A4-0238/95

Resolution med Europaparlamentets yttrande om kommissionens grönbok om praktiska åtgärder vid införandet av den gemensamma valutan (KOM(95)0333)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens grönbok om praktiska åtgärder vid införandet av den gemensamma valutan (KOM(95)0333).

- med beaktande av de offentliga utfrågningar som hölls av dess underutskott för monetära frågor med anledning av dessa frågor den 17-18 juli 1995,

- med beaktande av sina resolutioner av den 27 oktober 1995 om EMS och programmet 1992: om slutsatser att draga inför införandet av EMU ((EGT nr C 315, 22.11.1993, s. 91.)) såväl som undanröjandet av de juridiska hindren för användandet av ecu ((EGT nr C 315, 22.11.1993, s. 94.)), av den 15 december 1993 om internationellt valutapolitiskt samarbete ((EGT nr C 20, 24.1.1994, s. 74.)), av den 6 maj 1994 om verkningarna av valutakursförändringar på handeln inom och utom gemenskapen ((EGT nr C 205, 25.7.1994, s. 511.)), av den 19 maj 1995 om införandet av ecu som lagligt betalningsmedel ((EGT nr C 151, 19.6.1995, s. 483.)), sin resolution av den 17 maj 1995 om regeringskonferensen 1996 ((EGT nr C 151, 19.6.1995, s. 56.)) såväl som av Europeiska monetära institutets (EMI) första årsrapport ((Protokollet av detta datum, del II.2.)), och med beaktande av följande:

- med beaktande av Garriga Polledos resolutionsförslag om den totala kostnaden av införandet av den gemensamma valutan (B4-0558/95), bilagt till betänkandet i enlighet med artikel 45.2

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (A4-0238/95),

A. Valutaunionen uppskattas som ett bidrag till fördjupandet av Europeiska unionen, till ett fulländande av den inre marknaden och till välstånd och sysselsättning och därmed en större politisk och ekonomisk säkerhet. Uppskjutande av valutaunionen skulle kunna leda till splittring av den inre marknaden och ett återinförande av gränskontroller till skydd mot devalveringar i konkurrenssyfte. Ett försenat införande av valutaunionen hotar att ifrågasätta unionens utvidgning till förmån för länderna i Central- och Östeuropa.

B. Det är ett faktum att valutaunionen inte bara är beroende av marknadens acceptans utan även i hög grad av allmänhetens acceptans.

C. Artikel 109l i Romfördraget lägger visserligen fast startdatumet för den tredje etappen i valutaunionen såväl som en oåterkallelig låsning av växelkurserna och ett snabbt införande av den gemensamma valutan, men den tidsmässiga, rättsliga och organisatoriska ramen för övergången till en gemensam valuta saknas.

D. Valutaunionens ikraftträdande före den 1 januari 1999 är oviss i dagsläget på grund av faktorer som konjunktur- och sysselsättningsläget samt de konvergensprogram som medlemsstaterna måste uppfylla.

E. Det är nödvändigt att arbetet sker i enlighet med fördraget, varför prövningen av konvergenskriterierna bör ske 1996 och förberedelserna inom ramen för Europeiska monetära institutet bör fullbordas som planerat 1996, för att möjliggöra ett snabbt införande av valutaunionen om en majoritet av medlemsstaterna redan uppfyller konvergenskriterierna.

F. Det råder brist på konvergens mellan medlemsstaterna vad gäller den faktiska ekonomiska och sociala situationen.

G. Övergången till den gemensamma valutan måste ske enligt en öppen, klar, entydig, fullständig, trovärdig, effektiv, kostnadseffektiv och konkurrensneutral tidsplan med angivande av bindande riktvärden och tidsfrister.

H. De olika scenarierna för övergången till den gemensamma valutan, särskilt koncepten «kritisk massa», «big bang», uppskjuten «big bang», «mounting wave», «allmänt efterfrågestyrt scenario» står med undantag för «big bang» och «kritisk massa» inte i samklang med fördraget, och konceptet «big bang» är inte praktiskt genomförbart.

