Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om avelstekniska och genealogiska villkor för handel med och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem /* COM/2014/05 final - 2014/0032 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Unionens avelstekniska lagstiftning syftar till att främja fri handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem med beaktande av avelsprogrammens hållbarhet och bevarandet av genetiska resurser. För närvarande består unionens avelstekniska lagstiftning av fyra artspecifika (vertikala) akter som fastställer de grundläggande principerna vad gäller avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur. Dessa direktiv från rådet ger den rättsliga grunden för kommissionen att anta detaljerade bestämmelser om – godkännande eller erkännande och förtecknande av avelsorganisationer, föreningar för avelsuppfödare och privata företag, – registrering och klassificering av djur i stamböcker och när det gäller hybridavelssvin i register, – individprövning och avelsvärdering samt – innehåll i och format på härstamningsintyg för djur, sädesvätska, ägg och embryon. Liknande tekniska krav för godkännande av avelsdjur för avel fastställs för närvarande i tre direktiv från rådet och i ett beslut från kommissionen. Vidare har inga genomförandeåtgärder antagits vad gäller rådets direktiv 91/174/EEG där principerna för handel med renrasiga avelsdjur av andra arter fastställs. I ett horisontellt direktiv kompletterat med genomförandeåtgärder finns bestämmelser om import från tredjeländer av avelsdjur och avelsmaterial från dem. Slutligen finns i ett särskilt rådsbeslut bestämmelser om utseendet av ett referenscentrum för avel av nötkreatur. Föreliggande förslag består av tolv kapitel och fem tekniska bilagor. Kapitlen I–VIII i förslaget innehåller bestämmelser från rådets direktiv 2009/157/EG (nötkreatur), 88/661/EEG (renrasiga avelssvin och hybridavelssvin), 89/361/EEG (får och getter), 90/427/EEG (hästdjur), 91/174/EEG (andra djur) och 94/28/EG (import) enligt jämförelsetabellen. Kapitel III innehåller bestämmelser om förhållandet mellan uppfödare och rasföreningar samt om tvistlösning, med beaktande av de förfaranden som för närvarande fastställs i kommissionens beslut 92/354/EEG. Kapitel IV innehåller bestämmelser om godkännande av avelsdjur för avelsändamål och artificiell insemination som för närvarande fastställs i rådets direktiv 87/328/EEG (nötkreatur), 90/118/EEG (renrasiga svin) och 90/119/EEG (hybridavelssvin) enligt jämförelsetabellen, men även i kommissionens beslut 90/257/EEG (får och getter). Kapitel V om individprövning innehåller bestämmelser från rådets beslut 96/463/EG om att utse referensorgan för provningsmetoderna för renrasiga nötkreatur. I kapitlen IX och X i förslaget fastställs en rättslig grund för genomförandet av offentlig kontroll på det avelstekniska området och samarbetet mellan behöriga myndigheter, med beaktande av de allmänna principer som tillämpas vid sådan kontroll. Dessa bestämmelser inkluderas mot bakgrund av den nya djurhälsolagen och ett förslag till förordning om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. På grund av dessa lagstiftningsinitiativ kommer lagstiftningen om kontroller av djur och avelsmaterial från dem vid handel inom unionen (rådets direktiv 90/425/EEG) och vid import från tredjeländer (rådets direktiv 91/496/EEG) samt om samarbetet mellan behöriga myndigheter (rådets direktiv 89/608/EEG) inte längre att gälla i fråga om avelsteknik. Den föreslagna texten följer särskilt nära avdelning II om offentlig kontroll, avdelning IV om administrativt stöd, avdelning VI om kommissionens kontroller och avdelning VII om verkställighetsåtgärder i förslaget till ny förordning om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet. Kapitel XI återspeglar Lissabonfördragets ikraftträdande, som innebär att bestämmelserna om befogenheter i de grundläggande akterna i unionens avelstekniska lagstiftning måste anpassas till artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget). Därför är det nödvändigt att för varje bestämmelse som ska antas och som gäller de befogenheter som föreskrivs i den grundläggande akten, identifiera vilka delegerade befogenheter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget eller genomförandebefogenheter i enlighet med artikel 291 i EUF-fördraget som behövs. I kapitel XII fastställs slutbestämmelserna om upphävanden och datumen för ikraftträdande och tillämpning. Bilaga I (närmare kriterier för erkännande av rasföreningar och godkännande av avelsprogram) innehåller de bestämmelser som för närvarande fastställs i bilagorna till kommissionens beslut 84/247/EEG (nötkreatur), 89/501/EEG (renrasiga avelssvin), 89/504/EEG (hybridavelssvin), 90/257/EEG (får och getter) och 92/353/EEG (hästdjur). Bilaga II (närmare kriterier för införande av avelsdjur i stamböcker) innehåller de bestämmelser som för närvarande fastställs i kommissionens beslut 84/419/EEG (nötkreatur), 89/502/EEG (renrasiga avelssvin), 89/505/EEG (hybridavelssvin), 90/255/EEG (får och getter) och 96/78/EG (hästdjur). Bilaga III (närmare kriterier för individprövning och avelsvärdering) innehåller de bestämmelser som för närvarande fastställs i kommissionens beslut 2006/427/EG (nötkreatur), 89/507/EEG (renrasiga avelssvin och hybridavelssvin) och 90/256/EEG (får och getter). Bilaga IV (uppgifter för Europeiska unionens referenscentrum) återspeglar bilaga II till rådets beslut 96/463/EG. Bilaga V (härstamningsintyg) innehåller de grundläggande informationskrav som för närvarande fastställs i bilagorna till kommissionens beslut 2005/379/EG (nötkreatur), 89/503/EEG (renrasiga avelssvin), 89/506/EEG (hybridavelssvin), 90/258/EEG (får och getter), 96/79/EG (hästdjur), 96/509/EG (import av sperma från renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får och get) och 96/510/EG (import av avelsdjur, sperma, ägg och embryon). 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR De grundläggande principerna och allmänna bestämmelserna i unionens avelstekniska lagstiftning har visat sig vara adekvata och tillräckligt väl anpassade till den tekniska utvecklingen inom djuravel, och de har således bibehållits i förslaget. Eftersom den nuvarande avelstekniska lagstiftningen i unionen är organiserad vertikalt, efter art, har de nästan identiska bestämmelserna rationaliserats och formuleras på ett mer exakt och konsekvent sätt i form av en förordning för att undvika handelshinder till följd av nationellt införlivande. Under de senaste tjugo åren har kommissionen regelbundet mött medlemsstaterna inom ständiga kommittén för husdjursavel för att diskutera avelstekniska frågor och de har tillsammans utvecklat lagstiftningen. Godkända rasföreningars gränsöverskridande verksamhet har varit en kontroversiell fråga eftersom vissa medlemsstater har framhållit de nationella skillnaderna i hur de bakomliggande direktiven har införlivats. Problemet kvarstod vid den avelstekniska arbetsgruppens senaste möte i februari 2012 där förslagets viktigaste punkter, struktur och nya delar presenterades och diskuterades. Dessutom har kommissionen fått ta itu med åtskilliga problem som uppfödare, rasföreningar och behöriga myndigheter haft på grund av att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna har tolkat de befintliga bestämmelserna olika. Kommissionen är därför väl medveten om avelssektorns och de behöriga tillsynsmyndigheternas behov. De föreslagna bestämmelserna om offentlig kontroll inom det avelstekniska området är, efter nödvändiga anpassningar, helt i linje med bestämmelserna i det förslag till förordning om offentlig kontroll och verksamhet på veterinärområdet som kommissionen lagt fram efter intensiva samråd med berörda parter. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER I den föreslagna förordningen fastställs i en enda rättslig ram principerna för erkännande och förtecknande av avelsorganisationer, föreningar för avelsuppfödare och privata företag, godkännande av avelsprogram, införande av djur i stamböcker och klassificering av dem utifrån förtjänster, registrering av hybridavelssvin i register, individprövning och avelsvärdering samt innehållet i härstamningsintyg för avelsdjur och sädesvätska, ägg och embryon från dem. Den innehåller dessutom bestämmelser om import från tredjeländer av avelsdjur och sädesvätska, ägg och embryon från dem samt om utseende av referenscentrum för djuravel. Vidare fastställs bestämmelser om genomförande av offentlig kontroll och avelstekniska kontroller samt om lösning av de tvister som kan uppstå då avelstekniska kontroller visar på bristande efterlevnad av avelstekniska krav. De föreslagna bestämmelserna motsvarar dem som fastställts i kommissionens förslag till ny förordning om offentlig kontroll som för närvarande diskuteras i Europaparlamentet och rådet. För att undvika inkonsekvenser mellan de två texterna och för att säkerställa ett harmoniserat tillvägagångssätt på kontrollområdet kommer kommissionen att noga följa diskussionerna om de två texterna och i god tid lägga fram nödvändiga förslag för att säkerställa att bestämmelserna om offentlig kontroll på det avelstekniska området ingår i den kommande förordningen om offentlig kontroll. Den föreslagna förordningen utgör den rättsliga grunden för att anta delegerade åtgärder och genomförandeåtgärder i enlighet med artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget. 4. BUDGETKONSEKVENSER Inga. 5. ÖVRIGT Inget. 2014/0032 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om avelstekniska och genealogiska villkor för handel med och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 42 och 43.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[1], efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[2], med beaktande av Regionkommitténs yttrande[3], i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Avel med husdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur, och i mindre utsträckning med andra djurarter, är en viktig del av unionens jordbruk och en inkomstkälla för lantbrukarna. Avel med dessa djurarter främjas bäst om renrasiga avelsdjur eller hybridavelssvin med dokumenterat högt avelsvärde används. (2) Således har medlemsstaterna som ett led i jordbrukspolitiken konsekvent strävat efter att stödja, bl.a. genom offentliga investeringar, produktionen av husdjur med särskilda genetiska egenskaper som uppfyller fastställda normer avseende individprövning. Skillnader mellan dessa normer kan skapa tekniska hinder för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen. (3) I rådets direktiv 88/661/EEG av den 19 december 1988 om avelsmässiga normer för avelssvin[4], rådets direktiv 89/361/EEG av den 30 maj 1989 om renrasiga avelsfår och avelsgetter[5], rådets direktiv 90/427/EEG av den 26 juni 1990 om avelsmässiga och genealogiska villkor för handeln med hästdjur inom gemenskapen[6], rådets direktiv 91/174/EEG av den 25 mars 1991 om krav beträffande avel och härstamning vid saluföring av renrasiga djur samt om ändring av direktiv 77/504/EEG och 90/425/EEG[7], rådets direktiv 94/28/EG av den 23 juni 1994 om principer för zootekniska och genealogiska villkor för import från tredje land av djur, sperma, ägg och embryon och om ändring av direktiv 77/504/EEG om renrasiga avelsdjur av nötkreatur[8] och rådets direktiv 2009/157/EG av den 30 november 2009 om renrasiga avelsdjur av nötkreatur[9] fastställs den rättsliga ramen för unionslagstiftningen om avel med renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur samt hybridavelssvin. Dessa direktiv syftar till att utveckla boskapsaveln i unionen, samtidigt som de reglerar handeln med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen, och därmed bevarar de sektorns konkurrenskraft i unionen vad gäller avelsdjur och avelsmaterial från dem. (4) Rådets direktiv 87/328/EEG av den 18 juni 1987 om godkännande för avel av renrasiga avelsdjur av nötkreatur[10], rådets direktiv 90/118/EEG av den 5 mars 1990 om godkännande av renrasiga avelssvin för avel[11] och rådets direktiv 90/119/EEG av den 5 mars 1990 om godkännande av hybridavelssvin för avel[12] antogs för att förhindra att