I den europeiska gröna given anges hur Europa ska bli den första klimatneutrala världsdelen fram till 2050. Den innehåller en ny och hållbar tillväxtstrategi för alla som ska stimulera ekonomin, förbättra människors hälsa och livskvalitet, värna naturen och inte lämna någon utanför.

Användningen av kemiska bekämpningsmedel i jordbruket bidrar till mark-, vatten- och luftföroreningar och förlust av biologisk mångfald samt kan skada växter som inte är målarter, insekter, fåglar, däggdjur och groddjur. Kommissionen har redan fastställt en harmoniserad riskindikator för att kvantifiera framstegen i fråga om att minska riskerna kopplade till bekämpningsmedel. Riskindikatorn visar att riskerna vid användningen av bekämpningsmedel har minskat med 20 % under de senaste fem åren. Kommissionen kommer att vidta ytterligare åtgärder för att fram till 2030 minska den totala användningen av och risken med kemiska bekämpningsmedel med 50 % och minska användningen av bekämpningsmedel med hög risk med 50 %. För att bana väg för alternativ och upprätthålla jordbrukarnas inkomster kommer kommissionen att vidta en rad åtgärder. Den kommer att revidera direktivet om hållbar användning av bekämpningsmedel, stärka bestämmelserna om integrerat växtskydd och främja en ökad användning av säkra alternativa metoder för att skydda skördar från skadegörare och sjukdomar. Det integrerade växtskyddet kommer att främja användningen av alternativa bekämpningsmetoder, såsom växelbruk och mekanisk ogräsrensning. Dessutom kommer det att vara ett av de viktigaste verktygen för att minska användningen och beroendet av kemiska bekämpningsmedel, i synnerhet användningen av farligare bekämpningsmedel. Jordbruksmetoder som minskar användningen av bekämpningsmedel genom den gemensamma jordbrukspolitiken kommer att vara av yttersta vikt och de strategiska planerna bör återspegla denna omställning och främja tillgången till rådgivning. Kommissionen kommer även att underlätta utsläppandet på marknaden av bekämpningsmedel som innehåller biologiskt verksamma ämnen och förstärka miljöriskbedömningen av bekämpningsmedel. Den kommer att minska längden på medlemsländernas godkännandeförfarande för bekämpningsmedel. Kommissionen kommer också att föreslå ändringar av förordning från 2009 om statistik om bekämpningsmedel för att överbrygga uppgiftsluckor och främja ett evidensbaserat beslutsfattande.

Livsmedelssystemens hållbarhet är en global fråga och systemen måste anpassa sig för att möte de olika utmaningarna. EU kan spela en nyckelroll genom att med denna strategi fastställa globala standarder. I strategin fastställs huvudmål inom prioriterade områden för hela EU. För att säkerställa en rättvis omställning måste, förutom nya politiska initiativ, även den befintliga lagstiftningen efterlevas, särskilt när det gäller djurskydd, användning av bekämpningsmedel och miljöskydd. Strategin tar hänsyn till medlemsländernas olika utgångspunkter och skillnader i förbättringspotential. Dessutom tar den hänsyn till att en omställning till hållbara livsmedelssystem ändrar den ekonomiska strukturen i många EU-regioner och samspelen dem emellan. Omställningen kommer att få tekniskt och finansiellt stöd från befintliga EU-instrument, såsom sammanhållningsfonderna och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu). Nya lagstiftningsförslag kommer att bygga på kommissionens verktyg för bättre lagstiftning. Konsekvensbedömningar görs utifrån offentliga samråd, identifiering av miljömässig, social och ekonomisk påverkan och analys av hur små och hur medelstora företag påverkas och innovation främjas eller hindras. Dessa bedömningar bidrar sedan till effektiva politiska val till lägsta möjliga kostnad, i linje med målen för den gröna given. För att omställningen ska gå snabbare och lättare och för att säkerställa att alla livsmedel som släpps ut på EU-marknaden blir alltmer hållbara, kommer kommissionen att lägga fram ett lagstiftningsförslag om en ram för ett hållbart livsmedelssystem före utgången av 2023. Denna ram kommer att främja politisk samstämmighet på EU-nivå och nationell nivå, integrera hållbarhet i all livsmedelsrelaterad politik och stärka livsmedelssystemens motståndskraft. Kommissionen kommer, efter omfattande samråd och konsekvensbedömningar, att ta fram gemensamma definitioner samt allmänna principer och krav för hållbara livsmedelssystem och livsmedel. Ramen kommer också att behandla det ansvar som alla aktörer i livsmedelssystemet har. Ramen kommer, med en kombination av certifiering och märkning av livsmedels hållbarhetsprestanda samt riktade incitament, att göra det möjligt för aktörerna att dra nytta av hållbara metoder och gradvis höja hållbarhetsstandarderna så att de blir normen för alla livsmedel som släpps ut på EU-marknaden.

