Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om åtgärder för att trygga elförsörjning och infrastrukturinvesteringar {SEK(2003) 1368}

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

Europeiska unionen håller på att skapa världens största konkurrensutsatta marknad för el och gas. Energimarknadernas integration kommer både att öka effektiviteten och bidra till en trygg försörjning. Den inre marknaden är central i gemenskapens strategi för att trygga försörjningen, såsom framgår av grönboken "Mot en europeisk strategi för trygg energiförsörjning", KOM(2000) 769. För detta måste det emellertid finnas stabila ramar och de rätta incitamenten för marknadsaktörerna. Detta gäller både producenter, nätoperatörer och konsumenter. Syftet med direktivet är att sörja för stabila ramar.

För en välfungerande, integrerad elmarknad krävs omfattande investeringar i överföringsnäten. Särskilt elsammankopplingen mellan medlemsstaterna bör prioriteras för att öka konkurrensen mellan befintliga företag. Om det inte skapas fler sammanlänkningar finns det risk för att marknaden segmenteras och att den öppna marknadens principer urholkas i och med att företagen konsoliderar sina positioner i vissa EU-regioner. Europeiska rådet bekräftade detta vid sitt möte i Barcelona i mars 2002, där stats- och regeringscheferna som svar på kommissionens meddelande om den europeiska energiinfrastrukturen, KOM(2001) 775, ställde sig bakom idén att som mål för elsammankopplingen sätta en nivå på 10 % av den installerade produktionskapaciteten. Investeringar i överföringsnäten krävs också för att se till att nätet klarar av ökad efterfrågan och att de europeiska medborgarna och det europeiska näringslivet slipper onödigt många försörjningsstörningar och elavbrott. Inget system är till hundra procent tillförlitligt, men elkonsumenterna förväntar sig att antalet störningar hålls på lägsta möjliga nivå.

En stor del av de nya produktionsinvesteringarna förväntas gälla förnybara energikällor och kraftvärmebaserad distribuerad produktion. För detta krävs ytterligare investeringar för ombyggnad av elnäten. På grund av utbredningen av exempelvis vindkraftsanläggningar till havs kommer det på olika platser att krävas nya elsammankopplingar och nätförstärkningar. Distribuerad produktion förutsätter också att lågspänningsnäten uppgraderas.

Jämvikten mellan utbud och efterfrågan måste bibehållas på den inre marknaden. Enligt de aktuella siffrorna fortsätter elförbrukningen i den utvidgade unionen att öka på ett ohållbar sätt. Det krävs därför en stor insats för att spara energi. Den förväntade nedläggningen av en stor del av de befintliga anläggningarna innebär emellertid också att en del investeringar på medellång sikt kommer att gå till ny produktion. Det krävs emellertid investeringar i både efterfrågestyrning och produktionskapacitet, och företag eller hushåll som gör sådana investeringar måste veta att elpriserna fastställs inom ramen för ett stabilt regelverk.

Det bör mot denna bakgrund påpekas att el inte kan jämföras med andra produkter. Det finns inga riktiga alternativ till el, och el kan inte lagras. Dessutom bär nätsäkerheten i viss mån drag av kollektiv nyttighet, eftersom störningar i elförsörjningen brukar påverka alla konsumenter. Nu när marknaden snart kommer att vara konkurrensutsatt, krävs det därför en bra ram för långfristiga investeringar i EU:s elsektor, både på efterfråge- och utbudssidan.

2. NÄTFUNKTIONSSTANDARDER

Nätet måste ständigt vara i drift inom rimliga gränser för frekvens, spänning och ström. På grund av elens fysiska särart och de ständiga förändringarna i produktions- och konsumtionsmönstren är det svårt att exakt förutspå flödena i en viss punkt i nätet. Övervakningen av dessa kritiska energiinfrastrukturer är i sin tur i hög grad beroende av säkerheten och tillförlitligheten hos de IKT-system som används för övervakning och kontroll.

Nätoperatörerna bemöter denna osäkerhet med hjälp av regler som ser till att nätet har tillräckligt mycket ledig kapacitet och därför säkert kan fungera under extrema förhållanden av olika slag. Detta påverkar exempelvis hur mycket kapacitet som riskfritt kan användas mellan olika övervakningsområden.

Elsystemet består av ett stort antal delar. Det är utformat för att klara av rimligt sannolika systemfel. För elnätets drift används som allmän standard den så kallade n-1-regeln, som innebär att nätet skall fortsätta att fungera vid enskilt fel i en särskild del av nätet. Detta gäller inte alla oförutsedda händelser, eftersom kostnaderna för att avhjälpa alla tänkbara störningar skulle bli oöverkomliga.

Dessa regler, och andra krav som gäller tillhandahållande av information och utarbetande av tidsplaner, bygger för närvarande på frivilliga riktlinjer för medlemmarna i elleverantörsorganisationer som UCTE och Nordel. UCTE förbereder för närvarande en uppdatering av sin driftmanual som är tänkt att bli obligatorisk för medlemmarna. Det är också möjligt att införa ytterligare tekniska bestämmelser i de riktlinjer som kommer att avtalas inom ramen för förordningen om gränsöverskridande elhandel.

