SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 16.8.2004 
KOM(2004) 560 slutlig 
. 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om godkännande av anslutningen till ko nventionen om tidig information vid 
en kärnenergiolycka 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om godkännande av anslutningen till konventionen om bistånd i händelse av 
en kärnteknisk olycka  eller ett nödläge med radioaktiva ämnen 
. 
(framlagda av Kommissionen) 
 
SV 2   SV MOTIVERING  
1. K ONVENTIONEN OM TIDIG INFORMATION VID EN KÄRNENERGIOLYCKA  
Konventionen om tidig information vid en kärnenergiolycka (nedan kallad konventionen ) 
antogs av Internationella Atomenergikommi ssionens (IAEA) generalförsamling vid ett 
särskilt möte den 26 september 1986. 
Konventionen syftar till att främ ja internationellt samarbete genom att se till att viktig 
information om kärnenergiolyckor så fort som möjligt vidarebefordras till alla stater som är 
eller kan bli konkret berörda, så att de gränsöve rskridande strålningsföljderna kan begränsas i 
största möjliga utsträckning. I konventionens artikel 2 föreskrivs anmälan av och information om olyckor i sådana anläggningar som ange s i artikel 1 (tillämpningsområde), medan 
anmälan av andra typer av kärnolyckor också är möjlig (artikel 3). 
Konventionen innehåller en rad förfaranderegler i vilka IAEA:s roll beskrivs (artiklarna 4 och 
8) och det anges vilka uppgifter som skall vidarebefordras (artikel 5), vad som gäller för svar 
på eventuella förfrågningar om ytterligare up plysningar (artikel 6)  och hur de behöriga 
myndigheterna och kontaktpunkterna  skall utses (artikel 7). 
Andra bestämmelser, som också återfinns i an dra internationella konve ntioner av liknande 
slag, berör möjligheten att sluta bilaterala och multilaterala avtal (artikel 9), tvistlösning (artikel 11), ikraftträdande (a rtiklarna 12 och 13), förfarande t för ändring och uppsägning av 
konventionen (artiklarna 14 och 15), utnämnande t av en depositarie (artikel 16) och 
hänvisningar till konventionens gilt iga texter (artikel 17).  
I enlighet med artikel 12.5 a i konventionen får internationella organisationer och 
organisationer för regional integra tion ansluta sig. I sådana fall fastställs det i artikel 12.5 c att 
en sådan organisation när den deponerar sitt an slutningsinstrument ska ll delge depositarien en 
förklaring om organisationens behörighets område för de frågor som omfattas av 
konventionen. 
I artikel 11.1 och 11.2 i konventionen fastställs bestämmelser om tvistlösning. I punkt 3 i den 
artikeln fastställs att en stat, när den unde rtecknar konventionen, rati ficerar, godtar, godkänner 
eller ansluter sig till den, får förklara att den inte anser sig bunden av nå got eller några av de 
förfaranden för tvistlösning som anges i artike l 11.2. De övriga staterna som är parter till 
konventionen skall inte vara bundna  av ett förfarande för tvistlösning enligt punkt 2 gentemot 
en stat som är part till konventionen och för vilken en sådan förklaring föreligger. 
2. R
ÅDETS BESLUT AV DEN 14 DECEMBER 1987 
I enlighet med artikel 101 i Euratomfördrag et kan gemenskapen ”inom ramen för sin 
kompetens åta sig förpliktelser genom att tr äffa avtal med tredje land, internationella 
organisationer eller medborgare i tredje land. Kommissionen skall förhandla om sådana avtal 
enligt rådets direktiv; avtale n skall ingås av kommissione n med rådets godkännande; rådet 
skal fatta beslut med kvalificerad majoritet.” 
Rådet har godkänt anslutningen till konven tionen om tidig information vid en 
kärnenergiolycka genom beslut av den 14 december 1987 (ej offentliggjort). 
 
