EUROPAPARLAMENTETS RESOLUTION
innehållande de kommentarer som åtföljer beslutet om ansvarsfrihet för genomförandet av
Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 2002 (kommissionen)
EUROPAPARLAMENTET UTFÄRDAR DENNA RESOLUTION
— med beaktande av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 2002,
— med beaktande av den slutliga redovisningen för hur Europeiska gemenskapernas budget genomförts
under budgetåret 2002 –Volym I –Konsoliderade rapporter om genomförandet av budgeten och
konsoliderade årsredovisningar (SEK(2003) 1104 –C5-0564/2003, SEK(2003) 1105 –C5-0565/
2003) (1),
— med beaktande av revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2002 samt institutionernas svar (C5-
0583/2003) (2) och revisionsrättens särskilda rapporter,
— med beaktande av revisionsförklaringen om räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande
transaktionernas laglighet och korrekthet som revisionsrätten avgett i enlighet med artikel 248 iEG‑fördraget (C5-0583/2003) (
3),
— med beaktande av rådets rekommendation av den 9 mars 2004 (C5-0145/2004),
— med beaktande av artiklarna 274, 275 och 276 i EG-fördraget, och artiklarna 179a och 180b i
Euratomfördraget,
— med beaktande av artikel 3 i rådets beslut 2003/76/EG av den 1 februari 2003 om fastställande av
nödvändiga bestämmelser för genomförandet av protokollet som fogats till Fördraget omupprättandet av Europeiska gemenskapen om de ekonomiska följderna av att EKSG-fördragetupphör att gälla och om Kol- och stålforskningsfonden (
4),
— med beaktande av punkt 3 i bilaga 1 till bes lut 2002/234/EKSG av företrädarna för
medlemsstaternas regeringar församlade i rådet den 27 februari 2002 om de ekonomiska följderna
av att EKSG-fördraget upphör att gälla och om Kol- och stålforskningsfonden (5),
— med beaktande av budgetförordningen av den 21 december 1977, särskilt artikel 89 i denna, och
budgetförordningen av den 25 juni 2002 (6), särskilt artiklarna 145 –147 i denna,
— med beaktande av artikel 93 och bilaga V i arbetsordningen,
— med beaktande av betänkandet från budgetkontrollutskottet och yttrandena från övriga berörda
utskott (A5-0200/2004), och av följande skäl:
A. Genomförandet av EU-politiken karakteriseras i huvudsak av att förvaltningen sköts av Europeiska
kommissionen ”tillsammans med medlemsstaterna ”.
B. När kommissionen genomför budgeten tillsammans med medlemsstaterna ”skall uppgifterna för
genomförandet av budgeten delegeras till medlemsstaterna ”i enlighet med artikel 53.3 i
budgetförordningen.L 330/82 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) EUT C 316, 29.12.2003, s. 1.
(2) EUT C 286, 28.11.2003. s. 1.
(3) EUT C 286, 28.11.2003, s. 12.
(4) EUT L 29, 5.2.2003, s. 22.
(5) EGT L 79, 22.3.2002, s. 42.
(6) EGT L 248, 16.9.2002, s. 1.
C. Ett av de främsta syftena med moderniseringen av Europeiska gemenskapernas redovisningssystem
(MAS), så som framlagt i kommissionens meddelande av den 17 december 2002 (KOM(2002) 755),
är att utveckla ett integrerat system för periodiserade räkenskaper som kan ge en tydligare bild avgemenskapens ekonomiska situation och som registrerar alla tillgångar och skulder så snart deuppkommer, i stället för att vänta till dess att en in- eller utbetalning faktiskt äger rum.
D. Reformeringen av administrationen har varit en av de främsta målsättningarna för den nuvarande
kommissionen. Vitboken ”Reformeringen av kommissionen ”(KOM(2000) 200) godkändes den 1
mars 2000 och kommissionen åtog sig att genomföra ett ambitiöst program för att förstärkaoberoende, ansvarstagande, effektivitet och öppenhet samt främja högre ansvarskrav.
E. Förfarandet för att bevilja ansvarsfrihet är en process som bland annat har till syfte att förbättra EU:s
ekonomiska förvaltning. På grundval av revisionsrättens rapporter och institutionernas svar och
åsikter skapar detta en bättre grund för att fatta beslut.
F. Det behövs tydliga resultatindikatorer för varje större utgiftsområde inom kommissionen för att
utvärdera de framsteg som görs i den ekonomiska förvaltningen från år till år.
A. ÖVERGRIPANDE FRÅGOR
Förvaltning tillsammans med medlemsstaterna
Allmänna frågor
1. Europaparlamentet erinrar om att det inom de stora budgetområdena jordbruk och strukturfonder
förekommer förvaltning tillsammans med medlemsstaterna. Revisionsrätten bekräftar att dessa
områden utgör en särskild utmaning ”eftersom de är komplexa och många olika administra-
tionsnivåer är inblandade ”(revisionsrättens årsrapport för 2002, punkt 0.11).
2. Europaparlamentet delar revisionsrättens bedömning att det är nödvändigt att såväl kommissionen
som medlemsstaterna lägger större vikt vid en förvaltningsform där finansieringen av engemenskapspolitik skiljs från dess genomförande. I gemenskapens fall rör det sig om 77,6 procentav åtagandebemyndigandena 2002.
3. Europaparlamentet påminner om att ”förvaltning tillsammans med medlemsstaterna ”har sin
rättsliga grund i gemenskapslagstiftningen, dels som primärrätt i artikel 274 i fördraget(”Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att säkerställa att anslagen används i
överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning. ”), dels som sekundärrätt i
artikel 53.3 i budgetförordningen ( ”När kommissionen genomför budgeten tillsammans med
medlemsstaterna skall uppgifterna för genomförandet av budgeten delegeras till medlemsstaterna…”).
4. Av dessa bestämmelser framgår klart och tydligt att det är kommissionen som har huvudansvaret för
förvaltningen av dessa gemenskapsmedel. Europaparlamentet begär därför att kommissionenutvecklar åtgärder för att tydliggöra att medlemsstaterna är underställda kommissionen och för att
säkerställa att den ekonomiska förvaltningen är sund på detta område.
5. Europaparlamentet anser att det inte finns några regler som gör det möjligt för kommissionen att
friskriva sig från sitt ekonomiska ansvar genom att lägga över det på medlemsstaterna när dessa
brutit mot reglerna.
6. Europaparlamentet anser därför att en lämplig tillämpning av konceptet ”förvaltning tillsammans
med medlemsstaterna ”bör grunda sig på den grundläggande principen om att det är unionen som
delegerar en del av sina befogenheter till medlemsstaterna och att dessa är ålagda att utföra sin del avarbetet i enlighet med de riktlinjer som unionen antar.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/83
7. Europaparlamentet påminner om att förvaltningen tillsammans med medlemsstaterna utmärker sig
genom att det är nationella myndigheter utsedda av medlemsstaterna som utför betalningarna till
stödmottagarna, och trots att medlemsstaterna betalar ut pengarna är det EU-budgeten och intemedlemsstaterna som bär kostnaderna vid bedrägeri och oegentligheter.
Kommissionens ansvar
8. Europaparlamentet betonar att även om den dagliga förvaltningen är delad är det ekonomiska
ansvaret odelat och att det yttersta ansvaret för budgetgenomförandet faller på kommissionen ienlighet med artikel 274 i EG-fördraget ( ”I överensstämmelse med principerna för en sund
ekonomisk förvaltning skall kommissionen genomföra budgeten under eget ansvar... ”).
9. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att avsevärt öka antalet bestämmelser om tidsfrist-
klausuler i lagstiftningen och detaljerade konsekvensbedömningar.
10. Europaparlamentet påpekar att det i artikel 53.5 i den nya budgetförordningen bekräftas att det
ekonomiska ansvaret är odelat: ”För att kunna garantera att medlen används enligt gällande
lagstiftning skall kommissionen vid förvalt ning tillsammans med medlemsstaterna eller i
decentraliserad form inrätta sådana förfaranden för avslutning av räkenskaper eller mekanismerför finansiella korrigeringar, att den kan ta på sig det slutliga ansvaret för att genomföra budgeten ienlighet med artikel 274 i EG-fördraget och artikel 179 i Euratomfördraget. ”
Medlemsstaternas ansvar
11. Europaparlamentet betonar att medlemsstaternas ansvar fastställs särskilt i följande bestämmelser:
— Artikel 280 i EG-fördraget:
”Gemenskapen och medlemsstaterna skall bekämpa bedrägerier och all annan olaglig
verksamhet som riktar sig mot gemenskapens ekonomiska intressen genom åtgärder somskall vidtas i enlighet med denna artikel och som skall ha avskräckande effekt och ge ett effektivtskydd i medlemsstaterna.
Medlemsstaterna skall vidta samma åtgärder för att bekämpa bedrägerier som riktar sig mot
gemenskapens ekonomiska intressen, som de vidtar för att bekämpa bedrägerier som riktar sig
mot deras egna ekonomiska intressen.
Utan att det påverkar tillämpningen av an dra bestämmelser i detta fördrag skall
medlemsstaterna samordna sina åtgärder för att skydda gemenskapens ekonomiska intressenmot bedrägerier. De skall för detta ändamål tillsammans med kommissionen organisera ett näraoch regelbundet samarbete mellan de behöriga myndigheterna. ”
— Artikel 274 i EG-fördraget i versionen som ändrats genom Amsterdamfördraget:
”Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att säkerställa att anslagen används i
överensstämmelse med principerna för en sund ekonomisk förvaltning. ”L 330/84 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
Revisionsrättens åsikt om förvaltningen tillsammans med medlemsstaterna
12. Europaparlamentet poängterar att revisionsrätten i sina förklaringar om räkenskapernas riktighet
sedan 1994 har konstaterat att de underliggande transaktionerna ofta uppvisar fel, särskilt när detgäller betalningar som medlemsstaterna gjort på områden där förvaltning tillsammans medmedlemsstaterna förekommer. Parlamentet beklagar att situationen under budgetåret 2002 inteskiljer sig från tidigare budgetår:
”a) När det gäller EUGFJ:s garantisektion är betalningarna fortfarande behäftade med en väsentlig
förekomst av fel. Bidragssystemet för jordbruksgrödorna är inte lika utsatt för risker somdjurbidragssystemet, medan övriga utgiftskategorier, som inte är underkastade det integreradesystemet för övervakning och kontroll (IACS), medför en större risk, och kontrollerna av dem ärinte lika effektiva.
b) Inom området för strukturåtgärder begås fel av samma slag och lika ofta i medlemsstaterna som
tidigare år, trots att systemen för övervakning och kontroll särskilt vid kommissionen harförbättrats ”(
1).
13. Europaparlamentet poängterar de viktigaste resultaten från revisionsrättens granskningar när det
gäller de huvudsakliga områden där det förekommit förvaltning tillsammans med medlemsstaterna
under 2002 (2):
JORDBRUK— Revisionsorganen har uttryckt förbehåll som rör utgifter på 300 miljoner euro på grund av
problem i samband med de utbetalande organens behandling av transaktionerna (4.8 b).
— För en fjärdedel av det totala belopp som deklarerats har kommissionen inte godkänt
räkenskaperna (4.8 b).
— De kontroller som revisionsorganen genomfört innebär ingen garanti för att den information
som de utbetalande organen fått av dem som ansökt om stöd inom ramen för dengemensamma jordbrukspolitiken är riktig (4.7 d).
— När det gäller information om lagligheten och korrektheten i betalningar från EUGFJ utgör
IACS (
3) en viktig informationskälla, men detta system täcker endast cirka 58 procent av dessa
betalningar (1.43) och endast 14 medlemsstater har infört systemet fullt ut (4.23) och dettatrots att ”resultaten av IACS-granskningarna [utgör] en viktig källa till underlag för GJP-
transaktionernas laglighet och korrekthet ”(4.13). Parlamentet anser att medlemsstater som inte
inför IACS bör förlora motsvarande rätt till jordbruksstöd från EUGFJ:s garantifond.
— Liksom under tidigare år var ”utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitiken som helhet
behäftade med en väsentlig förekomst av fel ”(4.49).4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/85
(1) Revisionsrättens årsrapport för 2002, punkt V.
(2) Revisionsrättens årsrapport för 2002, kapitel 1, 4 och 5.
(3) Som bekant skall samtliga medlemsstater ha inrättat ett integrerat system för administration och kontroll (IACS)
med en databasinnehållande uppgifter om jordbruksföretag och bidragsansökningar, ett system för identifiering
av fält, ett system för identifiering och registrering av djur och ett integrerat system för administrativa kontrollerpå plats.
STRUKTURFONDERNA
Systemfel— Medlemsstaterna gav inte alltid förvaltningsmyndigheter, utbetalande myndigheter och
förmedlande organ adekvat vägledning om inrättandet av nödvändiga förvaltnings- och
kontrollsystem avseende åtgärder under programplaneringsperioden 2000 –2006 före slutet av
2002 (5.27).
— Alla förvaltnings- och kontrollsystem som kontrollerades av revisionsrätten uppfyllde inte
föreskrifterna, trots att programplaneringsperioden 2000 –2006 var inne på sitt tredje
genomförandeår (5.32).
— Ungefär 15 procent av de totala utgifterna för perioden 2000 –2006 har genomförts utan att
kommissionen har någon garanti för att medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem
uppfyller kraven (5.32).
Substansgranskningen
— När det gäller de fel på stödmottagarnivå som påverkar stödberättigande utgifter uppger
revisionsrätten att man inbegrep åtgärder eller personer som inte hade med de berörda
programmen att göra, att man underlät att beakta de inkomster som genererades eller andrainkomster när man beräknade projektens nettokostnad, att man redovisade samma utgift merän en gång och utan verifierande underlag, att man använde godtyckliga satser när utgifterskulle fördelas och ”att man gjorde sig skyldig till flera andra brott mot gemenskapsreglerna ”
(5.40).
14. Europaparlamentet betonar att revisionsrätten vid upprepade tillfällen uppmärksammat allvarliga fel
i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem och beklagar att medlemsstaterna är motvilligaatt samarbeta med kommissionen för att säkerställa att anslagen används i enlighet med principenom sund ekonomisk förvaltning och att det endast är långsamt och med svårigheter som detta kravär på väg att uppfyllas.
15. Europaparlamentet betonar att följande aspekter är viktiga för att förstå denna situation:
a) Den rättsliga grunden för förvaltning tillsammans med medlemsstaterna finns i sekundärrätten
(i synnerhet i sektorslagstiftningen om EUGFJ-garanti och strukturfonderna) och inte i
fördraget.
b) Även om kommissionen har initiativrätt inom sektorslagstiftningen och ur rättslig synvinkel är
den verkligt ansvariga för budgeten enligt artikel 274 i fördraget, kan dess befogenheterbegränsas av sektorslagstiftning som antas av rådet och parlamentet.
c) Kommissionen kan inte agera på annat sätt än på det som fastställts i sektorslagstiftningen, som
i allmänhet inte förser kommissionen med andra medel än kontrollinstrument ochkontrollförfaranden samt finansiella korrigeringar.
16. Europaparlamentet betonar att det, utan att det påverkar kommissionens skyldigheter enligt
fördraget, är den lagstiftande myndigheten som fastställer kommissionens befogenheter när det gäller
tillämpning av sektorslagstiftningen. Det finns risk att det uppstår en obalans mellan dessa bådaområden som kan få negativa återverkningar på möjligheterna att säkerställa att anslagen används ienlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning.
17. Europaparlamentet påpekar att enligt fördraget vilar det generella politiska ansvaret otvetydigt hos
kommissionen. Ansvaret för de många brister som uppmärksammats av revisionsrätten skall
tillskrivas kommissionens misslyckande att se till att dessa kontrollsystem fungerar samt
lagstiftningens komplicerade karaktär och bristerna i medlemsstaternas övervaknings- ochkontrollsystem.L 330/86 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
Rekommendationer
18. Europaparlamentet anser, bland annat på grund av utvidgningen, att det är absolut nödvändigt att
hitta en balans mellan kommissionens ansvar och de rättsliga medel som den besitter för att utöva
detta ansvar.
19. Av de föreskrifter som reglerar förvaltningen tillsammans med medlemsstaterna följer att det behövs
en anda av samordning, samarbete och dialog mellan de organ som deltar i genomförandet av
budgeten. Utan denna anda anser Europaparlamentet att det är svårt att föreställa sig ett
budgetgenomförande i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning.
20. Europaparlamentet anser också att denna samförståndsanda kan bidra till att främja en gemensam
syn på riskerna och bristerna i genomförandet av budget på dessa områden.
21. Europaparlamentet poängterar att kommissionen är den som har störst intresse av att övervaknings-
och kontrollbestämmelser efterlevs fullt ut, och att kommissionens eftergivenhet på detta område
bara underminerar dess position på områden med förvaltning tillsammans med medlemsstaterna.
22. Europaparlamentet begär att kommissionen under de kommande budgetåren förbättrar budgetge-
nomförandet genom
I ALLMÄNHET
a) att vaka över att det i sektorslagstiftningen inte införs några undantag avseende tillämpningen
av budgetförordningen,
b) att fästa större uppmärksamhet vid medlemsstaternas dubbla roller, dels som rådsmedlemmar,
dels som enskilda stater, när det gäller kommissionens skyldighet att genomföra budgeten ienlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning,
c) att kommissionens och medlemsstaternas praktiska arbete på områden med förvaltning
tillsammans med medlemsstaterna strikt uppfyller fördragets och sekundärrättensbestämmelser,
d) att i tillämpliga fall införa nya gemensamma bestämmelser som ökar sannolikheten att
nationella myndigheter utför sin del av arbetet,
e) att fullt ut ta på sig rollen som försvarare av gemenskapens ekonomiska intressen som inte
nödvändigtvis sammanfaller med de olika medlemsstaternas intressen.
