MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN - Investering i forskning: en handlingsplan för Europa {SEC(2003) 489}

Innehållsförteckning

1. 1. SAMMANFATTNING

2. 2. EN UPPMANING TILL ÅTGÄRDER

3. 3. GEMENSAMMA FRAMSTEG

4. 3.1. FRÄMJANDE AV EN SAMMANHÅLLEN UTVECKLING AV STRATEGIER PÅ NATIONELL OCH EUROPEISK NIVÅ

5. 3.2. ATT FORMA EN GEMENSAM SYN PÅ UTVECKLINGEN OCH ANVÄNDNINGEN AV NYCKELTEKNOLOGIER

6. 3.3. MÖJLIGHET FÖR ALLA REGIONER ATT DRA NYTTA AV DE ÖKADE FORSKNINGSINVESTERINGARNA

7. 3.4. ATT UTFORMA EN SAMMANHÅLLEN KOMBINATION AV OLIKA INSTRUMENT

8. 4. FÖRBÄTTRAT OFFENTLIGT STÖD TILL FORSKNING OCH INNOVATION

9. 4.1. MÄNSKLIGA RESURSER

10. 4.2. DEN OFFENTLIGA FORSKNINGSBASEN OCH DESS BAND TILL INDUSTRIN

11. 4.3. OFFENTLIGA FINANSIERINGSINSTRUMENT SOM ÄR EFFEKTIVA OCH KOMBINERAS BÄTTRE

12. 4.3.1. KOMBINATION AV FINANSIERINGSINSTRUMENT

13. 4.3.2. DIREKTA ÅTGÄRDER FÖR FORSKNING OCH INNOVATION

14. 4.3.3. SKATTEÅTGÄRDER FÖR FORSKNING

15. 4.3.4. STÖD TILL GARANTIMEKANISMER FÖR FORSKNING OCH INNOVATION I SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

16. 4.3.5. STÖD TILL RISKKAPITAL FÖR FORSKNINGSINTENSIVA SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

17. 5. DET OFFENTLIGA STÖDET RIKTAS OM MOT FORSKNING OCH INNOVATION

18. 5.1. STABILITETS- OCH TILLVÄXTPAKTEN OCH DE ALLMÄNNA RIKTLINJERNA FÖR DEN EKONOMISKA POLITIKEN

19. 5.2. JÄMVIKT MELLAN DEN OFFENTLIGA FINANSIERINGEN PÅ NATIONELL NIVÅ OCH EU-NIVÅ FRAM TILL 2010

20. 5.3. REGLER FÖR STATLIGT STÖD

21. 5.4. OFFENTLIG UPPHANDLING

22. 6. FÖRBÄTTRADE VILLKOR FÖR PRIVATA FORSKNINGSINVESTERINGAR

23. 6.1. IMMATERIALRÄTT

24. 6.2. REGLERING AV VAROR OCH STANDARDISERING

25. 6.3. KONKURRENSREGLER

26. 6.4. FINANSMARKNADER

27. 6.5. SKATTEVILLKOR

28. 6.6. FORSKNINGSSTRATEGI, FORSKNINGSFÖRVALTNING OCH EKONOMISK RAPPORTERING FÖR FÖRETAG

29. 7. SLUTSATS

30. SAMMANFATTNING

I denna handlingsplan anges de initiativ som behöver tas för att Europa skall få en starkare offentlig forskningsbas och bli attraktivare för privata investeringar i forskning och innovation. Dessa åtgärder kommer att kunna hjälpa den Europeiska unionen att överbrygga den växande klyftan mellan Europa och dess viktigaste handelspartners när det gäller investeringar i forskning, som hotar potentialen för innovation, tillväxt och sysselsättning på längre sikt. Målet är att uppnå det som fastställdes av Europeiska rådet i Barcelona i mars 2002, nämligen att investeringarna i forskning i genomsnitt skall öka från 1,9 % av BNP i dag till 3 % av BNP senast 2010 och att den privata sektorn skall finansiera 2/3.

Om Barcelonamålet skall uppnås bör forskningsinvesteringarna i Europa öka med i genomsnitt 8 % per år. De offentliga investeringarna bör öka med 6 % per år och de privata med 9 % per år. Målet är ambitiöst men realistiskt med tanke på det starka stöd som uttalats för detta mål.

I mars 2003 uppmanade Europeiska rådet kommissionen att lägga fram denna handlingsplan, som utarbetats på grundval av ett brett samråd med EU-institutioner, medlemsstater, anslutnings- och kandidatländer och berörda parter från näringslivet, offentlig forskning och finansvärlden. I samrådet uttrycktes ett mycket brett stöd för treprocentsmålet. Det visade sig att de flesta länder redan håller på att vidta åtgärder för att stimulera investering i forskning och att flera har fastställt nationella mål i enlighet med EU:s treprocentsmål.

Handlingsplanen syftar till att bygga vidare på detta och därvid se till att de nödvändiga initiativen på europeisk och nationell nivå är hållbara, förenliga med varandra och kan leda till radikala förbättringar av det europeiska systemet för forskning och teknisk innovation. Europa står inför en situation där den svagaste länken i systemet riskerar att avskräcka från investeringar. Det finns många exempel: forskningskarriärens problem och bristande flexibilitet, som får framstående yrkesmänniskor att lämna forskningsvärlden eller flytta från Europa, det faktum att den ofta framstående europeiska forskningen är utspridd och inte synlig, de teknikintensiva små och medelstora företagens svårigheter att få forsknings- och innovationsprojekt finansierade samt forskares och forskningsförvaltares bristande kunskaper om skydd och förvaltning av immateriella rättigheter.

Handlingsplanen kompletterar ett antal europeiska initiativ som ömsesidigt stärker varandra och som syftar till att öka EU:s konkurrenskraft, framför allt inom områdena näringslivs- och innovationspolitik och när det gäller strukturella reformer av varu-, tjänste-, kapital- och arbetsmarknader. Tillsammans utgör dessa kommissionens politiska svar på målet från Europeiska rådets möte i Lissabon i mars 2000 att Europa fram till 2010 skall bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi.

Handlingsplanen omfattar i huvudsak följande fyra typer av åtgärder:

Den första typen syftar till att stödja sådana åtgärder som vidtas av Europas länder och berörda parter genom att säkerställa att dessa är förenliga med varandra och att kombinationen av politiska strategier blir effektiv. I detta ingår en samordning med och mellan medlemsstaterna och anslutningsländerna. Dessutom avser man att skapa ett antal "europeiska teknikplattformar", som kommer att föra samman de viktigaste aktörerna inom området - t.ex. forskningsorganisationer, industri, myndigheter och användargrupper - kring nyckelteknologier i syfte att utarbeta och genomföra en gemensam strategi för utveckling, spridning och användning av denna teknik i Europa.

Den andra typen av åtgärder syftar till att avsevärt förbättra det offentliga stödet till forskning och teknisk innovation. För att företagen skall investera i forskning i Europa måste det finnas ett stort utbud av framstående forskarlag här. Dessutom måste det finnas en stark offentlig forskning med goda kontakter med industrin och ett effektivt offentligt ekonomiskt stöd, även i form av skatteåtgärder. Handlingsplanen inriktas på åtgärder för att förbättra forskarkarriären, upprätta närmare band mellan den offentliga forskningen och industrin samt att utveckla och helt utnyttja potentialen i de offentliga finansieringsinstrumenten på europeisk och nationell nivå. Handlingsplanen innehåller en uppmaning till de offentliga myndigheterna att senast 2005 avskaffa sådana regler och sådan praxis för offentliga finansieringssystem som förhindrar ett europatäckande samarbete och tekniköverföring, eftersom detta avsevärt minskar de forsknings- och innovationsmöjligheter som står till buds för stödmottagarna.

En tredje typ inriktas på den nödvändiga ökningen av det offentliga forskningsstödet. Dagens ekonomiska nedgång gör det än viktigare att se till att den ekonomiska politiken gynnar investeringar som leder till en högre hållbar tillväxt i framtiden, med en stark prioritering på investeringar i forskning. Åtgärderna syftar till att uppmuntra och kontrollera att de offentliga budgetarna ges en sådan inriktning och till att säkerställa ett fullständigt utnyttjande av de möjligheter till offentligt stöd till industrin som erbjuds av reglerna för statligt stöd och offentlig upphandling. I handlingsplanen föreslås exempelvis att det skall klargöras vilka typer av offentligt stöd som de offentliga myndigheterna kan använda utan att snedvrida konkurrensen och att medvetenheten skall ökas om dessa.

Slutligen finns det en fjärde typ av åtgärder som syftar till att förbättra villkoren för forskning och teknisk innovation i Europa: skydd av immateriella rättigheter, reglering av varumarknader och därmed förbundna standarder, konkurrensregler, finansmarknader, skattevillkor och företagens förvaltnings- och rapporteringspraxis när det gäller forskning. I handlingsplanen uppsätts exempelvis målet att varje student på naturvetenskapliga och företagsekonomiska utbildningar samt ingenjörsutbildningar skall erhålla åtminstone en grundläggande kunskaper om immaterialrätt och tekniköverföring.

Handlingsplanen utgör startskottet för en process. Framstegen kommer att följas uppmärksamt och kommissionen och rådet kommer, om så är nödvändigt, att utfärda ytterligare riktlinjer, för att se till att EU följer den utstakade vägen. Vi har emellertid inte mycket tid på oss för att lyckas, och klyftan mellan Europa och dess viktigaste handelspartners växer fortfarande snabbt. Genomförandet måste inledas omedelbart på alla nivåer, och arbetet måste präglas av att det som står på spel är frågan om Europa skall lyckas eller misslyckas med att bli den mest dynamiska platsen för innovationsbaserad tillväxt och skapande av sysselsättning.