Ett hållbart livsmedelssystem kommer att vara avgörande för att uppnå de klimat- och miljömål som fastställs i den gröna given, och samtidigt förbättra primärproducenternas inkomster och stärka EU:s konkurrenskraft. Denna strategi stöder omställningen genom att lägga tonvikten på nya möjligheter för både medborgare och livsmedelsföretagare.

Emellertid är det tydligt att omställningen inte kan ske utan att människor ändrar sina kostvanor. I EU har 33 miljoner människor inte råd med en måltid av god kvalitet varannan dag och en del av befolkningen i många medlemsländer är beroende av livsmedelsbistånd. Under en ekonomisk nedgång ökar risken för att människor inte ska få tillgång till livsmedel till rimliga priser, och därför är det nödvändigt att något görs för att ändra konsumtionsmönstren och minska matsvinnet. Fetman ökar samtidigt som ungefär 20 % av de livsmedel som produceras slängs. Över hälften av den vuxna befolkningen är nu överviktig, vilket bidrar till en hög förekomst av kostrelaterade sjukdomar (inklusive olika typer av cancer) och därmed sammanhängande sjukvårdskostnader. På det hela taget följer de europeiska kostvanorna inte de nationella kostrekommendationerna och livsmedelsmiljön innebär inte alltid att det hälsosamma alternativet är det enklaste. Om de europeiska kostvanorna skulle följa kostrekommendationerna skulle livsmedelssystemens miljöpåverkan minska avsevärt.

Från jord till bord-strategin är en ny övergripande strategi för hur vi i Europa kan uppvärdera hållbart producerade livsmedel. Den är ett tillfälle att förbättra vår livsstil och hälsa samt miljön. Skapandet av en gynnsam livsmedelsmiljö som gör det lättare att välja hälsosamma och hållbara kostvanor kommer att gynna konsumenternas hälsa och livskvalitet samt även minska de hälsorelaterade kostnaderna för samhället. Människor fäster allt större vikt vid miljö- och hälsofrågor samt sociala och etiska frågor och de söker mer än någonsin efter ett högre värde i livsmedel. När samhället blir mer urbaniserat vill de känna sig närmare maten. De vill ha tillgång till färska, mindre bearbetade och hållbart producerade livsmedel. Exempelvis har efterfrågan på kortare leveranskedjor blivit starkare under det pågående utbrottet. Konsumenterna bör få möjligheten att välja hållbart producerade livsmedel, och alla aktörer i livsmedelskedjan bör se det som sitt ansvar och som en möjlighet.

Covid-19-pandemin lyfter fram betydelsen av ett robust och motståndskraftigt livsmedelssystem som fungerar under alla omständigheter och som kan garantera medborgarna tillgång till ett tillräckligt stort utbud av livsmedel till rimliga priser. Den har också gjort oss mycket medvetna om sambandet mellan vår hälsa, ekosystemen, leveranskedjorna, konsumtionsmönstren och planetens begränsningar. Det är uppenbart att vi måste göra mycket mer för att hålla oss själva och planeten friska. Den nuvarande pandemin är bara ett exempel, medan återkommande torka, översvämningar, skogsbränder och nya skadegörare blir allt vanligare och är en konstant påminnelse om att vårt livsmedelssystem är hotat och måste bli mer hållbart och motståndskraftigt.

Från jord till bord-strategin står i centrum för den gröna given. Strategin hanterar frågan om hållbara livsmedelssystem på ett övergripande sätt, och tar hänsyn till de komplexa sambanden mellan friska människor, sunda samhällen och en frisk planet. Strategin är också ett centralt inslag i kommissionens agenda för att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. Alla medborgare och aktörer i värdekedjorna, både i och utanför EU, bör gynnas av en rättvis omställning, särskilt efter covid-19-pandemin och den ekonomiska nedgången. En övergång till ett hållbart livsmedelssystem kan både ge miljömässiga, hälsomässiga och sociala fördelar och erbjuda ekonomiska vinster, samt bidra till att återhämtningen från krisen leder oss mot en hållbar framtid . För att återhämtningen och omställningen ska lyckas måste man säkra en hållbar försörjning för primärproducenterna vars inkomster fortfarande släpar efter.