JORDBRUKf) att lägga fram förslag om högre fasta korrektionssatser för systembrister,g) att vidta de åtgärder som behövs för att se till att IACS genomförs i alla medlemsstater.
STRUKTURFONDER
h) att genomföra en studie om den administrativa kapaciteten i såväl de gamla som de nya
medlemsstaterna och öka frekvensen på kontrollerna i länder och regioner med en relativt svagadministrativ struktur,
i) att avsevärt förbättra instrumenten för att kontrollera additionalitetsprincipen och bestämmel-
ser om stödberättigande,
j) att fullt utöva rätten att utföra kontroller på plats och tillämpa finansiella korrigeringar
gentemot medlemsstaterna.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/87
23. Europaparlamentet anser att förvaltning tillsammans med medlemsstaterna är en lämplig metod för
att genomföra gemenskapspolitiken på de två stora budgetområdena jordbruk och strukturfonder,
där antalet mottagare är mycket stort och totalbeloppet betydande (77,6 procent av åtagandebe-myndigandena under 2002). För att genomförandet skall falla väl ut måste dock både kommissionenoch de nationella myndigheterna fullgöra sina respektive uppgifter.
Revision och förvaltning tillsammans med medlemsstaterna
24. Europaparlamentet välkomnar de initiativ som kommissionen har tagit för att samordna och
harmonisera revisionsprogrammen och de metoder som införts för att skapa ett koncept för en
helhetsrevision.
25. Europaparlamentet är intresserat av utvecklingen av detta initiativ och önskar i kommissionens
uppföljningsrapport få uppdaterad information om de framsteg som uppnåtts, de förebehåll som
uttalats, de hinder som övervunnits samt tidsplanen för framtida åtgärder.
26. Europaparlamentet välkomnar den grundläggande idén bakom så kallade ”förtroendekontrakt ”.
Parlamentet inser att det endast finns knapphändig information om detta nya pilotprojekt menönskar att bli punktligt informerad om resultaten i denna process samt om de åtgärder som vidtagitsför att främja att sådana kontrakt ingås, trots att de är frivilliga. Parlamentet noterar med
tillfredsställelse att Österrike och Danmark förklarat sig beredda att införa denna åtgärd, och
uppmanar med eftertryck övriga medlemsstater att följa deras exempel.
27. Europaparlamentet är oroat över avsaknaden av förtroendekontrakt med medlemsstaterna inom
ramen för Europeiska socialfonden (
1).
28. Europaparlamentet anser att såväl medlemsstaterna som kommissionen bör verka för att inrätta en
enhetlig revisionsstrategi för de program som omfattas av delad förvaltning. Parlamentet välkomnar i
detta sammanhang de ansträngningar som kommissionen och vissa medlemsstater gjort för attetablera förtroendekontrakt. Parallellt med dessa ansträngningar måste det införas ett tillförlitligtförfarande för lämnande av revisionsförklaringar som skulle genomgås årligen av de myndigheter imedlemsstaterna som ansvarar för strukturfonderna och som skulle följas upp på gemenskapsnivå.
Europaparlamentet konstaterar att många medlemsstater motsätter sig planerna på en sådan årlig
revisionsförklaring såsom kommissionen ursprungligen föreslog den 7 oktober 2002 vid ettsammanträde med medlemsstaternas ansvariga ministrar. Parlamentet kritiserar dock kommissio-nens klart bristande beredskap att mer a ktivt driva dessa förslag inom ramen för
kommittéförfarandet.
Krav på återbetalning
29. Utifrån kommissionens svar kan Europaparlamentet konstatera att bilden är mycket splittrad när det
gäller återvinning av felaktigt utbetalade belopp (
2).
30. Europaparlamentet begär att få reda på de harmoniseringskriterier som gäller för denna förvaltning
samt i vilken grad de uppnåtts.
31. Europaparlamentet begär att kommissionen i sin uppföljningsrapport tillhandahåller en komplett
tabell som möjliggör rättvisande jämförelser, som uppdateras regelbundet och som innehållertillräcklig information om utestående belopp, antal fall som reglerats respektive återstår att reglerasamt graden av effektivitet i var och en av återvinningsenheterna.L 330/88 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) Svar på frågeformuläret –del I, kommissionens svar på fråga 92 (PE 328.732/FIN 1).
(2) Svar på frågeformuläret –del I, bilaga till fråga 19, s. 120 och 121 (PE 328.732/FIN 1).
Reformeringen av kommissionen
Allmänna aspekter
32. Europaparlamentet konstaterar att de framsteg som gjorts i genomförandet av olika åtgärder från
vitboken är mycket varierande. Trots dessa framsteg finns förseningar och svårigheter som måsteövervinnas på många områden.
33. Europaparlamentet noterar kommissionens meddelande av den 10 februari 2004 om fullgörande av
reformuppdraget: lägesrapport och åtgärder som skall vidtas under 2004 (KOM(2004) 93).
Antagandet av nästan alla de 98 reformåtgärderna innebär att lagstiftningsfasen har avslutats, men
reformtempot måste upprätthållas för att garantera ett fullständigt genomförande.
34. Europaparlamentet påminner om att det är mycket viktigt att gjorda framsteg noteras snabbt inom
”förvaltningskulturen ”och att allt därför bör göras för att se till att systemet runt den delegerade
utanordnaren fungerar optimalt. Det krävs ytterligare ansträngningar för att åstadkomma en lämplig
förändring av inställningen till personalens ansvarstagande hos tjänstemän och andra anställda, så att
de, oberoende av sin ställning i organisationen, känner sig berörda och delaktiga i det gemensammaarbetet. Parlamentet förväntar sig att ledningen inte sparar på krafterna för att uppnå dennamålsättning.
35. Europaparlamentet kräver att de åtgärder och insatser som fortfarande måste till för att reformen
skall bli så lyckad som möjligt också görs snarast, särskilt när det gäller personalförvaltning
(fastställande av prioriterade områden inbegripet ”negativa ”sådana, omfördelning av resurser så att
de kommer prioriterade områden till del, utvärdering av behov och åtgärder rörande lämpligutbildning för att rätta till ”kompetensbrister ”), och genomförande av de 24 kontrollnormerna.
Parlamentet räknar med att dessa framsteg framdeles skall komma till uttryck i de årligaverksamhetsrapporterna.
36. Europaparlamentet välkomnar de åtgärder som vidtagits av kommissionen för att se till att
framstegen fortsätter rörande harmonisering av de villkor enligt vilka generaldirektörerna uttalar
förbehåll i sina årsrapporter. Parlamentet hoppas att dessa åtgärder är i kraft nästa gång det skallutarbetas årsrapporter, så att de förbehåll som uttryckts kan utvärderas och fastställandet avkorrigerande åtgärder kan underlättas.
37. Europaparlamentet anser att den del av reformen som rör ändringen av tjänsteföreskrifterna också är
viktig eftersom det är ett betydelsefullt verktyg för att ledsaga reformeringen av personalförvalt-
ningen. Parlamentet förväntar sig därför att kommissionen tar hänsyn till parlamentets yttrande idenna fråga.
38. Europaparlamentet godkänner kommissionens ansträngningar att införa en omfattande doktrin för
personer som anmäler missförhållanden. Parlamentet konstaterar att en sådan doktrin bara ärverkligt effektiv om de anställda känner till den. Kommissionen uppmanas att se till att denna
information är fritt tillgänglig för alla anställda.
Decentraliserad ekonomisk kontroll och riskbedömning
39. Europaparlamentet erkänner att kommissionen har gjort en stor insats för att säkra övergången från
ett centraliserat till ett decentraliserat kontrollsystem (det vill säga förvaltningen kontrollerar sig
själv), vilket bland annat har medfört att drygt 200 tjänster har överförts från GD Ekonomistyrning,
dels till andra generaldirektorat i syfte att stärka deras internkontrollsystem, dels till den nya internarevisionsfunktionen.
40. Europaparlamentet påminner om att ett centralt element i varje diskussion om den mest
ändamålsenliga strukturen och formen för den finansiella kontrollen kommer att vara frågan om attfinna en lämplig balans mellan de operativa kraven och kontrollkraven. Det är inte nödvändigtvis så
att omsorgsfullhet när det gäller att efterleva bestämmelser och riktlinjer alltid går hand i hand med
effektiv problemlösning.
41. Europaparlamentet anser att en kontrollinsats som uteslutande fokuserar på att undvika formella fel
kan motverka effektivitetsförbättringar om den i alltför hög grad manar till ett överdrivet regelbaserattillvägagångssätt som får de välkända konsekvenserna minskad flexibilitet och ökad byråkrati.
Parlamentet anser därför att riskbedömningen är en avgörande del i planeringen av internkontrollen,
eftersom det endast genom en riskbedömning är möjligt att se till att resultatet av internkontrollenstår i proportion till kostnaderna.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/89
42. Europaparlamentet konstaterar att de 24 internkontrollstandarder, som utgör ramen för
internkontrollen i kommissionen och som antogs av kommissionen under 2000 och sedan
ändrades 2001, fortfarande inte gäller fullt ut. Parlamentet konstaterar att standard nummer 11innebär att varje generaldirektorat minst en gång per år skall analysera riskerna i förhållande till sinhuvudverksamhet, utveckla lämpliga handlingsplaner för att ta itu med dem och avdela personal somskall ansvara för att genomföra dessa planer (
1).
43. Med tanke på riskbedömningens helt avgörande roll i internkontrollen är kommissionens
rapportering om genomförandet av denna standard både oroande och otillfredsställande (2).
Europaparlamentet uppmanar därför kommissionen att prioritera genomförandet av såväl
riskbedömningen som de övriga delarna i internkontrollsystemet. Parlamentet litar på attbestämmelserna för internkontroll omgående kommer att tillämpas generellt (
3).
44. Parlamentet beklagar bristen på räkenskap sförare i kommissionen och noterar den höga
omsättningen av räkenskapsförare under 2002.
Reformeringen av redovisningssystemet
45. Det framtida redovisningssystemet bör garantera fullständigt kapacitet för periodisk redovisning,
överensstämmelse mellan uppgifter och säker tillgång.
46. En av frågorna så här långt har varit huruvida kommissionens angreppssätt bör vara ”big bang ”, och
om man således bör övergå direkt till ett fullständigt integrerat system eller om man bör ha en stegvis
övergång som tar hänsyn till kraven hos de lokala systemen.
47. Europaparlamentet konstaterar att kommissionen föredrar det senare som en tryggare och säkrare
metod, och därför att en storskalig valideringsperiod är nödvändig innan lokala system kan anslutas
till det centrala systemet.
48. Europaparlamentet noterar följande framsteg när det gäller de första stegen av reformen under 2003:
a) Definiering av redovisningsnormer.
b) Dokumentering av användarkrav.
c) Definiering av bokföringshändelser.d) Bokföringsplan för kodning av alla transaktioner.e) Bokföringsmanual.
49. Europaparlamentet noterar den genomförbarhetsstudie som Price Waterhouse Coopers har
genomfört angående kommissionens MAS-projekt, och de viktigaste rekommendationerna för attframgångsrikt slutföra projektet.
50. Europaparlamentet påminner om att budgetförordningen baseras på ett dubbelt system som
kombinerar periodiserad redovisning för de allmänna kontona och kontantbaserad redovisning för
budgetkontona. Parlamentet noterar att detta arrangemang av redovisningsmetoder inom den
offentliga sektorn är förenligt med Internationella revisorsförbundet (IFAC) och är det system som deflesta medlemsstater använder. Dock påpekar parlamentet att detta system kräver att budgetge-nomförande och resultat ständigt anpassas till varandra.L 330/90 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) http://europa.eu.int/comm/commissioners/schreyer/Reform/SEC %20_2001_2037_Internal_Control_Standard-
s_en.pdf.
(2)”Det övergripande begränsade resultatet tyder också på att generaldirektoraten och avdelningarna hittills inte har
integrerat riskhanteringen helt och hållet. ”(KOM(2003) 391, punkt 3.2.)
(3) Svar på frågeformuläret –del II, kommissionens svar på fråga 1 (PE 328.732/FIN 2).
51. Europaparlamentet noterar att detta ”dubbla ”system gör det möjligt att tillämpa dubbel bokföring
för de allmänna kontona, medan enkel bokföring används för de budgetkonton som budgetmyndig-
heten använder sig av för att se hur budgetgenomförandet fortskrider.
52. Europaparlamentet uppskattar kommissionens ansträngningar för att hålla tidsplanen även om den
är extremt pressad, med tanke på erfarenheterna i flera medlemsstater som har gett sig in i liknande
processer för att modernisera de offentliga räkenskaperna. Därför föreslår parlamentet att man
använder ett successivt angreppssätt som i första hand inriktar sig på att rensa ut alla allvarligasvagheter vad gäller säkerheten och skillnader i bokföringsrutinerna, i andra hand på att se till atträkenskaperna för 2005 kommer att presenteras i periodiserad form, och slutligen att ettsammanhängande och integrerat system införs som stöder den nya systemarkitekturen.
53. Europaparlamentet anser att alla EU-institutioner och decentraliserade organ måste se till att de också
har redovisningssystem som är kompatibla med de nya ramarna och som baserar sig på sammaprinciper och standarder som de som krävs i budgetförordningen.
54. Europaparlamentet anser att helhjärtat samarbete och bidrag från alla kommissionens avdelningar
(intressenter) är avgörande för att MAS skall lyckas. Parlamentet förväntar sig också attgeneraldirektoratet för budgetfrågor så långt det är möjligt tar hänsyn till användarnas behov.
55. Europaparlamentet understryker att man ger hög prioritet åt uppgifternas enhetlighet i det nya
systemet, i synnerhet inrättandet av ett centralt fakturaregister och en databas över anbudsgivare,vilken skall ge fullständig, korrekt och d etaljerad information om institutionens
kontraktsförhållanden.
56. Europaparlamentet pekar på tidsfristen till 2005 för att utvärdera gränssnitten mellan lokala system
och det centrala systemet, efter vilken tidpunkt systemet inte kommer att acceptera uppgifter från ejvaliderade system. Parlamentet efterlyser garantier för att denna tidsfrist kommer att hållas av
samtliga avdelningar utan undantag.
57. Parlamentet inser att alternativ 3, såsom det presenterades i kommissionens ovan nämnda
meddelande om MAS är det enda realistiska, om än temporära, angreppssättet för att senast den 1januari 2005 uppfylla de viktigaste kraven på ett modernt system för periodiserad redovisning och
de operativa avdelningarnas särskilda behov. Parlamentet betonar att tidsfristen till 2005 enligt
budgetförordningen, och således ett prioriterat mål för parlamentet, inte innebär slutet påreformprocessen, eftersom det IT-system som skall stödja den nya redovisningsstrukturenfortfarande måste införas för att målet ett fullständigt integrerat system skall vara uppfyllt (enligt
alternativ 2).
58. Europaparlamentet påminner i samband med MAS-projektet om den observatörsstatus som både
den interna revisionstjänsten och revisionsrätten har i kommittén för redovisningsstandarder ochövervakningskommittén för projekt, och uppmanar dem att erbjuda konstruktiva råd i rätt tid samt
att när så behövs i god tid påpeka sådant som projektledaren behöver ta hänsyn till vid
genomförandet av de olika stegen.
Kontrollstruktur efter reformen
Allmänna frågor
59. Europaparlamentet påminner om att den administrativa reformen har varit en av den nuvarande
kommissionens främsta målsättningar, att vitboken ”Reformen av kommissionen ”antogs den 1 mars
2000, och att kommissionen utlovade att genomföra ett ambitiöst program för att främja oberoende,ansvar, effektivitet, öppenhet och högre ansvarskrav. Parlamentet påpekar att många viktiga och
nödvändiga steg har tagits i rätt riktning, men att det fortfarande är nödvändigt att undanröja
möjliga hinder för reformen.
60. Europaparlamentet anser att kontraktsparterna genom de allmänna villkoren för kontrakt med EU:s
institutioner måste åläggas att samarbeta fullt ut när det gäller att klarlägga de egentliga
ägarförhållandena för viktiga positioner inom företaget när det finns anledning att misstänka enmöjlig intressekonflikt.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/91
61. Europaparlamentet påpekar att det av undersökningen av problemen som upptäckts vid Eurostat
framgår att det måste finnas garantier mot hemlighållande av kritisk information.
62. Parlamentet påpekar att den ekonomiska förvaltningen och kontrollstrukturen nu innehåller följande
organisatoriska nyckelelement:
a) Generaldirektörerna som delegerade utanordnare.b) Internrevisionstjänsten.
c) Kommittén för revisionsuppföljning.
d) Enheter för internrevision (på generaldirektoratsnivå).e) Räkenskapsföraren.f) Den centrala ekonomiavdelningen inom GD Budget.
63. Europaparlamentet anser att Eurostataffären har tydliggjort behovet av att se över de nuvarande
relationerna mellan olika aktörer och mellan enskilda kommissionsledamöter och kommissions-
kollegiet samt hur ansvarslänkarna fungerar, så att man kan garantera att framsteg görs inte bara när
det gäller den ekonomiska förvaltningen utan även kommissionens styrstrukturer.
64. Europaparlamentet upprepar påståendet i punkt 1 i sin resolution av den 4 december 2003 (
1) att det
var ett misstag att samla ansvaret för budgeten, räkenskaperna och bedrägeribekämpningen ihänderna på en kommissionsledamot eftersom detta ofrånkomligen leder till intressekonflikt.Europaparlamentet upprepar sitt bestämda krav på att denna intressekonflikt undviks i framtiden.
Europaparlamentet uppmanar kommissionen att vidta åtgärder för att separera kommissions-
ledamöternas ansvar för de båda funktionerna budget och budgetkontroll.
