Investeringar i förnybar energi skapar arbetstillfällen. Nästan 1,5 miljoner människor arbetade 2018 inom sektorn för förnybar energi, om man räknar in de indirekta arbetstillfällena i värdekedjan. Solcellssektorn är bäst på att skapa nya jobb, med tolv arbetstillfällen för varje investerad miljon euro. Som jämförelse skapas i vindkraftsindustrin tre arbetstillfällen för varje investerad miljon euro, men på grund av den förväntade tillväxten för perioden 2020–2030 kommer den att tillföra allra flest arbetstillfällen inom sektorn för förnybar energi i EU. På EU-nivå uppskattade Irena 2,7 miljoner arbetstillfällen inom förnybar energi fram till 2050, 1,7 miljoner inom energieffektivisering och 0,8 miljoner som rör systemflexibilitet. IEA uppskattar också att solceller tillsammans med energieffektivitet i byggnader och industri skapar flest arbetstillfällen per investerad miljon euro.

De nationella energi- och klimatplanerna ger en tydlig signal från medlemsstaterna att de stöder en snabb och kostnadseffektiv omställning till en resilient koldioxidneutral ekonomi, som i hög grad bygger på förnybar energi, vilket kommer att skapa förtroende inom den privata sektorn för investeringar på detta område. Exempelvis har minst tio medlemsstater meddelat sin avsikt att fasa ut kolbaserad elproduktion under de kommande åren och ersätta det mesta av den avvecklade produktionen med förnybar teknik. Ren mobilitet är ett annat exempel där ett stort antal medlemsstater har satt upp ambitiösa mål, särskilt för elektromobilitet och avancerade biodrivmedel. De nationella energi- och klimatplanerna tar dock inte upp all den potential som finns tillgänglig i havsbaserad förnybar energi, och de därmed sammanhängande utmaningarna. Kommissionen kommer att hjälpa till med att åtgärda detta på strategisk nivå i sin kommande strategi för havsbaserad förnybar energi, genom att identifiera nyckelåtgärder avseende fysisk planering i havsområden, mer storskalig teknik och ett nytt tillvägagångssätt för infrastrukturplanering.

I de nationella energi- och klimatplanerna föreslås reformer och investeringsbehov inom dessa prioriterade områden. På grundval av planerna uppskattas det att medlemsstaterna enbart för byggnadsrenoveringar har konstaterat ett behov av att gemensamt investera omkring 130 miljarder euro per år. För subventionerade bostäder uppskattas behovet till 57 miljarder euro per år.

Ett fullständigt genomförande av de nationella energi- och klimatplanerna under de kommande åren kommer att kräva stora nya offentliga och privata investeringar. Svaret på covid-19 ger möjlighet att föra fram några av de nödvändiga gröna investeringarna och reformerna genom strategierna för återhämtning och resiliens på nationell nivå och EU-nivå, särskilt eftersom de erbjuder en stor potential att skapa sysselsättning inom områden som energi- och resurseffektivitet och förnybar energi. Efter de exempellösa nedgångarna under covid-19-krisen finns en ökande osäkerhet om den framtida efterfrågan på olja, till följd av förändringar i arbets-, produktions- och konsumtionsmönster, som understryker riskerna med investeringar i strandade tillgångar. I detta avseende kommer verktyg för hållbar finansiering, t.ex. EU-taxonomin, att bidra till att identifiera hållbar ekonomisk verksamhet och styra kapitalflöden till gröna investeringar .

För att uppnå EU:s nuvarande klimat- och energimål för 2030 krävs, på grundval av kommissionens beräkningar, att årliga investeringar avseende produktion och användning av energi under perioden 2021–2030 ökar med i genomsnitt strax över 1 procentenhet av BNP i jämförelse med föregående årtionde, dvs. en ökning på cirka 260 miljarder euro per år. Med ett högre mål på 55 % minskade utsläpp av växthusgaser skulle detta belopp öka till cirka 350 miljarder euro.