Överskottet av näringsämnen i miljön (särskilt kväve och fosfor) beror på överdriven användning och det faktum att växterna inte på ett effektivt sätt kan ta upp alla näringsämnen som används i jordbruket. Detta är ytterligare en betydande källa till luft-, mark- och vattenföroreningar och klimatpåverkan , som har lett till att den biologiska mångfalden minskat i floder, sjöar, våtmarker och hav . Kommissionen kommer att vidta åtgärder för att minska näringsförlusterna med minst 50 % och samtidigt se till att markens bördighet inte försämras, vilket kommer att minska användningen av gödselmedel med minst 20 % fram till 2030. Detta kommer att uppnås genom att den relevanta miljö- och klimatlagstiftningen till fullo genomförs och verkställs, genom att de minskningar av näringsämnesbelastningen som krävs för att uppnå dessa mål fastställs tillsammans med medlemsländerna, genom att tillämpa anpassad gödsling och hållbar näringsämneshantering samt genom bättre hantering av kväve och fosfor under hela deras livscykel. Kommissionen kommer att tillsammans med medlemsländerna utarbeta en integrerad handlingsplan för hantering av näringsämnen som förhindrar övergödningen vid källan och ökar hållbarheten i djurhållningssektorn. Den kommer också att samarbeta med medlemsländerna för att utvidga användningen av precisionsgödslingstekniker och hållbara jordbruksmetoder, särskilt i områden med intensiv djuruppfödning och återvinning av organiskt avfall till förnybara gödselmedel. Detta kommer att genomföras genom de åtgärder som medlemsländerna tar med i sina strategiska planer, t.ex. verktyget för hantering av näringsämnen för ett hållbart jordbruk, investeringar och rådgivningstjänster, samt genom EU:s rymdteknik (Copernicus, Galileo).

Jordbruket står för 10.3 % av EU:s utsläpp av växthusgaser och nästan 70 % av dessa utsläpp kommer från djursektor . Utsläppen består främst av andra växthusgaser än koldioxid (såsom metan och dikväveoxid). Dessutom används 68 % av den totala jordbruksarealen för animalieproduktion. För att bidra till att minska animalieproduktionens miljö- och klimatpåverkan, undvika koldioxidläckage genom import och stödja den pågående omställningen till en mer hållbar djuruppfödning, kommer kommissionen att underlätta utsläppandet på marknaden av hållbara och innovativa fodertillsatser. Den kommer att överväga EU-bestämmelser för att minska beroendet av viktiga foderråvaror (t.ex. soja som odlas på avskogad mark) genom att främja EU-odlade vegetabiliska proteiner och alternativa foderråvaror, såsom insekter, marina råvaror (t.ex. alger) och biprodukter från bioekonomin (t.ex. fiskavfall). Dessutom kommer kommissionen att göra en översyn av EU:s program för främjande av jordbruksprodukter, i syfte att öka dess bidrag till hållbar produktion och konsumtion och i överensstämmelse med hur kostvanorna ändras. När det gäller kött bör denna översyn inriktas på hur EU kan använda programmet för att främja de mest hållbara och koldioxideffektiva produktionsmetoderna inom djurhållningen. Kommissionen kommer också att strikt bedöma alla förslag om kopplat stöd i de strategiska planerna med tanke på behovet av en övergripande hållbarhet.

Antimikrobiell resistens som beror på överdriven och olämplig användning av antimikrobiella medel vid vården av djur och människor leder till uppskattningsvis 33 000 dödsfall i EU varje år, och betydande hälso- och sjukvårdskostnader. Kommissionen kommer därför att vidta åtgärder för att minska den totala EU-försäljningen av antimikrobiella medel till produktionsdjur och vattenbruk med 50 % fram till 2030. I de nya förordningarna om veterinärmedicinska läkemedel och foder som innehåller läkemedel ingår ett stort antal åtgärder för att uppnå detta mål och främja One health-modellen.