Parlamentet

1. välkomnar den nya dynamik som förberedelserna och genomförandet av etapp 3 fått genom kommissionens grönbok och fordrar ett allmängiltigt och klart beslut i överenstämmelse med Fördraget vid Europeiska rådets möte i Madrid 1995 avseende tidsplanen och riktvärdena för övergången till etapp 3,

2. kräver av kommissionen, rådet och EMI att i god tid, och i hög grad få delta i förberedelseprocessen; öppenheten i förberedelserna är viktigare nu än någonsin för att övertyga allmänheten och marknaderna; uppmanar dessutom kommissionen att ta hänsyn till behovet av demokratisk kontroll under övergången till den tredje etappen och till Europaparlamentets roll i denna process, särskilt inom ramen för befintliga fördragsbestämmelser, som exempelvis bestämmelserna om ersättning av protokoll 5 och 6 i fördraget,

3. avvisar alla försök från medlemsstaternas sida att ändra den i Maastrichtfördraget upprättade tidsplanen och håller fast vid att den följs; varnar de monetära myndigheterna för att utnyttja de beklagligtvis försenade och underskattade tekniska, rättsliga och organisatoriska problemen i samband med övergången till en gemensam valuta som ursäkt för att senarelägga valutaunionen; kräver eftertryckligen av dessa att de genom en företagsam och konstruktiv inställning samt genom omsorgsfulla och exakta förberedelser bidrar till att dämpa valutaoron och avhjälpa den förvirring och osäkerhet som råder och som försämrar det europeiska engagemangets acceptans och trovärdighet,

4. understryker den mycket negativa effekt på den inre marknaden som kan bli resultatet av en senareläggning eller ett ifrågasättande av valutaunionen,

5. kräver åtgärder som, under strikt iakttagande av konvergenskriterierna, möjliggör för så många stater som möjligt att delta och kräver därför kraftigare åtgärder för att skapa arbetstillfällen så att inte valutaunionen och dess förberedelser leder till segregation utan istället till integration och närmande; önskar samtidigt att dessa åtgärder bidrar till det strikta uppfyllandet av konvergenskriterierna och till tillväxt som främjar sysselsättningen och stärker handeln samt den ekonomiska och sociala sammanhållningen,

6. kräver ett övergångsscenario som är klart, entydigt, effektivt, kostnadseffektivt, oåterkalleligt och trovärdigt samt så enkelt och öppet utformat att varje medborgare förstår hur övergången till en valuta skall ske och förstår att det inte rör sig om en valutareform utan om en värdeneutral omställning av priser, löner, inkomster etc. och att varken besparingar eller andra inkomster eller förmögenheter berörs och att löner och köpkraft bevaras,

7. kräver att scenariot inte snedvrider konkurrensen eller orsakar ekonomisk maktkoncentration, vilket skulle strida mot artikel 85 och 86 i fördraget,

8. inser nödvändigheten av att införa den gemensamma valutan i tre faser (A, B, C), fordrar emellertid en tidsbegränsad övergång,

a) anser det nödvändigt att fas A inleds den 1 januari 1998, så att det Europeiska centralbanksystemet (ECBS) kan börja fungera senast den 1 januari 1999,

b) kräver att man den 1 januari 1999 inleder det oåterkalleliga fastställandet av växelkurserna inom valutaunionen och att den gemensamma valutan i fas B blir det legala betalningsmedlet inom Europeiska unionen och att de nationella valutor som kvarblir i omlopp endast gäller som olika former av den gemensamma europeiska valutan och så behåller sin funktion som legalt betalningsmedel i respektive medlemsstater, tills de ersätts av den gemensamma valutans sedlar och mynt,

c) anser det nödvändigt att centralbanksoperationer och internbankhandel från starten av fas B sker i den gemensamma valutan; mot bakgrund av konkurrensneutraliteten måste alla finansinstitut göra sina affärer i den gemensamma valutan; därför måste betalningskonverteringssystem vid sidan av de nationella centralbankerna utan kostnad ställas till de små och mellanstora bankernas förfogande; för att undvika fel vid övergången mellan den nya och de gamla valutorna gäller det att utforma omvandlingen på sådant sätt att systemets koherens garanteras; härvidlag måste en entydig plan som gäller alla upprättas över händelseförloppet,

d) fordrar att tidsperioden för fas B förkortas till maximalt två år,

e) fordrar att tidsperioden för fas C förkortas med hänsyn till vad som krävs för den faktiska växlingen av betalningsmedel, maximalt några veckor,

f) kräver övergångsfrister för bestämda målgrupper samt sedel- och framförallt myntanvändare, som gör det möjligt för dessa att använda nationella sedlar och mynt i ytterligare 2-3 månader utöver de tidsramar som anges i stycke 8e och med bibehållen växlingsrätt,