Vid sidan om ovannämnda driftsregler är det också möjligt att låta tillsynsmyndigheterna fastställa driftsmål för de systemansvariga både när det gäller överförings- och distributionssystemen. Genom sådana mål uppmuntras de berörda företagen till fortsatt nätunderhåll i stället för driftsrationalisering. Medlemsstaterna bör naturligtvis kunna sätta målen enligt eget gottfinnande. Tillsynsmyndigheterna förväntas sätta upp sådana mål i samband med att de godkänner metoden för fastställande av villkoren för nättillträde. Enligt artikel 4 måste medlemsstaterna därför se till att de systemansvariga för överföring och distribution samarbetar, exempelvis inom ramen för UCTE:s initiativ.

3. JÄMVIKT MELLAN UTBUD OCH EFTERFRÅGAN

Kommissionen har redan i sin grönbok om energiförsörjningstrygghet [1] påpekat att detta alltid är en aktuell fråga för EU. Energiefterfrågan förväntas öka under de kommande åren, även om den inte längre är kopplad till den ekonomiska tillväxten.

[1] KOM(2000) 769 slutlig, 29.11.2000.

Den aktuella utvecklingen är ohållbar, och medlemsstaterna bör därför prioritera framtagandet av strategier som hjälper dem styra efterfrågeökningen. Ett sådant tillvägagångssätt är billigare, snabbare och i linje med EU:s åtaganden när det gäller utsläpp av växthusgaser. Efterfrågestyrning bör därför inta en central plats i varje medlemsstats strategi som syftar till trygg försörjning. Det finns strategier där man för beräkning av förväntad efterfrågan och ytterligare produktionsbehov utgår från oförändrade förutsättningar. Detta är dock ingen hållbar strategi, varken på nationell nivå eller på gemenskapsnivå.

Eftersom ett stort antal elkraftverk kommer att läggas ned under de kommande åren, är det troligt att det samtidigt kommer att behövas en rad nya produktionsinvesteringar, om inte annat så för att förnya befintliga anläggningar. De flesta nya produktionsanläggningar som kommer att byggas förväntas vara förnybar kapacitet eller distribuerad produktion i kraftvärmeverk. I direktivet om förnybara energikällor [2] fastställs specifika mål för att få medlemsstaterna att öka andelen förnybara energikällor. Liknande åtgärder i fråga om kraftvärmebaserad produktion diskuteras redan i rådet. Det är därför frågan om det krävs ytterligare åtgärder på detta område.

[2] 2001/77/EG.

En positiv effekt av konkurrensen på marknaden är att tendensen till överinvestering i produktionskapacitet, som är så typisk för den centralt planerade elindustrin, faller bort. Detta gäller särskilt där efterfrågan kan göras mer priskänslig. Konkurrensen gör det å andra sidan svårare att bibehålla jämvikten mellan utbud och efterfrågan.

På en liberaliserad marknad förväntas privata investerare se till att det finns tillräckligt med kapacitet för att möta efterfrågan, liksom är fallet för andra produkter. På en konkurrensutsatt marknad uppnås detta normalt med hjälp av prismekanismen. Stigande priser ökar investeringarnas lönsamhet och leder antingen till ökad kapacitet eller till minskad efterfrågan. För att denna mekanism verkligen skall fungera måste investerarna säkert veta i vilken utsträckning staten kommer att ingripa på elmarknaden. I annat fall kan osäkerheten om gällande regler komma att stå i vägen för investeringar i både produktionskapacitet och teknik för efterfrågestyrning. En annan fråga är dock huruvida investerarna är beredda att satsa på toppkapacitet som räcker för perioderna med största efterfrågan eller händelser som slår ut stora delar av den övriga elproduktionen. En del menar att sådana investeringar kommer att utebli, eftersom de nämnda situationerna är sällsynta och oförutsebara. Staten kan därför lockas att komplettera marknadsmekanismen med ytterligare åtgärder för att se till att det finns tillräckligt med kapacitet. Detta kan ske genom att man fastställer mål för reservkapacitetens nivå eller likvärdiga åtgärder, till exempel på utbudssidan, och kombinerar detta med åtgärder för att se till att målen uppnås, antingen genom incitament eller genom ålägganden för elföretagen. Denna fråga tas upp i artikel 5 i det föreslagna direktivet.

I vissa fall är försörjningstryggheten en fråga som går utöver de nationella gränserna och som kräver samordning mellan de berörda medlemsstaterna. Utom i särskilda nödfall måste den inre marknaden alltid fungera. Det betyder att de fasta kapaciteter som gjorts tillgängliga mellan medlemsstaterna bara får avbrytas i fall av force majeure. Medlemsstaterna bör exempelvis inte tillåtas stoppa elflöden över gränserna på grund av den lokala grossistprisutvecklingen. När det gäller bedömningen av vilken mängd importerad energi som kommer att finnas tillgänglig vid efterfrågetoppar, bör medlemsstaterna dock samtidigt tillämpa viss försiktighet och ta hänsyn till utvecklingen för reservkapacitetsnivån i framför allt de medlemsstater som man avser att importera energi från.

