Förslag EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur, om märkning av nötkött och nötköttsprodukter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 820/97

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Enligt artikel 19 i rådets förordning (EG) nr 820/97 skall kommissionen överlämna en rapport till rådet om hur långt systemen för märkning av nötkött har kommit i gemenskapen tillsammans med eventuella förslag före den 1 januari 2000 då de allmänna bestämmelserna för ett obligatoriskt märkningssystem skall antas.

Enligt den rapport som lämnats in som följedokument krävs det två förslag. De två förslagen presenteras nedan.

Ett viktigt kännetecken i förslagen är att de har en annan rättslig grund än den som gäller för förordning (EG) nr 820/97. Komissionen drog rådet inför EG-domstolen när förordning (EG) nr 820/97 antogs i enlighet med artikel 43 i EG-fördraget i dess lydelse före Amsterdamfördraget. Dom har ännu inte avkunnats i mål C-269/97. I dessa förslag har, i linje med kommissionens politik på detta område, artikel 152 i det nya fördraget valts som rättslig grund eftersom det, efter det att Amsterdamfördraget trätt i kraft, i punkt 4 b i den artikeln uttryckligen anges att rådet "med undantag från artikel 37 [skall] besluta om sådana åtgärder på veterinär- och växtskyddsområdet som direkt syftar till att skydda folkhälsan". Det står därför klart att fördragets författare ville ändra domstolens tidigare rättspraxis, vilket kommissionen pläderade för domstolen i mål C-269/97. Innehållet i förslagen syftar direkt till att skydda folkhälsan. Följaktligen är artikel 152 riktig rättslig grund.

Det första förslaget innehåller allmänna bestämmelser för ett obligatoriskt system som införs i två olika steg. Det skall inrättas ett system för obligatorisk märkning av nötkött som skall vara obligatoriskt i alla medlemsstater. Enligt detta obligatoriska system skall de aktörer och organisationer som saluför nötkött i märkningen ange vad som kännetecknar köttet och var det eller de djur som köttet kommer ifrån har slaktats. Systemet för obligatorisk märkning av nötkött skall utvidgas från den 1 januari 2003. Enligt det obligatoriska systemet skall aktörer och organisationer som saluför nötkött i märkningen dessutom ange ursprung, särskilt var det eller de djur som köttet kommer från föddes, hölls och slaktades.

Genom det andra förslaget förlängs giltighetstiden för de nuvarande märkningsbestämmelserna för att ovannämnda föreslagna förordningar skall hinna antas enligt medbeslutandeförfarandet. Kommissionen anser att ovan nämnda föreslagna förordning bör antas inom 14 månader och föreslår därför att den tillfälliga förlängning som förslaget innebär inte skall gälla längre än till den 1 januari 2001. Följden av att inte anta denna tillfälliga förlängning skulle bli att det obligatoriska märkningssystemet, som är baserat på ursprung och som för närvarande föreskrivs i förordning (EG) nr 820/97, träder i kraft den 1 januari 2000 utan att några allmänna bestämmelser gäller för det. Detta skulle skapa en mycket osäker och otillfredsställande situation för nötköttskonsumenter och nötköttbranschens aktörer inte bara i gemenskapen utan också i tredje land. Denna situation kan endast undvikas genom att det nu gällande systemet enligt rådets förordning (EG) nr 820/97 förblir i kraft.

Om rådet och parlamentet inte lyckas fatta ett beslut före den 31 december 1999, måste kommissionen förbehålla sig rätten att lägga fram ett brådskande förslag för rådet som skall antas före 1999 års utgång och som är baserat på nuvarande artikel 19 i förordning (EG) nr 820/97 (dvs. ett beslut som rådet fattar med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen). Ett sådant förslag skulle läggas fram för att undvika att det uppstår några luckor i lagstiftningen genom att det frivilliga systemet automatiskt upphör att gälla.

Förslag

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur, om märkning av nötkött och nötköttsprodukter och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 820/97

99/0204 (COD)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 152 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag ,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande ,

i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

(1) Enligt artikel 19 i rådets förordning (EG) nr 820/97 om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur och om märkning av nötkött och nötköttsprodukter skall det från och med den 1 januari år 2001 inrättas ett system för obligatorisk märkning av nötkött som skall vara obligatoriskt i alla medlemsstater. På förslag av kommissionen skall det enligt samma artikel även beslutas om allmänna bestämmelser för det obligatoriska systemet före detta datum.

(2) Dessa allmänna bestämmelser bör ingå i förordning (EG) nr 820/97. Av tydlighetsskäl bör den förordningen upphöra att gälla och ersättas med en ny förordning.

(3) Marknaden för nötkött och nötköttsprodukter har destabiliserats på grund av krisen med bovin spongiform encefalopati. Förbättrad insyn i villkoren för produktionen och saluföringen av berörda produkter, särskilt när det gäller att "spåra" dem har haft positiv inverkan på nötköttskonsumtionen. För att behålla och öka konsumenternas förtroende för nötkött bör det utarbetas regler för vilka konsumentupplysningar som skall ges genom märkningen.