Bättre djurskydd förbättrar djurs hälsa och livsmedelskvaliteten, minskar behovet av medicinering och kan bidra till att bevara den biologiska mångfalden, vilket också är något som medborgarna vill ha. Kommissionen kommer att se över djurskyddslagstiftningen, bland annat rörande djurtransport och slakt, för att anpassa den till de senaste vetenskapliga rönen, utvidga dess tillämpningsområde, göra den lättare att tillämpa och i slutändan säkerställa en högre djurskyddsnivå. De strategiska planerna och EU:s nya strategiska riktlinjer för vattenbruk kommer att stödja denna process. Kommissionen kommer också att överväga alternativ för djurskyddsmärkning för att bättre kunna överföra värdet genom livsmedelskedjan.

Klimatförändringen innebär nya hot mot växtskyddet. Hållbarhetsutmaningen kräver åtgärder för att bättre skydda växter från nya skadegörare och sjukdomar samt innovationer. Kommissionen kommer att anta bestämmelser för att stärka vaksamheten vid import och övervakning av växter på unionens territorium. Ny innovativ teknik, inklusive bioteknik och utvecklingen av biobaserade produkter, kan bidra till ökad hållbarhet, förutsatt att tekniken är säker för konsumenterna och miljön och samtidigt gynnar samhället som helhet. Ny teknik kan också påskynda processen med att minska beroendet av bekämpningsmedel. På medlemsländernas begäran genomför kommissionen en studie som undersöker vilken potential ny genteknik har när det gäller att förbättra hållbarheten i livsmedelskedjan. Hållbara livsmedelssystem är också beroende av en tryggad tillgång till utsäde och av ett brett utbud av fröer. Jordbrukare måste ha tillgång till ett urval av kvalitetsutsäde för växtsorter som är anpassade till de påfrestningar som klimatförändringen medför. Kommissionen kommer att vidta åtgärder för att underlätta registreringen av utsädessorter, även för ekologiskt jordbruk, och underlätta marknadstillträdet för traditionella och lokalt anpassade sorter.

Marknaden för ekologiska livsmedel kommer att fortsätta att växa och ekologiskt jordbruk måste främjas ytterligare. Det har en positiv inverkan på den biologiska mångfalden, skapar arbetstillfällen och drar till sig unga jordbrukare. Även konsumenterna värdesätter det ekologiska jordbruket. Regelverket stöder omställningen till den här typen av jordbruk, men mer måste göras, och liknande omställningar måste även ske i hav och inlandsvatten. Utöver åtgärder inom den gemensamma jordbrukspolitiken, såsom miljösystem, investeringar och rådgivningstjänster, och åtgärder inom den gemensamma fiskeripolitiken, kommer kommissionen att lägga fram en handlingsplan om ekologiskt jordbruk. Detta kommer att hjälpa medlemsländerna att stimulera både tillgång och efterfrågan på ekologiska produkter. Genom marknadsföringskampanjer och miljöanpassad offentlig upphandling kan man vinna konsumenternas förtroende och öka efterfrågan. Denna strategi kommer att bidra till att uppnå målet om att minst 25 % av EU:s jordbruksareal ska vara ekologiskt jordbruk år 2030 och till en betydande ökning av det ekologiska vattenbruket.

Omställningen måste självklart stödjas av en gemensam jordbrukspolitik som fokuserar på den gröna given. Kommissionens förslag från juni 2018 om en ny gemensamma jordbrukspolitik syftar till att hjälpa jordbrukare att förbättra sina miljömässiga och klimatmässiga resultat genom en mer resultatinriktad modell, bättre användning av data och analyser, förbättrade obligatoriska hållbarhetsstandarder, nya frivilliga åtgärder samt en ökad inriktning på investeringar i gröna och digitala tekniker och metoder. Den syftar också till att garantera en anständig inkomst som gör det möjligt för jordbrukare att försörja sina familjer och stå emot olika slags kriser.Kravet på att förbättra direktstödets effektivitet och ändamålsenlighet genom att fastställa en övre gräns för stödet och bättre rikta det till de jordbrukare som behöver det och som lever upp till den gröna ambitionen, snarare än till de enheter och företag som endast äger jordbruksmark, är fortfarande en viktig del av den framtida gemensamma jordbrukspolitiken. Medlemsländernas möjlighet att garantera detta måste noggrant utvärderas i de strategiska planerna och övervakas under genomförandet. I kommissionens senaste analys dras slutsatsen att reformen verkligen har potential att driva på den gröna given, men att de viktigaste bestämmelserna i förslagen måste bibehållas i förhandlingsprocessen och att vissa förbättringar och praktiska initiativ bör utvecklas.

