GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 60/98 antagen av rådet den 5 oktober 1998 inför antagandet av rådets förordningen (EG) nr . . ./98 av den . . . om inrättande av ett särskilt stödsystem för AVS-stater som är traditionella bananleverantörer (98/C 364/03)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130w i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

i enlighet med det i artikel 189c i fördraget angivna förfarandet (3), och

av följande skäl:

Enligt fjärde AVS-EG-konventionen skall ingen AVS-stat - i fråga om dess bananexport till gemenskapsmarknaderna - försättas i en mindre gynnad situation än tidigare eller än vad som gäller för närvarande, när det gäller tillgång till dess traditionella marknader och dess fördelar på dessa marknader.

Genom gemensamma organisationen av marknaden för bananer som infördes genom förordning (EEG) nr 404/93 (4) fastställdes hur de fördelar som de AVS-stater som är traditionella banaleverantörer tidigare hade åtnjutit på gemenskapsmarknaden skulle kunna bibehållas.

Särskilt den handelsordning med tredje land som fastställdes i avdelning IV i den förordningen syftade till att tillåta att bananer som producerats av de AVS-stater som traditionellt levererar bananer till gemenskapen såldes på gemenskapsmarknaden under sådana villkor att producenterna garanterades rimliga inkomster i enlighet med det åtagande från gemenskapen som nämns ovan.

Denna handelsordning har ändrats genom förordning (EG) nr 2362/98.

Dessa ändringar har påtagligt förändrat marknadsförhållandena för AVS-stater som är traditionella bananleverantörer.

Det kommer att behövas extra ansträngningar från de traditionella AVS-leverantörernas sida för att dessa skall kunna anpassa sig till de nya marknadsförhållandena och därigenom hålla sig kvar på gemenskapsmarknaden och garantera fortsatta leveranser av AVS-bananer.

Ett extra tekniskt och ekonomiskt bistånd förutom det som fastställs i fjärde AVS-EG-konventionen bör därför beviljas de AVS-stater som är traditionella bananleverantörer så att dessa kan anpassa sig till de nya marknadsförhållandena, särskilt för att öka deras konkurrenskraft. Samtidigt bör sådana miljövänliga produktionsmetoder och sådan miljövänlig saluföring av bananer som också tar hänsyn till sociala standarder främjas.

Detta bistånd bör stå i relation till de särskilda ansträngningar som krävs på grund av de nya marknadsförhållandena och därför bör objektiva kriterier fastställas för att bestämma stödets storlek.

För att säkerställa biståndets lämplighet i förhållande till de uppställda målen bör biståndet tidsbegränsas samt reduceras gradvis och jämnt.

För att förenkla genomförandet av dessa bestämmelser bör ett förfarande som inbegriper nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inrättas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Ett särskilt system för tekniskt och ekonomiskt bistånd införs härmed för att bistå de AVS-stater som är traditionella bananleverantörer att anpassa sig till de nya marknadsförhållandena efter de ändringar av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer som införs genom förordning (EG) nr 2362/98.

2. Det särskilda stödsystemet skall tillämpas under en period av högst tio år med början den 1 januari 1999.

Artikel 2

I denna förordning avses med

- AVS-stater som är traditionella bananleverantörer: de AVS-länder som förtecknas i bilagan,

- bananer: färska eller torkade bananer enligt KN-nummer 0803, förutom mjölbananer.

Artikel 3

1. Traditionella AVS-leverantörer skall vara berättigade till tekniskt och ekonomiskt bistånd.

2. Detta tekniska och ekonomiska bistånd skall på begäran av AVS ges som bidrag till genomförandet av program för att

a) öka konkurrenskraften inom banansektorn, särskilt genom

- ökad produktivitet, utan att miljön skadas,

- förbättrad kvalitet, däribland växtskyddsåtgärder,

- anpassning av produktions-, distributions- och avsättningsmetoderna till de kvalitetsnormer som avses i artikel 2 i förordning (EEG) nr 404/93,

- att inrätta producentorganisationer vars mål det är att förbättra avsättningen av och konkurrenskraften hos deras produkter, samt att utveckla system för certifiering av miljövänliga produktionsmetoder, bl.a. rättvisemärkta bananer,

- att utveckla en produktions- och/eller avsättningsstrategi för att möta marknadens krav mot bakgrund av gemenskapens gemensamma organisation av marknaden för bananer,

- att bistå med utbildning, marknadsundersökningar, utveckling av miljövänliga produktionsmetoder, bl.a. rättvisemärkta bananer, förbättring av distributionsinfrastrukturen samt de handelsmässiga och finansiella tjänsterna till bananproducenterna.

b) stödja diversifiering när en ökning av banansektorns konkurrenskraft inte kan göras varaktig.