(4) Av denna anledning är det ytterst angeläget att det införs dels ett effektivt system för identifiering och registrering av nötkreatur på produktionsstadiet, dels att det skapas ett särskilt och på objektiva kriterier grundat gemenskapssystem för märkning av nötkött i försäljningsledet.

(5) De garantier som denna förbättring innebär kommer därför att medföra att vissa krav av allmänt intresse uppfylls, till exempel skydd av folk- och djurhälsan. Riktig rättslig grund för denna förordning är därför artikel 152 i fördraget.

(6) Följaktligen kommer konsumenternas förtroende för nötköttets och nötköttsprodukternas kvalitet att uppmuntras.

(7) I artikel 3.1 c i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden fastslås att djur som är föremål för handel inom gemenskapen skall identifieras enligt kraven i gemenskapens bestämmelser och registreras på ett sådant sätt att den anläggning, central eller organisation som djuren ursprungligen kommer ifrån eller har passerat på vägen kan spåras samt att dessa system för identifiering och registrering före den 1 januari 1993 skall utsträckas till att omfatta även förflyttning av djur inom de enskilda medlemsstaternas territorier.

(8) I artikel 14 i rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importeras till gemenskapen från tredje land och om ändring av direktiven 89/662/EEG, 90/425/EEG och 90/675/EEG fastslås det att identifiering och registrering som nämns i artikel 3.1 c i direktiv 90/425/EEG av sådana djur måste ske efter det att den veterinära kontrollen utförts, förutom om det gäller slaktdjur och registrerade hästdjur.

(9) För förvaltningen av vissa av gemenskapens stödprogram på jordbruksområdet krävs det att vissa slag av boskap märks individuellt. Systemet för identifiering och registrering bör därför kunna användas för tillämpning och kontroll av sådana åtgärder.

(10) Det är nödvändigt att säkerställa ett snabbt och effektivt informationsutbyte mellan medlemsstaterna för en korrekt tillämpning av denna förordning. Gemenskapsbestämmelser har fastställts i rådets förordning (EEG) nr 1468/81 av den 19 maj 1981 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen samt i rådets direktiv 89/608/EEG av den 21 november 1989 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas myndigheter och samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av lagstiftningen om veterinära frågor och avelsfrågor .

(11) De gällande reglerna för identifiering och registrering av nötkreatur har fastställts i rådets direktiv 92/102/EEG av den 27 november 1992 om identifikation och registrering av djur och i rådets förordning (EG) nr 820/97. Erfarenheterna visar att genomförandet av det direktivet när det gäller nötkreatur inte har varit helt tillfredsställande och bör förbättras ytterligare. Därför är det nödvändigt att anta en särskild förordning för nötkreatur för att förstärka bestämmelserna i direktivet.

(12) För att upprättandet av ett förbättrat identifieringssystem skall kunna accepteras är det av avgörande betydelse att det inte ställs överdrivna byråkratiska krav på producenten. Rimliga tidsfrister för det genomförandet bör föreskrivas.

(13) För att snabbt och korrekt kunna "spåra" djur med hänsyn till kontrollen av gemenskapens stödprogram bör alla medlemsstater skapa databaser där djurets identitet, alla anläggningar på deras territorium och förflyttningar av djuren registreras enligt bestämmelserna i rådets direktiv 97/12/EG av den 17 mars 1997 om ändring och uppdatering av direktiv 64/432/EEG om djurhälsoproblem som påverkar handeln med nötkreatur och svin inom gemenskapen , i vilket de hygienkrav som gäller denna databas anges närmare.

(14) Åtgärder bör vidtas för att skapa tekniska villkor som garanterar att producenterna på ett optimalt sätt kan kommunicera med databaserna och att dessa används i vid utsträckning.

(15) För att göra det möjligt att "spåra" förflyttningar av nötkreatur bör djuren identifieras genom att ett öronmärke sätts fast på vardera örat och att de i princip åtföljs av ett pass vid varje förflyttning. Det som kännetecknar öronmärket och passet bör fastställas på gemenskapsnivå. I princip bör ett pass utfärdas för varje djur som har fått öronmärkning.

(16) De djur som importerats från tredje land enligt direktiv 91/496/EEG bör underställas samma krav på identifiering.

(17) Alla djur bör behålla öronmärkningen under resten av sin levnad.

(18) På grundval av det arbete som utförs inom gemensamma forskningscentret undersöker kommissionen just nu om det är praktiskt möjligt att elektroniskt identifiera djuren.

(19) Alla djurhållare, med undantag av transportörerna, bör föra aktuella register över djuren i sina anläggningar. Det som kännetecknar registret bör fastställas på gemenskapsnivå. Den behöriga myndigheten bör vid förfrågan ges tillgång till dessa register.

(20) Medlemsstaterna kan låta hela nötköttssektorn bära de kostnader som uppstår vid tillämpningen av dessa åtgärder.

