2. Skillnaden mellan ”godtagbart kapital” och ”kapitalbas”

Genom artikel 4.1 led 71 i kapitalkravsförordningen införs en ny kapitalbas, kallad ”godtagbart kapital” för tillämpningen av avdelning III i del två, del fyra och artikel 97 i den förordningen.

Enligt 4.1 led 71 definieras godtagbart kapital som summan av primärkapitalet och supplementärkapitalet. Men den andel supplementärkapital som anses vara ”godtagbart kapital” får vid utgången av övergångsperioden inte överskrida en tredjedel av primärkapitalet.

Begreppet ”godtagbart kapital” är därför mer begränsat än begreppet ”kapitalbas”, eftersom den andel supplementärkapitalinstrument som överskrider tröskelvärdet på en tredjedel inte får anses vara ”godtagbart kapital”.

Det finns däremot ingen begränsning för inkluderingen av supplementärkapital i ”kapitalbasen”, som enbart utgörs av summan av primärkapitalet och supplementärkapital.

Begreppet ”godtagbart kapital” infördes i kapitalkravsförordningen för att minska kreditinstitutens och värdepapperföretagens incitament att utarma regleringskraven genom att enbart utfärda supplementärkapital (till exempel skulle extra supplementärkapital göra det möjligt för instituten att öka omfattningen på exponeringarna mot deras motparter eller volymen på deras kvalificerade innehav på ett enklare sätt än att utfärda primärkapital).

Kvaliteten på supplementärkapitalet är i själva verket lägre än på primärkapitalet. Medan primärkapitalet används för att absorbera förluster under pågående verksamhet, kan supplementärkapitalet enbart användas för att absorbera förluster i samband med nedläggning av verksamhet.

3. Tillämpningsområdet för begreppet ”godtagbart kapital”

Från den 1 januari 2014 används ”godtagbart kapital” som kapitalbas för att

1.fastställa tillsynsbehandlingen av kvalificerade innehav i företag utanför den finansiella sektorn.

I enlighet med det nya systemet anges i artikel 89 i kapitalkravsförordningen att de behöriga myndigheterna alternativt kan tillämpa två olika tillsynsbehandlingar av kvalificerade innehav i företag utanför den finansiella sektorn

-som förbjuder i) varje kvalificerat innehav att överstiga 15 % av institutens godtagbara kapital och ii) den totala portföljen med kvalificerade innehav från att överstiga 60 % av institutionens godtagbara kapital,

-som tillämpar en riskvikt på 1 250 % på de andelar som överstiger tröskelvärdena på 15 % respektive 60 %.

2.fastställa kapitalkrav för värdepappersföretag med begränsad auktorisation att tillhandahålla värdepapperstjänster. De värdepappersföretag som avses i artiklarna 95.1 och 96.1 samt artikel 4.1 led 2 c i kapitalkravsförordningen ska inneha godtagbart kapital som motsvarar minst en fjärdedel av de fasta omkostnaderna under det föregående året enligt artikel 97 i kapitalkravsförordningen.

3.definiera en stor exponering. En exponering anses vara stor när värdet på ett instituts exponering gentemot en enda motpart uppgår till minst 10 % av institutets godtagbara kapital enligt artikel 392 i kapitalkravsförordningen.

4.fastställa den högsta andel över vilken instituten inte får exponera sig gentemot en enda motpart. Ett institut får inte ådra sig en exponering gentemot en enda motpart som överstiger 25 % av dess godtagbara kapital (om inte annat anges) enligt artikel 395 i kapitalkravsförordningen.

Enligt artikel 494 i kapitalkravsförordningen omfattas tillämpningen av definitionen av ”godtagbart kapital” övergångsbestämmelser under en treårsperiod som inleddes 2014. Under 2014 fick kreditinstitut och värdepappersföretag fortfarande räkna supplementärkapital som ”godtagbart kapital” upp till 100 % av primärkapitalet, från 2015 får de räkna supplementärkapital som ”godtagbart kapital” upp till 75 % och under 2016 upp till 50 % av primärkapitalet.

När övergångsperioden är slut, kommer EU-systemet att begränsa det supplementärkapital som får räknas som godtagbart kapital till en tredjedel av primärkapitalet, vilket gör att EU:s krav närmar sig de nyligen utfärdade Baselstandarderna om stora exponeringar, vilka exkluderar supplementärkapitalet från att räknas med vid tillämpningen av systemet för stora exponeringar.

4. Är begreppet ”godtagbart kapital” ändamålsenligt?

EBA och de nationella myndigheterna har rådfrågats för att samla in information om det nya systemets effekter på instituten. Erfarenheterna från det första året med begreppet ”godtagbart kapital” ger inte upphov till några särskilda farhågor. EBA drog i sitt yttrande slutsatsen att man varken kände till några farhågor från institutens sida avseende användningen av definitionen eller hade några empiriska bevis som kunde leda till slutsatsen att den nya snävare kapitalbasen för stora exponeringar skulle ha någon betydande allvarlig effekt på institutens exponeringar.