Nittonde årsrapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning (2001) /* KOM/2002/0324 slutlig */





NITTONDE ÅRSRAPPORTEN OM KONTROLLEN AV GEMENSKAPSRÄTTENS TILLÄMPNING (2001) INNEHÅLLSFÖRTECKNING 1. FÖRORD 1.1. Statistisk översikt för 2001 1.2. Effektivisering av det administrativa förfarandet under 2001 1.3. Införlivande av direktiv under 2001 1.4. Begäran om undantag från harmoniseringsåtgärder 2001 enligt artikel 95 i EG fördraget 1.5. Tillämpningen av internationella avtal som antagits av gemenskapen och den rätt som följer av sådana avtal 1.6. Tabeller över de överträdelseförfaranden som kommissionen inledde eller drev mot medlemsstaterna under 2001 1.7. Kommissionens tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (situationen år 2001) 2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 2.1. Ekonomiska och finansiella frågor 2.2. Näringsliv 2.2.1. Kemiska produkter 2.2.2. Farmaceutiska produkter 2.2.3. Kosmetiska produkter 2.2.4. Producentkapitalvaror 2.2.5. Motorfordon, traktorer och motorcyklar 2.2.6. Förebyggande bestämmelser enligt direktiv 98/34/EG 2.2.7. Övrigt 2.3. Konkurrens 2.3.1. Telekommunikation 2.3.2. Posttjänster 2.3.3. Statligt stöd 2.4. Sysselsättning och socialpolitik 2.5. Jordbruk 2.6. Energi och transporter 2.6.1. Inre marknaden för el och naturgas 2.6.2. Energieffektivitet 2.6.3. Kolväten 2.6.4. Yttre förbindelser inom energisektorn 2.6.5. Vägtransporter 2.6.6. Kombinerade transporter 2.6.7. Transporter på inre vattenvägar 2.6.8. Järnvägstransporter 2.6.9. Luftfart 2.6.10. Sjötransporter 2.7. Informationssamhället 2.8. MILJÖ 2.8.1. Inledning 2.8.2. Rätt att ta del av information 2.8.3. Bedömning av inverkan på miljön (miljökonsekvensbeskrivning) 2.8.4. Luft 2.8.5. Vatten 2.8.6. Natur 2.8.7. Buller 2.8.8. Kemiska ämnen och bioteknik 2.8.9. Avfall 2.8.10. Miljö och industri 2.8.11. Strålskydd 2.9. Fiske 2.10. Inre marknaden 2.10.1. Den fria rörligheten för varor 2.10.2. Friheten att tillhandahålla tjänster samt etableringsrätten 2.10.3. Företagsvillkor 2.10.4. Yrken som är reglerade vad gäller yrkeskvalifikationer 2.11. Regionalpolitik 2.11.1. Orsaksanalys 2.11.2. Effekterna av överträdelserna 2.12. Beskattning och Tullunionen 2.12.1. Tullunionen 2.12.2. Direkt beskattning 2.12.3. Mervärdesskatt 2.12.4. Övriga indirekta skatter 2.13. Utbildning, audiovisuella medier och kultur 2.13.1. Undervisning 2.13.2. Den audiovisuella sektorn 2.14. Hälsa och konsumentskydd 2.14.1. Veterinärlagstiftning 2.14.2. Växtskyddslagstiftning 2.14.3. Lagstiftning om utsäde och växter 2.14.4. Livsmedelslagstiftning 2.14.5. Lagstiftning om djurfoder 2.14.6. Konsumentskydd 2.14.7. Anmälan av föreskrifter 2.15. Rättsliga och inrikes frågor 2.15.1. Inrättandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa 2.15.2. Kontrollen av tillämpningen av instrument som antagits med stöd av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen 2.15.3. Stadgan om de grundläggande rättigheterna 2.15.4. Unionsmedborgares rätt att röra sig fritt 2.16. Budget 2.16.1. Utvecklingen av de förfaranden som inletts tidigare år 2.16.2. Nya förfaranden 2.17. Personal och administration 2.18. Gemenskapens statistik Bilaga I: Hur överträdelser upptäcks Bilaga II: Överträdelseförfaranden - fördelade efter stadium, rättslig grund, medlemsstat och område Bilaga III: Översikt över överträdelser av fördrag, förordningar, och beslut Bilaga IV - Genomförande av direktiv del 1 : direktiv som skulle ha införlivats 2001 del 2 : anmälan av och underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktiv del 2: Översikt del 3: Nationella genomförandebestämmelsers bristande överensstämmelse med direktiv del 4: Överträdelser - Felaktig tillämpning av direktiv Bilaga V: Domar som meddelats fram till den 31 december 2001 och som ännu inte har följts Bilaga VI: Nationella domstolars tillämpning av gemenskapsrätten Rapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning utarbetas årligen av Europeiska kommissionen på begäran av Europaparlamentet (resolution av den 9 februari 1983) och medlemsstaterna (punkt 2 i förklaring nr 19 som fogats till det fördrag som undertecknades i Maastricht den 7 februari 1992). Rapporten är även ett svar på önskemål från Europeiska unionens råd i dess olika konstellationer. 1. FÖRORD Även om "huvudansvaret för [tillämpningen av gemenskapsrätten] ligger hos medlemsstaternas myndigheter och domstolar" vilket framhölls i kommissionens vitbok från 2001 är det kommissionens sak att kontrollera att gemenskapsrätten har införlivats, att de nationella bestämmelserna är förenliga med gemenskapsrätten och att de olika organen i medlemsstaterna tillämpar gemenskapsrätten på ett korrekt sätt. I vitboken om styrelseformerna i EU erinras om att gemenskapsbestämmelsernas slagkraft i slutändan beror på "hur villiga och kapabla medlemsstaternas myndigheter är att se till att de införlivas och efterlevs, fullt ut och i tid". Kommissionens kontroll av gemenskapsrättens tillämpning omfattar hela gemenskapsrätten. Det är därför inte ovanligt att kommissionen inleder överträdelseförfaranden mot medlemsstater som har antagit eller behållit lagar eller förordningar som strider mot gemenskapsrättens grundläggande principer enligt fördragen. Samarbetet mellan medlemsstaternas förvaltningar och kommissionens avdelningar är grundläggande för att kommissionen skall kunna utföra uppdraget som gemenskapsrättens väktare enligt fördragen. Därför uppmuntrar kommissionen kontakterna mellan sina avdelningar och de nationella myndigheterna i alla skeden av överträdelseförfarandet. Huvudsyftet med överträdelseförfarandet (artikel 226 i EG-fördraget och artikel 141 i Euratomfördraget), särskilt det administrativa förfarandet, är nämligen att den kritiserade medlemsstaten frivilligt och så snabbt som möjligt skall ändra sin lagstiftning så att den överensstämmer med gemenskapsrätten. Det bästa sättet för kommissionen att nå målen i fördragen är därför att försöka få bästa möjliga resultat redan under det administrativa förfarandet. Formella bestämmelser om samarbetsskyldighet finns i artikel 10 i EG-fördraget. Under 2001 tvingades kommissionen vid 20 tillfällen att hänvisa till denna bestämmelse vid kontakter med medlemsstater som visade prov på bristande samarbete under överträdelseförfarandet. Åtta av dessa förfaranden pågick fortfarande den 31 december 2001. Antalet förfaranden är fler än 2000, då bara sju förfaranden inleddes enligt artikel 10 i EG-fördraget. Av dem pågick fortfarande fyra den 31 december 2001. Kommissionen inleder vanligen överträdelseförfaranden enligt artikel 10 i EG-fördraget bara om en medlemsstat visat prov på bristande samarbete vid flera tillfällen. Siffrorna tar alltså inte hänsyn till ärenden där handläggningen försenas av att de nationella myndigheterna dröjer överdrivet länge med att lämna sina svar under överträdelseförfarandet. När kommissionen har de uppgifter som behövs för att gå vidare i förfarandet behövs inget förfarande enligt artikel 10 i EG-fördraget. Det är alltså mycket viktigt att kommissionen får tillgång till nödvändiga uppgifter för att utföra sitt uppdrag, även i andra sammanhang än i de direkta kontakterna med medlemsstaternas myndigheter. Unionsmedborgarnas många klagomål ger viktiga upplysningar som hjälper kommissionen att utföra sitt uppdrag. Kommissionen vill ge så god insyn som möjligt i hur medborgarnas klagomål handläggs och kommer under 2002 att offentliggöra en konsoliderad beskrivning av vilka administrativa åtgärder som vidtas efter klagomål på att gemenskapsrätten skulle ha överträtts. Den nittonde årsrapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning beskriver kommissionens arbete på området under 2001. I Europaparlamentets resolution om den artonde årsrapporten uppmanades kommissionen att gå mer analytiskt och mindre beskrivande tillväga. Arbetet med gemenskapens politik och lagstiftning jämförs därför så långt som möjligt med kommissionens kontroller av hur gällande gemenskapsrätt tillämpas i den här rapporten. Följande avsnitt innehåller en allmän översikt av överträdelseförfaranden som kommissionen inlett före talan om fördragsbrott: - En statistisk översikt av de olika stadierna i kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning samt en jämförelse med förra året (punkt 1.1). - Effektivisering av det administrativa förfarandet (punkt 1.2). - Införlivande av gemenskapens direktiv i medlemsstaterna (punkt 1.3). - Begäran om undantag från harmoniseringsåtgärder enligt artikel 95 i EG-fördraget. Detta avsnitt har införts på Europaparlamentets begäran (punkt 1.4). - Tillämpningen av internationella avtal som antagits av gemenskapen och den rätt som följer av sådana avtal. Detta avsnitt har införts på Europaparlamentets begäran (punkt 1.5). - Tabeller över de överträdelseförfaranden som kommissionen inledde eller drev mot medlemsstaterna under 2001 (punkt 1.6). - En genomgång av hur kommissionen tillämpat artikel 228 i EG-fördraget sedan Maastrichtfördraget trädde i kraft (punkt 1.7). 1.1. Statistisk översikt för 2001 Statistiken för 2001 visar att antalet klagomål som inkommer till kommissionen är relativt stabilt. Det har ökat något jämfört med år 2000 men ligger ändå under 1999 års nivå. Klagomålen stod för den största delen av de överträdelseärenden som kommissionen inledde mot medlemsstaterna, medan antalet ärenden som upptäckts på eget initiativ har minskat på motsvarande sätt. Statistik för 2001 - Sammanlagt inledde kommissionen 11,65 % färre överträdelseärenden. Siffran har inte varit så låg sedan 1999. - Kommissionen tog emot fler klagomål år 2001 (+ 6,12 % jämfört med 2000) men inte lika många som 1999. Sex av tio överträdelseärenden som kommissionen inledde år 2001 grundades på klagomål. Däremot inledde kommissionen färre överträdelseärenden på eget initiativ än tidigare år. År 2001 upptäcktes 273 fall på eget initiativ, frånräknat ärenden om utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser till direktiv. Inte sedan 1996 har så få ärenden om utebliven anmälan behandlats. - År 2001 avsändes 1050 formella underrättelser, vilket är en minskning med 25,43 % jämfört med år 2000, då 1 317 underrättelser sändes. Det sammanlagda antalet formella underrättelser under år 2000 ökade dock i början av året, då särskilt många försenade formella underrättelser om utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser klarades av via delegering. Siffran för 2001 bör därför snarare jämföras med år 1999 (1 075 ärenden), och är då relativt oförändrad. Den tid det tog att utfärda formella underrättelser för utebliven anmälan minskade kraftigt under 2000 och trenden höll i sig under 2001, tack vare att direktivdatabasen Asmodée II fortsatt att utvecklas. - Antalet motiverade yttranden ökade med 23,7 % från 460 till 569 år 2001. Andelen pågående ärenden som lett till motiverade yttranden är stabil (27,80 % år 2001 jämfört med 23,76 % år 2000). Den kraftiga ökningen år 2001 tycks främst bero på att delgivningen till medlemsstaterna gjorts betydligt snabbare (tiden har minskat från cirka 29 kalenderdagar till ett dygn). För första gången kunde därför de motiverade yttranden som beslutats i december 2001 delges samma år. Men siffrorna för 2001 visar både motiverade yttranden som beslutats i december 2000 och sådana som beslutats i december 2001. Först när siffrorna för 2002 blir tillgängliga kan man bekräfta att trenden håller i sig. - År 2001 ledde 162 ärenden till att talan väcktes, vilket är 5,82 % färre än de 172 ärendena år 2000. Den obetydliga minskningen bör ställas i relation till att fler motiverade yttranden avgavs 2001 och att fristerna både för beslut om motiverade yttranden och beslut om att väcka talan blev kortare. Andelen ärenden som leder till att talan väcks är relativt oförändrad men har förskjutits från 9,77 % till 10,33 %. - Handläggningstiden ökade fortfarande något för formella underrättelser eftersom 73 % av de underrättelser som delgavs 2001 avsåg ärenden som inletts samma år. Handläggningen av motiverade yttranden gick däremot något snabbare och 23 % av yttrandena delgavs i ärenden som inletts 2001. År 2000 avsåg 14 % av de delgivna yttrandena ärenden som inletts samma år. Den något långsammare handläggningen av de formella underrättelserna bör ställas i relation till att många formella underrättelser om utebliven anmälan år 2000 gjordes via delegering. I sådana fall inleds ärendet och en formell underrättelse om utebliven anmälan delges så snart införlivandefristen löpt ut. Generellt handläggs dock ärendena inte långsammare. Av de ärenden som inleddes år 2000 var 49 % fortfarande under behandling den 31 december 2000 medan bara 45,77 % av de ärenden som inleddes 2001 fortfarande behandlades den 31 december 2001. - Att det administrativa förfarandet är effektivt framgår av att antalet beslut om att avsluta ärenden år 2001 låg kvar på ungefär samma nivå (1 915 beslut jämfört med 1 899 år 2000). Kommissionen ökade insynen i förfarandet ytterligare under 2000, främst genom att oftare använda Internet för att sprida information (se nedan). Sedan den 17 januari 2001 offentliggör kommissionen alla de senaste besluten om formell underrättelse, motiverat yttrande, om att väcka talan eller avsluta ärenden på generalsekretariatets hemsida på Europa-servern med adress: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_en.htm infractions Informationen är alltså allmänt tillgänglig nu. Tidigare lämnades den bara ut till den berörda medlemsstaten. Kommissionen har även utfärdat 93 pressmeddelanden år 2001. 