65. Europaparlamentet betonar den politiska vikt som det tillskriver konstaterandena och slutsatserna
under rubriken ”Eurostat ”i sin resolution av den 29 januari 2004 (
2) om uppföljning av
ansvarsfriheten för 2001 i syfte att klarlägga ansvaret för Eurostat ‑händelserna och konstaterar att
vaksamhet är påkallad med tanke på att OLAF kopplat in rättsliga instanser på oegentligheterna vid
Eurostat, något som beroende på utvecklingen av de pågående rättsprocesserna kan utkräva politiskt
ansvar från de berörda kommissionsledamöterna.
Generaldirektörerna som delegerade utanordnare
66. Europaparlamentet sätter sin tilltro till att effektiviteten, insynen och ansvaret skall förbättras genom
införandet av ett system som innebär att varje generaldirektör eller avdelningschef lägger fram en
årsrapport om verksamheten tillsammans med en förklaring om effektiviteten i enhetens kontroller,till den grad att dessa blivit ett viktigt verktyg i revisionsrättens årliga bedömning avbudgetförvaltningen.
67. Europaparlamentet upprepar kraven och rekommendationerna från punkt 20 i sin ovannämnda
resolution av den 4 december 2003 om att det i budgetförordningen skall föreskrivas effektivare
kontroller av generaldirektörerna i egenskap av utanordnare för att undvika maktmissbruk, att
kommissionens räkenskapsförare åtminstone stickprovsvis måste kontrollera de uppgifter somdenne får från utanordnarna och att de så kallade interna revisionsresurserna i generaldirektorateninte längre skall vara underordnade enbart generaldirektörerna utan också internrevisorn.L 330/92 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) P5-TA-PROV(2003) 0551.
(2) P5-TA(2004) 0049.
68. Europaparlamentet beklagar uttryckligen att kommissionen inte hörsammat den uppmaning som
Europaparlamentet framförde i punkt 21 i sin ovan nämnda resolution av den 4 december 2003 om
att lägga fram de lagstiftningsförslag som behövs för att ändra budgetförordningen ochgenomförandebestämmelserna till denna förordning.
69. Europaparlamentet anser att varje kommissionsledamot ansvarar för de avdelningar som ligger inom
sitt ansvarsområde och bör se till att målsättningarna för dessa avdelningar uppnås med full respekt
för sund ekonomisk förvaltning.
70. Europaparlamentet förväntar sig att man följer den önskan om strukturförändringar i relationerna
mellan kommissionens ledamöter och generaldirektörerna som parlamentet uttryckte i förstastrecksatsen i punkt 30 i sin resolution av den 29 januari 2004.
Internrevisionstjänsten
71. Europaparlamentet påminner om att internrevisorn är oberoende i utförandet av sina uppgifter,
enligt budgetförordningen (kapitel 8, artikel 85). Parlamentet betonar att artikel 85 i budgetför-ordningen hänvisar direkt till internationella normer. Dessa normer är internationella standarder föryrkesmässigt utförande av internrevision som utarbetats av den internationella branschorganisa-tionen IIA (Institute of Internal Auditors; www.theiia.org).
72. Europaparlamentet betonar särskilt följande regler (
1):
1100 Oberoende och objektivitetInternrevisionen skall vara oberoende och internrevisorerna skall vara objektiva i sitt arbete.1110 Organisatoriskt oberoende
Chefsrevisorn skall rapportera till en organisatorisk nivå som gör det möjligt för internrevisorerna
att fullgöra sitt ansvar.
1110.A1Internrevisionen skall vara fri från inblandning när det gäller att avgöra räckvidden för
internrevisionen, utföra arbetet och lägga fram resultaten.
73. Europaparlamentet anser därför att internrevisionen organisatoriskt bör placeras direkt under
kommissionens ordförandeskap. Parlamentet understryker att det är mycket viktigt att intern-revisionen hamnar utanför hierarkin i varje enskilt generaldirektorat så att en effektiv internkontrollkan säkerställas.
Kommittén för revisionsuppföljning
74. Europaparlamentet konstaterar att kommittén för revisionsuppföljning i ”Charter of the Internal
Audit Service of the European Commission ”(SEK(2000) 1801/2 av den 31 oktober 2000) (2)f å t ti
uppdrag att genomföra en uppföljning av de åtgärder som vidtagits inom generaldirektoraten tillföljd av analyserna, bedömningarna och rekommendationerna från de interna och externa
revisorerna.
75. Europaparlamentet anser likaså att kommittén för revisionsuppföljning skall bistå kommissions-
kollegiet för att säkerställa att internrevisionens arbete beaktas av kommissionens avdelningar ochskall kunna föreslå lämpliga åtgärder till kommissionen.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/93
(1) http://www.theiia.org/iia/index.cfm?doc_id=1499.
(2) http://europa.eu.int/comm/dgs/internal_audit/charter/charter_en.pdf.
76. Europaparlamentet välkomnar kommissionens svar om att kommittén för revisionsuppföljning
underrättar kommissionskollegiet om alla möjliga konfliktkällor som denna kommitté möter i sitt
arbete och med anledning av vilka den anser att kommissionskollegiet bör vidta åtgärder, ochkommitténs protokoll bör därför göras tillgängliga för generalsekreteraren (
1).
77. I sin årsrapport för 2001 (2) bekräftade revisionsrätten att det ”strider mot sedvanliga normer, enligt
vilka ordföranden för en arbetsgrupp för revision inte skall ha en roll i organisationen som kan leda
till en sammanblandning av intressen. ”(9.56). Mot bakgrund av detta anser Europaparlamentet att
det vore lämpligt att strama upp reglerna för denna kommitté så att
a) intressekonflikter garanterat kan undvikas,
b) sekretariatet för denna kommitté överförs till generalsekreterarens ansvar, såsom kommittén
själv föreslår i sin årsrapport, och
c) kommitténs årsrapporter offentliggörs där det finns en utvärdering av efterlevnaden av
revisionsrapporternas iakttagelser.
Enheter för internrevision (på generaldirektoratsnivå)
78. Även om budgetförordningen endast föreskriver en internrevisor beslutade kommissionen år 2000
att inrätta internrevisionsenheter inom varje avdelning så att dessa kan bistå generaldirektörerna ochavdelningscheferna i utövandet av deras nya ansvarsområden avseende den ekonomiska
förvaltningen.
79. Europaparlamentet litar på att kommissionen förbättrar informationskanalerna mellan de centrala
och de decentraliserade instanserna för revision samt mellan centrala och decentraliserade insatserför kontroll (
3).
80. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att genomföra en reform av bestämmelserna för de
interna revisionsenheterna mot bakgrund av den nya budgetförordningen.
81. Europaparlamentet anser att denna reform bör säkra att förbindelserna mellan internrevisions-
enheterna och internrevisionstjänsten sker på ett smidigt och autonomt sätt och därigenom
förstärker alla de förbindelser som angavs i Neil Kinnocks meddelande till kommissionen om
villkoren för inrättande av en internrevisionsenhet inom varje avdelning vid kommissionen (SEK(2000) 1803/3) (
4).
Centrala ekonomitjänsten inom generaldirektoratet för budget
82. Inom ramen för reformen betonas särskilt decentraliseringen av ekonomisk kontroll. Detta kräver i
sin tur att det utvecklas mer lämpade och ansvarsbetonade former av central övervakning av deförvaltningskontrollsystem som förekommer inom de olika avdelningarna. Europaparlamentet anseratt denna centrala övervakning av förvaltningen bör utmynna i en officiell rapport om kvaliteten i deinterna kontrollsystem på avdelningen, en rapport som bör offentliggöras i sin originalform inom
ramen för sammanfattningsrapporten.
83. Europaparlamentet är bekymrat över den stora omsättningen av administrativ personal inom
kommissionen och begär att kommissionen vidtar nödvändiga åtgärder för att utreda och undanröjaorsakerna till detta problem inom sin organisation.
84. Europaparlamentet anser att det är nödvändigt att förbindelserna mellan de centrala instanserna för
ekonomisk kontroll och kontrollinstanserna inom varje generaldirektorat och varje avdelningfungerar smidigt och friktionsfritt för att säkra samma goda förbindelser som på revisionsområdet.L 330/94 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 28 (PE 328.732/FIN 1).
(2) EGT C 295, 28.11.2002, s. 1.
(3) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 16 (PE 328.732/FIN 1).
(4) http://europa.eu.int/comm/dgs/internal_audit/documents/audit_dg_sec1803_en.pdf.
85. Europaparlamentet välkomnar kommissionens uttalande om att såväl internrevisionstjänsten som
”internrevisionsenheterna ”kommer att kunna utvärdera kontrollsystemen, och att resultaten från
revisionerna och kontrollerna skall meddelas den centrala ekonomitjänsten och internrevisions-tjänsten, samt ingå i den årliga sammanfattningsrapporten (
1).
Räkenskapsavdelningen inom Generaldirektoratet för budget
86. Europaparlamentet påminner om att räkenskapsföraren i enlighet med artikel 61 e i budgetförord-
ningen har ansvaret för att ”utforma och godkänna redovisningssystemen och i förekommande fall
godkänna de system som utanordnarna utformar för att leverera eller styrka bokföringsuppgifter ”.
87. Europaparlamentet anser att räkenskapsföraren för att fullgöra detta ansvar ”från utanordnarna
[skall] få de uppgifter som krävs för att sammanställa räkenskaper som ger en rättvisande bild avgemenskapernas tillgångar och skulder samt av budgetgenomförandet, och utanordnaren skallansvara för uppgifternas tillförlitlighet ”(artikel 61.2 i budgetförordningen).
88. Europaparlamentet delar kommissionens uppfattning om nödvändigheten att behålla synergierna i
arbetet med den ekonomiska förvaltningen utan att påverka kontrollorganens funktionellaoberoende och om att den roll som de ansvariga inom dessa avdelningar verkligen erkänns.
Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)
89. Europaparlamentet välkomnar kommissionens förslag (KOM(2004) 103) om ändring av Europa-
parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 (2) om OLAF. Europaparlamentet bekräftar
punkt 38 i sin resolution om årsrapporten 2002 för bedrägeribekämpningen att de lagstiftnings-
förslag som kommissionen lagt fram delvis pekar åt rätt håll, men att följande punkter är helt
oacceptabla och nästan måste anses vara en provokation:
a) I stället för att fastställa att OLAF nu i full utsträckning skall uppfylla sin huvudsakliga uppgift,
interna utredningar, som byrån sedan länge försummat, ges OLAF genom kommissionensförslag nu uttryckligen en möjlighet att avstå från interna utredningar, även då det finns
tillräckligt med misstankar om att bedrägeri- eller korruptionsbrott eller andra lagstridiga
handlingar begåtts till förfång för gemenskapens ekonomiska intressen.
b) I stället för att låta sekretariatet för OLAF:s övervakningskommitté administrativt underordnas
Europaparlamentets generalsekretariat föreslår nu kommissionen att sekretariatet administrativt
skall underställas kommissionen. Detta leder till att övervakningskommitténs oberoende kan
ifrågasättas.
c) I stället för att förstärka rättigheterna för personer som berörs av en intern utredning skall dessa
nu fråntas den möjlighet som föreskrivs i OLAF ‑förordningen om att kunna överklaga till EG-
domstolen, om byrån i samband med sina utredningar vidtar åtgärder som går emot dem.
Därmed lämnas dörrarna vidöppna för maktmissbruk (till exempel att inleda en utredning utantillräckliga skäl, orimligt lång utredningstid), eftersom sådana överträdelser inte längre skullevara föremål för en rättslig kontroll.
90. Europaparlamentet välkomnar kommissionens förslag om att den ansvariga kommissionsledamoten
skall underrättas om ärenden som de olika generaldirektoraten hänvisar till OLAF (
3).4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/95
(1) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 189 (PE 328.732/FIN 1).
(2) EGT L 136, 31.5.1999, s. 1.
(3) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 12 (PE 328.732/FIN 1).
91. Europaparlamentet påminner om sin ovan nämnda resolution av den 4 december 2003 där det
välkomnade tillkännagivandet från kommissionens ordförande om att tillskriva OLAF:s huvudupp-
gifter större prioritet, förbättra informationsflödet mellan OLAF och institutionerna, bättre tillvaratarättigheterna till försvar för de personer som berörs av utredningar och stärka övervaknings-kommitténs roll.
92. Europaparlamentet ställer sig oförstående till att kommissionen överlämnat lägesrapporten enligt
artikel 15 i förordning (EG) nr 1073/1999 med mer än ett års försening och att det dröjde nästan tre
månader efter det att parlamentet antagit sin ovan nämnda resolution av den 4 december 2003
innan kommissionen kunde besluta om ett förslagspaket den 9 februari 2004. Europaparlamentetkonstaterar att det genom denna försening blivit omöjligt att åstadkomma en förbättring avförordning (EG) nr 1073/1999 före valen till Europaparlamentet.
93. Europaparlamentet anser att OLAF:s övervak ningskommitté skall vara helt oberoende av
kommissionen.
94. Europaparlamentet är djupt oroat över att OLAF:s direktör har tillkännagivit att han inte vill följa
ombudsmannens begäran om att återuppta ärendet om företaget Blue Dragon. OLAF:s övervak-ningskommitté har satt ett stort frågetecken vid OLAF:s behandling av ärendet. Parlamentetuppmanar OLAF att hörsamma övervakningskommitténs begäran. Parlamentet välkomnar att
kommissionen åter tar upp ärendet.
95. Europaparlamentet konstaterar att de flesta av de 1 000 ärenden som OLAF tog över från UCLAF har
avslutats. Parlamentet uppmanar övervakningskommittén att undersöka hur många ärenden somavslutats utan resultat. Europaparlamentet uppmanar övervakningskommittén att särskilt bevaka attärenden inte avslutas omotiverat.
Presentation av revisionsresultaten
96. Europaparlamentet betonar vikten av principen om att den granskade har rätt att uttala sig om
resultatet av revisorns granskning. Europaparlamentet fäster uppmärksamhet vid det faktum atteffektiviteten i parlamentskontrollen av EU:s ekonomiska förvaltning i hög grad beror på kvalitetenoch värdet på informationen i revisionsrättens särskilda rapporter och årsrapporter.
97. Europaparlamentet poängterar att förfarandet för att bevilja ansvarsfrihet är en process som bland
annat syftar till att förbättra EU:s ekonomiska förvaltning genom att på grundval av revisionsrättens
rapporter och institutionernas svar och yttranden skapa bättre underlag för beslutsfattandet.Europaparlamentet välkomnar det faktum att revisionsrätten i praktiken inte bara bidrar till att rättatill bristerna utan också till att utveckla och förbättra EU:s förvaltning genom att identifiera och visa
på nya sätt till förbättringar. Förbättringarna förutsätter naturligtvis att den granskade visar sig
mottaglig för revisionens rekommendationer.
98. Europaparlamentet påpekar att revisionsrätten –trots sitt namn –inte är en rättsinstans med
befogenheter att fatta beslut utan kan endast uppnå resultat med hjälp av sina rapporter.
99. Europaparlamentet anser att verkan av revisionsrättens undersökningar framför allt beror på hur
resultaten från revisionsrättens undersökningar behandlas och följs upp av den ansvarsfrihets-
beviljande myndigheten. Därför har revisionsrätten och den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten ett
gemensamt intresse av att förbättra rapporternas kvalitet och det ansvariga utskottets behandling avdessa rapporter.
100. Hur kommissionen reagerar på resultaten från revisionsrättens undersökningar beror på det område
som undersöks. Europaparlamentet betonar att kommissionen ofta instämmer med revisionsrättens
rekommendationer när det gäller de egna medlen, men att den ofta ställer sig kritisk till
revisionsrättens resultat och iakttagelser när det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken,strukturpolitiken och externa åtgärder.L 330/96 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
101. Europaparlamentet anser att det är helt naturligt att kommissionen och revisionsrätten har olika
uppfattningar om vad revisionsresultaten bör betyda, men att det är otillfredsställande att dessa två
institutioner inte alltid är överens om de premisser och kriterier som bör tillämpas i samband medundersökningar, något som får återverkningar på budskapens klarhet.
102. Europaparlamentet förväntar sig att såväl kommissionen som revisionsrätten skall anstränga sig mer
för att säkerställa att granskningsresultaten läggs fram till den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten
på ett så klart och otvetydigt sätt som möjligt.
103. Europaparlamentet välkomnar den positiva utvecklingen för samarbetet mellan revisionsrätten och
parlamentets ansvariga utskott. Det nya förfarandet för att lägga fram rapporter till utskottet innebär
bland annat att de särskilda rapporterna läggs fram offentligt vid ett av det ansvariga utskottetssammanträden samt vid de förberedande sammanträdena till dessa.
104. Europaparlamentet önskar att denna personliga kontakt, som är positiv och av avgörande betydelse
för samarbetet mellan institutionerna, kan vidmakthållas och utvecklas i framtiden. Det vorelämpligt om det kunde etableras mer precisa regler och förfaranden för det ansvariga utskottetsbehandling av revisionsrättens särskilda rapporter.
105. Europaparlamentet begär av båda parter att förfarandet utvecklas ännu mer så att såväl
revisionsresultaten som kommissionens svar blir föremål för en ingående behandling i utskottet.Parlamentet är övertygat om att en sådan behandling i det ansvariga parlamentsutskottet på ett
betydande sätt bidrar till att fästa uppmärksamhet vid de problem som granskningsrapporten tar
upp och därmed bidrar till att förbättra unionens ekonomiska förvaltning.
106. Europaparlamentet betonar dessutom kommissionens avgörande roll vid spridningen av uppgifter
om den ekonomiska förvaltningen till den ans varsfrihetsbeviljande myndigheten och till
allmänheten. Parlamentet begär att kommissionen fortsätter att se till att man fäster åtminstonesamma vikt vid att genomföra politiken som att utarbeta den. Många fall av oegentligheter och”kreativa förvaltningsmetoder ”beror på den tradition som råder inom kommissionen att mycket
större vikt och prestige fästs vid att utarbeta politik än att genomföra redan beslutad politik.