31. EN UPPMANING TILL ÅTGÄRDER

Europeiska rådet i Barcelona utfärdade i mars 2002 en uppmaning till att investeringarna i forskning och teknisk utveckling måste öka [1] och klyftan till EU:s viktigaste konkurrenter minska. Europeiska rådet fastslog att investeringarna i forskning borde öka från 1,9 % till 3 % av BNP fram till 2010 och att företagen bör öka sin andel av dessa investeringar till 2/3. Sedan dess har alla berörda parter gett sitt stöd till denna uppmaning och bekräftat att det är nödvändigt att agera snabbt enligt de riktlinjer som föreslagits i kommissionens meddelande från september 2002, "Mer forskning för Europa - Mot 3 % av BNP" [2]. Klyftan mellan Europeiska unionen och USA när det gäller forskningsinvesteringar ligger redan på över 120 miljarder euro/år och den växer snabbt. Detta kan på längre sikt hota potentialen för innovation, tillväxt och skapande av sysselsättning i Europa. Såsom förklarades i meddelandet från september 2002 beror denna klyfta på att villkoren för privata investeringar i forskning är mindre gynnsamma i Europa, vilket i sin tur beror på att det offentliga stödet är lägre och kanske mindre effektivt samt att det rent allmänt finns olika hinder för europeisk forskning och innovation.

[1] Nedan i texten kommer "forskning och teknisk utveckling" att benämnas "forskning" eller "FoU".

[2] KOM(2002) 499, 11.9.2002.

I september 2002 inledde kommissionen ett omfattande samråd med EU-institutionerna, EU:s medlemsstater, anslutnings- och kandidatländerna och berörda parter, framför allt näringslivet och finansvärlden. I svaren uttrycktes ett mycket starkt stöd för treprocentsmålet och betoningen av näringslivets forskningsinvesteringar. Många svar innehöll användbara insikter och förslag, som har utnyttjats vid utarbetandet av denna handlingsplan. Alla medlems-, kandidat- och anslutningsländer var eniga om att det var viktigt att öka investeringarna i forskning, och de flesta angav att de redan hade antagit politiska strategier och konkreta åtgärder i detta syfte eller att de höll på att göra detta. Dessutom har många länder uppställt nationella mål i enlighet med EU:s treprocentsmål. Exempelvis har både Frankrike och Tyskland antagit nationella treprocentsmål och samma sak gäller för en blivande medlemsstat som Slovenien. Denna utveckling börjar nu tar riktig fart.

Både Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén stöder treprocentsmålet, och det gör även ledamöterna i Europaparlamentet, som deltagit i en allmän debatt om denna fråga.

I de många detaljerade svar som inkommit från näringslivsorganisationer och företagssammanslutningar uttrycktes också ett enhälligt stöd. Många, t.ex. European association of industry (UNICE) och European Round Table of Industrialists (ERT), betonade att EU:s konkurrenskraft är beroende av att vi uppnår treprocentsmålet, men att det kommer att behövas stora politiska förändringar för att det åter skall bli attraktivt att göra forskningsinvesteringar i Europa. ERT lade tonvikten på treprocentsmålet i sina rekommendationer till Europeiska rådet i mars 2003 och UNICE har satt upp det som en av sina huvudfrågor. Olika organisationer som företräder små och medelstora företag betonade vikten av ökade investeringar i forskning för deras medlemmar.

En viktig lärdom av samrådet är att de europeiska storföretagen planerar att fortsätta med att göra stora investeringar i forskning, trots den nuvarande ekonomiska avmattningen i allmänhet och den dramatiska nedgången inom vissa högteknologiska sektorer i synnerhet. De tuffare ekonomiska villkoren innebär emellertid att det blir ännu viktigare för dessa företag att rationalisera sin globala utveckling, och därför planerar de inte att göra nya forskningsinvesteringar inom Europeiska unionen utan i andra regioner som de bedömer som mer attraktiva, t.ex. USA och vissa länder i Asien. Samtidigt begränsas de europeiska små och medelstora företagens möjligheter att investera i forskning och innovation ofta av sämre självfinansieringsförmåga och större svårigheter att få tillgång till extern finansiering. Dagens ekonomiska villkor har allvarligt begränsat deras tillgång till finansiering av forskningsverksamhet och teknisk innovationsverksamhet [3]. Den ekonomiska nedgången gör det därmed ännu viktigare och mer brådskande med målinriktade offentliga åtgärder för stöd till forskning och innovation.

[3] "Teknisk innovation" benämns nedan "innovation".

Enligt en ekonometrisk undersökning som genomförts för kommissionens räkning [4] kommer det att ge betydande direkta effekter på den europeiska tillväxten och sysselsättningen på längre sikt om vi uppnår treprocentsmålet för forskningsinvesteringar. Det skulle handla om omkring 0,5 % i ökad "output" och 400 000 fler arbetstillfällen varje år efter 2010 [5]. De totala effekterna på tillväxt och sysselsättning kan bli ännu större med tanke på att forskning av världsklass kan ge en ordentlig skjuts åt den internationella konkurrenskraften för europeiskt näringsliv, europeiska tjänster och Europas ekonomiska dragningskraft globalt sett. Sist men inte minst kommer mer forskning inom områden av socialt och miljömässigt intresse att hjälpa Europa att leda utvecklingen mot en mer hållbar framtid. Såsom också betonades av kommissionen i dess rapport till Europeiska rådet i mars 2003 [6] är forskningsinvesteringar själva kärnan i den strategi som Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000 fastställde för Europas ekonomiska, sociala och miljömässiga förnyelse.

[4] Undersökning genomförd av forskningsgruppen ERASME (Paris) med en anpassad version av NEMESIS-modellen.

[5] Detta skulle framför allt bero på stora strukturella förändringar av den europeiska ekonomin, framför allt en övergång mot mer forskningsintensiva högtillväxtsindustrier och en avsevärd ökning av innovationskapaciteten i den europeiska ekonomin.

[6] Kommissionens rapport till Europeiska rådets vårmöte, "Att välja tillväxt: Kunskap, innovation och arbetstillfällen i ett sammanhållet samhälle", KOM(2003) 5, 14 januari 2003.

Europeiska rådet av den 21 mars 2003 uppmanade kommissionen att utarbeta denna handlingsplan och samtidigt ombads kommissionen, rådet och medlemsstaterna att vidta åtgärder på denna grundval.

Handlingsplanen bygger på en bred och systematisk strategi för forskning och innovation. Både samråden och olika undersökningar har visat att en sådan strategi är den enda trovärdiga vägen för att åstadkomma den stora ökning av de offentliga och privata forskningsinvesteringarna som krävs. Om man utgår från en genomsnittlig tillväxttakt för BNP inom EU på 2 % per år fram till 2010 krävs det, för att uppnå de mål som fastställdes i Barcelona (3 % och 2/3 från den privata sektorn), en tillväxttakt på 8 % per år för den totala europeiska forskningssatsningen uppdelat på en ökning på 9 % per år för näringslivets finansiering och 6 % för offentlig finansiering.

I handlingsplanen behandlas först behovet av att utveckla en gemensam förståelse som delas på alla politiska nivåer och av alla berörda parter samt att säkerställa hållbara och sammanhållna framsteg i hela Europa. Detta kan i första hand uppnås genom att man när så är lämpligt använder sig av ett öppet samordningsförfarande, Europeiska teknikplattformar och en process för Europas regioner inriktad på ömsesidigt lärande. Dessutom bör man utarbeta och genomföra en lämplig kombination av strategier som innebär att man på ett sammanhållet sätt kombinerar flera olika typer av instrument. Det är viktigt att få hela Europa att samarbeta (se kapitel 3).

Handlingsplanen omfattar även olika aspekter förbundna med det offentliga stödets effektivitet när det gäller forskning, nivån på de offentliga medel som tillhandahålls och en förbättring av ramvillkoren enligt följande:

- En effektivisering av det offentliga stödet till forskning och innovation, både i form av ekonomiska resurser och personalresurser samt en förbättrad offentlig forskningsbas (se kapitel 4).

- En styrning av de offentliga resurserna mot forskning och innovation, genom ökad tonvikt på de offentliga utgifternas kvalitet, ändrade regler för statligt stöd och bättre användning av offentlig upphandling (se kapitel 5).

- Förbättrade ramvillkor för forskning och innovation, vad gäller t.ex. immaterialrätt, varumarknadsreglering, konkurrensregler, finansmarknader, skattevillkor och företagens förvaltning och rapportering om forskning (se kapitel 6).

Handlingsplanen bör ses i ett större sammanhang, tillsammans med de olika politiska initiativ och den samordningsprocess som ingår i Lissabonstrategin, i synnerhet inom politikområdena ekonomi, arbetsmarknad, näringsliv och utbildning samt strategin för den inre marknaden. Åtgärderna för att uppmuntra forskningsinvesteringar måste kombineras med olika åtgärder för att öka företagens motivation att syssla med innovation och deras förmåga att dra konkret nytta av forskningen - åtgärder som genomförs genom olika strategier för näringsliv, entreprenörskap och innovation. I det nya meddelandet om innovationspolitik [7] belyses betydelsen av de typer av innovation som inte är av teknisk natur [8]. Där kartläggs också de olika politiska områden som påverkar företagens benägenhet att satsa på innovation och en metod för att stärka innovationspolitiken genom samarbete och ömsesidigt lärande. Det är också viktigt att fortsätta med strukturella reformer av varu-, tjänste-, kapital- och arbetsmarknaderna om man skall kunna skapa ett mer dynamiskt och konkurrenskraftigt företagsklimat som leder till ökade investeringar i forskning och innovation. I handlingsplanen behandlas också olika aspekter som har en direkt inverkan på forskningsinvesteringarna.

[7] "Innovationspolitiken: en uppdatering av Europeiska unionens ståndpunkt inom ramen för Lissabonstrategin", KOM(2003) 112, 11 mars 2003. Se också kommissionens meddelande "Industripolitiken i ett utvidgat Europa" (KOM(2002) 714, 11 december 2002) och grönboken "Entreprenörskap i Europa" (KOM(2003) 27, 21 januari 2003).

[8] Teknisk innovation måste ofta kombineras med andra former av innovation, såsom design, marknadsföring och företagsorganisation, för att den kommersiella potentialen skall kunna utnyttjas fullt ut.