1.2. Effektivisering av det administrativa förfarandet under 2001 De två största förbättringarna av överträdelseförfarandet under 2001 avser hur beslut genomförs och offentliggörs. - Såsom framhölls i den föregående artonde rapporten vill kommissionen minska fristen för att delge medlemsstaterna beslut i överträdelseärenden. Förenklingsarbetet har gjort att det nu inte längre tar 29 kalenderdagar utan ett dygn att delge medlemsstaterna formella underrättelser och motiverade yttranden via deras ständiga representation. Arbetet bygger dels på en gemensam mall för formuleringarna i formella underrättelser och motiverade yttranden, dels på att de administrativa rutinerna mellan beslut och delgivning kortats. Fristen för beslut om att väcka talan har också minskat, men mindre drastiskt. För det mesta utnyttjas tiden till att ta en sista kontakt med den kritiserade medlemsstaten för att få en frivillig rättelse innan talan faktiskt väcks i domstolen. - Förbättringarna av överträdelseförfarandet skulle även öka insynen i kommissionens beslut på området. Såsom uppgavs i den tidigare rapporten finns nu alla de senaste besluten om formell underrättelse, motiverat yttrande, om att väcka talan eller avsluta ärenden tillgängliga på kommissionens generalsekretariats hemsida på Europa-servern med adress: http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/droit_com/index_en.htm infractions. Att informationen läggs ut på Internet gör det möjligt att både informera allmänheten bättre och att sätta tryck på medlemsstaterna att följa de övrigas exempel. Statistiken offentliggörs oftare på Internet och läggs sedan i juli 2001 ut halvårsvis. 1.3. Införlivande av direktiv under 2001 Tabellen nedan visar anmälningar av nationella genomförandebestämmelser för de direktiv som var gällande den 31 december 2001. Den 31 december 2001 hade medlemsstaterna anmält i snitt 97,41 % av de nationella genomförandebestämmelserna till direktiven, vilket är en klar förbättring jämfört med år 2000 (96,59 %) och det högsta värdet sedan 1992. >Hänvisning till> Genomsnittet ligger dock under det mål på 98,5 % för lagstiftningen om den inre marknaden som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Stockholm. Bara Danmark och Spanien har nått målet med avseende på hela den gemenskapslagstiftning som skall införlivas. Situationen i varje medlemsstat framgår av nedanstående tabell. En mer detaljerad översikt av införlivandet per medlemsstat och sektor under 2001 finns i den sammanfattande tabellen i slutet av del 2 i bilaga IV (volym V) i den här rapporten. 1.4. Begäran om undantag från harmoniseringsåtgärder 2001 enligt artikel 95 i EG-fördraget Enligt artikel 95.4-95.6 i EG-fördraget får medlemsstaterna behålla eller införa nationella bestämmelser efter det att gemenskapen beslutat om harmoniseringsåtgärder om det kan motiveras av väsentliga behov, särskilt sådana som har anknytning till miljö- eller arbetsmiljöskydd. Enligt fördraget skall kommissionen godkänna eller förkasta anmälningar av sådana bestämmelser inom sex månader. Om det är berättigat på grund av frågans komplexitet och om det inte finns någon fara för människors hälsa får kommissionen förlänga perioden med ytterligare sex månader. Under 2001 gjorde medlemsstaterna totalt sju anmälningar enligt artikel 95.4-95.6. Tyskland anmälde enligt artikel 95.5 nya nationella bestämmelser som går längre än direktiv 1999/51/EG (förbud mot försäljning och användning av tennorganiska föreningar när de fungerar som biocider i fritt associerad antifoulingfärg) och anmälde enligt artikel 95.4 att man ville behålla nationella bestämmelser om undantag från direktiv 2000/38/EG (omarbetning av systemet för säkerhetsövervakning av läkemedel). Nederländerna anmälde enligt artikel 95.5 nya nationella bestämmelser som går längre än direktiv 94/60/EG (harmonisering av användning och försäljning av kreosot och liknande destillat av stenkolstjära, samt preparat i vilka de ingår, genom gränsvärden för halten av benso[a]pyren). Förenade kungariket anmälde enligt artikel 95.4 att man ville behålla nationella bestämmelser som går längre än direktiv 98/79/EG (harmonisering av bestämmelserna om utsläppande på marknaden och ibruktagande av medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik). Österrike, Finland och Sverige anmälde enligt artikel 95.4 att man ville behålla nationella bestämmelser med undantag från direktiv 76/116/EEG, senast ändrat genom direktiv 98/97/EG (om högsta tillåtna kadmiumhalt i gödsel och försäljningsförbud för gödsel med högre kadmiumhalt än de som tillåts i Österrike, Finland och Sverige). I beslut av den 13 juli 2001 avvisade kommissionen förslaget till ny tysk lag om användning av tennorganiska föreningar i antifoulingfärg. I beslut av den 18 juli 2001 avvisade kommissionen Tysklands ansökan om att behålla nationella bestämmelser om rapporteringsskyldighet av läkemedelsbiverkningar. Efter att ha förlängt granskningsfristen genom beslut av den 13 juli 2001 godkände kommissionen de nederländska bestämmelserna om försäljning och användning av kreosotbehandlat trä, genom beslut av den 23 januari 2002. I enlighet med artikel 95.7 i fördraget undersöker kommissionen om bestämmelserna avseende kreosot och kreosotbehandlat trä i direktiv 94/60/EG för andra gången bör anpassas till den tekniska utvecklingen, med anledning av de vetenskapliga bevis som tillhandahållits av Nederländerna och yttrandet från Vetenskapliga kommittén för toxicitet, ekotoxicitet och miljö. I beslut av den 25 januari 2002 meddelade kommissionen att den inte kunde behandla den brittiska anmälan enligt artikel 95.4 om att behålla bestämmelserna i HIV Testing Kits and Services Regulations 1992. Kommissionen håller på att fatta beslut om Österrikes, Finlands och Sveriges anmälan om kadmiumhalten i gödselmedel. 1.5. Tillämpningen av internationella avtal som antagits av gemenskapen och den rätt som följer av sådana avtal Enligt artikel 300.7 i fördraget skall avtal som ingåtts i den ordning som anges i artikeln vara bindande för gemenskapens institutioner och medlemsstaterna. Kommissionen inledde 1998 ett förfarande mot Irland för överträdelse av artikel 5 i protokoll 28 till EES-avtalet. Irland har i strid med bestämmelsen fortfarande inte anslutit sig till Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk (Parisakten 1971). Den 19 januari 2000 väckte kommissionen talan och i en dom av den 19 mars 2002 meddelade domstolen att Irland har brutit mot de skyldigheter som följer av artikel 300.7 i EG-fördraget jämförd med artikel 5 i protokoll 28 till EES-avtalet. Generaladvokat Mischo avvisade Förenade kungarikets argument i ärendet om att ett avtals blandade karaktär kan påverka kommissionens behörighet att inleda överträdelseförfaranden. Kommissionen fick även in klagomål på att Förenade kungariket och Nederländerna inte följer vissa bestämmelser i Europaavtalet med Polen om etableringsfrihet och fri rörlighet för arbetstagare. 1.6. Tabeller över de överträdelseförfaranden som kommissionen inledde eller drev mot medlemsstaterna under 2001 De tre nedanstående tabellerna visar hur många överträdelseförfaranden som pågick den 31 december 2001 och som lett till formell underrättelse, motiverat yttrande eller talan i domstol. >Hänvisning till> >Hänvisning till> >Hänvisning till> 1.7. Kommissionens tillämpning av artikel 228 i EG-fördraget (situationen år 2001) År 2001 preciserade kommissionen sin policy för vilka vitesbelopp som yrkas vid talan i domstol enligt artikel 228 i EG-fördraget. Kommissionens förslag till beräkning av vitet finns i kommissionens meddelande från 1996 [1] respektive 1997 [2]. År 2001 beslutade kommissionen inom ramen för gränserna i meddelandet från 1997 att fastställa överträdelsernas varaktighetskoefficient (efter en första dom från domstolen) till 0,1 per månads försening från och med den sjunde månaden efter det att dom meddelats. [1] Meddelande om genomförandet av artikel 171 i EG-fördraget, EGT C 242, 21.8.1996, s. 6-8. [2] Meddelande om metod för beräkning av vite enligt artikel 171 i EG-fördraget, EGT C 63, 28.2.1997, s. 2-4. Kommissionen antog även tre beslut om att för andra gången väcka talan mot Spanien, Frankrike och Luxemburg och yrka på vite. Besluten gäller mycket olika områden: ett beslut avser miljöfrågor (Spanien), ett avser fiske (Frankrike) och ett avser transportfrågor (Luxemburg). Att områdena är så vitt skilda visar att förfarandet för att väcka talan för andra gången och yrka på vite nu används för överträdelser på alla områden och inte bara i miljöfrågor eller sociala frågor som tidigare. Det är första gången ett beslut fattas om att väcka talan för andra gången mot Frankrike i en fiskefråga. Flera ärenden kunde avslutas år 2001 sedan de berörda medlemsstaterna rättat sig efter domstolens dom. Det främsta exemplet är fallet med avfallsdeponeringen vid Kouroupitos, det enda ärende där domstolen hittills ålagt en medlemsstat vite. Den 26 februari 2001 vidtog Grekland åtgärder för att verkställa domstolens första dom och erlade sammanlagt 5 400 000 euro i vite för perioden från juli 2000 till mars 2001. Den dom som tidigare inte verkställts meddelades därför att Grekland inte vidtagit åtgärder för att omhänderta giftigt och farligt avfall i regionen Chania på Kreta (och stänga den olagliga avfallsdeponeringen vid ån Kouroupitos mynning) i strid med rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall och direktiv 78/319/EEG av den 20 mars 1978 om giftigt och annat farligt avfall. Under 2001 kunde kommissionen även avsluta äldre ärenden sedan den berörda medlemsstaten lämnat förslag på hur domstolens dom skulle kunna verkställas. I dagsläget handläggs inga beslut om att väcka talan för andra gången som avser år 2000 eller tidigare. Nedanstående tabell visar alla beslut kommissionen fattat om att väcka talan för andra gången sedan möjligheten infördes genom Maastrichtfördraget och vad de lett till. >Plats för tabell> 2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN 2.1. Ekonomiska och finansiella frågor Fri rörlighet för kapital Bestämmelserna om fri rörlighet för kapital inom Europeiska gemenskapen samt vid transaktioner med tredje land har i allmänhet genomförts på ett tillfredsställande sätt. Antalet pågående överträdelseförfaranden har minskat något i år. Vissa ärenden hindrar allvarligt den inre marknaden från att fungera väl och överträdelseförfarandena har kommit långt. Under 2001 meddelades en enda dom om fri rörlighet för kapital, angående en nationell bestämmelse som i strid med gemenskapsrätten innehöll krav på att inteckningar för fordringar i en annan medlemsstats valuta skulle utfärdas i landets valuta. [3] [3] Dom av den 11 januari 2001 i mål C-464/98 - "Förbud i en medlemsstat mot inteckningar uttryckta i en annan medlemsstats valuta". Bland de ärenden som är särskilt viktiga för den inre marknaden förekommer relativt ofta att medlemsstaterna begår överträdelser genom att bevilja särskilda rättigheter till kontroll i allmännyttiga bolag (på el- eller telemarknaden till exempel). Efter en första dom [4] i frågan har talan väckts i tre andra liknande öveträdelseärenden och den 3 juli 2001 lämnade generaladvokaten sitt förslag till avgörande. [5] Domen kommer att göra det möjligt att dels finjustera hur investeringsfriheten i gemenskapen skall tolkas, dels fastställa hur man bör hantera liknande fall där överträdelseförfarandet inte kommit lika långt. [4] Dom av den 23 maj 2000 i mål C-58/99 - "Privatisering av offentliga företag - Tilldelning av särskilda befogenheter". [5] Förslag till avgörande av den 3 juli 2001 i mål C-367/98, C-483/99 och C-503/99 - "Privatisering av strategiska företag - Restriktioner av rätten att förvärva aktier och ingripa i förvaltningen - Statligt aktieinnehav och särskilda rättigheter". Vissa medlemsstaters begränsningar av rätten att förvärva fast egendom behandlas fortfarande. Överträdelserna tyder på att fastighetsmarknaden i gemenskapen är splittrad och de begränsar unionsmedborgarnas möjligheter att utöva sina grundläggande rättigheter. Behandling pågår också av överträdelser som gäller begränsningar av möjligheterna att investera i kompletterande pensionsfonder. En medlemsstats bestämmelser om att betalningsmedel som förs över gränserna måste deklareras och de oproportionerliga ekonomiska påföljder som tillämpas om denna formalitet inte fullgörs har också lett till ett överträdelseärende som kommer att överlämnas till domstolen. 