nationella bestämmelser om godkännande för avelsändamål av avelsdjur av nötkreatur och svin och om produktion och användning av sädesvätska, oocyter och embryon från dem innebär förbud, begränsningar eller hinder för handeln inom unionen, vare sig det gäller naturlig betäckning, artificiell insemination eller insamling av sädesvätska, oocyter eller embryon. (5) På grundval av de direktiv som avses i skäl 3 antog kommissionen, efter samråd med medlemsstaterna inom ständiga kommittén för husdjursavel som inrättades genom rådets beslut 77/505/EEG av den 25 juli 1977 om inrättande av en ständig kommitté för husdjursavel[13], ett antal beslut som fastställer artspecifika kriterier för godkännande eller erkännande av avelsorganisationer och föreningar för avelsuppfödare (nedan kallade rasföreningar), införande av avelsdjur i stamböcker, godkännande av renrasiga får och getter för avel och artificiell insemination, individprövning och avelsvärdering av avelsdjur av nötkreatur, svin, får och get samt fastställande av härstamningsintyg för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem. (6) Kommissionen hade också upprättat en förteckning över avelsorgan i tredjeländer och förlagor till härstamningsintyg för import till unionen av avelsdjur samt sädesvätska, oocyter och embryon från dem. (7) Unionslagstiftningen om djuravel har också bidragit till bevarandet av husdjursgenetiska resurser, skyddet av genetisk mångfald och produktionen av typiska regionala kvalitetsprodukter som är beroende av de särskilda ärftliga egenskaperna hos lokala husdjursraser. (8) Direktiven 88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/427/EEG, 91/174/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG är lika varandra i fråga om struktur och innehåll. Flera av dessa direktiv har ändrats över tiden. I syfte att skapa enkelhet och enhetlighet i unionslagstiftningen bör de unionsbestämmelser som fastställs i dem rationaliseras. (9) Under de senaste tjugo åren har kommissionen varit tvungen att behandla ett betydande antal klagomål från uppfödare och avelsorganisationer när det gäller det nationella införlivandet och tolkningen av unionsrätten om djuravel i olika medlemsstater. För att se till att unionsbestämmelserna om djuravel tillämpas enhetligt och för att undvika hinder för handeln med avelsdjur och avelsmaterial från dem till följd av skillnader i det nationella införlivandet av direktiven, bör unionslagstiftningen om avelstekniska och genealogiska villkor för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen fastställas i en förordning. (10) Erfarenheten har också visat att för att underlätta tillämpningen av bestämmelserna i direktiven behöver ett antal bestämmelser mer exakt ordalydelse och enhetlig terminologi. För att skapa klarhet och enhetlighet i unionslagstiftningen bör även fler definitioner fastställas. (11) Begreppet ras bör dock kvarstå som ett odefinierat rättsligt begrepp så att rasföreningar kan beskriva en grupp av djur som genetiskt är tillräckligt enhetliga och som de anser skiljer sig från andra djur av samma ras och föra in dem med uppgift om deras kända härstamning i stamböcker i syfte att reproducera deras ärvda egenskaper genom reproduktion, utbyte och urval inom ramen för ett fastställt avelsprogram. (12) I denna förordning bör man fastställa bestämmelser för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen för att främja hållbara avelsprogram som syftar till att förbättra raser och till att bevara den genetiska mångfalden hos husdjur. (13) Följaktligen bör de bestämmelser om renrasiga avelsdjur som fastställs i denna förordning syfta till att möjliggöra handel på grundval av överenskomna principer som gäller erkännandet av rasföreningar som förvaltar raser och godkännandet av deras avelsprogram. I denna förordning bör det också fastställas kriterier för införande av renrasiga avelsdjur i olika klasser i huvudavsnittet i stamböcker, bestämmelser om individprövning och avelsvärdering, kriterier för godkännande av avelsdjur för avel och bestämmelser om innehållet i härstamningsintygen. (14) På liknande sätt bör de bestämmelser om hybridavelssvin som fastställs i denna förordning syfta till att möjliggöra handel på grundval av överenskomna principer som gäller erkännandet av avelsverksamheter som förvaltar olika korsningar av hybridavelssvin och godkännandet av deras respektive avelsprogram. I denna förordning bör det också fastställas kriterier för införande av hybridavelssvin i huvudavsnittet i register, bestämmelser om individprövning och avelsvärdering, kriterier för godkännande av hybridavelssvin för avel och bestämmelser om innehållet i härstamningsintygen. (15) Eftersom målet för denna förordning, nämligen att säkerställa ett enhetligt tillvägagångssätt för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen samt för den offentliga kontroll som måste genomföras avseende de avelsprogram som rasföreningar och avelsverksamheter genomför, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av sin verkan, sin komplexitet, sin gränsöverskridande och internationella karaktär, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. Eftersom tillämpningsområdet för denna förordning är begränsat till vad som är nödvändigt för att uppnå målen är den också förenlig med proportionalitetsprincipen enligt artikel 5.4 i fördraget. (16) Kvaliteten på de tjänster som rasföreningar och avelsverksamheter tillhandahåller och det sätt på vilket de bedömer och klassificerar djur påverkar avelsdjurens värde på marknaden. Följaktligen bör det fastställas bestämmelser om erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter enligt harmoniserade unionskriterier och om medlemsstaternas behöriga myndigheters tillsyn av dem i syfte att säkerställa att de fastställda bestämmelserna inte ger upphov till skillnader mellan avelsprogram och avelsstandarder, vilket kan orsaka tekniska hinder för handeln inom unionen. (17) Förfaranden som liknar dem som föreskrivs i direktiven 88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/427/EEG, 91/174/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG för upptagande av erkända rasföreningar och avelsverksamheter i förteckningar, inklusive uppdatering, överföring och offentliggörande av förteckningarna bör fastställas i denna förordning. (18) Rätten för en rasförening eller avelsverksamhet som uppfyller de fastställda kriterierna att bli erkänd är en grundläggande princip i unionens avelstekniska lagstiftning. Skyddet av en befintlig erkänd rasförenings ekonomiska verksamhet bör inte längre vara ett giltigt skäl för den behöriga myndigheten att inte erkänna ytterligare en rasförening för samma ras. Detsamma gäller för godkännandet av en geografisk utvidgning av ett avelsprogram som genomförs med samma ras eller med avelsdjur som kan värvas från den befintliga rasföreningens besättning. Den behöriga myndigheten bör dock ha en rättslig grund för att inte ge ett erkännande eller ett godkännande om det finns en dokumenterad risk för att ett sådant erkännande eller godkännande skulle äventyra bevarandet av en ovanlig ras eller skyddet av den genetiska mångfalden. (19) Bevarandet av ovanliga raser kräver att även rasföreningar med ett begränsat antal avelsdjur i sina stamböcker inrättas och erkänns och därför bör i allmänhet inte antalet avelsdjur som förts in i stamböcker vara ett grundläggande villkor för erkännande av en rasförening och godkännande av dess avelsprogram, speciellt som erkännandet sker nationellt medan lämpliga avelsdjur kan ha förts in i stamböcker i andra medlemsstater eller tredjeländer. (20) Rasföreningar och avelsverksamheter som erkänts i en medlemsstat bör ha möjlighet att genomföra sina godkända avelsprogram i en eller flera andra medlemsstater för att säkerställa bästa möjliga utnyttjande av avelsdjur med högt avelsvärde, som är en betydelsefull produktionsfaktor inom unionen. I detta syfte bör ett enkelt anmälningsförfarande införas för att se till att den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten är medveten om den planerade verksamheten. (21) För att förhindra framtida konflikter mellan de rasföreningar som vill erbjuda sina tjänster till uppfödare och de myndigheter som inte vill erkänna nya rasföreningar som konkurrerar med befintliga rasföreningar är det nödvändigt att skilja på det formella erkännandet av rasföreningen eller avelsverksamheten och godkännandet av det planerade avelsprogrammet. (22) Mot bakgrund av de olika klagomål som kommissionen har behandlat under de senaste åren bör det i denna förordning fastställas tydliga bestämmelser om förhållandet mellan rasföreningar som upprättar en dotterstambok för en viss ras av renrasiga avelsdjur av hästdjur och den rasförening som gör anspråk på att ha upprättat den ursprungliga stamboken för den rasen. (23) Kommissionen bör ges befogenhet att anta delegerade akter som ändrar bilaga I i syfte att anpassa kriterierna för erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter och för godkännande av avelsprogram till utvecklingen inom avelssektorn. (24) Förhållandet mellan uppfödare och rasföreningar och avelsverksamheter måste klargöras, särskilt för att garantera uppfödares rätt till medlemskap i rasföreningar och avelsverksamheter samt deras rätt att delta i det avelsprogram som genomförs inom det geografiska området. Rasföreningar bör ha regler som förhindrar diskriminering av uppfödare på grund av deras ursprung och måste erbjuda ett minimum av tjänster. (25) De erfarenheter som gjorts, särskilt vid tillämpningen av direktiv 90/427/EEG och i mindre utsträckning direktiven 89/361/EEG och 2009/157/EG, visar att det krävs mer ingående bestämmelser för att effektivt lösa tvister mellan uppfödare och rasföreningar med utgångspunkt i en klart fastställd arbetsordning och tydliga beskrivningar av medlemmarnas rättigheter och skyldigheter. Detta kan bäst uppnås om tvisterna löses inom rättssystemet i den medlemsstat där de uppstått. Kommissionen bör bara agera i tvister som uppstår mellan parter i olika medlemsstater och som inte kan lösas effektivt genom rättssystemet i den medlemsstat där de uppstått. (26) Rasföreningar som upprättar och för stamböcker för renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur samt avelsverksamheter som upprättar och för register för hybridavelssvin bör föra in avelsdjur i sina stamböcker och register utan diskriminering på grund av djurens eller deras ägares ursprungsmedlemsstat och klassificera dessa djur i avelsprogram utifrån deras förtjänster om detta anges i avelsprogrammet. (27) Rasföreningar bör också ha rätt att upprätta bilagor för att inom sina avelsprogram uppgradera de djur som inte uppfyller kriterierna för renrasiga avelsdjur av den berörda rasen. (28) Rasföreningar som för stamböcker för vissa renrasiga avelsdjur av hästdjur bör dock få fortsätta att fastställa kriterier för införande av renrasiga hästdjur i dessa stamböcker om det finns ett behov av att reglera införandet av sådana hästdjur när de produceras genom artificiella reproduktionsmetoder. (29) Alla renrasiga avelsdjur, med undantag av hästdjur, som förs in i stamböcker identifieras i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning avseende identifiering. När det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur är det rasföreningarna som identifierar de hästar och åsnor som de för in eller registrerar för att föra in i sina stamböcker och som de utfärdar identitetshandling (pass) för. De tillhandahåller således inte bara en tjänst till uppfödare, utan även till den behöriga myndighet som ansvarar för identifiering och registrering av husdjur. Detta system har emellertid lett till att pass utfärdas av en mångfald organ, vilket har visat sig komplicera den offentliga kontrollen av efterlevnaden av unionens lagstiftning om livsmedelshygien och om veterinärmedicin i de fall där de behöriga veterinärmyndigheterna inte genast har haft tillgång till väsentliga uppgifter, t.ex. där en central databas saknats, där en gemensam hög standard för kvaliteten på identitetshandlingarna inte har följts och där den officiella tillsynen varit bristfällig. Därför är det nödvändigt att