Det finns en särskild webbplats för handlingsplanen [9]. Där finns relevanta handlingar och länkar till andra webbplatser för olika politiska strategier och åtgärder inom detta område. Webbplatsen kommer kontinuerligt att kompletteras och uppdateras, bl.a. för att övervaka genomförandet av handlingsplanen. Det bifogade arbetsdokumentet från kommissionens enheter innehåller information och analyser av betydelse för handlingsplanen.

[9] HTTP://EUROPA.EU.INT/COMM/RESEARCH/ERA/ 3PCT/

32. GEMENSAMMA FRAMSTEG

Medlemsstaterna är medvetna om att det är nödvändigt att öka investeringarna i forskning, och de har redan börjat anta politiska strategier och åtgärder i detta syfte. Det är viktigt med en europeisk samordningsprocess så att medlemsstaterna kan dra nytta av varandras erfarenheter och se till att de åtgärder som vidtas är förenliga med varandra. En sådan process kommer också att göra det möjligt för Europeiska rådet att regelbundet följa de framsteg som görs mot de fastställda målen.

Sektorsspecifika frågor bör beaktas, bl.a. genom fastställande av specifika mål och milstolpar inom områden som informations- och kommunikationsteknik. Det är också nödvändigt med förbättrad sammanhållning och samordning mellan de olika aktörer som deltar i utvecklingen och användningen av nyckelteknologier i Europa Detta kan främjas genom europeiska teknikplattformar, som för samman de viktigaste aktörerna, för att fastställa en gemensam strategisk agenda för forskning samt, i förekommande fall, för reglerings- och standardiseringsfrågor.

Ett gemensamt framåtskridande innebär också att alla regioner skall kunna dra nytta av den intensifierade forsknings- och innovationsverksamheten. Det finns stora skillnader mellan de olika regionerna i ett utvidgat EU. Vissa behöver endast bibehålla och stärka sin tekniska ledning, andra bör snarare inrikta sig på att utveckla sin absorptionsförmåga - bland annat för tillämpad forskning och utveckling. Därigenom kommer de att kunna dra nytta av den forskning av världsklass som bedrivs på andra platser i Europa. Alla regioner skulle emellertid vinna på ett ömsesidigt lärande när de fastställer forsknings- och innovationsstrategier.

Slutligen bör förvaltningarna på alla nivåer utveckla en systematisk syn på de olika politiska dimensioner som måste mobiliseras vid fastställandet och genomförandet av en lämplig kombination av strategier för att främja privata investeringar i forskning och innovation. Dessa kombinationer av strategier involverar ofta olika sektorer av den offentliga förvaltningen, mellan vilka samordningen behöver förbättras.

32.1. Främjande av en sammanhållen utveckling av strategier på nationell och europeisk nivå

En öppen samordningsprocess som efterlystes vid Europeiska rådets vårmöte 2003 kommer att göra det lättare för medlemsstaterna att dra nytta av varandras erfarenheter i sina ansträngningar för att öka och förbättra forskningsinvesteringarna. Processen kommer också att bidra till att effektivisera medlemsstaternas åtgärder genom att säkerställa att de på frivillig grund samordnar dessa med varandra och med gemenskapens åtgärder. Slutligen kommer den att innebära en systematisering av den datainsamling och rapportering som är nödvändig för att Europeiska rådet skall kunna utvärdera framstegen mot målen och bedöma effektiviteten [10].

[10] Se det bifogade arbetsdokumentet från kommissionen.

Med beaktande av de riktlinjer som fastställdes av Europeiska rådet i Lissabon kommer man att tillämpa den öppna samordningsmetoden på treprocentsinitiativet genom en fortlöpande kollektiv övervakningsprocess, en mekanism för rapportering om nationella initiativ och framsteg samt ömsesidigt lärande. Metoden kännetecknas av följande:

- Den är inriktad på de europeiska målen (i detta fall treprocents- och tvåtredjedelsmålen) som av medlemsstaterna omvandlas till nationella mål och åtgärder som är förenliga med de övergripande EU-målen och som anpassas till deras nationella förutsättningar och prioriteringar.

- Den organiseras enligt riktlinjer som man enats om (vilka föreslås medlemsstaterna i denna handlingsplan).

- Processen stöds genom ett antal indikatorer och "benchmarking" av centrala mål för vilka det finns ett särskilt stort behov av detaljerad datainsamling och ett detaljerat informationsutbyte samt kartläggning och spridning av goda arbetsmetoder.

Samma strategi bör tillämpas på de initiativ som är förbundna med treprocentsmålets konsekvenser för de mänskliga resurserna, genom att dagens process för internationell forskarrörlighet utvidgas till att omfatta frågor som rör ett ökat antal lämpligt utbildade yrkespersoner inom forskning och teknik.

Det kommer att säkerställas att detta kompletterar och är förenligt med den struktur för ömsesidigt lärande om innovationspolitiken som beskrivs i meddelandet om innovationspolitik [11].

[11] A.a.

Nya åtgärder

- Att utveckla en öppen samordningsprocess för åtgärder som syftar till att öka investeringarna i forskning, med deltagande av medlemsstater och anslutningsländer samt de kandidatländer som så önskar. Förfarandet skall grundas på den lätta metod och de indikatorer som föreslås i bilagan till denna handlingsplan (Genomförande: Medlemsstaterna och anslutningsländerna med stöd från kommissionen; 2003).

- Att inleda en öppen samordningsprocess för åtgärder för att utveckla de mänskliga resurserna inom forskning och teknik, med särskild tonvikt på treprocentsmålets konsekvenser, som en utvidgning av den pågående processen inriktad på rörlighet (Genomförande: Medlemsstaterna och anslutningsländerna med stöd från kommissionen; 2003).

32.2. Att forma en gemensam syn på utvecklingen och användningen av nyckelteknologier

Inom vissa områden har forskningen en avgörande betydelse när viktiga tekniska, ekonomiska och samhälleliga problem skall lösas. Här kommer de europeiska teknikplattformarna att kunna utnyttjas för att främja effektiva offentlig-privata partnerskap med deltagande av t.ex. offentlig forskning, industri, finansieringsinstitut, användare, tillsynsmyndigheter och beslutsfattare. Detta kommer att leda till en mobilisering av forsknings- och innovationsinsatserna och underlätta uppkomsten av "ledande marknader" [12] i Europa.

[12] Se kommissionens meddelande "Innovationspolitiken: en uppdatering av Europeiska unionens ståndpunkt inom ramen för Lissabonstrategin", a.a., för en diskussion om begreppet "ledande marknader".

Teknikplattformarna kommer i princip att fungera som mekanismer som för samman alla berörda aktörer för att utveckla en vision på längre sikt, utarbeta en sammanhållen och dynamisk strategi för att förverkliga denna vision samt styra genomförandet av den. En strategisk dagordning för forskning kommer att utgöra ett centralt led i strategin för att optimera forskningens bidrag till processen. Teknikplattformarna bör också beaktta olika tekniska och andra hinder och behandla krav för en optimal utveckling, spridning och användning av teknik, t.ex. lagstiftning, standarder, finansieringsaspekter, socialt godtagande, kompetens och utbildningsbehov, med beaktande av relevant gemenskapspolitik.

De befintliga initiativen inom områden som luft- och rymdfart och järnvägstransporter erbjuder exempel på goda arbetsmetoder, och de utgör i praktiken en första grupp av europeiska teknikplattformar. Kommissionen avser att tillsammans med berörda parter inrätta ytterligare europeiska teknikplattformar inom centrala områden som växtgenomik, väg- och sjötransporter, väte, solenergi, olika delar av nanotekniken, informations- och kommunikationsteknik samt stålindustrin.

Nya åtgärder

- Att skapa europeiska teknikplattformar för ett antal nyckelteknologier, i enlighet med de kriterier och metoder som anges i kommissionens arbetsdokument som bifogas detta meddelande (Genomförande: berörda parter med stöd från kommissionen; 2003).

32.3. Möjliggöra för alla regioner att dra nytta av de ökade forskningsinvesteringarna

Ett antal tidigare och pågående initiativ har uppmuntrat regionerna att utveckla egna innovationsstrategier, som även omfattar forskningsaspekter. Dessa initiativ har redan visat sig ha en enorm betydelse för att öka regionernas medvetenhet om betydelsen av forskning och innovation [13]. Det har också hjälpt dem att införa politiska stödåtgärder. Treprocentsmålet ger emellertid upphov till många nya politiska strategier på europeisk och nationell nivå och detta måste beaktas i uppdaterade och stärkta regionala strategier. Dessutom har anslutnings- och kandidatländerna särskilda behov när det gäller t.ex. infrastruktur (som i stort sett finns i dagens medlemsstater), vilket måste beaktas vid utarbetandet av deras regionala strategier.

[13] Se det bifogade arbetsdokumentet från kommissionen.

Nya åtgärder

- Att upprätta en plattform för ömsesidigt lärande för att hjälpa regionerna att vidareutveckla sina forskningsstrategier, med beaktande av deras särskilda förutsättningar och behov. Plattformen skall bygga vidare på existerande åtgärder och framför allt stödjas genom utarbetandet av en typologi för regioner, en metod för jämförande bedömning av regionernas insatser samt särskilda åtgärder för att främja användningen av vetenskaplig och teknisk framtidsforskning på regional nivå (Genomförande: kommissionsstödd process tillsammans med regionerna; 2004).

32.4. Att utforma en sammanhållen kombination av olika instrument

Företagen kommer endast att investera mer i forskning om resultaten kan ge konkreta affärsmässiga vinster. De måste ha en tillfredsställande tillgång till kompetent personal och en starkare och mer lyhörd offentlig forskningsbas. Det är nödvändigt med större och effektivare offentligt stöd kombinerat med betydligt gynnsammare ramvillkor, t.ex. tillfredsställande system för immaterialrätt, en konkurrenskraftig miljö med forsknings- och innovationsvänliga lagar och konkurrensregler, stödjande finansmarknader samt ett gynnsamt skatteklimat.

Kommissionens nyligen framlagda meddelanden om näringslivspolitik, företagsamhet och innovationspolitik [14] kompletterar denna handlingsplan genom att de visar vägen mot en mer konkurrenskraftig företagssektor som är villig att investera i och dra nytta av forskning.

[14] A.a.