2.2. Näringsliv Allmän översikt Den 31 december 2001 hade generaldirektoratet för näringsliv ansvar för handläggningen av 470 direktiv, varav 452 var i kraft. Klagomål och överträdelser i samband med dessa direktiv står för cirka 4 % av alla de överträdelseärenden som kommissionen behandlade år 2001. År 2001 behandlade generaldirektoratet för näringsliv färre överträdelseärenden än 2000. Minskningen beror bland annat på att medlemsstaterna nu införlivat många av de direktiv som tidigare ledde till överträdelseförfaranden. Trots att överträdelserna minskat utgör direktiv som inte införlivats fortfarande ett stort problem för företag i de berörda branscherna (bilindustrin, den kemiska industrin och producentkapitalvaror) och för konsumenterna som inte helt och hållet kan dra nytta av den inre marknaden. Införlivandetakten varierar i medlemsstaterna mellan 95,19 % och 99,12 %. De flesta direktiv som inte införlivas och sedan leder till överträdelseförfaranden avser bilindustrin, som följs av den kemiska industrin. Den inre marknaden skulle helt klart fungera bättre om gemenskapsrätten på det industriella området införlivades fullt ut. Problemen med att införliva direktiven bottnar ofta i att det är olika personer som förhandlar om direktiven, utarbetar nationella genomförandebestämmelser och sedan skall tillämpa dem i praktiken. År 2001 noterades fler ärenden avseende felaktig tillämpning och felaktigt införlivande. De flesta ärendena gällde producentkapitalvaror. På grund av ökningen tar generaldirektoratet för näringsliv systematiskt upp ärenden som avser felaktig tillämpning och felaktigt införlivande vid de paketmöten om införlivandet av direktiv som anordnas av generalsekretariatet. Statistiken visar att 80 % av alla ärenden som utretts av generaldirektoratet för näringsliv lett till ett överträdelseförfarande. Siffran är oförändrat hög sedan 2000. Tendensen är densamma när det gäller hur ofta ärendet utmynnar i ett beslut om att väcka talan. Det sker fortfarande i 8 % av alla utredda ärenden. Analys per område 2.2.1. Kemiska produkter Antalet ärenden som avser underlåtenhet att införliva bestämmelser om kemiska produkter har blivit mycket färre. År 2001 avslutades 23 överträdelseärenden, varav 17 avsåg direktiv som skulle införlivas senast 2000. Eftersom bara ett enda direktiv skall införlivas senast 2001 kan man inte dra slutsatsen att allt fler direktiv införlivas i rimlig tid. Återhämtningen tyder på att den främsta anledningen till att anmälan uteblir snarast är att införlivandet försenas av de inhemska rättsrutinerna. Det enda ärende där införlivandet tycks ha uteblivit av andra skäl än förseningar i rutinerna för införlivandet avser explosiva varor (direktiv 93/15/EEG). Ärendet utreds för närvarande enligt artikel 228 i fördraget sedan domstolen i mars 2000 fastställde att Frankrike har brutit mot skyldigheten att införliva direktiv 93/15/EEG (mål C-327/98). Genomförandebestämmelser tycks dock hålla på att antas. Två nya överträdelseförfaranden har inletts avseende felaktigt införlivande och felaktig tillämpning. Överträdelserna avser direktiv om begränsning av försäljning och användning av vissa farliga ämnen (lampolja och arsenikföreningar) samt bestämmelser om märkning av farliga ämnen. Två fall av felaktigt införlivande eller felaktig tillämpning i Frankrike och Tyskland avser direktiv 93/15/EG om utsläppande på marknaden och övervakning av explosiva varor för civilt bruk. Den 23 oktober 2001 beslutade kommissionen att väcka talan mot Tyskland. 2.2.2. Farmaceutiska produkter Under 2001 avslutades alla förfaranden avseende direktiv på det farmaceutiska området som inte införlivats. Problem kvarstår dock med hur de nationella myndigheterna tillämpar och tolkar direktiven om farmaceutiska produkter, i synnerhet direktiv 89/105/EEG (det så kallade insynsdirektivet) om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen. Direktivet innehåller regler och noggrant fastställda frister för att ange läkemedels prissättning och i vilken utsträckning de omfattas av det nationella sjukförsäkringssystemet. Väldigt många medlemsstater uppfyller dock inte kraven i direktivet, i synnerhet inte fristerna för att fatta beslut om och meddela vilket pris som får tas ut för läkemedel, kravet på att besluten skall motiveras och grundas på objektiva och kontrollerbara kriterier, möjligheterna att begära omprövning av besluten eller villkoren för att upprätta förteckningar över läkemedel som omfattas av det nationella sjukförsäkringssystemet. Talan mot medlemsstaterna om fördragsbrott avseende direktiv 89/105/EEG ledde bland annat till en dom mot Österrike den 27 november 2001. Domstolen behandlar fortfarande ett mål mot Finland. Beslut har fattats om att väcka talan mot Belgien, men beslutet om att väcka talan mot Grekland har för närvarande skjutits upp eftersom kommissionen förhandlar med de grekiska myndigheterna. Mycket intensiva diskussioner fortsätter även med andra medlemsstater om tillämpningen av direktivet. Förutom tillämpningen av insynsdirektivet drivs även två omfattande förfaranden mot Belgien och Italien. Det belgiska ärendet avser tillämpningen av direktiv 89/381/EEG om bestämmelser för läkemedel som härrör från blod eller plasma från människa. Det italienska ärendet avser villkoren för indragande av försäljningstillstånd för läkemedel. Båda länderna fick ett kompletterande motiverat yttrande från kommissionen år 2001. 2.2.3. Kosmetiska produkter Kommissionen konstaterar att införlivandet av gemenskapsbestämmelserna om kosmetiska produkter gått framåt under 2001 och flera överträdelseförfaranden mot medlemsstater som inte anmält nationella genomförandebestämmelser kunde avslutas. Samtliga medlemsstater har anmält genomförandebestämmelser till direktiv 2000/6/EG och 2000/11/EG om anpassning till den tekniska utvecklingen av direktiv 76/768/EEG. Några få medlemsstater har ännu inte införlivat direktiv 97/18/EG och 2000/41/EG om att skjuta upp det datum efter vilket det skall vara förbjudet att i djurförsök utprova beståndsdelar och sammansättningar av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter. Kommissionen konstaterar att bestämmelserna om kosmetiska produkter också tillämpas bättre eftersom inget nytt överträdelseärende behövt utredas. 2.2.4. Producentkapitalvaror Få ärenden avser uteblivet införlivande av bestämmelserna på det mekaniska och elektromekaniska området (samt personlig skyddsutrustning) eftersom det senast antagna direktivet på området är från 1999 (direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse). I fråga om direktiv 1999/5/EG är situationen som följer. - Frankrike, Tyskland, Irland och Italien har nu införlivat direktiv 1999/5/EG med sin nationella lagstiftning, varför överträdelseförfarandena mot dem kunnat avslutas. Däremot kvarstår ärendet mot Grekland. Kommissionen väckte talan mot Grekland den 18 juli 2001 om underlåtenhet att införliva direktivet. Stora framsteg har gjorts år 2001 med fall av felaktig tillämpning eller felaktigt införlivande av direktiv. Över 60 % av överträdelseärendena på området kunde avslutas under året. Tillfredsställande resultat nåddes genom täta direktkontakter med de nationella tjänstemän som handlade ärendena, i kombination med en strikt tillämpning av de möjligheter kommissionen har enligt artikel 226 i EG-fördraget. Medlemsstaterna har visat sig effektivare än tidigare, i synnerhet vad gäller marknadsövervakningen, och har utfört nödvändiga kontroller. De överträdelseförfaranden som pågår på det metrologiska området avser i allmänhet bara uteblivet införlivande. De flesta överträdelserna avseende tryckbärande anordningar och medicintekniska produkter gäller felaktig tillämpning av de berörda direktiven. De överträdelseärenden som pågår avseende anordningar för förbränning av gas avser enbart felaktig tillämpning av direktiv 90/396/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen. Situationen avseende underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser är som följer: - Den 20 december 2001 fattades beslut om att väcka talan mot Tyskland för att direktiv 97/23/EG om tryckbärande anordningar inte införlivats. - Samtliga medlemsstater har anmält nationella genomförandebestämmelser till direktiv 98/79/EG om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik, utom Frankrike som skall slutföra införlivandet 2002. - Ett motiverat yttrande kommer att avsändas till Grekland och Portugal för underlåtenhet att införliva direktiv 1999/103/EG om måttenheter. Medlemsstaterna har i allmänhet inte några särskilda problem med att införliva de tre ovannämnda direktiven. När införlivandet dröjer lär det delvis bero på att de interna förfarandena är komplexa. Situationen avseende nationell lagstiftning som är oförenlig med direktiven är som följer: - Ett motiverat yttrande har sänts till Italien enligt artikel 228 eftersom de nationella bestämmelserna inte är förenliga med direktiv 90/396/EEG om anordningar för förbränning av gasformiga bränslen, enligt en dom från 1999 (mål C-97/112). - En formell underrättelse sändes till Portugal år 2001 eftersom en nationell bestämmelse inte var förenlig med direktiv 93/42/EEG om medicintekniska produkter. 2.2.5. Motorfordon, traktorer och motorcyklar Direktiven om typgodkännande av motorfordon, jordbruks- och skogstraktorer samt motorcyklar införlivas i tillfredsställande takt. Den främsta orsaken tycks vara att färre direktiv (elva stycken) skulle införlivas under 2001 än tidigare år. Pressen på medlemsstaternas lagstiftare blev därmed klart lägre. Vanligen behöver inte talan väckas, utan det räcker att inleda överträdelseförfaranden för att få direktiven införlivade i rimlig tid. Domstolen meddelade dock dom i mål C-83/00 den 15 mars 2001. I domen fastställdes att Nederländerna brutit mot sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte anpassa sina lagar och andra förordningar till kraven i direktiv 97/24/EG om vissa komponenter och egenskaper hos två- eller trehjuliga motorfordon. Eftersom Österrike nu antagit en ny trafiklagstiftning kunde kommissionen avsluta flera överträdelseärenden som gällde direktiv som inte införlivats i tid. Eftersom lagstiftningen är komplex och den tekniska utvecklingen fortsätter ger typgodkännande av fordon ofta upphov till tolkningssvårigheter. Kommissionen noterar med tillfredsställelse att de myndigheter som sköter typgodkännandet själva ofta använder väletablerade nätverk för ömsesidig information och diskussion för att lösa eventuella svårigheter med att tillämpa lagstiftningen. Kommissionen arbetar nära samman med medlemsstaterna för att upptäcka när lagstiftningen eventuellt kan behöva ändras. 