Artikel 4

Kommissionen skall besluta huruvida programmen i artikel 3 är biståndsberättigade efter samråd med berörda AVS-stater som är traditionella bananleverantörer, i enlighet med förfarandena i artikel 6. Särskild hänsyn skall tas till varje levererande AVS-stats speciella omständigheter, i synnerhet behovet av särskilda lösningar för Somalia. Kommissionen skall även beakta om det planerade programmet är förenligt med den berörda AVS-statens allmänna utvecklingsmål samt om det står i överensstämmelse med det regionala samarbetet med andra bananproducenter, särskilt producenter inom gemenskapen.

Artikel 5

1. Kommissionen skall ansvara för utvärdering och förvaltning av de åtgärder som tas i enlighet med denna förordning, samt fattande av beslut om desamma, enligt gällande budgetförfaranden och andra gällande förfaranden, särskilt dem som föreskrivs i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

2. Beslut angående en åtgärd som finansieras enligt denna förordning till en kostnad som överstiger 2 miljoner ecu, eller en anpassning av ett sådant projekt vilken innebär en ökning av det ursprungliga överenskomna beloppet med mer än 20 %, och förslag om grundläggande ändringar som skall göras, till följd av påvisade svårigheter i samband med genomförandet av redan påbörjade projekt, skall fattas i enlighet med förfarandet i artikel 6.

När det överskridande som avses i första stycket är mer än 4 miljoner ecu men mindre än 20 % av det ursprungliga åtagandet skall kommitténs yttrande, i enlighet med artikel 6, inhämtas genom förenklade och påskyndade förfaranden.

Kommissionen skall på ett tydligt sätt informera kommittén om de finansieringsbeslut som den avser att ta angående projekt och program vilkas värde understiger 2 miljoner ecu. Sådan information skall lämnas senast en vecka innan beslutet tas.

3. I alla överenskommelser eller avtal om finansiering som ingås enligt denna förordning skall föreskrivas särskilt att kommissionen och revisionsrätten kan utföra kontroller på plats i enlighet med gällande bestämmelser, särskilt bestämmelserna i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

4. Om åtgärderna leder till finansieringsöverenskommelser mellan gemenskapen och mottagarlandet, skall i dessa föreskrivas att betalning av skatter, tullar och andra avgifter inte skall erläggas av gemenskapen.

5. Deltagande i anbudsförfaranden och tilldelning av avtal skall vara öppet på lika villkor för alla fysiska och juridiska personer i medlemsstaterna, mottagarlandet och AVS-staterna. Deltagandet kan utsträckas till att även omfatta andra utvecklingsländer i vederbörligen styrkta undantagsfall och för att säkerställa bästa möjliga kostnadseffektivitet.

6. Leveranser skall härröra från medlemsstaterna eller andra AVS-stater. I vederbörligen styrkta undantagsfall kan leveranser härröra från andra utvecklingsländer.

7. Särskild uppmärksamhet skall ägnas

- strävan efter kostnadseffektivitet och varaktig effekt när projekten utformas,

- en tydlig definition och övervakning av mål och indikatorer för fullgörandet av alla projekt.

8. Bistånd som ges enligt denna förordning skall komplettera och förstärka det bistånd som ges genom andra instrument för utvecklingssamarbete.

Artikel 6

1. Kommissionen skall biträdas av den geografiska kommittén för utvecklingssamarbete, bestående av företrädare för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.

b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.

Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna vidtas.

Artikel 7

1. Inom det totalbelopp som är tillgängligt för ett givet år skall kommissionen fastställa det högsta belopp som kan beviljas varje AVS-stat som är traditionell bananleverantör till att finansiera program enligt artikel 3.2, med hänsyn till den skillnad i konkurrenskraft som konstaterats samt bananproduktionens betydelse för det berörda landets ekonomi.

2. Varje år från och med 2004 skall en högsta nedsättningskoefficient på 15 % tillämpas på den stödnivå som är tillgänglig för enskilda AVS-stater som är traditionella bananleverantörer. Om det är fråga om genomförandet av ett program enligt artikel 3.2 a skall denna nedsättningskoefficient minskas i samma utsträckning som konkurrenskraften har konstaterats öka.

3. Närmare regler skall fastställas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 8.

Artikel 8

1. Kommissionen skall fastställa närmare tillämpningsbestämmelser för denna förordning.

2. Kommissionen skall biträdas av en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande.

3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

4. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.

b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.

Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna vidtas.

Artikel 9

Kommissionen skall senast den 31 december 2000 och därefter vartannat år till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om genomförandet av denna förordning, tillsammans med eventuella förslag.

Artikel 10

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i . . .

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 108, 7.4.1998, s. 91.