SV 3   SV Detta beslut omfattar två bilagor: 
1. Bilaga I  innehåller två förklaringar som skal l läggas fram inför depositarien vid 
gemenskapens anslutning, nämligen följande: 
a) En behörighetsförklaring enligt artikel 12.5 c med följande lydelse: 
”1. Efter godkännande från värdmedlem sstatens sida skall gemenskapen i 
enlighet med det förfarande som avses i den bifogade skriftväxlingen och i artiklarna 1-2, artikel 5 a–d och artik el 6 anmäla de olyckor som sker i 
en anläggning som hör till Ge mensamma forskningscentret som 
upprättats enligt artikel 8 i Euratomfördraget. 
 Sådana anläggningar finns för närvar ande i Ispra (Italien), Karlsruhe 
(Tyskland), Petten (Nederländ erna) och Geel (Belgien). 
2. Gemenskapen skall erhålla den information som avses i artiklarna 2 och 
4 på samma villkor som de stater  som är parter till konventionen.  
3. Gemenskapen får lägga fram en begäran om ytterl igare upplysningar 
eller konsultationer i enlighet med artik el 6 om en olycka inträffat som 
kan påverka en medlemsstats territorium. 
4. Gemenskapen skall på samma sätt som de stater som är parter till 
konventionen i enlighet med artikel 7 anmäla sina behöriga myndigheter 
och den kontaktpunkt som utsetts; gemenskapen skall erhålla samma upplysningar från de övriga parterna.” 
b) En förklaring enligt artikel 11.3 i konventionen med följande lydelse: 
 ”Eftersom endast stater kan vara parter  i mål inför Internationella domstolen, i 
enlighet med artikel 34 i domstolens st adgar, kan gemenskapen endast vara 
bunden av det förlikningsförfarande so m avses i artikel 11.2 i konventionen.” 
2. Bilaga II
 berör skriftväxling mellan kommissione n och de medlemsstater i vilka det 
finns anläggningar som hör till Gemens amma forskningscentret (GFC). Denna 
skriftväxling är en praktisk följd av behörighetsförklaringe n, eftersom denna 
begränsar gemenskapens behörighet i fr ågor som omfattas av konventionen till 
olyckor som sker i en av GFC: s anläggningar. Bilaga II a syft ar till att definiera varje 
parts ansvarsområde för den händelse att kommissionen och de medlemsstater på vars territorium GFC har anläggningar skulle behöva  ingripa vid en olycka. 
3. G
EMENSKAPENS ANSLUTNING TILL KONVENTIONEN  
Sedan konventionen undertecknades har gemenskapen uttryckt sitt intresse  att ansluta sig till 
konventionen, och även sin beredskap att i pr aktiken tillämpa konventi onens bestämmelser 
redan före anslutningen. 
 
SV 4   SV Detta har bland annat uttryckts i ett skäl till rådsbeslut 87/600/Euratom av den 14 december 
1987 om en gemenskapsordning för ett sna bbt informationsutbyte i händelse av en 
nödsituation som medför risk för strålning1. Skälet har följande lyde lse: ”I syfte att främja 
internationellt samarbete kommer gemenskape n att ansluta sig till IAEA:s konvention om 
tidig information vid en kärnenergiolycka”. 
Detta samarbete har bland annat kommit till stå nd genom en skrivelse från generaldirektören 
för yttre förbindelser av den 12 december 1991 till IAEA:s generaldirektör, i vilken kommissionen åtar sig att till s vidare provisoriskt tillämpa konventionen i väntan på att 
gemenskapen ansluter sig. I detta syfte har kommissionen utsett behöriga myndigheter och 
kontaktpunkter i enlighet me d artikel 7 i konventionen. 
De erfarenheter som gjorts sedan dess, bla nd annat i fråga om utövandet av gemenskapens 
behörighet på de områden som omfattas av  konventionen, till exem pel inom ramen för 
Ecurie-systemet, visar att de förklaringar som i ngår som bilagor till råde ts beslut av den 14 
december 1987 om godkännande av anslutningen till konventionen inte är ändamålsenliga. Detta beslut är ingen lämplig grundval för anslutningen till konventionen på gemenskapens 
vägnar. 
Eftersom kommissionen är bunden av  ett sådant beslut och dess bilagor är det nödvändigt att 
föreslå rådet ett nytt beslut som skall upphäva 1987 års beslut. 
4. S
KÄL SOM MOTIVERAR ETT UPPHÄVANDE AV RÅDETS BESLUT AV DEN 14 
DECEMBER 1987 
Till att börja med anser kommissionen att innehållet i bilaga I till beslutet strikt tolkat inte kan 
anses vara en behörighetsförklaring i den me ning som avses i artikel  12.5 c i konventionen. 
Förklaringen nämner inte de behörighete r som gemenskapen har till följd av 
Euratomfördraget på de områden som omfatta s av konventionen, utan nämner endast att 
gemenskapen kommer att anmäla olyckor som sker på en GFC-anläggning efter 
överenskommelse med den berörda medlemsstaten.  
Rådets beslut om att godkänna anslutningen till konventionen tar inte hänsyn till rådets beslut 
87/600/Euratom, som också antogs den 14 decem ber 1987 och i vilket det fastställs en 
gemenskapsordning för ett snabbt informati onsutbyte i händelse av  en nödsituation som 
medför risk för strålning (Ecurie-systemet).  
Ecurie-systemet, som är kompatibelt me d det system som inrättats genom IAEA-
konventionen, har dessutom genom överenskommel se utvidgats till att även gälla för 
Bulgarien, Rumänien, Schweiz och Turkiet. 
Rättsligt sett grundar sig Ecurie-s ystemet, så som det inrättats ge nom detta beslut, direkt på ett 
av de uppdrag som gemenskapen fått genom Euratomfördraget, nämligen att uppställa enhetliga säkerhetsnormer för befolkningens  och arbetstagarnas hälsoskydd samt [att] 
övervaka tillämpningen av dessa normer (se ar tikel 2.b samt avdelning II, kapitel 3 i 
Euratomfördraget). 
                                                
