A4-0133/98

Resolution om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om tillväxt och sysselsättning i ett stabilitetsinriktat EMU: Ekonomisk-politiska överväganden inför de allmänna riktlinjerna för 1998 (KOM(98)0103 - C4-0135/98) (Årlig ekonomisk rapport)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(98)0103 - C4-0135/98),

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken ((EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.)),

- med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1467/97 av den 7 juli 1997 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott ((EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.)),

- med beaktande av Europeiska rådets resolution om stabilitets- och tillväxtpakten som antogs i Amsterdam den 17 juni 1997 ((EGT C 236, 2.8.1997, s. 1.)),

- med beaktande av Europeiska rådets resolution om tillväxt och sysselsättning som antogs i Amsterdam den 16 juni 1997 ((EGT C 236, 2.8.1997, s. 3.)),

- med beaktande av slutsatserna från rådets ordförandeskap från det extraordinarie toppmötet i Luxemburg den 20-21 november 1997,

- med beaktande av Europeiska rådets resolution av den 13 december 1997 om samordningen av den ekonomiska politiken under tredje etappen av EMU och med beaktande av artiklarna 109 och 109b i fördraget ((EGT C 35, 2.2.1998, s. 1.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik och yttrandena från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och utskottet för regionalpolitik (A4-0133/98) och av följande skäl:

A. Kommissionens årliga ekonomiska rapport kan betraktas som kommissionens förberedande arbete inför de allmänna riktlinjer för 1998 för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik som skall utarbetas i enlighet med artikel 103 i EG-fördraget.

B. I kommissionens årliga ekonomiska rapport för 1998 hävdas att en långsiktig ekonomisk uppgång har inletts, mot bakgrund av den kraftiga exportökningen och den ökade konkurrenskraften tack vare en gynnsam växelkurs mot dollarn, en måttlig löneutveckling och fortgående produktivitetsökningar.

C. I kommissionens årliga ekonomiska rapport för 1998 förutspås den betydande ökningen av investeringarna, till följd av låga långa räntor och allmänt gynnsamma penningpolitiska förutsättningar, med stöd av en förväntad ökning i den inhemska efterfrågan och den privata konsumtionen, bli drivkraften för att förvandla den nuvarande ekonomiska återhämtningen till en självgående långsiktig ekonomisk uppgång.

D. Ett stort antal medlemsstater har lyckats sänka inflationstakten och räntenivåerna samt minska budgetunderskottet för att åstadkomma penningpolitisk stabilitet. Det har även skett en betydande konvergens i arbetet med att uppfylla de villkor för införande av den gemensamma valutan som lades fast i Fördraget om Europeiska unionen.

E. Arbetet med att införa den gemensamma valutan löper enligt planerna, och den tredje etappen av EMU kommer att inledas den 1 januari 1999.

F. Den största utmaning och svårighet som Europeiska unionen står inför är den alarmerande höga arbetslösheten.

G. Europeiska rådet beslutade att det till följd av att Amsterdamfördragets kapitel om sysselsättning träder i kraft i förtid är nödvändigt att säkra effektiv samordning och övervakning av ekonomisk politik och sysselsättningspolitik.

1. Parlamentet välkomnar, med tanke på de särskilda ekonomiska omständigheterna under 1998, det vill säga genomförandet av EMU, beslutet om ett nytt format för den årliga ekonomiska rapporten, men påpekar att det fordras en mer detaljerad analys av de dominerande aspekterna av det ekonomiska läget om de medelfristiga möjligheterna (5 år) skall kunna studeras till fullo,

2. föreslår att det i framtiden görs analyser av olika scenarier i den årliga ekonomiska rapporten så att risker och lämpliga motåtgärder kan belysas bättre i den händelse huvudprognosen inte skulle slå in,

3. konstaterar att det inte är riskfritt att utveckla huvudprognosen på det sätt som beskrivs i den årliga ekonomiska rapporten; konstaterar att framtida förändringar i växelkursen gentemot US-dollarn, indirekta effekter på den europeiska ekonomin till följd av Asienkrisen och eventuella kriser på aktiemarknaden utgör alla potentiella riskfaktorer som måste studeras,

4. instämmer i kommissionens uppfattning att en stabilitetsorienterad politik som syftar till att skapa nya sysselsättningstillfällen genom ekonomisk tillväxt och bättre fungerande arbetsmarknader är av avgörande betydelse och att EMU-ramen är väl lämpad för att uppnå detta mål,