Korruption
107. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att öka ansträngningarna för att stödja anslutnings-
ländernas, kandidatländernas och medlemsstaternas strategier för att bekämpa korruptionen, särskiltnär det gäller offentlig upphandling och tull- och gränsfunktioner samt finansieringen av politiskapartier.
108. Det är nödvändigt att överallt fästa uppmärksamhet vid den offentliga förvaltningens öppenhet,
ansvar och effektivitet och att i kampanjer upplysa den allmänna opinionen om att korruptioninnebär en fara för ekonomin och samhället i allmänhet. Europaparlamentet uppmanar
kommissionen att stödja nationella och framför allt lokala icke-statliga organisationer som verkar
för att upplysa den allmänna opinionen om korruption.
109. Europaparlamentet förväntar sig därför att kommissionen skall fatta ett väl överlagt beslut om vilka
icke-statliga organisationer som skall stödjas och att ålägga dessa organisationer att lägga fram sina
räkenskaper och revisionsförklaringar som gjorts av oberoende granskningsorgan, i likhet medvanliga företag.
110. Europaparlamentet begär att kommissionen kontrollerar att de icke-statliga organisationer som den
stöder uppfyller kraven på insyn och öppenhet i sin verksamhet och att deras styrorgan är välreglerade.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/97
B. SEKTORSFRÅGOR
Egna medel
Skattebetalarna och EU:s budget
111. Europaparlamentet påminner om att Europeiska unionens inkomster för att finansiera sina utgifter
kan uppdelas i tre kategorier ”egna medel ”: traditionella egna medel (jordbrukstullar, sockeravgifter
och tullavgifter), egna medel som beräknas på medlemsstaternas skattebas för mervärdesskatteupp-börd och egna medel som beräknas på grundval av medlemsstaternas bruttonationalinkomst.
112. Europaparlamentet konstaterar att gemenskapens inkomster genom de egna medlen hittills har räckt
för att finansiera Europeiska unionens verksamhet och politik. Sedan 1970 då medlemsstaternasekonomiska bidrag ersattes av egna medel och sedan 1988 då egna medel på grundval av BNIinfördes, har dock ett antal ändringar gjorts av systemet, i allmänhet efter påtryckningar frånmedlemsstaternas sida.
113. Europaparlamentet påminner om att medlen från moms och BNI grundar sig på makroekonomisk
statistik från medlemsstaterna och att revisionsrätten inte har möjligheter att kontrollera deunderliggande uppgifterna direkt. Europaparlamentet fäster uppmärksamhet vid det faktum attrevisionsrätten anser att dessa ”iakttagelser gör att det kan ifrågasättas huruvida de momsöversikter
som medlemsstaterna lämnar är tillförlitliga och korrekta ”(punkt 3.37 i årsrapporten för 2002) (
1).
114. Europaparlamentet anser att det finns goda skäl för att ändra finansieringen av EU:s budget, och att
målet böra vara å ena sidan att säkerställa EU:s ekonomiska oberoende i förhållande till nationellabidrag som skulle vara föremål för beslut från nationella parlament, och å andra sidan att finansiera
alla åtgärder som en union med 25 medlemsstater måste genomföra utan att för den skull belasta de
europeiska skattebetalarna mer.
1 1 5 . E u r o p a p a r l a m e n t e tn o t e r a ra t tE U : så r l i g ab u d g e t2 0 0 2e n d a s tu t g j o r d e3 , 4p r o c e n ta v
medlemsstaternas samlade skatteintäkter (
2) och att många medborgares föreställningar om storleken
på EU:s budget över huvud taget inte har någon verklighetsförankring.
116. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att utarbeta en rapport om möjligheterna att införa en
mer direkt relation mellan skattebetalarna och EU:s budget. Ett sådant system skulle inte bara vara enekonomisk fördel utan även ett viktigt politiskt instrument för att uppnå alla de mål som fastställs i
artikel 2 i EG-fördraget.L 330/98 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) EUT C 286, 28.11.2003, s. 88.
(2) Följande tabell visar EU:s budget (genomförandesiffror) i procent av medlemsstaternas sammanlagda
skatteinkomster för åren 2000 –2002.
ÅrEU:s budget (genomförande)
(1)
miljoner euroTotala skatteinkomster EU-15
(2)
miljarder euroEU:s budget i procent
av medlemsstaternas
skatteinkomster
(1) (2) (3) = (1)/(2)/1 000
2000 83 331,1 2 414,4 3,5 %
2001 79 987,3 2 450,2 3,3 %
2002 85 144,5 2 488,1 3,4 %
(1)Betalningar under pågående år som täcks av budgetsårets betalningsbemyndiganden och betalningsbemyndiganden som
överförts från föregående år.
(2)Sammanlagda skatteinkomster i de 15 medlemsstaterna, exklusive socialförsäkringsavgifter.
Källa: Kommissionens avdelningar.
Gemenskapens transiteringssystem
117. Europaparlamentet välkomnar framgången med den första utfrågningen som anordnades på
grundval av de rekommendationer som formulerades av den första tillfälliga undersöknings-
kommittén 1997. Bakgrunden till att inrätta ett tillfälligt utskott var att förverkliga den inre
marknaden, behovet av en snabb och effektiv tullbehandling och ett effektivt transiteringssystem föratt säkerställa korrekt betalning av moms och tullavgifter. Till följd av arbetet i undersöknings-kommittén begärde parlamentet och rådet att kommissionen skulle se över transiteringssystemet ochinföra det nya datoriserade transiteringssystemet (NCTS).
118. Europaparlamentet anser att det är tillfredsställande att medlemsstaterna har vidtagit alla
obligatoriska och administrativa åtgärder och att alla gemenskapens tullkontor nu är uppkopplade
på NCTS. Parlamentet gläder sig åt att man redan vid utvecklingen av NCTS tog hänsyn tillutvidgningen och att NCTS för närvarande är ett mycket flexibelt instrument.
119. Det är förmodligen för tidigt att utvärdera systemets fördelar från transiteringsföretagens synvinkel,
men företagen förefaller vara något motvilliga till att använda det. Europaparlamentet uppmanarkommissionen att främja fas 3.2 i NCTS, som främst är en nationell fråga, eftersom
garantifunktionen, som införs först i fas 3.2, kommer att vara ett starkt incitament för företagen
att använda systemet.
120. De 68 miljoner euro som hittills har lagts ut på projektet kommer endast att betala sig om antalet
användare blir betydligt större. Ett av skälen till att så få anslutit sig är beslutet att använda en”decentraliserad systemarkitektur ”där man förutsätter att nationella tullmyndigheter skall använda
en nationell tillämpning, i motsats till en ”centraliserad systemarkitektur ”som grundar sig på en
gemenskapstillämpning där alla tullmyndigheter skulle vara anslutna.
121. Europaparlamentet konstaterar att den rekommendation som undersökningskommittén formulerade
ligger långt från den verkliga situationen. Enligt denna rekommendation skulle alla nationella
tullmyndigheter gentemot företagen fungera som om de utgjorde en enda myndighet. Parlamentetmåste tyvärr konstatera att de nationella tullmyndigheterna är mycket passiva, även omkommissionen och företagarorganisationer delar denna målsättning.
122. Europaparlamentet konstaterar även att NCTS inte direkt kan förebygga eller bekämpa bedrägerier
som görs med falska tulldeklarationer och som endast kan upptäckas med fysiska kontroller. När
tulltjänstemännens administrativa uppgifter förenklas kan NCTS lyckligtvis bidra till att frigöra
personalresurser för att bekämpa denna form av bedrägeri. Medlemsstaterna uppmanas att utnyttjade resurser som frigjorts för att genomföra omfattande och effektiva kontroller.
123. Europaparlamentet konstaterar att kommissionen tolererar att varor som deklarerats felaktigt av
misstag eller falskt med avsikt inte anses vara omfattade av transiteringsförfarandet, vilket får tillföljd att man inte kan åberopa garantin, att dokumenten måste sändas tillbaka till det EU-land där
införseln skett och att bedrägeribekämpningen därmed försvåras. Kommissionen uppmanas att
genast upphöra med denna praxis och att föreslå en ändring av tullkodexen.
124. Europaparlamentet konstaterar att många tullmyndigheter snarare minskar än ökar personalstyrkan
så att många fall av falska deklarationer och andra oegentligheter förblir oupptäckta eftersom manendast kan avslöja dessa genom fysiska kontroller på plats och med dokumenten tillgängliga.Kostnaderna för att förstärka kontrollpersonalen skulle mer än väl uppvägas av ökade tullintäkter.
Europaparlamentet begär att kommissionen uppmanar medlemsstaterna att förstärka den personal
som krävs för de fysiska kontrollerna även i ljuset av det faktum att medlemsstaternas andel avtullintäkterna ökats från 10 till 25 procent.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/99
125. Europaparlamentet litar på att kommissionens bekräftelse är riktig, det vill säga att den skall
undersöka om målsättningen att minska bedrägeri uppfylls och om NCTS helt uppfyller de
målsättningar för vilka det skapades (1).
126. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att före den 15 juni 2004 utarbeta en sammanfatt-
ningsrapport som visar på hur de 38 rekommendationer som undersökningskommitténformulerade 1997 har uppfyllts.
127. Europaparlamentet begär också att kommissionen före uppföljningsrapporten förklarar inför
parlamentets ansvariga utskott, och med en kort skriftlig rapport till utskottet, om hur NCTS
fortlöper (och möjliga problem) när det gäller bland annat hur fas 3.2 genomförts, hur mångaanvändarna är, hur nöjda dessa användare är, hur det genomförts i (nuvarande och nya)medlemsstater och vilka åtaganden nationella tullmyndigheter gjort.
Jordbruk
Fastställande av exportbidrag
128. Parlamentet noterar med avseende på kommissionens svar i punkt 25 i den särskilda rapporten nr
9/2003 om systemet för fastställande av bidrag till export av jordbruksprodukter (2) att varken
kommissionen eller revisionsrätten ger den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten några närmare
uppgifter om innehållet i eller arten av de ”ytterst viktiga omständigheter ”som gjorde att
kommissionen valde ”en annan nivå än den teoretiskt beräknade nivån ”.
129. Europaparlamentet påminner om att utgifterna i EU-budgeten för exportbidrag beror på
exportkvantiteten och på den exportbidragssats som kommissionen fastställer. Revisionsrättensundersökning om hur, med vilka förfaranden och på vilka grunder kommissionen beslutar att
fastställa denna sats välkomnas därför som nyttig, eftersom fastställandet av bidragssatserna är en
viktig kugge i hela exportbidragsmekanismen.
130. Europaparlamentet förstår att de granskade vill försöka försvara och förklara sina handlingar i sina
svar på revisionsrättens iakttagelser. Parlamentet förstår också att en särskild rapport är en bild avförvaltningen vid en viss tidpunkt innan den särskilda rapporten offentliggörs, och att ändringar kan
ha gjorts under den period som det tar att genomföra och slutföra en granskning.
131. Trots det ovanstående uttalandet försätts Europaparlamentet som ansvarsfrihetsbeviljande myndighet
i en svår och otillfredsställande situation genom de stora skillnader som finns mellan de tvåinstitutionernas uppfattningar om å ena sidan ”hur situationen är ”och å andra sidan ”hur situationen
borde vara ”.
132. Europaparlamentet påminner revisionsrätten och kommissionen om att syftet med en granskning är
att åstadkomma kontinuerliga förbättringar i förvaltningsprocessen i fråga, och att resultaten avgranskningarna och svaren på dessa skall utformas på ett sådant sätt att de blir begripliga för deneuropeiska allmänheten. Parlamentet förväntar sig snabba framsteg i riktning mot dennamålsättning.
133. Europaparlamentet konstaterar att revisionsrätten senast undersökte detta 1990 (
3) och den fastslog
då, beträffande den metod som används för att fastställa exportbidrag, att ”det saknades
dokumentation om fakta, vilken hänsyn kommissionen tog till dessa fakta, vilka beslut som fattatsoch resultatet av dem. Följaktligen var det praktiskt taget omöjligt både för en tredje part att göra enoberoende granskning och för ledningen att utöva någon kontroll. ”(Särskild rapport nr 9/2003,
punkt 9).
134. Europaparlamentet erinrar om att parlamentet i sin resolution om revisionsrättens särskilda rapport
drog slutsatsen ”att på grund av den offentliga redovisningsskyldigheten måste kommissionens
interna beslutsprocess registreras och motiveras skriftligt, så att de övervakande organen när somhelst kan följa kommissionens resonemang ”(Särskild rapport nr 9/2003, punkt 10).L 330/100 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) Svar på frågeformuläret –del 1; kommissionens svar på fråga 60 (PE 328.732/FIN 1).
(2) EUT C 211, 5.9.2003, s. 1.
(3) Särskild rapport nr 2/90 om förvaltning och kontroll av exportbidrag samt kommissionens svar (EGT C 133,
31.5.1990, s. 1).
135. Europaparlamentet konstaterar att revisionsrätten i sin senaste rapport drar slutsatsen att
a) kommissionen i allmänhet har tillgång till en stor mängd information om marknaden, men att
denna inte alltid är uppdaterad och fullständig,
b) det i många fall är oklart hur informationen används och vilken inverkan den har på de
exportbidragssatser som faktiskt fastställs,
c) kommissionen inte specificerar vilka arb etsmetoder den använder för att fastställa
bidragssatserna och inte heller förklaras de fastställda bidragssatserna systematiskt och logiskt(Särskild rapport nr 9/2003, punkt 39).
136. Europaparlamentet beklagar att de framsteg som gjorts under de 13 år som gått mellan de båda
granskningarna skett ytterst långsamt, och begär ytterligare förbättringar i enlighet medrekommendationerna från revisionsrätten och den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten och ettfullständigt genomförande av den omfattande handlingsplanen från 2002.
137. Europaparlamentet förväntar sig att kommissionen i sin uppföljningsrapport skall förklara följande:
a) Anledningen till de fåtaliga och långsamma framstegen under de 13 åren mellan de båda
granskningarna (Särskild rapport nr 9/2003, punkt 39).
b) Resultaten som uppnåtts i den arbetsgrupp som inrättats av kommissionen till följd av
revisionsrättens granskning (Särskild rapport nr 9/2003 punkt 40 a, fotnot 7).
c) I vilken utsträckning GD Jordbruk uppfyller regel 15 i de interna kontrollreglerna som lyder:
”De förfaranden som följs inom generaldirektoratet för dess huvudprocesser skall dokumenteras
fullständigt, hållas uppdaterade och vara tillgängliga för all berörd personal och vara förenligamed budgetförordningen och alla relevanta kommissionsbeslut ”(
1).
138. Europaparlamentet förväntar sig också att kommissionen så snart som möjligt skall tillhandahålla
a) en övergripande ram för den information som skall inkluderas i beräkningen av bidragssatsen,b) tillförlitlig dokumentation för den information som valts,
c) kvalitetskontroll för den information som valts,
d) ett klart uttalande om fördelningen av uppgifter och ansvarsområden internt inom
kommissionen,
e) en klar och otvetydig beskrivning av de förfaranden som skall följas, och särskilt
f) en beskrivning av kontrollförfaranden och bedömningskriterier.
139. Revisionsrätten uppmanas att hålla Europaparlamentet informerat om kommissionens genom-
förande av rekommendationerna i punkt 40 a –h i revisionsrättens särskilda rapport nr 9/2003.
Förfinansieringssystemet
140. Med intresse tar Europaparlamentet del av revisionsrättens granskning av kommissionens
förvaltning och nationella myndigheters genomförande av förfinansieringssystemet, som utgör enviktig del av exportbidragssystemet, vilket i sin tur är en del av den gemensamma jordbrukspolitiksom rådet antagit.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/101
(1) http://europa.eu.int/comm/commissioners/schreyer/Reform/SEC %20_200 1_2037_ Internal_Control_Stan-
dards_en.pdf.
141. Europaparlamentet påminner om att detta är ett mycket komplext område där kommissionen aktivt
intervenerar på jordbruksmarknaderna efter att ha fattat svåra beslut som medför att högst
betydande belopp utbetalas dagligen från EU-budgeten. I tidigare särskilda rapporter ochårsrapporter har revisionsrätten beskrivit detta som ett högriskområde.
142. Europaparlamentet konstaterar att cirka 11 procent av exportbidragen –ungefär 600 miljoner euro
–utbetalades inom ramen för förfinansieringssystemet (Särskild rapport nr 1/2003 (
1), punkt 2).
143. Kommissionen konstaterar att kommissionens egna undersökningar 1997 av nationella myndig-
heters kontroller av systemet avslöjade sådana allvarliga brister att kommissionen krävde finansiellakorrigeringar på över 166 miljoner euro av medlemsstaterna (SR nr 1/2003, punkt 5), men attkommissionen sedan inte utförde någon mer ingående analys av systemets förfaranden.
144. Europaparlamentet anser att de finansiella korrigeringarna inte bara är ett uttryck för
medlemsstaternas förmåga och vilja att genomföra systemet korrekt utan även för möjlighetenatt genomföra systemet korrekt. Många rättsliga bestämmelser avseende den gemensammajordbrukspolitiken är så svårtolkade och kontrollbestämmelserna är i många fall så ogenomträngligaatt medlemsstaternas myndigheter inte har så stora möjligheter att genomföra systemet på ett
korrekt sätt.
145. Europaparlamentet anser att det är svårt att förstå varför kommissionen inte fäster större
uppmärksamhet vid stora finansiella korrigeringar eller behandlar dem som varningssignaler somtyder på att ett system och dess förfaranden måste bli föremål för en genomgripande undersökning i
syfte att förenkla eller ändra det.