(21) Det är lämpligt att utse den myndighet eller de myndigheter som är behörig/behöriga vid tillämpningen av varje avdelning i denna förordning.

(22) Inom ramen för det system för märkning som införs genom denna förordning skall med nötkött avses vissa av de produkter som avses i artikel 1.1 i rådets förordning (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött .

(23) Det bör inrättas ett system för obligatorisk märkning av nötkött som skall vara obligatoriskt i alla medlemsstater. Enligt detta obligatoriska system bör de aktörer och organisationer som saluför nötkött i märkningen ange vad som kännetecknar köttet och var det eller de djur som köttet kommer ifrån har slaktats.

(24) Systemet för obligatorisk märkning av nötkött skall utvidgas från den 1 januari 2003. Enligt det obligatoriska systemet skall aktörer och organisationer som saluför nötkött i märkningen dessutom ange ursprung, särskilt var det eller de djur som köttet kommer från föddes, hölls och slaktades.

(25) Det obligatoriska systemet för ursprungsmärkning kommer troligtvis inte att kunna införas förrän tidigast den 1 januari 2003. Den främsta anledningen till att det obligatoriska systemet för ursprungsmärkning inte införs förrän den 1 januari 2003 är att det endast krävs fullständiga uppgifter om förflyttningar av nötkreatur inom gemenskapen för djur som är födda efter den 1 januari 1998.

(26) I allmänhetens intresse bör det obligatoriska systemet för märkning av nötkött även gälla nötkött som importeras till gemenskapen. Bestämmelser måste emellertid antas för de fall ett tredje lands aktör eller organisation inte har tillgång till alla de uppgifter som krävs för ursprungsmärkning. Det bör därför fastställas vilka uppgifter ett tredje land minst måste ange i märkningen.

(27) För aktörer eller organisationer som producerar och saluför malet nötkött, slaktbiprodukter eller styckningsdelar av nötkött och aktörer eller organisationer som exporterar nötkött från tredje land till gemenskapen och som kanske inte har möjlighet att lämna all den information som krävs enligt det obligatoriska systemet för märkning av nötkött bör det fastställas undantag som garanterar ett visst minsta antal uppgifter.

(28) Syftet med märkningen är att medge största möjliga insyn i saluföringen av nötkött. Aktörer och organisationer som väljer att saluföra sitt kött med en etikett som gör det möjligt att spåra det enskilda djuret bör därför få märka köttet med en särskild logotyp.

(29) För alla andra uppgifter än de som krävs enligt det obligatoriska systemet för märkning av nötkött krävs det en gemenskapsram. Med tanke på alla de olika beskrivningar som finns av nötkött som saluförs i gemenskapen är det mest lämpligt att upprätta ett frivilligt system för märkning av nötkött. För att märkningssystemet skall vara effektivt måste det vara möjligt att spåra det märkta nötköttet till ursprungsdjuret eller ursprungsdjuren. En aktörs eller organisations märkningssystem skall inte vara giltigt förrän den behöriga myndigheten har mottagit en specifikation inom en viss tidsfrist. För att på ett korrekt sätt kunna identifiera den person som ansvarar för uppgifterna på etiketten bör aktörer och organisationer endast få märka köttet om etiketten innehåller deras namn eller logotyp. För att etikettspecifikationerna skall kunna godkänns inom hela gemenskapen bör det ske ett ömsesidigt utbyte av information mellan medlemsstaterna.

(30) Aktörer och organisationer som importerar nötkött som kommer från tredje land till gemenskapen kan också vilja märka sina produkter enligt det frivilliga märkningssystemet för nötkött. Bestämmelser bör alltså föreskrivas så att importerat nötkött kan omfattas av det systemet. Dessa bestämmelser bör garantera att de åtgärder som vidtas när det gäller märkning av importerat nötkött är lika tillförlitliga som de som har fastställts för gemenskapsnötkött.

(31) Övergången från systemet i avdelning II i förordning (EG) nr 820/97 till det i denna förordning kan orsaka problem som inte tas upp i denna förordning. För att sådana problem skall kunna hanteras bör kommissionen vidta nödvändiga övergångsåtgärder. Den bör dessutom bemyndigas att lösa specifika praktiska problem.

(32) I syfte att garantera tillförlitligheten hos de märkningssystem som föreskrivs i denna förordning är det nödvändigt att tvinga medlemsstaterna att genomföra lämpliga och effektiva kontrollåtgärder. Dessa kontroller bör inte inverka på sådana kontroller som kommissionen kan genomföra genom analog tillämpning av artikel 9 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen . Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör ha rätt att dra in godkännandet av alla specifikationer vid oegentligheter.

(33) Det är lämpligt att föreskriva lämpliga påföljder om bestämmelserna i denna förordning överträds.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I Identifiering och registrering av nötkreatur

Artikel 1

1. Varje medlemsstat skall upprätta ett system för identifiering och registrering av nötkreatur (härefter kallade "djur"), i enlighet med bestämmelserna i denna avdelning.