5. understryker vikten av nära och konsekvent samordning mellan makroekonomisk politik och strukturåtgärder vad gäller sysselsättning och ber medlemsstaterna att bättre inrikta sin politik på att dra fördelar av den stabila ekonomiska miljön, genom att den inhemska efterfrågan höjs tack vare en lämplig icke-inflatorisk politik och åtgärder som leder till en minskad ersättning av arbete med kapital, i syfte att öka de nuvarande sysselsättningsnivåerna och att dessutom vidta åtgärder för att skapa nya arbetstillfällen i enlighet med vad som åsyftas genom det europeiska sysselsättningsinitiativet,

6. instämmer i kommissionens bedömning av vilka faktorer som kommer att vara gynnsamma för den ekonomiska expansionen: sunda ekonomiska fundament, historiskt sett låga långa räntor, en hög lönsamhet för investeringar, produktivitetsvinster och låg inflation,

7. anser att en ekonomisk tillväxttakt som bygger på offentliga och privata investeringar, och som överstiger produktivitetsökningen, på ett effektivt sätt kan bidra till att skapa nya arbetstillfällen och bekämpa fattigdomen,

8. stöder kommissionens uppfattning att en investeringsledd tillväxt som betydligt överstiger produktivitetsökningen, med stöd av strukturåtgärder på varu- och arbetsmarknaderna, kommer att vara avgörande för att skapa tillräckligt många nya arbetstillfällen och bekämpa den tilltagande fattigdomen,

9. betonar den särskilda vikt som det fäster vid att riktlinjerna för sysselsättning omgående omsätts i nationella åtgärdsplaner, och att strategisk prioritet ges åt förebyggande åtgärder som särskilt inriktar sig på att förbättra både de arbetslösas och de arbetandes anställningsbarhet; uppmanar kommittén för sysselsättning och arbetsmarknad (ELMC) att snabbast möjligt utveckla lämpliga kriterier för övervakning av arbetsmarknadsreformen,

10. anser att några av de huvudsakliga hindren för en hållbar ekonomisk tillväxt och för ökad sysselsättning är

i) otillräcklig investeringsnivå,

ii) en ännu ganska låg nivå på den inhemska efterfrågan och den privata konsumtionen,

iii) alltför höga lönebikostnader,

iv) bristande anpassningsförmåga på området för mänskliga resurser och utbildning för allt snabbare tekniska förändringar, och

v) alltför kraftiga regleringar som medför höga administrativa kostnader för företag och inte stimulerar utan istället avskräcker från inrättande av nya och innovativa företag och inte främjar entreprenörsandan i medlemsstaterna,

vi) otillräckliga anslag till och bristfällig organisation av den europeiska forskningen,

11. uppmanar till ökade ansträngningar för att bekämpa arbetslösheten på gemenskapsnivå, i syfte att komplettera de åtgärder som medlemsstaterna vidtar, med stöd av och genom att förverkliga slutsatserna från toppmötet om sysselsättning i Luxemburg,

12. anser att den blandpolitik på EU-nivå som förespråkats i alla tidigare allmänna riktlinjer, det vill säga budgetkonsolidering, en stram penningpolitik och fortsatt återhållsamma löneökningar, i viss mån behöver anpassas för att den skall leda till en tillräcklig tillväxt som överstiger produktivitetsökningen i hela EU,

13. understryker att en tillräcklig ökning av sysselsättningen endast kan kombineras med den nödvändiga fortsatta budgetkonsolideringen i ett relativt slutet EU om penningpolitiken samtidigt inte är alltför stram och löneutvecklingen inte alltför återhållsam,

14. betonar att det är absolut nödvändigt med en närmare övervakning från gemenskapens sida av kombinationen av penning- och finanspolitik under EMU och en betydligt större samordning av den ekonomiska politiken i enlighet med den ovannämnda resolutionen från Europeiska rådet i Luxemburgm, uppmanar kommissionen att utarbeta förslag till hur EU:s och medlemsstaternas ekonomiska politik kan samordnas enligt de nya villkor som EMU medför, så att resultatet inte blir en kapplöpning om att sänka skatter och kostnader, utan ett europeiskt mervärde för sysselsättningen,

15. stöder inrättandet av EMU, samt Europeiska centralbanken som skall åta sig att bibehålla prisstabilitet som första prioritet, och därigenom arbeta för låga räntor, för att möjliggöra sparande och investeringar som leder till en hållbar ekonomisk tillväxt och ökad sysselsättning,

16. anser att minskningen i det genomsnittliga underskottet från 6,1 % av BNP 1993 till 2,6 % 1997 var en bedrift och anser att en fortsatt budgetkonsolidering i första hand skall uppnås genom riktade nedskärningar av de statliga utgifterna snarare än genom allmänna skattehöjningar,