Såsom nyligen påpekades i en rapport till kommissionen [15] innebär själva omfattningen på de strukturförändringar som krävs för att förvandla EU till en forskningsintensiv, högteknologisk och kunskapsbaserad ekonomi att det knappast kan räcka med en enda isolerad väg. Många olika typer av politiska strategier och instrument kommer helt klart att behöva mobiliseras och samordnas bättre än vad som hittills varit fallet om man skall uppmuntra ökade privata investeringar i forskning och innovation. Det bredare angreppssätt som krävs bör bygga på en optimal användning av olika finansiella stödinstrument och kombinera dessa med olika åtgärder för att förbättra ramvillkoren. Utformningen och genomförandet av väl avpassade strategikombinationer på europeisk, nationell och regional nivå är därmed en av de viktigaste utmaningar som de offentliga myndigheterna står inför. Den optimala utformningen av dessa strategikombinationer beror på de starka och svaga punkterna i de nationella eller regionala forsknings- och innovationssystemen samt på sektorsspecifika frågor, som bör beaktas i förekommande fall. Detta förutsätter en effektiv samordning mellan de olika enheter och ministerier som berörs.

[15] Rapport till kommissionen från den oberoende expertgruppen, "Raising EU R&D intensity: Improving the effectiveness of the mix of public support mechanisms for private sector research and development", april 2003.

Åtgärden nedan är alltså mycket viktig för utvecklingen av nationella politiska strategier till stöd för forskning och innovation. Kommissionen använder detta angreppssätt vid utveckling av sina egna strategier, och den kommer att stödja de medlemsstater som använder den genom den öppna samordningsmetoden.

Nya åtgärder

- Att effektivisera de offentliga åtgärderna för att främja forskning och innovation genom olika strategikombinationer som bygger på en sammanhållen användning av olika instrument och genom en interaktion mellan strategier som antas av andra länder och på EU-nivå, framför allt på grundval av information och lärdomar från den öppna samordningsprocessen (Genomförande: alla nivåer, med kommissionens stöd till den öppna samordningsprocessen).

33. FÖRBÄTTRAT OFFENTLIGT STÖD TILL FORSKNING OCH INNOVATION

Industrins reaktioner på "Mer forskning för Europa" [16] visade otvetydigt att de viktigaste faktorerna när företagen beslutar om och var de skall investera i forskning är en tillfredsställande tillgång till framstående forskare och forskningspersonal, en vital offentlig forskningsbas av världsklass, förbättrade offentliga finansiella incitament och en mycket gynnsammare lagstiftning. Detta kapitel inriktas på behovet av att bredda och förbättra de mänskliga resurserna, stärka den offentliga forskningsbasen, och öka de olika offentliga finansieringsinstrumentens effektivitet.

[16] A.a.

33.1. Mänskliga resurser

En ökad tillgång till forskare med lämplig kompetens krävs i Europa om man fram till 2010 skall kunna öka investeringarna i forskning enligt målet. Ökade investeringar i forskning kommer att öka efterfrågan på forskare: För att målet skall uppnås bedömer man att det kommer att krävas att forskningspersonalen ökar med omkring 1,2 miljoner personer, vilket innefattar 700 000 fler forskare [17], utöver av de personer som väntas behövas för att ersätta den åldrande forskningsarbetskraften. Man måste också ta hänsyn till att en sådan ökning påverkas av det allmänna demografiska trycket [18], det minskade antal studenter som väljer naturvetenskapliga ämnen och den internationella konkurrensen om högt kvalificerade yrkesmänniskor. Om man skall anpassa de mänskliga resurserna till det väntade behovet av forskning och innovation kommer det att vara nödvändigt att alla berörda parter intensifierar sina gemensamma ansträngningar för att locka ett tillräckligt antal forskare av världsklass till Europa, göra forskningen mer lockande för olika befolkningsgrupper (i synnerhet kvinnor [19]) och minska avhoppen i olika skeden av utbildningen och under forskarkarriären (även bland de mest erfarna forskarna). Detta berör olika forskningsrelaterade frågor inom flera olika politikområden, i synnerhet arbetsmarknad, sysselsättning, utbildning och invandring. När så är möjligt är allmänna åtgärder att föredra, men med tanke på att behovet av forskare är mycket stort och akut blir det nödvändigt med särskilda tillfälliga åtgärder.

[17] Antal personer. Detta visar storleksordningen, det exakta resultatet beror på vilken hypotes man grundar sig på. År 2000 fanns det omkring 1,6 miljoner forskare i dagens EU och anslutningsländerna.

[18] Den yrkesverksamma befolkningen väntas 2010 ha minskat med nio miljoner.

[19] Det finns en betydande potential för att öka antalet kvinnliga forskare med tanke på att andelen kvinnliga forskare inom offentlig och privat sektor är 31 % respektive 15 %.

För att stärka de mänskliga resurserna inom forskningen krävs därför ett antal initiativ på nationell, regional och europeisk nivå som syftar till följande:

- Att locka fler studenter till forskningen, framför allt genom ökade ekonomiska incitament, initiativen Vetenskap och samhälle samt främjande av studenternas rörlighet.

- Att locka internationella forskare till Europa och främja rörligheten mellan den akademiska världen och industrin.

- Att se till att forskarna stannar i yrket och inom det europeiska området för forskningsverksamhet genom att skapa gynnsamma karriärvillkor och ge en positiv bild av forskaryrket.

De viktigaste initiativen som inletts av betydelse för treprocentsmålet .

- Genomförandet av strategin för rörlighet inom det europeiska området för forskningsverksamhet, i synnerhet initiativen syftande till att förenkla tillgången till den europeiska arbetsmarknaden för forskare genom exempelvis informationsverktyg för forskare, fullständig samordning av socialförsäkringssystemen (inbegripet förbättrad tilläggspension) och genomförandet av det europeiska sjukförsäkringskortet.

- Genomförande av handlingsplanen Vetenskap och samhälle, i synnerhet åtgärderna för att främja en jämn könsbalans och ett initiativ för att förbättra undervisningen i naturvetenskap och överbrygga klyftan mellan forskarutbildningen och forskaryrket.

Nya åtgärder

- Att utarbeta förslag om forskarkarriärer som syftar till att öppna de nationella systemen för rekrytering, bedömning och ytterligare karriärutveckling för forskare på europeisk och internationell nivå, inbegripet behovet av ett särskilt regelverk (Genomförande: Kommissionens meddelande 2003, medlemsstaterna).

- Att undersöka behovet av ytterligare EU-åtgärder eller samordnade åtgärder för att avsevärt förbättra villkoren för forskare inom EU, inom ramen för det öppna samordningsförfarandet (Genomförande: Kommissionen och medlemsstaterna, med början 2003);

- Att anta och genomföra de planerade förslagen om en handlingsplan och ett direktiv om villkoren för inresa och uppehållstillstånd i forskningssyfte för medborgare från tredje land (Genomförande: Kommissionens förslag 2003).

33.2. Den offentliga forskningsbasen och dess band till industrin

Kopplingen mellan industrin och den offentliga forskningen (inom universitet eller offentliga forskningsorganisationer) håller på att utvecklas från den tidigare "sponsringen", då företag finansierade offentliga forskare för att de skulle lösa specifika problem, mot mer strukturerade former av partnerskap syftande till ett varaktigt, långsiktigt samarbete. Det finns ett allt starkare medvetande om att offentliga forskningsinstitutioner kan fungera som värdefulla samarbetspartners som kan erbjuda kompletterande expertis, kunskap och resurser som ofta saknas inom näringslivet. Denna typ av partnerskap kan vara ett mycket verkningsfullt verktyg för att göra investeringar i forskning mer lockande för företag samtidigt som den offentliga forskningen gynnas.

I Europa är dock denna process endast i sin linda. Många företag betraktar fortfarande endast den offentliga forskningen som en källa till baskunskaper och välutbildade studenter. I de fall då sådana partnerskap existerar är det inte alltid som processen hanteras på rätt sätt. Allmänt sett anser man i Europa att det fortfarande finns en klyfta mellan den akademiska forskningen och den teknikbaserade innovationsverksamheten.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Olika initiativ som härrör från kommissionens meddelande "Universitetens roll i kunskapens Europa", framför allt om hur man kan upprätta ett närmare samarbete mellan universitet och företag.

Nya åtgärder

- Att fortsätta med eller ta initiativ till nödvändiga lagstiftnings- och förvaltningsreformer samt stödåtgärder, för att underlätta för offentliga forskningsinstitutioner att knyta effektivare band till industrin, i synnerhet små och medelstora företag, samtidigt som deras offentliga uppdrag i fråga om utbildning och grundforskning värnas. Några exempel på frågor som bör ingå är inrättande av företags"kuvöser", vetenskapsparker, startbidrag, nya typer av offentlig-privata partnerskap och bedömning av forskare (Genomförande: Medlemsstaterna).

- Att öka industrins och andra aktörers deltagande i arbetet med att fastställa prioriteringar för offentlig forskning (Genomförande: alla nivåer).

- Att utarbeta riktlinjer som kan hjälpa medlemsstaterna att granska - och i förekommande fall anpassa - sina nationella system för ägande, licenser och användning av immateriella rättigheter som härrör från offentligt finansierad forskning, i syfte att främja tekniköverföring till industrin och skapa avknoppningar (Genomförande: Kommissionen tillsammans med medlemsstaterna; 2004).

- Att utarbeta EU-riktlinjer för förvaltning och användning av immateriella rättigheter i offentliga forskningsinstitutioner och offentlig-privata partnerskap. Dessa riktlinjer kommer att hjälpa de offentliga forskningsinstitutionerna att på frivillig grund utarbeta och kontrollera efterlevnaden av stadgor med de viktigaste principerna för t.ex. ägande av och licenser för forskningsresultat samt delning av intäkter. (Genomförande: Kommissionen i samarbete med berörda parter; 2004).

