A4-0082/99

Resolution om meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om utvecklingen av folkhälsopolitiken i Europeiska gemenskapen (KOM(98)0230-C4-0393/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(98)0230 - C4-0393/98),

- med beaktande av sin resolution av den 19 november 1993 ((EGT C 329, 6.12.1993, s. 375.)) om folkhälsopolitiken efter Maastricht och samtliga Europaparlamentets betänkanden och resolutioner som därefter antagits och som avser folkhälsan eller är relevanta för folkhälsofrågor,

- med beaktande av den offentliga utfrågningen i utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd som hölls i Bryssel den 28 oktober 1998, och det preliminära arbetsdokumentet (SACO 102) «European Union Health Policy on the Eve of the Millennium» utarbetat av generaldirektoratet för forskning,

- med beaktande av utkastet till Amsterdamfördraget,

- med beaktande av uttalandet från kommissionens ordförande Jacques Santer inför Europaparlamentet den 18 februari 1997 om «bättre hälsa i Europa»,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0082/99), och av följande skäl:

A. Artikel 151.1 (tidigare artikel 129) i EG-fördraget syftar till att komplettera den nationella folkhälsopolitiken och ställer krav på att en hög hälsoskyddsnivå för människor skall garanteras vid utformning och genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder. Det innehåller även särskilda formuleringar i artikel 152.4 och 152.5 om medlemsstaternas roll vid tillhandahållandet av hälsovård.

B. Under löptiden för det första ramprogrammet för folkhälsa har det skett betydande förändringar av demografi, kommunikationer, livsstil, åldersprofil, rörlighet, hälsovårdsstandard samt av de sociala, ekonomiska och miljömässiga hälsoavgörande faktorer som påverkar EU-medborgarna. Man bör försöka lära av de erfarenheter som gjorts under denna period när det gäller nya sjukdomar och hälsotillstånd, särskilt överförbara sjukdomar.

C. Man har inte lyckats följa alla rekommendationer om folkhälsan som gavs i Europaparlamentets ovannämnda resolution av den 19 november 1993; inte heller har man följt upp de tre övriga resolutionerna av den 17 april 1996 ((EGT C 141, 13.5.1996, s. 104, 129 och 131.)) om det europeiska hälsokortet, Alzheimers sjukdom och säkerhet vid blodtransfusioner och säkrande av blodtillgången inom Europeiska gemenskapen.

D. Det finns en vitt spridd oro och en omfattande kritik av vissa aspekter av verksamheten inom det första ramprogrammet bland annat vad gäller budgetrestriktioner för program, begränsade tillgängliga resurser för förvaltning, avsaknad av strategisk samordning och utvärdering, inkonsekvent integrering av hälsofrågor i andra politikområden och interinstitutionella förbindelser. Dessutom finns det ett otillräckligt medvetande om gemenskapens offentliga roll i hälsofrågor både bland allmänheten och hos yrkesverksamma på området, trots energiska och engagerade insatser från personal som tvingas arbeta på avstånd från huvudenheten inom respektive direktorat.

E. Gemenskapspolitikens konsekvenser för hälsan påverkar potentiellt arbetet inom praktiskt taget alla kommissionens generaldirektorat och mycket av gemenskapens politik påverkar EU-medborgarnas hälsa antingen positivt eller negativt på internationell eller regional nivå. Införandet av hälso- och miljökonsekvensbedömningar på alla nivåer av beslutsfattande har blivit en integrerad del av dessa processer.

F. Det finns klart definierade skillnader vad gäller folkhälsa, tillgång till hälsovård och fri rörlighet för medborgare, inbegripet fackutbildade specialister, inom hela gemenskapen, men man bör även beakta det målorienterade synsättet på socioekonomiska åtgärder, som är ett etablerat inslag i gemenskapens politik.

G. Hälso- och sjukvården i alla medlemsstater står under ett växande ekonomiskt tryck. Det är därför önskvärt att kommissionen och rådet uppmuntrar till att man fastställer realistiska, mätbara, tidsbestämda och - där så är relevant - könsspecifika folkhälsomål för att ta itu med de största hälsoriskerna och sjukdomarna.

H. Tyngdpunkten i Amsterdamfördraget ligger på direkta åtgärder för att förbättra folkhälsan och på att ta itu med faktorer som är av avgörande betydelse för hälsan, samtidigt som en stor del av informationen bibehålls på lokal, regional, nationell och internationell nivå vad gäller epidemiologi, demografi etc. samt uppgifter om praktiska metoder.

I. Utanför EU-sammanhangen bidrar de internationella organisationerna, som till exempel Världshälsoorganisationen (WHO), OECD, Världsbanken samt andra organ och nätverk av icke-statliga organisationer, fackföreningar, utbildningsinstitutioner och regionala myndigheter, i hög grad till och spelar en viktig roll i hälsoprogram där gemenskapen deltar genom partnerskap och samarbete.

J. De pågående förhandlingarna med kandidatländerna om EU:s utvidgningsprocess kan gagna folkhälsan och skapa utmaningar för den både i nuvarande EU-länder och i kandidatländerna.