kräva att även renrasiga avelsdjur av hästdjur förs in i sina respektive stamböcker på grundval av identitetsmärkningen enligt djurhälsobestämmelserna, men samtidigt bör de behöriga veterinära myndigheterna ges möjligheten att på vissa villkor delegera det officiella utfärdandet av identitetshandlingar för renrasiga avelsdjur av hästdjur till erkända rasföreningar. (30) För att säkerställa att villkoren för införande av renrasiga avelsdjur i stamböcker och registrering av hybridavelssvin i register kan anpassas till utvecklingen inom avelssektorn bör kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter för att ändra bilaga II i enlighet med detta. (31) Godkännande av avelsdjur för avelsändamål, för naturlig betäckning eller assisterad befruktning bör regleras på unionsnivå för att förhindra handelshinder, i synnerhet om sådana avelsdjur har genomgått individprövning eller avelsvärdering som genomförts i enlighet med bestämmelserna i denna förordning, särskilt i bilaga III. (32) Det har fastställts bestämmelser om individprövning och avelsvärdering på unionsnivå för avelsdjur av nötkreatur, svin, får och get som prövas för ett begränsat antal egenskaper, men när det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur har de mångsidiga kraven för olika raser, användningsområden och urval hittills förhindrat en harmonisering av dessa bestämmelser. I stället finns det för närvarande rasspecifika bestämmelser för individprövning och avelsvärdering i den ursprungliga stamboken för rasen. (33) Kommissionen bör ges befogenhet att även fastställa villkor för individprövning och avelsvärdering för renrasiga avelsdjur av hästdjur och att ändra de nuvarande villkoren i bilaga III för att ta hänsyn till de tekniska och vetenskapliga framstegen eller till ändringar av den rättsliga miljö som påverkar prövningen, t.ex. rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”)[14], eller för att införa, på begäran av medlemsstaterna, villkor för individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av hästdjur. (34) Individprövning och avelsvärdering får genomföras av de institutioner som har utsetts av rasföreningen eller avelsverksamheten. De utsedda institutionerna ska samarbeta med de referenscentrum i Europeiska unionen som utsetts av kommissionen. Kommissionen bör därför ges befogenhet att genom genomförandeakter utse Europeiska unionens referenscentrum och att anta delegerade akter där dessa referenscentrums uppgifter beskrivs, vid behov genom ändring av bilaga IV. Dessa referenscentrum har rätt till unionsstöd i enlighet med rådets beslut 2009/470/EG av den 25 maj 2009 om utgifter inom veterinärområdet[15]. När det gäller den individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av nötkreatur som en rasförening genomför ges för närvarande stöd av Interbull Centre som är det referensorgan i Europeiska unionen som utsetts genom rådets beslut 96/463/EG av den 23 juli 1996 om att utse ett referensorgan som skall ansvara för samarbetet vid harmoniseringen av provningsmetoderna och bedömningen av resultaten hos renrasiga avelsdjur av nötkreatur[16]. (35) I denna förordning fastställs endast närmare bestämmelser för avel med nötkreatur, svin, får, getter och hästdjur och därför måste kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter om erkännande av rasföreningar, godkännande av avelsprogram, införande av avelsdjur i stamböcker, individprövning, avelsvärdering och godkännande för avel samt att anta genomförandeakter om härstamningsintyg gällande handel med avelsdjur av andra arter och avelsmaterial från dem samt deras import till unionen, om detta skulle behövas för att undanröja handelshinder. (36) Import av avelsdjur och avelsmaterial från dem är mycket viktigt för det europeiska jordbruket. Denna import bör därför ske på villkor som nära överensstämmer med de bestämmelser som gäller för handeln mellan medlemsstater. Avelsdjur och avelsmaterial från dem bör endast ha rätt att föras in i huvudavsnittet i en stambok eller ett register i unionen om den offentliga kontrollen i det exporterande tredjelandet kan garantera samma grad av säkerhet vad gäller uppgifter om härstamning och resultaten av individprövning och avelsvärdering som i unionen Dessutom bör avelsorgan i tredjeländer på motsvarande sätt godta avelsdjur och avelsmaterial från dem från de rasföreningar eller avelsverksamheter som erkänts i unionen. (37) I rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan[17] föreskrivs att en varunomenklatur, nämligen den Kombinerade nomenklaturen, eller förkortat ”KN”, ska upprättas av kommissionen för att uppfylla kraven i Gemensamma tulltaxan, statistiken över unionens yttre handel och annan unionspolitik om import och export av varor. I bilaga I till den förordningen förtecknas KN-numren för renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get och hästdjur samt för sperma från nötkreatur och där anges även att dessa är undantagna från den konventionella tullsatsen. Dessa djur och avelsmaterial från dem bör i sådana fall åtföljas av lämpliga härstamningsintyg som visar att de klassificeras som renrasiga avelsdjur eller avelsmaterial från dem. (38) När avelsdjur och avelsmaterial från dem förs in i unionen bör de genomgå veterinärkontroller i enlighet med rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importeras till gemenskapen från tredje land och om ändring av direktiven 89/662/EEG, 90/425/EEG och 90/675/EEG[18] och rådets direktiv 97/78/EG av den 18 december 1997 om principerna för organisering av veterinärkontroller av produkter från tredje land som förs in i gemenskapen[19]. Dessutom bör dessa varor genomgå de nödvändiga avelstekniska kontroller som fastställs i denna förordning. (39) Kommission har antagit ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet för att säkerställa tillämpningen av livsmedels- och foderlagstiftningen och av bestämmelser om djurs hälsa och välbefinnande, växters sundhet, växtförökningsmaterial och växtskyddsmedel samt om ändring av förordningarna (EG) nr 999/2001, (EG) nr 1829/2003, (EG) nr 1831/2003, (EG) nr 1/2005, (EG) nr 396/2005, (EG) nr 834/2007, (EG) nr 1099/2009, (EG) nr 1069/2009, (EG) nr 1107/2009, (EU) nr 1151/2012 och (EU) nr [….]/2013 och direktiven 98/58/EG, 1999/74/EG, 2007/43/EG, 2008/119/EG, 2008/120/EG och 2009/128/EG (förordningen om offentlig kontroll)[20]. Avsikten är att genom den förordningen upphäva Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd[21], rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden[22] och direktiven 91/496/EEG och 97/78/EG samt att i den nya förordningen införliva vissa bestämmelser som fastställs i dessa akter, med de nödvändiga anpassningarna. Däremot är avsikten inte att den förordningens tillämpningsområde ska omfatta avelstekniska och genealogiska villkor för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen. Det är därför nödvändigt att i den här förordningen fastställa bestämmelser om offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet med avseende på avelsdjur och avelsmaterial från dem. (40) För att de unionsbestämmelser om avelsdjur och avelsmaterial från dem som fastställs i denna förordning ska tillämpas effektivt måste medlemsstaternas behöriga myndigheter samarbeta och vid behov ge varandra administrativt stöd. Följaktligen bör allmänna bestämmelser om administrativt stöd och samarbete som liknar de som för närvarande anges i avdelning IV i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 fastställas i den här förordningen, med de nödvändiga anpassningarna. (41) Om offentlig kontroll i medlemsstaterna eller kontroller av import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem har visat bristande efterlevnad av de avelstekniska och genealogiska kraven för sådan import i denna förordning och detta kan leda till störningar i handeln med avelsdjur och avelsmaterial från dem i unionen, bör kommissionen genom denna förordning ges befogenhet att anta särskilda åtgärder för att begränsa konsekvenserna av denna bristande efterlevnad. (42) De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna bör också ha de befogenheter som krävs för att se till att unionens avelstekniska och genealogiska bestämmelser om avelsdjur i denna förordning efterlevs, inklusive att tillfälligt upphäva godkännandet av ett avelsprogram eller återkalla ett erkännande av en rasförening eller avelsverksamhet vid bristande efterlevnad av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. (43) Kommissionen bör vid behov utföra kontroller i medlemsstaterna, särskilt mot bakgrund av resultaten av den offentliga kontroll som medlemsstaterna genomfört, för att säkerställa tillämpningen av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning i alla medlemsstater. (44) Kommissionen bör, i tillämpliga fall och om en allvarlig överträdelse av de villkor för import som fastställs i denna förordning motiverar det, ges befogenhet att på unionens vägnar utföra kontroller i tredjeländer för att man ska kunna upprätta förteckningar över tredjeländer från vilka det är tillåtet att till unionen importera avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem, utarbeta villkoren för sådan import och få uppgifter om de bilaterala avtalens funktionssätt. (45) Eftersom direktiven 88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/427/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG ska upphävas och ersättas med den här förordningen, måste också de kommissionsrättsakter som antagits enligt dessa direktiv upphävas och ersättas med antingen delegerade akter eller genomförandeakter som antagits enligt den här förordningen. Kommissionen bör därför ges befogenhet att anta dessa delegerade akter och genomförandeakter. (46) I syfte att säkerställa en korrekt tillämpning av denna förordning och komplettera den eller ändra bilagorna I–V till förordningen bör kommissionen delegeras befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) med avseende på de förfaranden och kriterier som används och de villkor som ställs för att erkänna rasföreningar och avelsverksamheter, godkänna avelsprogram, föra in djur i stamböcker och register, godkänna avelsdjur för avel, naturlig betäckning och assisterad befruktning, genomföra individprövning och avelsvärdering, fastställa avelstekniska och genealogiska villkor för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och för import från tredjeländer av avelsdjur och avelsmaterial från dem samt för att ange referenscentrumens uppgifter. (47) Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör delegeras till kommissionen med avseende på handel med renrasiga avelsdjur av andra arter än nötkreatur, svin, får, get och hästdjur samt med avelsmaterial från dem och med avseende på deras import till unionen, så att medlemsstaterna kan agera vid störningar i handeln, och framförallt agera när en ovanlig ras är på väg att utrotas eller när skyddet av den genetiska mångfalden är hotat. (48) Det särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (49) För att säkerställa enhetliga förutsättningar för genomförandet av bestämmelserna i denna förordning vad gäller upptagande av rasföreningar och avelsverksamheter på förteckningen, utseende av referenscentrum för att säkerställa en enhetlig tillämpning av metoder för individprövning och avelsvärdering av avelsdjur, förlagorna till de härstamningsintyg som åtföljer avelsdjur och avelsmaterial från dem och vissa bestämmelser om genomförandet av offentlig kontroll, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[23]. (50) De bestämmelser som fastställs i rådets direktiv 87/328/EEG, 88/661/EEG, 89/361/EEG, 90/118/EEG, 90/119/EEG, 90/427/EEG, 91/174/EEG, 94/28/EG och 2009/157/EG samt rådets beslut 96/463/EG ska ersättas av de bestämmelser som fastställs i denna förordning och i de delegerade akter och genomförandeakter som kommissionen antagit enligt denna förordning. Följaktligen bör de rättsakterna upphävas. (51) Kommissionens beslut 84/247/EEG av den 27 april 1984 om villkor för godkännande av avelsorganisationer och avelsföreningar som upprättar eller för stamböcker för renrasiga avelsdjur av nötkreatur[24], kommissionens beslut 84/419/EEG