De nya miljösystemen kommer att erbjuda mycket finansiering till stöd för hållbara metoder, såsom precisionsjordbruk, agroekologi (bl.a. ekologiskt jordbruk), koldioxidlagring och skogsjordbruk. Medlemsländerna och kommissionen måste se till att dessa system får tillräckliga resurser och genomförs i de strategiska planerna. Kommissionen kommer att stödja införandet av en öronmärkt minimibudget för miljösystem.

Innan utkasten till strategiska planer formellt läggs fram kommer kommissionen dessutom att lämna rekommendationer till varje medlemsland om de nio specifika målen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Kommissionen kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt målen i den gröna given samt åt målen i den här strategin och i strategin för biologisk mångfald 2030. Den kommer att begära att medlemsländerna fastställer tydliga nationella värden för målen i dessa strategier, med beaktande av deras specifika situation och de ovannämnda rekommendationerna. Medlemsländerna ska använda dessa värden för att identifiera de nödvändiga åtgärderna i sina strategiska planer.

Parallellt med förändringarna inom jordbruket måste också omställningen till en hållbar produktion av fisk och andra marina livsmedel påskyndas. Ekonomiska uppgifter visar att när fisket har blivit hållbart så har även inkomsterna ökat. Kommissionen kommer att öka ansträngningarna för att fiskbestånden ska nå en hållbar nivå genom den gemensamma fiskeripolitiken i de fall då det fortfarande finns brister i genomförandet, t.ex. genom att minska onödigt utkast av fisk. Den kommer även att stärka fiskeriförvaltningen i Medelhavet i samarbete med alla kuststater och senast 2022 göra en ny bedömning av hur den gemensamma fiskeripolitiken hanterar de risker som orsakas av klimatförändringen. Den föreslagna översynen av unionens system för fiskerikontroll kommer att bidra till kampen mot bedrägerier genom ett förbättrat spårbarhetssystem. Den obligatoriska användningen av digitaliserade fångstintyg kommer att stärka åtgärderna för att förhindra att illegala fiskprodukter kommer in på EU:s marknad.

Odling av fisk och andra marina livsmedel ger ett mindre koldioxidavtryck än animalieproduktionen på land. Utöver det betydande stödet till hållbart vattenbruk från nästa Europeiska havs- och fiskerifond planerar kommissionen att anta EU-riktlinjer för medlemsländernas planer för hållbar utveckling av vattenbruk samt främja rätt typ av utgifter inom ramen för fonden. Den kommer också att fastställa målinriktat stöd för algindustrin, eftersom alger bör bli en viktig alternativ proteinkälla för ett hållbart livsmedelssystem och en global livsmedelsförsörjning.

För att stödja primärproducenterna omställning planerar kommissionen att förtydliga konkurrensreglerna för kollektiva initiativ som främjar hållbarhet i leveranskedjorna. Den kommer också att hjälpa jordbrukare och fiskare att stärka sin ställning i leveranskedjan och få en skälig del av den hållbara produktionens mervärde genom att uppmuntra till samarbete inom den samlade marknadsordningen för jordbruksprodukter och fiskeri- och vattenbruksprodukter. Kommissionen kommer att övervaka medlemsländernas genomförande av direktivet om otillbörliga affärsmetoder . Den kommer också att samarbeta med medlagstiftarna för att förbättra jordbruksbestämmelserna så att de stärker ställningen för jordbrukare (t.ex. producenter av produkter med geografiska beteckningar), deras kooperativ och producentorganisationer i livsmedelskedjan.

2.2.Trygga livsmedelsförsörjningen

Ett hållbart livsmedelssystem måste garantera att människor alltid har tillgång till ett tillräckligt och varierat utbud av säkra, näringsrika, överkomliga och hållbart producerade livsmedel, inte minst i kristider. Händelser som påverkar livsmedelssystemens hållbarhet behöver inte härröra från själva livsmedelskedjan, utan kan föranledas av politiska, ekonomiska, miljömässiga eller hälsorelaterade kriser. Fastän den nuvarande covid-19-pandemin inte har någon koppling till livsmedelssäkerheten i EU kan en sådan kris försätta både livsmedelsförsörjningen och försörjningsmöjligheterna i fara. Klimatförändringen och förlusten av biologisk mångfald utgör överhängande och varaktiga hot mot livsmedelsförsörjningen och försörjningsmöjligheterna. Inom ramen för denna strategi kommer kommissionen fortsätta att noga övervaka livsmedelsförsörjningen samt jordbrukares och livsmedelsföretagares konkurrenskraft.