Medlemsstaterna måste också utarbeta enhetliga strategier för försörjningstryggheten. Reservkapaciteten kan avsevärt öka de samlade kostnaderna för elförsörjningen. En eller annan medlemsstat kan därför lockas att fastställa mycket låga reservkapacitetsmål och åka snålskjuts på andra, mer försiktiga länder. Likaså bör alla mekanismer som används till stöd för produktionen stämmas av mot varandra i den mån det behövs för att undvika en snedvridning av elmarknaden.

4. NYA SAMMANLÄNKNINGAR

Utan investeringar i elsammankopplingen mellan medlemsstaterna kommer den inre marknaden inte att fungera ordentligt, med följder för både försörjningstryggheten och sektorns effektivitet. På grund av sektorns konsolidering blir det allt viktigare med ny infrastruktur, särskilt om koncentrationen på medlemsstatsnivå är hög. Ökad sammanlänkning ger medlemsstaterna också möjlighet att dela på reservkapacitet, eftersom efterfrågetoppar i fler än en medlemsstat samtidigt inte är sannolika. På så sätt kan man förbättra försörjningstryggheten och eventuellt sänka kostnaderna. Det viktigaste argumentet för nya elsammankopplingar är dock att den inre marknaden måste fullbordas och att det behövs mer konkurrens.

För att investerare skall våga bygga ny infrastruktur krävs det klara regler. Visserligen är det främst de systemansvarigas uppgift att lägga fram infrastrukturprojekt, men tillsynsmyndigheterna bör förstås också medverka i planeringen, eftersom det är de som fastställer vilka avgifter som nätoperatörerna får ta ut. Likaså bör grannländernas tillsynsmyndigheter samarbeta i fråga om investeringsbeslut.

De nationella tillsynsmyndigheterna måste se till att de systemansvariga får en rimlig avkastning på sina investeringar. Avkastningen på nya investeringar bör vara åtminstone lika hög som det ifrågavarande företagets kapitalkostnad med beaktande av företagets finansiella struktur. I vissa fall är större avkastning på investeringar i ny infrastruktur tänkbar.

Om en systemansvarig av någon anledning inte genomför ett viktigt infrastrukturprojekt tillräckligt fort, bör tillsynsmyndigheten ha vissa befogenheter för att se till att arbetet utförs. I värsta fall bör tillsynsmyndigheten ha rätt att låta någon annan part utföra arbetet på den systemansvariges bekostnad. Artikel 6 i det föreslagna direktivet handlar om detta.

5. Slutsatser

Investeringar i lämplig överföringskapacitet är avgörande om man vill trygga elförsörjningen i EU och göra den hållbar. Nya elsammankopplingar i Europa krävs också för att främja konkurrensen, inte minst där de befintliga företagen har en dominerande ställning. Utan investeringar i nya elsammankopplingar ser sig medlemsstaterna eventuellt föranledda att i större utsträckning vidta regleringsåtgärder, såsom avveckling och kapacitetsöverlåtelse. Det är därför viktig att fatta beslut om investeringar och att medlemsstaterna tar tag i problemen i stället för att ständigt skjuta upp viktiga investeringsbeslut.

Det bör också vidtas åtgärder för att bibehålla jämvikten mellan utbud och efterfrågan. Först och främst måste den ohållbara utvecklingen när det gäller energiförbrukningen bromsas. Där det krävs nya produktionsinvesteringar bör produktionen i stor omfattning bygga på förnybara energikällor och värmekraftgenerering. För dem som utvecklar och investerar i sådan teknik krävs det stabila ramar. När det gäller att skapa jämvikt mellan utbud och efterfrågan måste medlemsstaterna därför ha en klart definierad metod som meddelas i förväg och som förblir oförändrad. Annars kommer läget att försämras ytterligare, och regeringarna kan lockas att vidta regleringsåtgärder som snedvrider konkurrensen och på ett olämpligt sätt ökar produktionskapaciteten.

Enligt det bifogade utkastet till direktiv skall medlemsstaterna därför som stöd för de nödvändiga investeringarna införa ett stabilt och någorlunda enhetligt regelverk, med hänsyn tagen till subsidiaritetsprincipen.

2003/0301 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om åtgärder för att trygga elförsörjning och infrastrukturinvesteringar

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [3],

[3] EUT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [4],

[4] EUT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [5],

[5] EUT C [...], [...], s. [...].

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [6], och

[6] EUT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/54/EG av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 96/92/EG [7] utgör ett viktigt steg på vägen mot fullbordandet av den inre elmarknaden. Eftersom säkerställandet av en hög försörjningstrygghet är en grundförutsättning för att den inre marknaden verkligen skall fungera, får medlemsstaterna enligt det direktivet ålägga elföretag att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, bland annat när det gäller försörjningstrygghet. Sådana allmännyttiga tjänster bör definieras så noggrant och strängt som möjligt och får inte leda till att det skapas mer kapacitet än vad som behövs för att undvika onödiga avbrott i eldistributionen till slutförbrukarna.