K. EG-domstolen har avkunnat domar i mål som avser medborgarrätt vad gäller vissa medicinska produkter och det finns även potentiella fördelar med den snabba utvecklingen av ny teknik och nya läkemedel inom ramen för den inre marknadens friheter.

1. Europaparlamentet uppmanar rådet och kommissionen att på ett positivt sätt tolka de bestämmelser i Amsterdamfördraget som avser folkhälsan, särskilt artikel 152 - med beaktande av den betydelse som hälsoskyddet tillskrivs i samband med EG-fördraget samt subsidiaritetsprincipen - som erbjuder en god grund för en hållbar utveckling av gemenskapens roll som partner vad gäller att skydda och förbättra EU-medborgarnas hälsa, samtidigt som medlemsstaternas ansvar för organisation och tillhandahållande av hälsovårdstjänster och sjukvård skall erkännas; önskar samtidigt att en kommande översyn av fördraget skall innefatta ökat involverande av gemenskapen i frågor som rör skyddet av unionsmedborgarnas hälsa,

2. välkomnar kommissionens meddelande som ett konstruktivt bidrag till debatten om denna hållbara utveckling; sätter i synnerhet stort värde på möjligheten att skapa en enda strategisk ram med en enda finansram, samtidigt som det kraftigt understryker hur viktigt det är att bibehålla parlamentets roll när det gäller att gemensamt bestämma riktningen och budgeten för ramverket och fastställa de nödvändiga och meningsfulla utvärderingsförfaranden som måste införlivas i det; instämmer i att följande tre åtgärdsområden är lämpliga inom ramen:

a) förbättrad information för förbättringen av folkhälsan,

b) snabba åtgärder vid hälsorisker,

c) arbete med avgörande faktorer för folkhälsa genom hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande åtgärder,

och uppmanar kommissionen att så snart Amsterdamfördraget är ratificerat omgående lägga fram detaljerade och rimliga förslag med ett realistiskt antal åtgärder som kan uppnås inom vart och ett av åtgärdsområdena inom ramverkets femåriga löptid,

3. uppmanar kommissionen att arbeta ytterligare med kostens påverkan på hälsan, eftersom kosten är en av de huvudfaktorer som påverkar folkhälsan inom unionen; begär följaktligen att kommissionen deltar i medlemsstaternas och andras satsningar på att förbättra informationen till allmänheten på detta område,

4. beklagar att alla rekommendationer i parlamentets ovannämnda resolutioner av den 19 november 1993 och av den 17 april 1996 inte har har följts och uppmanar till en interinstitutionell översyn av den otillräckliga prioriteringen av folkhälsoresurserna, vilken skall beakta de förändrade behov och förväntningar som man erfarit under det första ramprogrammet, vid förslag till förbättrad strategi vid programförvaltning och bättre fördelning av resurser inom budgetplanerna,

5. upprepar ånyo att kommissionen bör utse en av sina ledamöter som särskilt ansvarig för ett generaldirektorat för hälsa som har tillräcklig kapacitet för att omfatta alla aspekter av folkhälsopolitiken, med lämpliga förstärkta resurser, inbegripet flera hälsoinriktade och landsspecialiserade experter som skall vara stationerade i Bryssel,

6. begär att kärnan i EU:s insatser på folkhälsoområdet skall vara att integrera hälsofrågor i alla andra politikområden och att integrera bedömningar av hälsoeffekterna på de områden inom EU-politiken som är avgörande för hälsan, med särskild prioritering av forskningspolitik, jordbruks- och livsmedelspolitik, transportpolitik samt socioekonomisk politik; i synnerhetbör

a) kommissionen utvidga rapporter om hälsointegrering så att de innefattar en bedömning av hälsopåverkan,

b) kommissionen i sina arbetsprogram ange vilka förslag som kan tänkas påverka hälsan,

c) kommissionen och medlemsstaterna omgående agera för att stärka ett sammanhållet samarbete inom lokal, regional och nationell politik samt EU-politik som påverkar hälsan, till exempel lokala finansieringsprogram,

d) en studie om metoder för hälsokonsekvensbedömningar som kan vara lämpliga för användning på olika nivåer skall publiceras under den första hälften av ramverkets löptid och eftersträva genomförande- och mellantidsutvärdering då ramverket löper ut,

7. uppmanar till ett främsta mål för gemenskapsåtgärderna som koncentreras på att skapa rättvisa inom folkhälsan över hela EU, att stärka att man tar itu med hälsofrågor på regional nivå, att söka större sammanhållning med den socioekonomiska politiken och socioekonomiska program; uppmanar även till specifikation och införande av målorienterade prioriterade områden för folkhälsan grundade på belagda kriterier i tydligt samarbete med medlemsstaterna, regionala myndigheter och icke-statliga organisationer, inom ramverkets bestämmelser; begär att kommissionen skall använda tidigare rapporter om integrering av hälsofrågor för att koncentrera sig på sociala ojämlikheter, tillgång till hälsorelaterade tjänster, rättigheter och ansvar som har att göra med fri rörlighet för medborgare, och tillfällen för yrkesverksamma inom hälso- och sjukvården att utbilda sig och utöva sitt yrke på effektivaste sätt,