 
1 EGT L 371, 30.12.1987, s. 76. 
 
SV 5   SV Dessutom föreskrivs det i rådets beslut 2001/792/EG, Euratom av  den 23 oktober 2001 om 
inrättande av en gemenskapsindustri för a tt underlätta ett förstärkt samarbete vid 
biståndsinsatser inom räddni ngstjänsten att det skall inrättas ett övervaknings- och 
informationscenter inom kommissionen. Medl emsstaterna kan vända sig till detta 
övervaknings- och informationscenter för att informera de övriga medlemsstaterna och be 
dem om hjälp, oberoende av vilken t yp av nödsituation de befinner sig i. 
I praktiken innebär Ecurie-systemet att gemenska pen får en central roll i systemet för snabb 
information om olyckor som inträffar inom områden som omfattas av systemet. Kommissionen samlar informati onen och vidarebefordrar den omedelbart. Den skall också 
dra slutsatser om regleringsbehov i hälsos kyddsfrågor (bland annat vad gäller livsmedel). 
Kommissionen har upprättat kontakter med IAEA oc h strävar efter ett nära samarbete för att 
se till att de olika systemen  fungerar väl ihop och att me dlemsstaterna inte får samma 
information flera gånger från olika källor. 
Därför är det viktigt att gemenskapen blir part till konventionen på samma villkor som 
medlemsstaterna och de tredjelä nder som valt att delta i gemens kapens system medels avtal. 
Gemenskapen delar och utövar tillsammans med sina medlemsstater verkliga befogenheter i 
dessa frågor, och dessa kan inte inskränkas  till att enbart gälla verksamhet i GFC:s 
anläggningar. Enligt domstolens rättspraxis, som nyligen bekräftades i en dom av den 12 
december 2002 om anslutning till konventionen om kärnsäkerhet (mål C-29/99, kommissionen mot rådet, Reg. s. I-11221är det emellertid så att ” Rådets godkännande av 
tillträde till en intern ationell konvention enligt artikel  101 andra stycket Euratomfördraget 
medför en behörighet för kommissionen att inom ramen för rådets beslut ansluta 
gemenskapen till konventionen. När rådet utan förbehåll godkänner anslutningen till en internationell konvention skall det iaktta de  anslutningsvillkor som föreskrivs i denna 
konvention, eftersom ett beslut om anslutning som inte uppfyl ler dessa villkor medför att 
gemenskapen åsidosätter sina förp liktelser så snart konventionen träder i kraft. Det följer 
vidare av institutionernas skyldighet att lojalt samarbeta med varandra (...) att rådets beslut 
(...) inte får göra det omöjligt för kommissi onen att iaktta folkrättsliga skyldigheter."  
(punkterna 67-69). 
5. F
ÖRSLAGET TILL RÅDETS BESLUT  
För att garantera rättslig klarhet är det lämpligt att ersätta det tidigare  beslutet med ett nytt 
rådsbeslut. Detta förslag till rådets beslut bör därför upphäv a beslutet av den 14 december 
1987. 
Detta beslut är upplagt på samma sätt som det föregående: – I artikel 1 godkänns anslutni ngen till IAEA-konventionen. 
– I artikel 2 föreskrivs det att den förklari ng som ingår i bilagan (förklaring enligt 
artikel 12.5 c i IATE-konventionen) skall lä mnas in tillsammans med gemenskapens 
anslutningsinstrument. 
– I artikel 3 föreskrivs att beslutet av den 14 december 1987 om godkännande av 
anslutningen till konventionen skall upphävas. 
 
SV 6   SV Bilaga I till förslaget har setts över och förs etts med en förklaring enligt artikel 12.5 c i 
konventionen där omfånget av gemenskapens be hörighet i de berörda frågorna anges på ett 
ändamålsenligt sätt. 
Med tanke på att bestämmelserna i konventionen fr ämst är av förfarandeteknisk art, så som 
anges i punkt 1 i denna motivering, räcker det att ange att behörigheten i fråga om 
information vid strålningsolyc kor delas med medlemsstaterna. 
Med tanke på de mekanismer som tillämpas in om gemenskapen är en sådan förklaring som 
avses i artikel 11 om tvistlösning inte nödvändig, och riskerar dessutom att vara ofullständig. 
Denna typ av förklaring tycks dessutom aldr ig ha använts i andra blandade avtal som 
gemenskapen slutit i det förflutna. 
Den nya formuleringen av behörighetsfö rklaringen gör bilaga II överflödig. 
 
