1. INLEDNING

Direktiv (EU) 2018/2001 om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor trädde i kraft den 24 december 2018. I och med detta upprättades en ny framtidssäkrad ram som gör det möjligt att uppnå målet om att minst 32 % av den slutliga bruttoenergianvändningen år 2030 ska utgöras av förnybar energi, vilket är ett bindande mål för EU. Denna ram bygger vidare på de framsteg som gjorts inom ramen för det föregående direktivet, bland annat medlemsstaternas skyldighet att behålla 2020-målen som utgångspunkt för sina respektive utvecklingsförlopp under nästa årtionde. Detta kompletteras ytterligare av de övriga delarna i åtgärdspaketet om ren energi för alla i EU.

Förnybar energi står i centrum för energiunionens prioriteringar. Direktiv 2009/28/EG om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor är centralt för energiunionens politik och en viktig motor för att uppnå 2020-målen för förnybar energi.

Europeiska unionens politiska prioritering att bli världsledande inom förnybar energi understöds av att förnybar energi finns med i energiunionens alla fem dimensioner. När det gäller försörjningstrygghet leder förnybar energi till ett minskat importberoende av fossila bränslen. Man uppskattar att den ökade användningen av förnybar energi 2016 jämfört med 2005 gjorde det möjligt för EU att minska sin efterfrågan på fossila bränslen med 143 Mtoe (ungefär 12 % av den totala förbrukningen av primära fossila bränslen). På samma sätt kommer EU:s beroende av importerad energi, särskilt olja och gas, att minska från 55 % idag till 20 % år 2050 tack vare att förnybara energikällor kommer att stå för en stor del av primärenergiförsörjningen. På den inre energimarknaden blir förnybara energikällor allt viktigare, särskilt när det gäller elmarknaden där nästan en tredjedel (30,8 %) av den totala elproduktionen i EU-28 genererades av förnybar energi 2017.

Även förnybara gaser har fått allt större betydelse. Ett exempel är Danmark där andelen biogas i juli 2018 uppgick till 18,6 % av den totala gasförbrukningen, vilket är en ökning med 50 % jämfört med året innan. Vad gäller energieffektivitet finns det nära kopplingar mellan minskad energiförbrukning, större andel förnybar energi och ökad användning av småskalig förnybar energi i byggnader, vilket ökar energiprestandan på ett kostnadseffektivt sätt. Förnybar energi spelar också en viktig roll för utfasningen av fossila bränslen. Under 2016 bidrog förnybara energikällor till att 460 miljoner ton koldioxidutsläpp kunde undvikas (mer än Italiens totala utsläpp av växthusgaser samma år); en siffra som beräknas växa till 499 miljoner ton 2017. Vidare bidrar förnybar energi i hög grad till innovationsdimensionen. 53 % av alla uppfinningar inom förnybar energi från EU-baserade företag erhåller patentskydd utanför Europa. Detta är ett bevis på det höga innovationsvärdet eftersom uppfinningarna skyddas för att de anses ha potential att nå ut till och ha framgång på utländska marknader. EU är här världsledande eftersom dess andel är högre än alla de andra större ekonomiernas. Genom att ligga i framkant inom energiinnovation har Europa blivit en föregångare som visar exempel på vägar mot ett framtida samhälle baserat på förnybar energi, och har även fått erkännande av den internationella byrån för förnybar energi (Irena) i detta avseende.

EU-företag ligger också längst fram när det gäller olika tekniker för förnybar energi längs försörjningskedjorna. För viss teknik, t.ex. vindturbiner, stod EU:s tillverkare för minst 41 % av nyinstallerad kapacitet globalt 2016. När det gäller solcellsindustrin har EU-tillverkare av solcellsutrustning en ledande global marknadsandel på 50 %, och EU-tillverkare av växelriktare har en global marknadsandel på över 18 %. Vidare har EU-kommissionen, för att EU ska bibehålla och utvidga sin position som världsledande inom ny teknik för förnybar havsenergi, inlett samarbete med medlemsstaterna för att öka utbyggnaden av sådan energi och uppfylla de kostnadsminskningsmål som anges i SET-planen. Kommissionen har inrättat ett industriforum för ren energi med inriktning på förnybar energi (Clean Energy Industrial Forum on Renewables) för att stärka den industriella basen för förnybar energi i Europa. I nära samarbete med sektorns viktigaste aktörer lägger forumet fram åtgärder för att öka konkurrenskraften hos Europas försörjningskedja för förnybar energi.

Förnybar energi har positiva effekter på flera andra områden än de fem politiska dimensioner som har redovisats ovan. Det är en källa till ekonomisk tillväxt och arbetstillfällen för människor i EU, särskilt lokalt. Över 1,4 miljoner människor arbetar för närvarande inom denna sektor och den har en omsättning på uppskattningsvis 154,7 miljarder euro. En ny rapport om energipriser och energikostnader i Europa visar dessutom på positiva effekter på industrins konkurrenskraft eftersom ökad användning av förnybar energi är en central faktor bakom de senaste årens sjunkande energipriser i grossistledet. Som Irena har framhållit har den ökade användningen av förnybar energi också satt igång en global energiomställning med betydande geopolitiska konsekvenser och EU har utan tvekan en ledande ställning.

