MOTIVERING

1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

•Motiv och syfte med förslaget

Genom fördraget mellan Frankrike och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om privata koncessionshavares uppförande och drift av en fast förbindelse under Engelska kanalen, vilket undertecknades i Canterbury den 12 februari 1986 (nedan kallat Canterbury-fördraget), inrättades en mellanstatlig kommission med uppgift att utöva tillsyn över alla frågor som rör uppförande och drift av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen.

Fram till slutet av den övergångsperiod som infördes genom avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen är denna mellanstatliga kommission den nationella säkerhetsmyndighet enligt artikel 3.7 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/798 som är behörig för den fasta förbindelsen under Engelska kanalen.

Enligt artikel 3.7 i direktiv (EU) 2016/798 kan en nationell säkerhetsmyndighet vara ett organ som flera av medlemsstaterna har anförtrott uppgifter som rör järnvägssäkerhet. Efter den ovan nämnda övergångsperiodens slut kommer den mellanstatliga kommissionen emellertid att vara ett organ som inrättats av en medlemsstat och ett tredjeland. Direktiv (EU) 2016/798 omfattar inte möjligheten att en nationell säkerhetsmyndighet skulle kunna vara ett organ som anförtrotts uppgifter av en medlemsstat och ett tredjeland. Om inte annat föreskrivs kommer unionsrätten i slutet av övergångsperioden därför inte längre att vara tillämplig på den del av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen som omfattas av Förenade kungarikets jurisdiktion.

För att säkerställa en säker och effektiv drift av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen är det nödvändigt att ha en enda säkerhetsmyndighet som ansvarar för hela denna infrastruktur. Denna säkerhetsmyndighet bör även fortsättningsvis vara den mellanstatliga kommissionen. Detta kräver en ändring av direktiv (EU) 2016/798.

I ett parallellt och med denna ändring sammanhängande initiativ föreslår kommissionen också att Europaparlamentet och rådet antar ett beslut som ger Frankrike befogenhet att på vissa villkor förhandla om och ingå ett internationellt avtal i syfte att bibehålla den mellanstatliga kommissionen som den enda nationella säkerhetsmyndigheten för den fasta förbindelsen under Engelska kanalen. Ett sådant avtal skulle säkerställa att den mellanstatliga kommissionen följer de unionsrättsliga bestämmelser som gäller för nationella säkerhetsmyndigheter, särskilt direktiv (EU) 2016/798, direktiv (EU) 2016/797 och förordning (EU) 2016/796, avseende den fasta förbindelsen under Engelska kanalen. I avtalet skulle det föreskrivas att den franska nationella säkerhetsmyndigheten i nödsituationer tillfälligt skulle kunna överta behörigheten för den del av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen som omfattas av fransk jurisdiktion. Avtalet skulle också innehålla en bestämmelse om att eventuella frågor om tolkningen av unionsrätten som uppkommer i en tvist vilken anhängiggjorts vid den skiljedomstol som inrättats genom Canterbury-fördraget måste hänskjutas till EU-domstolen. Slutligen skulle kommissionen enligt det föreslagna beslutet om bemyndigande ge Frankrike befogenhet att ingå avtalet efter att ha kontrollerat att detta uppfyller villkoren i beslutet om bemyndigande.

Med beaktande av kommissionens förslag till beslut om bemyndigande riktat till Frankrike syftar det föreliggande förslaget till att ändra artikel 3.7 i direktiv (EU) 2016/798, där begreppet ”nationell säkerhetsmyndighet” definieras, både när det gäller järnvägssäkerhet enligt det direktivet och när det gäller driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet enligt direktiv (EU) 2016/797. Syftet är att ett organ som av en medlemsstat och ett tredjeland anförtros uppgifter som rör järnvägssäkerhet och driftskompatibilitet på grundval av ett internationellt avtal som ingåtts eller godkänts av EU ska kunna betraktas som en nationell säkerhetsmyndighet enligt unionsrätten.

Det föreliggande förslaget skulle dessutom föreskriva att den berörda medlemsstaten, om det är nödvändigt för järnvägssäkerheten, utan dröjsmål bör utnyttja den rätt som följer av avtalet med det berörda tredjelandet, enligt vilken den nationella säkerhetsmyndigheten får överta ensam behörighet för den del av järnvägsinfrastrukturen som är belägen i medlemsstaten ifråga. Förslaget skulle också föreskriva att Europeiska unionens domstol är behörig att meddela ett avgörande på begäran av en skiljedomstol som inrättats genom ett internationellt avtal av det slag som Frankrike bör få befogenhet att förhandla om och ingå med Förenade kungariket.