146. Europaparlamentet tar del av revisionsrättens slutsatser om att
a) de rättsliga bestämmelserna är svårtolkade, vilket gör det svårt för medlemsstaterna att
genomföra systemet,
b) förfinansieringssystemet gör det redan komplicerade exportbidragssystemet ännu mer
komplicerat,
c) kontrollbestämmelserna är så oklara att det finns stora avvikelser inte bara mellan
medlemsstaterna utan även mellan regioner i samma medlemsstat när det gäller arten ochomfattningen av kontrollerna,
d) det ursprungliga syftet med systemet har gått förlorat.
I ljuset av dessa slutsatser rekommenderar revisionsrätten att man bör överväga att slopa systemet.
147. Europaparlamentet beklagar att kommissionen, trots att den delar vissa av revisionsrättens
synpunkter, inte har följt revisionsrätten rekommendationer att verka för att förfinansieringssystemet
avskaffas utan istället har antagit två nya förordningar som ytterligare komplicerar det redan
komplexa systemet.
148. Europaparlamentet anser att förfinansieringssystemet i praktiken fungerar som en tillhandahållare
av gratis kapital till de företag som utnyttjar exportbidragssystemet.
149. Europaparlamentet är medvetet om att den gemensamma jordbrukspolitiken antas av rådet och att
kommissionen därför endast har begränsat inflytande över den. Parlamentet beklagar dock attkommissionen inte anstränger sig mer för att förklara för rådet att en detaljerad uppföljning avrevisionsrättens rekommendationer är ett viktigt steg på den nödtvungna vägen mot att förbättraEU:s ekonomiska förvaltning. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att senast i december
2004 lägga fram ett förslag om att avskaffa förfinansieringssystemet.L 330/102 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) EUT C 98, 24.4.2003, s. 1.
150. Europaparlamentet beklagar djupt att rådet fortfarande inte har antagit kommissionens förslag till
rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1258/1999 om finansiering av den
gemensamma jordbrukspolitiken (KOM(2002) 293), där man försöker förlänga den period undervilken finansiella korrigeringar längst kan göras från 24 till 36 månader. Förslaget stöds av båderevisionsrätten (
1) och Europaparlamentet (2).
Stöd till mindre gynnade områden
151. Europaparlamentet erinrar om att förordningen om stöd till jordbruksföretag i mindre gynnade
områden är en av EU:s 22 stödåtgärder för jordbruket, och att den, sedan den infördes 1975, varitföremål för en genomgripande reform 1999. Dess sammanlagda budget uppgår till 2 miljarder europer år, och uppskattningsvis 50 procent av detta belopp kommer från EU-medel, vilket utgör 1
procent av gemenskapens totala årsbudget och 12,5 procent av den sammanlagda budgeten för
landsbygdsstöd. Hela 55,8 procent av alla jordbruk i EU:s medlemsstater erhåller stöd i enlighet meddenna förordning.
152. Europaparlamentet erinrar om att begreppet ”mindre gynnade områden ”definierades första gången
1975, då dessa områden för första gången erhöll gemenskapsstöd, och att det efter denna tidpunktendast gjorts små förändringar av denna definition (Särskild rapport nr 4/2003 (
3), punkt 5), vilket
betyder att man i gemenskapens nuvarande lagstiftning skiljer mellan tre typer av mindre gynnade
områden:
— Bergsområden.
— Övriga mindre gynnade områden.
— Områden med särskilda svårigheter.
153. Europaparlamentet konstaterar att stödsystemet inte varit föremål för en genomgripande
utvärdering sedan 1975 och kräver att kommissionen i så god tid att behandling kan ske inomramen för nästa ansvarsfrihetsförfarande lägger fram en sammanfattande utvärderingsrapport tillparlamentet, oavsett om alla medlemsstater har uppfyllt den lagstiftade skyldigheten att levererauppgifter till denna.
154. Europaparlamentet noterar två punkter som ger anledning till oro:
a) Det är medlemsstaternas ansvar att klassificera mindre gynnade områden.b) I vissa av medlemsstaterna har dessa områden med åren utvidgats betydligt (
4).
155. Europaparlamentet betonar även att denna ökning utan tvivel berör framför allt de båda sistnämnda
kategorierna, eftersom termerna ”mindre gynnade ”och”svårigheter ”definieras med hjälp av
statistiska kriterier jämförda med det nationella genomsnittet.
156. Europaparlamentet påminner om att kriterier kan anpassas och att det kan göras ändringar i det
statistiska underlag som används för klassificeringen av ”normala ”områden, vilket innebär att
definitionen av vilka områden som bör tillhöra de två sistnämnda kategorierna är mer osäker eller ivarje fall flexibel än definitionen av entydiga bergsområden, något som bekräftas av de ständigaökningarna.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/103
(1) EGT C 285, 21.11.2002, s. 1.
(2) EUT C 273 E, 14.11.2003, s. 66.
(3) EUT C 151, 27.6.2003, s. 1.
(4) Enligt revisionsrätten ökade de mindre gynnade områdena mellan 1975 och 1998 från 37,7 procent till 53,6
procent i Italien, och från 51,2 procent till 70,9 procent i Irland (Särskild rapport nr 4/2003, punkt 8). Enligt
tidigare rapporter ökade områdena från 33,1 procent till 50,9 procent i Förbundsrepubliken Tyskland 1986 och
från 50,9 procent till 53,5 procent 1989, och i Frankrike från 40 procent till 45,1 procent 1989 (årsrapport förbudgetåret 1990, punkt 9.21, EGT C 324, 13.12.1991).
157. Europaparlamentet noterar med tillfredsställelse att kommissionen till följd av revisionsrättens
tidigare kommentarer 1993 hade för avsikt att göra en översyn av dessa klassificeringar, men
beklagar djupt att kommissionen inte slutförde denna utredning på grund av att den utsattes förpåtryckningar från vissa medlemsstater.
158. Europaparlamentet är oroat över kommissionens svårighet att verkligen hävda gemenskapens
intressen gentemot nationella intressen, och delar revisionsrättens åsikt att det är en allvarlig svaghet
i bestämmelserna att klassificeringen fastställs eller ändras av den enskilda medlemsstaten och inteav gemenskapen.
159. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att genomföra en fullständig och noggrann översyn
av den nuvarande klassificeringen av samtliga mindre gynnade områden och i sin uppföljnings-
rapport samtidigt lägga fram förslag om en regelbunden översyn av situationen i dessa områden ochinföra ett effektivt system som inte endast möjliggör en utvidgning av de berörda områdena utanäven en minskning.
160. Europaparlamentet noterar att medlemsstaterna förfogar över en stor mängd olika indikatorer för
att definiera mindre gynnade områden (17 indikatorer för att utvärdera markens produktivitet, 12för det ekonomiska resultatet, och 3 för befolkningen), (Särskild rapport nr 4/2003, punkt 33 ochbilaga II) och att revisionsrätten vid sin revision på plats bekräftade att användandet av alla dessaindikatorer kan ge upphov till olikheter vad gäller behandlingen av de olika stödmottagarna, särskilt
i gränsregioner.
161. Europaparlamentet uppmanar därför kommissionen att före den 15 juni 2004 se över de nuvarande
indikatorernas lämplighet och relevans och begränsa dem när det är möjligt samt utforma dem på ett
sådant sätt att de blir mindre känsliga för ”manipulation ”från medlemsstaternas sida.
162. Europaparlamentet beklagar att kommissionen inte reagerat inför risken för negativa konsekvenser
av den olyckliga kombinationen av följande faktorer: medlemsstaternas ansvar när det gäller attklassificera mindre gynnade områden, användandet av en mängd olika indikatorer och otillräcklig
utvärdering.
163. Europaparlamentet anser att övervakning från kommissionens sida är absolut nödvändig, eftersom
de olika medlemsstaterna inte kan förväntas överlämna information till kommissionen som skullekunna medföra en sänkning av deras bidrag. Parlamentet påpekar också att kommissionen borde ha
fäst större avseende vid den inneboende och uppenbara intressekonflikt mellan medlemsstaternas
och gemenskapens intressen som denna ordning innebär.
164. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka vilka effekter det haft på storleken av
stödutbetalningarna att bevarandet av det naturliga landskapet infördes som ett krav för att erhålla
kompensationsbidrag 1990 och att låta detta återspeglas i sin nästa uppföljningsrapport.
165. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka det nuvarande kompensationssystemet,
vilket leder till överkompensation, för att säkra att jordbruksföretag som drivs under liknandeförutsättningar också kompenseras på liknande sätt, och att de metoder som används av
medlemsstaterna för att förebygga överkompensation är jämförbara sinsemellan och föreslå en
tydlig och användbar definition av begreppet ”överkompensation ”.
166. Europaparlamentet föreslår dessutom att ordningen för kompensationsstöd skall omfatta en
bedömning av kostnadsstrukturen för jordbruksföretag. Om kostnaderna i en viss region ligger en
viss procentandel över den genomsnittliga kostnaden för jordbruksföretag i andra normala regioner
under en viss period måste detta faktum beaktas vid utbetalning av kompensationsersättning.
167. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att anpassa och precisera definitionen av ”normal god
jordbrukarsed ”och att se till att medlemsstaterna konsekvent tillämpar denna definition och
levererar den nödvändiga dokumentation där det framgår att de verkligen har gjort detta.Parlamentet påpekar i detta sammanhang att det i budgeten för 2004 ställde anslag till förfogande föratt ytterligare utveckla användningen av miljöindikatorer.
168. Europaparlamentet anser att kommissionen bör spela en mycket aktivare roll i förvaltningen och
kontrollen av kompensationsbidrag. I detta syfte bör kommissionen upprätta enhetliga minimi-kontrollnormer som måste följas vid verifikation av bidragsansökningar och vid kontroller på plats.L 330/104 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
Kommissionen bör informera parlamentet om i vilken utsträckning medlemsstaterna uppfyller
bestämmelserna i artikel 48.2 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 (1) och exakt vilka åtgärder
kommissionen vidtar på området. Europaparlamentet förväntar sig av kommissionen att den vidtarföljdåtgärder när medlemsstaterna inte levererar den nödvändiga informationen om denbidragspolitik de fört, till exempel genom att betalningar minskas eller senareläggas.
169. Eftersom budgetförordningen kräver att en stödåtgärd skall ha ett specifikt och kvantifierbart syfte
anser Europaparlamentet att det vore bättre om indikatorerna för mindre gynnade områden
fastställdes på basis av konkret formulerade mål och att kriterierna för beviljande av stöd tilljordbruksföretag definieras utifrån resultatrelaterade krav för att minska utrymmet för medlems-staterna att manipulera regelverket.
170. Europaparlamentet uttrycker oro inför det faktum att förvaltningskommittén spelar en avgörande
roll när det gäller tillämpningen av stödsystemet, men att det inte finns någon kontroll av
verksamheten och de beslut som kommittén fattar.
171. Europaparlamentet föreslår att kommissionen skall se över de 22 befintliga stödåtgärderna för
jordbruket och möjligheten att kombinera vissa av dem för att på så sätt förbättra kontrollen.
Strukturfonder
Genomförandet av budgeten 2002
172. Europaparlamentet vill fästa uppmärksamheten vid följande analys:
Utnyttjandet av åtagandebemyndiganden 2002 uppgick till nästan 98 procent (se tabell 1). När det
gäller betalningsbemyndiganden var utnyttjandegraden emellertid avsevärt lägre, vilket även varfallet under räkenskapsåren 2000 och 2001.
TABELL 1
Genomförande av EU:s budget 2000 –2002
Åtagandebemyndiganden Betalningsbemyndiganden
Beviljade
anslagGenomförda
anslagGenomför-
andegradBeviljade
anslagGenomförda
anslagGenomför-
andegrad
Miljoner euro Procent Miljoner euro Procent
2000 96 620 79 601 82,4 95 034 83 440 87,8
2001 106 924 103 333 96,6 97 160 79 987 82,3
2002 100 977 98 875 97,9 98 579 85 144 86,4
Källa : Europeiska gemenskapernas årsredovisning. Räkenskapsåren 2001 och 2002.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/105
(1)”Artikel 48
1. Kommissionen och medlemsstaterna skall säkerställa en effektiv övervakning av genomförandet av
programplaneringen för utveckling av landsbygden.
2. Övervakningen skall ske på ett sätt som båda parter gemensamt kommit överens om. Övervakningen skall
ske utifrån särskilda fysiska och finansiella indikatorer som parterna i förväg kommit överens om och fastställt.Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna årsrapporter om hur programmen fortskrider.
3. Om skäl föreligger skall övervakningskommittéer inrättas. ”(EGT L 160, 26.6.1999, s. 80.)
Budgeten består av sju utgiftskategorier: 1) Jordbruk, 2) Strukturåtgärder, 3) Inre politik, 4) Externa
åtgärder, 5) Administration, 6) Reserver och 7) Stöd inför anslutningen. Genomförandegraden för
betalningsbemyndiganden varierar betydligt mellan de olika utgiftskategorierna. Strukturåtgärderoch stöd inför anslutningen uppvisar den lägsta genomförandegraden, såsom framgår av figur 1.
FIGUR 1
Genomförandegrad, betalningsbemyndiganden 2000 –2002
Anmärkning: Genomförandegraden för administrativa kostnader (utgiftskategori 5)
och reserver (utgiftskategori 6) finns inte upptagna, eftersom dessa utgiftskategorierhar en annan karaktär än de övriga utgiftskategorierna.
Källa: Europeiska gemenskapernas årsredovisning. Räkenskapsåren 2001 och 2002.
Det bör noteras i vilka avseenden de olika budgetkategorierna skiljer sig åt vid en jämförelse av
genomförandegraden. I fråga om jordbruk (utgiftskategori 1) återspeglar genomförandegraden
exempelvis utvecklingen av marknadspriserna och ändringarna i växelkursen mellan euron och
dollarn. En låg genomförandegrad kan följaktligen snarare tyda på en fördelaktigare växelkurs änineffektiv förvaltning.
När det gäller övriga delar av budgeten (strukturfonder, inre politik, externa åtgärder och stöd inför
anslutningen) är anslagen huvudsakligen kopplade till fleråriga program. Genomförandet av dessa
program genomgår olika stadier, från förslagsinfordran och val av projekt till uppdragstagarnas
faktiska genomförande av projekten efter anbudsförfarandena. En låg genomförandegrad kanföljaktligen tyda på problem under ett eller flera av dessa stadier. Inom vissa program förekommerförvaltning tillsammans med medlemsstaterna, det vill säga vissa stadier förvaltas huvudsakligen av
kommissionen, medan andra huvudsakligen förvaltas av behöriga myndigheter i medlemsstaterna/
mottagarländerna.
StrukturfonderÅr 2002 uppgick genomförandegraden för utbetalningarna för strukturåtgärder till nästan 75
procent. Cirka tre fjärdedelar av underutnyttjandet berodde på lägre utbetalningar än väntat för äldre
program (se tabell 2). Genomförandegraden för samtliga typer av äldre program var mycket låg, och
när det gäller de viktigaste budgetposterna (mål 1, mål 2 och gemenskapsinitiativ) var dengenomgående lägre än 20 procent.L 330/106 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
TABELL 2
Utbetalningar för strukturåtgärder 2002
Beviljade anslag Genomförda anslag Skillnad Genomförandegrad
Miljoner euro Andel i procent
Nya program (2000 –
2006)24 289 22 326 1 964 91,9
Äldre program (före
2000)7 314 1 173 6 141 16,0
Därav:
Mål 1 3 388 609 2 779 18,0Mål 2 1 600 243 1 357 15,2Mål 3 500 0 500 0,0
Övriga åtgärder 240 80 160 33,2
Gemenskapsinitiativ 1 478 181 1 297 12,2
Nyskapande åtgärder/
tekniskt bistånd108 61 47 56,2
Totalt 31 603 23 499 8 104 74,4
Källa: Europeiska gemenskapernas årsredovisning. Räkenskapsåret 2002.
År 2002 utgjordes betalningarna för äldre program av återbetalning av verkliga utgifter i
medlemsstaterna. Kommissionen grundade sitt förslag till betalningsbemyndiganden på prognoserfrån medlemsstaterna. Den mycket låga genomförandegraden visar att avslutandet av de äldreprogrammen gick mycket långsammare än vad kommissionen och medlemsstaterna förväntat sig.
Stöd inför anslutningen
Stödet inför anslutningen (utgiftskategori 7) utgjordes av tre program: Phare (administrativt
bistånd), Ispa (strukturellt bistånd) och Sapard (jordbruk) (
1). Genomförandegraden för dessa tre
program var relativt låg, särskilt i fråga om Sapard, vars genomförandegrad låg betydligt under debåda andra programmen (se tabell 3).4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/107
(1) År 2002 ingick de belopp som utbetalades till kandidatländer genom Solidaritetsfonden i utgiftskategori 7.
Dessa belopp ingår dock inte i denna analys av genomförandet av stödet inför anslutningen.
TABELL 3
Verkställande av utbetalningar av stödet inför anslutningen 2002
Beviljade betalnings-
bemyndigandenVerkställda
betalnings-
bemyndigandenGenomförandegrad Utestående åtaganden
Miljoner euro Andel i procent Miljoner euro
Sapard 370 124 33,5 1 469
Ispa 506 398 78,7 2 642Phare 1 596 1 101 69,0 4 305
Totalt 2 472 1 623 65,7 8 416
Källa: Europeiska gemenskapernas årsredovisning. Räkenskapsåret 2002.
Sapard blev avsevärt försenat eftersom det tog längre tid än väntat att inrätta decentraliserade
förvaltnings- och kontrollsystem i kandidatländerna, vilket var ett villkor för programmet. I Polen,Rumänien och Ungern blev ackrediteringen av behöriga myndigheter inte klar förrän under andrahälften av 2002. Dessa tre länder stod tillsammans för två tredjedelar av anslagen (
1).