2.2.6. Förebyggande bestämmelser enligt direktiv 98/34/EG Generaldirektoratet för näringsliv handlägger även direktiv 98/34/EG. Det direktivet innehåller bestämmelser om att utkast till teknisk standard innan de slutgiltigt antas skall anmälas till kommissionen och övriga medlemsstater för granskning gentemot bestämmelserna om den inre marknaden. Texten är grundläggande för att förebygga handelshinder och hinder mot informationsutbyte. År 2001 anmäldes 530 utkast till tekniska föreskrifter till kommissionen för granskning (25 avsåg informationssamhällets tjänster men alla andra avsåg varor). Anmälningarna är färre än år 2000. Det beror främst på att färre utkast anmäls på telekomområdet. Direktiv 99/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning trädde i kraft i april 2000 och innehåller bestämmelser om att medlemsstaterna skall anmäla sina radiogränssnitt, vilket skedde huvudsakligen under 2000. Under 2001 har kommissionen däremot något oftare lämnat detaljerade utlåtanden om planerade bestämmelser som måste ändras för att de inte skall leda till omotiverade hinder för den fria rörligheten för kapital eller tjänster i informationssamhället. Så även om färre utkast anmälts ökar komplexiteten och de hinder utkasten kan medföra på den inre marknaden. I många av kommissionens detaljerade utlåtanden hänvisades till oförenlighet med EG-fördraget och att de anmälda utkasten troligen strider mot gemenskapsdirektiven om fri rörlighet för varor och tjänster i informationssamhället. I ett femtontal fall har gemenskapens harmoniseringsarbete underlättats av att direktivet stoppat nationella föreskrifter som hade kunnat låsa vissa medlemsstaters ställning, när man i själva verket strävar efter gemensamma lösningar. De flesta ärendena avsåg förslaget till direktiv om mätinstrument (KOM(2000) 566 slutlig) och förslaget till förordning om djurhälsovillkor som skall tillämpas vid förflyttningar av sällskapsdjur utan kommersiellt syfte (KOM(2000) 529 slutlig). Om kommissionen konstaterar att direktivet överträtts, antingen därför att lagstiftning antagits utan föregående anmälan av tekniska bestämmelser enligt direktiv 98/34/EG eller därför att man inte respekterat frysningsperioden i direktiv 98/34/EG, så kontaktas den berörda medlemsstaten för att nå en lösning (till exempel anmälan av ett nytt utkast) eller så inleds ett överträdelseförfarande. I slutet av 2001 pågick ett femtontal överträdelseförfaranden, bland annat avseende bestämmelser om informationssamhällets tjänster, vilka sedan den 5 augusti 1999 också måste anmälas. Att överträdelserna avseende informationssamhällets tjänster ökar beror på att området är nytt och komplext och att medlemsstaterna fortfarande har problem med att tillämpa direktiv 98/34/EG korrekt. I dom av den 15 februari 2001 i mål C-230/99, Europeiska kommissionen mot Franska republiken, utredde domstolen sambandet mellan detaljerade utlåtanden enligt direktiv 98/34/EG och formella underrättelser enligt artikel 226 i EG-fördraget vid överträdelseförfaranden. Domstolen förtydligade att motiverade yttranden enligt direktiv 83/189/EEG (vilket kodifierats genom direktiv 98/34/EG) inte kan jämställas med formella underrättelser. Den medlemsstat som mottar yttrandet kan ännu inte kan anses ha överträtt gemenskapsrätten eftersom rättsakten ju bara är på förslagsstadiet. För att stärka dialogen med näringslivet har företagen tillgång till en webbsida med bland annat anmälda utkast på adressen: http://europa.eu.int/comm/enterprise/tris/index_sv.htm 2.2.7. Övrigt Mycket få överträdelser har fastställts på de övriga områden som generaldirektoratet för näringsliv handlägger (till exempel textil, leksaker, byggsektorn eller turism). Följande tre fall kan nämnas: - Kommissionen sände 2001 en formell underrättelse till Belgien avseende felaktig tillämpning av direktiv 94/25/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar i fråga om fritidsbåtar. - Det sista överträdelseförfarandet inom byggsektorn, som avsåg kvalitetskontroll av viss stålimport till Grekland, kunde avslutats sedan ett ministerbeslut antagits för att ändra den berörda lagstiftningen. - Det beslutades att väcka talan mot Italien om de rabatter på inträdesbiljetter till museer och minnesmärken som enbart beviljas italienska medborgare. 2.3. Konkurrens År 2001 fattade kommissionen beslut i 36 ärenden som behandlades av generaldirektoratet för konkurrens. [6] Av dessa ärenden avslutades 32 och i de återstående fallen beslutade man att väcka talan mot den felande medlemsstaten vid EG-domstolen. Även om det är svårt att dra några vittgående slutsatser av dessa siffror kan man dock säga att medlemsstaterna i allmänhet vidtar åtgärder för att uppfylla EG:s konkurrenslagstiftning. I själva verket utgör konkurrensärendena endast en liten del av de misstänkta överträdelserna av EG-lagstiftningen från medlemsstaterna som kommissionen för närvarande granskar. De flesta klagomål som kommer in till kommissionen tycks vara ogrundade, inte vara prioriterade eftersom de inte har en gemenskapsdimension eller kan avvisas eftersom de behandlas av den berörda medlemsstaten i samband med bedömningen. En betydande del av de överträdelsefall som granskas av generaldirektoratet för konkurrens gäller införlivandet av konkurrensdirektiv om telekommunikationer och insynen i de ekonomiska förbindelserna mellan medlemsstaterna och deras offentliga företag. Slutligen finns det ett ökande antal fall som rör tjänster av allmänt intresse där kommissionen måste se till att konkurrensbegränsningarna inte går utöver det nödvändiga för att garantera att tjänsteoperatörerna uppfyller sitt uppdrag. [6] Notera att denna rapport inte täcker kommissionens granskning av misstänkta överträdelser av EG:s bestämmelser om statligt stöd. 2.3.1. Telekommunikation Kommissionen har fortsatt att vaka över att direktiven inom konkurrensområdet som grundas på artikel 86.3 i EG-fördraget genomförs i medlemsstaterna, och att regelverket införs i Grekland, efter den totala liberaliseringen som trädde i kraft den 1 januari 2001. Samtidigt har kommissionen inlett förfaranden enligt artikel 226 i EG-fördraget mot vissa medlemsstater. Kommissionen har bland annat i detalj tillsammans med medlemsstaterna och övriga berörda granskat den reella tillämpningen av direktiven i samband med att sjunde rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet antogs den 28 november 2001. [7] [7] KOM(2001) 706 slutlig. Under 2001 pågick tjugo överträdelseförfaranden mot de medlemsstater som ännu inte hade införlivat dessa direktiv på ett korrekt sätt eller inte hade anmält sina genomförandebestämmelser till kommissionen, och sex förfaranden har avslutats. Kommissionen fortsatte bland annat förfarandet mot Luxemburg vad gäller beviljande av ledningsrätt som slutade med att talan väcktes vid domstolen i februari 2001. Man förebrår Luxemburg för att inte ha upprättat tydliga bestämmelser som garanterar att operatörerna inte diskrimineras vad gäller ledningsrätter. Den 16 oktober 2001 gav domstolen kommissionen rätt i de förfaranden som kommissionen hade inlett mot Portugal och Grekland. I domen mot Portugal (mål C-429/99) bekräftar domstolen att call-back inte utgör taltelefoni enligt artikel 1 i direktiv 90/388/EEG och att den portugisiska regeringen har gjort fel i att låta den tidigare operatören ha monopol tills dess telekommunikationerna avreglerades. I målet om Grekland (förenade målen C-396/99 och C-397/99) bekräftade domstolen att tillträdet till den mobila kommunikationsmarknaden enligt ovannämnda direktiv inte får begränsas utom vid avsaknad av frekvenser. När tillstånd krävs för tillträdet skall medlemsstaten vaka över att förfarandena för beviljande av licenser ger möjlighet till insyn, är offentliga och handläggs enligt villkor som är objektiva och icke-diskriminerande. Den 6 december 2001 meddelade domstolen en dom i en tvist mellan kommissionen och Frankrike om en finansieringsmekanism för de allmänna tjänster som landet tillämpat sedan 1997. Kommissionen förde tvisten inför domstolen i april 2000. Domstolen gav kommissionen rätt, och ansåg att den franska bestämmelsen inte respekterade principerna om proportionalitet, objektivitet och öppenhet i direktiven och ansåg också att Frankrike hade brutit mot sina skyldigheter vad gäller omfördelning av taxorna. Kommissionen fortsatte ett överträdelseförfarande mot Spanien om en omfördelning av telefonabonnemangsavgifterna, i enlighet med direktiv 96/19/EG, genom att ett kompletterande motiverat yttrande översändes i juli 2001. I detta motiverade yttrande betonades särskilt den bristande överensstämmelsen mellan tarifferna för tillträde till accessnätet som fastställdes i december 2000 och systemet med pristak som ändrades i maj 2001, som gör att risken för överlappning finns kvar till 2003 och kan äventyra resultaten av uppdelningen. De åtgärder de spanska myndigheterna meddelade i sitt svar på det kompletterande motiverade yttrandet var otillräckliga, och därför väckte kommissionen talan vid EG-domstolen den 21 december 2001. I juli 2001 riktades ett motiverat yttrande till Italien för att landet inte i tid anmält genomförandebestämmelser för direktiv 99/64/EG om kabeltelevisionsnät. Eftersom landet inte reagerade på det motiverade yttrandet beslutade man den 20 december 2001 att väcka talan vid domstolen. 2.3.2. Posttjänster Inom postsektorn antog kommissionen den 23 oktober 2001 ett beslut i enlighet med artikel 86.3 i EG-fördraget, om tillsynen av förbindelserna mellan den franska posten (La Poste) och företag som är specialiserade på sammansättning och förberedelser av post. Kommissionen noterar en intressekonflikt i förbindelserna mellan La Poste och de företag som blir av med tjänster för förberedelse av postförsändelser .La Poste är nämligen samtidigt dessa företags konkurrent och genom postmonopolet deras oundvikliga partner. Kommissionens åsikt är att denna intressekonflikt kan fresta La Poste att missbruka sin dominerande ställning. Eftersom den franska lagstiftningen inte föreskriver en tillräckligt effektiv eller oberoende kontroll för att neutralisera denna intressekonflikt ansåg kommissionen att Frankrike hade överträtt artikel 86 jämförd med artikel 82 i EG-fördraget. 2.3.3. Statligt stöd Under 2001 undersökte kommissionen de nationella tillämpningsbestämmelserna för direktiv 2000/52/EG [8] som hade anmälts av medlemsstaterna. Den inledde överträdelseförfaranden mot alla medlemsstaterna för underlåtenhet att anmäla åtgärder inom de tidsfrister som anges i direktivet. Den 20 december 2001 avslutade kommissionen förfarandena mot Danmark, Tyskland, Österrike och Förenade kungariket sedan bestämmelserna anmälts. [8] Kommissionens direktiv 2000/52/EG av den 26 juli 2000 om ändring av direktiv 80/723/EEG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag. 2.4. Sysselsättning och socialpolitik De ärenden som handläggs av generaldirektoratet för sysselsättning och socialpolitik gäller flera olika områden (fri rörlighet för arbetstagare, likabehandling av kvinnor och män, arbetsvillkor och hälsa och säkerhet på arbetsplatsen) och rättsliga instrument (fördrag, förordningar, direktiv). Allmänt kan påpekas: Vad gäller den fria rörligheten för arbetstagare konstateras främst (punktuella) problem i samband med vissa bestämmelser i fördraget och förordningar. Inom andra områden (likabehandling av kvinnor och män, arbetsvillkor och hälsa och säkerhet på arbetsplatsen) gäller problemen framförallt bristande överensstämmelse och ibland underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för gemenskapsdirektiv. Det måste dock understrykas att erfarenheterna av överträdelserna visar att orsaker och grunder är mycket olika. Arbetsmarknadens parters uppgift bör också nämnas i detta sammanhang eftersom de är viktiga aktörer i utarbetandet och genomförandet av sociallagstiftningen. Det tycks alltså svårt att hitta en universallösning, istället krävs att varje fall behandlas för sig. Följande problem är bland de viktigaste: Vad gäller den fria rörligheten för personer finns det fortfarande problem (punktuella) med felaktig tillämpning av fördragets bestämmelser och förordningarna 1408/71 och 1612/68 som är tillämpliga i frågan. Många av de förfaranden som redan inletts har fortsatt. Till exempel är erkännandet av yrkeserfarenhet inom offentlig förvaltning fortfarande ett bekymmer i flera medlemsstater (ett motiverat yttrande har riktats till Frankrike, Tyskland, Belgien, medan målet mot Österrike fortsätter och det har beslutats att talan skall väckas vid domstolen vad gäller Irland). Målen mot Frankrike om betalning av allmän social avgift och bidrag till en avgift för att täcka de sociala skulderna på inkomster för arbetstagare i gränsområden fortsätter med utgångspunkt i artikel 228 i fördraget efter domstolens domar. [9] Även om genomförandebestämmelser har antagits under tiden, finns fortfarande praktiska problem angående hur återbetalningen skall ske och de tillämpliga tidsfristerna har hindrat ett avslutande. På grund av brist på information om de nationella bestämmelser som vidtagits för att följa domen [10] mot Italien för att vissa universitet inte erkänner rättigheter som har förvärvats av före detta lektorer i främmande språk (Lettori) fortsätter detta förfarande i enlighet med artikel 228 i fördraget. Däremot har överträdelseförfarandet mot Belgien [11] om möjligheten till återbetalning av inskrivningsavgifter vid universitet (minervals) som studenter från andra medlemsstater felaktigt fått betala, som fördes i enlighet med artikel 228, utvecklats positivt och kunnat avslutas. [9] Dom av den 15 februari 2000 i mål C-169/98 och C-34/98. [10] Dom av den 26 juni 2001 i mål C-212/99. [11] För att inte ha genomfört domen av den 3 maj 1994 i mål C-47/93. Vad gäller likabehandling av kvinnor och män har förfarandet enligt artikel 228 i fördraget mot Frankrike som behållit ett förbud mot nattarbete för kvinnor i industrin slutligen kunnat avskrivas sedan den nationella bestämmelsen i frågan avskaffats. Efter anmälan om nationella bestämmelser om införlivande av direktiv 96/97 [12] och i enlighet med domstolens dom [13] har förfarandet mot Frankrike enligt artikel 228 i kunnat avslutas. [12] Direktiv om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet. [13] Dom av den 8 juli 1999 i mål C-354/99. Förfarandet mot Grekland för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för att följa domstolens dom i vilken landet döms för att inte ha införlivat ovannämnda direktiv [14] fortsätter, på samma grund som förfarandet enligt artikel 228 i fördraget mot samma land för felaktig tillämpning av direktiv 75/117/EEG och 79/7/EEG (bestämmelserna om kollektiva konventioner om beviljande av familje- och äktenskapsbidrag till kvinnliga arbetstagare enligt villkor som inte gällde för gifta manliga arbetstagare har inte upphävts retroaktivt). [15] [14] Dom av den 14 december 2000 i mål C-457/98. [15] Dom av den 28 oktober 1999 i mål C-187/98. Ett motiverat yttrande har riktas till de brittiska myndigheterna för felaktigt införlivande av direktiv 96/34/EG om föräldraledighet. [16] [16] Jämför också förhandsavgörande i mål C-243/00 som pågår i domstolen. När det gäller arbetsvillkor återstår problemen med bristande införlivande av direktiv 77/187/EEG [17] i Italien (där det endast gäller i vissa krissituationer, som till exempel preventivt rättsligt ackord och vid extraordinärt administrativt förfarande) och kommissionen har därför beslutat att väcka talan vid domstolen. Efter det att nationella bestämmelser antagits för att verkställa domstolens domar mot Frankrike för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för direktiven 94/33 [18] och 93/104 [19] har antagits har dessa förfaranden kunnat avslutas. Överträdelseförfarandet fortsätter mot Italien i enlighet med artikel 228 i fördraget på grund av brist på upplysningar om de åtgärder de italienska myndigheterna har vidtagit för att rätta sig efter domen om underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för direktiv 93/104/EG. [20] [17] Som gäller arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag. [18] Direktiv om skydd av minderåriga i arbetslivet, dom av den 18 maj 2000 i mål C-45/99. [19] Direktiv om vissa aspekter på arbetstidens förläggning, dom av den 8 juni 2000 i mål C-46/99. [20] Dom av den 9 mars 2000 i mål C-386/98. Vad gäller direktiv 93/104/EG (arbetstider) har att ett motiverat yttrande riktats till Danmark eftersom direktivet införlivats genom kollektivavtal som inte täcker alla arbetstagare. När det gäller införlivandet av direktiv 98/59/EG (kollektiva uppsägningar) i Italien och Portugal har överträdelseförfarandena för bristande överensstämmelse fortsatt och beslut har fattats om att väcka talan vid domstolen. Talan skall också väckas om problem med bristande införlivande i Tyskland av direktiv 96/71/EG, [21] vilket kommer att ge domstolen möjlighet att tolka begreppet "minimilön". [21] Direktiv om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster. När det gäller säkerhet och hälsa på arbetsplatsen visar särskilt domstolens dom mot Österrike för underlåtenhet att anmäla alla nationella genomförandebestämmelser rörande direktiv 95/30/EG, [22] 97/59/EG [23] och 97/65/EG [24] (om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet) på ett allvarligt strukturellt problem. Huvuddelen av överträdelseförfarandena rör dock bristande överensstämmelse i de nationella bestämmelserna om införlivande av basdirektiven och ett antal särdirektiv med samma status som emellertid endast gäller huvudbestämmelserna i dessa direktiv. Till exempel fortsätter förfarandena om felaktigt införlivande av ramdirektivet 89/391/EEG mot Frankrike, Förenade kungariket, Sverige (och Spanien). Ett motiverat yttrande har riktats till Irland och Finland och ett beslut har fattats om att väcka talan vid domstolen mot Portugal, Nederländerna och Luxemburg. Förfarandet rörande införlivandet i Belgien har dock kunnat avskrivas, eftersom tillfredsställande nationella bestämmelser har vidtagits. Den 15 november 2001 [25] dömdes Italien för ofullständigt införlivande av samma direktiv. Den bristande överensstämmelsen i de italienska genomförandebestämmelserna för direktiv 90/270/EEG (arbete vid bildskärm) har också blivit föremål för talan i domstolen. [26] [22] Dom av den 14 juni 2001 i mål C-473/99. [23] Dom av den 11 oktober 2001 i mål C-110/00. [24] Dom av den 11 oktober 2001 i mål C-111/00. [25] Mål C-49/00. [26] Mål C-455/00. 2.5. Jordbruk Inom jordbrukssektorn har kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten inriktats på att dels undanröja hindren för den fria rörligheten för jordbruksprodukter, dels på att få en effektiv och korrekt tillämpning av de mekanismer som är specifika för gemenskapens jordbrukslagstiftning. Man kan rent allmänt konstatera att tendensen till minskning av antalet fall av "traditionella" hinder för jordbruksprodukters fria rörlighet, till exempel systematiska importkontroller eller krav på intyg finns kvar. Kontrollen har inriktats på medlemsstaternas åtgärder för att begränsa kvalitetsbeteckningar till nationella eller regionala produkter. Inom detta område har kommissionen tidigare ställts inför ett antal initiativ från medlemsstaterna eller deras regionala myndigheter som syftar till att framhäva kvaliteten på jordbruksprodukter och livsmedel, framförallt genom speciella beteckningar. Kommissionen har naturligtvis varit positiv till alla initiativ som syftar till att effektivt främja en inneboende kvalitet i jordbruksprodukterna eller livsmedlen genom att man skapar nya utkomstmöjligheter, en förbättring av producenternas inkomster och ett bättre urval för konsumenterna. Kommissionen har dock systematiskt inlett överträdelseförfaranden vad gäller kvalitetsbeteckningar som i strid med artikel 28 i EG-fördraget så som den tolkats av domstolen i praxis eller i praktiken är förbehållna nationella eller regionala produkter även om dessa inte hade vissa inneboende kvaliteter. Se dom av den 12 oktober 1978 i mål 13/78, Eggers, och dom av den 7 juli 1997 i mål C-321/94, Montagne. Sådana beteckningar skapar under dessa villkor en godtycklig diskriminering gentemot producenter och operatörer från andra medlemsstater och oberättigade hinder för den fria rörligheten för varor. I detta sammanhang har kommissionen väckt talan vid domstolen gällande den tyska beteckningen CMA, med texten "Markenqualität aus deutschen Landen", där en partiell nationell lokalisering av förädlingsprocessen krävs för jordbruks- och livsmedelsprodukter som får bära denna beteckning (pågående mål C-325/00). Vidare fattades beslut om att väcka talan vid domstolen gällande ett fall av elva franska regionala beteckningar. [27] Ett motiverat yttrande har dessutom riktats till Italien om två regionala kvalitetsbeteckningar. [28] [27] Överträdelseförfarandena rörande Frankrike gäller de regionala kvalitetsbeteckningarna: "Normandie", "Nord-Pas-de-Calais", "Ardennes de France", "Limousin", "Languedoc-Roussillon", "Lorraine", "Savoie", "Franche-Comté", "Corse", "Midi-Pyrénées", "Salaisons d'Auvergne" samt "Qualité France". [28] Överträdelseförfarandena rörande Italien gäller de regionala kvalitetsbeteckningarna "Regione Siciliana-Marchio Qualità" och "Abruzzo Qualità" En särskild typ av handelshinder i Frankrike är de återkommande våldshandlingarna vid import av frukt och grönsaker från andra medlemsstater, särskilt Spanien, samtidigt som de franska myndigheterna inte vidtar de åtgärder som krävs för att stävja våldshandlingarna. Här bör det erinras om att domstolen i en dom av den 9 november 1997 i mål C-265/95 [29] konstaterade: "Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt den gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter och artikel 30 i EG-fördraget (nuvarande artikel 28 i EG-fördraget) tillsammans med artikel 5 i samma fördrag (nuvarande artikel 10 i EG-fördraget) genom att inte vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att förhindra att enskildas handlande hindrar den fria rörligheten för frukt och grönsaker." De senaste säsongerna har försäljningen av frukt och grönsaker, bland annat från Spanien, skett under lugna och fredliga former. Detta tyder på att de åtgärder som vidtagits av de franska myndigheterna för att upprätthålla allmän ordning, och därigenom följa domstolens dom, varit effektivare än tidigare. Dock inträffade en allvarlig incident 2001 då nötköttsproducenterna attackerade en förädlingsfabrik med kött från andra medlemsstater. [29] Beslut av den 6 november 1997, REG.1997, s. I-6959. Kommissionen har fortsatt att övervaka tillämpningen av de specifika mekanismerna för den gemensamma organisationen av marknaden för olika jordbruksprodukter. På detta område har kommissionen fortsatt att ägna särskild uppmärksamhet åt tillämpningen av bestämmelser om produktionsstyrning eller -förvaltning och den integrerade kontrollen av gemenskapsstödet. Inom sektorn för mjölkprodukter har överträdelseförfaranden inletts vad avser brister i genomförandet av mjölkkvoterna och särskilt de italienska och spanska myndigheternas underlåtenhet att fullt ut genomföra mjölkkvoterna, särskilt med avseende på de förseningar som konstaterats i den definitiva effekten av den tilläggsavgift som ålades de producenter som var ansvariga för att produktionen överstegs. I Italien gällde förfarandet initialt att Italien inte till den berörda myndigheten hade betalat den tilläggsavgift som tagits in av köparna när producenternas individuella kvoter för perioderna 1995-1996 och 1996-1997 hade överskridits. De italienska myndigheterna ansåg att det var nödvändigt att, innan man utbetalade de summor som köparna hade tagit in, göra en djupgående kontroll av varje producents individuella referensnivå och nivån på den verkliga produktionen. Det arbete som utfördes av en utredningskommitté visade på att det fanns anomalier i detta sammanhang, i så stor utsträckning att det verkliga i överskridandet ifrågasattes. Kommissionen har följt de italienska myndigheternas kontrollarbete och har även själv gjort flera kontroller på plats. Arbetet omfattade en ny definition av varje individuell kvot, av produktion, en ny kompensation för leverans för varje följande period och en ny anmälan av den avgift som skall betalas. Kommissionen har underrättats om olika förseningar i förfarandet, bland annat kopplat till kravet på att samråda med statsrådet (Consiglio di Stato) om vissa praktiska frågor. Trots att dessa transaktioner har avslutats med en ny anmälan om utestående avgift är en stor del av beloppen obetalda (förutom de som inte kan återvinnas omedelbart på grund av domar om innehållande av betalningsorder, vilket motsvarar en till två tredjedelar beroende på period). Kommissionen har därför blivit tvungen att fortsätta förfarandet och utvidga det för att täcka perioden 1999-2000. Ett kompletterande motiverat