2. Bestämmelserna i denna avdelning skall tillämpas utan att det påverkar andra gemenskapsregler om utrotning eller bekämpning av djursjukdomar och utan att det påverkar direktiv 91/496/EEG och förordning (EEG) nr 3508/92. De bestämmelser i direktiv 92/102/EEG som särskilt gäller nötkreatur skall inte längre tillämpas från och med den tidpunkt då dessa djur skall vara identifierade enligt denna avdelning.

Artikel 2

I denna avdelning avses med

_ djur: nötkreatur enligt artikel 2 i direktiv 97/12/EG,

_ anläggning: varje inrättning, byggnad eller, när det rör sig om en utomhusanläggning, varje plats på en medlemsstats territorium där de djur som avses i denna förordning hålls, föds upp eller vårdas,

_ djurhållare: varje fysisk eller juridisk person som är ansvarig för djur, antingen permanent eller tillfälligt, även under transport eller på en marknad,

_ behörig myndighet: en medlemsstats centrala myndighet eller myndigheter som är ansvarig/ansvariga för eller ålagda att utföra veterinära kontroller och att tillämpa denna avdelning eller, när det gäller bidragskontroll, de myndigheter som är ansvariga för att genomföra förordning (EG) nr 3508/92.

Artikel 3

Systemet för identifiering och registrering av nötkreatur skall omfatta följande delar:

a) öronmärken för individuell identifiering av djur,

b) databaser,

c) pass för djuren,

d) individuella register som förs i alla anläggningar.

Kommissionen och den berörda medlemsstatens behöriga myndighet skall ha tillgång till all information som avses i denna avdelning. Medlemsstaterna och kommissionen skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att dessa baser är tillgängliga för alla berörda, däribland berörda konsumentorganisationer som erkänns av medlemsstaten, under förutsättning av att den enligt nationell lagstiftning nödvändiga sekretessen och uppgiftsskyddet garanteras.

Artikel 4

1. Alla djur i en anläggning som är födda efter den 1 januari 1998 eller efter detta datum är avsedda för handel inom gemenskapen skall identifieras med hjälp av ett öronmärke som sätts fast i båda öronen och som är godkänt av den behöriga myndigheten. Båda öronmärkena skall bära samma identitetskod, genom vilken det är möjligt att identifiera varje djur individuellt på samma gång som den anläggning i vilken det föddes. Utan hinder av det föregående får djur som är födda före den 1 januari 1998 och som efter detta datum är avsedda för handel inom gemenskapen identifieras enligt direktiv 92/102/EEG fram till den 1 september 1998. Därutöver och som ett undantag till ovanstående får djur som är födda före den 1 januari 1998 och som efter detta datum är avsedda för handel inom gemenskapen för omedelbar slakt identifieras enligt direktiv 92/102/EEG fram till den 1 september 1999. Nötkreatur som är avsedda för kultur- eller tävlingsevenemang (utom mässor och utställningar) kan i stället för genom öronmärke identifieras genom ett identitetssystem som är godkänt av kommissionen och som ger samma garantier.

2. Öronmärket skall sättas fast inom en tidsfrist som bestäms av medlemsstaten redan vid djurets födelse och under alla förhållanden innan djuret lämnar den anläggning i vilken det föddes. Denna tidsfrist får inte överstiga 30 dagar fram till och med den 31 december 1999 och 20 dagar efter detta datum.

På begäran av en medlemsstat kan kommissionen emellertid, enligt det i artikel 10 avsedda förfarandet, fastställa under vilka förhållanden medlemsstaterna får förlänga den maximala tidsfristen.

Djur som är födda efter den 1 januari 1998 får inte flyttas från en anläggning utan att vara identifierade i enlighet med denna artikel.

3. Varje djur som importeras från ett tredje land och som har klarat de kontroller som avses i direktiv 91/496/EEG samt blir kvar på gemenskapens territorium skall genom ett öronmärke, som överensstämmer med bestämmelserna i denna artikel, identifieras i destinationsanläggningen inom en av medlemsstaten fastställd tidsfrist som inte skall överstiga 20 dagar efter det att djuret har genomgått förutnämnda kontroller och i varje fall innan det lämnar anläggningen.

Det är emellertid inte nödvändigt att identifiera djuret om destinationsanläggningen är ett slakteri beläget i den medlemsstat där kontrollerna genomförs och djuret slaktas inom 20 dagar efter kontrollerna.

Den ursprungliga identifiering som har genomförts av tredje land skall registreras i den i artikel 5 angivna databasen eller, om denna ännu inte är fullt fungerande, i de register som avses i artikel 3 samtidigt som den identitetskod som djuret tilldelats av destinationsmedlemsstaten.

4. Alla djur som kommer från en annan medlemsstat skall behålla sitt ursprungliga öronmärke.

5. Inget öronmärke får tas bort eller ersättas utan tillstånd från den behöriga myndigheten.

6. Öronmärkena skall tilldelas anläggningen, delas ut och sättas fast på djuren enligt ett förfarande som den behöriga myndigheten har bestämt.