Vad gäller Ispa klargjorde kommissionen att åtagandebemyndigandena hade försenats och
därigenom koncentrerats till slutet av räkenskapsåret på grund av att Ispas förvaltningskommitté
inte sammanträdde förrän i mitten av juli 2002. Detta orsakade givetvis förseningar även i sambandmed betalningsbemyndigandena.
I fråga om Phare tillskrev kommissionen den låga genomförandegraden det faktum att
mottagarländerna lämnade in mycket färre ansökningar än vad som förväntats, samt att
åtagandebemyndigandena koncentrerades till slutet av räkenskapsåret.
I slutet av 2002 hade ganska stora belopp utestående åtaganden för dessa tre program ackumulerats.
När det gäller Sapard och Ispa uppgick de utestående åtagandena till över 4 miljarder euro. Tillskillnad från Sapard och Ispa inrättades Phare före 2000, men trots detta härrörde mindre än 12procent av de utestående åtagandena i slutet av 2002 från räkenskapsår tidigare än 2000.
173. Europaparlamentet noterar med tillfredsställelse att verkställandet av åtagandebemyndiganden var
högre under 2002 är under 2001 och 2000, men beklagar trots detta att genomförandegraden avbetalningsbemyndiganden fortfarande var otillfredsställande låg, vilket gav upphov till ett mycketstort överskott i EU:s budget för det tredje räkenskapsåret i följd.
174. Europaparlamentet uttrycker oro inför den fortsatt låga genomförandegraden av betalnings-
bemyndigandena inom ramen för strukturåtgärder och stöd inför anslutningen, trots att nivån på debetalningsbemyndiganden för dessa båda utgiftskategorier som verkställdes 2002 var högre än 2000och 2001.
175. Europaparlamentet noterar att den huvudsakliga anledningen till den låga genomförandegraden av
betalningsbemyndiganden för strukturåtgärder 2002 var att de äldre programmen avslutades mycket
långsammare än väntat. Parlamentet noterar kommissionens lägesrapport till den ansvarsfrihets-beviljande myndigheten om skälen till denna försening och förslag till hur liknande förseningar kanundvikas vid avslutandet av programmen 2000 –2006.
176. Europaparlamentet är förvånat över att kommissionen inte har lagt fram riktlinjerna för
Sapardprogrammet på alla de nya medlemsstaternas språk, vilket begärdes i punkt 81 i parlamentets
resolution av den 8 april 2003 om ansvarsfrihet för budgetåret 2001 (
2). Parlamentet insisterar på att
kommissionen rättar till detta så snart som möjligt.L 330/108 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) Kommissionens förklaringar om verkställandet av stödet inför anslutningen återfinns i avsnitt 2.6.5 i
kommissionens rapport om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen för budgetåret 2002.
(2) EUT L 148, 16.6.2003, s. 21.
Medlemsstaternas beräkningar
177. Europaparlamentet noterar att ett stort antal medlemsstater inte överlämnade sina prognoser för
betalningsansökningar för budgetåren 2002 och 2003 före tidsfristen den 30 april 2002, i enlighet
med artikel 32.7 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 om strukturfonderna (1). Parlamentet
noterar även att den totala felkvoten för beräkningarna för samtliga program uppgick till 73 procent,varav två tredjedelar kan tillskrivas fem medlemsstaters ytterst orealistiska beräkningar.
178. Europaparlamentet uppmanar med eftertryck kommissionen att överväga införandet av en
sanktionsmekanism i förordning (EG) nr 1260/1999 för den kommande programperioden (2007–2013), särskilt om beräkningarna för 2004 och 2005 inte uppvisar en fortgående förbättring.
179. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att överväga att införa ett system som skulle innebära
att om skillnaden mellan den summa som begärts och det verkliga behovet är större än en vissprocent under ett visst år skall beräkningarna för efterföljande år redovisas tillsammans med en
redogörelse utförd av en oberoende revisor. Om skillnaden består, kan det beviljade beloppet
minskas med motsvarande summa.
Förenkling
180. Europaparlamentet noterar att kommissionen har antagit ett initiativ till en förenkling, precisering,
samordning och flexibel förvaltning av strukturpolitiken 2000 —2006. Parlamentet noterar också
kommissionens rapport till den ansvarsfrihetsbeviljande myndigheten om vilka åtgärder somvidtagits och i vilken utsträckning de bidragit till att främja och/eller förbättra genomförandet.
N + 2-regeln
181. Europaparlamentet välkomnar n+ 2-regeln som en metod att stimulera medlemsstaterna att
genomföra strukturfondsprogrammen och väsentligt begränsa volymen utestående åtaganden.Parlamentet insisterar på att denna regel tillämpas inte bara inom ramen för den nuvarandeprogramperioden (2000 –2006) utan även inom ramen för nästa programperiod (2007 –2013).
182. Europaparlamentet välkomnar kommissionens tillkännagivande att man kommer att informera
parlamentet kvartalsvis om den aktuella situationen för tillämpningen av n+ 2-regeln, såsom
parlamentet begärde i punkt 27 i sin resolution av den 22 oktober 2003 (
2) om strukturfonderna.
Parlamentet hoppas att samarbetet mellan de båda institutionerna inom ramen för denna
kontrollfunktion skall bära frukt, särskilt när det gäller utredningen av orsakerna till de ständigasvårigheterna i samband med utförandet av projekten och de bästa metoderna för att förvaltaprojekten.
Orsaker till den låga utnyttjandegraden
183. Europaparlamentet anser att kommissionen, mot bakgrund av det fortsatta underutnyttjandet av de
betalningsbemyndiganden som tilldelats strukturfonderna, som tillhör de icke obligatoriskautgifterna och är ett av parlamentets prioriterade mål, måste förbättra sin analys av orsakerna tillden låga utnyttjandegraden.
184. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att utarbeta en detaljerad analys av
a) samtliga stadier i förvaltningen av ett projekt och verksamhet i förbindelse därmed,b) vilka stadier som de olika medlemsstaterna ansvarar för och förvaltar, och vilka stadier
kommissionen ansvarar för och förvaltar,
c) indikatorer på tillfredsställande/otillfredsställande genomförande av de olika verksamhets-
områdena i varje stadium,4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/109
(1) EGT L 161, 26.6.1999, s. 1.
(2) P5-TA(2003) 0448.
d) vilka problem som identifierats och i vilka stadier,
e) en uttömmande analys av problemet, där källan till problemet klart framgår (medlemsstaterna
eller kommissionen).
185. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att uppmärksamma att det krävs en väsentligt
förbättrad analys av orsakerna till den låga utnyttjandegraden för att motverka den felaktiga
allmänna uppfattningen att unionens verkställande myndighet, kommissionen, inte vill tillämpa den
politik som antagits på detta område av unionens lagstiftande myndighet, parlamentet och rådet.
186. Europaparlamentet anser att det vore värdefullt om kommissionen publicerade resultaten av sina
undersökningar i medlemsstaterna vad gäller tillämpningen av viktiga principer, som additionali-tetsprincipen, den finansiella kontrollen, utgifternas stödberättigande och offentlig upphandling,eftersom detta –förutom att främja insyn i förvaltningen –skulle underlätta för berörda
institutioner och organ att jämföra sina resultat, samtidigt som nuvarande och framtida deltagare i
programmen skulle kunna dra nytta av tidigare kollegors erfarenheter.
187. Europaparlamentet välkomnar varmt kommissionens initiativ med krav på att medlemsstaterna skall
lägga fram årsrapporter om de kontroller som genomförts 2002 och uttrycker önskemål om atterhålla en sammanfattande rapport om dessa kontroller.
Strukturfondernas effektivitet
188. Europaparlamentet uppmanar kommissione n att i sin årliga sammanh ållningsrapport till
parlamentet inkludera en bedömning av hur strukturfonderna påverkar de ekonomiska skillnadernamellan olika regioner och därvid jämföra resultaten per region och per fond och, i förekommandefall, ange om kvaliteten hos mottagarregionernas institutioner förefaller ha någon betydelse föreffektiviteten.
Tillämpning av förordningarna (EG) nr 1681/94 och (EG) nr 438/2001
189. Europaparlamentet tar del av den kontroll som OLAF och generaldirektoratet för regionalpolitik
gjort om medlemsstaternas system och förfaranden för att anmäla oegentligheter och återvinning avfelaktigt utbetalade belopp. Parlamentet konstaterar på grundval av dessa resultat att det under 2002och 2003 fortfarande fanns oklarheter bland medlemsstaterna om den korrekta tillämpningen av
vissa bestämmelser i kommissionens förordningar (EG) nr 1681/94 (
1) och (EG) nr 438/2001 (2).
Parlamentet noterar de följd- och förenklingsåtgärder som kommissionen annonserat för attundanröja dessa oklarheter. Kommissionen uppmanas att informera parlamentet om framstegen närdet gäller denna målsättning.
Frågor beträffande strukturfondernas framtid
190. Europaparlamentet hoppas att kommissionen lägger fram ett initiativ som gör det möjligt att i
större utsträckning garantera att fonderna inom mål 2-områden används till förmån för de områdensom är mest drabbade av strukturella problem, genom en harmonisering på gemenskapsnivå av denationella besluten (
3).
191. Europaparlamentet delar kommissionens förhoppning att förseningar när det gäller lagstiftnings-
förslagen skall kunna undvikas inför nästa programplaneringsperiod och att förfarandet kan vara
klart före den 1 januari 2007 (4).
192. Europaparlamentet delar kommissionens oro över de översättningsproblem som EU står inför och
uppmanar kommissionen att i det preliminära budgetförslaget anslå tillräckliga medel (5).L 330/110 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) EGT L 178, 12.7.1994, s. 43.
(2) EGT L 63, 3.3.2001, s. 21.
(3) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 75 (PE 328.732/FIN 1).
(4) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 78 (PE 328.732/FIN 1).
(5) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 79 (PE 328.732/FIN 1).
193. Europaparlamentet uppmanar med eftertryck kommissionen att inte minska sina ansträngningar att
få till stånd en granskning av förvaltnings- och kontrollsystemen för gemenskapsinitiativen i syfte
att uppnå en ”rimlig säkerhet ”(1).
194. Europaparlamentet välkomnar varmt sammankopplingen mellan förteckningen över regioner som
är berättigade till stöd från strukturfonderna och förteckningen över områden som får regionalt stödav nationell karaktär (
2).
195. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att studera effekterna av att privata medel används för
samfinansiering av projekt som även är berättigade till medel från strukturfonderna, och vidta
åtgärder för att i förekommande fall främja denna typ av samfinansiering.
Inre politik och forskning
196. Europaparlamentet konstaterar att ansvaret för tillämpningen av den inre politiken är fördelat
mellan 13 generaldirektorat.
197. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inleda arbetet med att inrätta förfaranden för att
förstärka överensstämmelsen mellan de utvärderingsprocesser som görs i förväg och efter halva
löptiden för att garantera en enhetligare informationsgrund för efterhandsutvärderingen.
198. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram en rapport om de framsteg som gjorts
och de åtgärder som planerats för att i enlighet med slutsatserna från Lissabon och Göteborgförstärka integreringen av de sociala och miljömässiga målen i programplaneringen för och
utvärderingen av strukturfonderna, både på gemenskaps- och medlemsstatsnivå.
199. Europaparlamentet lyckönskar revisionsrätten till den intressanta analysen av de olika verksam-
hetsrapporter och förklaringar som lämnats av utvalda generaldirektorat (
3) för 2002 och påpekar
följande:
a) Alla berörda generaldirektorat uppgav sig ha uppnått rimlig säkerhet om att de medel de
ansvarade för hade använts på ett lagligt och korrekt sätt (6.11).
b) Alla granskade generaldirektorat framförde reservationer när det gäller korrektheten av
betalningar för fleråriga forskningsprogram och den nya tillämpningen av normerna för intern
kontroll (6.19).
200. Europaparlamentet instämmer fullständigt i revisionsrättens slutsats att de brister som rapporteras i
reservationerna inte är förenliga med den rimliga säkerhet som förutsätts i generaldirektörernasförklaringar (6.19).
201. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att förstärka tillämpningen av normerna för intern
kontroll kvantifiera den finansiella eller ekonomiska effekten av reservationerna och se till att
förhållandet mellan ”reservationer ”och”rimliga garantier ”är konsekvent och enhetligt.
202. Europaparlamentet påpekar att utnyttjandegraden för betalningsbemyndiganden (kapitel B2-7)
inom transportpolitiken och framför allt trafiksäkerhetsområdet ännu en gång varit otillräcklig,även om det funnits orsaker till detta, såsom dröjsmål med genomförandet av åtgärderna från
avtalsparternas sida och strängare regler från kommissionens sida, vilket gett upphov till
långsammare utbetalningar.
203. Europaparlamentet konstaterar att revisionsrätten har fortsatt och utvidgat den granskning av
förvaltningssystemet för det transeuropeiska transportnätet (TEN-T) som inleddes i årsrapporten2001 och att den grundligt kontrollerat kommissionens uppföljning av rekommendationerna idenna rapport.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/111
(1) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 83 (PE 328.732/FIN 1).
(2) Svar på frågeformuläret –del II; kommissionens svar på fråga 39 (PE 328.732/FIN 2).
(3) Generaldirektoratet för energi och transport, Generaldirektoratet för forskning, Generaldirektoratet för
informationssamhället, Generaldirektoratet för rättsliga och inrikes frågor.
204. Europaparlamentet noterar särskilt att revisionsrätten står fast vid sin tidigare uppfattning att man
för att rätta till en rad brister i kommissionens beslut bör förstärka den rättsliga ramen för
programmet för transeuropeiska transportnät genom att upprätta kontrakt mellan kommissionenoch mottagaren när kommissionen fattat beslut om att bevilja stöd (6.25).
205. Europaparlamentet bekymrar sig trots det ökade utnyttjandet av betalningsbemyndigandena för de
mycket nedslående resultaten i flera projekt inom transportprogrammet för de transeuropeiska
näten, och att revisionsrätten i sin årsrapport för 2002 konstaterat att ett antal av de projekt som
granskades under 2002 skulle ha genomförts även utan gemenskapsfinansiering, vilket kan betydaatt vissa av projekten inte var av särskilt god kvalitet eller att genomförandemekanismerna varotillräckliga.
206. Utifrån revisionsrättens slutsatser uppmanar Europaparlamentet kommissionen att använda en del
av dessa medel till att finansiera projekt på transportområdet där det är svårt att finna alternativ
finansiering.
207. Europaparlamentet noterar att revisionsrätten bland annat lämnar följande rekommendationer för
förbättrad kontroll:
a) Det bör finnas en mer exakt definition av vilka kostnader som är stödberättigande (6.27).
b) Ett standardformulär för utgiftsredovisningar bör införas (6.26).
c) Bestämmelserna för transeuropeiska transportåtgärder bör tillämpas på ett enhetligt och
konsekvent sätt i alla medlemsstater (6.38).
d) Kontrollerna bör vara effektivare och bättre dokumenterade (6.40).e) Kontrollerna på plats bör kompletteras med finansiella och tekniska revisioner innan
slutbetalningen görs (6.41).
208. Europaparlamentet välkomnar att kommissionen i sina svar till revisionsrätten visat sig villig att
genomföra och i några fall meddelat att man börjat genomföra revisionsrättens rekommendationer.
209. Europaparlamentet uppmanar revisionsrätten att fortsätta sin ingående granskning av systemet för
förvaltningen av de transeuropeiska transporterna. Ett kortfattat (
1) svar på följande frågor av
grundläggande vikt för den myndighet som skall godkänna förvaltningen:
a) Vilka av revisionsrättens rekommendationer från 2001 och/eller 2002 har accepterats av
kommissionen och konkret genomförts på ett tillfredsställande sätt?
b) Vilka rekommendationer har förkastats av kommissionen? Vilken motivering har framförts
och vilken är revisionsrättens uppfattning om denna motivering?
c) Vilka rekommendationer genomför kommissionen för närvarande och vilken uppfattning har
revisionsrätten om tidsplanen för genomförandet av dessa accepterade rekommendationer?
210. Europaparlamentet noterar att revisionsrätten konstaterat att de fem generaldirektorat (2) som
handlägger ramprogrammen för forskning och utveckling förvaltar och samordnar efterhandskon-trollerna på olika sätt, och att de inte följer samma förfaranden vid urvalet av de kontraktspartersom skall kontrolleras (6.47).
211. Europaparlamentet anser att kommissionen skulle kunna upprätta ett system för samordning eller
göra en sammanfattning av iakttagelserna i revisionerna av varje generaldirektorat för att på så sättmöjliggöra samordningsvinster.L 330/112 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) Eventuellt i form av en skrivelse till budgetkontrollutskottets ordförande före nästa årsrapport.
(2) Generaldirektoratet för forskning, Generaldirektoratet för informationssamhället, Generaldirektoratet för energi
och transport, Generaldirektoratet för näringsliv och Generaldirektoratet för fiske.
212. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att som ett led i förenklingsarbetet undersöka hur de
många bristerna på slutmottagarnivån, som enligt revisorerna framför allt gällt felaktigt redovisade
kostnader, skall kunna undvikas (6.51) och förväntar sig att kommissionen påskyndar återvinningenav de belopp som betalats ut felaktigt.
213. Europaparlamentet välkomnar att det införts revisioner för att kontrollera utgiftsdeklarationerna
inom det sjätte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling och ser fram emot att ta del aven slutrapport från de revisioner av tidigare ramprogram som genomförts.
214. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att på grundval av en analys av den geografiska
fördelningen av resurserna inom det femte ramprogrammet undersöka hur forskningsresurserna kan
bidra till att stimulera den regionala utvecklingen och på så sätt motverka den växande
koncentrationen av vetenskapsmän och forskare vid ett allt färre antal universitet och forsknings-institut. Den nya tekniken bör i detta sammanhang användas för att stimulera vetenskapligtsamarbete och decentralisering.