33.3. Offentliga finansieringsinstrument som är effektiva och kombineras bättre

Ökningen av det offentliga stödet till forskning och innovation skall kombineras med olika insatser för att effektivisera det, i synnerhet förbättra dess hävstångseffekter på privata investeringar. Det finns utrymme för en effektivare användning av offentliga finansieringsinstrument, enskilt och i kombination med varandra: direkta åtgärder, skatteincitament, garantisystem, stöd av riskkapital. Det är nödvändigt med en kombination av instrument eftersom inget enskilt instrument på ett optimalt sätt kan uppfylla behoven för alla delar av industrin. Direkta åtgärder och skatteincitament kan användas både för större företag och små och medelstora företag, medan garanti- och riskkapitalsystem huvudsakligen är aktuella för små och medelstora företag.

De offentliga finansieringsinstrumenten bör utvecklas och användas med vederbörlig hänsyn till konkurrensreglerna, särskilt artikel 87 i fördraget (EG), samt (precis som för skatteåtgärder) med vederbörlig hänsyn till medlemsstaternas EU-skyldigheter inom skatteområdet, särskilt uppförandekoden för företagsbeskattning

33.3.1. Kombination av finansieringsinstrument

Den största utmaningen på europeisk nivå är att stärka de viktigaste finansieringsinstrumentens roll och se till att de kompletterar varandra i sitt stöd till forskning och utveckling: sjätte ramprogrammet för forskning, strukturfonderna, Eureka och EIB-gruppens finansieringsinstrument [20]. Man bör också undersöka möjligheten att styra en del av de insatser som Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) gör i anslutnings- och kandidatländer för att stödja industrins investeringar i forskning och utveckling. Medlemsstaterna bör också sträva efter att hitta en optimal kombination av instrument med beaktande av särdragen i de egna forsknings- och innovationssystemen, erfarenheterna från andra länder och utvecklingen på EU-nivå.

[20] Inbegriper Europeiska investeringsbanken (EIB), som handhar olika låneinstrument, och Europeiska investeringsfonden (EIF), som förvaltar kapital- och garantiinstrument.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Fortsatt arbete med att utveckla synergieffekterna mellan EU:s olika finansieringsinstrument och se till att dessa kompletterar varandra: sjätte ramprogrammet, strukturfonderna, EIB/EIF och Eureka (gemensamma arbetsgrupper).

- Ett effektivt genomförande av sjätte ramprogrammet för forskning (framför allt för att främja spetskompetens och integrera resurserna) samt samarbete mellan nationella program (systemet ERA-Net).

- En halvtidsöversyn av strukturfondernas instrument för att belysa de potentiella vinster som åtgärder inom forsknings- och innovationsprioriteringen kan ge regionerna.

- Igångsättande av EIB-gruppens initiativ "innovation 2010", som är en uppföljning på dess initiativ "innovation 2000", med ökade medel (investeringsmålet är 20 miljarder euro för 2003-2006) och förbättrade instrument för investering i forsknings- och innovationsverksamhet.

Nya åtgärder

- Att ge forsknings- och innovationsprioriteringen en central ställning inom strukturfonderna efter 2006 (Genomförande: Kommissionens tredje sammanhållningsrapport; 2003).

- Att rationalisera finansieringen av samarbetsprojekt inom ramen för EUREKA genom att undersöka tänkbara alternativ, till exempel vad gäller metoder för samordning av det nationella stödet [21], eller att inrätta ett gemensamt finansieringssystem (Genomförande: Eureka, medlemsstaterna).

[21] Bidrag, lån eller garantisystem.

- Att hitta en optimal kombination av finansieringsinstrument, med beaktande av behoven för olika delar av industrin samt utvecklingen i andra länder och på EU-nivå (Genomförande: Medlemsstaterna).

- Att utveckla samarbetet mellan sjätte ramprogrammet för forskning och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, med det framgångsrika samarbetet med EIB-gruppen som förebild (Genomförande: Kommissionen och EBRD; med början 2003).

33.3.2. Direkta åtgärder för forskning och innovation

Direktfinansiering, vanligtvis i form av bidrag [22], är fortfarande den vanligaste formen av offentligt stöd till företagsforskning i de flesta länder. Med hjälp av bidragen kan myndigheterna målinrikta stödet mot viss teknik eller vissa forskningsområden och motverka cyklisk eller sektorsvis avmattning. Sådana bidrag kan också påverka mottagarnas verksamhet genom de villkor som de är förbundna med, t.ex. för att uppmuntra utvecklingen av partnerskap och tekniköverföring.

[22] Villkorade bidrag eller lån används mindre ofta än bidrag, men är också direkta åtgärder,. Återbetalningen är kopplad till om den kommersiella användningen lyckas eller misslyckas.

De viktigaste frågorna är nu följande: hur man skall främja uppbyggnaden av en kritisk massa för forskning inom centrala områden (eftersom kapaciteten på nationell nivå i allt högre grad visar sig vara otillräcklig för att frambringa pooler med kompetens av världsklass), hur man skall säkerställa de små och medelstora företagens deltagande (som är en förutsättning för en ökad innovationskapacitet i breda segment av ekonomin) och hur man skall se till att resultaten av offentligt finansierad forskning utnyttjas fullt ut [23].

[23] Se den oberoende expertgruppens rapport till kommissionen, "Raising EU R&D intensity: improving the effectiveness of public support mechanisms for private sector research and development: direct measures", april 2003.

Ett eventuellt europeiskt initiativ för att utveckla försvarsforskning, såsom föreslogs av Europeiska rådet i mars 2003 efter kommissionens meddelande om försvarsmaterielindustrin, skulle också öka effektiviteten i de europeiska FoU-insatserna inom försvarsområdet. Detta skulle kunna leda till ökad finansiering av avancerad teknik av intresse för dubbel användning.

Nya åtgärder

- Att avskaffa de nationella programmens regler och praxis som hindrar samarbete och tekniköverföring på europeisk nivå [24] och tillåta finansiering av organisationer från andra medlemsstater när så är lämpligt (Genomförande: Medlemsstaterna; föreslaget mål: 2005);

[24] Exempelvis begränsningar vad gäller användningen av resultaten i andra länder och underleverantörskontrakt till icke nationella organisationer . Även i de fall då de nationella programmen saknar formella regler om uteslutande av projekt som förutsätter ett samarbete med organisationer från andra länder leder det faktum att det inte uttryckligen fastställts att sådana projekt är stödberättigade ofta till en negativ behandling av dem på grund av tidigare praxis för fördelning av medel.

- Att styra fler forskningsprogram mot skapandet av kompetenspooler och -nätverk genom att uppmuntra en koncentration eller integrering av resurser på regional, nationell och europeisk nivå (Genomförande: alla nivåer).

- Att förbättra FoU-programmens innovationseffekter genom att uppmuntra och stödja en integrering av innovationsinriktad verksamhet i forskningsprojekt (t.ex. förvaltning och spridning av kunskaper, utbildningsverksamhet och åtgärder för att öka användningen i små och medelstora företag) (Genomförande: alla nivåer).

- Att överväga att fastställa mål för de små och medelstora företagens deltagande i nationella program, i enlighet med det femtonprocentsmål som fastställts för EU:s ramprogram för forskning (Genomförande: Medlemsstaterna).

- Att utveckla en europeisk dagordning för avancerad forskning om global säkerhet och inleda en förberedande åtgärd syftande till att eventuellt inrätta en europeisk struktur för upphandling av säkerhetsrelaterad forskning av gemensamt intresse, som en följd av kommissionens meddelande om försvarsindustrin och Europeiska rådets slutsatser om frågan (Genomförande: Kommissionen tillsammans med medlemsstaterna).

33.3.3. Skatteåtgärder för forskning

Skatteincitament används i allt högre grad för att uppmuntra företagsforskning eftersom man därigenom kan stödja stora grupper företag (även små och medelstora företag) samtidigt som företagen kan behålla ett maximalt oberoende. För att skatteåtgärder för forskning skall vara effektiva bör de utformas med omsorg och samordnas med andra instrument för forskningsstöd. Den optimala utformningen beror på det nationella sammanhanget, framför allt det allmänna nationella skattesystemet, men det finns också utrymme för att dra lärdom av varandra. En ny översyn av skatteincitamenten för företagsforskning [25] tyder t.ex. på att volymbaserade system, som visserligen är mer kostsamma, kan vara effektivare än system med stegvis ökning när det gäller att stimulera till ökade forskningsutgifter, i synnerhet under perioder av ekonomisk nedgång. Vidare visade översynen att ett viktigt drag kan vara att göra skattesystemet oberoende av lönsamhet, genom möjligheter till att överföra/föra tillbaka eller till att få återbetalning om företagen gör förluster. Dessutom visade den att de stödberättigade verksamheterna måste vara tydligt definierade och att stöd skall kunna betalas ut till både forskning som läggs ut på entreprenad och forskning som bedrivs inom företaget.

[25] Se den oberoende expertgruppens rapport till kommissionen, "Raising EU R&D intensity: improving the effectiveness of public support mechanisms for private sector research and development: fiscal measures", april 2003.

Nya åtgärder

- Att uppmuntra en samordnad användning av skatteincitament för att lösa forskningspolitiska problem av gemensamt intresse, bl.a. för att: - uppmuntra skapandet av forskningsintenvisa företag och främja tidig tillväxt för dessa, - underlätta tillgången till finansiering genom nya eller befintliga stiftelser som stöder FoU-verksamhet i Europa.

Att också överväga en sådan samordnad användning av skatteincitament att en forskarkarriär görs mer lockande.

(Genomförande: Kommissionen tillsammans med medlemsstaterna i samband med den öppna samordningsmetoden; lägesrapport 2004).

- Att förbättra skatteincitamenten för forskning, på grundval av: - formella utvärderingar där resultaten offentliggörs, - ömsesidigt lärande, - tillämpning av principerna för god utformning såsom enkelhet, låga administrativa kostnader och stabilitet (Genomförande: medlemsstaterna).

- Att offentliggöra uppgifter om budgetkostnaderna för skatteåtgärder (Genomförande: medlemsstaterna).