Förnybar energi bidrar också till att minska luftföroreningar och till att ge utvecklingsländerna tillgång till ren energi till överkomliga priser. Mellan 2011 och 2016 ökade produktionskapaciteten för förnybar energi med nästan 10 GW och antalet personer med tillgång till fristående (off-grid) lösningar för förnybar energi sexdubblades till över 133 miljoner. Man uppskattar att förnybara energikällor kommer att utgöra över 60 % av den nya eltillgången, och nästan hälften av denna tillgång kommer att gå via fristående system och mininätssystem. Sist men inte minst, den viktigaste faktorn – lägre teknikkostnader tillsammans med digitaliseringen gör förnybar energi till en verklig drivkraft för konsumentmakt och konsumentinflytande i energiomställningen.

Denna rapport redogör för de senaste rönen om framsteg som gjorts fram till 2017 för att uppnå målet på 20 % förnybar energi år 2020. Den innehåller också övrig information enligt EU-kommissionens rapporteringsskyldigheter enligt direktivet om förnybar energi och direktivet om indirekt förändrad markanvändning. De statistiska uppgifter om energi som medlemsstaterna har lämnat till Eurostat fram till januari 2019 har använts som primärdatakälla för utvärderingen av framstegen mot 2020-målet. Denna rapport bygger på medlemsstaternas fjärde tvåårslägesrapporter om förnybar energi som omfattar perioden 2015–2016, samt den kompletterande tekniska analys som gjorts under 2018. Rapporten innehåller också en översikt över vilken potential som finns för samarbetsmekanismer, och bedömningar av de administrativa ramarna och biodrivmedlens hållbarhet.

2. FRAMSTEG INOM FÖRNYBAR ENERGI I EU:S 28 MEDLEMSSTATER

Andelen förnybar energi i EU:s slutliga bruttoenergianvändning uppgick 2017 till 17,52 %, jämfört med målet på 20 % för 2020. Detta låg över det vägledande förloppets 16 % för 2017/2018. EU som helhet ligger också över den något mer ambitiösa plan som medlemsstaterna själva har definierat i sina nationella handlingsplaner för energi från förnybara energikällor. EU ligger bra till för att nå sitt mål för 2020. På EU-nivå har den totala andelen förnybar energi (RES) ökat stadigt under de senaste åren vilket även gäller andelen förnybar energi i sektorerna för elektricitet (RES-E), uppvärmning/kylning (RES-H&C) och, i mindre utsträckning, transporter (RES-T).

Ökningstakten har dock sjunkit sedan 2014. I förhållande till 2014 års andel på 16,19 % ökade andelen under perioden 2014–2017 endast med 0,44 procentenheter per år, vilket är lägre än den årliga genomsnittliga ökning på 0,83 procentenheter per år som kommer att krävas för att nå 20 % till år 2020. Eftersom det vägledande förloppet enligt det första direktivet om förnybar energi är brantare under de senare åren kommer det att krävas ihållande arbete för att uppnå målen.

Sett till enskilda sektorer har andelen förnybar energi på EU-nivå inom el och uppvärmning/kylning stadigt legat över de nivåer som medlemsstaterna fastställt i sina nationella handlingsplaner för förnybar energi. Inom transportsektorn följer andelen i stort sett det planerade förloppet.

Bild 1: Faktisk och planerad andel förnybar energi i EU-28 (2005–2020, i %) Källa: Eurostat och nationella handlingsplaner för energi från förnybara energikällor

När det gäller användning av förnybar energi i absoluta tal står värme- och kylsektorn för det största bidraget med totalt 102 Mtoe 2017, tätt följd av elsektorn med 86,7 Mtoe, och transportsektorn med 23,65 Mtoe .

De förnybara energikällor som främst bidrog till energianvändningen var biomassa för uppvärmning/kylning, vattenkraft och vindkraft för el och biodrivmedel för transporter. Inom elsektorn sker ett tydligt paradigmskifte i riktning mot förnybara energikällor. Ett av de viktigaste skälen är att el från solceller och vindkraft har blivit billigare. Under perioden 2009–2018 sjönk kostnaderna med nästan 75 % respektive cirka 50 % (beroende på marknad) tack vare lägre kapitalkostnader, högre effektivitet och förbättringar inom försörjningskedjan samt konkurrensutsatta anbudsförfaranden för stödsystem. Ourika-projektet i Portugal utvecklades 2018 som det första europeiska solenergiprojektet utan något som helst offentligt stöd. I Tyskland, sommaren 2018, låg de marknadspremier som betalades för ett solcellsprojekt på 1,4 MW under marknadsvärdet för solenergi och i Danmark utvecklades nya vindkraftsprojekt för ett fast inmatningspris på 2,5 euro/MWh. I både Tyskland och Nederländerna fick man inom anbudsförfarandena för utveckling av vindkraftsparker till havs på 1610 och 700 MW in anbud utan subvention.