Sysselsättning och sociala frågor
215. Europaparlamentet uttrycker överlag sin tillfredsställelse med genomförandegraden för budgetpos-
terna för sysselsättning och sociala frågor inom den inre politiken.
216. Europaparlamentet beklagar dock att budgetposterna B5-5 0 2 (Arbetsmarknad), B5 ‑502A
(Arbetsmarknad –Administrativa utgifter) och B5-5 0 3 (Förberedande åtgärder för lokala åtaganden
för sysselsättningen) genomförts i så ringa grad.
Miljö, folkhälsa och konsumentskydd
217. Europaparlamentet uttrycker sin allmänna tillfredsställelse med de höga genomförandegraderna för
budgetrubrikerna för miljö, folkhälsa och konsumentpolitik.
218. Europaparlamentet välkomnar kommissionens beslut att föra över en del av de administrativa
anslagen i budgetpost B7-8 1 1 0 A till driftsutgifterna för att minska underutnyttjandet av medel.Kommissionen uppmanas att genom att begära anslagsöverföringar föra över de administrativaanslag som i slutet av året troligtvis inte kommer att ha utnyttjats till budgetposter för driftsutgifter.
På så sätt kan tillgängliga medel utnyttjas optimalt.
219. Europaparlamentet understryker att miljöprogrammens effekter ofta hämmas av att ingen
utvärdering görs av miljöeffekterna av andra lagstiftningsåtgärder och gemenskapsprogram, i
synnerhet när det gäller strukturfonderna. Ett systematiskt genomförande av strategiska miljö-bedömningar kan vara ett kraftfullt instrument för att undvika sådana problem i framtiden.
220. Europaparlamentet oroar sig över det låga antalet tjänstemän i GD Miljö som arbetar med
förfaranden när det gäller överträdelser, i synnerhet då miljörelaterade fall utgör drygt hälften av deöverträdelsefall som inleddes 2002 och över en tredjedel av alla klagomål som rör bristande
tillämpning av gemenskapslagstiftningen, och uppmanar kommissionen att betydligt öka antalet
tjänstemän på detta område i enlighet med kommissionens uppgift att vara fördragens väktare ochdärmed ansvarig för den korrekta tillämpningen av EU:s miljölagstiftning.
221. Europaparlamentet kräver att miljörelat erade kriterier i högre grad skall användas vid
urvalsförfaranden för beviljande av gemenskapsmedel (anbudsförfaranden, tilldelning av kontrakt)så att EU skall gå i bräschen för att ta större miljöhänsyn vid offentliga upphandlingar.
Lika möjligheter
222. Inom ramen för upprättandet av budgeten för 2002 organiserade kommissionen sin verksamhet
kring sex prioriterade målsättningar: euron, hållbar utveckling, utvecklingssamarbetet, Medelhavs-området, utvidgningen och nya styrelseformer. Dessa målsättningar var vägledande för planeringenav kommissionens arbete, utarbetandet av budgeten och utnyttjandet av resurserna. Även om
Europaparlamentet stöder dessa prioriteringar konstaterar det att främjandet av jämställdhet mellan
män och kvinnor är en grundläggande princip för EU med stöd av artikel 3.2 i EG-fördraget och enmålsättning som skall prägla gemenskapens hela politik och alla dess åtgärder. Europaparlamentet4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/113
begär därför att jämställdhet mellan män och kvinnor skall tas med bland de prioriterade
målsättningar som styr kommissionens strategiska planering, så att genusperspektivet integreras i
fastställandet av alla intäkter och utgifter i all den politik som omfattas av budgeten.
223. Europaparlamentet gläder sig åt att handlingsprogrammet för jämställdhet mellan män och kvinnor
(2001 —2005) inleddes 2002 med medverkan från anslutningsländerna. I enlighet med budgeten
för 2002 skall alla åtgärder, särskilt inom gemenskapsstödet till kandidatländerna, ta med
dimensionen jämställdhet mellan män och kvi nnor. Europaparlamentet begär därför att
kommissionen lägger fram en utvärdering av projekt och åtgärder som syftar till att främjajämställdheten i de länder som har åtnjutit gemenskapsstöd samt uppger de belopp detta stöduppgår till. Kommissionen uppmanas också att utarbeta en lägesrapport med en utvärdering av
handlingsprogrammet 2001 –2005 och uppgifter om de medel som anslagits till projekt som
slutförts inom olika delar av programmet.
224. Eftersom det inte finns några belägg för motsatsen måste Europaparlamentet beklaga att medel från
gemenskapsinitiativet Equal, vars värde är odiskutabelt, har gått till verksamheter vars effekter förfrämjandet av jämställdhet inte har utvärderats.
Utvidgningen
Utvidgningen och god ekonomisk förvaltning
225. Europaparlamentet erinrar om att den kommande utvidgningen av unionen med Cypern, Tjeckien,
Estland, Ungern, Lettland, Litauen, Malta, Polen, Slovakien och Slovenien är den största när det gäller
storlek och mångfald.
226. Europaparlamentet understryker att utvidgningen kommer att leda till större tryck på de
ekonomiska resurserna, ytterligare försvåra de beslutsprocesser som redan är ganska komplicerade
och på så sätt innebära stora krav på ekonomisk förvaltning. Parlamentet anser att kommissionen
och medlemsstaterna bör ta tillfället i akt och initiera en process med syfte att öka insynen i denekonomiska förvaltningen för att härigenom stärka allmänhetens förtroende för gemenskapensförvaltning.
227. Europaparlamentet uppmanar de högsta nationella revisionsmyndigheterna att aktivt medverka i
denna process för att skapa en särskild policy när det gäller granskning av EU-medlen och årligenutarbeta en rapport om förvaltningen och användningen av EU-medlen i sina länder och översändadenna rapport till sina regeringar och parlament, till de övriga medlemsstaternas regeringar,parlament och revisionsmyndigheter samt till kommissionen och Europaparlamentet.
228. Europaparlamentet anser att det är nödvändigt att öka inte bara antalet granskningar av
användningen av EU-medlen utan framför allt att öka granskningarnas effektivitet ochrekommenderar enträget alla inblandade parter att göra vad de kan för att se till att
a) gemensamma regler för granskningar införs i de nuvarande och framtida medlemsstaterna,
b) de nationella högsta revisionsmyndigheterna i de nuvarande och framtida medlemsstaterna
inrättar mekanismer som gör det möjligt att utföra samma revisionsarbete som det somrevisionsrätten utför på gemenskapsnivå,
c) samarbetet mellan de nationella högsta revisionsmyndigheterna främjas.
229. Europaparlamentet lyckönskar anslutningsländerna till de framsteg de uppnått i uppfyllandet av
anslutningskriterierna.
230. Europaparlamentet anser att utvidgningen kommer att ställa mycket stora krav på kommissionens
information till den ansvarsfrihetsbeviljan de myndigheten och till allmänheten, och att
kommissionen kan förbättra denna information genom attL 330/114 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
a) strukturera informationen i rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska
förvaltningen under budgetåret (artikel 128.3 i budgetförordningen) så att den återspeglar
de olika politikområdena,
b) tillhandahålla detaljerad information om genomförandet av medlen i de olika medlemsstaterna,c) tillhandahålla en tydlig översiktsplan över vilka generaldirektorat som medverkar vid
genomförandet av de olika politikområdena,
d) utforma informationen på ett sådant sätt att nationella revisionsverk kan använda den i sina
egna undersökningar,
e) offentliggöra sina granskningar av förvaltningen och kontrollsystemen i medlemsstaterna,f) vara beredd att utarbeta informationen på ett sätt som är begripligt och lättfattligt även för
andra än finansministerierna i medlemsstaterna.
231. Europaparlamentet anser att mot bakgrund av att den största delen av budgeten förvaltas
tillsammans med medlemsstaterna, vilket innebär att kommissionen delegerar genomförandet avbudgeten till medlemsstaterna, det vill säga till 15, och efter den 1 maj 2004, till 25 heterogenaministerier och administrativa organ med olika traditioner, är det nödvändigt att fastställa normer
på EU-nivå som gör det möjligt att kontrollera att samtliga 25 medlemsstater använder
budgetmedlen i enlighet med principen om sund ekonomisk förvaltning, vilket innebär attbudgetanslagen skall användas enligt principerna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet.
232. Europaparlamentet konstaterar att det är kommissionens ansvar att se till att EU:s lagstiftning
genomförs av medlemsstaterna. Det genomsnittliga överträdelseförfarandet tar tre år innan enslutlig dom avkunnas och hittills har det bara inträffat två gånger att medlemsstater har bötfällts för
att inte ha följt EU-lagstiftning. Parlamentet är bekymrat över att utvidgningen kommer att öka
kommissionens arbetsbörda när det gäller att övervaka genomförandet av lagstiftningen ochytterligare fördröja överträdelseförfarandet. Parlamentet är bekymrat över att ingen kommissions-ledamot ansvarar för en sådan viktig fråga. Kommissionens nästa ordförande uppmanas att låta enav de nya kommissionsledamöternas ansvarsområde omfatta ansvaret för överträdelser.
Miljöprojekt inom ramen för föranslutning och partnersamverkan
233. Europaparlamentet begär att särskild uppmärksamhet skall ägnas åt de nationella, regionala och
lokala myndigheternas behov i fråga om institutionell uppbyggnad på miljöområdet vid tilldelningav stöd före och efter anslutningen.
234. Europaparlamentet konstaterar att kommissionen och kandidatländerna betraktar partnersam-
verkan som en viktig faktor för att stärka kandidatländernas administrativa förmåga. Europa-
parlamentet önskar dock att följande förbättringar skall genomföras i programmet så attkommissionen skall kunna nå förväntade resultat:
a) Realistiska och exakta mål bör fastställas.b) De olika stadierna för projektberedning bör rationaliseras.c) Betalningsförfarandena bör förenklas och påskyndas.d) Användning av partnersamverkan bör vara resultatet av ett medvetet val mellan olika
instrument.
e) Kommissionen bör upprätta ett nätverk mellan utlånade nationella experter (anslutnings-
rådgivare) för att trygga bevarandet av specifika erfarenheter och kunskaper.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/115
235. Europaparlamentet förväntar sig att kommissionen före den 15 juni 2004 utarbetar en rapport om
framgångarna och svagheterna när det gäller de 503 projekt som godkändes mellan 1998 och
2001 (1).
236. Europaparlamentet begär att systemet för utvidgat decentraliserat genomförande (EDIS) skall införas
i samtliga kandidatländer så snabbt som möjligt, sedan kommissionen efter en granskning påvisatatt kandidatländernas förvaltnings- och kontrollsystem uppfyller kvalitetskraven. Parlamentet
noterar att kommissionen med hjälp av EDIS bör kunna övergå från förhandskontroll av
anbudsförfaranden och ingående av avtal till kontroll i efterhand.
237. Europaparlamentet begär att kandidatländerna skall utarbeta hållbara och tillförlitliga miljömässiga
och finansiella strategier.
238. Europaparlamentet betonar vikten av samarbete med internationella finansiella organ i fråga om
ekonomiskt stöd.
239. Europaparlamentet betonar att det är nödvändigt att förbättra tillgodogörandekapaciteten genom att
stärka resurserna för projektberedning och organisation av anbudsförfarandet.
240. Europaparlamentet hoppas erhålla uppgifter om i hur hög grad privata enheter medverkar i
samverkansprojekt och effekterna av denna medverkan (
2).
Externa åtgärder
Organisatoriska frågor
241. Europaparlamentet konstaterar att revisionsrätten, till följd av den komplicerade omorganisationen
av de avdelningar inom kommissionen som har hand om frågor som rör externa åtgärder, betraktarbudgetåret 2002 som ”ett övergångsår ”och framhåller att omorganisationen kunde ha varit mer
omfattande med tanke på att det fortfarande finns sex generaldirektorat och olika avdelningar somdelar ansvaret för externa frågor (
3).
242. Europaparlamentet begär att antalet generaldirektorat för extern politik minskas kraftigt.
243. Europaparlamentet konstaterar med tillfredsställelse att revisionsrättens genomgång koncentrerats
på de system för kontroll och övervakning som skall se till att transaktionerna är lagliga ochkorrekta, och att revisionsrätten anser att ”de administrativa förfarandena och organisations-
strukturerna har anpassats på ett tillfredsställande sätt av både Byrån för samarbete EuropeAid och
Byrån för humanitärt bistånd i samband med införandet av den nya budgetförordningen som träddei kraft den 1 januari 2003 ”(7.40).
Kontroll på området för externa åtgärder
244. Europaparlamentet noterar att revisionsrätten anser det vara tveksamt om den information som
generaldirektören för Byrån för samarbete EuropeAid hade tillgång till var tillräcklig för att hanskulle kunna uppge att han uppnått rimlig säkerhet om kvaliteten på de förvaltnings- och
kontrollsystem som inrättats för att garantera de underliggande transaktionernas laglighet och
korrekthet (7.39).
245. Europaparlamentet noterar också att revisionsrätten förklarar den bristande kvaliteten i kontroll-
och övervakningssystemen med att det saknas en samlad metod för att se till att tillräcklig
information finns tillgänglig på högsta ledningsnivå (7.10).
246. Europaparlamentet önskar i detta sammanhang att kommissionen utarbetar riktlinjer för hur
externa revisorer skall anlitas, hur dessa skall väljas ut, vilka uppgifter de skall ha och kraven på hurinformationen skall redovisas. Parlamentet anser att revisionsrättens rekommendation i dettaavseende bör kompletteras med anvisningar om hur kommissionen bäst skall utforma dessa
riktlinjer.L 330/116 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 99.
(2) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 103.
(3) Yttre förbindelser, EuropeAid, Handel, ECHO, Utvidgning och Utveckling.
247. Europaparlamentet understryker att det enligt revisionsrättens rekommendation under alla
omständigheter är kommissionen och dess delegationer, och inte de verkställande organen, som
bör ha sista ordet när det gäller valet av externa revisorer, att utarbeta tydliga anvisningar och ställatydliga krav när det gäller rapporteringen om uppdragen (7.44).
248. Europaparlamentet understryker betydelsen av att utvärdera resultaten av reformeringen av
förvaltningen av det externa biståndet så snart det finns tillräcklig erfarenhet av de nya strukturernaoch förfarandena. Parlamentet skulle välkomna en särskild utvärderingsrapport från revisionsrätten.
249. Europaparlamentet betonar att kommissionen rutinmässigt skall rapportera stora och återkom-
mande problem i samband med genomförandet, såsom de som uppkom i Tacis-regionen och iandra regioner, till budgetmyndigheten och revisionsrätten. Parlamentet understryker att dessarapporter skall innehålla analyser av orsakerna och redogörelser för de åtgärder som vidtagits ellerplanerats för att komma till rätta med dessa problem. Detta skall göras på ett tydligt språk och det
skall anges hur ytterligare kortfattad information om olika aspekter kan erhållas.
250. Europaparlamentet påpekar att en större samstämmighet mellan EU:s olika politikområden kan
förbättra effektiviteten när det gäller EU:s utgifter. Ett tydligt exempel på inkonsekvent politik somleder till bristande effektivitet är EU:s tillhandahållande av makroekonomiskt bistånd till Moldaviensamtidigt som unionen upprätthåller omfattande importhinder för de flesta produkter som detta
land skulle kunna exportera till EU.
251. Europaparlamentet delar helt och hållet revisionsrättens åsikt att det finns behov av kraftfullare
åtgärder för att göra det gränsöverskridande samarbetet över de yttre gränserna mer effektivt.Parlamentet uppmanar kommissionen och rådet att se till att grannskapsprogrammen inleds såsnart som möjligt och att det införs ett grannskapsinstrument så att man definitivt kommer till rättamed de problem som uppkommit till följd av den dåliga överensstämmelsen mellan de instrument
som för närvarande används för det gränsöverskridande samarbetet.
252. Europaparlamentet välkomnar revisionsrättens uppmaning att överväga en ändring av kommissio-
nens förordning (EG) nr 2760/98 (
1) om gränsöverskridande samarbetsprojekt inom ramen för
Phare så att även regioner som gränsar till tredje länder kan komma i fråga för stöd.
253. Europaparlamentet förväntar sig att kommissionen avger en förklaring varje gång den inte iakttar en
bestämmelse som fastställts i en anmärkning i budgeten.
Utvecklingspolitik
254. Europaparlamentet riktar uppmärksamhete n på att den huvudsakliga målsättningen med
gemenskapens utvecklingspolitik är att minska och till slut utrota fattigdomen helt (2) samt
accentuerar att kommissionen och medlemsstaterna ställt sig bakom millenniemålen och anserdessa vara ett verktyg med vilket denna målsättning kan uppnås.
255. Europaparlamentet påminner om att bristen på statistisk information tidigare hämmade försöken
till analys av nivån på fattigdomsfokusering i kommissionens utvecklingsprogram. Europa-
parlamentet välkomnar införandet av det gemensamma systemet för information inom Relex
(CRIS), som tillsammans med andra databaser gav fullt tillförlitliga siffror för första gången 2002.
256. Europaparlamentet lyckönskar kommissionen för att denna uppnått det globala riktmärket, som
infördes i budgeten för 2002 och som kräver att 35 procent av de årliga utvecklingsåtagandenatilldelas ”social infrastruktur och sociala tjänster ”på det sätt som fastslagits av OECD:s kommitté för
utvecklingsbistånd (DAC). Europaparlamentet noterar dock att det bistånd som rapporterats till DAC
under denna post endast uppgick till 31,4 procent och att resten gick till ”makroekonomiskt stöd
som måste gå till den sociala sektorn ”, som på kommissionens begäran ingick i formeln för
riktmärket och för vilket kopplingen till minskning av fattigdom är mindre direkt.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/117
(1) EGT L 345, 19.12.1998, s. 49.