33.3.4. Stöd till garantimekanismer för forskning och innovation i små och medelstora företag

Garantisystem syftar till att sprida risker på flera intressenter. Systemen kan antingen omfatta investeringar från riskkapitalfonder eller lån. Dessa system är särskilt lämpliga för att stödja finansieringen av små och medelstora företag och har stora hävstångseffekter på privat finansiering. Kapitalgarantier kan utnyttjas för att stödja skapandet av teknikbaserade företag och tidig tillväxt för dessa medan lånegarantier är mer lämpade för att finansiera forsknings- eller innovationsprojekt i etablerade små och medelstora företag med en begränsad riskprofil.

Det finns ett välutvecklat stöd till sådana system, särskilt på EU-nivå genom Europeiska investeringsfonden, vars garanti för små och medelstora företag har hjälpt omkring 120 000 små och medelstora företag sedan 1998. Detta stöd erbjuds i allmänhet genom medgaranti ("co-guarantee") eller motgaranti ("counter-guaranteeing"). Trots att man vet att finansiering av forskning och innovation ofta lett till marknadsmisslyckanden är garantisystemens potential för att stödja specifik forsknings- och innovationsverksamhet fortfarande i det närmaste outnyttjad i de flesta medlemsstater. Därför bör också en förbättrad användning av sådana system övervägas och främjas när så är lämpligt, t.ex. genom innovativa verktyg som att inkludera garantierna i ett större integrerat paket av tjänster och genom skapandet av säkra lånepooler [26].

[26] Se den oberoende expertgruppens rapport till kommissionen, "Raising EU R&D intensity: improving the effectiveness of public support mechanisms for private sector research and development: guarantee mechanisms", april 2003.

Nya åtgärder

- Att på grundval av erfarenheterna från vissa länder utnyttja garantimekanismerna bättre för att underlätta tillgången till lån och riskkapital för forskning och innovation i små och medelstora företag (Genomförande: alla nivåer).

- Att överväga åtgärder för att stärka och utvidga framtida garantisystem som förvaltas av Europeiska investeringsfonden genom dess egna resurser eller på uppdrag av gemenskapen, för att stödja utvecklingen av nationella och regionala garantiprogram syftande till att underlätta tillgången till lån och i synnerhet riskkapital för forskning och utveckling i små och medelstora företag (Genomförande: EIB-gruppen och kommissionen).

33.3.5. Stöd till riskkapital för forskningsintensiva små och medelstora företag

Forskningsintensiva små och medelstora företag tenderar att mer än andra förlita sig på riskkapital för startande av verksamhet och tidig expansion, eftersom deras kapacitet för egenfinansiering är mycket begränsad i förhållande till behovet av forskningsinvesteringar. Dessutom är deras tillgång till krediter begränsad, eftersom forskning uppfattas som en riskverksamhet. Den drastiska minskningen av riskkapitalverksamhet sedan 2000 gör det särskilt svårt för unga forskningsintensiva små och medelstora företag att växa eller ens överleva under de nuvarande omständigheterna. Man lyckas inte erhålla tillräcklig finansiering på marknaden för startkapital för det inledande skedet och cykliska faktorer har lett till dagens finansieringsklyfta för senare skeden. Därför talar mycket för ett offentligt stöd för startkapital och företagens inledande verksamhet. Dessutom behövs ett bredare, tidsbegränsat offentligt stöd till riskkapitalmarknaderna. [27] De offentliga åtgärderna bör också omfatta informationsfrågor.

[27] Se den oberoende expertgruppens rapport till kommissionen, "Raising EU R&D intensity: improving the effectiveness of public support mechanisms for private sector research and development: risk capital measures", april 2003.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Bildande av nätverk för förvaltare av riskkapitalfonder och investerare, och uppmuntrande av transeuropeisk samordnad riskkapitalverksamhet.

Nya åtgärder

- Att stärka och bredda Europeiska investeringsfondens riskkapitalverksamhet för att lättare åtgärda brister på marknaden och befintliga kapitalklyftor (startbidrag och stöd till tidig verksamhet, inbegripet företags"kuvöser" och fonder som inrättas gemensamt av universitetsnätverk, och för en begränsad tid kapitalklyftorna i senare skeden), och utvidga dess rådgivningstjänster för inrättandet av nya fonder till att omfatta offentliga forskningsorganisationer (Genomförande: EIF och kommissionen).

- Att öka medvetenheten hos forskningsintensiva små och medelstora företag om lämplig användning av riskkapital, i första hand genom åtgärder på regional nivå, i enlighet med kommissionens riktlinjer för finansiering av riskkapital (Genomförande: alla nivåer).

34. DET OFFENTLIGA STÖDET INRIKTAS OM MOT FORSKNING OCH INNOVATION

Ett mer högkvalitativt offentligt forskningsstöd kommer att bidra till att avsevärt öka de privata investeringarna. Detta är dock inte tillräckligt. De offentliga investeringarna till stöd för forskning måste också öka. I avsnitten nedan granskas denna fråga mot bakgrund av stabilitets- och tillväxtpakten, de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, reglerna för statligt stöd och offentlig upphandling samt EU:s ekonomiska framtidsutsikter.

34.1. Stabilitets- och tillväxtpakten och de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken

I kommissionens nyligen framlagda förslag om förbättrad samordning av finanspolitiken [28] bekräftades att de offentliga finansernas kvalitet, med tanke på deras bidrag till tillväxten, är en viktig del av kontrollen av de offentliga finanserna inom ramen för stabilitets- och konvergensprogrammen. Kommissionen har upprepade gånger poängterat att de offentliga utgifterna i högre grad bör inriktas på mer produktiva investeringar, framför allt på stöd till forskning och utveckling, eftersom detta kan öka tillväxten i framtiden. Om den makroekonomiska stabiliteten och de offentliga finansernas hållbarhet skall kunna säkras på längre sikt måste detta ske inom ramen för stabilitets- och tillväxtpakten. Ett ökat offentligt stöd till forskning och innovation är en av de utgiftskategorier till stöd för Lissabonmålen för vilka kommissionen anser att mindre, tillfälliga underskott i de offentliga finanserna bör tillåtas i länder där de offentliga finanserna i övrigt är helt eller nästan i balans. Den nuvarande ekonomiska nedgången gör det än viktigare att se till att den ekonomiska politiken främjar investeringar som leder till en högre hållbar tillväxt i framtiden.

[28] KOM(2002) 668, 27.11.2002.

I enlighet med denna syn innehåller kommissionens förslag till allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken 2003-2006 en rekommendation om att de offentliga utgifterna skall styras mot mer produktiva investeringar, framför allt forskning och innovation, och denna prioritering har omvandlats till ett antal konkreta rekommendationer till medlemsstaterna [29].

[29] Se framför allt rekommendationerna 13 och 14 i kommissionens förslag till allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken, KOM(2003) 170, 8 april 2003.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Att genomföra av stabilitets- och tillväxtpakten, framför allt den mer ingående utvärdering av de offentliga finansernas kvalitet som föreslås i kommissionens meddelande från november 2002 om samordning av finanspolitiken.

- Att rådet skall anta och följa upp kommissionens rekommendationer till de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken 2003-2006, i synnerhet när det gäller kvaliteten på de offentliga finanserna och den nya inriktningen på kunskap i allmänhet och forskning och innovation i synnerhet.

Nya åtgärder

- Att uppmuntra och övervaka de offentliga utgifternas nya inriktning mot kunskap i allmänhet och forskning och innovation i synnerhet (Genomförande: alla nivåer).

34.2. Jämvikt mellan den offentliga finansieringen på nationell nivå och EU-nivå fram till 2010

De finansiella medel från Europeiska unionens budget som finns tillgängliga för stöd till forskning och innovation bör granskas i förhållande till de insatser som vidtas på nationell nivå. Med tanke på det gemensamma långsiktiga målet på 3 % av BNP för forskningsutgifter bör de offentliga utgifterna på EU-nivå respektive nationell nivå snarast möjligt bedömas i samarbete med medlemsstaterna och anslutningsländerna.

Nya åtgärder

- Att tillsammans med medlemsstaterna och anslutningsländerna analysera och diskutera de offentliga budgetkraven för att klara treprocentsmålet samt uppdelningen av uppgifter och insatser mellan medlemsstaterna och EU fram till 2010 (Genomförande: Kommissionen tillsammans med medlemsstaterna och anslutningsländerna inom ramen för den öppna samordningsmetoden).

34.3. Regler för statligt stöd

Det finns många typer av offentligt stöd till forskning som inte orsakar någon snedvridning av konkurrensen och som därför inte betraktas som statligt stöd. Det är framför allt sådana stöd som bör uppmuntras. En stor del av det offentliga stödet till företagsforskning tillhör dock kategorin statligt stöd. Gemenskapens ram för statligt stöd till forskning och utveckling syftar till att skapa en jämvikt mellan behovet av att å ena sidan säkerställa att snedvridningen av konkurrensen minimeras och å andra sidan att se till att det europeiska näringslivet blir mer konkurrenskraftigt. Det offentliga stödet är motiverat med tanke på att marknaden inte lyckats uppnå en optimal nivå på företagsinvesteringarna. Ramen förnyades för 2002-2005 eftersom maxnivåerna för tillåtet stöd inte ansågs utgöra ett hinder för att uppnå treprocentsmålet. I slutet av 2005 kommer dock den gällande ramen att ha varit i kraft i nästan tio år, och det kommer att vara nödvändigt med en översyn av de grundläggande definitioner och begrepp som används, för att ta hänsyn till den utveckling som då har skett inom FoU.

Bestämmelserna om gruppundantag innebär att kravet på att anmäla vissa typer av statligt stöd blir mindre betungande och påskyndar beviljandet av stöd till industrin. Kommissionen avser att ändra det befintliga gruppundantaget för statligt stöd till små och medelstora företag och öka räckvidden till att omfatta både enskilda FoU-stöd och FoU-stödprogram, vilket kommer att minska antalet anmälningar avsevärt. Man kommer att överväga ett eventuellt ytterligare gruppundantag i samband med översynen av gemenskapens regler för statligt stöd till FoU.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Ett snabbt antagande av ett ändrat gruppundantag för små och medelstora företag till att omfatta statligt FoU-stöd.

- Insamling av data och rapportering om det statliga stödets nya inriktning på övergripande mål, t.ex. forskning.