SV 7   SV Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om godkännande av anslutningen till ko nventionen om tidig information vid 
en kärnenergiolycka 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av  Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt 
artikel 101 andra stycket i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag2 och 
av följande skäl: (1) En konvention om tidig information vi d en kärnenergiolycka (nedan kallad 
konventionen) antogs av Internatione lla Atomenergikommissionens (IAEA) 
generalförsamling vid ett särskilt möte den 26 september 1986. 
(2) Denna konvention är öppen för anslutning för internationella organisationer och 
organisationer för regional integration i enlighet med dess artikel 12.5 a; en sådan 
anslutning skall åtföljas av en behörighe tsförklaring i enlighet med artikel 12.5 c. 
(3) Rådets beslut av den 14 december 1987 om godkännande av anslutningen till 
konventionen i enlighet med artikel 101 andra stycket i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska atomenergigemenskapen omfatta r två bilagor. Bilaga  I innehåller två 
förklaringar som gjorts i enlighet med artikel 12.5 c och artikel 11.3 i konventionen, 
och i bilaga II fastställs, genom utbyte av standardskrivelser me llan kommissionen och 
de berörda medlemsstaterna, reglerna fö r informationsutbyte mellan kommissionen 
och de medlemsstater på vilkas territor ium Gemensamma forskningscentret (GFC) har 
anläggningar vid olyckor som inträffar i någon av GFC: anläggningar; detta beslut 
begränsar således gemenskapens behörighet till att endast omfatta GFC:s verksamhet. 
(4) Till skillnad från vad ovan nämnda rådsbe slut låter förmoda gäller för de områden som 
konventionen avser att Europeiska atomen ergigemenskapens behörighet grundas på 
artikel 2 b, artiklarna 30–39 och artikel 203 i Euratomf ördraget, och utövas bland 
annat genom rådets förordning 87/600/Euratom av den 14 december 1987 om en gemenskapsordning för ett snabbt informa tionsutbyte i händelse av en nödsituation 
som medför risk för strålning
3 och genom rådets beslut 2001/792/EG, Euratom av den 
23 oktober 2001 om inrättande av en geme nskapsmekanism för att underlätta ett 
förstärkt samarbete vid bistånds insatser inom räddningstjänsten4. 
                                                 
2 EUT C […], […], s. […]. 
3 EGT L 371, 30.12.1987, s. 76. 
4 EGT L 297, 15.11.2001, s. 7. 
 
SV 8   SV (5) Med tanke på ovan nämnda bestämmels er i Euratomfördraget och i besluten 
87/600/Euratom och 2001/792/EG, Euratom uttr ycker bilagorna I och II till rådets 
beslut av den 14 december 1987 om godkänna nde av anslutningen till konventionen 
inte på ett adekvat sätt gemenskapens be hörighet i fråga om tidig information vid 
kärnenergiolyckor, eftersom denna behörighe t inte kan begränsas till enbart olyckor 
som kan uppkomma i någon av Gemensamma  forskningscentrets anläggningar. 
(6) Internationella Atomenergikommissionen och Europeiska atomenergigemenskapen 
har sedan länge ett nära samarbete, bland annat i fråga om tidig information vid strålningsolyckor, och komm issionen har åtagit sig att provisoriskt tillämpa 
konventionen i väntan på gemenskapens  faktiska anslutning till konventionen. 
(7) Man bör därför anta ett nytt beslut om  godkännande av anslutni ngen till konventionen, 
i vilket det tydligt tas hänsyn till att Eu ropeiska atomenergigemenskapen har delad 
behörighet med sina medlemsstater på de  områden som omfattas av konventionen, och 
att upphäva rådets beslut av den 14 december 1987. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE: 
Artikel 1 
Härigenom godkänns kommissionens ingående av  konventionen om tidig information vid en 
kärnenergiolycka. 
Artikel 2 
Kommissionen skall lämna in den förklaring so m medföljer som bilaga till detta beslut 
samtidigt som den deponerar gemenskapens anslutningsinstrument. 
Artikel 3 
Härigenom upphävs rådets beslut av den 14 december 1987 om godkännande av 
kommissionens ingående av konventionen om tid ig information vid en kärnenergiolycka. 
Utfärdat i Bryssel den [...] 
 På rådets vägnar 
 Ordförande 
 
SV 9   SV BILAGA  
Förklaring enligt artikel 12.5 c i konventionen  
Gemenskapen har gemensam behörighet med sina  medlemsstater i fråga om information vid 
nödsituationer som medför risk för strålning; denna behörighe t grundas på artikel 2 b och 
relevanta bestämmelser i avdelning II kapitel 3 ( Hälsoskydd ) i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska atomenergigemenskapen. 
 
