogsbruk med betesdrift. Dessa bestånd är intressanta från ekonomisk 
synpunkt (produkt med högt. förädlingsvärde -kork- och stigande efterfrågan på 
världsmarknaden), liksom från social (sysselsättning) och ekologisk synpunkt (bekämpning 
av ökenutbredningen, biodiversitet). Enligt rådgivande kommittén för kork har förordning nr 
2080/92 på det hela taget varit positiv för sektorn. I de berörda områdena i Spanien och 
framförallt i Portugal har i själva verket stöden (till beskogning och förbättring) i huvudsak 
koncentrerats til! dessa beståndstyper. Kommittén har emellertid påpekat att tillämpningen av 
förbättringsåtgärden endast på jordbrukare som har jordbruk som huvudsysselsättning inte är 
anpassad till denna typ av produktion, bl.a. med hänsyn till korkproduktionens långa 
omloppstid-
3. Investeringsstöd till förbättring av beskogade arealer 
Diskussion av resultaten 
En rationell skötsel av bondeskogen är i många områden ett led i utvecklingen och vården av 
landsbygden. Bondeskogen kan spela en aktiv roll i ekonomin (produktion av trä, turism, 
jakt) eller utgöra en kapitalreserv, som kan utnyttjas för större investeringar i 
jordbruksföretaget. 
Inom ramen för förordning nr 2080/92 är investeringarna i bondeskogen framförallt inriktade 
på följande interventioner: 
- I Sydeuropa (Spanien, Portugal och Grekland): åtgärder för skydd mot skogsbränder 
(brandgator, branddammar) i enlighet med bestämmelserna i förordning nr 2158/92 om 
förhindrande av bränder, skogsvägar samt förnyelse och förbättring av korkeksbestånd 
(framförallt i Portugal). 
- 1 Nordeuropa: förbättring av iäbälten i Danmark samt återställande av befintliga 
dikningssystem och förnyelse av lågproduktiva bestånd i Finland. 
18 
- I Tyskland och Förenade kungariket: skogsbruksåtgärder avsedda att förbättra beståndens 
stabilitet och ekologiska värden. 
- En utvidgning av skogsvägnätet eftersträvas i flertalet medlemsstater. 
Vissa länder, bl.a. Frankrike och Irland, har praktiskt taget inte utnyttjat investeringsstöd till 
bondeskog: 
- För Irlands del beror detta sannolikt på att de åtgärder som genomförts enligt förordning 
nr 2080/92 helt koncentrerats på beskogning, eftersom det verksamhetsprogram för 
skogssektorn som antagits av utvecklingssektionen vid EUGFJ för mål 1 ger landet 
möjlighet att få medfinansiering av åtgärder för förbättring av befintlig skog som inte är 
begränsade till bondeskog. 
- För Frankrikes del är det sannolikt, att de nationella stödsystemen inte alltid gör det 
möjligt att skilja mellan skog som tillhör jordbrukare och annan privatägd skog. Det är 
därför svårt för landet att uppfylla de behörighetskriterier som uppställs i förordning nr 
2080/92. 
Slutsatser 
Tillämpningen av åtgärder för stöd till förbättring av bondeskog väcker bl.a. följande frågor: 
- Har detta slags investeringar något verkligt inflytande på förbättringen av bondeskogens 
ekonomiska bärkraft, eller är det snarare så att de utgör stöd till normal skogsskötsel, 
överförda till bondeskog, vilka i de flesta fall endast förstärker befintliga nationella stöd? 
- Kan förordningen, då stöden begränsas till beskogade arealer tillhörande jordbruksföretag, 
även om den gör det möjligt att förbättra landskapet och, i många fall, den biologiska 
mångfalden, annat än i mycket begränsad omfattning nå sina mål, d.v.s. att bidra till en 
förbättring på sikt av skogsresurserna och till en förvaltning av naturmiljön som är mera 
förenlig med jämvikten i miljön? Även om bondeskogen ur statistisk synpunkt i vissa 
områden inom unionen spelar en viktig roll bland befintliga skogar, är det i själva verket 
så att den komplexa skogsägarstrukturen (geografiskt splittrade skogsskiften som när det 
gäller privata innehav är fördelade på ett mycket stort antal ägare, vilka ofta inte har 
jordbruk som huvudsysselsättning) medför att åtgärder begränsade till bondeskog endast 
kan ha en mycket lokal och begränsad verkan. 
Effekten av denna åtgärd skulle utan tvekan öka, om t.ex. jordbrukarna hade möjlighet att 
ställa sig till förfogande för skogsskötsel i allmänhet, och inom ramen för en lokal 
samordnad utveckling av skogen främja verksamhet som de skulle kunna företa utanför 
sina egna företag, d.v.s. i andras skogar. 
* 
Det finns till slut anledning att än en gång framhålla att detta dokument endast är en 
verksamhetsberättelse. Det kan inte betraktas som ett analys- eller utvärderingsdokument, 
eftersom sådana åtgärder inte kan genomföras på nuvarande stadium men i ett senare skede 
givetvis kommer att vara av intresse. 
19 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 630 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 10 17 14 
Katalognummer : CB-CO-97-647-SV-C 
ISBN 92-78-28230-8 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
aso