7. Senast den 31 december 2001 skall parlamentet och rådet, på grundval av en rapport och eventuella förslag från kommissionen och enligt förfarandet i artikel 95 i fördraget, besluta om det är möjligt att införa elektronisk identifiering mot bakgrund av de framsteg som har uppnåtts på detta område.

Artikel 5

Medlemsstaternas behöriga myndighet skall upprätta en databas i enlighet med bestämmelserna i artiklarna 14 och 18 i direktiv 97/12/EG.

Databaserna skall senast den 31 december 1999 vara fullt fungerande och från och med detta datum innehålla alla uppgifter som krävs enligt detta direktiv.

Artikel 6

1. Från och med den 1 januari 1998 skall den behöriga myndigheten inom 14 dagar efter det att den har underrättats om ett djurs födelse utfärda ett pass för varje djur som skall identifieras i enlighet med artikel 4, eller, när det gäller djur som importerats från tredje land, inom 14 dagar efter underrättelsen om att den berörda medlemsstaten har identifierat djuret i enlighet med artikel 4.3. Den behöriga myndigheten får på samma villkor utfärda pass till djur från en annan medlemsstat. I sådana fall skall det pass som åtföljer djuret när det anländer överlämnas till den behöriga myndigheten som skall återlämna det till den medlemsstat som utfärdat det.

Kommissionen kan emellertid på begäran av en medlemsstat och enligt det i artikel 10 avsedda förfarandet fastställa under vilka förhållanden som den maximala tidsfristen får förlängas.

2. När ett djur förflyttas skall det åtföljas av sitt pass.

3. Utan hinder av punkt 1 första meningen och punkt 2 kan medlemsstater

_ som före den 1 januari 2000 förfogar över en databas som kommissionen anser vara fullt fungerande i enlighet med artikel 5 bestämma att pass utfärdas endast för djur som är avsedda för handel inom gemenskapen och att djuren endast skall åtföljas av sitt pass om de förflyttas från den berörda medlemsstatens territorium till en annan medlemsstats territorium, i vilket fall passet skall innehålla uppgifter som bygger på denna databas, I dessa medlemsstater skall det pass som åtföljer djuret när det importeras från en annan medlemsstat överlämnas till den behöriga myndigheten när djuret anländer.

_ före den 1 januari 2000 tillåta beviljande av kollektiva pass för djurens förflyttningar inom medlemsstaten för djurbesättningar som har samma ursprung och samma destination, och som åtföljs av en hälsohandling.

4. När ett djur dör skall djurhållaren lämna tillbaka passet till den behöriga myndigheten inom sju dagar efter det att djuret har dött. Om djuret skickas till ett slakteri, skall slakteriets driftsledare ansvara för att passet skickas tillbaka till den behöriga myndigheten.

5. Om ett djur exporteras till tredje land skall den senaste djurhållaren överlämna passet till den behöriga myndigheten i det land dit djuret exporteras.

Artikel 7

1. Varje djurhållare, med undantag för transportörer, skall

_ föra ett aktuellt register,

_ när databasen är fullt fungerande senast inom 15 dagar, och från och med den 1 januari 2000 inom 7 dagar, till den behöriga myndigheten rapportera alla förflyttningar till och från anläggningen och alla djur som föds och dör i anläggningen, tillsammans med angivelser av de datum då detta skett. På begäran av en medlemsstat kan kommissionen emellertid, enligt det i artikel 10 avsedda förfarandet, fastställa under vilka förhållanden medlemsstaterna får förlänga den maximala tidsfristen.

2. Varje djurhållare skall omedelbart vid varje djurs ankomst till anläggningen och innan det flyttas därifrån, om så är lämpligt och i enlighet med bestämmelserna i artikel 6, fylla i passet samt se till att passet åtföljer djuret.

3. Varje djurhållare skall, vid förfrågan, bistå den behöriga myndigheten med alla uppgifter om ursprung, identifiering och, om så är lämpligt, destination för de djur denne har ägt eller hållit, transporterat, sålt eller slaktat.

4. Registret skall vara i ett format som är godkänt av den behöriga myndigheten och föras för hand eller vara datoriserat och på begäran hela tiden vara tillgängligt i anläggningen för den behöriga myndigheten under en period som skall bestämmas av den behöriga myndigheten men som inte får vara kortare än tre år.

Artikel 8

Medlemsstaterna skall utse den behöriga myndighet som skall se till att denna avdelning efterlevs. Varje medlemsstat skall meddela de andra medlemsstaterna och kommissionen vilken denna myndighet är.

Artikel 9

Medlemsstaterna kan låta djurhållarna som avses i artikel 2 bära de utgifter som är förenade med de system som avses i artikel 3 och de kontroller som föreskrivs i denna avdelning.