17. konstaterar och beklagar att den snabba minskningen av underskotten i många länder har uppnåtts genom minskade utgifter på områden där de varit enklare att genomföra som utgifter för investeringar, forskning och utveckling och utbildning; anser därför att det kommer att finnas ett behov av att ombalansera budgetarna för att främja dessa utgifter för fysiskt kapital och humankapital på dessa områden samtidigt som det sker en fortsatt nedskärning under andra budgetposter,

18. anser, trots att en fortsatt minskning av skuldnivåerna är ett lämpligt och nödvändigt mål på medellång sikt, därför att en extremt restriktiv budgetpolitik i dagsläget skulle kunna riskera att leda till oönskade effekter för den ekonomiska politiken och att budgetdisciplin inte alls automatiskt leder till sådana «goda cirkel»-effekter som utmålas i kommissionens årliga ekonomiska rapport och att budgetdisciplinen därför måste övervakas noggrant,

19. understryker nödvändigheten av att införa benchmarking för investeringar och sysselsättning på EU-nivå och att framhålla både privata och offentliga investeringars betydelse för sysselsättningen, och att därvid ta hänsyn till att offentliga investeringar kan utgöra ett incitament för privata investeringar, framför allt när det gäller investeringar i infrastruktur,

20. anser att den offentliga och privata investeringsnivån i EU är helt otillräcklig för att förbättra EU:s förmåga till nyskapande och anpassningar inför framtiden,

21. betonar att såväl privata som offentliga investeringar krävs för att gemenskapens ekonomi skall kunna uppnå en lämplig tillväxtnivå; kräver en kombination av olika ekonomiska och politiska instrument som underlättar förverkligandet av detta mål; betonar att offentliga investeringar på grund av de kostnadssänkningar som är förenade med dem stimulerar till privata investeringar; kräver ökade offentliga investeringar som uppvisar en lämplig social och ekonomisk räntabilitet,

22. uppmanar medlemsstaterna att följa Europeiska rådets resolutioner om skattekonkurrens mellan medlemsstaterna,

23. understryker nödvändigheten av att minska skattebördan för arbetsfaktorn och att på EU-nivå komma överens om en miniminivå för beskattning av företag och kapitalrörelser,

24. godtar slutsatsen i den årliga ekonomiska rapporten att nominella löneökningar måste gå hand i hand med prisstabilitet, och att behovet av att bibehålla investeringarnas lönsamhet skall beaktas i samband med reallöneökningar samt att dessa skall stödja köpkraften hos lönearbetare utan att den övergripande lönsamheten hotas; betonar även det ansvar som vilar på arbetsmarknadens parter i detta sammanhang. Saknar initiativ som stimulerar efterfrågan på den inre marknaden som är nödvändig för att på ett hållbart sätt bidra till tillväxt och sysselsättning; uppmanar därför kommissionen och medlemsstaterna att ändra sin ekonomiska politik i enlighet härmed och att omvandla det ekonomiska uppsvinget som inletts till en långsiktig tillväxt baserad på investeringar som kan leda till att antalet förvärvsarbetande ökar; understryker nödvändigheten av en samordnad ekonomisk politik som ur sysselsättningssynpunkt på ett optimalt sätt kombinerar utbud och efterfrågan och därmed kan stödja en samordnad insats från staten, arbetsgivare och arbetstagare i en europeisk pakt för arbete,

25. riktar uppmärksamheten på möjligheterna att skapa nya arbetstillfällen i hushållet, framför allt för att främja tjänster såsom barntillsyn och vård av personer i beroendeställning; lönerna för dessa arbeten får dock inte vara diskriminerande och skall följa principen om lika lön för kvinnor och män samt säkerställa en dräglig levnadsstandard,

26. är inte positiv till sysselsättningsskapande åtgärder som grundar sig på drastiskt sänkta löner för lågutbildad arbetskraft, eftersom sådana lönesänkningar på nytt skulle leda till fattigdom, hota den sociala sammanhållningen i unionen och endast skapa sysselsättning som inte skulle möjliggöra en anständig inkomst; anser att den makroekonomiska politiken för tillväxt inte räcker till för att eliminera arbetslösheten, och att den därför måste kompletteras med en rad strukturella åtgärder rörande bestämmelserna på arbetsmarknaden, utbildning av arbetskraften och arbetskraftskostnadernas sammansättning,

27. anser dock att det krävs en minskning av arbetskraftskostnaden för de lägst utbildade arbetstagarna för att stimulera till anställning och utbildning,