SV 10   SV MOTIVERING  
1. K ONVENTIONEN OM BISTÅND I HÄNDELSE AV EN KÄRNTEKNISK OLYCKA ELLER ETT 
NÖDLÄGE MED RADIOAKTIVA ÄMNEN  
Konventionen om bistånd i händelse av en  kärnteknisk olycka eller ett nödläge med 
radioaktiva ämnen (nedan kallad konventionen ) antogs av Internationella 
Atomenergikommissionens (IAEA) generalförsamling vid ett särskilt möte den 26 september 
1986. 
Genom denna konvention inrättas e tt internationell t samarbetssystem mellan de länder som är 
parter till konventionen och med IAEA, i syft e att främja snabba biståndsåtgärder vid 
kärnenergiolyckor och nödsituationer som medför  risk för strålning. För att underlätta detta 
samarbete planeras dessutom bilaterala och multilaterala överenskommelser. 
I konventionens artikel 1 faststä lls att de stater som är part er till konventionen och IAEA är 
skyldiga att hjälpa varandra, och att de kan träffa bilaterala och multilaterala överenskommelser för att underlätta snabbt bi stånd vid kärnenergiolyckor och nödsituationer 
som medför risk för strålning. 
Konventionen omfattar en rad förfarandeteknisk a bestämmelser som bland annat fastställer 
vilka tillvägagångssätt som skall tillämpas vid biståndsgivning (artikel 2), vem som skall leda 
och kontrollera biståndsinsatsen  (artikel 3), utnämnandet av  behöriga myndigheter och 
kontaktpunkter (artikel 4), IAEA:s  uppgifter (artikel 5), regler  för sekretess (artikel 6), 
ersättning för biståndskostnader (artikel 7), privilegier, imm unitet och andra förmåner – och 
deras begränsningar – som skall tillerkännas biståndspersonalen (artikel 8), åtgärder för att 
underlätta överföring av personal, utrustning och annat gods samt undantag från civilrättsligt 
ansvar – med de begränsningar som gäller för de tta – för den hjälpande parten (artikel 10) 
samt biståndets upphörande (artikel 11). 
Andra bestämmelser, som också återfinns i an dra internationella konve ntioner av liknande 
slag, berör tvistlösning (artik el 13), ikraftträdande (artik larna 14 och 15), förfarandet för 
ändring och uppsägning av konventionen (artik larna 16 och 17), utnämnandet av en 
depositarie (artikel 18) och hänvisningar t ill konventionens giltiga texter (artikel 19). 
I enlighet med artikel 14.5 a i konventionen får internationella organisationer och 
organisationer för regional integra tion ansluta sig. I sådana fall fastställs det i artikel 14.5 c att 
en sådan organisation när den deponerar sitt an slutningsinstrument ska ll delge depositarien en 
förklaring om organisationens behörighets område för de frågor som omfattas av 
konventionen. 
I artikel 13.1 och 13.2 i konventionen fastställs bestämmelser om tvistlösning. I punkt 3 i den 
artikeln fastställs att en stat, när den unde rtecknar konventionen, rati ficerar, godtar, godkänner 
eller ansluter sig till den, får förklara att den inte anser sig bunden av nå got eller några av de 
förfaranden för tvistlösning som anges i artike l 13.2. De övriga staterna som är parter till 
konventionen skall inte vara bundna  av ett förfarande för tvistlösning enligt punkt 2 gentemot 
en stat som är part till konventionen och för vilken en sådan förklaring föreligger. 
 
