[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 5.12.2007

KOM(2007) 774 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

En stark europeisk grannskapspolitik

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

En stark europeisk grannskapspolitik

1. INLEDNING

Den europeiska grannskapspolitiken fördjupar EU:s förbindelser med grannländerna[1] på ett väsentligt sätt och har blivit en etablerad form för samarbete med dessa länder över ett brett politiskt spektrum. Grundtanken inom den europeiska grannskapspolitiken är att EU har stort intresse av att se större ekonomisk utveckling, stabilitet och ett bättre styre i närområdet. Spridandet av fred och välstånd över EU:s gränser motverkar konstlade skiljelinjer har och skapar fördelar både för EU och för de partnerländer som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken (nedan kallade partnerländerna ). Den europeiska grannskapspolitiken är ett partnerskap för reform där ”mer ger mer”. Ju djupare en partner engagerar sig i samarbetet med unionen desto bättre gensvar kan unionen ge politiskt, ekonomiskt och genom finansiellt och tekniskt samarbete. Verksamheten inom detta politikområde blir allt mångsidigare i takt med att partnerskapen utvecklas inom ramen för den gemensamma europeiska grannskapspolitiken.

Efter de första årens erfarenhet av den europeiska grannskapspolitiken konstaterade kommissionen i december 2006[2] att politiken snabbt nått goda resultat, men föreslog vidare åtgärder för att den ska få full effekt. Detta kräver politiskt ledarskap, en partnerskapsstrategi och lösande av känsliga frågor. Det är i sista hand fråga om EU:s förmåga att utveckla en extern politik som kompletterar utvidgningspolitiken och som på ett effektivt sätt främjar omvandling och reformer. Efter överläggningar med rådet, där kommissionen bidrog med informella dokument[3], svarade EU-ordförandelandet Tyskland på meddelandet med en rapport[4] som i det stora hela godkändes av Europeiska rådet. I september 2007 anordnade kommissionen vidare en konferens om grannskapspolitiken som för första gången samlade ministrar och företrädare för civilsamhället från EU och dess partnerländer. Den 15 november antog Europaparlamentet en rapport[5] om 2006 års meddelande.

Sedan det senaste meddelandet utfärdades har vissa framsteg gjorts. Som exempel kan nämnas att medel har anslagits enligt mekanismen för gott styre. Ett investeringsinstrument för grannskapspolitiken håller på att inrättas. En regional östlig dimension, ”Svartahavssynergin”, har lanserats. Framsteg har gjorts när det gäller att låta partnerländer delta i EG-program och EG-organ. Mycket återstår dock att göra. I de flesta länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken är behovet av sociala och ekonomiska reformer enormt.

Under den kommande perioden måste både partnerländerna och EU fokusera på genomförandet av befintliga instrument. Det krävs insatser från båda sidor. Vilka åtgärder som ska prioriteras kommer att anges i två meddelanden. I det ena behandlas EU:s ansvarsområden, i det andra insatser som ännu behöver göras av partnerländerna.

Det här meddelandet fokuserar på de åtgärder som EU behöver vidta och planerar att förverkliga under 2008 och vilka åtgärder medlemsstaterna och kommissionen kommer att behöva vidta för att genomföra de förslag som diskuterades 2007. I ett särskilt meddelande (med åtföljande länderspecifika framstegsrapporter) som ska läggas fram våren 2008 kommer det att analyseras på vilka områden partnerländerna behöver vidta ytterligare åtgärder.

2. BEGREPP

2.1. Differentiering

Den europeiska grannskapspolitiken omfattar mycket olikartade länder inom samma politik. EU:s erbjudande om fördjupade förbindelser är detsamma för alla partner. Den länderspecifika strategin inom den europeiska grannskapspolitiken medger emellertid flexibilitet och differentiering, och det finns lika många möjliga svar som det finns partnerländer, beroende på landets politiska situation, dess ambitionsnivå när det gäller EU, dess reformprogram och den socioekonomiska utvecklingsnivån. Differentieringen framgår av det utvidgade avtal som håller på att förhandlas fram med Ukraina[6] samt av de pågående diskussionerna med Marocko om en ”framskjuten ställning” och med Israel om en uppgradering av förbindelserna. Ju mer grannskapspolitiken utvecklas desto mer framträdande kommer differentieringen att bli.

Den gemensamma ram som grannskapspolitiken utgör gör det lättare för EU att förhålla sig till dessa olika partner på ett objektivt och konsekvent sätt och garanterar att hela EU går in för att fördjupa förbindelserna med alla grannländer.