En helt integrerad och väl fungerande inre marknad för energi ger prissignaler som vägledning för investeringar i grön energi och teknik, tryggar energiförsörjning och möjliggör den minst kostsamma vägen mot klimatneutralitet med hjälp av smart teknik. De nationella energi- och klimatplanerna belyser flera brister på energimarknaden (i fråga om flexibilitet i smarta nät, lagring och begränsad efterfrågeflexibilitet). Dessa har en negativ inverkan på kostnaderna för konsumenter och industri, och bromsar både en lyckad återhämtning och omställningen till klimatneutralitet.

Mot denna bakgrund utgör de nationella energi- och klimatplanerna ett verktyg för att säkerställa att målen uppnås för lagstiftningen om den inre marknaden för el och gas, och att rätt politiskt och finansiellt regelverk är på plats för att möta utmaningen i form av klimatneutralitet till lägsta möjliga kostnad samtidigt som energitryggheten säkerställs. De nationella energi- och klimatplanerna ger också möjlighet att stärka konsumenternas roll att aktivt delta i och dra nytta av den gröna omställningen.

Även om flertalet medlemsstater konstaterar vikten av den nya elmarknadens utformning, har endast några av dem en holistisk syn på nödvändiga förändringar av de framtida målen. I ett integrerat energisystem som återspeglar kostnaderna bör effektiva marknader ge tydliga prissignaler till konsumenterna att både bidra till och dra nytta av omställningen. I många planer saknas också viktig information om konkurrens och marknadslikviditet.

Ett betydande antal nationella energi- och klimatplaner hänvisar till utbyggnaden av smarta mätare med ett specifikt och mätbart mål som ett sätt att ge konsumenterna möjlighet att aktivt delta på marknaden. Det finns dock få fastställda specifika mål och tydliga tidsramar, vilket gör det svårt att övervaka framstegen mot målen.

Subventioner till fossila bränslen är fortfarande ett stort hinder för en kostnadseffektiv energi- och klimatomställning och en fungerande inre marknad. De slutliga planerna visar på en liten förbättring i rapporteringen om subventioner till energi och fossila bränslen och åtgärder för att fasa ut dem. Tillgång till nödvändiga närmare uppgifter skulle på det hela taget vara viktigt för en bedömning av i vilken utsträckning de befintliga subventionerna till fossila bränslen bromsar på vägen mot klimatmålen. Endast tre länder (Italien, Danmark och Portugal) har gjort en omfattande inventering av subventionerna till fossila bränslen, och ett fåtal medlemsstater har för avsikt att fasa ut dem eller har formulerat särskilda strategier.

Elsammanlänkningar är, tillsammans med lokala nät, en nyckelfaktor för att möjliggöra både utfasning av fossila bränslen och marknadsintegrering, försörjningstrygghet och konkurrens. Flertalet medlemsstater har tagit med mål för sammanlänkningen eller prognoser för sammanlänkningsnivån fram till 2030 i sina slutliga planer. I fråga om el har de flesta medlemsstater redan uppnått och till och med överträffat EU:s fastställda sammanlänkningsmål på 15 % för 2030. Projekten av gemensamt intresse (PCI) har en central roll för att detta mål ska uppnås. Kommissionen kommer att fortsätta att hjälpa de återstående medlemsstaterna att öka sin sammanlänkningskapacitet och säkerställa att befintlig sammanlänkningskapacitet utnyttjas helt för att maximera fördelarna med den inre marknaden för energi i enlighet med EU-lagstiftningen.

Medlemsstaterna har i sina nationella energi- och klimatplaner angett investeringsbehoven som rör den inre marknaden för energi. I fråga om sammanlänkningar uppgav Tyskland att landet behöver 55 miljarder euro för att uppgradera sitt befintliga elöverföringssystem och för att bygga ny infrastruktur för överföring på land fram till 2030. Ytterligare 21 miljarder euro behövs till infrastruktur för elöverföring till havs som ska ge möjlighet till installation av 17–20 GW havsbaserad vindkraft fram till 2030. Spanien planerar också att stärka och utvidga överförings- och distributionslinjerna, även mellan öar, och sammanlänkningar med grannländer, särskilt Frankrike. I fråga om investeringar som rör integrering av energisystemet och flexibilitet angav Estland 500 MW pumpad vattenkraftslagring fram till 2028, och Grekland planerar att införa en ”smart” strategi för öar som inte kan sammanlänkas på ett kostnadseffektivt sätt, t.ex. genom att installera innovativ hybridproduktion av förnybar energi med lagringssystem.