SV 11   SV 2. R ÅDETS BESLUT AV DEN 27 NOVEMBER 1989 
I enlighet med artikel 101 i Euratomfördrag et kan gemenskapen ”inom ramen för sin 
kompetens åta sig förpliktelser genom att tr äffa avtal med tredje land, internationella 
organisationer eller medborgare i tredje land. Kommissionen skall förhandla om sådana avtal 
enligt rådets direktiv; avtale n skall ingås av kommissione n med rådets godkännande; rådet 
skal fatta beslut med kvalificerad majoritet.” 
Kommissionen godkände ingåendet av konventionen om bistånd i händelse av en kärnteknisk 
olycka eller ett nödläge med radioaktiva ämnen genom beslut (icke offentliggjort) av den 27 
november 1989. 
Detta beslut omfattar två bilagor: 1. Bilaga I
 innehåller två förklaringar som skall läggas framinför depositarien vid 
gemenskapens anslutning, nämligen följande: 
a) En behörighetsförklaring enligt artikel 14.5 c med följande lydelse: 
”1. Efter att ha inhämtat vä rdmedlemsstatens godkännande får 
kommissionen i enlighet med det förf arande som anges i den bifogade 
skriftväxlingen lägga fram en begäran om hjälp, genom tillämpning av konventionen, med undantag för artik el 8.1–8.3 och 8.5, vid olyckor som 
uppkommer inom någon av de an läggningar som tillhör Gemensamma 
forskningscentret (GFC), vilket inrättats i enlighet med artikel 8 i Euratomfördraget.  
 Sådana anläggningar finns för närvar ande i Ispra (Italien), Karlsruhe 
(Tyskland), Petten (Nederländ erna) och Geel (Belgien). 
2. Gemenskapen får tillmötesgå en begäran om bistånd genom tillämpning 
av konventionen, och därvid tillämpa GFC:s resurser. 
3. Gemenskapen skall på samma sätt som de stater som är parter till 
konventionen i enlighet med artikel 4 anmäla de behöriga myndigheter 
och den kontaktpunkt som utsetts; gemenskapen erhåller samma upplysningar från de övriga parterna.” 
b) En förklaring enligt artikel 13.3 i konventionen med följande lydelse: 
 ”Eftersom i enlighet med artikel 34 i dom stolens stadgar endast stater har rätt 
att vara parter i mål inför Internatio nella domstolen, får gemenskapen endast 
vara bunden av det förlikningsförfarande som avses i artikel 11.2 i konventionen.” 
2. Bilaga B
 berör skriftväxling mellan kommissione n och de medlemsstater i vilka det 
finns anläggningar som hör till GFC. Denna skriftväxling är en praktisk följd av 
behörighetsförklaringen, eftersom denna begr änsar gemenskapens behörighet i frågor 
som omfattas av konventionen till olyckor so m sker i en av GFC:s anläggningar. Om 
en sådan händelse leder till att kommissionen och medlemsstaterna på vars område det finns en GFC-anläggning behöver ingrip a ger bilaga B vägledning om hur de 
olika parternas ansvarsområde skall faststäl las genom utbyte av standardskrivelser. 
 
SV 12   SV Bland annat fastställs de t att begäran om bistånd som avser en GFC-anläggning 
förutsätter förhandsgodkännande  från den berörda regeringen. 
3. G EMENSKAPENS ANSLUTNING TILL KONVENTIONEN  
Sedan konventionen undertecknades har gemenskapen uttryckt sitt intresse att ansluta sig, och 
även sin beredskap att i praktiken tillämp a konventionens bestämmelser redan före 
anslutningen. 
Denna beredskap har uttryckligen framhävts i en  skrivelse från generaldirektören för yttre 
förbindelser till generaldirektören för IAEA av den 12 december 1991. I den skrivelsen åtar 
sig kommissionen att provisoriskt tillämpa konven tionen i väntan på att gemenskapen ansluter 
sig. I detta syfte har kommissionen utsett be höriga myndigheter och kontaktpunkter i enlighet 
med artikel 4 i konventionen. 
De erfarenheter som gjorts sedan dess, bla nd annat i fråga om utövandet av gemenskapens 
behörighet enligt avdelning II, ka pitel 3 i Euratomför draget på de områden som omfattas av 
konventionen, visar att de förklaringar som ingå r som bilagor till rådets  beslut av den 27 
november 1989 om godkännande av anslutningen till konventionen inte är ändamålsenliga. 
Modellen att medlemsstaterna sk all hjälpa varandra ingår reda n i de normer som gäller för 
förberedelse inför nödsituationer som medför ri sk för strålning. Sådant bistånd föreskrivs 
dessutom i många bestämmelser som bygger på a vdelning II, kapitel 3 i Euratomfördraget. 
Exempelvis nämns det i skälen till rådets direktiv 89/618/Euratom av den 27 november 1989 
om information till allmänheten om hälsoskyddsåtgä rder och förhållningsregler i händelse av 
en nödsituation som medför risk för strålning5 att det finns avtal om sådant bistånd. 
Skyldighet att tillhandahålla hjälp nämns uttr yckligen i artikel 51. 5 i rådets direktiv 
96/29/Euratom av den 13 maj 1996 om fastställa nde av grundläggande säkerhetsnormer för 
skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning
6. Internationellt samarbete föreskrivs också i artikel 11 i rådets direktiv 
2003/122/Euratom av den 22 december 2003 om kont roll av slutna radioaktiva strålkällor 
med hög aktivitet och he rrelösa strålkällor7. 
Med tanke på den behörighet som gemenskapen har på det berörda området måste man dra 
slutsatsen att rådets beslut  av den 27 november 1989 inte utgör någon adekvat grund för 
ingåendet av konventionen på gemenskapens vägnar. 
Eftersom kommissionen är bunden av detta besl ut och dess bilagor är det nödvändigt att 
föreslå rådet ett nytt beslut som skall upphäva 1989 års beslut. 
4. S KÄL SOM MOTIVERAR ETT UPPHÄVANDE AV RÅDETS BESLUT AV DEN 27 
NOVEMBER 1989 
Till att börja med anser kommissionen att innehållet i bilaga A till beslutet strikt tolkat inte 
kan anses vara en behörighetsförklaring i den mening som avses i artikel 14.5 c i 
                                                 