Artikel 10

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 i rådets beslut 1999/468/EG , skall kommissionen anta tillämpningsföreskrifter för denna avdelning i enlighet med förfarandet i artikel 13 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 . Dessa föreskrifter skall särskilt omfatta

a) bestämmelser om öronmärkena,

b) bestämmelser om passet,

c) bestämmelser om registret,

d) miniminivåer för de kontroller som skall genomföras,

e) tillämpningen av administrativa påföljder,

f) övergångsbestämmelser som underlättar tillämpningen av den här avdelningen.

AVDELNING II Märkning av nötkött och nötköttsprodukter

Artikel 11

Om en aktör eller en organisation, enligt definitionen i artikel 12,

_ enligt avsnitt I i denna avdelning måste märka nötkött på ett försäljningsställe, eller

_ enligt avsnitt II i denna avdelning önskar märka nötkött på försäljningsstället med andra uppgifter än de som anges i artikel 13, när det gäller vissa kännetecken eller produktionsförhållanden för det märkta köttet eller djuret från vilket det kommer,

skall aktören eller organisationen göra det i enlighet med denna avdelning.

Denna avdelning skall emellertid tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i rådets direktiv 79/112/EEG.

Artikel 12

I denna avdelning avses med

_ nötkött: produkter som omfattas av KN-nummer 0201, 0202, 0206 10 95 och 0206 29 91,

_ märkning: fastställandet av en etikett på ett enskilt köttstycke eller köttstycken eller deras förpackning, inbegripet tillhandahållandet av information till konsumenten på försäljningsstället,

_ organisation: en grupp aktörer från samma eller olika delar av nötköttsbranschen.

Avsnitt I Obligatoriskt system för märkning av nötkött inom Europeiska gemenskapen

Artikel 13 Allmänna bestämmelser

1. Aktörer och organisationer som saluför nötkött inom gemenskapen skall märka köttet i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.

Det obligatoriska märkningssystemet skall garantera ett samband mellan å ena sidan identifieringen av slaktkroppen, kvartsparten eller köttstyckena och, å andra sidan, det enskilda djuret, eller, där detta är tillräckligt för att kontrollera att uppgifterna på etiketten är korrekta, gruppen berörda djur.

2. Varje etikett skall innehålla följande:

_ ett referensnummer eller en referenskod som säkerställer sambandet mellan köttet och djuret eller djuren. Detta nummer kan utgöras av identifieringsnumret för det enskilda djur från vilket nötköttet kommer eller identifieringsnumret för en grupp djur,

_ godkännandenummer för det slakteri där djuret eller gruppen djur slaktades samt region, medlemsstat eller tredje land där slakteriet är beläget. Märkningen skall lyda: "Slaktat i [namn på region, medlemsstat eller tredje land] [godkännandenummer]",

_ godkännandenummer för den urbeningsanläggning där slaktkroppen eller gruppen slaktkroppar urbenades samt region, medlemsstat eller tredje land där urbeningsanläggningen är belägen. Märkningen skall lyda "Urbenad i [namn på region, medlemsstat eller tredje land] [godkännandenummer]",

_ den djurkategori som köttet kommer från,

_ slaktdatum för det djur eller den grupp djur som köttet kommer från,

_ nötköttets ideala minsta mörningstid.

3. Medlemsstater där tillräckliga uppgifter finns tillgängliga i det system för identifiering och registrering av nötkreatur som föreskrivs i avdelning I, får emellertid besluta att det skall anges ytterligare uppgifter på etiketterna när det gäller kött från djur som fötts, hållits och slaktats i samma medlemsstat.

4. Ett obligatoriskt system enligt punkt 3 får inte medföra störningar i handeln mellan medlemsstaterna.

Kommissionen skall på förhand samtycka till förfarandena för genomförandet i de medlemsstater som avser att tillämpa bestämmelserna i punkt 3.

5. Från och med den 1 januari 2003 skall aktörer och organisationer även ange följande på etiketterna:

_ medlemsstat, region eller anläggning, eller tredje land där djuret är fött,

_ alla medlemsstater, regioner eller anläggningar, eller tredje land där djuret är gött,

_ medlemsstat, region eller slakteri, eller tredje land där djuret slaktades,

_ medlemsstat, region eller urbeningsanläggning, eller tredje land där djuret urbenades.

Om köttet kommer från djur som fötts, hållits, slaktats och urbenats

_ i samma medlemsstat kan detta anges som antingen "Ursprung: [medlemsstatens namn]" eller "Ursprung: EG",

_ i fler än en medlemsstat kan detta anges som antingen "Ursprung: EG" eller "Ursprung: fler än en EG-medlemsstat",

_ i en eller flera medlemsstater eller ett eller flera tredje länder kan detta anges som "Ursprung: EG och tredje land",

_ i ett eller flera tredje länder kan detta anges som antingen "Ursprung: [tredje landets eller tredje ländernas namn]" eller "Ursprung: Tredje land".

Artikel 14 Undantag från det obligatoriska märkningssystemet

1. Utan hinder av artikel 13.2, de första tre strecksatserna i artikel 13.5 och artikel 13.6 skall en aktör eller organisation som producerar malet nötkött, slaktbiprodukter av nötkött eller styckningsdelar av nötkött på etiketten minst ange den medlemsstat, region eller urbeningsanläggning, eller det tredje land där nötköttet producerats.