Nationella energi- och klimatplaner och den inre marknaden för energi: utmaningar och möjligheter avseende återhämtningen och målen i den europeiska gröna given

Fokus på att säkerställa att marknaderna förblir likvida och konkurrensutsatta är avgörande för att uppnå energi- och klimatmål, samt för att styra investeringar som är kopplade till återhämtningen så att de inte medför snedvridna marknadssignaler. En mer strukturerad och enhetlig strategi behövs för att identifiera och främja möjligheter till flexibilitet, ta itu med eventuella hinder för nya aktörers marknadsdeltagande och möjliggöra öppna och konkurrensutsatta marknader för omställningen. Detta bör till fullo återspeglas av medlemsstaterna när de genomför sina nationella energi- och klimatplaner.

Även om medlemsstaterna följer olika vägar i riktning mot sektorsintegration kan den nyligen antagna EU-strategin för integrering av energisystemet utgöra en referenspunkt för medlemsstaterna när det gäller mer flexibla energisystem och visa på de följande stegen för att anpassa energimarknaderna till klimatneutralitetsbehoven.

Kommissionen kommer också att främja större efterfrågeflexibilitet genom en nätföreskrift, en översyn av riktlinjerna för statligt stöd och konsumentinformation.

Medlemsstaterna behöver fullgöra sin skyldighet att rapportera om energisubventioner, särskilt när det gäller subventioner till fossila bränslen, och åtgärder för att fasa ut dem. Mot bakgrund av de internationella åtagandena från G20 och FN att fasa ut subventionerna till fossila bränslen, samt EU:s egna politiska åtaganden, kommer kommissionen att ta upp denna fråga i rapporten om tillståndet i energiunionen 2020 och utfärda ytterligare riktlinjer till medlemsstaterna för att främja en övergång bort från subventionerade fossila bränslen. Detta kommer att hjälpa medlemsstaterna att åtgärda inkonsekvensen mellan å ena sidan målen för 2030 och grön återhämtning och resiliens, och å andra sidan knappa ekonomiska resurser som används för att uppmuntra till förbrukning av fossila bränslen, vilket förhindrar det teknikskifte som behövs. Kommissionen kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt att förbättra rapporteringen om subventioner till fossila bränslen och framstegen mot att fasa ut dem, särskilt som en del av de integrerade nationella energi- och klimatlägesrapporterna. I samband med översynen av energiskattedirektivet, samt riktlinjerna för statligt stöd, kommer kommissionen att överväga behovet av att vidta ytterligare åtgärder för att säkerställa samstämmighet inom EU:s politik och ta upp ambitionen i EU:s gröna giv att sätta stopp för subventioner till fossila bränslen.

I flertalet planer identifierades nyckelåtgärder i fråga om infrastruktur: slutförande av projekt av gemensamt intresse, förstärkning av interna nät och utbyggnad av innovativ teknik såsom smarta nät och den nya generationens elnät, inklusive översyn av nätföreskrifter för förnybar energi. Europeiska nät måste anpassas till det föränderliga energisystemet med energi som är mer decentraliserad, digitaliserad och realtidsstyrd, och dubbelriktad mellan olika sektorer. För detta ändamål kommer kommissionen att se över förordningarna om transeuropeiska energinät och transportnät (TEN-E respektive TEN-T) och direktivet om infrastruktur för alternativa bränslen och omfattningen och styrningen av de tioåriga nätutvecklingsplanerna, och påskynda investeringar i smart och högeffektiv el baserad på förnybar energi, fjärrvärme och fjärrkyla samt infrastruktur för koldioxid.

2.3.3. Forskning, innovation och konkurrenskraft

Flertalet slutliga nationella energi- och klimatplanerna ägnar inte tillräcklig uppmärksamhet åt behoven inom forskning och innovation för att uppnå klimat- och energimålen. Det finns en allmän minskning av de nationella budgetarna för forskning och innovation som rör teknik för ren energi och en allvarlig brist på nationella mål och finansieringsmål som visar konkreta och relevanta vägar i riktning mot 2030 och 2050. I flertalet planer anges också endast finansiering av befintliga program som inte specifikt handlar om energi och som löper under mindre än fem år.

Samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen genom den strategiska EU-planen för energiteknik (SET-planen) fick i de allra flesta av de nationella energi- och klimatplanerna fullt stöd som grund för planering och anpassning av forskning och innovation på energiområdet. Några medlemsstater angav områden av särskilt intresse, men flertalet angav inte hur nationella medel och/eller verksamheter tilldelas inom de arbetspaket (genomförandeplaner) som de är involverade i, och hur SET-planen är kopplad till deras nationella energi- och klimatmål.

Batterier kommer också att spela en framträdande roll för att hålla nere systemkostnaderna i elkraftsektorn i samband med EU:s utfasning av fossila bränslen i transportsektorn (genom att tillhandahålla utsläppsfri balansering och flexibilitet och minska behovet av nätutbyggnad). Batterier omfattas i detta avseende av nationella energi- och klimatplaner eftersom de är nödvändiga i både stationära tillämpningar och mobilitetstillämpningar. De nationella energi- och klimatplanerna omfattar delvis de relaterade behoven av ytterligare forskning och innovation och utveckling av industriell tillverkningskapacitet. Den europeiska batterialliansen, som lanserades av kommissionen för tre år sedan, har hjälpt till att ge den drivkraft som krävs för att berörda parter inom industrin ska investera i batteriproduktion i EU. Medlemsstaterna, industrin och andra viktiga berörda parter har reagerat massivt och snabbt, bland annat i form av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse (IPCEI). Mer än 500 aktörer ingår nu i alliansen som har samlat in och presenterat sammanlagt 100 miljarder euro i investeringar längs hela EU-värdekedjan. Det finns mer än 20 batterifabriker i olika utvecklingsstadier, med många projekt längs hela värdekedjan, avseende bland annat utvinning och raffinering av råvaror, material i batterier och återvinning. De första elva fabrikerna i EU som är under uppförande bör inleda sin produktion senast 2022–2023 och leverera batterier med en total kapacitet på 270 GWh per år senast 2030. Branschen uppskattar att mervärdet blir 250 miljarder euro per år från och med 2025, vilket skapar 4–5 miljoner arbetstillfällen, samtidigt som en generell elektrifiering av transporterna, inklusive väg- och järnvägstransporter, i EU skulle kunna skapa ytterligare 600 000 arbetstillfällen fram till 2030.

Före slutet av 2020 kommer kommissionen att anta ett nytt, framtidsanpassat regelverk för batterier, i syfte att säkerställa att alla batterier som släpps ut på EU-marknaden (oavsett ursprung) uppfyller de strängaste normerna i fråga om prestanda, hållbarhet, säkerhet, ansvarsfull anskaffning av råvaror och minimal miljöpåverkan, inklusive ett litet koldioxidavtryck under hela livscykeln. Den nya förordningen bör vid rätt tidpunkt kompletteras med normer av hög kvalitet som ska utvecklas av CEN/Cenelec.

Några medlemsstater ägnar särskild uppmärksamhet åt teknik på lång sikt, t.ex. avskiljning och lagring av koldioxid (CCUS) som skulle kunna bidra till utfasning av fossila bränslen inom vissa svårhanterade sektorer fram till 2030, samt åt vätgas, medan stegvis innovation inom teknik på kortare sikt, t.ex. energieffektivitet, vindkraft och solenergi, får mindre uppmärksamhet.

Synen på konkurrenskraft varierar mellan de nationella energi- och klimatplanerna. I några planer används en smal definition som omfattar patent och forskare, eller till och med enbart energipriser. Andra planer omfattar aspekter som rör teknikutbyggnad och ger därför ett bredare perspektiv på konkurrenskraft hos nationella leverantörer av ren teknik, inklusive värdekedjorna för att utveckla sådana lösningar. Flertalet planer saknar dock kvantitativa indikatorer och kan därför inte mätas.