2.2. Ägarskap

För att de ambitiösa målen för grannskapspolitiken ska nås är ett gemensamt ansvar viktigt och måste utvecklas vidare. Det gemensamma ansvaret kommer att utvecklas i takt med att differentieringen ökar och den bilaterala politiska dialogen fördjupas över ett brett spektrum av olika områden. Det är viktigt att både partnerlandet och EU kan hålla varandra ansvariga när det gäller att leva upp till de ömsesidiga åtagandena.

Under konferensen om den europeiska grannskapspolitiken i september 2007 framhöll EU sin vilja att arbeta tillsammans med partnerländer som är beslutna att delta i utformningen av den europeiska grannskapspolitiken. En uppföljningskonferens kommer att äga rum 2008 och Georgien har erbjudit sig att stå som värd.

2.3. Regionala processer

Den europeiska grannskapspolitiken är främst bilateral, men har beröringspunkter med regionala och subregionala processer. Partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet är fortsatt en hörnsten för EU:s samverkan med grannländerna i syd. Den europeiska grannskapspolitiken och partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet förstärker varandra: De bilaterala ramar som den europeiska grannskapspolitiken erbjuder lämpar sig bättre för att främja interna reformer, medan samarbetsramen för Europa-Medelhavsområdet är den regionala kontexten.

Kommissionen stödjer nya initiativ för att stärka förbindelserna med länder i Medelhavsregionen, förutsatt att länderna bygger vidare på befintliga processer. Sådana initiativ skulle bl.a. kunna omfatta åtgärder inom miljö, interkulturell dialog, ekonomisk tillväxt och säkerhet. Kommissionen noterar i detta sammanhang Frankrikes inbjudan till ett möte i juni 2008 för att ge ny fart åt förbindelserna med länderna i Medelhavsregionen.

Som svar på uppmaningarna att inrätta en ram för regionalt samarbete i öst har man lanserat Svartahavssynergin för att komplettera EU:s huvudsakligen bilaterala strategier i regionen, dvs. den europeiska grannskapspolitiken, det strategiska partnerskapet med Ryssland och anslutningsförhandlingarna med Turkiet. Ett ministermöte om Svartahavssynergin kommer att hållas i februari 2008 i Kiev. EU kommer också att delta.

Det kommer också att undersökas vilka synergieffekter som kan uppnås med EU-strategin för Centralasien och den gemensamma strategin EU-Afrika.

3. VÄSENTLIGA FRÅGOR – FÖRSLAG TILL VIKTIGA FÖRBÄTTRINGAR

3.1. Åtgärder för fortsatt ekonomisk integration

Skräddarsydda, djupgående och omfattande frihandelsavtal som innefattar åtgärder för att minska icke-tariffära hinder genom större överensstämmelse mellan parternas regler och föreskrifter är nyckeln till ökad ekonomisk integration med partnerländer i den europeiska grannskapspolitiken. Ett frihandelsavtal skulle omfatta i stort sett all handel med varor och tjänster mellan EG och partnerländerna i den europeiska grannskapspolitiken samt innehålla strikta rättsligt bindande bestämmelser om genomförande av regler på handelsområdet och det ekonomiska området.

Viktiga steg har redan tagits men det krävs beslutsamma insatser från alla parter för att föra projektet vidare. Unionen kommer att fortsätta att aktivt stödja grannländerna ekonomiskt och tekniskt i deras arbete med att anpassa sina regler, men det behövs fler incitament.

Förhandlingarna om ett utvidgat avtal med Ukraina inleddes 2007, och de kommer att utsträckas till att även omfatta frihandelsfrågor så snart Ukraina har anslutit sig till Världshandelsorganisationen (WTO). Kommissionen har lagt fram ett förslag till förordning om införande av autonoma handelsförmåner för Moldavien. Genomförbarhetsstudier för att utreda möjligheten att ingå frihandelsavtal med Georgien och Armenien kommer att slutföras under det kommande året. Förhandlingarna om liberalisering av tjänster och etableringsrätt samt om handel med jordbruksprodukter har fortsatt med partnerländerna i Medelhavsområdet. Under 2008 kommer ett arbete med att utforma en färdplan för de följande stegen på handelsområdet fram till 2010 och därefter med partnerländerna i Medelhavsområdet att inledas. Syftet är att uppgradera de befintliga avtalen. Arbetet kommer att ske på högre tjänstemannanivå. Framsteg har också gjorts i det förberedande arbete som siktar till att underlätta handeln med industriprodukter genom ingående av avtal om bedömning av överensstämmelse och godtagande av industriprodukter.

Alla parter måste göra ytterligare insatser alltefter vad som ska uppnås för att förhandlingarna ska kunna slutföras med gott resultat. EU måste visa ett större politiskt engagemang när det gäller att främja ekonomisk integration och förbättra tillträdet till marknaden. Medlemsstaternas stöd för kommissionens insatser för att skyndsamt avsluta de pågående förhandlingarna om jordbruks- och fiskefrågor, med beaktande av partnernas olika utvecklingsnivåer, kommer att vara avgörande, särskilt genom att begränsa antalet produkter som undantas från fullständig liberalisering. Detta bör vara ett led i en samlad ansträngning av alla parter under de kommande åren i riktning mot det prioriterade målet att gradvis utsträcka de djupgående och omfattande avtalen till att även omfatta våra partner. Förhandlingar bör övervägas efter noggrant övervägande och takten bör anpassas till de berörda ländernas kapacitet och det förväntade resultatet. Samtidigt kommer kommissionen att fortsätta att främja förbättringar och ökad konvergens t.ex. när det gäller tekniska föreskrifter, sanitära och fytosanitära frågor, tull och beskattning samt ekonomisk integration mellan partnerländerna själva. Den kommer att främja samarbete med institutioner som Europeiska patentverket. Dialoger mellan företag kommer att stödjas, och kommissionen kommer att arbeta för ett förbättrat företags- och investeringsklimat i närområdet. Detta kräver bland annat att frågor om styrelseformer och hållbarhet ägnas uppmärksamhet.

3.2. Rörlighet

Människors möjligheter att röra sig och samspela med varandra är ytterst viktigt för många aspekter av den europeiska grannskapspolitiken, från handel och investeringar till kulturellt utbyte. Rörlighet är i sig en viktig utrikespolitisk prioritering, eftersom det är den prisma genom vilken medborgarna i partnerländerna uppfattar EU.

Kommissionen föreslår att lagliga korttidsvistelser underlättas och som en mer ambitiös, långsiktig utveckling när det gäller kontrollerad migration att eventuellt öppna medlemsstaternas arbetsmarknader om det är till ömsesidig nytta för ursprungsländerna och de mottagande länderna.

Det är uppenbart att rörlighet bara kan utvecklas i en säker omgivning, och förbättrad säkerhet bidrar till att skapa förutsättningar för större rörlighet. Främjandet av rörlighet går hand i hand med att våra partner åtar sig att öka säkerheten och rättvisan och bekämpa olaglig migration, om våra grannländers kapacitet att hantera migrationsströmmar stärks och om dokumentsäkerheten ökas.

Kommissionen uppmanar rådet och Europaparlamentet att anta 2006 års ”paket” med förslag till lagstiftning, som har till syfte att ändra den europeiska viseringspolitiken, att garantera en hög säkerhetsnivå inom det gemensamma området och att förenkla förfarandena för viseringssökande. Förslagen kommer att underlätta korttidsvistelser genom att bidra till att lösa de återstående problemen när det gäller utfärdande av Schengenvisering. Det kommer framför allt att göra det lättare att bevisa att en resande agerar i god tro, förbättra viseringssökandes tillträde till konsulat och garantera en bättre konsulär representation och regional täckning, vid behov genom att gemensamma ansökningscentrum inrättas.

De möjligheter att underlätt resande som redan finns utnyttjas inte fullständigt. Enligt förordningen om lokal gränstrafik får medlemsstater ingå bilaterala avtal med angränsande tredjeländer för att förbättra de direkta kontakterna mellan människor i gränsområden och den möjligheten borde utnyttjas till fullo. Medlemsstaterna skulle kunna bidra till smidigare arrangemang genom att bättre utnyttja den flexibilitet som det nuvarande Schengenregelverket erbjuder .

Genomförandet av rådets slutsatser från 2003 om flexibilitet vid visering som utfärdas till deltagare i möten inom Europa-Medelhavssamarbetet [7] bör utsträckas till att omfatta alla partnerländer i den europeiska grannskapspolitiken. Detta skulle främst gälla Armenien, Azerbajdzjan och Georgien, eftersom avtal om viseringslättnader snart kommer att träda i kraft för Ukraina och Moldavien. Medlemsstaterna uppmanas till snabb behandling av viseringsansökningar för personer som deltar i evenemang inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken och mer regelmässigt bevilja viseringar som ger rätt till flera in- och utresor om sökanden har uppfyllt viseringskraven tidigare. Kommissionen kommer att spela en mer aktiv roll genom att sända skrivelser till stöd för viseringsansökningarna och uppmana sökande att inleda förfarandet i god tid.

Som uppföljning av sitt meddelande om cirkulär migration och partnerskap för rörlighet [8] har kommissionen föreslagit att ett begränsat antal pilotpartnerskap för rörlighet skulle kunna förhandlas fram med utvalda tredjeländer, särskilt länder inom den europeiska grannskapspolitiken. Partnerskapen skulle kräva att pilotländerna åtar sig i att samarbeta aktivt med EU om hanteringen av migrationsströmmar samtidigt som de erbjuder bättre möjligheter till laglig migration, hjälp med att utveckla förmågan att hantera migrationsströmmar inom regioner, åtgärder för att främja cirkulär migration eller återflyttning och förbättringar av förfarandena för att utfärda viseringar för kortare vistelse. Stödjande åtgärder måste utvecklas för att modernisera arbetsmarknadspolitiken i de partnerländer som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken.

En sammanhängande politik för rörlighet måste främja både utrikes- och inrikespolitiska mål: främja kontakter och utbyte, lyfta fram EU:s värderingar och synsätt, främja ekonomisk utveckling och säkerhet samt reagera på brister på de nationella arbetsmarknaderna. Eftersom det i regel inte är samma delar av medlemsstaternas och EU:s förvaltning som har ansvaret för dessa interna och externa dimensioner är det viktigt att se till att deras arbetsmetoder är samstämmiga och konsekventa.

3.3. Regionala konflikter och politisk dialog

Det pågår fortfarande många (låsta) konflikter i närområdet: Transnistrien, Abchazien, Sydossetien, Nagorno-Karabach, Mellanöstern och Västra Sahara. EU har ett direkt intresse av att arbeta tillsammans med partnerländerna för att lösa konflikterna, eftersom dessa undergräver EU:s ansträngningar att främja politiska reformer och ekonomisk utveckling i närområdet och eftersom de skulle kunna påverka EU:s egen säkerhet genom lokal upptrappning, ohanterliga migrationsströmmar, avbrott i energiförsörjning och handelsvägar eller uppkomsten av förhållanden som skapar grogrund för terroristverksamhet och kriminell verksamhet av alla slag.

EU arbetar redan aktivt för att förebygga och lösa konflikter, men mer bör göras. Flera åtgärder inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken har igångsatts. Särskilda representanter för EU har utsetts, och polisuppdrag samt gränskontroll- och gränsövervakningsuppdrag utvecklas.

Dessa åtgärder måste planeras och samordnas med de mer långsiktiga EU-strategier som är inriktade på övergripande institutionella frågor och styresfrågor och som därmed främjar stabilitet. Genom att använda alla verktyg som står till buds, oavsett om de hör hemma inom den första, andra eller tredje pelaren, skulle man öka EU:s inflytande och undvika de begränsningar som är förbundna med en kortsiktig krishantering. EU kan lämna ett viktigt bidrag genom att arbeta omkring konfliktfrågorna, främja liknande reformer på bägge sidor av gränsen, främja konvergens mellan politiska, ekonomiska och rättsliga system, möjliggöra större social integrering och bidra till att skapa förtroende. Exemplet med EU:s gränsövervakningsuppdrag för Ukraina och Moldavien, där det ingår både EG-instrument och instrument inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, visar hur detta kan fungera. I andra fall kan lämpliga förtroendeskapande åtgärder, beroende på konfliktens art, bestå av att ministerier som hanterar flyktingfrågor får större resurser, att integreringen av minoriteter främjas genom språkutbildning, att återställandet av infrastruktur och kulturarv efter en konflikt får stöd eller att lokala projekt för skapande av inkomstmöjligheter genomförs.

EU som institution deltar i mycket varierande utsträckning i mekanismerna för konfliktlösning. EU deltar fullt ut i kvartetten (fredsprocessen i Mellanöstern) och deltar som observatör i 5+2-samtalen (Transnistrien), medan kommissionen är observatör i den gemensamma kontrollkommissionen (Sydossetien). Endast enskilda medlemsstater deltar i Minsk-gruppen (Nagorno-Karabach) och i FN-gruppen Georgiens vänner (Abkhazien). Med tanke på EU:s erfarenheter av att skapa fred och stabilitet genom regional integration har EU ett mervärde att tillföra enskilda medlemsstaters insatser och måste vara berett att spela en viktigare roll vid lösandet av konflikter i närområdet.

Konflikter bör alltid stå i centrum för den politiska dialogen med partnerländerna. EU bör också se till att konflikter är en fråga som står på dagordningen i dialogerna med relevanta internationella organisationer och tredjeländer.

Kommissionen är redo att tillsammans med rådet ta fram fler förslag på området konfliktlösning med hjälp av både gemenskapsinstrument och andra instrument.

Kommissionen kommer också att göra allt den kan för att se till att de möjligheter som den politiska dialogen erbjuder utnyttjas i full utsträckning för andra frågor, t.ex. terrorism, droger, migrationsströmmar, civilskydd och samhällsstyrning.

Den kommer att fortsätta att understödja stabilitet framför allt genom att fortsätta satsa på demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen inom hela närområdet.

3.4. Reformer och modernisering inom olika sektorer

Reformerna i partnerländerna kommer även under 2008 att understödjas genom sektorsinriktad politisk dialog och fortsatt bistånd inom olika sektorer.

Säker försörjning och säkerhet när det gäller energi är områden där det ömsesidiga beroendet ökar i närområdet. Genom det energipaket som antogs i mars banade Europeiska rådet väg för en gemensam energipolitik gentemot omvärlden. Den europeiska grannskapspolitiken för samman producent-, konsument- och transitländer, som har mycket att vinna på närmare samarbete och integration. Kommissionen kommer att inrikta sina ansträngningar på att genomföra de samförståndsavtal på energiområdet som slutits med Azerbajdzjan och Ukraina och att genomföra de gemensamma förklaringarna med Marocko och Jordanien samt arbeta för att åstadkomma liknande avtal med Algeriet och Egypten. Kommissionen kommer också att försöka förhandla fram bindande bestämmelser om handel med energiprodukter samt om tjänster och investeringar.

En genomförbarhetsstudie kommer att göras för att undersöka de potentiella fördelarna med att införa en gemensam rättslig ram för närområdet när det gäller energifrågor.

Under 2008 kommer energiministermötet inom ramen för den s.k. Bakuprocessen (Svartahavsområdet/Kaspiska havet/Centralasien) att ytterligare främja samarbetet för att säkra energiförsörjningen och integrera marknaderna i öst. EU:s åtagande att utveckla Nabucco-rörledningen, och utnämningen av en samordnare för en tid sedan, ger fart åt EU:s arbete med att utveckla försörjningsnät av central betydelse. Moldaviens och Ukrainas anslutning till energigemenskapen är under beredning. Georgien har lämnat in en ansökan om observatörsstatus.

I söder fortsätter arbetet med att utveckla en integrerad energimarknad för Europa-Medelhavsområdet. Kommissionen kommer att arbeta tillsammans med Maghreb-länderna för att främja en regional integrering av deras elmarknader, och med Mashreq-regionen för att främja säkerhet och infrastrukturer inom gassektorn. Kommissionen kommer att bygga vidare på resultaten från energiforumet EuroMed och den energikonferens mellan EU, Afrika och Mellanöstern som ägde rum nyligen i Sharm-el-Sheik, särskilt när det gäller att utveckla rörledningen Arab Gas Pipeline och utbyta know-how om ren teknik.

Kommissionen kommer att arbeta tillsammans med partnerländerna för att förbättra energieffektiviteten, undersöka möjligheterna att utveckla en marknad för grön energi och öka partnerländernas kapacitet att producera energikällor för solenergi, vindkraft och hållbar biomassa.

Kommissionen kommer att fördjupa sin klimatförändringsdialog om klimatförändringsstrategin för tiden efter 2012, bland annat när det gäller anpassningen till förändringarna[9]. Kommissionen kommer också att ge tekniskt stöd för att bygga upp kapaciteten att hantera klimatförändringar. Kommissionen stöder Kyotomekanismerna[10], som har stor potential att locka utländska direktinvesteringar och främja utvecklandet av renare teknik. EU kommer att dela med sig av erfarenheterna från sitt system för handel med utsläppsrätter. Kommissionen kommer att öka stödet till insatserna för att skapa en renare miljö i närområdet. I samband med Svartahavssynergin[11] kommer arbetsgruppen för Donau och Svartahavsområdet att ytterligare intensifiera arbetet med vattenfrågor och undersöka möjligheterna att utvidga verksamheten till andra områden, t.ex. till avfallshantering. EG kommer att fortsätta förbereda en anslutning till konventionen om skydd av Svarta havet mot föroreningar, och kommissionens engagemang i processen ”Miljö för Europa” kommer att främja genomförandet av UNECE-konventionerna[12]. I Medelhavsregionen kommer EG att fortsätta stödja initiativet Horisont 2020, som syftar till att minska nedsmutsningen. Gemensamma miljöinformationssystem, miljökonsekvensbedömningar, integrerad förvaltning av kustområden och hållbar turism kommer att främjas i hela regionen.

EG kommer att fortsätta främja en ansvarsfull och hållbar fiskeverksamhet genom att bedriva ett nära samarbete med partner i relevant forum och genom bilaterala avtal.

Ett integrerat transportsystem mellan EU och dess närområde är ett måste för fortsatt integration. Medlemsstaterna och partnerländerna i den europeiska grannskapspolitiken kommer att behöva ha ett nära samarbete för att slutföra arbete med att utsträcka transportlederna inom det transeuropeiska nätet[13] till grannländerna. Både Medelhavsländerna och Traceca-partnerländerna antar regionala handlingsplaner för att utveckla hållbara transportsystem, som lättare skulle kunna genomföras med hjälp av bidrag från medlemsstaterna. Genomförandet av rådets beslut att utveckla ett större gemensamt europeiskt luftrum senast 2010 bör påskyndas. Ett omfattande luftfartsavtal som slutits med Marocko är redan klart, och förhandlingar pågår med Ukraina och ska inledas med Jordanien. Kommissionen begär förhandlingsdirektiv från rådet för att kunna förhandla om ytterligare omfattande luftfartsavtal med partnerländerna.

För att partnerländerna med framgång ska kunna integreras i det europeiska området för forskningsverksamhet måste större hänsyn tas till partnerländernas forskningsprioriteringar (t.ex. hälsa och jordbruk, kompletterat av socioekonomiska frågor och frågor som gäller styrelseformer) och de måste uppmuntras mer att delta i det sjunde ramprogrammet. De årliga arbetsprogrammen inom det sjunde ramprogrammet bör återspegla den europeiska grannskapspolitikens stora betydelse, och användningen av budgetposten för det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet bör öka partnerländernas vetenskapliga kapacitet.

När det gäller informationssamhället skulle partnerländerna inte endast dra nytta av nätförbindelser med hög hastighet utan också av ett närmare samarbete mellan EU:s och grannländernas tillsynsmyndigheter på området.

Utbildning och humankapital: Kommissionen kommer att öka sitt stöd till strukturell utveckling av systemen för högre utbildning i partnerländerna via Tempus samt partnerländernas konvergens med Bolognaprocessen och Lissabonagendan. Ett nytt stipendiesystem för partnerländerna gör det möjligt för över tusen studerande och universitetslärare att komma till EU 2007–2008, och för flera hundra att komma till partnerländerna. För att öka kunskapen om hur EU fungerar och för att främja en opartisk, ansvarig och effektiv offentlig förvaltning kommer kommissionen att uppmuntra att praktikanter från partnerländerna väljs ut till kommissionens egna interna program, och att undersöka möjligheten att ta emot utsända tjänstemän.

Genom närmare samarbete när det gäller sysselsättning och social utveckling kommer man att intensifiera utbytet kring strategier för fattigdomsbekämpning, social integrering och socialt skydd, lika möjligheter och skapande av arbetstillfällen, i syfte att angripa gemensamma problem i samband med globaliseringen och att främja acceptabla anställningsförhållanden.

EU och dess grannar håller på att öka sitt samarbete på hälsoområdet . Kommissionen tar med partnerländerna i sina nätverk, t.ex. nätverket av behöriga myndigheter för information och kunskap om hälsa, EpiSouth-nätverket för kontroll av smittsamma sjukdomar i Sydeuropa och Medelhavsområdet samt hiv/aids-tankesmedjan. EU:s strategi för hälsa, som antogs nyligen, stärker EU:s röst i globala hälsofrågor genom ett ökat samarbete med strategiska partner från tredjeländer, också i närområdet. EG och medlemsstaterna bör förena sina krafter för att ta itu med problem och hot när det gäller hälsofrågor i närområdet bland annat genom att främja genomförandet av internationella avtal om hälsofrågor, särskilt ramkonventionen om tobakskontroll[14] och det internationella hälsoreglementet[15].

I meddelandet ”En integrerad havspolitik för Europeiska unionen”[16] som antogs nyligen anges den europeiska grannskapspolitiken som ett medel för dialog och samarbete om havspolitiska frågor och förvaltningen av gemensamma hav. Målen för denna politik kommer att tas med i den politiska dialog som regelbundet äger rum mellan EU och partnerländerna.

Kommissionen avser att fortsätta främja utbytet av erfarenheter och en bilateral dialog om metoder för att utforma och genomföra en regionalpolitik , vilket även omfattar styrelseformer på olika nivåer och partnerskap. Den avser också att främja ett samspel mellan nationella, regionala och lokala myndigheter.

3.5. Deltagande i gemenskapsprogram och gemenskapsorgan

Möjligheten att delta i gemenskapsprogram och gemenskapsorgan är ett viktigt och lockande inslag i partnerskapet inom ramen för en förstärkt europeisk grannskapspolitik.

År 2007 inledde kommissionen förhandlingar för att fastställa protokoll med Israel, Marocko och Ukraina. Enligt ordförandeskapets rapport från juni 2007 är det dessa tre länder som mest sannolikt kommer att dra nytta av åtgärderna. När protokollet med Israel undertecknas, vilket kommer att ske inom kort, blir Israel det första partnerlandet som kommer att kunna delta i programmet för konkurrens och innovation.

Under 2008 kommer kommissionen att fortsätta med sina kontakter med partnerländerna för att fastställa deras intresse och beredskap att delta i denna EG-verksamhet.

3.6. Finansiellt samarbete

Nya finansieringsverktyg tas i bruk och samarbetet kommer att förbättras med olika finansinstitut, särskilt med Europeiska investeringsbanken och Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling i deras egenskap av EU:s privilegierade partner i partnerländerna samt med andra bidragsgivare och internationella organisationer. Tack vare detta kommer EU att kunna tillgodose partnerländernas behov på ett effektivare sätt och ta hänsyn till olikheterna i deras förbindelser med EU.

En nyhet i samband med det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet är att program för gränsöverskridande samarbete börjar genomföras i slutet av 2007. Kommissionen har utarbetat en ram för programplaneringen som omfattar 15 program som genomförs vid EU:s yttre gränser och har antagit särskilda genomförandebestämmelser. Gemensamma arbetsgrupper bestående av företrädare för medlemsstaterna, partnerländerna och deras regioner håller på att slutföra programplaneringsdokumenten så att programmen för gränsöverskridande samarbete kan börja genomföras i början av 2008. Dessa program förvaltas gemensamt av lokala aktörer och de kommer att bidra till att främja verkliga förbindelser med närområdet, minska den åtskiljande effekten av yttre gränser, öka handelsutbytets omfattning och hindra att det uppstår en klyfta mellan utvecklingen i EU och partnerländerna.

Framsteg har gjorts också när det gäller de två nya verktyg som infördes genom 2006 års meddelande:

Genom den nya mekanismen för gott styre, som fått ett preliminärt anslag på 50 miljoner euro för perioden 2007–2010, ges extrastöd till de partnerländer som har gjort de största framstegen med att genomföra de prioriteringar rörande gott styre som överenskommits i deras handlingsplaner, särskilt när det gäller mänskliga rättigheter, demokrati och rättsstatsprincipen. De första bidragen inom ramen för mekanismen tilldelades 2007 och gick till Marocko och Ukraina. De årliga lägesrapporterna, som ska ligga till grund för en objektiv bedömning av partnerländernas framsteg, kommer att finslipas ytterligare under 2008. Detta kommer att öka öppenheten kring beslut om beviljande av bidrag ur mekanismen för gott styre.

Ett investeringsinstrument för närområdet har införts, och ett första bidrag på 50 miljoner euro har anslagits för detta ändamål från gemenskapsbudgeten. Meningen är att investeringsinstrumentet ska börja stödja långivning till partnerländerna under 2008. Kommissionen kommer preliminärt att tilldela investeringsinstrumentet sammanlagt 250 miljoner euro under de kommande fyra åren, och den planerar att anslå ytterligare 450 miljoner euro under perioden 2011–2013 (totalt 700 miljoner euro under en sjuårsperiod). Diskussioner förs med medlemsstaterna om inrättande av en fond för detta investeringsinstrument för närområdet. Genom att kombinera gemenskapens och medlemsstaternas finansiering skulle man få en avsevärd hävstångseffekt. Åtgärder som finansieras med medel från detta instrument och som främst fokuserar på projekt av gemensamt intresse inom energi-, miljö- och transportsektorn kommer att vara fullt förenliga med en förstärkt facilitet för investering och partnerskap för Europa-Medelhavsområdet. Kommissionen kommer också att vidta åtgärder så det blir möjligt att använda återflödet av medel från tidigare åtgärder inom ramen för denna facilitet och återflödet från framtida åtgärder till förmån för investeringsinstrumentet för närområdet och för faciliteten för investering och partnerskap för Europa-Medelhavsområdet.

4. OPERATIVA FRÅGOR

4.1. Förlängning av handlingsplaner

Handlingsplanerna för den europeiska grannskapspolitiken för Ukraina, Moldavien och Israel löper ut i början av 2008. Att förlänga de nuvarande handlingsplanerna med ett år utan ändringar i sak förefaller vara det mest pragmatiska sättet att fortsätta arbetet med handlingsplanerna, i väntan på resultatet av förhandlingarna om ett nytt avtal med Ukraina och eventuella framtida avtal med Moldavien och Israel. I alla händelser ska handlingsplanerna alltid uppdateras genom överenskommelse mellan parterna, om detta krävs för att planerna ska fungera.