(2) Ännu ej offentliggjort i EGT.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 19 juni 1998 (EGT C 210, 6.7.1998, s. 320), rådets gemensamma ståndpunkt av den 5 oktober 1998 och Europaparlamentets beslut av den . . . (ännu ej offentliggjort i EGT).

(4) EGT L 47, 25.2.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2362/98 (EGT L 293, 31.10.1998, s. 32).

BILAGA

Förteckning som avses i artikel 2.1

AVS-STATER SOM ÄR TRADITIONELLA BANANLEVERANTÖRER

Belize

Kamerun

Kap Verde

Elfenbenskusten

Dominica

Grenada

Jamaica

Madagaskar

Saint Lucia

Saint Vincent och Grenadinerna

Somalia

Surinam

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 17 februari 1998 lade kommissionen på grundval av artikel 130w i EG-fördraget fram ett förslag om inrättande av ett särskilt stödsystem för AVS-stater som är traditionella bananleverantörer (1).

2. Europaparlamentet antog sitt yttrande vid första behandlingen av förslaget den 19 juni 1998 (2).

3. Den 5 oktober 1998 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 189c i fördraget.

II. FÖRSLAGETS MÅL

Syftet med förslaget är att inrätta ett särskilt stödsystem för AVS-stater som är traditionella bananleverantörer.

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Den gemensamma ståndpunkt som rådet har antagit är i huvudsak samma som kommissionens förslag. Rådet har emellertid ändrat förslaget så att särskild uppmärksamhet ägnas åt diversifiering och rättvis handel.

Enighet rådde om att beslut skall fattas i enlighet med beslutsförfarande IIIa i kommittéförfarandet.

Med beaktande av Europaparlamentets ändringsförslag nr 9, 10, 15 och 29 uppmärksammade rådet särskilt fallet Somalia eftersom Somalia i avsaknad av regering eller erkänd laglig myndighet inte för närvarande kan dra nytta av alla bestämmelser i denna förordning. I artiklarna 2 och 4 uppmärksammas därför i synnerhet behovet av särskilda lösningar för Somalia för att undvika att frånvaron av regering påverkar de somaliska producenterna.

Rådet godtog ändringsförslag nr 7 vilket innehåller en hänvisning till sociala standarder. Det godtog också, åtminstone delvis, ändringsförslag nr 27 (beaktande av skillnader i konkurrenskraft) och ändringsförslag nr 33 (kommissionens rapport till parlamentet och rådet om användningen av förordningen).

I fråga om ändringsförslagen nr 5, 6, 7, 18, 19, 22, 23, 25, 26 och 35 noterade rådet enighet med de principer som avspeglas i dessa ändringsförslag och godtog de bakomliggande principerna. Rådet beslöt ändå att hålla sig till den egna lydelsen vilken ansågs tillräcklig och mer i överensstämmelse med förordningen.

Rådet kunde inte godta ändringsförslagen nr 1, 2, 3, 8, 11, 20, 21 och 32 därför att de enligt rådet är överflödiga eller upprepar samma sak.

Parlamentets ändringsförslag nr 12 och 13 avslogs därför att rådet inte kunde gå med på inrättandet av ett inkomstsystem genom att en särskild fond skapas.

Ändringsförslag nr 14 avslogs därför att det innehöll ett felaktigt KN-nummer.

I fråga om parlamentets ändringsförslag nr 16 erinrade rådet om att det nuvarande förslaget bör ses i samband med protokoll nr 5 i Lomékonventionen, i vilket endast hänvisas till traditionella AVS-leverantörer. Förslaget berör därför inte icke-traditionella leverantörer. Rådet erinrade dessutom om att utvidgningen till att endast omfatta Dominikanska republiken och Ghana enligt parlamentets förslag också skulle missgynna andra AVS-stater. Ändringsförslag nr 16 avslogs därför.

Tanken med inkomststöd endast till de mest missgynnade traditionella AVS-leverantörerna vilket föreslås i ändringsförslag nr 17 har avslagits på grund av eventuell diskriminering inom internationella åtaganden.

Rådet godkände inte heller ändringsförslag nr 24 och tanken på ytterligare medel för brådskande åtgärder.

Parlamentets ändringsförslag nr 28 och tanken i det att göra medel tillgängliga huvudsakligen till förmån för små oberoende producenter och på så sätt utesluta multinationella företag från att dra nytta av förordningen, godkändes inte på grund av eventuell överträdelse av principen om icke-diskriminering.

Rådet godkände inte ändringsförslag nr 30. Det ser inget behov av direkt stöd till producenter eller producentorganisationer.

Slutligen avslogs ändringsförslag nr 31 därför att det skulle påverka gemenskapens årliga budgetförhandlingar.

(1) EGT C 108, 7.4.1998, s. 91.

(2) EGT C 210, 6.7.1998, s. 320.