Om detta nötkött är producerat

_ i samma region eller medlemsstat kan detta anges som antingen "Producerat i: [regionens eller medlemsstatens namn]" eller "Producerat i EG",

_ i fler än en medlemsstat kan detta anges som antingen "Producerat i: [medlemsstaternas namn]" eller "Producerat i EG",

_ i en eller flera medlemsstater och ett eller flera tredje länder kan detta anges som antingen "Producerat i: [medlemsstaternas och tredje ländernas namn]" eller "Producerat i EG och tredje land",

_ i ett eller flera tredje länder kan detta anges som antingen "Producerat i: [tredje landets eller tredje ländernas namn]" eller "Producerat i tredje land".

2. Utan hinder av artikel 13.2 sjätte strecksatsen får en aktör eller organisation märka kalvkött utan att ange köttets minsta mörningstid.

Artikel 15 Obligatorisk märkning för nötkött från tredje land

Utan hinder av artikel 13 skall nötkött som importeras till gemenskapen, och för vilket alla de uppgifter som anges i artikel 13 inte finns tillgängliga, märkas med följande uppgifter:

"Ursprung: Tredje land" eller "Slaktat i [tredje landets namn]".

Artikel 16 Nötkött som kan spåras till det enskilda djuret

En aktör eller organisation som säkerställer sambandet mellan identifieringen av köttet och det enskilda djur från vilket köttet kommer skall ha rätt att märka köttet med en särskild logotyp.

Avsnitt II Frivilligt märkningssystem

Artikel 17 Allmänna bestämmelser

1. Varje aktör eller organisation skall för etiketter som innehåller andra uppgifter än de som anges i avsnitt I i denna avdelning överlämna en specifikation för kännedom till den behöriga myndigheten i varje medlemsstat där nötköttet i fråga produceras eller säljs. En sådan underrättelse i förväg skall göras minst en månad innan köttet märks. Den behöriga myndigheten kan även upprätta specifikationer som skall användas i den berörda medlemsstaten under förutsättning att det inte är obligatoriskt att använda dessa.

Denna specifikation för frivillig märkning skall ange

_ de uppgifter som skall finnas på etiketten,

_ de åtgärder som skall vidtas för att garantera att dessa uppgifter är korrekta,

_ det kontrollsystem som skall tillämpas i alla produktions- och försäljningsled, inbegripet de kontroller som skall utföras av ett oberoende organ som är godkänt av den behöriga myndigheten och utsett av aktören eller organisationen. Dessa organ skall uppfylla de kriterier som fastställs i den europeiska normen nr EN/45011,

_ för en organisation, de åtgärder som kommer att vidtas vad beträffar varje medlem som inte följer specifikationen.

Medlemsstaterna får besluta att det oberoende organets kontroller kan ersättas av en behörig myndighets kontroller. Den behöriga myndigheten skall i så fall till sitt förfogande ha den kvalificerade personal och de resurser som krävs för att utföra nödvändiga kontroller.

Kostnaderna för de kontroller som föreskrivs i denna avdelning skall bäras av den aktör eller organisation som använder märkningssystemet.

2. En specifikation skall också garantera ett samband mellan å ena sidan identifieringen av slaktkroppen, kvartsparten eller köttstycken och, å andra sidan, det enskilda djuret, eller, där detta är tillräckligt för att kontrollera att uppgifterna på etiketten är korrekt, de berörda djuren.

3. En etikett skall innehålla uppgifter som,

_ den behöriga myndigheten i förväg har underrättats om,

_ är korrekta och kontrollerbara i enlighet med den specifikation som lämnats till den behöriga myndigheten,

_ är klara och inte missvisande och som är gemensamma för allt nötkött som är blandat från olika djur.

4. Om den behöriga myndigheten inom en månad räknat från dagen efter den dag då specifikationen lämnades in inte har gjort några invändningar eller begärt kompletterande uppgifter till specifikationen skall den berörda aktören eller organisationen ha rätt att märka nötkött, i enlighet med specifikationen, förutsatt att etiketten innehåller aktörens eller organisationens namn eller logotyp.

5. Om produktion och/eller försäljning av nötkött äger rum i två eller flera medlemsstater skall de berörda medlemsstaternas behöriga myndigheter

_ ömsesidigt bistå varandra för att garantera effektivt informationsutbyte om de märkningsspecifikationer som används i en annan medlemsstat.

_ godkänna de specifikationer som används i en annan medlemsstat.

Artikel 18 Frivilligt system för märkning av nötkött från tredje land

1. Om produktionen av nötkött helt eller delvis äger rum i ett tredje land skall aktörerna och organisationerna endast ha rätt att märka nötkött enligt detta avsnitt om de först har lämnat in sina specifikationer till den behöriga myndighet som utsetts för detta ändamål av vart och ett av de berörda tredje länderna och om den behöriga myndigheten senast en månad efter det att den tagit emot specifikationen inte har gjort några invändningar eller begärt kompletterande uppgifter om specifikationen.

2. För att en specifikation som används i ett tredje land skall vara giltig i gemenskapen skall det tredje landet i förväg underrätta kommissionen om

_ den behöriga myndighet som utsetts,

_ de förfaranden och kriterier som skall iakttas av den behöriga myndigheten när den granskar specifikationen,

_ alla aktörer eller organisationer vars specifikationer den behöriga myndigheten har godkänt.

Kommissionen skall överlämna dessa uppgifter till medlemsstaterna.

Om kommissionen på grundval av denna information kommer fram till att de förfaranden och/eller kriterier som tillämpas i ett tredje land inte överensstämmer med de normer som föreskrivs i denna förordning skall kommissionen efter samråd med det berörda tredje landet besluta att specifikationer från det berörda tredje landet inte skall gälla inom gemenskapen.

Artikel 19 Påföljder

Utan att det påverkar någon åtgärd som vidtagits av organisationen själv eller det oberoende kontrollorgan som föreskrivs i artikel 17 får medlemsstaten, om det visar sig att en aktör eller en organisation inte har följt den specifikation som avses i artikel 17.1, ställa upp tilläggsvillkor som skall följas för att märkningen skall fortsätta att gälla.

Avsnitt III Allmänna bestämmelser

Artikel 20 Tillämpningsföreskrifter

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 i rådets beslut 1999/468/EG skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 43 i rådets förordning (EG) nr 1254/1999 anta tillämpningsföreskrifter för denna avdelning, och då särskilt definiera

_ det högsta antal djur i en grupp som avses i artikel 13,

_ de djurkategorier som avses i artikel 13.2 fjärde strecksatsen,

_ det malda kött, de köttbiprodukter eller styckningsdelar av nötkött som avses i artikel 14.1,

_ den logotyp som avses i artikel 16,

_ de särskilda uppgifter som får anges på etiketten.

2. Kommissionen skall i enlighet med samma förfarande även anta

a) de bestämmelser som är nödvändiga för att underlätta övergången från tillämpningen av förordning (EG) nr 820/97 till tillämpningen av denna avdelning.

b) de bestämmelser som krävs för att lösa specifika praktiska problem. Sådana bestämmelser får, om det finns välmotiverade skäl till det, avvika från vissa delar av denna avdelning.

Artikel 21 Utnämning av behöriga myndigheter

Medlemsstaterna skall senast sex månader efter denna förordnings ikraftträdande utse den myndighet eller de myndigheter som skall ha ansvaret för genomförandet av bestämmelserna i denna avdelning.

AVDELNING III Gemensamma bestämmelser

Artikel 22

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att bestämmelserna i denna förordning efterlevs. De avsedda kontrollerna skall inte påverka de kontroller som kommissionen kan utföra i enlighet med artikel 9 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95.

De påföljder som medlemsstaterna ådömer skall stå i proportion till hur allvarliga överträdelserna är. Påföljderna kan, där så berättigat, innebära en inskränkning av djurs förflyttning till eller från den berörda djurhållarens anläggning.

2. När en enhetlig tillämpning av kraven i denna förordning så kräver, får kommissionens veterinärexperter i samråd med behöriga myndigheter

a) kontrollera att medlemsstaterna uppfyller de nämnda kraven,

b) utföra kontroller på platsen för att säkerställa att kontrollerna genomförs i enlighet med denna förordning.

3. En medlemsstat på vars territorium en inspektion utförs skall bistå kommissionens veterinärexperter med all den hjälp de kan behöva för att fullgöra sina uppgifter.

Resultaten av kontrollerna skall diskuteras med den berörda medlemsstatens behöriga myndighet innan slutrapporten sammanställs och skickas ut.

4. Om kommissionen anser att kontrollresultaten så kräver, skall den ompröva situationen inom Ständiga veterinärkommittén. Den får fatta nödvändiga beslut i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 22a.

5. Kommissionen skall övervaka utvecklingen. Mot bakgrund av denna utveckling och i enlighet med förfarandet i artikel 22a får kommissionen ändra eller upphäva de beslut som avses i punkt 3.

6. Närmare bestämmelser för tillämpningen av denna artikel skall antas, om så krävs, enligt förfarandet i artikel 22a.

Artikel 22a

1. För tillämpningen av artikel 22 skall kommissionen biträdas av den ständiga veterinärkommitté som inrättades genom beslut 68/361/EEG enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 5 i beslut 1999/468/EG och i enlighet med artikel 8 i det beslutet.

2. Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

Artikel 23

1. Förordning (EG) nr 820/97 skall upphävas.

2. Hänvisningar till förordning (EG) nr 820/97 skall tolkas som hänvisningar till den här förordningen och skall läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga I.

Artikel 24

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med [en månad efter den dag då den träder i kraft].

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

Bilaga

JTTTABLEÄMFÖRELSETABELL

>Plats för tabell>