Nya åtgärder

- Att förtydliga och öka medvetenheten om typer av offentligt forskningsstöd som inte leder till någon snedvridning av konkurrensen och som därför inte betraktas som statligt stöd (Genomförande: Kommissionen).

- Att förbereda en ändring av gemenskapens ram för statligt stöd till FoU, framförallt genom en ingående översyn av följande frågor: - Brytpunkten mellan forskningsverksamhet som är berättigad till offentligt stöd och rent kommersiell innovationsverksamhet samt särskiljande av stödberättigade FoU- projekt på grundval av deras närhet till marknaden. - De offentliga forskningsorganens nya inriktning på ett stärkt samarbete med industrin. - De olika modeller för stöd till FoU-verksamhet som används av EU:s viktigaste handelspartners och deras konsekvenser vad gäller lika förutsättningar för europeiska företag som verkar på globala marknader. Möjligheterna till gruppundantag för stöd kommer att övervägas i samband med översynen av reglerna (Genomförande:Kommissionen).

- Att styra det statliga stödet mot FoU som ett led i den allmänna förändringen av det statliga stödet med en inriktning mot övergripande mål. (Genomförande: alla nivåer).

34.4. Offentlig upphandling

Den offentliga upphandlingen beräknas uppgå till 16 % av EU:s BNP. Den är en ledande eller betydande efterfrågefaktor inom många sektorer, såsom hälsovård, utbildning, transporter, miljöskydd och försvar, där den offentliga sektorn kan fungera som "launching customer" [30]. Regler och praxis för upphandling bör syfta till att se till att de offentliga uppköparna får valuta för pengarna. Detta innebär delvis att de skall kunna få varor och tjänster med den teknik som är bäst lämpad för deras behov, inbegripet innovativa varor och tjänster när så är motiverat. Det finns redan flera olika möjligheter, och det lagpaket om upphandling som för närvarande är under behandling kommer i vissa avseenden att förtydliga och utvidga dessa. Ett exempel är tonvikten på resultat, fastställandet av tekniska krav och förfarandet för "konkurrenspräglad dialog", som gör det möjligt att skapa konkurrens om komplexa kontrakt genom en dialog med leverantörerna, så att en eller flera tekniska lösningar kan identifieras innan någon slutligen tilldelas kontraktet. E-upphandling och därmed förbundna dynamiska upphandlingssystem kan erbjuda andra möjligheter.

[30] Genom offentlig upphandling, särskilt inom försvarssektorn, fungerar USA:s myndigheter som "launching customer" för innovativ teknik (i synnerhet informations- och kommunikationsteknik) och minskar risken för senare kunder. I Europa är Galileo, det europeiska systemet för satellitnavigering, ett bra exempel på ett storskaligt europeiskt initiativ där den inledande offentliga upphandlingen har stor betydelse för utvecklingen av central teknik. Därefter upprättas offentlig-privata partnerskap för utbyggnad och användning av infrastrukturen.

Ett viktigt mål är att öka de offentliga upphandlarnas medvetenhet om de möjligheter som står till buds inom ramen för lagstiftningen samt att stödja utarbetandet och spridningen av information som kan hjälpa dem att utnyttja dessa möjligheter fullt ut och på ett korrekt sätt. Detta kan ha stor betydelse för upphandlingen av mer innovativa varor och tjänster, vilket i sin tur kan stimulera ytterligare forskning och innovation.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Ett snabbt antagande av upphandlingspaketet i Europaparlamentet och rådet.

- Framsteg med initiativet för e-upphandling.

- Medvetandehöjande åtgärder som föreslås i kommissionens nyligen framlagda meddelande om innovationspolitiken.

- Framsteg i arbetet med att eventuellt skapa en mellanstatlig europeisk byrå för försvarsutveckling och -upphandling.

Nya åtgärder

- Att stödja utarbetande och spridning av information om exempelvis bästa tillgängliga teknik för centrala varukategorier, vilket hjälper inköpare inom den offentliga sektorn att upphandla sådan teknik som är bäst avpassad till deras behov. Detta gäller särskilt inom sektorer som hälsovård, miljö, transporter och utbildning där de ofta är de första kunderna. (Genomförande: alla nivåer).

35. FÖRBÄTTRADE VILLKOR FÖR PRIVATA FORSKNINGSINVESTERINGAR

Det är nödvändigt med ett ökat och förbättrat offentligt stöd för att stimulera forskning och innovation i Europa, men detta stöd måste kombineras med betydande förbättringar av de allmänna villkoren för forskning om EU skall kunna bli verkligt lockande för privata investeringar i forskning och innovation. På senare tid har ett antal genombrott gjorts. Dessa måste nu bekräftas, och nya åtgärder krävs inom områden som immaterialrätt, marknadsreglerering, konkurrensregler, finansmarknader, skattevillkor och företagsrapportering om forskning.

35.1. Immaterialrätt

Skyddet av immateriella rättigheter är mycket viktigt för de flesta privata och offentliga organisationers konkurrenskraft och möjlighet att locka till sig investerare. Det är framför allt nödvändigt med väl avvägda system för immaterialrätt. Dessa skall ge incitament för innovation och investering i forskning samtidigt som spridningen och vidareutvecklingen av forskningsresultat inte får hämmas. Under senare år har betydande framsteg gjorts på både internationell nivå och EU-nivå. Några exempel är antagandet av ett gemenskapsmönsterskydd som börjar gälla 2003 och den politiska enigheten om att inrätta ett gemenskapspatent. Det finns dock fortfarande utrymme att se till att de europeiska immaterialrättssystemen kan ta hänsyn till den snabba utvecklingen vad gäller både forskningsprocesser och särskilda teknikområden. Det krävs dessutom åtgärder för att främja en optimal användning av immaterielrättssystemen i Europa, med särskild tonvikt på akademiska institutioner och mindre företag.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Inrättandet av ett gemenskapspatent.

- Förhandlingar om ett förslag till direktiv om försvar av immateriella rättigheter.

- Förhandlingar om ett förslag till direktiv om möjligheten till rättsligt skydd för datorrelaterade uppfinningar, med beaktandet av behovet att undvika att hämma konkurrensen och utvecklingen av öppna källkoder.

- Ett snabbt genomförande av direktiv 98/44/EG om rättsligt skydd för biotekniska uppfinningar och direktiv 2001/29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället.

- Främjande av en gemensam europeisk syn på frågan om nyhets"frist" inom det internationella harmoniseringsarbetet.

- Användning av existerande instrument i ramprogrammet för forskning för att stödja tillfälliga utbyten mellan forskningsorganisationer av personal som sysslar med tekniköverföring

Nya åtgärder

- Att stödja samordnade EU-täckande åtgärder för medvetenhet och utbildning om immaterialrätt som framför allt riktas mot den europeiska forskarvärlden (Genomförande: Kommissionen och andra berörda institutioner).

- Att utvärdera specifika forskningsrelaterade aspekter av immaterialrätten, som t.ex. undantag för experiment, tidigare användares rättigheter, lagstiftning som är tillämplig på tekniskt kunnande och föreskrifter om gemensamt ägande av immateriella rättigheter, för att få grepp om vilka åtgärder som kan vara nödvändiga att vidta (Genomförande: Kommissionen tillsammans med berörda parter; lägesrapport 2004).

- Att se till att alla studenter före sin examen får grundläggande kunskaper/utbildning om immaterialrätt och tekniköverföring. Detta gäller särskilt studenter som går på naturvetenskaplig utbildning, ingenjörsutbildning och ekonomutbildning (Medlemsstaterna och institutioner för högre utbildning).

35.2. Reglering av varor och standardisering

Forskningens och utbildningens konsekvenser för gällande och ny reglering av marknader bör kontrolleras och optimeras där så är nödvändigt. Detta bör göras i enlighet med initiativet för regelförenkling och kommissionens nya regler för konsekvensbedömning. Utifrån ett forsknings- och innovationsperspektiv är ett viktigt mål att se till att reglerna förblir teknikneutrala. Ett bra exempel är den så kallade nya metoden, som begränsar sig till de krav som är nödvändiga för att skydda allmänhetens intresse och överlåter den tekniska utformningen av dessa krav till de europeiska standardiseringsorganisationerna (CEN, CENELEC, ETSI) genom samförståndsbaserade standarder. Denna metod har mycket positiva effekter på forskning och innovation i och med att den säkrar teknikneutraliteten och den nödvändiga jämvikten mellan flexibilitet och klarhet angående rättsläget. Detta betyder att uppmärksamheten bör inriktas på en snabb, effektiv och öppen standardiseringsprocess som präglas av insyn och som, i likhet med lagstiftningen, skall vara teknikneutral genom användning av resultatindikatorer. Olika aspekter som rör den europeiska standardiseringspolitiken kommer att granskas i detalj i ett meddelande från kommissionen senare i år. Följande två aspekter är särskilt viktiga för forskning och innovation: För det första måste resurser frigöras för finansiering av den forskning som krävs för att färdigutveckla flera europeiska standarder. För det andra måste de europeiska företagen få tillräckliga kunskaper om standarder för att de (och då särskilt små och medelstora företag) bättre skall kunna ta större hänsyn till dem i sina forsknings- och innovationsprojekt.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Kommissionens kommande meddelande om standardisering.

- Genomförande av de allmänna riktlinjerna för samarbetet mellan de europeiska standardiseringsorganisationerna och Europeiska kommissionen [31].

[31] Kommer att offentliggöras i EUT.

- Användning av sjätte ramprogrammet för forskning för att finansiera den forskning som är nödvändig för standardiseringen, framför allt genom integrerade projekt och expertnätverk.

Nya åtgärder

- Att identifiera tekniska områden där den gällande lagstiftningen eller bristen på lagstiftning hindrar utvecklingen och användningen av ny teknik. Att där så är lämpligt utarbeta åtgärder för att lösa problemen. Detta kommer framför allt att göras inom ramen för de europeiska teknikplattformarna. (Genomförande: Kommissionen tillsammans med berörda parter).