8. vidhåller att insyn är en mycket viktig faktor inom det övergripande ramverkets åtgärdsområden och att det är nödvändigt med tydliga definitioner av «folksjukdomar» och prioriteringar; anmodar därför kommissionen att omgående efter ratificeringen av Amsterdamfördraget lägga fram tydliga förslag om mål, tidsplaner, metoder och strategier för åtgärderna inom varje prioriterat område och göra det möjligt med flexibilitet i fall av oförutsedda händelser, inbegripet fortsatt utveckling och finansiering av befintliga program där så är lämpligt, och inbegripet de mest utbredda kroniska sjukdomarna, där man kan dra nytta av mervärdet med att vidta åtgärder på EU-nivå,

9. betonar än en gång hur viktigt det är att all relevant statistik om folkhälsotillståndet och utvecklingen av folkhälsan uppdelas efter kön, så att det skall gå att utforma en effektiv folkhälsopolitik,

10. uppmanar kommissionen och rådet att maximera friheten att söka information om bästa praxis, epidemiologi, service, nätverk, risker och möjligheter och att öka medvetenheten hos allmänheten, yrkesverksamma inom området och lagstiftande myndigheter om gemenskapens arbete och mervärde vad gäller folkhälsoskydd och förbättrad folkhälsa; uppmanar särskilt till;

a) att gemenskapen genomför en bred informationskampanj i samarbete med nationella och regionala myndigheter samt icke-statliga organisationer, men utan tillhandahållande av direkt folkhälsoutbildning,

b) att icke-statliga organisationer och tydligt specificerade och ansvarskännande organisationer för arbetsmarknadens parter, medborgare, vårdpersonal eller patienter i större utsträckning involveras i beslutsprocessen,

c) att kommissionen underlättar för forum - inbegripet i partnerskap med parlamentet och medlemsstaterna - där kontaktytor med intresserade medborgare och organisationer kan förbättras och utvecklas och att den är behjälplig vid underhåll av tillgängliga nätverk för utbyte av information,

d) att dessa forum med öppenhet tar i itu med de viktigaste hälsorelaterade frågorna, inbegripet folkhälsoojämlikheter, fri rörlighet, utbildning för hälso- och sjukvårdspersonal, bästa praxis och standardmetoder inom hälso- och sjukvård, etik, forskning och teknik,

11. uppmanar kommissionen att inrätta en ram för en dialog mellan samtliga berörda parter (regeringar, patientorganisationer, läkemedelsindustrin, fackföreningar etc.) om hur man gemensamt skall hantera de snabba förändringarna,

12. manar till utökat samarbete och kommunikation mellan EU-institutionerna och internationella organisationer med anknytning till folkhälsan, särskilt:

a) med FN-organ, i synnerhet Världshälsoorganisationen (WHO), via samarbetscentrum och genom att använda expertis i medlemsstaterna och inom organens kontor,

b) med organ som OECD, Europarådet och Världsbanken,

c) genom att utveckla dialogen mellan EU och Förenta staterna och eftersträva att integrera hälsofrågor i samarbetsinitiativ och avtal med andra tredje land och regionala grupperingar,

d) genom deltagande i och förhandlingar med Världshandelsorganisationen (WTO),

e) med utvecklingsländer och utvecklingsregioner, särskilt AVS-länderna, där projekt inom EU-partnerskap och EU-program bidrar till folkhälsoskyddet och förbättrad folkhälsa, och där intern och extern politikutveckling måste vara sammanhållen,

f) med internationella professionella hälso- och forskningsnätverk,

13. emotser ett framläggande av ett meddelande från kommissionen om folkhälsan och utvidgningen; uttrycker sin oro över att hälsotillståndet i de flesta kandidatländerna är sämre än i EU:s medlemsstater och att vissa hälsorisker ökar; uppmanar till

a) att rådet och kommissionen skall ge högre prioritet till folkhälsorelaterade åtaganden och faktorer i förhandlingarna med kandidatländerna i syfte att åter stärka de lagstiftande myndigheterna vad gäller folkhälsa i dessa länder,

b) utveckling av bättre utbyte och förbindelser mellan icke-statliga organisationer, experter på hälso- och sjukvård, informationssystem, etc.

c) realistiska bedömningar av potentiella problem och fördelar som en del av både utvecklingen av ramverket och inträdesförberedelserna,

14. uppmanar rådet och kommissionen att konsekvent och på ett sammanhållet sätt erkänna, utvärdera och positivt bemöta den internationella utvecklingen, som ny teknik och nya läkemedel, och även framstegen på den inre marknaden inom ramen för förberedelserna inför nästa regeringskonferens; uppmanar sålunda till samarbete med parlamentet för att erbjuda det visionära ledarskap och de praktiska resurser som behövs för att möta behoven och förväntningarna från EU-medborgarna genom att utnämna perioden 2000-2010 till det Europeiska decenniet för hälsa,

15. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet.