20061223

P6_TC1-COD(2005)0246

Europaparlamentets ståndpunkt fastställd vid första behandlingen den 12 december 2006 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr …/2007 om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (Moderniserad tullkodex)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 26, 95, 133 och 135,

med beaktande av protokoll nr 2 till anslutningsakten för Spanien och Portugal med avseende på Kanarieöarna samt Ceuta och Melilla, särskilt artikel 9.1,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [1],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [2], och

av följande skäl:

(1) Gemenskapen bygger på en tullunion. Både de ekonomiska aktörerna och gemenskapens tullmyndigheter har ett intresse av att gällande tullagstiftning samlas i en tullkodex för gemenskapen (nedan kallad "kodexen"). Med utgångspunkt i den inre marknadens principer bör kodexen innehålla de allmänna regler och förfaranden som behövs för att säkerställa genomförandet av på gemenskapsnivå införda tulltaxebestämmelser och andra bestämmelser inom ramen för gemensam politik som har anknytning till handeln med varor mellan gemenskapen och länder och territorier utanför gemenskapens tullområde, varvid behoven hos denna gemensamma politik bör beaktas. Detta bör inte påverka tillämpningen av sådana särskilda bestämmelser som fastställs på andra områden och som har införts eller kan komma att införas med anknytning till bl.a. lagstiftning om jordbruk, miljö, gemensam handelspolitik, statistik eller egna medel. Tullagstiftningen bör bli bättre anpassad till bestämmelserna om att uppbära importavgifter utan att de gällande skattereglernas räckvidd ändras.

(2) I enlighet med meddelandet från kommissionen Skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen – Bedrägeribekämpning – Handlingsplan 2004-2005 [3] bör den rättsliga ramen för skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen anpassas.

(3) Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen [4] hade som syfte att integrera tullförfaranden som hade tillämpats separat i var och en av medlemsstaterna under 1980-talet. Sedan den infördes har den förordningen ändrats i betydande mån flera gånger, i syfte att ta itu med specifika problem som skyddet av ärligt uppsåt eller beaktandet av säkerhetskrav. Kodexen behöver ändras ytterligare till följd av viktiga lagstiftningsändringar under de senaste åren, både på gemenskapsnivå och på internationell nivå, exempelvis med anledning av att fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen har upphört att gälla, att en akt om anslutning trädde i kraft den 1 maj 2004 och att internationella konventionen om förenkling och harmonisering av tullförfaranden (nedan kallad "Kyotokonventionen"), till vilken gemenskapen anslöts genom rådets beslut 2003/231/EG [5], har ändrats. Det är nu tid att effektivisera tullförfarandena och ta hänsyn till det faktum att elektronisk deklaration och behandling nu är huvudregeln och att pappersbaserad deklaration och behandling är undantaget. Av alla dessa skäl räcker det inte med ytterligare ändringar av den nuvarande kodexen. Det behövs i stället en fullständig översyn.

(4) För att underlätta legitim handel och bekämpa bedrägeri krävs det enkla, snabba och standardiserade förfaranden och arbetsmetoder på tullområdet. I linje med meddelandet från kommissionen om en enkel och papperslös miljö för tullen och handeln [6] är det följaktligen lämpligt att förenkla tullagstiftningen, vilket möjliggör användning av moderna verktyg och tekniker, och att ytterligare främja en enhetlig tillämpning av tullagstiftningen, vilket bidrar till att skapa en grundval för effektiva och enkla klareringsförfaranden. Tullförfaranden bör slås samman eller anpassas till varandra, och antalet förfaranden bör minskas så att bara de ekonomiskt berättigade förfarandena kvarstår, med tanke på att öka näringslivets konkurrenskraft.

(5) Genom fullbordandet av den inre marknaden, minskningen av hindren för internationell handel och internationella investeringar och det ökade behovet av säkerhet och skydd vid gemenskapens yttre gränser har tullen fått en ny roll och blivit en central del av globaliseringsprocessen och, genom sin roll när det gäller att övervaka och hantera internationell handel, en faktor som starkt kan påverka länders och företags konkurrenskraft. Tullagstiftningen bör därför återspegla den nya ekonomiska verkligheten och tullens nya roll och arbetsuppgifter.

(6) Att använda informations- och kommunikationsteknik (nedan kallad "IT") är av grundläggande betydelse för att underlätta handeln och samtidigt sörja för effektiva tullkontroller, vilket både minskar företagens kostnader och riskerna för samhället. Därför bör man i lagstiftningen införa principen om att alla tull- och handelstransaktioner skall hanteras elektroniskt och att IT-systemen på tullområdet skall erbjuda de ekonomiska aktörerna samma möjligheter i varje medlemsstat.

(7) Denna användning av informations- och kommunikationsteknik bör åtföljas av en harmonisering och effektivisering av tullkontrollen inom gemenskapens hela territorium som utesluter konkurrensbegränsande beteenden vid olika införsel- och utförselpunkter inom territoriet.

(8) I syfte att underlätta företagsamhet och samtidigt sörja för att varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde kontrolleras på lämpligt sätt bör, med beaktande av relevanta regler om uppgiftsskydd, de uppgifter som lämnas av ekonomiska aktörer utbytas mellan tullmyndigheterna och med andra organ som är involverade i denna kontroll, såsom polis, gränsmyndigheter och veterinär- och miljöskyddsmyndigheter, så att de ekonomiska aktörerna bara behöver lämna uppgifterna en gång ("single window") och så att varorna kontrolleras av dessa myndigheter vid samma tidpunkt och på samma plats ("one stop shop").

(9) I syfte att underlätta verksamheten vid vissa företag bör ekonomiska aktörer fortsättningsvis ha rätt att utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna. Dock bör rätten till ombud inte längre kunna begränsas genom någon som helst nationell lagstiftning. Ombudet bör även kunna beviljas status som godkänd ekonomisk aktör.

(10) Pålitliga ekonomiska aktörer som efterlever reglerna bör som "godkända ekonomiska aktörer" få möjlighet att i största möjliga utsträckning använda förenklingar och, med beaktande av säkerhets- och skyddsaspekter, omfattas av mindre krävande tullkontroller. De kommer därmed att beviljas status som godkända ekonomiska aktörer avseende förenklad tulldeklaration eller som godkända ekonomiska aktörer avseende skydd och säkerhet, var för sig eller kumulativt.

(11) Alla beslut, dvs. officiella åtgärder av tullmyndigheterna som avser tillämpningen av tullagstiftningen och som har rättslig verkan för en eller flera personer, inklusive bindande besked som utfärdas av sådana myndigheter, bör omfattas av samma regler. Alla sådana beslut bör vara giltiga i hela gemenskapen och bör kunna upphävas, ändras (utom i föreskrivna fall) eller återkallas om de inte är förenliga med tullagstiftningen eller med tolkningen av sådan lagstiftning.

(12) I enlighet med stadgan om de grundläggande rättigheterna är det nödvändigt att föreskriva att alla personer har rätt att överklaga varje beslut som fattas av tullmyndigheterna och att alla personer har rätt att bli hörda innan ett beslut som skulle beröra dem negativt fattas. En sådan bestämmelse i kodexen bör också gälla när det är fråga om uppbörd i efterhand och vid beslut som gäller ansökningar om återbetalning eller eftergift.

(13) En effektivisering av tullförfarandena i en elektronisk miljö förutsätter att tullmyndigheterna från olika medlemsstater delar på ansvaret. För att förhindra allvarliga överträdelser av tullregler och därigenom minska risken för bedrägeri och hoten mot skydd och säkerhet och för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen är det nödvändigt att säkerställa effektiva, avskräckande och proportionella påföljder på adekvat nivå på hela den inre marknaden. Detta kan endast uppnås genom gemensamma regler på gemenskapsnivå, som fördelar jurisdiktionen för införande av påföljder och avgränsar dessa påföljder, med fullt iakttagande av stadgan om de grundläggande rättigheterna.

(14) För att säkra en jämn avvägning mellan å ena sidan tullmyndigheternas behov av att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen, å andra sidan de ekonomiska aktörernas rätt till rättvis behandling, bör tullmyndigheterna få omfattande kontrollbefogenheter och de ekonomiska aktörerna få rätt att överklaga.

(15) För att minimera riskerna för gemenskapen och dess medborgare och handelspartner bör en harmoniserad tillämpning av tullkontroller från medlemsstaternas sida baseras på en gemensam ram för riskhantering och på ett elektroniskt system för dess tillämpning. Inrättandet av en för alla medlemsstater gemensam ram för riskhantering bör inte hindra dem från att kontrollera varor genom slumpvisa kontroller.

(16) Det är nödvändigt att fastställa de faktorer på grundval av vilka import- eller exporttullar och andra åtgärder avseende varuhandel tillämpas. Det bör även införas klara och tydliga bestämmelser för utfärdandet av ursprungsintyg i gemenskapen, när detta krävs för handeln.

(17) För att påskynda beslutsprocessen i gemenskapen i fråga om regler om ursprung som medger förmånsbehandling (nedan kallat "förmånsberättigande ursprung") bör kommissionen ges befogenhet att anta sådana regler när det rör sig om varor som omfattas av förmånsåtgärder vid handel mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla.

(18) Det är önskvärt att sammanföra alla de fall där en tullskuld uppkommer vid import, utom när tullskulden uppkommit efter uppvisande av en tulldeklaration för övergång till fri omsättning eller temporär införsel med partiell tullbefrielse, så att man undviker svårigheter vid fastställandet av den rättsliga grunden för tullskuldens uppkomst. Samma regler bör gälla när en tullskuld uppkommer vid export.

(19) Eftersom tullmyndigheternas nya roll innebär ett delat ansvar och samarbete mellan tullkontoren inne i länderna och tullkontoren vid gränserna, bör tullskulden i flertalet fall anses uppkomma på den plats där gäldenären är etablerad, eftersom det tullkontor som är behörigt för denna plats är bäst skickat att övervaka den berörda personens verksamhet.

(20) Vidare bör det, i linje med Kyotokonventionen, föreskrivas ett begränsat antal fall där administrativt samarbete mellan medlemsstaterna krävs för att fastställa på vilken plats en tullskuld uppkommit och för att uppbära tull.

(21) Reglerna för särskilda förfaranden bör möjliggöra att en enhetsgaranti kan användas för alla kategorier av särskilda förfaranden och att denna garanti är samlad och täcker flera transaktioner.

(22) För att bättre skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen bör en garanti täcka odeklarerade eller felaktigt deklarerade varor i en sändning eller deklaration för vilka den ställs. Av samma skäl bör borgensmannens åtagande också täcka de tullbelopp som förfaller till betalning efter det att kontroller efter frigörandet av varor utförts.

(23) För att skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen och förebygga bedrägerier bör det fastställas bestämmelser om gradvisa åtgärder när det gäller att tillämpa en samlad garanti. I de fall det finns en ökad risk för bedrägerier bör det, med beaktande av de ekonomiska aktörernas särskilda situation, vara möjligt att tillfälligt förbjuda användningen av en samlad garanti.

(24) När en tullskuld uppkommer på grund av att tullagstiftningen inte efterlevts bör den berörda personens ärliga uppsåt beaktas, och verkningarna av vårdslöshet från gäldenärens sida bör minimeras.

(25) Det är nödvändigt att fastställa principerna för hur man fastställer varors status som gemenskapsvaror, de omständigheter under vilka denna status förloras och en grund för att avgöra när denna status kvarstår i de fall varor temporärt lämnar gemenskapens tullområde.

(26) När en ekonomisk aktör i förväg har lämnat de uppgifter som krävs för riskbaserade kontroller av huruvida varor kan godtas bör ett snabbt frigörande av varorna vara huvudregeln. Skatterelaterade och handelspolitiska kontroller bör i första hand utföras av det tullkontor som är behörigt för den ekonomiska aktörens anläggningar.

(27) Reglerna om tulldeklarationer bör moderniseras och effektiviseras och i synnerhet bör det föreskrivas att tulldeklarationer som regel skall upprättas elektroniskt och att det endast skall finnas en typ av förenklad deklaration.

(28) Eftersom tulldeklarationen enligt Kyotokonventionen skall inges, registreras och kontrolleras innan varorna ankommer och eftersom den plats där deklarationen inges inte är den plats där varorna fysiskt befinner sig, bör det föreskrivas en centraliserad klarering på den plats där den ekonomiska aktören är etablerad. En centraliserad klarering bör inbegripa möjligheten att använda förenklade deklarationer, att skjuta upp den dag då en fullständig deklaration och nödvändiga handlingar måste uppvisas, att lämna periodiska deklarationer och att få anstånd med betalningen.

(29) För att bidra till att det råder neutrala konkurrensvillkor i hela gemenskapen bör det på gemenskapsnivå fastställas regler om tullmyndigheternas förstöring eller bortskaffande på annat sätt av varor. Sådana regler har hittills krävt nationell lagstiftning.

(30) Det bör fastställas gemensamma och enkla regler för de särskilda förfarandena (transitering, särskild användning och förädling), kompletterade av en mindre regeluppsättning för varje kategori av särskilt förfarande, för att göra det enkelt för den ekonomiska aktören att välja rätt förfarande, undvika fel och minska antalet uppbörder och återbetalningar efter frigörandet av varorna.

(31) Beviljandet av tillstånd till att flera särskilda förfaranden omfattas av en enhetsgaranti och ett enda övervakningstullkontor bör underlättas, och i dessa fall bör det finnas enkla regler om uppkomst av tullskuld. Grundprincipen bör vara att de varor som hänförs till ett särskilt förfarande, eller de produkter som tillverkas av dem, värderas vid den tidpunkt då tullskulden uppkommer. Om det är ekonomiskt motiverat bör det emellertid också vara möjligt att varorna värderas vid den tidpunkt då de hänförs till ett särskilt förfarande. Samma principer bör gälla i fråga om vanliga former av hantering.

(32) Med hänsyn till det ökade antal säkerhetsrelaterade åtgärder som införts i kodexen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 648/2005 av den 13 april 2005 om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen [7] bör uppläggning av varor i frizoner bli ett tullförfarande, och dessa varor bör omfattas av tullkontroller vid införseln och med avseende på bokföringen.

(33) För varor som hänförs till ett förfarande för särskild användning bör en grundläggande regelram införas när det gäller punktskatteuppskov i enlighet med rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor [8], när det gäller mervärdesskatt vid import i enlighet med artiklarna 7.3 och 10.3 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund [9] och när det gäller handelspolitiska åtgärder.

(34) Eftersom det inte längre krävs en avsikt att återexportera, bör förfarandet för aktiv förädling (suspensionssystemet) slås samman med förfarandet för bearbetning under tullkontroll och förfarandet för aktiv förädling (restitutionssystemet) avskaffas. Detta enda förfarande för aktiv förädling bör även omfatta förstöring av varor, utom när förstöringen utförs av tullen eller under tullens övervakning.

(35) Säkerhetsrelaterade åtgärder som avser gemenskapsvaror som förs ut ur gemenskapens tullområde bör också gälla återexport av icke-gemenskapsvaror. Samma grundläggande regler bör gälla för alla typer av varor, med möjlighet till undantag vid behov, exempelvis i fråga om varor som endast transiteras genom gemenskapens tullområde.

(36) För att få en effektiv beslutsprocess och enhetlig tillämpning bör man effektivisera förfarandena för att anta tillämpningsföreskrifter, förklarande anmärkningar, riktlinjer och sådana beslut av kommissionen genom vilka det begärs att beslut av tullmyndigheterna skall återkallas, liksom förfarandena för att utarbeta gemensamma ståndpunkter i sådana kommittéer, arbetsgrupper och paneler som inrättats genom eller inom ramen för internationella avtal och som behandlar tullagstiftningsfrågor. När det gäller att anta tillämpningsföreskrifter är förvaltningsförfarandet det lämpligaste förfarandet, medan det rådgivande förfarandet är det lämpligaste förfarandet för att anta riktlinjer och förklarande anmärkningar.

(37) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [10].

(38) Det bör fastställas bestämmelser om delegering av befogenheten att anta tillämpningsföreskrifter, i synnerhet när gemenskapen inom ramen för internationella avtal godtar åtaganden och påtar sig skyldigheter som gör det nödvändigt att anpassa kodexens bestämmelser.

(39) I syfte att förenkla och rationalisera tullagstiftningen och för att uppnå större klarhet har ett antal bestämmelser som för närvarande finns i självständiga gemenskapsrättsakter införts i kodexen. Därför bör följande förordningar samt förordning (EEG) nr 2913/92 upphöra att gälla:

- Rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av den 19 december 1991 om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen [11].

- Rådets förordning (EG) nr 82/2001 av den 5 december 2000 om definition av begreppet "ursprungsprodukter" och om metoder för administrativt samarbete i handeln mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla [12].

- Rådets förordning (EG) nr 1207/2001 av den 11 juni 2001 om förfaranden för att i enlighet med bestämmelserna om förmånshandel mellan Europeiska gemenskapen och vissa länder underlätta utfärdande av varucertifikat EUR.1, upprättande av fakturadeklarationer och EUR.2-formulär och utfärdande av vissa tillstånd för ekonomiska aktörer att fungera som godkända exportörer [13].

(40) I överensstämmelse med proportionalitetsprincipen är det nödvändigt och lämpligt, för att tullunionen skall kunna fungera effektivt som ett centralt fundament för den inre marknaden, att fastställa de regler och förfaranden som är tillämpliga på varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde. Denna förordning går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de eftersträvade målen, i enlighet med artikel 5 tredje stycket i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 1

TULLAGSTIFTNINGENS TILLÄMPNINGSOMRÅDE, TULLENS UPPGIFTER OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

Genom denna förordning fastställs en tullkodex för gemenskapen, nedan kallad "kodexen", som fastställer de allmänna regler och förfaranden som skall tillämpas på varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde.

Kodexen skall tillämpas enhetligt inom hela gemenskapens tullområde, utan att det påverkar tillämpningen av lagstiftning på andra områden som gäller sådan handel.

Artikel 2

Tullmyndigheters uppgifter

Tullmyndigheterna skall ha ansvaret för övervakningen av gemenskapens internationella handel och därigenom bidra till öppen handel, genomförandet av den inre marknadens externa aspekter, den gemensamma handelspolitiken och annan gemensam politik på gemenskapsnivå som har betydelse för handeln och säkerhet i hela leveranskedjan. Dessa uppgifter skall inbegripa följande:

a) Att skydda gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska intressen.

b) Att skydda gemenskapen från illojal och olaglig handel samtidigt som legitim affärsverksamhet stöds.

c) Att sörja för medborgarnas och miljöns säkerhet och skydd, vid behov i nära samarbete med andra myndigheter.

d) Att upprätthålla en lämplig balans mellan tullkontroller och underlättande av laglig handel.

Artikel 3

Tullområde

1. Gemenskapens tullområde skall omfatta följande territorier, inklusive deras territorialvatten, inre vatten och luftrum:

- Belgiens territorium.

- Tjeckiens territorium.

- Danmarks territorium, utom Färöarna och Grönland.

- Tysklands territorium, utom ön Helgoland och området Büsingen (avtal av den 23 november 1964 mellan Tyskland och Schweiz).

- Estlands territorium.

- Greklands territorium.

- Spaniens territorium, utom Ceuta och Melilla.

- Frankrikes territorium, utom Nya Kaledonien, Mayotte, Saint-Pierre och Miquelon, Wallis- och Futunaöarna och Franska Polynesien.

- Irlands territorium.

- Italiens territorium, utom kommunerna Livigno och Campione d'Italia och de italienska delar av Luganosjön som är belägna mellan stranden och den politiska gränsen för området mellan Ponte Tresa och Porto Ceresio.

- Cyperns territorium, i enlighet med anslutningsakten.

- Lettlands territorium.

- Litauens territorium.

- Luxemburgs territorium.

- Ungerns territorium.

- Maltas territorium.

- Nederländernas territorium i Europa.

- Österrikes territorium.

- Polens territorium.

- Portugals territorium.

- Sloveniens territorium.

- Slovakiens territorium.

- Finlands territorium.

- Sveriges territorium.

- Förenade kungarikets territorium inklusive Kanalöarna och Isle of man.

2. Följande utanför medlemsstaternas territorier belägna territorier, inklusive deras territorialvatten, inre vatten och luftrum, skall med beaktande av de konventioner och fördrag som är tillämpliga på dem anses utgöra en del av gemenskapens tullområde:

a) FRANKRIKE

Furstendömet Monacos territorium, som det definieras i den tullkonvention som undertecknades i Paris den 18 maj 1963 (Frankrikes officiella tidning av den 27 september 1963, s. 8679).

b) CYPERN

Förenade kungarikets suveräna basområden Akrotiris och Dhekelias territorium, som det definieras i fördraget om upprättandet av Republiken Cypern, undertecknat i Nicosia den 16 augusti 1960 (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).

3. Vissa av tullagstiftningens bestämmelser får tillämpas utanför gemenskapens tullområde inom ramen för lagstiftning på särskilda områden eller internationella konventioner.

Artikel 4

Definitioner

I denna kodex gäller följande definitioner:

1) "tullmyndigheter": de tullförvaltningar i medlemsstaterna som ansvarar för tillämpningen av tullagstiftningen samt alla andra myndigheter som enligt nationell lagstiftning har befogenhet att tillämpa viss tullagstiftning.

2) "tullagstiftning": det regelverk som utgörs av följande:

a) Kodexen och de bestämmelser för att genomföra den som antagits på gemenskapsnivå och, i tillämpliga fall, på nationell nivå.

b) Gemensamma tulltaxan.

c) Internationella avtal som innehåller tullbestämmelser, i den mån de är tillämpliga i gemenskapen.

3) "person": en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person.

4) "ekonomisk aktör": en person som i sin yrkesverksamhet är involverad i sådan verksamhet som omfattas av tullagstiftningen.

5) "tullombud": alla personer som är etablerade inom Europeiska unionens territorium och som tillhandahåller tullklareringstjänster åt tredje person.

6) "risk": sannolikheten för att det i samband med införsel, utförsel, transitering, flyttning eller användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och länder eller territorier som är belägna utanför det området eller i samband med förekomst av varor som inte har gemenskapsstatus inträffar en händelse som skulle få ett eller flera av följande resultat:

a) Den skulle förhindra att gemenskapsåtgärder eller nationella åtgärder tillämpas korrekt.

b) Den skulle äventyra gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska intressen.

c) Den skulle innebära ett hot mot säkerhet och skydd för gemenskapen och dess medborgare, mot människors, djurs och växters hälsa, mot miljön eller mot konsumenter.

7) "tullkontroller": särskilda åtgärder som genomförs av tullmyndigheterna med stöd av artiklarna 27-30.

8) "summarisk deklaration": en deklaration som skall upprättas innan varor förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde.

9) "tulldeklaration": den åtgärd genom vilken en person i föreskriven form och på föreskrivet sätt anger ett önskemål om att hänföra varor till ett visst tullförfarande, i tillämpliga fall med uppgift om vilket specifikt arrangemang som önskas.

10) "deklaranten": person som gör en summarisk deklaration eller en tulldeklaration i sitt eget namn eller i vars namn det görs en tulldeklaration.

11) "tullförfarande": vart och ett av följande förfaranden till vilka varor får hänföras i enlighet med denna kodex:

a) Övergång till fri omsättning.

b) Särskilda förfaranden.

c) Export.

12) "importtullar": tullar som är fastställda i Gemensamma tulltaxan och som skall betalas vid import av varor.

13) "exporttullar": tullar som är fastställda i Gemensamma tulltaxan och som skall betalas vid export av varor.

14) "icke-gemenskapsvaror": andra varor än de som avses i punkt 20 eller varor som har förlorat sin status som gemenskapsvaror.

15) "riskhantering": systematisk riskidentifiering och genomförande av alla åtgärder som krävs för att begränsa riskexponering.

16) "frigörande av varor": den åtgärd genom vilken tullmyndigheterna gör varor tillgängliga för de ändamål som föreskrivs enligt det tullförfarande som de har hänförts till.

17) "tullövervakning": varje allmän åtgärd som vidtas av tullmyndigheterna i syfte att sörja för att tullagstiftningen och, i förekommande fall, andra bestämmelser som gäller varor som omfattas av sådana åtgärder, iakttas.

18) "restitution": sådan återbetalning eller eftergift av importtullar för varor som övergått till fri omsättning som sker när varorna exporteras från gemenskapens tullområde i oförändrat skick eller i form av förädlade produkter.

19) "förädlade produkter": varor som har hänförts till ett förfarande för förädling och som har genomgått förädlingsprocesser.

20) "person etablerad i gemenskapens tullområde":

a) beträffande fysiska personer, varje person som normalt är bosatt där,

b) beträffande juridiska personer och sammanslutningar av personer, varje person som har sitt säte, sitt huvudkontor eller ett fast etableringsställe där.

21) "tullstatus": varornas status som gemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.

22) "gemenskapsvaror": varor som tillhör någon av följande kategorier:

a) Varor som i sin helhet har framställts i gemenskapens tullområde och i vilka det inte införlivats varor som importerats från länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde.

b) Varor som importerats från länder eller territorier belägna utanför gemenskapens tullområde och som övergått till fri omsättning.

c) Varor som har framställts i gemenskapens tullområde, antingen endast av varor som avses i b eller av varor som avses i a och b.

23) "anmälan till tullen av varors ankomst": en anmälan till tullmyndigheterna om att varor har ankommit till tullkontoret eller till någon annan plats som anvisats eller godkänts av tullmyndigheterna och om att varorna är tillgängliga för tullkontroller.

24) "innehavare av varor": den person som äger varorna eller har en liknande förfoganderätt över dem eller har fysisk kontroll över dem.

25) "person som är ansvarig för förfarandet": den person som upprättar deklarationen eller för vars räkning tulldeklarationen upprättas eller den person till vilken den personens rättigheter och skyldigheter i fråga om ett tullförfarande har överförts.

26) "handelspolitiska åtgärder": icke-tariffära åtgärder som inom ramen för den gemensamma handelspolitiken har införts i form av gemenskapsbestämmelser för import och export av varor.

27) "förädlingsprocesser": var och en av följande processer:

a) Behandling av varor, inklusive uppsättning eller montering av varorna eller anpassning av varorna till andra varor.

b) Förädling av varor.

c) Förstöring av varor.

d) Reparation av varor, inklusive återställande och justering av varor.

e) Användning av varor som inte ingår i de förädlade produkterna men som möjliggör eller underlättar produktionen av dessa produkter, även om de helt eller delvis förbrukas i processen (produktionstillbehör).

28) "avkastningsgrad": den kvantitet eller procentsats förädlade produkter som erhålls vid förädling av en bestämd kvantitet varor som hänförts till ett förfarande för förädling.

KAPITEL 2

PERSONERS RÄTTIGHETER OCH SKYLDIGHETER ENLIGT TULLAGSTIFTNINGEN

Avsnitt 1

Tillhandahållande av information

Artikel 5

Utbyte av uppgifter, uppgiftsskydd

1. Alla nödvändiga utbyten av uppgifter, åtföljande dokument, beslut och anmälningar mellan tullmyndigheterna och mellan ekonomiska aktörer och tullmyndigheterna skall ske med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta dokument genom undantag från första stycket.

2. Om inget annat särskilt fastställs skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta följande:

a) Regler om vilka meddelanden som skall utbytas mellan tullkontor för att tillgodose behoven inom ramen för tillämpningen av tullagstiftningen och om hur utbytet skall gå till.

b) En gemensam uppsättning uppgifter som skall ingå i de datameddelanden som utbyts enligt tullagstiftningen samt datameddelandenas format.

De uppgifter som avses i första stycket b skall innehålla de upplysningar som krävs för riskanalys och korrekt tillämpning av tullkontroller och skall vid behov motsvara internationella standarder och handelsbruk.

De system som krävs för elektroniskt utbyte av uppgifter mellan tullkontor enligt punkt 1 skall ha införts senast den 30 juni 2009.

Artikel 6

Uppgiftsskydd

1. Alla uppgifter som tullmyndigheterna erhåller vid utövandet av sin verksamhet och som är av konfidentiell natur eller tillhandahålls på konfidentiell grund skall omfattas av kravet på tystnadsplikt. De får inte röjas av de behöriga myndigheterna utan uttryckligt tillstånd av den person eller myndighet som tillhandahållit dem, utom när det gäller tullkontroller enligt artikel 28.2.

Sådana uppgifter får dock röjas utan tillstånd om de behöriga myndigheterna är skyldiga eller bemyndigade att göra detta enligt gällande bestämmelser, särskilt beträffande uppgiftsskydd, eller i samband med rättsliga förfaranden.

2. Konfidentiella uppgifter får meddelas tullförvaltningarna och andra organ i länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde endast inom ramen för ett internationellt avtal som innehåller bestämmelser om en likvärdig nivå på uppgiftsskyddet.

Om uppgifter röjs eller meddelas skall det ske i full överensstämmelse med gällande bestämmelser om uppgiftsskydd.

Artikel 7

Utbyte av ytterligare uppgifter mellan tullmyndigheter och ekonomiska aktörer

1. Tullmyndigheter och ekonomiska aktörer får ha ett utbyte av uppgifter som inte särskilt föreskrivs i tullagstiftningen om det sker inom ramen för ömsesidigt samarbete för att identifiera och motverka risk. Ett sådant utbyte får ske enligt ett skriftligt avtal och får inbegripa rätt för tullmyndigheterna att få tillträde till de ekonomiska aktörernas datorsystem.

2. Alla uppgifter som en part tillhandahåller den andra parten inom ramen för det samarbete som avses i punkt 1 skall vara konfidentiella, såvida parterna inte överenskommit något annat.

Artikel 8

Uppgifter från tullmyndigheterna

1. Varje person får begära uppgifter av tullmyndigheterna om tillämpningen av tullagstiftningen. En sådan begäran får avslås om den inte gäller en faktiskt förestående import- eller exporttransaktion.

2. Tullförvaltningarna skall ha en regelbunden dialog med ekonomiska aktörer och andra myndigheter som är involverade i internationell varuhandel. De skall främja öppenhet genom att tillhandahålla de ekonomiska aktörerna sådana lagstiftningstexter, förvaltningsbeslut och ansökningshandlingar som avser internationell varuhandel kostnadsfritt och, om det är praktiskt möjligt, via Internet.

Artikel 9

Uppgifter till tullmyndigheterna

1. Varje person som direkt eller indirekt är involverad i fullgörandet av tullformaliteter skall, på tullmyndigheternas begäran och inom föreskriven tid, tillhandahålla tullmyndigheterna alla nödvändiga dokument och uppgifter, oavsett vilket medium som används, och ge dem all nödvändig hjälp.

2. Utan att det påverkar den eventuella tillämpningen av påföljder skall en person som inger en summarisk deklaration eller tulldeklaration, inbegripet en förenklad deklaration, en anmälan eller en ansökan om ett tillstånd eller något annat beslut ansvara för följande:

a) Att de uppgifter som lämnas i deklarationen, i anmälan eller i ansökan eller på något annat sätt, är riktiga.

b) Att de dokument som inges eller görs tillgängliga är äkta.

c) I tillämpliga fall, att alla skyldigheter när det gäller hänförande av de berörda varorna till det berörda förfarandet eller genomförande av de godkända transaktionerna är fullgjorda.

Första stycket skall också gälla tillhandahållande av de uppgifter som krävs av tullmyndigheterna.

Om deklarationen eller anmälan inges, ansökan lämnas eller begärda uppgifter tillhandahålls av ett ombud för den berörda personen, skall även ombudet iaktta de skyldigheter som anges i första stycket.

Artikel 10

Gemensamt datorsystem

Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen när det gäller att utveckla, underhålla och använda ett elektroniskt system för gemensam registrering och gemensamt underhåll av register över följande:

a) Alla personer som direkt eller indirekt är involverade i fullgörandet av tullformaliteter.

b) Alla tillstånd som avser ett tullförfarande eller status som godkänd ekonomisk aktör.

Medlemsstaternas tullförvaltningar skall ha tillträde till dessa uppgifter inom ramen för utövandet av sin verksamhet, och ekonomiska aktörer skall ha tillträde till uppgifterna i enlighet med de regler som avses i tredje stycket.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 besluta om åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta dokument genom att komplettera det med bestämmelser om standardformatet för och standardinnehållet i de uppgifter som skall registreras och reglerna för tillträde till dem.

Avsnitt 2

Ombud i tullfrågor

Artikel 11

Tullombud

1. Varje person får utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna som skall fullgöra de handlingar och formaliteter som fastställs i tullagstiftningen, nedan kallat "tullombud".

Tullombudskapet får vara direkt, varvid tullombudet skall agera i en annan persons namn och för dennes räkning, eller indirekt, varvid tullombudet skall agera i eget namn men för en annan persons räkning.

2. Ett tullombud skall vara etablerat i gemenskapens tullområde.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta dokument genom undantag från första stycket.

3. För att beviljas status som tullombud gäller följande kriterier:

- Alla personer skall kunna ansöka om sådan status.

- Ackrediteringen skall utfärdas av en statlig myndighet i den berörda medlemsstaten.

- Ackrediteringen skall godkännas i samtliga medlemsstater efter registrerig i ansökningsmedlemsstaten.

- Ackrediteringen skall underställas gällande praktiska normer i fråga om kunskaper eller yrkeskvalifikationer som direkt avser den verksamhet som utförs.

Antalet tullombud inom gemenskapen skall inte begränsas.

En person som har status som tullombud och som godkänd ekonomisk aktör skall åtnjuta alla förenklingar.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 3, skall alla personer ha rätt att ta direkt kontakt med tullmyndigheterna, utan att behöva företrädas av tullombud.

Artikel 12

Fullmakt

1. Vid sina kontakter med tullmyndigheterna skall ett tullombud uppge att det agerar för huvudmannens räkning och ange om ombudskapet i tullfrågor är direkt eller indirekt.

Personer som inte uppger att de agerar i någon annans namn eller för någon annans räkning eller som uppger att de agerar i någon annans namn eller för någon annans räkning utan att ha fullmakt att göra detta, skall anses agera i eget namn och för egen räkning.

2. Tullmyndigheterna får kräva att den som uppger sig agera i någon annans namn eller för någon annans räkning styrker sin fullmakt att agera som tullombud, utom när en person tillhör en kategori av personer som har rätt att agera för andra personers räkning.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om vilka kategorier av personer som avses i första stycket.

Artikel 13

Tullombudskap och status som godkänd ekonomisk aktör

1. En person som regelbundet och yrkesmässigt uppträder som tullombud får beviljas status som "godkänd ekonomisk aktör" i enlighet med artikel 14.

2. Ett tullombud får bedriva verksamhet som skatteombud enligt gällande bestämmelser om mervärdesskatt och punktskatter.

Avsnitt 3

Godkänd ekonomisk aktör

Artikel 14

Ansökan och godkännande

1. En person som är etablerad i gemenskapens tullområde och uppfyller villkoren i artiklarna 15 och 16 får ansöka om status som godkänd ekonomisk aktör.

Tullmyndigheterna skall, vid behov efter samråd med andra behöriga myndigheter, bevilja denna status, som skall omprövas regelbundet.

2. Status som godkänd ekonomisk aktör omfattar två typer av godkännande: godkänd ekonomisk aktör avseende förenklad tulldeklaration och godkänd ekonomisk aktör avseende skydd och säkerhet.

Den första typen av godkännande omfattar vissa förenklingar i enlighet med denna kodex eller dess tillämpningsföreskrifter. Den andra typen av godkännande innebär lättnader i fråga om säkerhets- och skyddsrelaterade tullkontroller.

De två typerna av godkännande kan ges kumulativt.

3. Om inte annat följer av artiklarna 15 och 16 skall statusen som godkänd ekonomisk aktör erkännas av tullmyndigheterna i alla medlemsstater, utan att detta påverkar tillämpningen av tullkontroller.

4. På grundval av erkännandet av statusen som godkänd ekonomisk aktör och under förutsättning att kraven för en särskild form av förenkling enligt gemenskapens tullagstiftning har uppfyllts skall tullmyndigheterna låta aktören omfattas av denna förenkling.

5. Statusen som godkänd ekonomisk aktör får upphävas för viss tid eller återkallas i enlighet med de villkor som fastställs enligt artikel 16 h.

6. Den godkända ekonomiska aktören skall underrätta tullmyndigheterna om alla förhållanden som inträder efter det att statusen beviljats och som kan påverka dess fortsatta giltighet eller innehåll.

Artikel 15

Beviljande av status

Kriterierna för att bevilja status som godkänd ekonomisk aktör skall innefatta åtminstone följande:

a) Styrkta uppgifter om den sökandes tidigare efterlevnad av såväl tullens som skattemyndigheternas krav.

b) Ett tillfredsställande system för affärsbokföring och, vid behov, bokföring av transporter, som möjliggör lämpliga tullkontroller.

c) Vid behov, erkänd ekonomisk solvens.

d) I enlighet med bestämmelserna i artikel 14.2 om en godkänd ekonomisk aktör som önskar omfattas av förenklingar i enlighet med denna kodex eller dess tillämpningsföreskrifter, praktiska normer i fråga om kunskaper eller yrkeskvalifikationer som direkt avser den verksamhet som utförs.

e) I enlighet med bestämmelserna i artikel 14.2 om en godkänd ekonomisk aktör som önskar omfattas av lättnader i fråga om säkerhets- och skyddsrelaterade tullkontroller, lämpliga säkerhets- och skyddsnormer.

Artikel 16

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta föreskrifter om följande:

a) Beviljande av status som godkänd ekonomisk aktör.

b) Hur ofta statusen som godkänd ekonomisk aktör skall omprövas.

c) Beviljande av tillstånd för användning av förenklingar.

d) Fastställande av vilken tullmyndighet som är behörig att bevilja sådan status och sådana tillstånd.

e) Den form och omfattning av lättnader som kan beviljas när det gäller säkerhets- och skyddsrelaterade tullkontroller.

f) Samråd med och tillhandahållande av uppgifter till andra tullmyndigheter.

g) De förutsättningar under vilka en sökandes ansökan om ett tillstånd får begränsas till att omfatta en eller flera medlemsstater.

h) De förutsättningar under vilka statusen som godkänd ekonomisk aktör får upphävas för viss tid eller återkallas.

i) De förutsättningar under vilka kravet på etablering i gemenskapen får frångås för vissa kategorier av godkända ekonomiska aktörer, med beaktande särskilt av internationella avtal.

Avsnitt 4

Beslut med stöd av tullagstiftningen

Artikel 17

Allmänna bestämmelser

1. En person som begär att tullmyndigheterna skall fatta ett beslut skall tillhandahålla alla uppgifter som dessa myndigheter behöver för att kunna fatta det beslutet.

Ett beslut får även begäras av och fattas avseende flera personer.

2. Ett beslut enligt punkt 1 skall fattas och meddelas den sökande senast två månader från den dag då tullmyndigheterna mottar begäran, om inget annat föreskrivs i tullagstiftningen.

Om tullmyndigheterna inte kan iaktta denna tidsfrist, skall de underrätta den sökande om detta innan tiden gått ut, ange skälen till överskridandet och ange den ytterligare tid som de bedömer nödvändig för att kunna fatta ett beslut med anledning av begäran.

3. Om inget annat föreskrivs i beslutet eller tullagstiftningen, skall beslutet börja gälla från och med den dag då den sökande mottar beslutet eller anses ha mottagit det. Utom i de fall som avses i artikel 25.2 skall fattade beslut kunna verkställas av tullmyndigheterna från och med den dagen.

4. Innan tullmyndigheterna fattar ett beslut som skulle vara negativt för den eller de personer som det är riktat till skall de meddela den eller de berörda personerna sina invändningar och ange grunderna för dessa invändningar. Den berörda personen skall ges möjlighet att framföra sin ståndpunkt inom en viss tid från den dag då invändningarna skickades.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om den tid som avses i första stycket.

När den tiden löpt ut skall den berörda personen i lämplig form meddelas beslutet, som skall innehålla en beskrivning av de grunder på vilka det baseras.

Kravet på att meddela invändningar innan ett beslut fattas som skulle vara negativt för den person till vilket det riktas skall också gälla beslut som tullmyndigheterna fattar utan en föregående begäran från den berörda personen och särskilt den underrättelse om en tullskuld som avses i artikel 72.3.

Beslutet skall innehålla en hänvisning till rätten att överklaga enligt artikel 24.

5. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelser på andra områden som anger de fall där och de förutsättningar under vilka beslut är ogiltiga eller förlorar sin giltighet, får de tullmyndigheter som utfärdat ett beslut upphäva, ändra eller återkalla beslutet om det inte är förenligt med tullagstiftningen eller med riktlinjer eller förklarande anmärkningar för tolkning av tullagstiftningen.

Artikel 18

Besluts giltighet i hela gemenskapen

Om inget annat begärs eller föreskrivs skall de beslut som tullmyndigheterna fattar vara giltiga i hela gemenskapens tullområde.

Artikel 19

Upphävande av förmånliga beslut

1. Tullmyndigheterna skall upphäva ett beslut som är till fördel för den person till vilken det riktas, om följande villkor är uppfyllda:

a) Beslutet är utfärdat på grundval av felaktiga eller ofullständiga uppgifter.

b) Den sökande visste eller borde rimligen ha vetat att uppgifterna var felaktiga eller ofullständiga.

c) Beslutet skulle ha varit annorlunda om uppgifterna hade varit korrekta och fullständiga.

2. Den person till vilken beslutet riktas skall underrättas om att det upphävts.

3. Upphävandet skall börja gälla från och med den dag då det ursprungliga beslutet började gälla, om inget annat föreskrivs.

4. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1, 2 och 3, i synnerhet i fråga om beslut som riktas till flera personer.

Artikel 20

Återkallelse och ändring av förmånliga beslut

1. Ett förmånligt beslut skall återkallas eller ändras i andra fall än de som avses i artikel 19 om ett eller flera av de villkor som fastställts för dess utfärdande inte var uppfyllda eller inte längre uppfylls.

2. Om inget annat föreskrivs i tullagstiftningen får ett förmånligt beslut som riktas till flera personer återkallas i fråga om en person enbart som inte fullgör en skyldighet som gäller inom ramen för beslutet.

3. Den person till vilken beslutet riktas skall underrättas om dess återkallelse eller ändring.

4. En återkallelse eller ändring av ett beslut skall börja gälla från och med den dag då underrättelsen om återkallelsen eller ändringen mottas eller anses ha mottagits av den person som återkallelsen eller ändringen riktas till.

Emellertid får tullmyndigheterna i undantagsfall och om berättigade intressen för den person som beslutet riktas till så kräver skjuta upp den dag då återkallelsen eller ändringen börjar gälla.

5. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1-4 i denna artikel, i synnerhet i fråga om beslut som riktas till flera personer.

Artikel 21

Särskilda beslut

1. Tullmyndigheterna skall på begäran utfärda beslut om bindande klassificeringsbesked eller beslut om bindande ursprungsbesked.

En sådan begäran får avslås om den inte gäller ett faktiskt förestående tullförfarande.

2. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked skall vara bindande endast i fråga om en varas klassificering enligt tulltaxan eller bestämning av en varas ursprung.

De skall vara bindande för tullmyndigheterna och gentemot de personer till vilka de riktas endast i fråga om varor för vilka tullformaliteterna fullgörs efter dagen för beslutet.

De skall vara bindande för de personer till vilka de riktas och gentemot tullmyndigheterna med verkan först från och med den dag då den berörda personen mottar eller anses ha mottagit underrättelse om beslutet.

3. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked skall vara giltiga i tre år från och med den dag som anges i beslutet.

4. När det gäller en ansökan om ett beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked i samband med ett visst tullförfarande skall den person till vilken beslutet riktas kunna styrka följande:

a) När det gäller ett beslut om bindande klassificeringsbesked, att de deklarerade varorna i alla avseenden motsvarar de varor som beskrivs i beslutet.

b) När det gäller ett beslut om bindande ursprungsbesked, att de berörda varorna och de omständigheter som avgör visst ursprung i alla avseenden motsvarar de varor och omständigheter som beskrivs i beslutet.

5. Med avvikelse från artikel 17.5 och artikel 19 skall beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked upphävas om de grundas på felaktiga eller ofullständiga uppgifter från de sökande.

6. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked skall återkallas i enlighet med artikel 17.5 och artikel 20.

De får inte ändras.

7. Trots vad som sägs i artikel 20 skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om följande:

a) De förutsättningar under vilka och den tidpunkt när ett beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked upphör att gälla.

b) De förutsättningar under vilka och den tidsperiod under vilken ett beslut enligt a fortfarande får användas beträffande bindande affärskontrakt som baseras på beslutet och ingås innan det upphör att gälla.

8. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om under vilka förutsättningar andra särskilda beslut skall utfärdas.

Avsnitt 5

Av tullen beslutade påföljder

Artikel 22

Av tullen beslutade påföljder

1. Varje medlemsstat skall fastställa påföljder för överträdelser av gemenskapens tullagstiftning. Påföljderna skall vara effektiva, stå i proportion till överträdelsen och vara avskräckande.

2. Administrativa påföljder skall ha en av följande former, eller båda:

a) En penningavgift som tas ut av tullmyndigheterna, inbegripet en betalning som gäller i stället för en straffrättslig påföljd.

b) Återkallelse, upphävande för viss tid eller ändring av ett tillstånd som innehas av den berörda personen.

Om administrativa påföljder kombineras med straffrättsliga påföljder med samma omständigheter som grund, skall sammanläggningen av dessa påföljder stå i rimligt förhållande till överträdelsen.

Avsnitt 6

Överklaganden

Artikel 23

Strafflagstiftning

Artiklarna 24, 25 och 26 skall inte tillämpas på överklaganden som inges i syfte att ett beslut av en rättslig myndighet skall upphävas, återkallas eller ändras.

Artikel 24

Rätt att överklaga

1. Varje person skall ha rätt att överklaga beslut som fattats av tullmyndigheterna om beslutet eller påföljden berör personen direkt och personligen.

Varje person som hos tullmyndigheterna gjort en framställning om ett beslut och inte fått ett beslut med anledning av framställningen inom den tidsfrist som avses i artikel 17.2 skall också ha rätt att överklaga.

2. Rätten att överklaga får utövas i åtminstone två instanser:

a) I första instans, hos tullmyndigheterna eller ett annat organ, som kan vara en rättslig myndighet eller ett likvärdigt specialiserat organ som utsetts för det ändamålet av medlemsstaterna.

b) I andra instans, hos ett högre oberoende organ, som kan vara en rättslig myndighet eller ett likvärdigt specialiserat organ, enligt gällande bestämmelser i medlemsstaterna.

3. Överklagandet skall inges i elektronisk eller skriftlig form i den medlemsstat där beslutet har fattats eller där framställningen om beslutet har ingivits.

Artikel 25

Uppskjutande av genomförandet

1. Ett överklagande får inte medföra att genomförandet av det ifrågasatta beslutet skjuts upp.

2. Med avvikelse från punkt 1 skall tullmyndigheterna helt eller delvis skjuta upp genomförandet av det ifrågasatta beslutet, om den person som har överklagat kan vållas ohjälplig skada.

Tullmyndigheterna får helt eller delvis skjuta upp genomförandet av det ifrågasatta beslutet om de har goda skäl att misstänka att beslutet är oförenligt med tullagstiftningen.

3. Om det ifrågasatta beslutet innebär att import- eller exporttullar skall betalas, skall uppskjutandet av beslutet förutsätta att det ställs en garanti, såvida en sådan garanti sannolikt inte skulle åsamka gäldenären allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för första stycket.

Artikel 26

Beslut med anledning av överklaganden

Artikel 17 skall tillämpas när tullmyndigheterna fattar beslut med anledning av ett överklagande.

Medlemsstaterna skall se till att förfarandet för överklaganden gör det möjligt att skyndsamt rätta till beslut som fattats av tullmyndigheterna.

Avsnitt 7

Kontroll av varor

Artikel 27

Tullkontroller

1. Tullmyndigheterna får genomföra alla de kontroller som de anser nödvändiga för att se till att tullagstiftningen och annan lagstiftning om införsel, utförsel, transitering, flyttning och användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och andra territorier och om förekomst av icke-gemenskapsvaror tillämpas korrekt.

Sådana kontroller, nedan kallade "tullkontroller", kan bestå i att undersöka varor, kontrollera uppgifter i deklarationer, kontrollera att elektroniska eller skriftliga dokument finns och är äkta, granska företags räkenskaper och annan bokföring eller undersöka transportmedel, bagage och andra varor som personer för med sig eller bär på sig.

Tullkontroller får genomföras utanför gemenskapens tullområde om detta är möjligt enligt ett internationellt avtal.

2. Tullkontroller, inbegripet slumpvisa kontroller, skall baseras på riskanalys som görs med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik i syfte att, på grundval av kriterier som utarbetats på nationell nivå, gemenskapsnivå och, i förekommande fall, internationell nivå, identifiera och bedöma risker och utarbeta nödvändiga åtgärder för att motverka dem.

Medlemsstaterna skall i samarbete med kommissionen utveckla, underhålla och använda ett elektroniskt system för tillämpning av riskhantering, vilket skall ske senast den 30 juni 2009.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta följande:

a) Regler om en gemensam ram för riskhantering.

b) Regler om fastställande av gemensamma kriterier och prioriterade kontrollområden.

c) Regler om utbyte av riskinformation och riskanalys mellan tullförvaltningar.

Artikel 28

Samarbete mellan myndigheter

1. Om andra kontroller än tullkontroller genomförs av andra behöriga myndigheter än tullmyndigheterna i fråga om samma varor, skall dessa kontroller genomföras i nära samarbete med tullmyndigheterna, om möjligt vid samma tidpunkt och på samma plats ("one stop shop").

2. Inom ramen för de kontroller som avses i detta avsnitt och om det är nödvändigt för att minimera risker, får tullmyndigheterna och andra behöriga myndigheter med varandra, med andra medlemsstaters tullmyndigheter och med kommissionen utbyta uppgifter som mottas om införsel, utförsel, transitering, flyttning och användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och andra territorier och om förekomst av icke-gemenskapsvaror.

Artikel 29

Kontroll efter frigörande

Tullmyndigheterna får, efter att de frigjort varorna och för att försäkra sig om att uppgifterna i den summariska deklarationen eller tulldeklarationen är riktiga, kontrollera de kommersiella dokument och uppgifter som avser transaktionerna för varorna eller de efterföljande kommersiella transaktioner som berör varorna.

Denna kontroll får genomföras på plats hos deklaranten eller dennes ombud och hos varje annan person som av yrkesmässiga skäl är direkt eller indirekt inblandad i dessa transaktioner samt hos varje annan person som innehar sådana dokument och uppgifter i kommersiellt syfte. Tullmyndigheterna får också undersöka varorna om de fortfarande kan uppvisas.

Artikel 30

Undantag

1. Tullkontroller eller tullformaliteter får inte genomföras eller fullgöras i fråga om följande:

a) Handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen.

b) Bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen.

2. Punkt 1 skall gälla utan att det påverkar tillämpningen av följande:

a) Säkerhets- och skyddskontroller av bagage som görs av medlemsstaternas myndigheter eller de ansvariga i hamnar, på flygplatser eller i transportföretag.

b) Kontroller med anledning av förbud eller restriktioner som medlemsstaterna infört, förutsatt att förbuden eller restriktionerna är förenliga med fördraget.

Avsnitt 8

Bevarande av dokument och andra uppgifter; avgifter och kostnader

Artikel 31

Bevarande av dokument och andra uppgifter

1. Den berörda personen skall för tullkontrolländamål bevara de dokument och uppgifter som avses i artikel 9.1 under den tid som fastställs i gällande bestämmelser, dock minst tre kalenderår, oavsett vilket medium som används.

För varor som övergår till fri omsättning under andra omständigheter än dem som avses i tredje stycket eller varor som deklareras för export skall tiden löpa från utgången av det år under vilket deklarationen för övergång till fri omsättning eller exportdeklarationen godtas.

För varor som övergår till fri omsättning tullfritt eller till nedsatt importtullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål skall tiden löpa från utgången av det år under vilket varorna upphör att vara föremål för tullövervakning.

För varor som hänförs till ett annat tullförfarande skall tiden löpa från utgången av det år under vilket tullförfarandet i fråga upphör.

2. Om en tullkontroll som utförs av tullmyndigheterna beträffande en tullskuld visar att bokföringsposten i fråga måste rättas och om den berörda personen har underrättats om detta, skall dokumenten, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 73.4, bevaras tre år efter utgången av den tid som fastställs i punkt 1.

Om ett överklagande har ingivits, skall dokumenten bevaras tills förfarandet har slutförts.

Artikel 32

Avgifter och kostnader

1. Tullmyndigheterna får inte ta ut några avgifter för tullkontroller.

Tullmyndigheterna får emellertid ta ut avgifter eller ersättning för särskilda tjänster eller annan tillämpning av tullagstiftningen.

2. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkt 1 andra stycket, särskilt avseende följande:

a) Tullpersonals närvaro, på begäran, på annan plats än i tullens lokaler.

b) Analyser eller expertutlåtanden avseende varor samt postavgifter för att återlämna varor till en sökande, särskilt när det är fråga om beslut som fattas enligt artikel 21 eller tillhandahållande av uppgifter enligt artikel 8.1.

c) Undersökning eller provtagning av varor för kontrolländamål eller förstöring av varor, om andra kostnader än kostnader för att ta tullpersonal i anspråk uppstår.

d) Exceptionella kontrollåtgärder som är nödvändiga till följd av varornas beskaffenhet eller en potentiell risk.

KAPITEL 3

VALUTAOMRÄKNING, TIDSFRISTER OCH FÖRENKLINGAR

Artikel 33

Valutaomräkning

1. Om valutaomräkning krävs skall i följande två fall den växelkurs tillämpas som offentliggörs eller görs tillgänglig på Internet av de behöriga myndigheterna:

a) Faktorer som används för att fastställa varors tullvärde uttrycks i en annan valuta än den som används i den medlemsstat där tullvärdet fastställs.

b) Ett motvärde i nationell valuta till euro behövs i syfte att fastställa varors klassificering enligt tulltaxan, värdetrösklar och beloppet av import- eller exporttullar.

Växelkursen skall så nära som möjligt spegla det gällande värdet av den omräknade valutan i medlemsstatens valuta.

2. För valutaomräkning som krävs av andra orsaker än de som avses i punkt 1 skall det inom ramen för tillämpning av tullagstiftningen användas ett motvärde i nationell valuta till euro som skall fastställas en gång per år.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1 och 2.

Artikel 34

Tidsfrister

1. Om en tid, dag eller tidsfrist är fastställd i tullagstiftningen, får denna tid inte förlängas och denna dag eller tidsfrist inte skjutas upp såvida inte detta särskilt föreskrivs i de berörda bestämmelserna.

2. De regler som är tillämpliga på tider, dagar eller tidsfrister enligt rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av den 3 juni 1971 om regler för bestämning av perioder, datum och frister [14] skall tillämpas på tidsfrister som fastställs inom ramen för tullagstiftningen, utom när andra särskilda bestämmelser är tillämpliga.

Artikel 35

Förenklingar

1. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om i vilka fall och under vilka förutsättningar tillämpningen av denna kodex får förenklas.

2. Förenklade förfaranden, som fastställas i enlighet med de förfaranden som avses i artikel 196.3, skall tillämpas på gemenskapsvaror som transporteras mellan ett nationellt område som tillhör gemenskapen och som avses i artikel 3.3 i rådets direktiv 77/388/EEG och ett annat tullområde inom gemenskapen.

3. En medlemsstat får, efter godkännande från kommissionen (som agerar i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2) tillämpa förenklade förfaranden för gemenskapsvaror, i enlighet med punkt 2, vilka enbart transporteras inom detta medlemsstats territorium. Likaledes får två eller flera medlemsstater inbördes avtala om att tillämpa förenklade förfaranden för varor som transporteras mellan dessa stater.

AVDELNING II

FAKTORER SOM SKALL LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT- ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL

KAPITEL 1

GEMENSAMMA TULLTAXAN OCH VARORS KLASSIFICERING ENLIGT TULLTAXAN

Artikel 36

Gemensamma tulltaxan

1. Import- och exporttullar skall grundas på Gemensamma tulltaxan.

Andra åtgärder som föreskrivs i gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln skall i förekommande fall tillämpas enligt varornas klassificering enligt tulltaxan.

2. Gemensamma tulltaxan skall omfatta följande:

a) Kombinerade nomenklaturen för varor enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan [15].

b) Varje annan nomenklatur som helt eller delvis bygger på Kombinerade nomenklaturen eller som lägger ytterligare underuppdelningar till denna och som har upprättats genom gemenskapsbestämmelser på särskilda områden med tanke på tillämpningen av tulltaxeåtgärder som rör varuhandeln.

c) Avtalsenliga eller normala autonoma importtullar som skall tillämpas på varor som omfattas av Kombinerade nomenklaturen.

d) Bestämmelser om förmånstull som anges i avtal som gemenskapen har ingått med vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier.

e) Bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av gemenskapen beträffande vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller beträffande grupper av sådana länder eller territorier.

f) Autonoma åtgärder som för vissa varor föreskriver en nedsättning av importtull eller tullfrihet vid import.

g) Gynnsam tullbehandling som fastställts för vissa varor på grund av deras beskaffenhet eller användning för särskilda ändamål inom ramen för de åtgärder som avses i c–f eller h.

h) Andra tulltaxebestämmelser som anges i jordbrukslagstiftning, handelslagstiftning eller annan gemenskapslagstiftning.

3. Om de berörda varorna uppfyller villkoren enligt punkt 2 d–g, skall bestämmelserna i de leden på deklarantens begäran gälla i stället för dem som avses i punkt 2 c. En ansökan om detta får inges i efterhand, under förutsättning att tillämpliga tidsfrister och villkor enligt den berörda bestämmelsen eller kodexen efterlevs.

4. Om en tillämpning av de bestämmelser som avses i punkt 2 d–g eller befrielse från de bestämmelser som avses i punkt 2 h är begränsad till en viss import- eller exportvolym, skall, i fråga om tullkvoter, tillämpningen eller befrielsen upphöra så snart som den fastställda import- eller exportvolymen uppnås.

I fråga om tulltak skall tillämpningen upphöra genom en gemenskapsrättsakt.

Artikel 37

Varors klassificering enligt tulltaxan

Vid tillämpning av Gemensamma tulltaxan skall "klassificering enligt tulltaxan" av varor innebära att man fastställer enligt vilket undernummer eller enligt vilken ytterligare underuppdelning av Kombinerade nomenklaturen dessa varor skall klassificeras.

Vid tillämpning av icke-tariffära åtgärder skall "klassificering enligt tulltaxan" av varor innebära att man fastställer enligt vilket undernummer eller enligt vilken ytterligare underuppdelning av Kombinerade nomenklaturen, eller av varje annan nomenklatur som har upprättats genom gemenskapsbestämmelser och som helt eller delvis grundar sig på Kombinerade nomenklaturen eller lägger ytterligare underuppdelningar till denna, dessa varor skall klassificeras.

Det undernummer eller den ytterligare underuppdelning som fastställs enligt första eller andra stycket skall användas för tillämpningen av åtgärder som är knutna till det undernumret.

KAPITEL 2

VARORS URSPRUNG

Avsnitt 1

Icke-förmånsberättigande ursprung

Artikel 38

Tillämpningsområde

I artiklarna 39, 40 och 41 fastställs regler för att bestämma icke-förmånsberättigande ursprung för varor vid tillämpning av följande:

a) Gemensamma tulltaxan, med undantag av de åtgärder som avses i artikel 36.2 d och e.

b) Andra åtgärder än tulltaxeåtgärder, som fastställs genom gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln.

c) Andra gemenskapsåtgärder som rör varors ursprung.

Artikel 39

Förvärv av ursprung

1. Varor som är helt framställda i ett enda land eller territorium skall anses ha sitt ursprung i det landet eller territoriet.

2. Varor vars tillverkning skett inom mer än ett land eller territorium skall anses ha sitt ursprung i det land eller territorium där de genomgick den sista väsentliga bearbetningen.

Artikel 40

Ursprungsintyg

1. Om ursprung har angivits i tulldeklarationen i enlighet med tullagstiftningen, får tullmyndigheterna begära att deklaranten styrker varornas ursprung.

2. Om bevisning för varors ursprung uppvisas i enlighet med tullagstiftningen eller annan gemenskapslagstiftning på särskilda områden, får tullmyndigheterna i fall av rimliga tvivel begära ytterligare bevisning för att försäkra sig om att uppgiften om ursprunget överensstämmer med reglerna i den relevanta gemenskapslagstiftningen.

3. Ett dokument som styrker ursprung får utfärdas i gemenskapen, när detta krävs för handeln.

Artikel 41

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för artiklarna 39 och 40.

Avsnitt 2

Förmånsberättigande ursprung

Artikel 42

Förmånsberättigande ursprung för varor

1. För att varor skall kunna omfattas av de åtgärder som avses i artikel 36.2 d eller e eller av icke-tariffära förmånsåtgärder skall de uppfylla de regler om förmånsberättigande ursprung som avses i punkterna 2, 3 och 4 i denna artikel.

2. För varor som omfattas av förmånsåtgärder enligt avtal som gemenskapen har ingått med vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier skall regler om förmånsberättigande ursprung fastställas i dessa avtal.

3. För varor som omfattas av förmånsåtgärder som antagits ensidigt av gemenskapen beträffande vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller beträffande grupper av sådana länder eller territorier, andra än de varor som avses i punkt 5, skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta regler om förmånsberättigande ursprung.

4. För varor som omfattas av förmånsåtgärder för handel mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla som anges i protokoll nr 2 till anslutningsakten för Spanien och Portugal, skall kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta regler om förmånsberättigande ursprung.

5. För varor som omfattas av förmånsåtgärder i enlighet med förmånsordningar för utomeuropeiska länder och territorier som är associerade med gemenskapen skall regler om förmånsberättigande ursprung antas i enlighet med artikel 187 i fördraget.

6. När kommissionen på gemenskapens vägnar förhandlar om de avtal som avses i punkt 2 i denna artikel eller, genom en förordning som antas enligt artikel 251 eller enligt artikel 187 i fördraget, lägger fram ett förslag om att fastställa de regler som avses i punkterna 3, 4 och 5 i denna artikel, skall den särskilt ta hänsyn till

a) åtaganden och skyldigheter i samband med internationella avtal,

b) behovet av att fastställa kriterier när det gäller varornas ursprung som är anpassade efter varje varas egenskaper och som ser till att den ekonomiska vinningen med förmånsåtgärderna verkligen förbehålls de länder och territorier eller grupper av länder eller territorier för vilka dessa åtgärder har godtagits eller antagits,

c) utvecklings- och industrialiseringsgraden i de länder och territorier eller grupper av länder eller territorier för vilka förmånsåtgärderna har godtagits eller antagits,

d) de regionala integrationsmål som ligger till grund för några av de aktuella förmånsordningarna genom att fastställa lämpliga regler om kumulation,

e) behovet att fastställa regler som är enkla att förstå och tillämpa, så att aktörerna i de länder och territorier eller grupper av länder eller territorier för vilka förmånsåtgärderna har godtagits eller antagits får en reell möjlighet att utnyttja dessa förmånsåtgärder; reglerna skall även vara förenliga med målet att underlätta handeln.

Kommissionen skall fastställa lämpliga kontrollåtgärder för att förhindra eller beivra varje missbruk eller kringgående av förmånsåtgärderna.

7. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta de åtgärder som krävs för att genomföra de regler som avses i punkterna 2–5.

KAPITEL 3

VARORS VÄRDE FÖR TULLÄNDAMÅL

Artikel 43

Tillämpningsområde

Varors tullvärde skall för tillämpningen av Gemensamma tulltaxan och icke-tariffära åtgärder som fastställs i gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln fastställas i enlighet med artiklarna 44-47.

Artikel 44

Transaktionsvärde

1. Tullvärdet på importerade varor skall anses vara det pris som faktiskt betalats eller skall betalas för varorna när de säljs för export till gemenskapens tullområde, vid behov justerat enligt bestämmelser som antas i enlighet med punkt 4, nedan kallat "transaktionsvärdet".

Det pris som faktiskt betalats eller skall betalas skall utgöras av hela den betalning som gjorts eller skall göras av köparen till säljaren eller till förmån för säljaren för de importerade varorna, och priset skall inbegripa alla betalningar som köparen gjort eller skall göra till säljaren som ett villkor för försäljningen av de importerade varorna eller till tredje man för att fullgöra en förpliktelse för säljaren gentemot denne tredje man. Betalningen behöver inte nödvändigtvis ske genom överföring av pengar. Betalning får fullgöras direkt eller indirekt och genom remburs eller överlåtbara värdepapper.

2. Transaktionsvärdet skall tillämpas på följande villkor:

a) Att köparen fritt får förfoga över eller använda varorna utan andra inskränkningar än

i) restriktioner som införs eller krävs enligt lag eller av de offentliga myndigheterna i gemenskapen,

ii) begränsningar av det geografiska område inom vilket varorna får återförsäljas,

iii) restriktioner som inte avsevärt påverkar varornas värde.

b) Att försäljningen eller priset inte är beroende av något villkor eller någon ersättning som inte kan åsättas ett bestämt värde med avseende på de varor som skall värderas.

c) Att förtjänsten från en av köparen genomförd återförsäljning eller användning eller ett av köparen genomfört annat förfogande över varorna inte till någon del direkt eller indirekt tillfaller säljaren, om inte en lämplig justering kan göras enligt bestämmelser som antas i enlighet med punkt 4.

d) Att köparen och säljaren inte är varandra närstående eller, om köparen och säljaren är varandra närstående, att transaktionsvärdet är godtagbart för tulländamål enligt punkt 3.

3. Vid tillämpning av punkt 2 d skall det faktum att köparen och säljaren är varandra närstående inte i sig vara tillräckligt skäl för att betrakta transaktionsvärdet som icke godtagbart. Vid behov skall omständigheterna kring försäljningen undersökas, och transaktionsvärdet skall godtas om det närstående förhållandet inte har påverkat priset.

Om tullmyndigheterna, med hänsyn till de uppgifter som lämnats av deklaranten eller erhållits på annat sätt, har skäl att anse att det närstående förhållandet har påverkat priset, skall de underrätta deklaranten om sina skäl och ge deklaranten en rimlig möjlighet att yttra sig.

4. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om vilka kostnadsposter som vid fastställandet av tullvärdet skall läggas till eller får dras av från det pris som faktiskt betalats eller skall betalas.

Artikel 45

Metoder som skall användas i andra hand för fastställande av tullvärde

1. Om tullvärdet inte kan fastställas enligt artikel 44, skall det fastställas genom att punkt 2 a, b, c och d i denna artikel genomgås i ordningsföljd fram till och med det första led enligt vilket tullvärdet kan fastställas.

Ordningen för tillämpning av c och d skall kastas om på deklarantens begäran.

2. Det tullvärde som fastställs enligt denna artikel skall motsvara följande:

a) Transaktionsvärdet av identiska varor som sålts för export till gemenskapens tullområde och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunkt som de varor som skall värderas.

b) Transaktionsvärdet av liknande varor som sålts för export till gemenskapens tullområde och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunkt som de varor som skall värderas.

c) Ett värde som grundas på det pris per enhet till vilket de importerade varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom gemenskapens tullområde i den största sammanlagda kvantiteten till personer som inte är säljarna närstående.

d) Ett beräknat värde som består av summan av

i) kostnaden för eller värdet av material som använts och kostnaden för eller värdet av tillverkning eller annan bearbetning som ägt rum vid framställningen av de importerade varorna,

ii) ett belopp för vinst och allmänna omkostnader som motsvarar det som en tillverkare i exportlandet normalt tillämpar för sin försäljning för export till gemenskapens tullområde av varor av samma beskaffenhet eller slag som de varor som skall värderas,

iii) kostnaden för eller värdet av transport av de importerade varorna till platsen för införsel i gemenskapens tullområde, avgifter för lastning och hantering som är förknippade med sådan transport samt försäkring av varorna.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om eventuella ytterligare villkor och regler för tillämpning av punkt 2.

Artikel 46

Reservmetod

Om tullvärdet för de importerade varorna inte kan fastställas enligt artikel 44 eller 45, skall det fastställas på grundval av tillgängliga uppgifter i gemenskapens tullområde genom användning av rimliga metoder som är förenliga med principerna och de allmänna bestämmelserna i följande texter:

a) Avtalet om tillämpning av artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet.

b) Artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet.

c) Detta kapitel.

Följande faktorer får dock inte användas vid ett fastställande av tullvärde enligt första stycket:

a) Försäljningspriset i gemenskapens tullområde på varor som tillverkats i det området.

b) Ett system som föreskriver att det högre av två alternativa värden skall godtas för tulländamål.

c) Varornas pris på hemmamarknaden i exportlandet.

d) En annan produktionskostnad än de beräknade värden som har fastställts för identiska eller liknande varor enligt artikel 45.2 d.

e) Exportpriser till ett land som inte ingår i gemenskapens tullområde.

f) Minimitullvärden.

g) Godtyckliga eller fiktiva värden.

Artikel 47

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för fastställande av tullvärde i särskilda fall och i fråga om varor för vilka en tullskuld uppkommer efter det att ett särskilt förfarande använts.

AVDELNING III

TULLSKULD OCH GARANTIER

KAPITEL 1

UPPKOMST AV EN TULLSKULD

Avsnitt 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 48

Tullskuld

Tullar vid import eller export skall betalas för specifika varor i enlighet med Gemensamma tulltaxan, och det belopp som skall betalas skall utgöra tullskulden.

Avsnitt 2

Tullskuld vid import

Artikel 49

Övergång till fri omsättning, temporär införsel

1. En tullskuld vid import skall uppkomma genom att icke-gemenskapsvaror hänförs till något av följande förfaranden:

a) Övergång till fri omsättning.

b) Temporär införsel med partiell befrielse från importtullar.

2. Tullskulden skall uppkomma vid den tidpunkt då tulldeklarationen godtas.

3. Deklaranten skall vara gäldenär. Vid indirekt ombudskap skall också den person för vars räkning tulldeklarationen görs vara gäldenär.

Om en tulldeklaration för ett av de förfaranden som anges i punkt 1 upprättas på grundval av uppgifter som leder till att importtullar helt eller delvis inte tas ut, skall också den person som har lämnat de för deklarationen nödvändiga uppgifterna vara gäldenär, om denne visste eller rimligen borde ha vetat att dessa uppgifter var felaktiga.

Artikel 50

Särskilda bestämmelser för icke-ursprungsvaror

1. Om ett förbud mot restitution av importtull eller tullfrihet vid import gäller för icke-ursprungsvaror som använts vid tillverkningen av produkter för vilka ett ursprungsintyg utfärdats eller upprättats inom ramen för en förmånsordning mellan gemenskapen och vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier, skall en tullskuld vid import uppkomma för dessa produkter genom någon av följande händelser:

a) Godtagande av en anmälan om återexport för de berörda produkterna när de framställts inom ramen för ett förfarande för aktiv förädling.

b) Godtagande av en deklaration för varor som hänförts till förfarandet för aktiv förädling vid export i förväg av de berörda förädlade produkterna.

2. När en tullskuld uppkommer enligt punkt 1 a skall beloppet av importtullarna fastställas på samma villkor som när en tullskuld uppkommer till följd av ett godtagande samma dag av en deklaration för övergång till fri omsättning av icke-ursprungsvaror som använts vid tillverkning av de berörda produkterna vilken inges i syfte att slutföra ett förfarande för aktiv förädling.

3. Artikel 49.2 och 49.3 skall tillämpas. När det gäller sådana icke-gemenskapsvaror som avses i artikel 188 skall emellertid den person som inger anmälan om återexport och, vid indirekt ombudskap, den person för vars räkning anmälan inges vara gäldenär.

Artikel 51

Tullskuld som uppkommer genom bristande efterlevnad

1. I andra fall än de som avses i artiklarna 49 och 50 skall en tullskuld vid import uppkomma genom bristande efterlevnad av något av följande:

a) En skyldighet enligt tullagstiftningen som rör införsel av icke-gemenskapsvaror i gemenskapens tullområde, eller som rör befordran, bearbetning, lagring, användning eller bortskaffande av varor inom det området.

b) Ett villkor som rör hänförande av icke-gemenskapsvaror till ett tullförfarande eller beviljande av tullfrihet eller nedsatt importtullsats på grund av varornas användning för särskilda ändamål.

2. Tullskulden skall anses uppkomma vid någon av följande tidpunkter:

a) Den tidpunkt då den skyldighet som ouppfylld ger upphov till tullskulden inte uppfylls eller inte längre är uppfylld.

b) Den tidpunkt då varorna hänförs till ett tullförfarande eller deklareras för det ändamålet, om det i efterhand fastställs att ett villkor för hänförande av varorna till det förfarandet eller för beviljande av tullfrihet eller nedsatt importtullsats på grund av varornas användning för särskilda ändamål i själva verket inte var uppfyllt.

3. I de fall som avses i punkt 1 a skall någon av följande personer vara gäldenär:

a) Varje person som var skyldig att fullgöra de berörda skyldigheterna.

b) Varje person som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att en skyldighet enligt tullagstiftningen inte var fullgjord och som agerat för den persons räkning som var skyldig att fullgöra skyldigheten eller medverkat i den handling som ledde till att skyldigheten inte fullgjordes.

c) Varje person som förvärvat eller tagit hand om varorna i fråga och som vid förvärvet eller mottagandet av varorna var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att en skyldighet enligt tullagstiftningen inte var fullgjord.

I de fall som avses i punkt 1 b skall den person som är skyldig att uppfylla villkoren för att hänföra varorna till ett tullförfarande, för att deklarera de berörda varorna för det förfarandet eller för att få omfattas av tullfrihet eller nedsatt tullsats på grund av varornas användning för särskilda ändamål vara gäldenär.

Om en tulldeklaration för något av de förfaranden som avses i punkt 1 upprättas eller sådana uppgifter som krävs enligt tullagstiftningen beträffande villkoren för att hänföra varor till ett tullförfarande lämnas till tullmyndigheterna och detta leder till att importtullar helt eller delvis inte tas ut, skall också den person som lämnade de uppgifter som krävdes för att upprätta deklarationen och som visste eller rimligen borde ha vetat att dessa uppgifter var felaktiga vara gäldenär.

Artikel 52

Avdrag för redan betalade tullar

1. Om en tullskuld uppkommit i enlighet med artikel 51.1 för varor som övergått till fri omsättning till nedsatt importtullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål, skall det belopp som betalades när varorna övergick till fri omsättning dras av från tullskuldbeloppet.

Första stycket skall också tillämpas om en tullskuld uppkommit för skrot och avfall från förstöring av sådana varor.

2. Om en tullskuld uppkommit i enlighet med artikel 51.1 för varor som hänförts till ett förfarande för temporär införsel med partiell befrielse från importtullar, skall det belopp som betalats inom ramen för den partiella befrielsen dras av från tullskuldbeloppet.

Avsnitt 3

Tullskuld vid export

Artikel 53

Exportdeklaration

1. En tullskuld vid export skall uppkomma genom att exporttullpliktiga varor hänförs till exportförfarandet.

2. Tullskulden skall uppkomma vid den tidpunkt då tulldeklarationen godtas.

3. Deklaranten skall vara gäldenär. Vid indirekt ombudskap skall också den person för vars räkning deklarationen görs vara gäldenär.

Om en tulldeklaration upprättas på grundval av uppgifter som leder till att exporttullar helt eller delvis inte tas ut, skall också den person som har lämnat de för deklarationen nödvändiga uppgifterna vara gäldenär, om den personen visste eller rimligen borde ha vetat att dessa uppgifter var felaktiga.

Artikel 54

Tullskuld som uppkommer genom bristande efterlevnad

1. I andra fall än de som avses i artikel 53 skall, om varorna är exporttullpliktiga, en tullskuld vid export uppkomma genom bristande efterlevnad av något av följande:

a) En skyldighet enligt tullagstiftningen som rör utförsel, befordran eller bortskaffande av varor.

b) De villkor enligt vilka varorna tilläts lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar.

2. Tullskulden skall anses uppkomma vid någon av följande tidpunkter:

a) Den tidpunkt då varorna faktiskt lämnar gemenskapens tullområde utan någon tulldeklaration.

b) Den tidpunkt då varorna når en annan bestämmelse än den för vilken de tilläts lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar.

c) Om tullmyndigheterna inte kan fastställa den tidpunkt som avses i b, den tidpunkt då tidsfristen för att uppvisa bevisning för att villkoren för sådan befrielse är uppfyllda löper ut.

3. Om exporttullpliktiga varor lämnar gemenskapens tullområde utan någon tulldeklaration, skall någon av följande personer vara gäldenär:

a) Varje person som var skyldig att fullgöra den berörda skyldigheten.

b) Varje person som medverkade i den handling som ledde till att en skyldighet inte fullgjordes och som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att en tulldeklaration inte hade ingivits men borde ha ingivits.

4. Om en tullskuld uppkommer till följd av bristande efterlevnad av de villkor enligt vilka varorna tilläts lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar, skall någon av följande personer vara gäldenär:

a) Deklaranten.

b) Vid indirekt ombudskap, den person för vars räkning deklarationen görs.

Avsnitt 4

Bestämmelser som gäller både tullskuld vid import och tullskuld vid export

Artikel 55

Förbud och restriktioner

En tullskuld vid import eller export skall uppkomma även om den gäller varor som är föremål för någon form av förbud eller restriktioner vid import eller export.

Emellertid skall ingen tullskuld uppkomma vid olaglig införsel i gemenskapens tullområde av falsk valuta eller av narkotika och psykotropa ämnen som inte ingår i den handel som syftar till deras användning för medicinska och vetenskapliga ändamål och som noggrant övervakas av de behöriga myndigheterna.

Vid tillämpning av påföljder för tullöverträdelser skall en tullskuld dock anses ha uppkommit om tullar eller förekomst av en tullskuld enligt en medlemsstats lagstiftning utgör grund för att fastställa påföljder.

Artikel 56

Flera gäldenärer

Om flera personer är gäldenärer för en och samma tullskuld skall de solidariskt ansvara för denna skuld.

Prioritet skall dock i första hand ges uppbörd av tullskulder hos den registrerade importören eller exportören.

Om en eller flera av dessa personer medvetet har överträtt tullagstiftningen, skall tullskulden i första hand uppbäras från dessa personer.

Artikel 57

Allmänna regler för beräkning av tullbelopp

1. Beloppet av import- eller exporttull skall fastställas på grundval av de regler för beräkning av tull som var tillämpliga på de berörda varorna vid den tidpunkt då tullskulden för dem uppkom.

2. Om det inte är möjligt att exakt fastställa den tidpunkt då tullskulden uppkom, skall denna tidpunkt anses vara den tidpunkt då tullmyndigheterna drar slutsatsen att varorna befinner sig i en situation som gör att en tullskuld har uppkommit.

Om de uppgifter som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det möjligt för dem att fastställa att tullskulden uppkom före den tidpunkt då de drog denna slutsats, skall emellertid tullskulden anses ha uppkommit vid den tidigaste tidpunkt då en sådan situation kan konstateras ha förelegat.

3. Om det i tullagstiftning föreskrivs gynnsam tullbehandling för varor, befrielse från import- eller exporttullar eller fullständig eller partiell tullfrihet vid import eller export, i enlighet med artikel 36.2 d–g, artiklarna 136-140, artikel 177 eller artiklarna 180-183, skall denna gynnsamma tullbehandling, befrielse eller tullfrihet också tillämpas när en tullskuld uppkommer enligt artikel 51 eller 54, förutsatt att den berörda personens uppträdande inte inbegriper bedrägligt förfarande.

Artikel 58

Särskilda regler för beräkning av tullbelopp

1. Om kostnader för lagring eller vanliga former av hantering har uppstått i gemenskapens tullområde för varor som hänförts till ett tullförfarande, skall dessa kostnader eller ökningen av varornas värde inte beaktas vid beräkningen av beloppet av importtull om deklaranten lämnar tillfredsställande bevisning för dessa kostnader.