Kriser påverkar livsmedelsvärdekedjan på olika sätt på grund av dess komplexitet och antalet inblandade aktörer. Även om det i allmänhet har funnits tillräcklig med livsmedel har denna pandemi inneburit många utmaningar, exempelvis logistikstörningar i leveranskedjorna, arbetskraftsbrist, förlust av vissa marknader, förändrade konsumentmönster och effekter på livsmedelssystemens funktion. Den nuvarande situationen saknar motstycke, men livsmedelskedjan står varje år inför allt större hot med återkommande torka, översvämningar, skogsbränder, förlust av biologisk mångfald och nya skadegörare. Genom att öka livsmedelsproduktionens hållbarhet kommer även producenternas motståndskraft att öka i slutändan. Syftet med från jord till bord-strategin är att skapa en ny ram för detta, kompletterad av åtgärder i strategin för biologisk mångfald.

Covid-19-pandemin har också lyft fram betydelsen av samhällsviktig personal, t.ex. de som arbetar inom den jordbruksbaserade livsmedelsindustrin. Därför är det extra viktigt att mildra de socioekonomiska konsekvenserna för livsmedelskedjan och att se till att huvudprinciperna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter respekteras, särskilt vad gäller säsongsarbetare och irreguljär arbetskraft med otrygga anställningsformer. För att bygga rättvisa, starka och hållbara livsmedelssystem måste hänsyn tas till arbetstagarnas sociala skydd, arbetsvillkor och bostadsförhållanden samt deras hälsa och säkerhet.

Kommissionen kommer att intensifiera sin samordning av ett gemensamt europeiskt svar på kriser som påverkar livsmedelssystemen, i syfte att trygga livsmedelsförsörjningen och livsmedelssäkerheten, stärka folkhälsan och mildra de socioekonomiska konsekvenserna i EU. På grundval av de erfarenheter som gjorts kommer kommissionen att bedöma livsmedelssystemets motståndskraft och utarbeta en beredskapsplan för att trygga livsmedelstillgången och livsmedelsförsörjningen under kristider. Reserven för kriser inom jordbruket kommer att omarbetas så att den kan användas direkt och fullt ut vid kriser på jordbruksmarknader. Utöver de riskbedömnings- och riskhanteringsåtgärder som ska aktiveras under en kris kommer man enligt beredskapsplanen att inrätta en insatsmekanism för livsmedelskriser som samordnas av kommissionen och involverar medlemsländerna. Den kommer att omfatta olika frågor (rörande jordbruk, fiske, livsmedelssäkerhet, arbetstagarna, hälso- och sjukvård samt transporter), beroende på krisens karaktär.

2.3.Stimulera en hållbar livsmedelsbearbetning, grossisthandel, detaljhandel, hotell- och restaurangbransch samt catering

Livsmedelsförädlingsföretag, cateringföretag och återförsäljare påverkar hur marknaden ser ut och vilka kostval konsumenterna gör, genom de typer av livsmedel som de producerar och livsmedlens näringsinnehåll samt genom valet av leverantörer och av metoder för tillverkning, förpackning, transport, marknadsföring och försäljning. Som världens största importör och exportör av livsmedel påverkar EU:s livsmedels- och dryckesindustri också den globala handelns miljöpåverkan och sociala konsekvenser. Att stärka hållbarheten i våra livsmedelssystem kan bidra till att ytterligare förbättra företagens och produkternas rykte, skapa värde för aktieägarna, förbättra arbetsförhållanden, locka till sig anställda och investerare samt ge konkurrensfördelar, produktivitetsvinster och minskade kostnader för företagen.

Livsmedelsindustrin och detaljhandeln bör visa vägen genom att göra hälsosamma och hållbart producerade livsmedel mer tillgängliga och överkomliga, så att livsmedelssystemets totala miljöpåverkan minskar. För att främja detta kommer kommissionen att utarbeta en EU-uppförandekod för ansvarsfull affärs- och marknadsföringssed åtföljd av en övervakningsram. Koden kommer att utarbetas tillsammans med alla berörda parter.