9. kräver åtgärder för att förhindra faran med spekulationsstörningar under övergångens enskilda faser och anser det entydiga uppfyllandet av konvergenskriterierna av flest möjliga medlemsstater vara det bästa medlet av övertyga marknaderna om stabiliteten och trovärdigheten samt nyttan med valutaunionen; ser framför allt faran, att fas A och därmed hela valutaunionen går om intet, om man inte före och under fas A vidtagit tillräckliga stabiliseringsåtgärder,

10. fordrar i god tid en förordning om den gemensamma valutan («penninglag») och att alla nödvändiga rättsliga och tekniska åtgärder för den gemensamma valutan på nationell nivå och unionsnivå vidtas i god tid så att alla tekniska och rättsliga åtgärder för omställningen är fastslagna: till exempel avrundning av omvandlade belopp och långa obligationers legala status, och att den nödvändiga rättssäkerheten på så sätt garanteras, och önskar att reglering sker främst på följande områden:

a) rättslig definition av den gemensamma valutan i förhållande till de nationella valutorna,

b) införande av den gemensamma valutan som valuta för de deltagande medlemsstaterna och Europeiska unionen, så att alla rättsliga hinder för dess användning vid ekonomiska transaktioner upphävs,

c) införande av den gemensamma valutan som beräkningsenhet, så att alla fordringar och skulder i nationell valuta får ett motsvarande värde uttryckt i den gemensamma valutan,

d) införande av den gemensamma valutan som lagligt betalningsmedel,

e) definition av och rättslig status för de nationella valutorna,

11. kräver att från början av fas B, priser anges i såväl europavalutan som i respektive nationell valuta för att möjliggöra jämförelse av priser och marknadens öppenhet, för att utesluta smygande prishöjningar och för att bidraga till ett nytt prismedvetande; kräver samtidigt att löner fakturabelopp anges i såväl nationell som gemensam valuta,

12. uppmanar regeringarna att överta en ledarroll för förberedelserna för den gemensamma valutan inom den offentliga sektorn och inom den viktiga offentliga förvaltningen; önskar att summan av alla lån som den ofentliga sektorn och medlemsstaterna tagit, både kortfristiga och långfristiga, från och med den tredje etappen uttrycks i den gemensamma valutan,

13. uppmanar Europeiska rådet i Madrid att fastställa ett på alla europeiska språk likalydande namn för den gemensamma valutan, om det av politiska orsaker skall fastställas ett nytt namn; anser att det är nödvändigt att noggrant planera framställningen av sedlar och mynt samt hur de skall sättas i omlopp; understryker nödvändigheten av att de som yrkesmässigt använder kontanter, framförallt automattillverkare, små och medelstora företag samt detaljister, i god tid informeras om de nya myntens och sedlarnas karaktäristik,

14. kräver av allmänpolitiskt och allmänekonomiskt intresse, för de länder vilka inte från början deltar i den ekonomiska och monetära unionen, under den tredje etappen vidmakthållandet av ett solidariskt europeiskt valutasystem med den gemensamma valutan som ankare för de unionsvalutor vilka står utanför EMU och önskar därför mekanismer som, inom ramarna för en fastställd spännvidd, förhindrar ensidiga upp- och nedskrivningar och ställer ett finansieringsinstrument till förfogande, och kräver i detta sammanhang en lämplig modifiering av interventionsmekanismen som bidrar till att förbereda och stödja samtliga medlemsstaters deltagande på ett senare stadium,

15. kräver inom ramen för regeringskonferensen 1996 en unionsomfattande fastläggning från Europeiska rådet av steg mot en allt fastare union och en välbalanserad jämvikt mellan den monetära unionen och den ekonomiska unionen; kräver i detta sammanhang inrättande av nya politiska instrument och institutionella strukturer för att bidra till att säkerställa denna jämvikt,

16. kräver för att överbrygga acceptansproblemet en unionsomfattande informationskampanj som skall inledas under 1996 på temat «Ett Europa - en valuta», kräver att det organiseras rundabordssamtal mellan alla berörda aktörer på unionsnivå, i medlemsstaterna och regionerna så att alla kvarvarande problem kan angripas offentligt och deras lösningar accepteras samt ett utbildningsprogram «Europavalutan» vilket bör genomföras av medlemsstaterna och Europeiska unionen gemensamt,

17. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, EMI, medlemsstaternas centralbanksordföranden samt medlemsstaternas regeringar och parlament.