5 EGT L 357, 7.12.1989, s. 31. 
6 EGT L 159, 29.6.1996, s. 1. 
7 EUT L 346, 31.12.2003, s. 57. 
 
SV 13   SV konventionen. Förklaringen nämner inte de behö righeter som gemenskape n har till följd av 
Euratomfördraget på de områden som omfatta s av konventionen, utan nämner endast att 
gemenskapen kan lägga fram en begäran om bistånd vid olyckor so m sker på en GFC-
anläggning och att den tillmötesgår en begäran om  bistånd genom att utnyttja GFC:s resurser. 
Rådets beslut om att godkänna anslutningen  till konventionen ta r inte hänsyn till 
gemenskapens behörighet enligt bestämmelserna  om hälsoskydd i avdeln ing II, kapitel 3 i 
Euratomfördraget. 
Dessutom föreskrivs det i rådets beslut  2001/792/EG, Euratom av den 23 oktober 2001 
inrättande av en gemenskapsindustri för a tt underlätta ett förstärkt samarbete vid 
biståndsinsatser inom räddni ngstjänsten att det skall inrättas ett övervaknings- och 
informationscenter inom kommissionen. Medl emsstaterna kan vända sig till detta 
övervaknings- och informationscenter för att informera de övriga medlemsstaterna och be 
dem om hjälp, oberoende av vilken t yp av nödsituation de befinner sig i. 
Gemenskapen delar och utövar tillsammans med sina medlemsstater verkliga befogenheter i 
dessa frågor, och dessa kan inte inskränkas ti ll att enbart gälla GFC:s anläggningar. Enligt 
domstolens rättspraxis, som nyligen bekräf tades i en dom av den 12 december 2002 om 
anslutning till konventionen om kärnsäkerhet (mål C-29/99, kommissionen mot rådet, Reg. 
s. I-11221) är det emellertid så att ” Rådets godkännande av tillträde  till en internationell 
konvention enligt artikel 101 and ra stycket Euratomfördraget medför en behörighet för 
kommissionen att inom ramen fö r rådets beslut ansluta geme nskapen till konventionen. När 
rådet utan förbehåll godkänner anslutningen till en  internationell konvention skall det iaktta 
de anslutningsvillkor som föresk rivs i denna konvention, efterso m ett beslut om anslutning 
som inte uppfyller dessa villkor medför att geme nskapen åsidosätter sina förpliktelser så snart 
konventionen träder i kraft. Det följer vidare  av institutionernas skyldighet att lojalt 
samarbeta med varandra (...) att rådets beslut (...) inte får göra det omöjligt för 
kommissionen att iaktta folkrättsliga skyldigheter."  (punkterna 67-69). 
5. F ÖRSLAGET TILL RÅDETS BESLUT  
För att garantera rättslig klarhet är det lämpligt att ersätta det tidigare  beslutet med ett nytt 
rådsbeslut. Detta förslag till rå dets beslut upphäver därför beslutet av den 27 november 1989. 
Detta beslut är uppställt på samma sätt som det föregående: 
– I artikel 1 godkänns anslutni ngen till IAEA-konventionen. 
– I artikel 2 föreskrivs det att den förklari ng som ingår i bilagan (förklaring enligt 
artikel 14.5 c i IAEA-konven tionen) skall lämnas in tillsammans med gemenskapens 
anslutningsinstrument. 
– I artikel 3 föreskrivs det att beslutet  av den 27 november 1989 om godkännande av 
anslutningen till konventionen upphävs. 
Bilagan till förslaget har setts över och förs etts med en förklaring enligt artikel 14.5 c i 
konventionen där omfånget av gemenskapens be hörighet i de berörda frågorna anges på ett 
adekvat sätt. 
 
SV 14   SV Med tanke på att bestämmelserna i konventionen fr ämst är av förfarandeteknisk art, så som 
anges i punkt 1 i denna motivering,  räcker det att ange att behör igheten i fråga om bistånd vid 
strålningsolyckor dela s med medlemsstaterna. 
Med tanke på de mekanismer som tillämpas in om gemenskapen är en sådan förklaring som 
avses i artikel 13 om tvistlösning inte nödvändig, och riskerar dessutom att vara ofullständig. 
Denna typ av förklaring tycks dessutom aldr ig ha använts i andra blandade avtal som 
gemenskapen slutit i det förflutna. 
Den nya formuleringen av behörighetsfö rklaringen gör bilaga B överflödig. 
 