[7] EUT L 176, 15.7.2003, s. 37.

(2) För att trygga försörjningen på en konkurrensutsatt inre elmarknad i EU krävs öppna och icke-diskriminerande strategier som uppfyller marknadens krav. Avsaknaden av sådana strategier i vissa medlemsstater, eller betydande skillnader mellan medlemsstaternas strategier, skulle snedvrida konkurrensen. För att se till att den inre marknaden verkligen fungerar och trygga elförsörjningen är det viktigt att klart definiera samtliga marknadsaktörers funktioner och ansvarsområden och att samtidigt undvika att det uppstår hinder för nya marknadsaktörer, snedvridning av den inre elmarknaden eller betydande svårigheter för företag med små marknadsandelar.

(3) För att den inre marknaden verkligen skall fungera är det viktigt att de systemansvariga för de nationella överföringssystemen samarbetar i frågor som gäller nätsäkerhet, vilket även omfattar fastställande av överföringskapacitet, tillhandahållande av information och nätmodellering. Bristande samordning i fråga om nätsäkerheten bromsar utvecklingen mot lika konkurrensvillkor.

(4) De systemansvariga för överförings- och distributionssystemen bör vara skyldiga att tillhandahålla slutförbrukarna en hög servicenivå när det gäller frekvens av och längd på strömavbrott.

(5) Medlemsstaterna bör, utan att det påverkar artiklarna 86, 87 och 88 i EG-fördraget, fastställa klara ramar som gynnar försörjningstrygghet och investeringar i produktionskapacitet och teknik för efterfrågestyrning. Man bör också se till att regler och skattevillkor är utformade så att de uppmuntrar investeringar i nya elsammankopplingar, särskilt mellan medlemsstaterna. För att undvika en snedvridning av konkurrensen bör dessa incitament utvecklas enhetligt i hela gemenskapen.

(6) För att förbättra försörjningstryggheten och öka konkurrensen enades Europeiska rådet i Barcelona om målet att medlemsstaterna skall ha nått en nivå av elsammankoppling motsvarande minst 10 % av varje medlemsstats installerade produktionskapacitet. En låg sammankopplingsnivå leder till en fragmentering av marknaden och hindrar konkurrensutvecklingen. En tillräcklig fysisk sammankopplingskapacitet är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning för verklig konkurrens. Det måste också säkerställas att de systemansvariga för överföringssystemet inte kan blockera kapacitet för att skapa en konstgjord brist. Därför krävs det ökad insyn i överföringssystemets förfaranden för kapacitetsberäkning och kapacitetstilldelning.

(7) De systemansvariga för överföringssystemet behöver ett lämpligt regelverk för sina investeringar. Regelverket bör ge klarhet om rättsläget och sörja för rimlig avkastning på investerat kapital, åtminstone på en nivå som täcker kapitalkostnaden. Regelverket bör också bidra till både försörjningstrygghet och effektiv konkurrens på den inre marknaden.

(8) Medlemsstaterna bör anta bestämmelser om påföljder för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och se till att de verkställs. Påföljderna måste vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

(9) I enlighet med principerna om subsidiaritet och proportionalitet i artikel 5 i fördraget kan målen för den föreslagna åtgärden, dvs. att skapa en fullt ut fungerande inre elmarknad som bygger på rättvis konkurrens och som säkerställer försörjningstryggheten, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna och kan därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv inskränker sig till det minimum som krävs för att nå detta mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Syfte och räckvidd

Syftet med bestämmelserna i detta direktiv är att se till att EU:s inre marknad för el fungerar väl genom att trygga elförsörjningen och sörja för en lämplig nivå av elsammankoppling mellan medlemsstaterna.

Genom direktivet skapas en ram inom vilken medlemsstaterna skall ta fram allmänna, klara och icke-diskriminerande strategier för försörjningstrygghet som uppfyller en konkurrensutsatt elmarknads krav.

Artikel 2 Definitioner

I detta direktiv avses med

produktion: framställning av el,

överföring: transport, utom leverans, av el i sammanlänkade system med högspänningsnät och nät med extra hög spänning för tillhandahållande till slutförbrukare eller distributörer,

systemansvarig för överföringssystemet: varje fysisk eller juridisk person som ansvarar dels för drift och underhåll och, vid behov, utbyggnad av överföringssystemet inom ett visst område och, i tillämpliga fall, dess sammanlänkningar med andra system, dels för säkerställande av systemets förmåga att på längre sikt tillgodose en rimlig efterfrågan på elöverföring,

distribution: transport, utom leverans, av el i hög-, mellan- och lågspänningsnätsystem för tillhandahållande till kunder,

systemansvarig för distributionssystemet: varje fysisk eller juridisk person som ansvarar dels för drift och underhåll och, vid behov, utbyggnad av distributionssystemet inom ett visst område och, i tillämpliga fall, dess sammanlänkningar med andra system, dels för säkerställande av systemets förmåga att på längre sikt tillgodose en rimlig efterfrågan på eldistribution,

sammanlänkningar: utrustning som används för sammankoppling av elsystem,

projekt för gränsöverskridande överföring av el: projekt omfattande både sammanlänkningar och interna förbindelser som ökar de gränsöverskridande transaktionernas omfattning,

sammanlänkat system: ett antal överförings- och distributionssystem som kopplats samman med hjälp av en eller flera sammanlänkningar,

leverans: försäljning, även återförsäljning, av el till kunder,

förnybara energikällor: förnybara icke-fossila energikällor (vindkraft, solenergi, jordvärme, våg- och tidvattenenergi, vattenkraft, biomassa, deponigas, gas från avloppsreningsanläggningar och biogaser),

distribuerad produktion: produktionsanläggningar som är anslutna till distributionssystem,

tillsynsmyndighet: behörigt organ som medlemsstaten har utsett i enlighet med artikel 23 i direktiv 2003/54/EG,

ny marknadsaktör: ett företag som producerar eller levererar el i en medlemsstat och som inledde sin verksamhet i den medlemsstaten efter ikraftträdandet av direktiv 96/92/EG,

företag med liten marknadsandel: antingen en producent med en produktionskapacitet under 5 % av den relevanta marknadens produktionskapacitet eller en leverantör med en andel under 5 % av den relevanta marknaden.

Artikel 3 Allmänna bestämmelser

1. När medlemsstaterna inför allmänna strategier för att trygga elförsörjningen på en hög nivå, skall de fastställa och offentliggöra vilka funktioner och ansvarsområden som de olika marknadsaktörerna, dvs.

a) de systemansvariga för överföringssystemet, respektive

b) leverantörerna

har vid strategiernas genomförande, och vid behov ange vilka minimikrav som aktörerna på den ifrågavarande marknaden måste uppfylla.

2. Vid strategiernas utarbetande skall medlemsstaterna ta största möjliga hänsyn till följande:

a) Den inre marknaden och möjligheter till gränsöverskridande samarbete när det gäller trygg elförsörjning.

b) Behovet av att vända den allt högre elförbrukningen för att bidra till gemenskapens miljöåtaganden.

c) Betydelsen av en störningsfri elförsörjning.

d) Behovet av en tillräcklig reservproduktionskapacitet eller motsvarande åtgärder på efterfrågesidan.

e) Behovet av att främja användningen av el från förnybara energikällor i enlighet med direktiv 2001/77/EG.

f) Behovet av en viss mångfald i elproduktionen för att skapa en bra jämvikt mellan olika primärbränslen.

g) Behovet av att uppmuntra energieffektivitet och ny teknik, särskilt teknik för efterfrågestyrning, förnybara energikällor och distribuerad produktion.

h) Behovet av störningsfri nätdrift trots systemfel i enskilda punkter i nätet och kostnaderna för att lindra följderna av strömavbrott.

i) Behovet av ständig förnyelse av överförings- och distributionsnäten för att upprätthålla nätets prestanda.

j) Behovet av en kostnadseffektiv elförsörjning.

3. Medlemsstaterna skall se till att de åtgärder som vidtas i enlighet med punkt 1 inte utgör någon orimlig belastning för nya marknadsaktörer eller företag med små marknadsandelar. Medlemsstaterna skall också utvärdera åtgärdernas följder för slutförbrukarnas elkostnader.

Artikel 4 Nätsäkerhet

1. Medlemsstaterna skall i samråd med sina grannländer se till att de systemansvariga för överföringssystemet uppfyller minimikraven på nätsäkerhet.

2. Medlemsstaternas tillsynsmyndigheter skall för de systemansvariga för överförings- och distributionssystemen fastställa funktionsstandarder i fråga om förekomsten av elavbrott hos slutförbrukarna till följd av händelser i överföringsnätet. Tillsynsmyndigheterna skall offentliggöra dessa standarder.

Artikel 5 Jämvikt mellan utbud och efterfrågan

1. Utan att det påverkar artiklarna 87 och 88 i fördraget skall medlemsstaterna mot bakgrund av artiklarna 4 och 7 i direktiv 2003/54/EG se till att det råder jämvikt mellan efterfrågan på el och tillgänglig produktionskapacitet, inte minst genom att främja effektiv energianvändning och uppmuntra nya elföretag att ta sig in på marknaden.

Medlemsstaterna skall bland annat ålägga de systemansvariga för överföringssystemet att sörja för lämpliga reservkapaciteter eller att säkra kapaciteten genom likvärdiga åtgärder, exempelvis realtidshantering av efterfrågetoppar.

Utöver de åtgärder som föreskrivs i andra stycket, och utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget, får medlemsstaterna vidta ytterligare åtgärder för att uppnå de nämnda målen, bland annat följande:

a) Främjande av efterfrågestyrning.

b) Frånkopplingsbara kunder.

c) Skyldigheter för leverantörer och/eller producenter.

d) Marknadsram för grossister, med tillräckligt många konkurrenter, som ger lämpliga prissignaler för investeringar och förbrukning.

2. Medlemsstaterna skall offentliggöra sina åtgärder enligt denna artikel så att de får största möjliga spridning bland elkonsumenter och befintliga och potentiella investerare inom elkraftsektorn.