yttrande sändes i december 2001. En allmän möjlighet till uppdelad betalning som också föreskrivs via detta förfarande har nyligen avskaffats. I Spanien har producenterna endast betalat en bråkdel av tilläggsavgifterna för perioderna 1993-1994, 1995-1996 och 1996-1997. Såväl producenter som köpare har i stor omfattning överklagat betalningsbesluten. Efter det att överträdelseförfarandet har inletts har de spanska myndigheterna vidtagit nya åtgärder för att hantera systemet så att inte ärenden skall föras till domstol i stor skala i framtiden. Man har bland annat infört ett obligatoriskt system för betalning av förskottsavgifter för de producenter som överskrider sina kvoter under perioden samt stränga villkor för att godkänna köpare. Förvaltningen av systemet under 1998-1999 uppvisade inte de allmänt förekommande problem man tidigare haft. Beträffande tidigare inledda överträdelseförfaranden har de spanska myndigheterna ställt säkerheter för de omtvistade beloppen i det stora antal fall där detta inte hade gjorts tidigare. Myndigheterna anser för närvarande att den avgift som fortfarande återstår att betala är fullständigt täckt, dels av dessa säkerheter, dels av beslut om tvångsindrivning. En kraftig försening och Greklands interna administrativa svårigheter att genomföra det integrerade systemet för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen som inrättas genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 har föranlett att talan väckts vid domstolen. Syftet med systemet är att harmonisera och rationalisera administrationen och kontrollen av gemenskapens stödsystem, framförallt när det gäller jordbruksgrödor, nötkött samt får- och getkött, genom en politik som förebygger och bekämpar eventuella oegentligheter inom den verksamhet som finansieras av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ). I artikel 2 i förordning (EEG) nr 3508/92 i dess ändrade lydelse föreskrivs att varje medlemsstat före den 1 januari 1997 skall ha inrättat ett integrerat system som omfattar följande: en datoriserad databas, ett alfanumeriskt system för identifiering av jordbruksskiftena, ett alfanumeriskt system för identifiering och registrering av djuren, stödansökningar samt ett integrerat kontrollsystem. De grekiska myndigheterna har dock inte helt och hållet uppfyllt kraven som syftar till att garantera att de betalningar som beviljas av gemenskapen är lagliga och korrekta. Identifieringen och numreringen av jordbruksskiftena tycks inte ens ha inletts och registreringen och identifieringen av djuren verkar inte ha kommit särskilt långt. Detta har lett till att det saknas tillförlitliga uppgifter. Efter domen av 16 juli 1998 i målet C-136/96 [30] har de franska myndigheterna övergett sin toleranta ståndpunkt gentemot försäljning och presentation av spritdrycker som består av whisky utspädd med vatten, under namnet "whisky" i försäljningssammanhang, vilket står i motsättning till förordning (EEG) nr 1576/89. Överträdelseförfarandet gällande detta har avskrivits. Vi påminner om att kommissionen hade riktat ett motiverat yttrande till Frankrike, som tillåter försäljning av spritdrycker som består av whisky utspädd med vatten, under det allmänna namnet "whisky" som försäljningsnamn. Enligt förordning (EEG) nr 1576/89 skall whisky ha en alkoholhalt på minst 40 volymprocent. Det är dessutom förbjudet att tillsätta vatten till en alkoholhaltig dryck, eftersom produktens natur därigenom ändras. [30] Dom av 16 juli 1998, REG 1998, s. I-4571. Rörande jordbruksdirektiven har kommissionen inlett ett överträdelseförfarande mot sju medlemsstater som inte i tid hade införlivat Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/4/EG av den 22 februari 1999 om kaffe- och cikoriaextrakt. Nu har anmälan om nationella genomförandebestämmelser gjort det möjligt att avsluta dessa förfaranden. När det gäller tillämpningen av direktiv 98/34/EG, enligt vilket medlemsstaterna och Eftaländerna skall anmäla alla lagförslag som innehåller tekniska standarder och föreskrifter innan de antas, om förslagen kan tänkas innebära hinder för handeln mellan medlemsstaterna inom jordbruksområdet, bör det påpekas att under 2001 anmäldes många utkast till kommissionen enligt detta direktiv. Inom jordbrukssektorn har kommissionen med utgångspunkt i artikel 28 i EG-fördraget och sekundärlagstiftningen under 2001 granskat 143 utkast till lagtexter som anmälts av medlemsstaterna och Eftaländerna (se avsnitt 2.2.6 för ytterligare upplysningar om anmälningsförfarandet enligt direktiv 98/34/EG). 2.6. Energi och transporter Under 2001 har generaldirektoratet för energi och transport behandlat 230 överträdelseärenden, varav 126 för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för direktiv och 104 fall av bristande överensstämmelse med eller felaktig tillämpning av gemenskapsrätten. Antalet överträdelser har minskat kraftigt, vilket beror på att fler ärenden har avslutats under perioden (114, varav 62 avsåg underlåtenhet att anmäla bestämmelser). Denna situation är ett direkt resultat av att många fler direktiv inom transportområdet har införlivats: från 88,5 % den 31 december 2000 till 94 % den 31 december 2001. 62 nya överträdelseförfaranden har inletts (varav 48 fall av underlåtenhet att lämna in anmälningar) och 10 registrerade klagomål har behandlats av generaldirektoratet för energi och transport under perioden. Vidare har domstolen meddelat tio domar för fördragsbrott. Energi 2.6.1. Inre marknaden för el och naturgas Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el har införlivats med den nationella lagstiftningen i samtliga medlemsstater. Belgien, som skulle ha införlivat direktivet senast den 19 februari 1999, har ännu inte har införlivat det fullständigt och tillämpningsbeslut väntas. Kommissionen har därför beslutat att väcka talan vid domstolen. Kommissionen hade inlett ett överträdelseförfarande mot Frankrike för ofullständigt införlivande och bristande överensstämmelse i de nationella genomförandebestämmelserna för direktivet, vilket dock har kunnat avslutas under 2001. Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas skulle ha införlivats senast den 10 augusti 2000. Eftersom Frankrike fortfarande inte har införlivat detta direktiv har kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen. Förfarandena mot Luxemburg och Portugal för underlåtenhet att anmäla bestämmelser kunde avslutas under 2001. Ett överträdelseförfarande pågår mot Tyskland i samma ärende eftersom landet endast införlivat delar av direktivet. Ett motiverat yttrande riktades till de tyska myndigheterna den 13 juni 2001. Kommissionen fortsätter att granska hur samtliga medlemsstaters nationella genomförandebestämmelser överensstämmer med de två direktiven. 2.6.2. Energieffektivitet Alla tillämpningsdirektiv till rådets direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser [31] är nu införlivade av alla medlemsstater. [31] Direktiv 94/2/EG, 95/13/EG, 95/12/EG, 96/60/EG, 96/89/EG, 97/17/EG, 1999/9/EG och 98/11/EG om energimärkning av hushållsapparater. Den 20 november 2001 löpte införlivandefristen för Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/55/EG av den 18 september 2000 om energieffektivitetskrav för förkopplingsdon till lysrör och endast fyra medlemsstater har anmält genomförandebestämmelser. Överträdelseförfaranden för felaktig tillämpning av rådets direktiv 93/76/EEG av den 13 september 1993 om begränsning av koldioxidutsläpp genom en förbättring av energieffektiviteten (SAVE) har kunnat avslutas efter det att rapporter inkommit om tillämpningen av direktivet från alla medlemsstater utom Irland och Luxemburg. Till de två nämnda medlemsstaterna riktades motiverade yttranden den 23 oktober 2001. 2.6.3. Kolväten Rådets direktiv 98/93/EG av den 14 december 1998 om ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter, som skulle införlivas senast den 31 december 1999, har införlivats av alla medlemsstater. Grekland är dock föremål för ett förfarande om felaktig tillämpning av detta direktiv och en formell underrättelse översändes den 23 oktober 2001. 2.6.4. Yttre förbindelser inom energisektorn Den 20 december 2001 beslutade kommissionen att inleda ett överträdelseförfarande mot Irland genom en formell underrättelse. Förfarandet gällde överträdelse av skyldigheten till enhet vid gemenskapens internationella representation i Internationella energiorganet, i enlighet med artikel 10 i EG-fördraget. Transporter Under 2001 löpte tidsfristen ut för införlivandet av sex nya gemenskapsdirektiv på transportområdet, men införlivandegraden har förbättrats avsevärt. Antalet klagomål (tio) som registrerats av kommissionens tjänstegrenar har inte ändrats jämfört med tidigare år. Antalet överträdelseförfaranden som lett till att kommissionen väckt talan vid domstolen var däremot betydande, 24 ärenden under 2001, (jämfört med 39 under 2000 och 30 under 1999), vilket innebär att kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen i totalt 61 fall. Slutligen bör det noteras att ett stort antal domar om fördragsbrott inte verkställts av medlemsstaterna (15 under 2001, jämfört med 9 under 2000) och framförallt gäller det Irland, med 6 icke verkställda domar. [32] [32] Tre ärenden som gäller domar som inte verkställts skulle kunna avslutas definitivt under första kvartalet 2002. 2.6.5. Vägtransporter Införlivandet av direktiv 98/76/EG om ändring av direktiv 96/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings- och examensbevis samt andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporter har fortfarande inte införlivats av en del medlemsstater, vilket är otillfredsställande, eftersom fyra fall av talan om underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser pågår mot Frankrike, Luxemburg, Belgien och Sverige [33] i domstolen. En dom om fördragsbrott meddelades till och med den 13 december mot Luxemburg. Överträdelseförfarandena mot Italien och Grekland kunde däremot avslutas under år 2001. Kommissionen har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 96/26/EG när det gäller Åland och överträdelseförfarandet har kunnat avslutats. [33] Förfarandet mot Sverige kan komma att avslutas under första kvartalet 2002. När det gäller transport av farliga ämnen på väg har Irland fortfarande inte verkställt de två domar [34] som meddelades under 2000 om utebliven anmälan om nationella genomförandebestämmelser för direktiven 94/55/EG och 96/86/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på väg (förpackat eller oförpackat) och anmälan för direktiv 95/50/EG om enhetliga förfaranden för kontroller av vägtransporter av farligt gods. Direktiv 99/47/EG om anpassning för andra gången till den tekniska utvecklingen av direktiv 94/55/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på järnväg har inte införlivats av Irland och kommissionen har därför väckt talan vid domstolen. Det bör noteras att Irland , liksom förra året nästan inte har införlivat några direktiv om transport av farligt gods på väg eller järnväg. Tre överträdelseförfaranden skulle dock kunna avslutas under första kvartalet 2002. [34] Mål C-1999/408, kommissionen mot Irland, domstolens dom av den 26 september 2000. Rådets direktiv 96/35/EG och 2000/18/EG om utnämning av och kompetens hos säkerhetsrådgivare för transport av farligt gods på väg, järnväg eller inre vattenvägar har införlivats av alla medlemsstater. Irland är den enda medlemsstat som ännu inte införlivat direktiv 1999/52/EG av den 26 maj 1999 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 96/96/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet. Kommissionen beslutade den 20 december 2001 att väcka talan vid domstolen. I fråga om vägskatter har överträdelseförfarandet mot Belgien för genomförandebestämmelsernas bristande överensstämmelse med direktiv 93/89/EEG (om skatter, tullar och avgifter) avslutats. Domstolens dom i målet mot Österrike om vägtullarna för Brennermotorvägen [35] har ännu inte helt verkställts, och kommissionen beslutade därför den 20 december 2001 att utfärda en formell underrättelse i enlighet med artikel 228.2. Europaparlamentets och rådets direktiv 99/62/EG av den 17 juni 1999 om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer har införlivats av alla medlemsstater utom Belgien. Genomförandet av direktiv 91/439/EEG om körkort är mycket bristfälligt. En granskning av de nationella genomförandebestämmelserna visar att i de sex länderna Frankrike, Spanien, Tyskland, Danmark, Nederländerna och Grekland [36] har direktivet genomförts bristfälligt på flera punkter, bland annat när det gäller minimiålder för framförande av vissa fordonstyper, förnyande av körkort för medborgare som inte längre bor i den medlemsstat där körkortet utfärdades, krav på de fordon som används vid körproven, körprovets längd och minimiregler om fysisk och psykisk lämplighet. Dessutom sker fortfarande en systematisk registrering av körkort som tillhör personer som har flyttat till en annan medlemsstat, vilket strider mot reglerna om ömsesidigt erkännande av körkort. [35] Mål C-1998/205, kommissionen mot Österrike, domstolens dom av den 26 september 2000. [36] Förfarandet mot Grekland kan komma att avslutas under första halvåret 2002. Domstolens dom av den 29 januari 1998 [37] angående en talan om fastställelse av att Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa kommissionens beslut 93/496/EEG om olagligt statligt stöd inom vägtransportsektorn har ännu inte verkställts. Därför riktades ett motiverat yttrande den 11 juli 2001 till de italienska myndigheterna i enlighet med artikel 228 i fördraget. Det bör betonas att det är första gången i gemenskapsrättens historia som ett förfarande om icke återkrav av olagligt stöd har gått så långt. [37] Mål C-1995/280, kommissionen mot Italien, domstolens dom av 29 januari 1998. 