4.2. Strukturen med underkommittéer

Sedan den europeiska grannskapspolitiken kom till har den politiska dialogen med partnerländerna i huvudsak förts via underkommittéer. Därför är det viktigt att strukturen med underkommittéer täcker alla frågor som tas upp i en handlingsplan för den europeiska grannskapspolitiken. Kommissionen avser särskilt att uppmana partnerländer som ännu inte har en underkommitté eller något annat forum där mänskliga rättigheter kan behandlas att inrätta en sådan.

4.3. Civilsamhällets medverkan

Civilsamhällets organisationer har en viktig roll att spela när det gäller att fastställa prioriteringar för verksamheten och att främja och övervaka genomförandet av handlingsplaner för den europeiska grannskapspolitiken. Att hundratals företrädare för civilsamhället deltog i konferensen om den europeiska grannskapspolitiken gav en tydlig signal om kommissionens avsikter i detta hänseende. Det vore en välkommen utveckling om en plattform för civilsamhällets deltagande i frågor inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken kunde skapas. Kommissionen kommer att uppmuntra olika aktörer att delta i övervakningen av hur handlingsplanerna för den europeiska grannskapspolitiken genomförs, främja en dialog mellan partnerländernas regeringar och det lokala civilsamhället och försöka få med fler aktörer i reformprocessen.

4.4. Länder som saknar handlingsplan

Kommissionen kommer att fortsätta bedriva ett nära samarbete med Algeriet för att genomföra associeringsavtalet med det landet. Associeringsavtalet med Syrien har ännu inte undertecknats, men kommissionen håller på att förbereda det kommande avtalsförhållandet genom finansiellt samarbete. Förberedande diskussioner har inletts om ett första ramavtal med Libyen . Fortsatta ansträngningar kommer att göras för att visa för Vitryssland vad den europeiska grannskapspolitiken har att erbjuda om landet gör viktiga förbättringar när det gäller de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

5. SLUTSATSER

Fortlöpande insatser behövs för att se till att löftena infriar partnerländernas förväntningar på den europeiska grannskapspolitiken. I detta meddelande riktas uppmärksamheten på några av de viktigaste frågor som EU:s institutioner och regeringar måste ta itu med. Under 2008 måste kommissionen, rådet, Europaparlamentet och EU-medlemsstaterna bedriva ett ännu närmare samarbete för att stärka den europeiska grannskapspolitiken. Detta kan ibland innebära svåra beslut, men kostnaderna uppvägs av de långsiktiga fördelarna för EU-medborgarna och EU:s grannländer. Våren 2008 kommer kommissionen att offentliggöra sin analys av partnerländernas framsteg och samtidigt ange på vilka områden fler åtgärder skulle kunna vidtas.

[1] Den europeiska grannskapspolitiken omfattar Algeriet, Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Egypten, Georgien, Israel, Jordanien, Libanon, Libyen, Moldavien, Marocko, den palestinska myndigheten, Syrien, Tunisien och Ukraina, men inte EES, kandidatländerna och de potentiella kandidatländerna eller Ryssland.

[2] KOM(2006) 726 av den 4 december 2006.

[3] http://ec.europa.eu/world/enp/strengthening_en.htm

[4] 10874/07 av den 15 juni 2007. http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st10/st10874.en07.pdf

[5] P6_TA(2007)0538.

[6] Se rådets slutsatser 11016/07 av den 19 juni 2007. http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/07/st11/st11016.en07.pdf

[7] 5784/07 VISA 32 MED 3 COMIX 101 av den 31 januari 2007.

[8] KOM(2007) 248 av den 16 maj 2007.

[9] I överensstämmelse med kommissionens grönbok om anpassningar till klimatförändringar i Europa, KOM(2007) 354.

[10] Särskilt gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveckling.

[11] Meddelande av den 11 april 2007, KOM(2007) 160.

[12] Enligt KOM(2007) 262.

[13] I meddelandet, KOM(2007) 32 av den 31 januari 2007 skisseras en omfattande politik för en närmare integrering av EU:s transportsystem med grannländerna.

[14] WHO FCTC: http://www.who.int/tobacco/framework/WHO_FCTC_english.pdf

[15] http://www.who.int/gb/ebwha/pdf_files/WHA58/WHA58_3-en.pdf

[16] KOM(2007) 575 av den 10 oktober 2007 och handlingsplanen för en integrerad havspolitik, SEK(2007) 1278.