Artikel 6 Investeringar i nätet

1. Medlemsstaterna skall vid investeringsbeslut i fråga om överförings- och distributionsnäten prioritera åtgärder för ökad styrning av efterfrågan i den mån detta kan minska behovet av nät- eller produktionsinvesteringar.

2. Medlemsstaterna skall vid investeringsbeslut ta hänsyn till behovet av följande:

a) Fler möjligheter att ansluta energi från förnybara energikällor för att uppfylla de vägledande målen i direktiv 2001/77/EG om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden och direktiv 200x/xx avseende kraftvärme.

b) Fler möjligheter för kunderna att fritt välja sin leverantör såsom fastställs i direktiv 2003/54/EG.

c) Högkvalitetstjänster till rimliga priser i enlighet med artikel 3.3 i direktiv 2003/54/EG, särskilt för kunder i avlägsna och isolerade områden.

Artikel 7 Nya sammanlänkningar

1. De systemansvariga för överföringssystemet skall med jämna mellanrum till tillsynsmyndigheten överlämna ett dokument där de meddelar vilka investeringar de avser att göra för att tillhandahålla en tillräcklig kapacitetsnivå för den gränsöverskridande elsammankopplingen.

2. Dokumentet enligt punkt 1 får omfatta ett eller fler kalenderår och skall innehålla uppgifter om

a) befintlig och planerad produktion, överföring, distribution och försörjning,

b) förväntade konsumtionsmönster som möjliggör efterfrågestyrning,

c) behovet av att främja distribuerad produktion,

d) behovet av att främja förnybara energikällor,

e) regionala, nationella och europeiska mål för hållbar utveckling, inklusive de projekt som ingår i förbindelser av europeiskt intresse enligt Europaparlamentets och rådets beslut XXX [om riktlinjer för transeuropeiska nät ...] [8].

[8]

3. Tillsynsmyndigheten skall samråda med kommissionen om de investeringar som föreslås i dokumenten. Kommissionen skall med Europeiska gruppen av tillsynsmyndigheter för el och gas, som inrättats genom kommissionens beslut 2003/796/EG, samråda om de föreslagna investeringsstrategiernas samlade effekt.

4. Tillsynsmyndigheterna skall godkänna den plan som framläggs av den systemansvarige för överföringssystemet, eller en alternativ plan, efter att i samråd med den systemansvarige för överföringssystemet ha infört lämpliga ändringar för att ta hänsyn till resultaten från förfarandet i punkt 3 och till prioriteringarna i punkt 2 och artikel 6.

5. När tillsynsmyndigheten godkänner metoden för fastställande av villkoren för nättillträde enligt artikel 23.2 i direktiv 2003/54/EG, skall den ta hänsyn till den investeringsstrategi som godkänts enligt punkt 4.

Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget skall tillsynsmyndigheten stimulera investeringar bland annat genom att tillåta en avkastning på investerat kapital som är jämförbar med kapitalkostnaderna för investeringar med liknande risker.

6. Om den systemansvarige för överföringssystemet försenar genomförandet eller brister i genomförandet av de projekt som fastställs i enlighet med punkt 4, skall tillsynsmyndigheten ha tillgång till de medel som krävs för att se till att genomförandet av den godkända strategin framskrider på ett tillfredsställande sätt, bland annat genom

a) att med hjälp av ekonomiska påföljder bestraffa den systemansvarige vars projekt är försenade,

b) att ålägga den systemansvarige att genomföra arbetet fram till ett visst datum,

c) att inom ramen för ett anbudsförfarande låta en entreprenör utföra arbetet.

Artikel 8 Påföljder

1. Medlemsstaterna skall anta bestämmelser om påföljder för överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att de verkställs. Påföljderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa bestämmelser senast den 1 december 2005 och skall utan dröjsmål meddela eventuella ändringar som påverkar bestämmelserna.

Artikel 9 Införlivande med nationell lagstiftning

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 2006. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 10 Rapportering

Kommissionen skall övervaka och se över tillämpningen av detta direktiv och senast den 31 december 2007 överlämna en lägesrapport till Europaparlamentet och rådet.

Artikel 11 Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 12

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

Politikområde(n): Energi och transport

Verksamhet: Energiindustrin och den inre marknaden

Åtgärdens beteckning: Utkast till Europaparlamentets och rådets direktiv om åtgärder för att trygga elförsörjning och infrastrukturinvesteringar.

1. BERÖRDA BUDGETPOSTER (nummer och beteckning)

Ej tillämpligt.

2. ALLMÄNNA UPPGIFTER

2.1 Sammanlagda anslag för åtgärden (avsnitt B):

2.2 Tillämpningsperiod:

Årligen.