28. upprepar sitt stöd för en minskning av arbetsgivaravgifterna, vilken skulle kunna kompenseras med andra skattereformer utan att försämra den sociala tryggheten, riktad mot speciella arbetsgrupper i låglöneyrken, kombinerad med aktiva arbetsmarknadsåtgärder i yrkesutbildning, omskolning, utbildning och lärlingsprogram, som delvis skulle kunna finansieras med arbetslöshetsersättning och genom att främja lokala partnerskap,

29. välkomnar i princip kommissionens förslag om att sänka momsen på arbetskraftsintensiva tjänster såsom en verkningsfull åtgärd inom gemenskapen för att stimulera företagsverksamhet och minska arbetslösheten, och beklagar förseningarna i förverkligandet av dessa förslag,

30. betonar vikten av en politik som är inriktad på de områden som kan förväntas få en tydlig effekt på ekonomisk tillväxt och sysselsättning; betonar särskilt stödet till små och medelstora företag, starkt stöd till forskning och utveckling och utveckling av transeuropeiska nät för att främja bättre kommunikationer för företagandeinitiativ i Europa,

31. insisterar på behovet av ökade europeiska anslag och nationella anslag till forskning och främjande av spjutspetsteknologi; önskar att kommissionen skall lägga fram en särskild rapport för att bestämma vilka offentliga och privata resurser som skall mobiliseras för att påskynda skapandet av arbetstillfällen på dessa nya områden,

32. kräver ytterligare initiativ från EU:s och medlemsstaternas sida för att öka nybildandet och förekomsten av egna företag och förbättra tillgången på riskkapital, i synnerhet som de små och medelstora företagen är de största arbetsgivarna i EU,

33. uppmanar rådet och medlemsstaterna att främja åtgärder till förmån för små och medelstora företag i syfte att minska den administrativa bördan, förenkla tillgången på riskkapital och deras tillgänglighet och för att främja skapandet av innovativa små och medelstora företag med stark sysselsättningspotential; begär i denna fråga att det utvecklas lämpliga kriterier för att utvärdera den sysselsättningsskapande effekten av de investeringar som företag gör på sektorsnivå och regional nivå,

34. betonar att eventuella asymmetriska chocker som kan uppstå från tid till annan troligen kommer att drabba särskilda regioner, en faktor som skulle kunna tillta i betydelse om de olikheter som kännetecknar de europeiska ekonomierna skulle komma att minska i framtiden, och att det bästa sättet att undvika sådana asymmetriska chocker är en ökad harmonisering av den ekonomiska politiken,

35. begär att det skall ske en noggrann övervakning av hur tillverkningsindustrins koncentration till olika sektorer och geografiska områden påverkas av reala konkurrenskraftsfaktorer som orsakas av den gemensamma valutan och den inre marknaden,

36. instämmer därför med kraft i kommissionens uppfattning att det finns ett utökat behov av strukturell anpassning, med hjälp av en aktiv och utvidgad användning av de europeiska strukturfonderna, efter att EMU genomförts; anser att regionerna måste ges bättre möjligheter att hantera asymmetriska chocker via aktiva regionala utbildningsprogram, efter att möjligheterna till växelkursjusteringar inte längre är tillgängliga till följd av införandet av euron,

37. uppmanar arbetsmarknadens parter att nära undersöka konsekvenserna av ökad insyn i löner och kostnader i de olika medlemsstaterna som en följd av den gemensamma valutan i EMU:s tredje etapp; anmodar kommissionen att genomföra en undersökning av lönestruktur och lönebikostnader i alla medlemsstater i syfte att analysera vilka effekter genomförandet av EMU kan komma att få när det gäller löner och sysselsättning,

38. erkänner att en större prisflexibilitet, modernisering av bestämmelser, främjande av entreprenörsskap, genomförande av den inre marknaden, underlättat marknadstillträde och avreglering av statliga och privata monopol - utan att man för den skull förnekar de stora företagens betydelse och behovet av viss koncentration - kan förbättra konkurrensen på varu- och tjänstemarknaderna och att detta kommer att vara positivt för sysselsättningen,

39. erkänner behovet av att stärka rörligheten på arbetsmarknaden mellan olika yrken och sektorer samt främja lika behandling av kvinnor och män,

40. ställer sig inte positivt till en obligatorisk sänkning av arbetstiden i hela EU, eftersom en sådan skulle stå i strid med subsidiaritetsprincipen,

41. ställer sig emellertid positivt till en sänkning av arbetstiden när en sådan minskning är lämplig, och om denna beslutas på nationell eller mikroekonomisk nivå, samt till användning av frivilliga deltidslösningar, i enlighet med vad kommissionen efterfrågar i sin årliga ekonomiska rapport,

42. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas parlament.