av den 19 juli 1984 om villkor för stambokföring av nötkreatur[25], kommissionens beslut 2006/427/EG av den 20 juni 2006 om metoder för individprövning och beräkning av avelsvärdet hos renrasiga avelsdjur av nötkreatur[26], kommissionens beslut 89/501/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för godkännande och tillsyn av avelsföreningar och avelsorganisationer som upprättar eller för stamböcker för renrasiga avelssvin[27], kommissionens beslut 89/502/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för stambokföring av renrasiga avelssvin[28], kommissionens beslut 89/504/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för godkännande och tillsyn av avelsföreningar, avelsorganisationer och privata företag som upprättar eller för register för hybridavelssvin[29], kommissionens beslut 89/505/EEG av den 18 juli 1989 om villkor för registrering av hybridavelssvin[30], kommissionens beslut 89/507/EEG av den 18 juli 1989 om metoder för individprövning och beräkning av avelsvärdet hos renrasiga avelssvin och hybridavelssvin[31], kommissionens beslut 90/254/EEG av den 10 maj 1990 om villkor för godkännande av avelsorganisationer och avelsföreningar som upprättar eller för stamböcker för renrasiga avelsfår och avelsgetter[32], kommissionens beslut 90/255/EEG av den 10 maj 1990 om villkor för stambokföring av renrasiga avelsfår och avelsgetter[33], kommissionens beslut 90/256/EEG av den 10 maj 1990 om metoder för individprövning och beräkning av avelsvärdet hos renrasiga avelsfår och avelsgetter[34], kommissionens beslut 90/257/EEG av den 10 maj 1990 om villkor för godkännande för avel av renrasiga avelsfår och avelsgetter och för användning av deras sperma, ägg eller embryon[35], kommissionens beslut 92/353/EEG av den 11 juni 1992 om fastställande av kriterier för godkännande eller erkännande av organisationer och sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur[36] och kommissionens beslut 96/78/EG av den 10 januari 1996 om fastställande av kriterier för införande och registrering av hästdjur i stamböcker för avelsändamål[37] har antagits enligt de grundläggande akter som avses i skäl 46 och innehåller artspecifika kriterier för godkännande eller erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter, införande av avelsdjur i stamböcker, godkännande för avel och artificiell insemination samt individprövning och avelsvärdering. I denna förordning fastställs bestämmelser som ersätter dem som anges i ovannämnda kommissionsakter. (52) I denna förordning fastställs bestämmelser som liknar dem som anges i kommissionens beslut 92/354/EEG av den 11 juni 1992 om fastställande av vissa regler för att säkerställa samordningen mellan organisationer och sammanslutningar som för eller upprättar stamböcker för registrerade hästdjur[38]. (53) Kommissionens beslut 89/503/EEG av den 18 juli 1989 om intyg för renrasiga avelssvin och för sperma, ägg och embryon från sådana djur[39], kommissionens beslut 89/506/EEG av den 18 juli 1989 om intyg för hybridavelssvin och för sperma, ägg och embryon från sådana djur[40], kommissionens beslut 90/258/EEG av den 10 maj 1990 om härstamningsbevis för renrasiga avelsfår och avelsgetter samt för deras sperma, ägg och embryon[41], kommissionens beslut 96/79/EG av den 12 januari 1996 om härstamningsbevis för sperma, ägg och embryon av registrerade hästdjur[42], kommissionens beslut 2005/379/EG av den 17 maj 2005 om härstamningsbevis för och uppgifter om renrasiga avelsdjur av nötkreatur, deras sperma, ägg och embryon[43], kommissionens förordning (EG) nr 504/2008 av den 6 juni 2008 om tillämpning av rådets direktiv 90/426/EEG och 90/427/EEG avseende metoder för identifiering av hästdjur[44] och kommissionens beslut 96/509/EG av den 18 juli 1996 om fastställande av härstamnings- och zootekniska krav för import av sperma från vissa djur[45] antogs enligt de grundläggande akter som avses i skäl 45. (54) För att säkerställa rättslig tydlighet och undvika överlappning bör upphävandet av rådets akter endast få verkan när kommissionens beslut om artspecifika kriterier för godkännande eller erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter, för införande av avelsdjur i stamböcker, för godkännande för avel och artificiell insemination samt för individprövning och avelsvärdering, vilka ingår i denna förordning, har upphävts genom delegerade akter samt när förlagorna till härstamningsintyg för handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och för import till unionen från tredjeländer av avelsdjur och avelsmaterial från dem har fastställts genom genomförandeakter. Det är därför nödvändigt att se till att denna förordning börjar tillämpas tidigast arton månader efter det att den har trätt i kraft. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I Allmänna bestämmelser Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde 1. I denna förordning fastställs följande: a) Avelstekniska och genealogiska bestämmelser för handel med avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem samt import till unionen av avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem. b) Bestämmelser om medlemskap och tvistlösning inom rasföreningar och avelsverksamheter. c) Allmänna bestämmelser om offentlig kontroll av rasföreningar och avelsverksamheter samt av de avelsprogram som genomförs på avelsdjur, inklusive användningen av sädesvätska, oocyter och embryon, i syfte att kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som avses i led a, om annan offentlig verksamhet, administrativt stöd, samarbete och verkställighet i medlemsstaterna. d) Allmänna bestämmelser om kommissionens kontroller i medlemsstaterna och tredjeländer. 2. Denna förordning ska inte gälla för handel med och import till unionen av avelsdjur samt sädesvätska, oocyter och embryon från dem om de är avsedda för tekniska eller vetenskapliga försök som utförs under den behöriga myndighetens kontroll. 3. Tills de delegerade åtgärder eller genomförandeåtgärder som föreskrivs i denna förordning antas får medlemsstaterna fortsätta att tillämpa de nationella avelstekniska och genealogiska bestämmelser som reglerar handel med avelsdjur samt sädesvätska, oocyter och embryon från dem samt import till den berörda medlemsstaten av avelsdjur samt sädesvätska, oocyter och embryon från dem, förutsatt att de bestämmelser som gäller för importen inte är mer gynnsamma än de som gäller för handeln inom unionen. Artikel 2 Definitioner I denna förordning gäller följande definitioner: a) djur: ett husdjur av i) nötkreatur (Bos taurus och Bubalus bubalis), svin (Sus scrofa), får (Ovis aries) eller get (Capra hircus), ii) hästdjur (Equus caballus och Equus asinus), iii) en annan art än de som avses i leden i och ii och för vilken delegerade akter har antagits enligt artikel 35.1 eller 45.1. b) avelsdjur: ett renrasigt avelsdjur eller ett hybridavelssvin. c) avelsmaterial: sädesvätska, oocyter och embryon som samlas in från eller produceras av avelsdjur för assisterad befruktning. d) rasförening: avelsorganisation eller förening för avelsuppfödare som erkänns av den behöriga myndigheten i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.2 för genomförande av ett avelsprogram på renrasiga avelsdjur som är införda i den stambok eller de stamböcker som förs eller upprättas. e) avelsverksamhet: avelsorganisation, förening för avelsuppfödare eller privat företag som erkänns av den behöriga myndigheten i en medlemsstat i enlighet med artikel 4.2 för genomförande av ett avelsprogram på hybridavelssvin som är registrerade i den stambok eller de stamböcker som förs eller upprättas. f) avelsorgan: avelsorganisation, förening för avelsuppfödare, privat företag eller offentligt organ i ett tredjeland som har godkänts av ett offentligt organ i ett tredjeland för import till unionen av renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får, get eller hästdjur eller av hybridavelssvin för avel. g) behörig myndighet: den centrala myndigheten i en medlemsstat som ansvarar för följande, samt varje annan myndighet som tilldelats detta ansvar: i) Erkännandet av rasföreningar och avelsverksamheter samt godkännandet av de avelsprogram som de genomför på avelsdjur. ii) Organisationen av offentlig kontroll av rasföreningar och avelsverksamheter i enlighet med de bestämmelser som anges i artikel 46 och de delegerade akter som antagits enligt artikel 52.1. iii) Tillhandahållandet av stöd till andra medlemsstater och tredjeländer om bristande efterlevnad konstateras enligt artiklarna 53, 54, 55 och 56. iv) Organisationen av annan offentlig verksamhet i enlighet med de bestämmelser som fastställs i denna förordning. h) erkännande: en formell och officiell förklaring av den behöriga myndigheten, efter en utvärdering, om att en rasförening eller avelsverksamhet uppfyller kraven i artikel 4.2. i) renrasigt avelsdjur: ett husdjur av i) den art som avses i led a i härstammande från föräldrar samt far- och morföräldrar som är införda i huvudavsnittet i en stambok för samma ras och som självt är infört eller registrerat och berättigat att föras in i huvudavsnittet i en sådan stambok i enlighet med artikel 19, ii) den art som avses i led a ii härstammande från föräldrar som är införda i huvudavsnittet i en stambok för samma ras och som självt är infört eller registrerat och berättigat att föras in i huvudavsnittet i en sådan stambok i enlighet med artikel 19, iii) en annan art än de som avses i leden i och ii för vilken de särskilda avelstekniska och genealogiska bestämmelserna för handel med sådana avelsdjur och avelsmaterial från dem och deras import till unionen fastställs i de delegerade akter som antagits enligt artikel 35.1 respektive 45.1. j) hybridavelssvin: ett svin som är registrerat i ett register och som tagits fram genom avsiktlig korsning mellan i) renrasiga avelssvin av olika raser eller linjer, ii) avelssvin som själva är resultatet av korsning (hybrid) mellan olika raser eller linjer, iii) avelssvin som tillhör en av de kategorier som avses i led i eller ii. k) stambok: varje typ av stambok, förteckning eller dataregister som förs av en rasförening och i vilken de renrasiga avelsdjur som ska ingå i ett avelsprogram är införda eller registrerade för att föras in med uppgift om deras härstamning och i tillämpliga fall deras förtjänster. l) godkännande: det tillstånd som den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 8.1 beviljar en rasförening eller avelsverksamhet för att genomföra avelsprogram. m) huvudavsnitt: det avsnitt i en stambok där renrasiga avelsdjur är införda eller registrerade för att föras in. n) klass: en horisontell indelning av huvudavsnittet i vilken avelsdjuren förs in utifrån sina förtjänster. o) förtjänst: en kvantifierbar ärftlig egenskap hos ett avelsdjur. p) register: förteckning eller dataregister som förs av en avelsverksamhet där de hybridavelssvin som ska ingå i ett avelsprogram är registrerade med uppgift om deras härstamning. q) offentlig kontroll: varje form av kontroll som den behöriga myndigheten eller kommissionen utför i syfte att kontrollera efterlevnaden av de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. r) annan offentlig verksamhet: all annan verksamhet än offentlig kontroll som de behöriga myndigheterna genomför i enlighet med denna förordning för att säkerställa att de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning tillämpas. s) härstamningsintyg: officiella härstamningsintyg, officiella attesteringar eller bestyrkta handelsdokument som ger information om härstamning, identitet och, i tillämpliga fall, avelsvärdering av avelsdjur eller avelsmaterial från dem och som måste åtfölja avelsdjur eller avelsmaterial från dem när de flyttas från en medlemsstat till en annan eller importeras till unionen. t) unikt livslångt nummer: en unik 15-siffrig alfanumerisk kod med information om ett enskilt hästdjur samt om den databas och det land där denna information första gången registrerades enligt kodsystemet för unikt livslångt nummer[46] (UELN) och som består av i) en sexsiffrig UELN-kompatibel identitetskod för den databas som upprätthålls av det organ som utfärdar pass och som utfärdat identitetshandlingen