2.3 Flerårig total utgiftsberäkning: 0,5 miljoner euro

a) Förfalloplan för åtagandebemyndiganden/betalningsbemyndiganden (finansiellt stöd) (se punkt 6.1.1)

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

>Plats för tabell>

b) Tekniskt och administrativt stöd och stödutgifter (se punkt 6.1.2)

Ej tillämpligt.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

c) Total budgetkonsekvens i form av personalutgifter och övriga administrativa utgifter (se punkterna 7.2 och 7.3)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Förenlighet med den ekonomiska planeringen och budgetplanen

( Förslaget är förenligt med gällande ekonomisk planering

( Förslaget kräver omfördelningar under den berörda rubriken i budgetplanen,

- i nödvändiga fall med stöd av bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet

2.4 Påverkan på inkomsterna [9]

[9] Ytterligare upplysningar finns i den separata vägledningen.

( Inkomsterna påverkas inte (gäller tekniska aspekter på genomförandet av en åtgärd)

ELLER

- Inkomsterna påverkas enligt följande:

Obs.: den metod som använts för att beräkna påverkan på inkomsterna skall redovisas närmare på ett separat blad som bifogas denna finansieringsöversikt.

>Plats för tabell>

(Om flera budgetrubriker påverkas skall varje rubriks nummer anges i tabellen)

3. BUDGETTEKNISKA UPPGIFTER

>Plats för tabell>

4. RÄTTSLIG GRUND

Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta.

5. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN OCH SKÄL FÖR ÅTGÄRDEN

5.1 Behovet av gemenskapsåtgärder [10]

[10] Ytterligare upplysningar finns i den separata vägledningen.

5.1.1 Mål för åtgärden

I och med att elmarknaden öppnas blir det allt viktigare att man fortsätter investera i både överföring och produktion. På en konkurrensutsatt marknad ändras sättet på vilket investeringsbesluten fattas och genomförs. Medlemsstaterna måste därför klargöra sina strategier på området.

Särskilt när det gäller överföring innebär nämligen införandet av reglerat tillträde för tredje part att tillsynsmyndighetens beslut om nättillträdet påverkar tillgången på medel för infrastrukturinvesteringar. Om tillsynsmyndigheterna inte deltar i beslutsprocessen, kommer detta att leda till oklarheter och lamslå marknaden.

När det gäller jämvikten mellan utbud och efterfrågan, innebär konkurrensen att investeringsbesluten fattas på grund av prissignaler snarare än myndighetsbeslut. Statlig intervention kan dock bli nödvändig på grund av elens särart, som kan leda till instabila priser, och det faktum att försörjningstryggheten bär drag av kollektiv nyttighet. För att undvika osäkerhet bör medlemsstaten i så fall i förväg och klart och tydligt meddela hur man tanker gå tillväga.

5.1.2 Förhandsutvärdering

a) Hur och när en förhandsutvärdering har skett (vem som genomfört den, vid vilken tidpunkt, vilken eller vilka rapporter som finns tillgängliga från utvärderingen) eller på vilket sätt uppgifterna som ligger till grund för den samlats in.

En rad händelser på elmarknaderna under 2002-2003 visade att en del problem eventuellt orsakas av en otillräcklig investeringsnivå. Elavbrott i både EU och USA visade att det behövs klara driftsnormer för överföringsnäten och att nätet måste underhållas och byggas ut.

Vidare sattes produktionsnivåns lämplighet på prov av en kall vinter i de norra regionerna och en osedvanligt varm sommar i hela Europa. Försörjningen fungerade visserligen bra under rådande förhållanden, men det finns ändå ett klart behov av investeringar i produktion och efterfrågestyrning. För detta krävs det ett stabilt regelverk.

b) En kortfattad beskrivning av resultaten och slutsatserna av förhandsutvärderingen

Åtgärden behövs för att motverka några av de oönskade och ohållbara trenderna i EU:s elindustri. Ökad sammanlänkning krävs främst för att främja konkurrensutvecklingen och sörja för en verklig inre EU-marknad. I den mån ökad sammanlänkning bidrar till detta, kommer EU:s ekonomiska vinst att uppgå till upp till 5 miljarder euro om året. Utan investeringarna i fråga begränsas kundernas möjlighet att välja leverantör och sjunker vinsterna. Överföringsinvesteringar förväntas också ge vinster i form av försörjningstrygghet, eftersom ett stärkt nät bättre klarar av de ökade och ibland oförutsägbara flöden som är en följd av konkurrensen över gränserna. Nya investeringar kommer också att bidra till uppnåendet av gemenskapens miljömål i den mån elproduktion från förnybara energikällor kan kopplas till nätet och utnyttjas fullt ut. En del investeringar kommer också att bidra till ett bättre utnyttjande av gemenskapens vattenkraft. De befintliga investeringsramarna måste reformeras för att man bland annat skall kunna beakta tillsynsmyndigheternas roll i investeringsbesluten.

Åtgärderna i fråga om försörjningstrygghet, särskilt de som gäller bättre samordning mellan nätoperatörerna och klarare ramar för elmarknadens grossistled, kommer också att gagna gemenskapen, eftersom storskaliga strömavbrott gör stor ekonomisk skada. Enligt uppskattningar kostar en dags strömavbrott i en stor medlemsstat runt 5-10 miljarder euro. Åtgärder som minskar sannolikheten av sådana händelser är därför välkomna. De bästa förutsättningarna för detta skapas genom ett klart regelverk som ger både kunder och producenter möjlighet att svara på ekonomiska prissignaler utan ingripande från staten. Sådana förutsättningar saknas i en rad medlemsstater. Syftet med direktivet och den föreslagna åtgärden är därför att avhjälpa detta.