(2) Europeiska unionens utvecklingspolitik, slutsatser från utvecklingsrådets 2304:e möte den 10 november 2000.
257. Europaparlamentet konstaterar att enligt formeln för riktmärket skall 35 procent huvudsakligen
tilldelas utbildning och hälso- och sjukvård, som är de två mest framträdande sektorerna i
millenniemålen. Europaparlamentet noterar att de siffror som rapporterats till DAC för åtaganden2002 inom dessa sektorer (
1) är långt från detta mål, och att villkoren i strukturanpassningspro-
grammet högst osannolikt kan kompensera ett så betydande underskott. Europaparlamentet anserdock att de regionala siffrorna för Asien och Latinamerika visar betydande framsteg och uppmanar
kommissionen att utgående från denna prestation förbättra siffrorna för andra geografiska områden
under kommande år.
258. Europaparlamentet betonar att siffran för ”social infrastruktur och sociala tjänster ”inkluderar ett
anslag på 13,5 procent för ”staten och det civila samhället ”av vilket det största enskilda beloppet är
319,9 miljoner euro för ”ekonomisk planering och utvecklingsplanering ”. Europaparlamentet
konstaterar att detta i princip är avsett för administrativt stöd och att dess direkta betydelse förminskning av fattigdom därför kan ifrågasättas.
259. Europaparlamentet beklagar att kommissionen inte inlämnat en analys gällande sina insatser för att
uppfylla millenniemålen, utan den har begränsat sin studie (
2) till en mätning av de framsteg som
utvecklingsländer gjort för att uppfylla dessa mål. Europaparlamentet anser att utvärderingen aveffektiviteten för kommissionens program hämmas av avsaknaden av en sådan analys.
260. Europaparlamentet stöder kommissionens politik att delegera beslutsfattandet till de externa
delegationerna, av vilka 44 slutförde processen 2002. Europaparlamentet noterar med belåtenhet deförbättringar som redan kan iakttas som en följd av detta (
3). Europaparlamentet känner nytt lugn
med anledning av personalförstärkningen i delegationerna och de utbildningsprogram som ordnas
för personalen samt med anledning av den kontroll som huvudkontoret utövar. Europaparlamentet
varnar dock för att personalen vid delegationerna inte skall belastas med överdriven rapportering tillhuvudkontoret, eftersom detta skulle riskera att upphäva fördelarna med delegeringen.
261. Europaparlamentet uttrycker sin oro över ökningen i användningen av makroekonomiskt stöd
under 2002 och särskilt över kommissionens avsikt att använda denna stödform i sådana fall där
andra givare anser att minimikraven inte uppfyllts. Europaparlamentet konstaterar att kommissio-nen gjort en analys av riskerna i samband med externt stöd och begär att denna sänds tillparlamentet utan dröjsmål. Europaparlamentet anser att budgetstöd är mera effektivt när det riktas
till en särskild sektor. Centrala övergripande områden (
4) kan behandlas med ett tillvägagångssätt
som överspänner hela sektorn för offentliga finanser.
262. Europaparlamentet erkänner att kommissionen uppnått resultat när det gäller att minska de
onormala årliga nivåerna för utestående åtaganden, men är fortfarande oroligt för att totalnivån
fortsätter att öka när på varandra följande budgetår läggs till i beräkningarna. Europaparlamentet
uppmanar kommissionen att förstärka sina ansträngningar för att få detta problem under kontroll.
Humanitärt bistånd
263. Europaparlamentet tar del av årsrapporten för 2002 från Byrån för humanitärt bistånd (ECHO)
(KOM(2003) 430) med en presentation av de humanitära insatser som finansierats av gemenskapen
och vars värde uppgår till 537,8 miljoner euro under budgetåret i fråga. Rapporten går in på detaljer
som, även om de är viktiga, tyvärr inte leder till att läsaren får en klar bild av den övergripandesituationen för gemenskapsinsatserna eftersom de sektorsövergripande frågorna inte utvecklastillräckligt.
264. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att söka upp och använda sig av ett större antal icke-
statliga organisationer och välgörenhetspartner.L 330/118 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
(1) 4,1 procent för utbildning och 3,0 procent för hälso- och sjukvård. Dessa siffror inkluderar sektorspecifikt
budgetstöd.
(2) Framlagd i årsrapporten 2002 om EG:s utvecklingspolitik och tillämpning av biståndet till tredje land, kapitel 3.
(3) Bland de förbättringar som kommissionen har noterat kan nämnas den kortare tiden för inlämnandet av anbud
och för inbjudan att lämna projektförslag samt genomförandet av program av högre kvalitet.
(4) Samhällsservice, offentliga upphandlingar, extern granskning m.m.
265. Europaparlamentet anser att inga icke-statliga organisationer eller andra organisationer skall kunna
ha ensamrätt att lämna anbud och ta emot 100 procent av medlen under någon budgetpost.
266. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att komplettera sina framtida årsrapporter med en
allmän presentation av strategierna som följts under budgetåret, inbegripet en analys av mervärdetav gemenskapens humanitära insatser och en sammanfattning av förfarandena vid Byrån förhumanitärt bistånd. Rapporten bör även omfatta en presentation av den metod som används för att
uppskatta de humanitära behoven tillsammans med detaljerade upplysningar om utvärderingar och
granskningar som gjorts under det budgetår som rapporten omfattar och de slutsatser som kandras. Parlamentet anser slutligen att andra övergripande frågor bör inbegripas, till exempel risken förmanipulation, missbruk och plundring, samt åtgärder för att se till att biståndet når dit det skall. Allt
detta bör också återspeglas i utarbetandet och genomförandet av gemenskapens humanitära insatser.
267. Europaparlamentet förväntar sig att utvecklingen av instrumentet för livsmedelsförsörjning under
2004 kommer att uppvisa goda resultat, och att målsättningarna för livsmedelsförsörjning intekommer att nedvärderas eller urvattnas om instrumentet införlivas med det övergripande
utvecklingsprogrammet (
1).
Europaparlamentets insyn i kommissionens verksamhet
268. Europaparlamentet beklagar djupt att kommissionen sedan 2000 inte förelagt parlamentet någon
årlig rapport om de åtgärder som finansieras inom ramen för rådets förordningar (EG) nr 975/
1999 (2) och (EG) nr 976/1999 (3) (om det europeiska initiativet för demokrati och mänskliga
rättigheter, budgetkapitel B7-7 0 som 2002 uppgick till 104 miljoner euro), i strid med artikel 18.2och artikel 19.2 i förordningarna. Parlamentet uppmanar kommissionen att omedelbart överlämna
årsrapporterna för åren 2001, 2002 och 2003 till Europaparlamentet, vilka i enlighet med
förordningarna skall innehålla ”en sammanställning av de externa utvärderingar som har
genomförts ”. Det begär att budgetkontrollutskottet undersöker kommissionens underlåtelse i detta
avseende och tillhandahåller kvalitativa analyser av de resultat som uppnåtts genom kommissionensåtgärder under detta budgetkapitel.
Administrativa utgifter
EU-institutionernas system för invaliditetspension
269. Europaparlamentet välkomnar revisionsrättens särskilda rapport nr 3/2003 om EU ‑institutionernas
system för invaliditetspension (4) och noterar med tillfredsställelse att invaliditetspensionerna enligt
revisionsrättens medicinska experter beviljas på korrekta grunder (punkt III).
270. Europaparlamentet framhåller att sjukfrånvaro medför avsevärda ekonomiska konsekvenser och att
det därför är viktigt och nödvändigt att institutionerna tillämpar en övergripande policy för att vidtanödvändiga åtgärder i syfte att på lämpligt sätt hantera alla aspekter som rör sjukfrånvaro.
271. Europaparlamentet beklagar att institutionerna enligt revisionsrätten inte fullständigt kan se till
a) att stöd, när så behövs, ges till anställda som inte kan arbeta under längre perioder,b) att lämpliga ansträngningar görs för att minimera frånvaron, något som är av godo både för de
anställda och för de avdelningar de tillhör,
c) att närvaron inte påverkas negativt av olämplig tilldelning av arbetsuppgifter eller olämpliga
arbetsvillkor. (SR nr 3/2003, punkt 21).4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/119
(1) Svar på frågeformuläret –del I; kommissionens svar på fråga 104 (PE 328.732/FIN 1).
(2) EGT L 120, 8.5.1999, s. 1.
(3) EGT L 120, 8.5.1999, s. 8.
(4) EUT C 109, 7.5.2003, s. 1.
272. Europaparlamentet beklagar, i likhet med revisionsrätten, att den oklara fördelningen av roller och
ansvarsområden mellan de inblandade parterna –den avdelning där den anställde arbetar samt
företagshälsovård och personalavdelning –lett till att bara de mest rutinmässiga och byråkratiska
aspekterna av frånvaroadministrationen –frånvarorapportering och införande i frånvaroregister –
fungerar, medan det däremot inte är uppenbart vem som är ansvarig för sådana viktiga funktioneroch verksamheter som ingår i en effektiv oc h framtidsinriktad policy när det gäller
frånvaroadministration, till exempel
a) kontakten med den anställde under dennes frånvaro,b) uppföljning av frånvarotalen för varje anställd och för institutionen som helhet samt vilka
kriterier som skall användas,
c) fastställande av frånvaromönster som ger anledning till oro och vidtagande av nödvändiga
åtgärder,
d) beslut om huruvida medicinska kontroller skall göras, och under vilka omständigheter detta i
så fall skall ske,
e) beslut om att hålla särskilda samtal med den anställde när han återgår i tjänst efter frånvarons
slut, och i så fall under vilka omständigheter, av vem, hur och med vilket syfte samtalen skallgenomföras (SR nr 3/2003, punkt 22).
273. Europaparlamentet är djupt oroat över att kunna konstatera att den otillräckliga och bristfälliga
policyn när det gäller frånvaroadministration och invaliditetspensioner beror på ”att den högsta
ledningen inte har visat prov på tillräckligt engagemang ”(SR nr 3/2003, punkt 74 c).
274. Europaparlamentet framhåller att revisionsrätten uppskattar att besparingar på omkring tio miljoner
euro skulle kunna göras varje år om man inrättade ett övervakningssystem som möjliggjorde tidig
upptäckt av och motåtgärder mot upprepad eller långvarig sjukfrånvaro (SR nr 3/2003, punkt 55).
275. Europaparlamentet anser att en bra arbetsplats kännetecknas av låg sjukfrånvaro samt att bättre
utvecklingsmöjligheter, större variation när det gäller arbetsuppgifter, bättre erkännande och bättreframtidsmöjligheter skulle ge ökade incitament till närvaro.
276. Europaparlamentet uppmanar institutionerna att så snart som möjligt genomföra en undersökning
av sjukfrånvaron uppdelad på avdelning, kön, ålder, kategori och frånvaroperiodernas längd för att
se till att revisionsrättens rekommendationer om införandet av en övergripande policy föradministration av frånvaro på grund av sjukdom och invaliditet genomförs.
277. Europaparlamentet uppmanar institutionerna att vartannat år sammanställa en rapport om hur
dessa åtgärder genomförs och institutionernas ledning att i högre grad uppmärksamma den
ekonomiska förvaltningen av systemet, samt aspekter som rör arbetsmiljö och personalförvaltning.
Upphandlingspraxis
278. Europaparlamentet konstaterar att man vid kommissionens tidigare anbudsförfaranden fram till
2000 för att upphandla kontorspapper krävde en vithetsgrad på endast 80 procent. Sedan 2000krävs en vithetsgrad på 90 procent i dessa anbudsförfaranden. Detta leder inte bara till högrekostnader för gemenskapsbudgeten utan även till minskad konkurrens och en försämring av
pappersförbrukningens miljöeffekter. Kommissionen uppmanas därför att vid upphandlingar åter
igen sätta vithetsgraden på en lämplig nivå för att vederbörligen ta hänsyn till miljön ochkonkurrensfaktorer.L 330/120 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004
Finansiella instrument
279. Europaparlamentet påminner om sin resolution av den 21 november 2002 (1) om EIB:s årsrapport
för 2001 i vilken parlamentet uppmanade EIB, revisionsrätten och kommissionen att ändratrepartsöverenskommelsen. Parlamentet uttrycker tillfredsställelse över att den nya trepartsöverens-
kommelsen som undertecknades den 27 oktober 2003 avsevärt förbättrar de förfaranden som finns
mellan de tre institutionerna. Europaparlamentet uttrycker särskild tillfredsställelse över att det harklargjorts att revisionsrätten har befogenhet att granska både garantin och de underliggandetransaktionerna när EIB tillhandahåller lån som garanteras av EU:s budget. Parlamentet påminnerom att sådana EIB-lån som garanteras av EU:s budget uppgick till nästan 14 miljarder euro i slutet av
2002.
280. Europaparlamentet stöder till fullo revisionsrättens slutsatser med avseende på den finansiella
mekanismen (punkterna 10.35 och 10.39 i årsrapporten för 2002), det vill säga att slutliga
betalningar endast bör göras på grundval av lämpliga intyg som utfärdats av behöriga myndigheter i
medlemsstaterna och att större ansträngningar behöver göras för att identifiera lämpligainvesteringar och ta hänsyn till genomförandet av projekt i dess helhet, framför allt för att undvikaskador på miljön.
281. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att så snart som möjligt meddela parlamentet och
revisionsrätten resultaten av den pågående interna granskningen av dess bankverksamhet, somutförs under direkt ansvar av kommissionen, och som skall behandla frågan om behovet av
förändringar av kontrollrutinerna, även kontroller i efterhand.
282. Europaparlamentet uppmanar revisionsrätten att i sitt arbetsprogram ta med en granskning av
projekt som finansierats genom EIB-lån med garanti från gemenskapen. Parlamentet rekommende-
rar att miljöprojekt i den ryska dele n av Östersjöns avrinningsområde (
2)t a sm e di
granskningsprogrammet.
283. Europaparlamentet påminner om att granskningen av den ekonomiska förvaltningen av
garantifonden för externa åtgärder skall granskas av revisionsrätten i enlighet med de förfaranden
som revisionsrätten, kommissionen och Europeiska investeringsbanken kommer överens om.Parlamentet begär att dessa förfaranden ses över i enlighet med den nya trepartsöverenskommelsen.
284. Europaparlamentet konstaterar att avgiftsstrukturen för förvaltningen av garantifonden för externa
åtgärder förhandlades fram på kommersiella grunder med EIB. Parlamentet beklagar att varkenkommissionen eller revisionsrätten har fått detaljerad information om EIB:s kostnadsstruktur medavseende på garantifondens likviditetsförvaltning. Kommissionen uppmanas att lägga fram ettförslag till förändring av den nuvarande förordningen från rådet om garantifonden för att från och
med 2005 ta över portföljförvaltningen från EIB.
285. Europaparlamentet påminner om att kommissionen innehar 30 procent (600 miljoner euro) av
Europeiska investeringsfondens (EIF) andelar. Den totala portföljen med EIF:s undertecknade
garantier (investeringar i riskkapitalfonder och i de små och medelstora företagens garantiinstru-ment) uppgick i slutet av 2002 till ungefär 7 miljarder euro. Parlamentet konstaterar att det förnärvarande inte finns någon överenskommelse i kraft för revisionsrättens granskning av EIF. Ienlighet med artikel 248 i fördraget har revisionsrätten rätt att göra en heltäckande granskning av
EIF och dess verksamhet. Revisionsrätten uppmanas att ta med en övergripande granskning av EIF i
sitt arbetsprogram för att garantera att fondens ekonomiska förvaltning är sund (det vill säga attprinciperna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet har iakttagits).
286. Europaparlamentet anser att domstolens domar (C-11/00 och C-15/00) om Europeiska investe-
ringsbanken och Europeiska centralbankens samarbete med OLAF i princip också genom analogiskulle kunna tillämpas på EIF. Europaparlamentet uppmanar därför EIF att omedelbart fatta ettbeslut om OLAF:s interna utredningar i enlighet med förordning (EG) nr 1073/1999.4.11.2004 SV Europeiska unionens officiella tidning L 330/121
(1) EUT C 25 E, 29.1.2004, s. 390.
(2) Rådets beslut 2001/777/EG (EGT L 292, 9.11.2001, s. 41).
287. Europaparlamentet är bekymrat över revisionsrättens konstaterande (punkt 10.36 i årsrapporten) att
den finansiella mekanismen inom EES uppenbarligen fått oönskade effekter. Europaparlamentet
delar revisionsrättens uppfattning (punkt 10.35) att det krävs större ansträngningar för att identifieralämpliga investeringar. Europaparlamentet kräver att miljöskador vid genomförandet av projektmåste undvikas eller repareras och att slutbetalningar endast kan ske när det föreligger ett intyg frånde ansvariga myndigheterna eller oberoende granskare.
288. Europaparlamentet konstaterar att kommissionen fortfarande inte givit något svar på revisions-
rättens fråga (punkt 10.33 i årsrapporten) huruvida regionala myndigheter i Galicien genom vissavillkor givit nationella produkter företräde, något som skulle strida mot protokollet om Europeiskainvesteringsbankens stadga, där det heter: ”Varken banken eller medlemsstaterna får ställa villkor om
att de belopp som lånats ut av banken skall användas inom en viss medlemsstat. ”Europa-
parlamentet påminner om att återkrav kan komma i fråga om reglerna inte följts. Europa-
parlamentet kräver nu också en rapport från kommissionen om detta senast i september 2004,eventuellt tillsammans med en utvärdering av liknande problem vid Sammanhållningsfonden, därkommissionen redan tidigare kritiserat att bestämmelser avseende offentlig upphandling interespekterats.L 330/122 SV Europeiska unionens officiella tidning 4.11.2004