Vid beräkningen av beloppet av importtull skall emellertid tullvärdet av, beskaffenheten hos och ursprunget för de icke-gemenskapsvaror som använts i verksamheten beaktas.

2. Om klassificeringen enligt tulltaxan av varor som hänförts till ett tullförfarande ändras som ett resultat av vanliga former av hantering inom gemenskapens tullområde, skall på begäran av deklaranten den ursprungliga klassificeringen enligt tulltaxan av de varor som hänförts till förfarandet tillämpas.

3. Om en tullskuld uppkommer för förädlade produkter som framställts enligt förfarandet för aktiv förädling, skall beloppet av denna tullskuld på begäran av deklaranten fastställas på grundval av klassificeringen enligt tulltaxan av, tullvärdet för, beskaffenheten hos och ursprunget för de varor som hänfördes till förfarandet för aktiv förädling när deklarationen för dessa varor godtogs.

Artikel 59

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter om följande:

a) Regler för beräkning av beloppen av de import- eller exporttullar som skall tillämpas på varor.

b) Ytterligare särskilda regler för särskilda förfaranden.

Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i denna rättsakt genom undantag från artiklarna 57 och 58.

Artikel 60

Plats för uppkomst av tullskuld

1. En tullskuld skall anses uppkomma på den plats där den tulldeklaration som avses i artiklarna 49 och 53 inges eller, i enlighet med artikel 128.3, anses ha ingivits.

I alla andra fall skall platsen för uppkomst av tullskuld vara den plats där de omständigheter uppstår som förorsakar skulden.

Om det inte är möjligt att fastställa den platsen, skall tullskulden anses ha uppkommit på den plats där tullmyndigheterna drar slutsatsen att varorna befinner sig i en situation som gör att en tullskuld har uppkommit.

2. Om varorna har hänförts till ett tullförfarande som inte har avslutats, och om platsen inte kan fastställas inom en viss tidsperiod genom tillämpning av punkt 1 andra eller tredje stycket, skall tullskulden anses ha uppkommit på den plats där varorna hänfördes till det berörda förfarandet eller infördes i gemenskapens tullområde enligt det förfarandet.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om den tidsperiod som avses i första stycket.

3. Om de uppgifter som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det möjligt för dem att fastställa att tullskulden kan ha uppkommit på flera platser, skall tullskulden anses ha uppkommit på den plats där den först uppkom.

4. Om en tullmyndighet fastställer att en tullskuld har uppkommit enligt artikel 51.1 a i en annan medlemsstat och om skuldbeloppet är lägre än 100000 Euros, skall tullskulden anses ha uppkommit i den medlemsstat där fastställandet gjordes.

KAPITEL 2

GARANTI FÖR EN POTENTIELL ELLER BEFINTLIG TULLSKULD

Artikel 61

Allmänna bestämmelser

1. Detta kapitel skall gälla garantier för både tullskulder som har uppkommit och tullskulder som kan uppkomma, om inget annat föreskrivs.

2. Tullmyndigheterna får kräva att gäldenären ställer en garanti för att säkerställa betalning av en tullskuld och andra avgifter, i synnerhet mervärdesskatt och punktskatter i enlighet med gällande bestämmelser om mervärdesskatt och punktskatter.

3. När tullmyndigheterna kräver att en garanti ställs skall den krävas av gäldenären eller den person som kan komma att bli gäldenär.

4. Tullmyndigheterna skall kräva endast en garanti för bestämda varor eller en bestämd deklaration.

En garanti som ställs för en bestämd deklaration skall gälla för tullskulden för alla de varor som omfattas av eller frigörs på grundval av den deklarationen, oavsett om deklarationen är korrekt.

5. Tullmyndigheterna skall medge att garantin ställs av en annan person än den av vilken garanti krävs.

6. På begäran av den person som avses i punkt 3 eller 5 får tullmyndigheterna i enlighet med artikel 67.1 och 67.2 ge tillstånd till att en samlad garanti ställs för att täcka en tullskuld för två eller flera transaktioner, deklarationer eller förfaranden.

7. En garanti skall inte krävas av stater, regionala och lokala myndigheter eller andra offentligrättsliga organ i fråga om verksamheter som de bedriver i egenskap av offentliga myndigheter.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta de åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att anta bestämmelser om i vilka andra fall ingen garanti alls eller en nedsatt garanti skall krävas.

8. Tullmyndigheterna får frångå kravet på garanti när det belopp för vilket garanti skall ställas inte överstiger det statistiska tröskelvärde för deklarationer som fastställts i enlighet med artikel 12 i rådets förordning (EG) nr 1172/95 av den 22 maj 1995 om statistik avseende gemenskapens och dess medlemsstaters varuhandel med icke-medlemsstater [16].

9. En garanti som godtagits eller godkänts av tullmyndigheterna skall gälla i hela gemenskapens tullområde för det ändamål för vilket den ställts.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta de åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att anta bestämmelser om undantag från första stycket.

Artikel 62

Obligatorisk garanti

1. Om det är obligatoriskt att ställa en garanti och om inte annat följer av de regler som antas enligt punkt 3, skall tullmyndigheterna fastställa garantibeloppet till en nivå som motsvarar det exakta beloppet av tullskulden i fråga, om detta belopp med säkerhet kan fastställas vid den tidpunkt då garantin krävs.

Om det inte är möjligt att fastställa det exakta beloppet av tullskulden, skall garantibeloppet fastställas till det högsta belopp som tullmyndigheterna uppskattar att tullskulden uppgår till eller kan komma att uppgå till.

2. Om en samlad garanti ställs för tullskulder vars belopp över tiden varierar i storlek, skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 67, garantibeloppet fastställas till en sådan nivå att tullskulderna i fråga alltid är täckta.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkt 1 i den här artikeln.

Artikel 63

Valfri garanti

Om det är valfritt att ställa en garanti, skall tullmyndigheterna ändå kräva att en garanti ställs när de är osäkra på huruvida en tullskuld kommer att betalas inom föreskriven tid. Dessa myndigheter skall då fastställa garantibeloppet till en nivå som inte överstiger den nivå som avses i artikel 62.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om i vilka fall en garanti är valfri.

Artikel 64

Ställande av en garanti

1. En garanti får ställas på något av följande sätt:

a) I form av en kontant deposition eller något annat betalningsmedel som av tullmyndigheterna erkänns som likvärdigt med en kontant deposition, som görs i euro eller i valutan för den medlemsstat där garantin krävs.

b) I form av ett åtagande från en borgensman.

c) I någon annan form som ger likvärdig säkerhet för att tullskulden kommer att betalas, exempelvis en försäkran om överensstämmelse med ett existerande avtal på branschnivå, notariatsförsäkran, ett specialavtal mellan aktörer och tullmyndigheter osv.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om vilka former av garantier som avses i första stycket c.

2. En garanti i form av en kontant deposition eller en betalning som bedöms vara likvärdig med en kontant deposition skall ställas enligt gällande bestämmelser i den medlemsstat där garantin krävs.

Artikel 65

Val av garanti

Den person som skall ställa en garanti får fritt välja mellan de former av garantier som fastställs i artikel 64.1.

Tullmyndigheterna får dock vägra att godta den valda formen av garanti, om den inte är förenlig med ett korrekt genomförande av det berörda tullförfarandet.

Tullmyndigheterna får kräva att den valda formen av garanti skall bibehållas under en bestämd tid.

Artikel 66

Borgensman

1. Borgensmannen enligt artikel 64.1 b skall vara en tredje person som är etablerad i gemenskapens tullområde. Borgensmannen skall godkännas av de tullmyndigheter som kräver en garanti, såvida borgensmannen inte utgörs av en bank eller annat officiellt erkänt finansiellt institut med ackreditering i gemenskapen.

2. Borgensmannen skall skriftligen åta sig att betala det tullskuldbelopp för vilket en garanti ställs.

Åtagandet skall också, inom ramen för det belopp för vilket en garanti ställs, täcka de belopp av import- eller exporttullar som skall betalas till följd av en kontroll efter frigörandet.

3. Tullmyndigheterna kan vägra att godkänna den föreslagna borgensmannen eller formen av garanti, om denna inte på ett säkert sätt förefaller kunna säkerställa betalning av tullskulden inom den föreskrivna tiden.

Artikel 67

Samlad garanti

1. Det tillstånd som avses i artikel 61.6 skall endast beviljas personer som uppfyller följande villkor:

a) De är etablerade i gemenskapen.

b) De har inte begått allvarliga eller upprepade överträdelser av tull- eller skattelagstiftningen.

c) De använder sig regelbundet av de berörda förfarandena eller är för tullmyndigheterna kända som personer som har förmåga att fullgöra sina skyldigheter i fråga om dessa förfaranden.

2. I de fall en samlad garanti skall ställas för tullskulder som kan uppkomma, får en ekonomisk aktör i enlighet med artikel 61.7 använda en samlad garanti till ett nedsatt belopp eller beviljas undantag från skyldigheten att ställa en garanti, förutsatt att åtminstone följande villkor är uppfyllda:

a) En korrekt användning av det berörda tullförfarandet under en viss period.

b) Samarbete med tullmyndigheterna.

c) När det gäller ett undantag från skyldigheten att ställa en garanti, en god ekonomisk ställning som är tillräcklig för att personen i fråga skall kunna fullgöra sina skyldigheter.

3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta bestämmelser om beviljande av tillstånd enligt punkterna 1 och 2 i den här artikeln.

Artikel 68

Ytterligare bestämmelser om användning av garantier

1. I de fall en tullskuld kan uppkomma inom ramen för särskilda förfaranden skall punkterna 2, 3 och 4 gälla.

2. Ett undantag från skyldigheten att ställa en garanti som beviljats enligt artikel 67.2 skall inte gälla varor som anses innebära ökade risker.

Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta de åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att anta tillämpningsföreskrifter för första stycket.

3. Som en undantagsåtgärd under särskilda omständigheter får kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta de åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att anta bestämmelser om tillfälligt förbud mot att använda en samlad garanti till ett nedsatt belopp enligt artikel 67.2.

4. I fråga om varor som fastställts vara föremål för bedrägeri i stor omfattning när en samlad garanti använts får kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.3 anta de åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar av denna förordning genom att anta bestämmelser om tillfälligt förbud mot att använda en samlad garanti.

Artikel 69

Ytterligare garanti eller ersättningsgaranti

Om tullmyndigheterna fastställer att den ställda garantin inte säkerställer eller inte längre klart eller i tillräcklig omfattning säkerställer betalning av tullskulden inom föreskriven tid, skall de kräva att någon av de personer som avses i artikel 61.3 efter eget val ställer en ytterligare garanti eller ersätter den ursprungliga garantin med en ny garanti.

Artikel 70

Frisläppande av garantin

1. Tullmyndigheterna skall frisläppa garantin när tullskulden har upphört eller inte längre kan uppkomma.

2. När tullskulden delvis har upphört eller endast kan uppkomma i fråga om en del av det belopp för vilket en garanti har ställts, skall en motsvarande del av garantin frisläppas på begäran av den berörda personen, såvida inte det berörda beloppet gör en sådan åtgärd oberättigad.

3. Kommissionen får i enlighet med det förfarande som avses i artikel 194.2 anta tillämpningsföreskrifter för punkterna 1 och 2.

KAPITEL 3

UPPBÖRD OCH BETALNING AV TULL OCH ÅTERBETALNING OCH EFTERGIFT AV TULL

Avsnitt 1

Fastställande av tullbeloppet, un