i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning åtföljd av ii) ett individuellt niosiffrigt identitetsnummer som tilldelats hästdjuret. u) import: varje handling varigenom avelsdjur och avelsmaterial från dem förs in till ett av de territorier som tagits upp på förteckningen i bilaga VI. v) avelsteknisk kontroll: den dokumentkontroll och identitetskontroll som utförs på de avelsdjur och det avelsmaterial från dem som importeras till unionen i syfte att kontrollera efterlevnaden av de avelstekniska villkor som anges i artikel 42 och de avelstekniska och genealogiska bestämmelser som fastställs i de delegerade akter som antagits enligt artikel 45.1. w) dokumentkontroll: granskning av de officiella intyg, officiella attesteringar och andra dokument, inbegripet handelsdokument, som ska åtfölja sändningar av följande: i) Avelsdjur och avelsmaterial från dem som importeras till unionen enligt artikel 39. ii) Renrasiga avelsdjur och avelsmaterial från dem när de importeras till unionen i enlighet med de delegerade akter som antagits enligt artikel 45.1. x) identitetskontroll: okulärbesiktning för att kontrollera att innehållet i och märkningen av en sändning, inklusive märkena på djur, förseglingar och transportmedel, överensstämmer med de uppgifter som lämnas i de härstamningsintyg, officiella attesteringar och andra dokument som åtföljer denna. y) bristande efterlevnad: underlåtenhet att följa de avelstekniska och genealogiska bestämmelserna i denna förordning. Artikel 3 Allmänna avelstekniska och genealogiska bestämmelser om handel med och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem Handel med avelsdjur och avelsmaterial från dem och import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem får inte förbjudas, begränsas eller hindras på andra avelstekniska eller genealogiska grunder än de som fastställs i denna förordning. Det är förbjudet att diskriminera avelsdjur och avelsmaterial från dem, avelsdjurs ägare eller uppfödare, rasföreningar, avelsverksamheter eller avelsorgan på grund av deras ursprungsland. KAPITEL II Erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter i medlemsstaterna samt godkännande av avelsprogram Avsnitt 1 Erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter Artikel 4 Erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter 1. Rasföreningar och avelsverksamheter kan hos den behöriga myndigheten ansöka om erkännande i enlighet med punkt 2. 2. Varje rasförening eller avelsverksamhet som ansöker om erkännande ska erkännas av den behöriga myndigheten förutsatt att följande krav är uppfyllda: a) Rasföreningens eller avelsverksamhetens huvudkontor finns i den medlemsstat där den behöriga myndigheten är belägen. b) Ansökan visa att den uppfyller kraven i del 1 i bilaga I. c) Följande anges i ansökan: i) En beskrivning av avelsprogrammet som måste syfta till att – bevara rasen, eller – förbättra rasen eller korsningen. ii) Avelsprogrammets tillämpningsområde och de regler som fastställts i enlighet med kraven i del 2 i bilaga I och när det gäller renrasiga hästdjur kraven i del 3 i bilaga I. iii) Det geografiska område där avelsprogrammet ska genomföras. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de krav för erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter som anges i del 1 i bilaga I och när det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur i del 3 i bilaga I för att beakta de olika rasföreningar och avelsverksamheter som påverkas av dem. Artikel 5 Undantag från artikel 4.2 b vad gäller erkännande av rasföreningar 1. Genom undantag från artikel 4.2 b får den behöriga myndigheten neka erkännandet av en rasförening som uppfyller kraven i del 1 i bilaga I om rasföreningens avelsprogram skulle äventyra bevarandet av eller den genetiska mångfalden hos renrasiga avelsdjur som är införda eller registrerade och berättigade att föras in i den stambok som upprättats för den rasen av en rasförening som redan erkänts i medlemsstaten. 2. Vid tillämpning av punkt 1 ska den behöriga myndigheten ta vederbörlig hänsyn till följande kriterier: a) Antalet rasföreningar som redan erkänts för den berörda rasen i den medlemsstat där den ansökande rasföreningen är belägen. b) Storleken på populationen av renrasiga avelsdjur av den berörda rasen i medlemsstaten. c) Det möjliga genetiska bidraget från andra rasföreningar för samma ras vilka erkänts i andra medlemsstater eller i tredjeländer. Artikel 6 Beslut om att inte erkänna rasföreningar och avelsverksamheter 1. Om den behöriga myndighet som avses i artikel 4 inte avser att erkänna en rasförening eller avelsverksamhet ska den lämna en motiverad förklaring till detta och samtidigt bevilja rasföreningen eller avelsverksamheten rätten att överklaga beslutet inom 30 dagar från dagen för mottagandet av den motiverade förklaringen. 2. Om den behöriga myndigheten efter att ha fått den överklagan som avses i punkt 1 håller fast vid sitt beslut ska den ge rasföreningen eller avelsverksamheten en motiverad förklaring inom 30 dagar från dagen för mottagandet av överklagandet och samtidigt underrätta kommissionen om sitt beslut att inte erkänna rasföreningen eller avelsverksamheten och om skälen till detta. Artikel 7 Förteckning över erkända rasföreningar och avelsverksamheter 1. Medlemsstaterna ska upprätta och uppdatera en förteckning över de rasföreningar och avelsverksamheter som deras behöriga myndighet har erkänt i enlighet med artikel 4.2 och offentliggöra denna förteckning. 2. Den förteckning som föreskrivs i punkt 1 ska omfatta följande uppgifter: a) Namn på samt kontaktuppgifter och webbadress till rasföreningen eller avelsverksamheten. b) Den ras eller korsning för vilken avelsprogrammet har godkänts. c) När det gäller renrasiga avelsdjur av hästdjur, namn på och kontaktuppgifter till den rasförening som för stamboken över rasens ursprung. 3. Medlemsstaterna ska i den förteckning som föreskrivs i punkt 1 ange om godkännandet av ett avelsprogram tillfälligt upphävts i enlighet med artikel 61.2 f. 4. Medlemsstaterna ska omedelbart från den förteckning som föreskrivs i punkt 1 stryka en rasförening eller avelsverksamhet vars erkännande har återkallats i enlighet med artikel 61.2 g. 5. Kommissionen får genom genomförandeakter upprätta förlagor avseende de uppgifter som medlemsstaterna ska offentliggöra från den förteckning som föreskrivs i punkt 1 över erkända rasföreningar och avelsverksamheter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Avsnitt 2 Godkännande av avelsprogram Artikel 8 Godkännande av de avelsprogram som rasföreningar och avelsverksamheter genomför 1. Den behöriga myndigheten ska godkänna det avelsprogram som en rasförening eller avelsverksamhet som den erkänt i enlighet med artikel 4.2 genomför, förutsatt att rasföreningen eller avelsverksamheten lämnar in en ansökan om godkännande av avelsprogrammet vilken visar att kraven i artikel 4.2 c och i del 2 i bilaga I, och när det gäller renrasiga hästdjur kraven i del 3 i bilaga I, uppfyllts. 2. Den behöriga myndighet som avses i artikel 4 får ge rasföreningar och avelsverksamheter tillåtelse att lägga ut den tekniska förvaltningen av stamboken eller registret och andra specifika delar av avelsprogrammet på en tredje part, förutsatt att a) rasföreningarna och avelsverksamheterna förblir ansvariga gentemot den behöriga myndigheten när det gäller att garantera efterlevnaden av kraven i artikel 4.2 c, b) det inte föreligger någon intressekonflikt mellan den tredje parten och den ekonomiska verksamheten hos de uppfödare som deltar i avelsprogrammet. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de krav för godkännande av avelsprogram som anges i del 2 i bilaga I och när det gäller renrasiga hästdjur i del 3 i bilaga I för att beakta de olika avelsprogram som rasföreningar och avelsverksamheter genomför. Artikel 9 Anmälan och godkännande av avelsprogram som genomförs i andra medlemsstater än den medlemsstat där rasföreningen eller avelsverksamheten är erkänd 1. Om tillämpningsområdet för ett avelsprogram eller det geografiska område där det ska genomföras tyder på att en rasförening eller avelsverksamhet avser att genomföra det på avelsdjur som hålls i en annan medlemsstat, ska den behöriga myndighet som avses i artikel 8.1 a) lämna en anmälan till den behöriga myndigheten i den andra medlemsstaten minst 90 dagar före det planlagda startdatumet för avelsprogrammet, b) förse den behöriga myndighet som avses i led a både med anmälan och med en kopia av den ansökan om godkännande av avelsprogram enligt artikel 8.1. 2. Den behöriga myndighet som avses i punkt 1 a får inom 90 dagar från mottagandet av den anmälan som avses i punkt 1 a besluta att inte godkänna ett avelsprogram som genomförs på dess territorium av en rasförening som erkänts av den behöriga myndighet som avses i artikel 8.1 om a) ett godkänt avelsprogram redan genomförs i den medlemsstaten på renrasiga avelsdjur av samma ras, b) godkännandet av ytterligare ett avelsprogram skulle fragmentera den medlemsstatens population av renrasiga avelsdjur i en sådan utsträckning att det skulle äventyra rasens bevarande eller genetiska mångfald. 3. Om den behöriga myndighet som avses i punkt 1 a inte svarar inom 90 dagar på den anmälan som avses i punkt 1 a ska det innebära ett godkännande. 4. Den behöriga myndigheten i den medlemsstat där rasföreningen eller avelsverksamheten är erkänd eller där den har lämnat in en ansökan om erkännande i enlighet med artikel 4 ska utan onödigt dröjsmål informera rasföreningen eller avelsverksamheten om resultaten av den anmälan som avses i punkt 1 a. 5. Om den behöriga myndighet som avses i punkt 1 a inte tänker godkänna avelsprogrammet i enlighet med punkt 2 ska den informera kommissionen om detta och ge en motiverad förklaring. KAPITEL III Rättigheter och skyldigheter för uppfödare, rasföreningar och avelsverksamheter Artikel 10 Rättigheter för uppfödare som deltar i avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 1. Om reglerna för en rasförening eller avelsverksamhet kräver medlemskap får uppfödare ansöka om a) medlemskap i sådana rasföreningar eller avelsverksamheter, b) att delta i avelsprogrammet inom det tillämpningsområde och det geografiska område för verksamheten som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9. 2. Om reglerna för en rasförening eller avelsverksamhet inte kräver medlemskap får uppfödare som deltar i ett avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 ansöka om a) att i enlighet med artikel 17.1 få sina renrasiga avelsdjur införda i huvudavsnittet i den stambok som rasföreningen upprättat för rasen, b) att i enlighet med artikel 17.3 få sina djur registrerade i en bilaga till den stambok som rasföreningen upprättat för rasen, c) att i enlighet med artikel 24 få sina hybridavelssvin registrerade i ett register som en avelsverksamhet upprättat för korsningen, d) att delta i individprövning och avelsvärdering i enlighet med artikel 27, e) att få ett härstamningsintyg i enlighet med artikel 33.1 och 33.2. 3. Uppfödare ska ha rättigheten att välja i vilken stambok eller i vilket register som de vill få sina avelsdjur införda eller registrerade i enlighet med artiklarna 19 och 24. Artikel 11 Rättigheter för uppfödare som invänder mot ett beslut fattat av en rasförening 1. Uppfödare får tillgripa de åtgärder som föreskrivs i artikel 13 om de hävdar att en rasförening felaktigt avslagit något av följande: a) En ansökan i enlighet med artikel 10.1. b) En ansökan om att ett renrasigt avelsdjur ska föras in i huvudavsnittet i en stambok enligt artikel 19. c) En ansökan om att ett djur ska registreras i en bilaga till en stambok enligt artikel 20.3. d) Godkännande av ett renrasigt avelsdjur för i) avel enligt artikel 21, eller ii) artificiell insemination enligt artikel 23.1. e) Godkännande av ett renrasigt avelsdjur eller dess sädesvätska för officiell individprövning och avelsvärdering enligt artikel 23.2. f) Godkännande av resultaten av den individprövning och avelsvärdering som genomförts i enlighet med artikel 27. 