SV 15   SV Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om godkännande av anslutningen till konventionen om bistånd i händelse av 
en kärnteknisk olycka  eller ett nödläge med radioaktiva ämnen 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av  Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt 
artikel 101 andra stycket i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag8, 
och av följande skäl: (1) En konvention om bistånd i händelse av en  kärnteknisk olycka eller ett nödläge med 
radioaktiva ämnen (nedan kallad konven tionen) antogs av Internationella 
Atomenergikommissionens (IAEA) generalför samling vid ett särskilt möte den 26 
september 1986. 
(2) Denna konvention är öppen för anslutning för internationella organisationer och 
organisationer för regional integration i enlighet med dess artikel 14.5 a; en sådan 
anslutning skall åtföljas av en behörighe tsförklaring i enlighet med artikel 14.5 c. 
(3) Rådets beslut av den 27 november 1989 om godkännande av anslutningen till 
konventionen i enlighet med artikel 101 andra stycket i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska atomenergigemenskapen omfattar två bilagor. Bilaga  A innehåller två 
förklaringar som gjorts i enlighet med artikel 14.5 c och artikel 13.3 i konventionen, 
och i bilaga B fastställs, genom utbyte av standardskrivelser me llan kommissionen och 
medlemsstaterna på vilkas territorium Gemensamma forskningscentret (GFC) har 
anläggningar, metoderna för begäran om bist ånd vid olyckor som in träffar i någon av 
GFC: anläggningar; detta beslut begränsar således gemenskapens behörighet till att 
endast omfatta GFC:s verksamhet. 
(4) Till skillnad från vad ovan nämnda rådsbe slut låter förmoda gäller för de områden som 
konventionen avser att Europeiska atomen ergigemenskapens behörighet grundas på 
artikel 2 b, artiklarna 30–39 och artikel 203 i Euratomfördraget, och utövas bland 
annat genom flera rättsakter i regelver ket som handlar om förberedelse inför 
nödsituationer som medför risk  för strålning, till exempe l rådets beslut 2001/792/EG, 
Euratom av den 23 oktober 2001 om inrättande av en gemenskapsmekanism för att underlätta ett förstä rkt samarbete vid biståndsin satser inom räddningstjänsten
9
 och 
avsnitt X i rådets direktiv  96/29/Euratom av den 13 ma j 1996 om fastställande av 
                                                 
8 EUT C […], […], s. […]. 
9 EGT L 297, 15.11.2001, s. 7. 
 
SV 16   SV grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa 
mot de faror som uppstår till fö ljd av joniserande strålning10. 
(5) Med tanke på ovan nämnda bestämmelser  i Euratomfördraget och i regelverket 
uttrycker bilagorna A och B till rådets  beslut av den 27 november 1989 om 
godkännande av anslutningen till konventione n inte på ett ändamålsenligt sätt 
omfattningen av gemenskapens behörighet i fråga om bistånd vid olyckor, eftersom denna behörighet inte får be gränsas till enbart olyckor som kan uppkomma i någon av 
Gemensamma forskningscentrets anläggningar. 
(6) Internationella Atomenergikommissionen och Europeiska atomenergigemenskapen 
har sedan länge ett nära samarbete, bland annat i fråga om bistånd vid 
strålningsolyckor, och komm issionen har åtagit sig att provisoriskt tillämpa 
konventionen i väntan på gemenskapens  faktiska anslutning till konventionen. 
(7) Man bör därför anta ett nytt beslut om  godkännande av anslutni ngen till konventionen, 
i vilket det tydligt tas hänsyn till att Eu ropeiska atomenergigemenskapen har delad 
behörighet med sina medlemsstater på de områden som omfattas av konventionen, 
samt att upphäva rådets be slut av den 27 november 1989. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE: 
Artikel 1 
Härigenom godkänns kommissionens ingående av konventionen om bistånd i händelse av en 
kärnteknisk olycka eller ett nödläge med radioaktiva ämnen. 
Artikel 2 
Kommissionen skall lämna in den förklaring so m medföljer som bilaga till detta beslut 
samtidigt som den deponerar gemenskapens anslutningsinstrument. 
Artikel 3 
Härigenom upphävs rådets beslut av den 27 november 1989 om godkännande av 
kommissionens ingående av konventionen om bi stånd i händelse av en  kärnteknisk olycka 
eller ett nödläge med radioaktiva ämnen. 
Utfärdat i Bryssel den [...] 
 På rådets vägnar 
 Ordförande 
                                                
 
10 EGT L 159, 29.6.1996, s. 1. 
 
SV 17   SV BILAGA  
Förklaring enligt artikel 14.5 c i konventionen  
Gemenskapen har gemensam behörighet med si na medlemsstater i fråga om bistånd vid 
nödsituationer som medför risk för strålning; denna behörighe t grundas på artikel 2 b och 
relevanta bestämmelser i avdelning II kapitel 3 ( Hälsoskydd ) i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska atomenergigemenskapen.