5.1.3 Åtgärder som vidtagits som följd av en efterhandsutvärdering

Förslaget bygger på utvärderingen och samrådsförfarandet och är tänkt att skapa en lämplig jämvikt mellan åtgärder på efterfråge- och utbudssidan. Sedan offentliggörandet av grönboken om energiförsörjningstrygghet har gemenskapen inriktat sig på att lägga tonvikten på efterfrågestyrningens avsevärda potential, av skäl som har att göra både med försörjningstryggheten och med hållbarheten. Även för efterfrågestyrning krävs det dock investeringsbeslut och ett stabilt regelverk.

Det är också nödvändigt att undersöka förslagets följder för bland annat överföringsinfrastrukturen och de bränsleslag som används för EU:s elproduktion. Generellt kan nya sammanlänkningar få en viss verkan i den mening att ett stabilt nät eventuellt främjar spridningen av produktion med låga marginalkostnader, närmare bestämt kärn- och vattenkraft. Denna effekt ansågs dock inte vara särskilt viktig med tanke på att det bara föreslås en blygsam ökning av sammanlänkningarna.

5.2 Planerad verksamhet och villkor för finansiering via budgeten

Ej tillämpligt.

5.3 Genomförandebestämmelser

Allt arbete kommer att utföras internt av kommissionen. Detta omfattar även mottagande av medlemsstaternas meddelande i frågan, övervakning samt utarbetande av nödvändiga rapporter och utvärderingar.

6. BUDGETKONSEKVENSER

6.1 Totala budgetkonsekvenser för avsnitt B (för hela programperioden)

(Den beräkning som ligger till grund för nedanstående tabell skall redovisas genom uppdelningen i tabell 6.2 )

6.1.1 Finansiellt stöd

Miljoner euro i åtagandebemyndiganden (avrundat till tre decimaler)

>Plats för tabell>

6.1.2 Tekniskt och administrativt stöd, stödutgifter och IT-utgifter (åtagandebemyndiganden)

Ej tillämpligt.

>Plats för tabell>

6.2 Kostnadsberäkning per åtgärd för avsnitt B (för hela programtiden) [11]

[11] Ytterligare upplysningar finns i den separata vägledningen.

Ej tillämpligt.

Miljoner euro i åtagandebemyndiganden (avrundat till tre decimaler)

>Plats för tabell>

7. EFFEKTER PÅ PERSONALRESURSER OCH ADMINISTRATIVA UTGIFTER

7.1 Personalbehov för åtgärden

>Plats för tabell>

7.2 Total budgetkonsekvens av ytterligare personalbehov

>Plats för tabell>

Beloppen avser totala utgifter för 12 månader.

Övriga administrativa utgifter till följd av åtgärden

>Plats för tabell>

Beloppen avser totala utgifter för 12 månader.

(1) Ange vilken typ av kommitté samt vilken av de två kategorierna den tillhör.

I. Totalbelopp/år (tabell 7.2 + 7.3)

II. Varaktighet

III. Totalkostnad för åtgärden (I x II) // 108 000 euro

obegränsad

108 000 euro/år

Kraven i fråga om personalresurser och andra administrativa resurser måste uppfyllas inom ramen för de resurser som görs tillgängliga för GD TREN (transport och energi) inom ramen för den årliga tilldelningen.

8 UPPFÖLJNING OCH UTVÄRDERING

8.1 Metod för uppföljning

Resultaten av de åtgärder som anges i utkastet till direktiv kommer att bedömas mot bakgrund av investeringarnas framtida utveckling. För detta kommer medlemsstaterna att redogöra i de rapporter som skall inlämnas enligt direktivet.

Särskilt de resultat som krävs i direktivet kommer att kontrolleras på två nivåer:

i) Slutförandet av enskilda projekt av europeiskt intresse i den mening som avses i TEN-riktlinjerna.

ii) Användning av en indikator för varje medlemsstats sammankopplingsgrad, uttryckt som procentuell andel av den nationella installerade produktionskapaciteten mot bakgrund av det mål på 10 % som stats- och regeringscheferna enades om vid toppmötet i Barcelona i mars 2002.

Dessa uppgifter kommer att samlas in med hjälp av de befintliga TEN-rapporteringsmekanismerna och benchmarking-rapporten om el- och gasdirektivens genomförande.

8.2 Planerad form och tidsplan för utvärderingar

Två år efter det att direktivet trätt i kraft bör det göras en noggrann bedömning av hur väl direktivet fungerar när det gäller att upprätta gemensamma bestämmelser, liksom av hur effektiva kommissionens ekonomiska åtgärder på detta område varit.

9. BESTÄMMELSER OM BEDRÄGERIBEKÄMPNING

Ersättning till experter och arvoden till experter för de undersökningar som utförts kommer att ske i enlighet med tillämpliga budgetregler.