2. Uppfödare får tillgripa de åtgärder som föreskrivs i artikel 13 i om de hävdar att en rasförening har underlåtit att genomföra individprövning eller avelsvärdering i enlighet med artikel 27. Artikel 12 Rättigheter för uppfödare som invänder mot ett beslut fattat av en avelsverksamhet 1. Uppfödare får tillgripa de åtgärder som föreskrivs i artikel 13 om de hävdar att en avelsverksamhet felaktigt avslagit något av följande: a) En ansökan om registrering av ett hybridavelssvin i ett register enligt artikel 24. b) Godkännande av ett hybridavelssvin för artificiell insemination enligt artikel 26.1. c) Godkännande av ett hybridavelssvin eller dess sädesvätska för individprövning enligt artikel 26.2. d) Godkännande av resultaten av den individprövning som genomförts i enlighet med artikel 27. 2. Uppfödare får tillgripa de åtgärder som föreskrivs i artikel 13 om de hävdar att en avelsverksamhet har underlåtit att genomföra individprövning eller avelsvärdering i enlighet med artikel 27. Artikel 13 Åtgärder som kan vidtas av uppfödare som invänder mot ett beslut som fattats av rasförening eller avelsverksamhet 1. I de fall som avses i artiklarna 11och 12 får uppfödare a) inhämta ett yttrande från en oberoende expert, b) överklaga de avslag som avses i artiklarna 11.1 och 12.1 eller resultaten av den individprövning och avelsvärdering som avses i artiklarna 11.2 och 12.2 inom 30 dagar från dagen för mottagandet av avslaget eller resultaten från rasföreningen eller avelsverksamheten. 2. I det överklagande som avses i punkt 1 b ska uppfödaren beskriva de omständigheter och skäl, i förekommande fall på grundval av det yttrande från en oberoende expert som avses i punkt 1 a, enligt vilka den anser att a) rasföreningens eller avelsverksamhetens avslag inte följer bestämmelserna i artikel 19, 21, 23, 27, 28, 30 eller 32, eller b) resultaten av individprövningen och avelsvärderingen inte har erhållits i enlighet med artikel 27. Artikel 14 Tvistlösning 1. Om en rasförening eller avelsverksamhet beslutar att inte bifalla det överklagande från en uppfödare som avses i artikel 13.1 b ska den anmäla detta till uppfödaren och den behöriga myndighet som har erkänt rasföreningen eller avelsverksamheten i enlighet med artikel 4.2 inom 30 dagar från dagen för beslutet. 2. Den behöriga myndighet som avses i artikel 8.1 eller 9 får ändra rasföreningens eller avelsverksamhetens beslut om den anser att beslutet inte följer bestämmelserna i artikel 19, 21, 23, 27, 28, 30 eller 32. 3. Medlemsstaterna ska se till att det finns ett överklagandeförfarande och att besluten rörande överklaganden avges inom rimlig tid. I detta syfte får den behöriga myndigheten besluta att inrätta en särskild domstol med rätt att ändra en rasförenings eller avelsverksamhets beslut i de fall då domstolen anser att rasföreningens eller avelsverksamhetens avslag av en uppfödares överklagande inte var motiverat. Artikel 15 Rättigheter för rasföreningar och avelsverksamheter 1. Rasföreningar och avelsverksamheter ska ha följande rättigheter med avseende på de avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9: a) Att genomföra avelsprogrammet inom det tillämpningsområde och det geografiska område för verksamheten som angetts enligt artikel 4.2 c. b) Att självständigt utforma och genomföra avelsprogrammen, men att stå under den behöriga myndighetens tillsyn vad gäller efterlevnaden av kraven i artikel 4.2. 2. Rasföreningar eller avelsverksamhet som kräver medlemskap ska ha rätt att a) avslå en ansökan om medlemskap om avelsdjuren inte omfattas av avelsprogrammets tillämpningsområde eller det geografiska området enligt artikel 4.2 c ii och iii, b) utesluta uppfödare från medlemskap om de inte fullgör de skyldigheter som anges i arbetsordningen i del 1 punkt 3 e i bilaga I. Artikel 16 Skyldigheter för rasföreningar och avelsverksamheter 1. Rasföreningar och avelsverksamheter som kräver medlemskap ska ange medlemmarnas rättigheter och skyldigheter i sin arbetsordning i enlighet med del 1 punkt 3 e i bilaga I. 2. Enligt tillämpningsområdet för de avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 ska rasföreningar i sina stamböcker föra in renrasiga avelsdjur och avelsverksamheter ska i sina register registrera hybridavelssvin som hålls på anläggningar inom det geografiska område för verksamheten som angetts enligt artikel 4.2 c. 3. Rasföreningar och avelsverksamheter ska ha det främsta ansvaret för att förhindra och vid behov lösa tvister som kan uppstå mellan uppfödare och mellan uppfödare och rasföreningen eller avelsverksamheten vid genomförandet av de avelprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9, i enlighet med de bestämmelser som fastställts enligt artikel 14.3 av den medlemsstat där tvisten uppstår och de bestämmelser som anges i del 1 punkt 3 i bilaga I. KAPITEL IV Införande av avelsdjur i stamböcker och register samt godkännande för avel, artificiell insemination och prövning Avsnitt 1 Införande av renrasiga avelsdjur i stamböcker som förs av rasföreningar samt godkännande för avel, artificiell insemination och prövning Artikel 17 Stamböckers uppbyggnad 1. Stamböcker ska bestå av ett huvudavsnitt där de renrasiga avelsdjur som uppfyller kraven i del 1 kapitlen I och II i bilaga II kan föras in eller registreras för att föras in. 2. Rasföreningar får dela in huvudavsnittet i klasser om de fastställer olika kriterier eller förfaranden enligt vilka de för in renrasiga avelsdjur i klasser utifrån deras förtjänster. Före införandet i en särskild klass i huvudavsnittet kan det enligt dessa kriterier och förfaranden krävas att renrasiga avelsdjur genomgår den individprövning eller avelsvärdering som anges i artikel 27 eller som fastställs i den delegerade akt som antagits enligt artikel 28.1 eller någon annan bedömning som beskrivs i det avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9. Rasföreningar får dela in klasserna efter kön och ålder. 3. Rasföreningar får fastställa en eller flera bilagor till stamboken, utöver det huvudavsnitt som anges i punkt 1, för djur av samma art som inte är berättigade att föras in i huvudavsnittet, förutsatt att djuren uppfyller kraven i artikel 20.1 och att rasföreningens regler tillåter att djurens avkommor förs in i huvudavsnittet i enlighet med reglerna i a) del 1 kapitel III punkt 3 i bilaga II vad gäller hondjur av nötkreatur, svin, får och get, eller b) del 1 kapitel III punkt 4 i bilaga II vad gäller handjur och hondjur av hästdjur. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de bestämmelser som anges i del 1 kapitel III punkterna 3 och 4 i bilaga II enligt vilka avkommor av djur som registrerats i en bilaga får föras in i huvudavsnittet. Artikel 18 Särskilt avsnitt i stamboken 1. Den behöriga myndigheten får godkänna ett avelsprogram som, genom undantag från artikel 17.2, kräver att vissa renrasiga avelsdjur av svin, får och get för vilka följande gäller förs in i ett särskilt avsnitt i stamboken: a) De är införda i huvudavsnittet i en stambok för rasen som förs av en rasförening i en annan medlemsstat eller i ett tredjeland. b) De har särskilda egenskaper som skiljer dem från djur av samma ras i den medlemsstat där avelsprogrammet är godkänt. 2. De medlemsstater som avser att använda det undantag som föreskrivs i punkt 1 ska på förhand underrätta kommissionen och övriga medlemsstater om detta och ge en motiverad förklaring. Artikel 19 Införande av renrasiga avelsdjur i huvudavsnittet 1. Efter ansökan från uppfödaren ska rasföreningar i huvudavsnittet föra in eller registrera för att föra in alla renrasiga avelsdjur av den ras som omfattas av avelsprogrammet och som uppfyller kraven i del 1 i bilaga II. 2. Rasföreningar får inte neka att föra in ett renrasigt avelsdjur i huvudavsnittet i sina stamböcker på grund av att djuret redan är infört i huvudavsnittet i en annan stambok för samma ras eller, när det gäller ett korsningsprogram, en stambok för en annan ras som upprättats av en rasförening som erkänts i enlighet med artikel 4.2 i en annan medlemsstat eller av ett avelsorgan i ett tredjeland i enlighet med artikel 36.1. 3. När huvudavsnittet är indelat i klasser ska rasföreningen föra in de renrasiga avelsdjur som uppfyller kriterierna för införande i huvudavsnittet i den klass som motsvarar de renrasiga avelsdjurens förtjänster, utan att diskriminera på grund av att de härstammar från en annan medlemsstat eller från tredjeländer. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de krav som gäller införande av renrasiga avelsdjur i huvudavsnittet i stamböcker i del 1 kapitlen I och II i bilaga II. Artikel 20 Registrering av djur i bilagor 1. Efter ansökan från uppfödaren ska rasföreningar i berörd bilaga enligt artikel 17.3 registrera djur av den art som omfattas av deras avelsprogram men som inte är berättigade att föras in i huvudavsnittet, förutsatt att djuren uppfyller villkoren i del 1 kapitel III punkterna 1 och 2 i bilaga II. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de villkoren för registrering av djur i bilagorna till stamböcker i del 1 kapitel III i bilaga II. Artikel 21 Godkännande av renrasiga avelsdjur för avel 1. Rasföreningar får inte på andra avelstekniska eller genealogiska grunder än de som följer av tillämpningen av artikel 19 utesluta att de renrasiga avelsdjur som är införda i huvudavsnittet i deras stambok används för avel med följande reproduktionstekniker: a) Naturlig betäckning. b) Insamling och användning för avelsändamål av oocyter och embryon. c) Insamling av sädesvätska från avelsdjur som, i tillämpliga fall, har genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet med artikel 27 eller en delegerad akt som antagits enligt artikel 28.1. d) Artificiell insemination med sädesvätska som avses i led c. e) Produktion in vitro och användning för avelsändamål av embryon som producerats från oocyter som avses i led b och befruktats med sädesvätska som avses i led c. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på kriterier för följande: a) Rasföreningars godkännande av renrasiga avelsdjur för avel. b) Insamling och användning av avelsmaterial från renrasiga avelsdjur för avelsändamål. Artikel 22 Metoder för verifiering av identitet 1. Rasföreningar ska kräva att renrasiga avelsdjur av nötkreatur och renrasiga avelsdjur av hankön av mjölkraser av får och get identifieras genom blodgruppsanalys eller genom en annan lämplig metod med minst samma grad av säkerhet när de används för a) insamling av sädesvätska avsedd för artificiell insemination, b) insamling av oocyter och embryon. 2. På begäran av en medlemsstat eller en europeisk sammanslutning av rasföreningar för renrasiga djur av den berörda arten, får kommissionen genom genomförandeakter godkänna metoder för verifiering av identiteten hos renrasiga avelsdjur av nötkreatur och renrasiga avelsdjur av hankön av mjölkraser av får och get med minst samma grad av säkerhet som blodgruppsanalyser av de renrasiga avelsdjuren, med beaktande av tekniska framsteg och rekommendationer från de referenscentrum i Europeiska unionen som avses i artikel 31. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 23 Godkännande av sädesvätska avsedd för artificiell insemination och befruktning in vitro av oocyter samt av renrasiga avelsdjur och avelsmaterial från dem för prövning 1. Rasföreningar får inte förbjuda användningen av sädesvätska avsedd för artificiell insemination av renrasiga avelsdjur av honkön eller för befruktning in vitro av oocyter som samlats in från renrasiga avelsdjur av honkön, förutsatt att sädesvätskan har samlats in från donatordjur som är renrasiga avelsdjur av a) nötkreatur, svin, får och get och som i en medlemsstat har godkänts för insamling av sädesvätska avsedd för artificiell insemination eller för befruktning in vitro av oocyter på grundval av den individprövning och avelsvärdering som genomförts i enlighet med artikel 27 och bilaga III, b) hästdjur och som godkänts för insamling av sädesvätska avsedd för artificiell insemination eller för befruktning in vitro av oocyter på grundval av det avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9. 