2.6.6. Kombinerade transporter Överträdelseförfarandet mot Italien för felaktigt införlivande av direktiv 92/106/EEG om gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna omfattas av en dom från domstolen. [38] Detta förfarande kommer dock att kunna avslutas under första kvartalet 2002 efter de lagändringar som Italien gjorde 2001. [38] Mål C-1999/444, kommissionen mot Italien, domstolens dom av den 10 maj 2001. 2.6.7. Transporter på inre vattenvägar Kommissionen har inlett överträdelseförfaranden mot Finland som inte har införlivat fem direktiv om befordran på gemenskapens inre vattenvägar [39] och beslutade den 21 december att översända motiverade yttranden. Införlivandefristen för direktiv 96/50/EG om harmonisering av villkoren för att erhålla nationella förarbevis för gods- eller personbefordran på gemenskapens inre vattenvägar löpte ut under 1998. Detta gav upphov till överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser. Vad gäller Frankrike konstaterade domstolen fördragsbrott i sin dom av den 20 september 2001. [40] Ärenden rörande Nederländerna kunde slutligen avslutas. [39] Direktiv 96/50/EG, 91/672/EG, 87/540/EEG, 82/714/EEG och 76/135/EEG. [40] Mål C-2000/468, kommissionen mot Frankrike, domstolens dom av 20 september 2001. Överträdelseförfarandena mot Tyskland och Luxemburg som slutit bilaterala avtal med länder utanför unionen om sjöfart på inre vattenvägar fortsätter. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen, eftersom endast gemenskapen har behörighet att sluta sådana avtal. Emellertid har beslutet uppskjutits i väntan på domstolens ståndpunkt i de pågående "open-sky"-målen. 2.6.8. Järnvägstransporter När det gäller säkerheten vid järnvägstransporter av farligt gods tillåts genom direktiv 96/49/EG, ändrat genom direktiv 96/87/EG, tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om varutransporter, eftersom enhetliga säkerhetsnormer för att öka säkerheten och trafiken i hela gemenskapen fastställs. Dessa direktiv tillämpas på transporter av farligt gods på järnväg inom eller mellan medlemsstater och har fortfarande inte införlivats av Irland, som inte verkställt domen från 2001 [41] om att dessa direktiv inte hade införlivats. Direktiv 99/48/EG om anpassning för andra gången till den tekniska utvecklingen av direktiv 96/49/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på järnväg har inte införlivats av Italien och Irland och kommissionen har därför väckt talan vid domstolen. [41] Mål C-2000/370, kommissionen mot Irland, domstolens dom av 20 september 2001. Rörande direktiv 1999/36/EG om transportabla tryckbärande anordningar och direktiv 2001/2/EG om samma ämne, för vilka tidsfristen för införlivande löpte ut den 1 juli 2001 kan det konstateras att varken Belgien, Tyskland, Italien, Irland, Grekland eller Portugal har införlivat dem än. Situationen blev något bättre 2001 men är fortfarande oroande för direktiv 96/48/EG om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg, vars syfte är att främja samtrafikförmågan och driftskompatibiliteten hos de nationella näten för höghastighetståg när de utformas, tillverkas och sätts i trafik, men också att främja driften av och tillgängligheten till dessa nät. Fyra av medlemsstaterna (Förenade kungariket, Irland, Österrike och Finland) har fortfarande inte anmält nationella genomförandebestämmelser och kommissionen har därför tvingats väcka talan vid domstolen i dessa fall. Överträdelseförfarandena mot Grekland och Sverige kunde avslutas under 2001. Domstolen slog fast att Irland har brutit mot fördraget i en dom av den 13 december 2001. I detta sammanhang bör det understrykas dels att införlivandet är nödvändigt fast det inte finns några höghastighetståg i Irland, dels att det inte framgår av direktivet att de tekniska specifikationerna för driftskompatibiliteten måste vara utformade innan direktivet införlivas. 2.6.9. Luftfart Införlivandenivån av direktiven inom lufttransportområdet ligger på nära 98 procent, vilket är mycket tillfredsställande. Detta beror främst på att inget direktiv har löpt ut under 2000 och 2001. Införlivandenivån ligger till och med på 100 procent för alla medlemsstater utom Luxemburg och Irland. Irland har fortfarande inte införlivat direktiven 1998/20/EG och 1999/28/EG om att begränsa utnyttjandet av civila jetmotordrivna underljudsflygplan, trots förra årets utfästelser och kommissionen har väckt talan vid domstolen i dessa två mål. Direktiv 94/56/EG om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart har inte införlivats av Luxemburg, vilket gav upphov till en dom av den 16 december 1999 [42] och beslut om att väcka talan i enlighet med artikel 228 i fördraget. [42] Mål C-1999/138, kommissionen mot Luxemburg, dom av den 16 december 1999. Överträdelseförfarandet mot Frankrike för felaktig tillämpning av direktiv 91/670/EEG om ömsesidigt godkännande av certifikat för personal med funktioner inom den civila luftfarten kunde slutligen avslutas. Klagomål rörande tillämpningen av direktiv 96/67/EG om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen föranledde att överträdelseförfaranden inleddes mot Tyskland och Italien. Vad gäller Italien avsändes ett motiverat yttrande den 24 juli 2001. Överträdelserna när det gäller flygplatsskatter fortsätter. Det rör sig om skatter som varierar i vissa medlemsstater beroende på vart passagerarna skall resa (inrikes, inom gemenskapen, internationella flygningar). Detta strider mot friheten att tillhandahålla lufttransporttjänster i enlighet med förordning (EEG) nr 2408/92. Italien och Portugal har dömts för fördragsbrott, [43] men har ännu inte verkställt domarna. Följaktligen fortsätter förfarandet enligt artikel 228.2. Förfarandet mot Nederländerna vid EG-domstolen pågår. Överträdelseförfarandena mot Spanien och Grekland kunde däremot avslutas under 2001. [43] Mål C-1999/447, kommissionen mot Italien, dom av 4 juli 2001. Mål C-1999/070, kommissionen mot Portugal, dom av 26 juli 2001. Överträdelseförfarandena angående bilaterala "open sky"-avtal med USA fortsätter vid domstolen mot sju medlemsstater (Belgien, Danmark, Tyskland, Finland, Luxemburg, Österrike och Sverige) och överträdelseförfarandet mot Förenade kungariket om det bilaterala avtalet "Bermuda II" fortsätter vid domstolen. I frågan om överträdelseförfarandena mot Frankrike och Nederländerna om "open-sky"-avtalen har man beslutat att väcka talan vid domstolen. Förfarandet mot Grekland för felaktigt införlivande av rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom civil luftfart fortsätter. 2.6.10. Sjötransporter Inom sjötransportsektorn noterar kommissionen en kraftig förbättring av gemenskapsrättens tillämpning när det gäller sjöfartssäkerhet. I fråga om friheten att tillhandahålla tjänster inom sjötransportsektorn är situationen däremot inte lika entydig. Införlivandenivån gick från 88 % år 2000 till 96,9 % år 2001. Inga tidsfrister för att införliva direktiv löpte ut under 2001. Nederländerna har inte införlivat något av de direktiv som antogs 1999 vars tidsfrister löpte ut 2000. Direktiv 99/35/EG om system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik har införlivats av alla medlemsstater [44] utom Nederländerna, Finland, Portugal, Österrike och Luxemburg. Direktiv 99/97/EG, hamnstatskontroll, har ännu inte införlivats av Nederländerna och Luxemburg. [44] Ärendet mot Sverige kommer att avslutas i början på 2002. När det gäller säkerheten för passagerartransport till sjöss har direktiv 98/18/EG och 98/41/EG slutligen införlivats av alla medlemsstater. Överträdelseförfarandet mot Portugal kommer att avslutas i början av 2002. Syftet med de båda direktiven är att öka säkerheten och undsättningsmöjligheterna för passagerare och besättning på passagerarfartyg i trafik till eller från hamnar i gemenskapen, och att få räddningsarbetet efter en eventuell olycka att fungera bättre. Dock fortsätter förfaranden för bristande införlivande mot Italien och Frankrike. Ärendet rörande Belgien behandlas fortfarande i domstolen. Däremot avslutades under 2001 alla överträdelseförfaranden som gäller lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 94/57/EG, i vilket fastställs åtgärder som skall vidtas av medlemsstaterna och av organisationer som ombesörjer inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, för att uppfylla de internationella konventionerna om säkerheten till sjöss och förhindrande av havsförorening. Direktiv 95/21/EG (hamnstatskontroll) innebär en tillnärmning av riktlinjerna för fartygsinspektioner samt av reglerna för kvarhållande av fartyg och förbud att angöra gemenskapshamnar. Direktivet har nu införlivats av alla medlemsstater och förfarandet mot Italien har avslutats. Dessutom har Italien också införlivat ändringsdirektiven 98/25/EG och 98/42/EG (hamnstatskontroll). Det bör noteras att överträdelseförfarandena fortsätter mot Frankrike och Irland för felaktig tillämpning av direktiv 95/21/EG mot de medlemsstater som inte respekterar skyldigheten att kontrollera minst 25 procent av de fartyg med utländsk flagg som anlöper deras hamnar eller framförs i deras territorialvatten . När det gäller sjöfolk har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen mot Luxemburg och Nederländerna, som ännu inte anmält samtliga genomförandebestämmelser för rådets direktiv 98/35/EG om ändring av direktiv 94/58/EG om minimikrav på utbildning för sjöfolk. I en dom av 3 juli 2001 [45] dömdes Luxemburg av domstolen för fördragsbrott. [45] Mål C-2000/297, kommissionen mot Luxemburg, dom av 3 juli 2001. Det bör slutligen noteras att direktiv 1997/70/EG om att införa harmoniserade säkerhetsregler för fiskefartyg som har en längd av 24 meter och däröver, ändrat genom direktiv 1999/19/EG, fortsätter att ställa till betydande svårigheter i Nederländerna. Landet har fortfarande inte införlivat de två direktiven. I båda ärendena pågår mål i domstolen. Ärendet mot Belgien för underlåtenhet att införliva direktiv 1999/19/EG kommer att avslutas i början på 2002. Italien är fortfarande föremål för ett förfarande för bristande överensstämmelse. Gemenskapslagstiftningen om fartygsregistrering och tillstånd att föra ett lands flagg respekteras fortfarande bristfälligt. Villkoren för inskrivning i fartygsregistren och beviljande av tillstånd att föra landets flagg är fortfarande diskriminerande i Nederländerna och överträdelseförfarandet fortsätter i domstolen. I fråga om etableringsrätt beslutade kommissionen att väcka talan vid domstolen mot Italien för bristande överensstämmelse med artiklarna 43 och 48 i fördraget om villkoren för att rederier med säte i en annan medlemsstat skall kunna åtnjuta samma rättigheter som italienska rederier vid tilldelningen av kvoter till linjekonferenser. När det gäller cabotage pågår överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater (Spanien, Danmark, Portugal, Tyskland och Grekland) som behållit eller infört nationella bestämmelser som strider mot förordning (EEG) nr 3577/92. Genom denna förordning avregleras cabotagetrafiken för redare i gemenskapen som har fartyg registrerade och flaggade i en medlemsstat. Förfarandet mot Grekland kunde avslutas under 2001. Principen om frihet att tillhandahålla tjänster som garanteras i förordning (EEG) nr 4055/86 i fråga om lastdelning mellan medlemsstater och tredje land iakttas ännu inte av alla medlemsstater. Det förfarande som inleddes 2000 mot Italien pågår fortfarande. Förfarandena mot Belgien fortsätter. [46] I utvärderingen av år 2000 angavs att förfarandena skulle komma att avslutas 2001, men de protokoll som har undertecknats med berörda tredje länder har ännu inte trätt i kraft. Därför fortsätter förfarandet med motiverade yttranden i enlighet med artikel 228.2 i fördraget. Förfarandet angående lastdelning mellan Portugal och Jugoslavien [47] fortsätter, men bör kunna avslutas under första halvåret 2002. Dessutom har ärendet rörande Angola kunnat avslutas. [46] Mål C-1998/170, kommissionen mot Belgien, domstolens dom av 14 september 1999. [47] Mål C-1998/062, kommissionen mot Portugal, domstolens dom av den 4 juli 2000. Kommissionen fäster också särskild uppmärksamhet vid tillämpningen av förordning (EEG) nr 4055/86 om eventuell diskriminering beroende på aktörernas nationalitet eller typ av transport och de hinder detta kan medföra. Två överträdelseförfaranden pågår för närvarande mot Italien och Grekland på grund av de diskriminerande hamnavgifter som tillämpas i dessa båda länder. Avgifterna varierar beroende på fartygens destinationshamn. De är lägre för transporter mellan två hamnar inom landets territorium än för internationella transporter. I Italiens fall har ärendet förts till domstol. Flera ärenden i denna fråga som rör andra medlemsstater håller på att undersökas. Slutligen är Finland föremål för ett överträdelseförfarande (som kommer att inledas formellt i början av 2002) för att inte ha gjort tillräckligt för att hindra blockering i finska hamnar när det gäller vissa fartyg från tredje länder. 2.7. Informationssamhället Europeiska rådets möte i Lissabon var en nyckeletapp för samstämmigheten i den europeiska elektroniska kommunikationssektorn. Stats- och regeringscheferna har åter bekräftat sin vilja att utveckla unionen mot en digital och kunskapsbaserad ekonomi, vilket är ämnet för handlingsplanen eEurope. En annan viktig händelse finns i perspektivet: nämligen att Europaparlamentet och rådet antagit det nya regelverket. [48] Regelverkets syfte är att öka konkurrensen och samstämmigheten på marknaderna och däri ingår att göra den gällande gemenskapslagstiftningen integrerad och sammanhållen. [48] Jfr http://europa.eu.int/information_society/topics/telecoms/news/index_en.htm. När det gäller införlivandet av detta regelverk, som omfattar tretton direktiv, en förordning och fyra beslut, anges i Sjunde rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet [49] att minst tre medlemsstater (Frankrike, Italien och Luxemburg) har anmält sin nya lagstiftning till kommissionen under 2001, och härigenom stillat kommissionens huvudsakliga oro. I Grekland har den interna rätten konsoliderats efter en total avreglering, vilket ger fördelar i klarhet och rättslig säkerhet. [49] KOM (2001) 706 av den 26 november 2001, elektronisk version på http://europa.eu.int/information_society/topics/telecoms/implementation/annual_report/7report/index_en.htm Vad gäller bristande överensstämmelse med gemenskapsrätten i nationella genomförandebestämmelser eller felaktig tillämpning har under 2001 ett betydande antal ärenden avslutats (tretton) eller avbrutits (fyra) på grund av de framsteg medlemsstaterna har gjort i införlivandet av gemenskapsrätten. Ärendet mot Tyskland är det tydligaste exemplet. Förfaranden hade inletts vad gällde bestämmelserna i direktiv 97/13/EG om tillstånd, eftersom beloppen för rättigheterna översteg vad som var nödvändigt för att täcka de administrativa kostnaderna. De tyska förvaltningsdomstolarna ogiltigförklarade den nationella lagstiftningen om beloppen för rättigheterna, vilket innebär att de åtgärder som inletts vid domstolen avbryts. Dessutom har sex pågående förfaranden för icke införlivande avslutats utifrån bestämmelserna i direktiv 97/51/EG om förhyrda förbindelser (Frankrike och Italien), direktiv 98/10/EG om taltelefoni (Italien) och artikel 5 i direktiv 97/66/EG om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet (Frankrike, Irland och Förenade kungariket). I slutet av 2001, efter en dom från domstolen (mål C-319/99) har också Frankrike anmält genomförandebestämmelser för direktiv 95/47/EG om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler. Dock har i de två mål som rör Frankrike (C-151/00) respektive Nederländerna (C-254/00) inga sådana anmälningar gjorts, medan domstolen konstaterade bristen på införlivande 2001. Därför riktades ett motiverat yttrande till de franska myndigheterna i enlighet med artikel 228 i fördraget den 21 december 2001. Domstolen har meddelat andra domar mot Luxemburg (mål C-448/99) och Frankrike (mål C-146/00) för bristande överensstämmelse med nationell lagstiftning vad gäller direktiv 97/13/EG om tillstånd respektive direktiv 97/33/EG om samtrafik. Det senare målet gällde främst kraven kring Fonden för samhällsomfattande tjänster. På grund av ökande rättspraxis inom sektorn offentliggör generaldirektoratet för informationssamhället på sin hemsida en anvisning, Guide to the Case Law of the European Court of Justice in the field of Telecommunications, [50] som har uppdaterats vid flera tillfällen. [50] http://europa.eu.int/information_society/topics/telecoms/implementation/infringement/doc/guidecaselaw.pdf I slutet av 2001 pågick 69 överträdelseförfaranden, varav tolv hade inletts efter klagomål från generaldirektoratet för informationssamhället. Antalet förfarandena för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser är stort. Efter det att direktivet om elektroniska signaturer [51] trädde i kraft den 18 juli 2001 uppgår de till fjorton. Dessutom ökar antalet mål som gäller bristande överensstämmelse med gemenskapsrätten (19) eller felaktig tillämpning av den genom genomförandebestämmelser (36). [51] Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/93/EG av den 13 december 1999 om ett gemenskapsramverk för elektroniska signaturer, EGT L 13, 19.1.2001, s. 12. Det bör också noteras att i slutet av 2001 hade många överträdelseförfaranden avslutats med en dom från domstolen (tre för underlåtenhet att anmäla bestämmelser, tre för bristande överensstämmelse och tre för felaktig tillämpning) eller varit föremål för ett motiverat yttrande (ett för underlåtenhet att anmäla, fem för bristande överensstämmelse och tre för felaktig tillämpning). De viktigaste pågående frågorna är följande: Förfaranden inleddes år 2000 mot nio medlemsstater rörande direktiv 98/61/EG avseende nummerportabilitet och motiverade yttranden riktades till Nederländerna och Förenade kungariket. Talan väcktes vid domstolen mot Tyskland och Sverige på grund av avsaknad av förval av operatör för lokalsamtal, och mot Frankrike på grund av avsaknad av total nummerportabilitet. 2001 inleddes förfaranden mot sex medlemsstater rörande det nya direktiv 98/10/EG om taltelefoni för att garantera en miniminivå för gratis detaljerade fakturor till konsumenterna, som gör det möjligt för dem att kontrollera samtalskostnaderna. Motiverade yttranden riktades till Luxemburg och Österrike angående denna fråga i slutet av året. Slutligen finns ett ganska litet antal fall av bristande införlivande eller utebliven anmälan. Dessa rör framförallt ovannämnda direktiv 97/66/EG och 95/74/EG. Sex överträdelseförfaranden för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser inleddes 2001 rörande direktivet om elektroniska signaturer. Formella underrättelser har översänts till Irland, Italien, Nederländerna, Finland, Portugal och Förenade kungariket. Kommissionen har också beslutat att inleda överträdelseförfaranden mot Grekland, Portugal och Tyskland eftersom länderna inte har säkerställt att tillträde till accessnätet erbjudits konkurrerande företag i enlighet med förordningen om tillträde till accessnätet, [52] som är tillämplig sedan den 2 januari 2001 (jfr IP/01/86). [52] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2887/2000 av den 18 december 2000 om tillträde till accessnät (EGT L 336, 30.12.2000, s. 4, den svenska versionen finns ej tillgänglig). Sammanfattningsvis, med tanke på omfattningen av den gällande lagstiftningen för telekommunikation och den relativt korta tid som har förlöpt sedan lagstiftningen antogs i sin helhet kan man konstatera en mycket bra införlivandenivå, tack vare överträdelseförfarandenas effektivitet (mer än 200 ärenden har avslutats under de senaste tre åren). 2.8. MILJÖ 2.8.1. Inledning Över en tredjedel av inkomna klagomål och de förfaranden som kommissionen inlett under 2001 om överträdelser mot gemenskapslagstiftningen gäller miljöområdet. Under 2001 väckte kommissionen talan vid domstolen i 71 ärenden som rör medlemsstater och avgav 197 motiverade yttranden (med stöd i antingen artikel 226 eller 228 i EG-fördraget). Detta innebär en ökning med omkring 40 % jämfört med föregående år. I detta avseende skall det påminnas om att kommissionen arbetar för att lösa överträdelserna så snart de upptäcks utan att behöva inleda formella överträdelseförfaranden. Det ökande antalet miljöärenden har flera orsaker: - Kommissionens regelbundna granskning av att de nationella genomförandebestämmelser som anmälts av medlemsstaterna i enlighet med deras skyldighet att införliva gemenskapens direktiv i nationell lagstiftning är förenliga med gemenskapslagstiftningen. - Allmänhetens ökande engagemang i miljöfrågor, dess allt större medvetenhet om gemenskapens miljölagstiftning och möjligheten att påpeka fall av bristande efterlevnad av gemenskapslagstiftningen för kommissionen, särskilt inom ramen för kommissionens handhavande av klagomål. [53] [53] Se standardformulär för klagomål att överlämnas till Europeiska kommissionen, EGT C 119, 30.4.1999, s. 5. - De organisatoriska svårigheterna med att säkerställa fullständig förenlighet med gemenskapens miljölagstiftning i medlemsstaterna, vilket beror på deras egen juridiska eller administrativa struktur, eftersom ansvaret för genomförandet av lagstiftningen ofta ligger hos fler än en myndighet (olika ministerier, centrala, regionala eller lokala myndigheter osv.). - Den stora bredden inom gemenskapens miljölagstiftning och dess höga ambitioner, i synnerhet på nyckelområden, såsom rådets direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter [54] eller rådets direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt [55], ändrat genom rådets direktiv 97/11/EG [56]. Båda omfattar långtgående miljöbedömningsskyldigheter som skall beaktas vid planering och godkännande av enskilda projekt och innefattar därför beslut inom många politikområden vilka ofta delegeras till regionala och lokala myndigheter och tilldrar sig ett stort intresse från allmänheten. [54] EGT. L 206, 22.7.1992, s. 7. [55] EGT L 175, 5.7.1985, s. 40. [56] EGT L 73, 14.3.1997, s. 5. - Bristen på eller relativt ineffektiva mekanismer för överklagande i medlemsstaterna. Att inleda de överträdelseförfaranden som avses i artiklarna 226 och 228 i EG-fördraget är emellertid inte det enda och sällan det mest effektiva sättet att säkerställa att miljödirektiven efterlevs. I många fall kan den klagande få saken prövad snabbare genom att använda rättsmedel inom nationell lagstiftning. Möjligheten att underlätta tillgången till rättsväsendet i medlemsstaterna i enlighet med Århuskonventionen [57] och inrättandet av tillförlitliga nationella och regionala besvärs- och skiljedomsorgan kommer att vara syftet med ett förslag till direktiv som kommer att läggas fram 2002. [57] UN/ECE Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental Matters. Kommissionen och i synnerhet generaldirektoratet för miljö har å sin sida ökat sina ansträngningar för att arbeta mer aktivt visavi medlemsstaterna i syfte att hjälpa dem att på ett bättre sätt införliva och tillämpa miljödirektiv. Åtskilliga seminarier hölls 2001 i medlemsstaterna varvi