- Att stärka banden mellan sjätte ramprogrammet för forskning och de europeiska standardiseringsorganisationerna (CEN, CENELEC och ETSI) i syfte att fastställa och i förekommande fall stödja sådan forskning som krävs för utvecklingen av europeiska standarder (Genomförande: Kommissionen och de europeiska standardiseringsorganen)

35.3. Konkurrensregler

Vid sidan av översynen av gemenskapens regler för statligt stöd till FoU håller man för närvarande på att se över de europeiska konkurrensreglerna för att se till att forsknings- och innovationsaspekter i högre grad beaktas vid bedömning av marknadsdynamik och konkurrensvillkor. I och med den nyligen genomförda omarbetningen av EU:s antitrustlagstiftning läggs större tonvikt på en ekonomisk bedömning. Den kommande ändringen av gruppundantaget och riktlinjerna för avtal om tekniköverföring bör leda till att processen blir mindre juridisk och i högre grad fokuseras på en ekonomisk bedömning. Forsknings- och innovationsverksamhetens effekter bör också mer uttalat beaktas vid beslut om företagssammanslagningar, i enlighet med koncentrationsförordningen där det föreskrivs att utvecklingen av tekniskt framåtskridande skall beaktas [32].

[32] Artikel 2.1 b.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Den kommande ändringen av gruppundantaget och riktlinjer för avtal om tekniköverföring (externt samråd planerat under hösten 2003).

Nya åtgärder

- Att utveckla riktlinjer för hur de potentiella effektivitetsvinsterna genom teknisk utveckling skall bedömas vid beslut om företagssammanslagningar (Genomförande: Kommissionen).

35.4. Finansmarknader

Effektiva, stödjande och integrerade finansmarknader är en viktig främjande faktor för forskningsinvesteringar, särskilt när det gäller investeringar av teknikbaserade små och medelstora företag i olika stadier av deras utveckling. De viktigaste marknaderna som berörs är riskkapitalmarknader vid företagsstart och tillväxtskede, sekundärmarknader för finansiering av börsintroduktioner och senare expansion, samt lånemarknader. Frågor som är särskilt viktiga för forskning och innovation är ett fullständigt genomförande av handlingsplanen för finansiella tjänster, i synnerhet när det gäller sådant som integreringen av Europas kapitalmarknader, och utvecklingen av bedömningsmekanismer som är avpassade för teknikbaserade företag, inbegripet små och medelstora företag.

Något som är lika viktigt är att snarast färdigställa handlingsplanen för riskkapital och dess eventuella uppföljning. Framför allt bör beskattning och regelverk för riskkapital betraktas i detta sammanhang med tanke på att investerare, särskilt institutioner, är mycket känsliga för kostnader och komplexitet, och det finns risk för att de styr sina investeringar mot andra typer av tillgångar om inte villkoren för investering i riskkapital förbättras avsevärt. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot frågor om dubbelbeskattning, samt mot de eventuella skadliga effekterna av överdrivna "stabilitets"skyldigheter för banker och andra finansinstitutioner.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Ett fullständigt genomförande av handlingsplanen för finansiella tjänster.

- Ett snabbt färdigställande av handlingsplanen för riskkapital, samt utarbetande av uppföljningsåtgärder, när så är lämpligt.

Nya åtgärder

- Att i förekommande fall anpassa beskattningen av riskkapital för att undvika dubbelbeskattning av investerare och fonder [33] (Genomförande: Medlemsstaterna). Att i samma syfte också överväga möjligheten och fördelarna med att utarbeta en harmoniserad europeisk rättslig struktur för fonder för att säkerställa insynen i riskkapitaloperationer i hela EU) (Genomförande: Kommissionen tillsammans med berörda parter; rapport 2004).

[33] Dubbelbeskattning (investerare och fonder) minskar lönsamheten för investeringar i riskkapitalfonder jämfört med investeringar som görs direkt i företag, vilket gör sådana fonder mindre lockande. Detta begränsar både inhemska och internationella investeringar.

- Att mot bakgrund av senare tids drastiska nedgång i riskkapitalfinansieringen i hela världen och, i synnerhet, den särskilt viktiga funktion som banker har när det gäller riskkapitalfinansiering i Europa, säkerställa att gemenskapens lagstiftning om kapitalkrav, som kommer att bygga på det kommande Basel II-avtalet om kapital, utformas med beaktande av riskkapitalaktörernas behov (Genomförande: Kommissionen; lagstiftningsförslag under 2004).

- Att undersöka metoder för att främja användningen av bedömningssystem som innefattar en teknisk riskbedömning (teknikvärdering) [34] för att göra det möjligt för potentiella investerare att bedöma de särskilda riskerna och vinsterna förbundna med investeringar i teknikbaserade små och medelstora företag (Genomförande: alla nivåer, inbegripet kommissionen, tillsammans med berörda parter; rapport 2005).

[34] Tidigare årsredovisningar är ingen tillförlitlig måttstock för teknikbaserade företags framtida resultat, eftersom dessa företag ofta träder in på nya marknader med nya varor. System för teknikvärdering är mer framåtblickande eftersom de gör det möjligt att bedöma vilket värde en innovativ teknikbaserad vara eller tjänst har.

35.5. Skattevillkor

Kommissionens pågående åtgärder för att främja ett rättvist och effektivt europeiskt skatteklimat kommer förmodligen att ha stora positiva effekter på EU:s dragningskraft när det gäller forskningsinvesteringar och innovation. Kommissionen använder en tudelad strategi för att hantera skattemässiga hinder för gränsöverskridande verksamhet på den inre marknaden: På kort sikt handlar det om att genomföra lagstiftning som inriktas specifikt på varje enskilt hinder. På längre sikt handlar det om att utarbeta en systematisk, övergripande lösning på alla frågor som rör gränsöverskridande verksamhet för att ge företagen en gemensam, konsoliderad skattebas för sin ekonomiska verksamhet inom EU. De åtgärder som är av särskilt stor betydelse för forskningsinvesteringar förtecknas nedan.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Kommissionens kommande initiativ om gränsöverskridande system för att kvitta förluster i skattehänseende (planerat till 2004), som kommer att gynna forskningsverksamhet och bidra till en mer effektiv fördelning inom multinationella grupper eftersom dessa verksamheter nästan per definition bokförs som förluster.

- Arbetet inom det gemensamma forumet för internprissättning i EU, i syfte att framför allt förbättra den skattemässiga behandlingen av transaktioner mellan olika enheter inom multinationella företag (t.ex. överföring av immateriella tillgångar).

- Ett snabbt antagande av utkastet till direktiv om beskattning av gränsöverskridande utbetalning av räntor och royalties, som kommer att leda till att kupongskatter avskaffas för royalties på patent inom EU.

- Framsteg mot att skapa en konsoliderad EU-skattebas för företag, på grundval av kommissionens kommande meddelande som planeras till slutet av 2003.

35.6. Forskningsstrategi, forskningsförvaltning och ekonomisk rapportering för företag

Det finns utrymme för framsteg när det gäller att öka företagens (i synnerhet de små och medelstora företagens) medvetenhet om olika metoder för att integrera forskning och innovation med affärsstrategi och -förvaltning samt fördelarna med detta. Denna medvetenhet kan ökas inom ramen för utbildningssystemet, men också genom nya metoder för ekonomisk rapportering. Inom de företagsekonomiska utbildningarna bör större uppmärksamhet ägnas åt en integrerad syn på FoU-förvaltning inom ramen för den övergripande affärsstrategin. Större öppenhet i den ekonomiska rapporteringen om betydelsen av forskningsinvesteringar och andra former av immateriellt kapital kommer också att öka förståelsen för företagens värdeuppbyggnad och ge företagsledning och investerare bättre grund för beslutsfattande. När det gäller extern ekonomisk rapportering bör man i högre grad satsa på att genomföra riktlinjerna, som överensstämmer med de nya internationella redovisningsstandarderna, när det gäller rapportering om FoU och andra former av immateriellt kapital. Dessa nya typer av rapportering kommer också att ge data som gör det möjligt för statistikorgan att tillhandahålla bättre information om storleken på investeringarna i immateriellt kapital.

De viktigaste pågående EU-initiativen av betydelse för treprocentsmålet

- Åtgärder inom ramprogrammet för forskning för att stimulera en bred användning och harmonisering av riktlinjerna för att värdera företagsforskning och andra former av immateriellt kapital.

- Utveckling och regelbundet offentliggörande av statistik om företagens investeringar i immateriellt kapital.

Nya åtgärder

- Att inrätta en övervakningsverksamhet för industriell forskning, inbegripet en resultattavla, för att analysera tendenser och underlätta "benchmarking" av metoder för forskningsinvesteringar och förvaltning av forskning i olika företag, på grundval av erfarenheter från medlemsstaterna (Genomförande: Stöd från kommissionen; första rapporten i början av 2005).

- Att uppmuntra värdering och rapportering om forskning och andra former av immateriellt kapital i företagen, både internt och externt, med tillämpning av existerande internationella riktlinjer (Genomförande: företagssektorn).

- Att uppmuntra utvecklingen av moduler av förstklassig FoU-förvaltning som skall ingå i undervisningen på naturvetenskapliga och företagsekonomiska utbildningar samt på ingenjörsutbildningar (Genomförande: Kommissionen tillsammans med institutioner för högre utbildning och industrin).

36. SLUTSATS

Denna handlingsplan utgör startskottet för en process som har potential att ge en ordentlig skjuts åt Europas dragningskraft för forskningsinvesteringar och skapa rätt förutsättningar för att EU skall kunna uppnå målet på 3 % av BNP för forskning senast 2010. Detta förutsätter dock ett beslutsamt och samordnat agerande av medlems-, anslutnings- och kandidatländer samt alla berörda parter. Kommissionen kommer för sin del att omedelbart vidta de nödvändiga åtgärderna för att gå vidare enligt den plan som anges ovan och ge uppmuntran åt dem som är villiga att förbättra villkoren, så att det bedrivs mer och bättre forskning i Europa. Kommissionen kommer också att lägga fram en rapport varje år inför Europeiska rådets vårmöte, så att Europeiska rådet kan följa utvecklingen och utfärda ytterligare riktlinjer eller anpassa sin strategi på det sätt som är lämpligt på grundval av de framsteg som gjorts.