2. Renrasiga avelsdjur och avelsmaterial från dem som är införda i huvudavsnittet i en stambok som upprättats av en rasförening som erkänts i en medlemsstat ska godkännas för individprövning och, i förekommande fall, avelsvärdering av en rasförening som genomför ett avelsprogram på samma ras i en annan medlemsstat, och detta godkännande ska ske på samma villkor och med samma kvantitativa begränsningar som gäller för de renrasiga avelsdjur och avelsmaterial från dem som är införda i en stambok som upprättats för samma ras av en rasförening som erkänts i den medlemsstat där individprövningen och avelsvärderingen ska genomföras i enlighet med artikel 27. 3. Vid tillämpning av punkterna 1 och 2 ska avelsmaterialet från de renrasiga avelsdjur som avses i dessa punkter samlas in, behandlas och lagras av en seminstation eller spermastation eller av en embryosamlingsgrupp och embryoproduktionsgrupp som officiellt godkänts för handel inom unionen med dessa varor i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på villkoren för godkännande av a) renrasiga avelsdjur av vissa raser av hästdjur för artificiell insemination och befruktning in vitro av oocyter, b) renrasiga avelsdjur av vissa raser av hästdjur och avelsmaterial från dem för individprövning och avelsvärdering. Avsnitt 2 Registrering av hybridavelssvin i register som förs av avelsverksamheter samt godkännande för avel, artificiell insemination och prövning Artikel 24 Registrering av hybridavelssvin i register 1. Avelsverksamheter ska, i tillämpliga fall, efter ansökan från sina medlemmar i sina register registrera alla de hybridavelssvin av samma korsning som uppfyller kraven i del 2 i bilaga II. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av de krav som gäller registrering av hybridavelssvin i register enligt del 2 i bilaga II. Artikel 25 Godkännande av hybridavelssvin för avel 1. Avelsverksamheter får inte på andra avelstekniska eller genealogiska grunder än de som följer av tillämpningen av artikel 27 utesluta att de hybridavelssvin som är registrerade i deras register används för avel med följande reproduktionstekniker: a) Naturlig betäckning. b) Insamling och användning för avelsändamål av oocyter och embryon. c) Insamling och användning av sädesvätska från avelsdjur som har genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet med artikel 27 eller en delegerad akt som antagits enligt artikel 28.1. d) Artificiell insemination med sädesvätska som avses i led c. e) Produktion in vitro och användning för avelsändamål av embryon som producerats från oocyter som avses i led b och befruktats med sädesvätska som avses i led c. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på kriterier för följande: a) Avelsverksamheters godkännande av hybridavelssvin för avel. b) Insamling och användning av sädesvätska, oocyter eller embryon från hybridavelssvin för avelsändamål. Artikel 26 Godkännande av hybridavelssvin för artificiell insemination och prövning 1. Avelsverksamheter får inte förbjuda användningen av sädesvätska för artificiell insemination eller för befruktning in vitro av oocyter som samlats in från hybridavelssvin av honkön, förutsatt att sädesvätskan samlats in från donatordjur av hybridavelssvin vars linje har genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet med artikel 27 och bilaga III. 2. Hybridavelssvin av hankön och sädesvätska från dem som är registrerade i ett register som upprättats av en avelsverksamhet som erkänts i en medlemsstat ska godkännas för individprövning, och i förekommande fall avelsvärdering, av en avelsverksamhet som genomför ett avelsprogram på samma korsning i en annan medlemsstat, och detta godkännande ska ske på samma villkor och med samma kvantitativa begränsningar som för de hybridavelssvin av hankön och sädesvätska från dem som är registrerade i ett register som upprättats för samma korsning av en avelsverksamhet som erkänts i den medlemsstat där individprövningen och avelsvärderingen ska genomföras i enlighet med artikel 27. 3. Vid tillämpning av punkterna 1 och 2 ska den sädesvätska som avses i dessa punkter samlas in, behandlas och lagras av en seminstation eller spermastation som officiellt godkänts för handel inom unionen med dessa varor i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på villkoren för godkännande av hybridavelssvin för artificiell insemination och prövning. KAPITEL V Individprövning, avelsvärdering och härstamningsintyg Artikel 27 Metoder för individprövning och avelsvärdering 1. Om det i ett avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 krävs individprövning och avelsvärdering för klassificeringen av renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får och get i stamböcker och för godkännande för avel med avelsdjur av hankön av dessa arter och sädesvätska från dem, ska rasföreningar se till att sådan individprövning och avelsvärdering genomförs i enlighet med de bestämmelser som anges i följande delar av bilaga III: a) Del 1 för renrasiga avelsdjur av nötkreatur. b) Del 2 kapitel I och del 2 kapitel II punkt 1 för renrasiga avelssvin. c) Del 3 för renrasiga avelsdjur av får och get. 2. Om det i ett avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 krävs individprövning och avelsvärdering för klassificeringen av renrasiga avelsdjur av hästdjur i stamböcker och för godkännande för avel med avelsdjur av hankön av hästdjur och sädesvätska från dem, ska rasföreningar se till att sådan individprövning och avelsvärdering genomförs i enlighet med de bestämmelser som anges i följande delar av bilaga I: a) Del 2 punkt 1 e. b) Del 3 punkt 1 a i och b i samt punkt 2 b. 3. Om det i ett avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 krävs avelsvärdering för klassificeringen av hybridavelssvin i register och för godkännande för avel med hybridavelssvin av hankön och sädesvätska från dem, ska avelsverksamheter se till att avelsvärderingen genomförs i enlighet med de bestämmelser som anges i del 2 kapitel II punkt 2 i bilaga III. Artikel 28 Delegerade befogenheter och genomförandebefogenheter avseende kraven för individprövning och avelsvärdering 1. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på bestämmelser för individprövning och avelsvärdering och att vid behov ändra bilaga III för att beakta a) vetenskapliga framsteg, b) teknisk utveckling, c) den inre marknadens funktion, eller d) behovet av att skydda värdefulla genetiska resurser. 2. Mot bakgrund av det yttrande av en oberoende expert som avses i artikel 13.1 a får kommissionen genom en genomförandeakt fastställa enhetliga bestämmelser för individprövning och avelsvärdering samt för tolkningen av resultaten från dessa. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 29 Utsedda institutioner för individprövning och avelsvärdering 1. Rasföreningar och avelsverksamheter ska, när detta är nödvändigt för genomförandet av ett avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9, utse den institution som ska genomföra den individprövning och avelsvärdering av avelsdjur som anges i artikel 27. 2. De institutioner som avses i punkt 1 får antingen a) fungera som specialiserade enheter under en rasförenings eller avelsverksamhets ansvar, eller b) godkännas av den behöriga myndighet som har godkänt avelsprogrammet. 3. Rasföreningar och avelsverksamheter ska föra en uppdaterad förteckning över de institutioner som de utsett i enlighet med punkt 1 och offentliggöra dessa uppgifter. Artikel 30 Skyldigheter för institutioner som utsetts enligt artikel 29.1 1. De institutioner som utsetts av rasföreningar eller avelsverksamheter enligt artikel 29.1 ska lämna följande uppgifter på den behöriga myndighetens begäran: a) Journaler med alla data från genomförda identitetsprövningar. b) Uppgift om den rasförening eller avelsverksamhet som utsett dem och den behöriga myndighet som avses i artikel 29.2 b. c) Uppgifter om de metoder som används för registrering av egenskaper. d) Uppgifter om den modell för individprövning som används för analys av resultaten av individprövningen. e) Uppgifter om den statistiska metod som används för analys av resultaten av individprövningen för varje utvärderad egenskap. f) Uppgifter om de genetiska parametrar som används för varje utvärderad egenskap. 2. De institutioner som utsetts av rasföreningar eller avelsverksamheter enligt artikel 29.1 ska offentliggöra och uppdatera resultaten av avelsvärderingen av avelsdjur vars sädesvätska används för artificiell insemination. Artikel 31 Utseende av Europeiska unionens referenscentrum 1. Kommissionen ska genom genomförandeakter utse de referenscentrum i Europeiska unionen som ansvarar för samarbetet med rasföreningar vid harmoniseringen av metoderna för individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av nötkreatur. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 2. Kommissionen får genom genomförandeakter utse de referenscentrum i Europeiska unionen som ansvarar för harmoniseringen av metoderna för individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur av andra arter än nötkreatur. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 32 Krav på och uppgifter för Europeiska unionens referenscentrum 1. De referenscentrum i Europeiska unionen som utsetts i enlighet med artikel 31 ska a) uppfylla de krav som fastställs i punkt 1 i bilaga IV, b) utföra de uppgifter som fastställs i punkt 2 i bilaga IV, c) arbeta med rasföreningar och de institutioner som har utsetts av rasföreningar i enlighet med artikel 29.1 för att underlätta en enhetlig tillämpning av de metoder för individprövning och avelsvärdering av renrasiga avelsdjur som avses i artikel 27. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på ändringar av följande: a) De krav på Europeiska unionens referenscentrum som fastställs i punkt 1 i bilaga IV. b) De uppgifter för Europeiska unionens referenscentrum som fastställs i punkt 2 i bilaga IV. I de delegerade akter som anges i punkt 2 ska det tas vederbörlig hänsyn till de arter av renrasiga avelsdjur för vilka metoderna för individprövning och avelsvärdering ska harmoniseras och till de vetenskapliga och tekniska framstegen inom avelsvärdering. 3. Kommissionen får genomföra revisioner vid de referenscentrum i Europeiska unionen som utsetts i enlighet med artikel 31.1 eller 31.2 för att kontrollera att a) de uppfyller de krav som fastställs i punkt 1 i bilaga IV, b) de utför de uppgifter som fastställs i punkt 2 i bilaga IV. Om det vid dessa revisioner konstateras att ett referenscentrum i Europeiska unionen inte utför de uppgifter som fastställs i punkt 2 i bilaga IV får kommissionen minska det finansiella stöd från unionen som beviljats i enlighet med artikel 31 i rådets beslut 2009/470/EG eller återkalla utseendet i enlighet med det förfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 33 Utfärdande av samt innehåll i och format på härstamningsintyg för handel inom unionen med avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. För att avelsdjur och avelsmaterial från dem ska kunna införas i stamböcker eller registreras i register ska rasföreningar och avelsverksamheter utfärda härstamningsintyg som a) innehåller de uppgifter som fastställs i bilaga V, b) följer motsvarande förlagor till härstamningsintyg som föreskrivs i de genomförandeakter som antagits enligt punkt 4. 2. De rasföreningar och avelsverksamheter som genomför individprövning och avelsvärdering i enlighet med de avelsprogram som godkänts i enlighet med artikel 8.1 eller 9 ska ange följande i det härstamningsintyg som de utfärdar för ett avelsdjur eller avelsmaterial från det: a) Alla tillgängliga resultat av individprövningar. b) Aktuella resultat av avelsvärderingen. c) Eventuella genetiska egenheter och defekter hos det berörda djuret, dess föräldrar samt far- och morföräldrar enligt kraven i det godkända avelsprogrammet. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på de uppgifter som krävs enligt punkt 1 a och vid behov ändringar av innehållet i de härstamningsintyg som föreskrivs i bilaga V. 4. Kommissionen ska genom genomförandeakter upprätta förlagor till härstamningsintyg för avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 34 Undantag avseende utfärdande av samt innehåll i och format på härstamningsintyg för handel inom unionen med avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. Genom undantag från artikel 33.1 får den behöriga myndigheten tillåta följande: a) Att härstamningsintyg utfärdas av seminstationer och embryosamlingsgrupper eller embryoproduktionsgrupper som godkänts för handel med sådant avelsmaterial i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. b) Att de uppgifter som ska anges i härstamningsintyget finns i andra dokument som åtföljer renrasiga avelsdjur av nötkreatur, svin, får eller get och hybridavelssvin, förutsatt att den rasförening eller avelsverksamhet som för stamboken eller registret intygar innehållet i dessa andra dokument i enlighet med del 1 punkt 2 i bilaga V. c) De uppgifter som ska anges i härstamningsintyget finns i den identitetshandling som utfärdats av rasföreningen i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning avseende identifiering av hästdjur. 2. Genom undantag från artikel 33.2 b får rasföreningar eller avelsverksamheter i härstamningsintyget hänvisa till den webbplats där resultaten finns tillgänglig, om resultaten av avelsvärderingen är offentliggjorda på internet. KAPITEL VI Avelstekniska och genealogiska bestämmelser om handel med renrasiga avelsdjur av andra arter Artikel 35 Delegerade befogenheter och genomförandebefogenheter avseende avelstekniska och genealogiska bestämmelserna för handel med de renrasiga avelsdjur som avses i artikel 2 i iii och avelsmaterial från dem 1. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på avelstekniska och genealogiska bestämmelser om handel med de renrasiga avelsdjur som avses i artikel 2 i iii och avelsmaterial från dem när detta är nödvändigt antingen för den inre marknadens funktion eller för skyddet av värdefulla genetiska resurser, vad gäller följande: a) Erkännande av rasföreningar. b) Godkännande av avelsprogram. c) Villkor för införande av dessa renrasiga avelsdjur i stamböcker. d) Rasföreningars godkännande av dessa renrasiga avelsdjur för avel, artificiell insemination och insamling och användning av avelsmaterial från dem. e) Metoder för individprövning och avelsvärdering av dessa renrasiga avelsdjur. f) De uppgifter som ska ingå i de härstamningsintyg som ska åtfölja dessa renrasiga avelsdjur. 2. Om kommissionen har antagit de delegerade akter som avses i punkt 1 ska den genom genomförandeakter upprätta förlagor till de härstamningsintyg som avses i punkt 1 f för de renrasiga avelsdjur som avses i artikel 2 i iii och för avelsmaterial från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. KAPITEL VII Import från tredjeländer Artikel 36 Avelsorgan 1. Efter ansökan från uppfödaren ska rasföreningar eller avelsverksamheter föra in i sina stamböcker eller registrera i sina register avelsdjur som importeras till unionen och avkommor som producerats från avelsmaterial som importeras till unionen, förutsatt att avelsdjuren eller donatorerna till avelsmaterialet är införda i en stambok eller registrerade i ett register av ett avelsorgan i ett tredjeland och detta avelsorgan a) uppfyller de kriterier för upptagande av avelsorgan på förteckningen som anges i artikel 37, b) ingår i en förteckning över avelsorgan som anmälts till kommissionen av det tredjeland där avelsdjuren eller avelsmaterialet från dem har sitt ursprung. 2. Kommissionen ska upprätta, uppdatera och offentliggöra de förteckningar över avelsorgan i tredjeländer som avses i punkt 1 b. Artikel 37 Kriterier för upptagande av avelsorgan på förteckningen 1. Kommissionen ska i den förteckning som anges i artikel 36.2 endast ta upp sådana avelsorgan för vilka det offentliga organet i tredjelandet tillhandahållit dokumentation som visar att de avelsorgan som tredjelandet önskar ta upp på förteckningen uppfyller följande krav: a) De genomför avelsprogram som är likvärdiga med de avelsprogram som genomförs på samma ras eller korsning av rasföreningar eller avelsverksamheter vad gäller följande: i) Bestämmelser för införande av avelsdjur och avelsmaterial från dem i stamböcker eller registrering av dem i register. ii) Bestämmelser för godkännande av avelsdjur för avelsändamål. iii) Bestämmelser för användning av avelsmaterial från avelsdjur för prövning och avel. iv) Metoder för individprövning och avelsvärdering. b) Ett offentligt organ i tredjelandet utövar tillsyn och kontroll av dem och detta organ har de befogenheter som krävs för att genomdriva bestämmelser som motsvarar de bestämmelser som fastställs i denna förordning vad gäller följande: i) Erkännande av rasföreningar och avelsverksamheter. ii) Godkännande av deras avelsprogram. iii) Införande av renrasiga avelsdjur i stamböcker och registrering av hybridavelssvin i register. iv) Metoder för individprövning och avelsvärdering. 2. Kommissionen ska i den förteckning som anges i artikel 36.2 endast ta upp de avelsorgan i tredjeländer för vilka det offentliga organ i tredjelandet som avses i punkt 1 tillhandahållit dokumentation som visar att de avelsorgan som tredjelandet önskar ta upp på förteckningen har en arbetsordning som garanterar följande: a) Att renrasiga avelsdjur som rasföreningar för in i stamböcker redan är införda eller berättigade att föras in, utan diskriminering, i de stamböcker för samma ras som upprättats av avelsorgan i tredjelandet. b) Att hybridavelssvin som avelsverksamheter registrerar i register redan är registrerade eller berättigade att registreras, utan diskriminering, i de register för samma ras som upprättats av avelsorgan i tredjelandet. Artikel 38 Likvärdighetsavtal 1. Kommissionen får genom genomförandeakter fatta beslut om att åtgärder som tillämpas i ett tredjeland erkänns som likvärdiga med de som krävs enligt unionens avelstekniska lagstiftning vad gäller följande: a) Erkännande och tillsyn av rasföreningar och avelsverksamheter enligt artikel 4 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. b) Godkännande av rasföreningars och avelsverksamheters avelsprogram enligt artikel 8.1 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. c) Införande av avelsdjur i stamböcker och register enligt artiklarna 19 och 24 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. d) Godkännande av avelsdjur för avel enligt artiklarna 21 och 25 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. e) Användning av avelsmaterial för avel enligt artikel 23.1 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. f) Användning av sädesvätska för prövning enligt artikel 23.2 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. g) Individprövning och avelsvärdering enligt artikel 27 eller den delegerade akt som antagits enligt artikel 35.1. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. 2. De genomförandeakter som avses i punkt 1 ska antas på grundval av följande: a) En grundlig undersökning av de uppgifter och data som det berörda tredjelandet har lämnat enligt artikel 37.1. b) I förekommande fall, ett tillfredsställande resultat av en kontroll som utförts i enlighet med artikel 67. 3. De genomförandeakter som avses i punkt 1 får innehålla närmare bestämmelser om införseln av avelsdjur och avelsmaterial från dem till unionen från det berörda tredjelandet och får omfatta följande: a) Vilken typ av härstamningsintyg eller dokument i enlighet med kraven i bilaga V som ska åtfölja avelsdjuren eller avelsmaterialet från dem samt vad intyget eller dokumentet ska innehålla. b) Särskilda krav som gäller för införsel till unionen av avelsdjuren eller avelsmaterialet från dem och den offentliga kontroll som ska genomföras vid införsel till unionen. c) Om nödvändigt, rutiner för att upprätta och göra ändringar i förteckningar över avelsorgan i det berörda tredjeland från vilket det är tillåtet att föra in avelsdjur och avelsmaterial från dem till unionen. 4. Kommissionen ska genom genomförandeakter utan dröjsmål upphäva de genomförandeakter som avses i punkt 1 om något av de villkor för erkännande av likvärdighet av garantier som gällde vid tidpunkten för deras antagande inte längre uppfylls. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 39 Avelstekniska villkor för import till union av avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. Uppfödare får till unionen importera avelsdjur och avelsmaterial från dem som införts i en stambok eller registrerats i ett register av ett avelsorgan som anges i den förteckning som upprättats i enlighet med artikel 36.2 eller med artikel 7 när likvärdighet har fastställts i enlighet med artikel 38.1, om avelsdjuret eller avelsmaterialet åtföljs av ett härstamningsintyg enligt artikel 40 och följande ytterligare villkor är uppfyllda: a) Avelsdjuren åtföljs av belägg för att de ska föras in i en rasförenings stambok eller registreras i en avelsverksamhets register. b) Sädesvätskan i) samlades in från avelsdjur som genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet med bilaga III, om sådan prövning och värdering krävs enligt artikel 27.1, eller ii) importeras i de mängder som behövs för den individprövning och avelsvärdering som anges i artikel 23.2. c) Oocyterna och embryona samlades in från eller producerades av avelsdjur som genomgått individprövning och avelsvärdering i enlighet med bilaga III, om sådan prövning och värdering krävs enligt artikel 27.1. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 71 med avseende på avelstekniska och genealogiska bestämmelser för import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem, för att ta hänsyn till den särskilda avelstekniska situationen i det tredjeland där avelsdjuret har sitt ursprung. Artikel 40 Utfärdande av samt innehåll i och format på härstamningsintyg för import till unionen av avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. För att avelsdjur och avelsmaterial från dem ska föras in i stamböcker eller registreras i register ska de härstamningsintyg som avses i artikel 39.1 a) utfärdas av det avelsorgan som upptagits på förteckningen i enlighet med artikel 36.2, b) innehålla de uppgifter som fastställs i bilaga V, c) upprättas i enlighet med den förlaga till härstamningsintyg som föreskrivs i en genomförandeakt som antagits enligt punkt 2. 2. Kommissionen ska genom genomförandeakter upprätta förlagor till härstamningsintyg för import till unionen av avelsdjur och sädesvätska, oocyter och embryon från dem. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 72.2. Artikel 41 Undantag avseende utfärdande av samt innehåll i och format på härstamningsintyg för import till union av avelsdjur och avelsmaterial från dem 1. Genom undantag från artikel 40.1 a får avelsmaterial åtföljas av ett härstamningsintyg som utfärdats på ett sådant avelsorgans vägnar som avses i artikel 40.1 a av en seminstation, embryosamlingsgrupp eller embryoproduktionsgrupp som fått tillstånd att importera detta avelsmaterial till unionen i enlighet med unionens djurhälsolagstiftning. 2. Genom undantag från artikel 40.1 b kan de uppgifter som ska finnas med i härstamningsintyget a) ingå i andra dokument som åtföljer avelsdjuret eller avelsmaterialet från det, förutsatt att det avelsorgan som för stamboken eller registret har intygat innehållet i dokumenten i enlighet med del 1 punkt 2 i bilaga V, b) bestå av en hänvisning till den webbplats där resultaten av avelsvärderingen finns tillgängliga om de är offentliggjorda på internet. Artikel 42 Avelstekniska kontroller av avelsdjur och avelsmaterial från dem som importeras till unionen 1. Medlemsstaterna ska utföra avelstekniska kontroller av sändningar av avelsdjur och avelsmaterial från dem som importeras till unionen från tredjeländer vid den gränskontrollstation där dokument- och identitetskontroller samt fysiska kontroller utförs i enlighet med artikel 42 i förordning (EU) nr […] [COM/2013/0265 final - 2013/0140 (COD)]. 2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska importörer av avelsdjur och avelsmaterial från dem till den tjänsteman som utför de dokument- och identitetskontroller samt fysiska kontroller som anges i punkt 1 uppvisa det härstamningsintyg som ska åtfölja sändningen i enlighet med artikel 39.1. Artikel 43 Villkor för införande av renrasiga avelsdjur som importeras till unionen i stamböcker 1. Rasföreningar ska i huvudavsnittet i sina stamböcker införa renrasiga avelsdjur som a) impor