Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk)

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. ALLMÄNT

Vid mötet i Lissabon uttryckte Europeiska rådet sin fasta föresats att verka för att finansmarknaderna i EU skall vara integrerade senast 2005. Vid mötet i Stockholm framhävdes att alla berörda parter skall göra allt som står i deras makt för att åstadkomma en integrerad värdepappersmarknad senast vid utgången av 2003 genom att prioritera den lagstiftning för värdepappersmarknaderna som anges i planen, inbegripet de åtgärder som förespråkas i Vismannakommitténs rapport [1] om regleringen av de europeiska värdepappersmarknaderna. Det påpekades också att den lagstiftande processen måste gå snabbare och vara flexiblare för att kunna reagera på marknadsutvecklingen, så att Europeiska unionen kan anpassas till ny marknadspraxis och nya regleringsnormer, samtidigt som den måste ta hänsyn till behovet av insyn och rättssäkerhet.

[1] Den s.k. Lamfalussyrapporten.

Att skapa en enda finansmarknad är en avgörande del av arbetet för att förbättra ekonomins konkurrensförmåga och sänka kapitalkostnaderna för både stora och små företag. Härom råder en växande enighet. Men en integrerad marknad med en väl avvägd reglering och tillsyn kommer också att ge konsumenterna stora fördelar i form av högre pensioner, lägre amorteringskostnader och ett brett urval finansiella produkter. Det kommer också att bidra till en ny ekonomisk och social sammanhållning i hela EU. Redskapet i arbetet för en sådan marknad är handlingsplanen för finansiella tjänster, som bland annat syftar till att "öka marknadens integritet genom att minska de institutionella investerarnas och intermediärernas förmåga att manipulera marknaderna" och att "fastställa gemensamma regler ... i syfte att öka investerarnas förtroende..."

Marknaderna för överlåtbara värdepapper spelar en allt viktigare roll för finansieringen av företagen och ekonomin som helhet i EU. Värderingen av värdepapper spelar in vid bedömningen av hur krediter bör höjas eller minskas och vad som är lämpliga säkerheter vid banklån. Företag med hög tillväxt är beroende av att kunna uppbringa kapital på effektiva och öppna finansmarknader. Över huvud taget är väl fungerande finansmarknader och allmänhetens förtroende för dem förutsättningar för långvarig ekonomisk tillväxt och välstånd. Marknadsmissbruk inte bara höjer företagens finansieringskostnader utan skadar också finansmarknadernas integritet och allmänhetens förtroende för handeln med värdepapper och derivat. Det avskräcker nya investerare och kan få allvarliga konsekvenser. Det undergräver därför den ekonomiska tillväxten och EU:s ekonomiska politik.

Syftet med detta direktiv är att säkra finansmarknadernas integritet i EU, fastställa och genomföra gemensamma normer i fråga om marknadsmissbruk i hela EU och höja investerarnas förtroende för finansmarknaderna.

a. Vad är marknadsmissbruk-

Marknadsmissbruk kan föreligga när investerare utan grund har missgynnats direkt eller indirekt av andra som

- till sin egen eller andras fördel har utnyttjat upplysningar som inte var offentligt tillgängliga,

- har förvrängt prismekanismen för finansiella instrument,

- har spridit falska eller vilseledande upplysningar.

Sådant uppträdande kan skapa ett felaktigt intryck av handeln med finansiella instrument och undergräva den allmänna principen att alla investerare måste behandlas lika i alla avseenden:

- Tillgång till information. En insider har tillgång till hemliga uppgifter. Handel på grundval av sådana upplysningar kan ge oberättigade ekonomiska fördelar på "outsider"-investerarnas bekostnad.

- Kunskap om prismekanismen. Skäliga priser kan uppstå när investerarna analyserar all offentlig information var för sig. Vid otillbörlig påverkan kan de komma att sättas på en annan nivå som enbart ger de påverkande ekonomiska fördelar men skadar alla andra investerares intressen.

- Kunskap om offentliga uppgifters grund eller ursprung. Om falska eller vilseledande uppgifter sprids kan de få investerarna att handla utifrån felaktiga förutsättningar.

b. Behovet av EU-bestämmelser mot marknadsmissbruk

Den nuvarande lagstiftningen till skydd för marknadens integritet i EU är ofullständig.

- Det finns inga gemensamma EU-bestämmelser mot otillbörlig marknadspåverkan. Direktivet om insiderhandel (89/592/EEG) [2] är begränsat till förbud mot missbruk av sekretesskyddade uppgifter.

[2] EGT L 334, 18.11.1989, s. 30-32.

- Medlemsstaternas lagstiftning om marknadsmissbruk varierar kraftigt. De rättsliga kraven skiljer sig åt. Alla medlemsstater har genomfört direktivet om insiderhandel, men i vissa finns det ingen lagstiftning mot otillbörlig marknadspåverkan. Det är inte heller alltid tydligt vilken myndighet som är ansvarig för att förhindra sådan.

Dessa skillnader leder till snedvridning av konkurrensen på de finansiella marknaderna. De hämmar utvecklingen av en enda finansmarknad med lika konkurrensvillkor i EU. Följden blir att investeringsföretag och ekonomiska aktörer ofta är osäkra om begrepp, definitioner och rättstillämpning i olika medlemsstater.

Utvecklingen gör också svårigheterna allvarligare. Nya produkter och ny teknik kommer fram, utbudet av derivatprodukter växer, nya deltagare träder in på marknaderna i allt större antal, handeln mellan medlemsstaterna växer, och marknaderna förbinds med varandra.

Denna utveckling skapar nya motiv, medel och tillfällen för otillbörlig marknadspåverkan. Det viktigaste exemplet på detta är hur uppkomsten av Internet som populärt redskap för utbyte av information ökar risken för spridning av falska eller vilseledande uppgifter.

För att de integrerade finansmarknaderna i EU skall få ett fullgott skydd behövs en gemensam lagstiftning om förebyggande, upptäckt, utredning och bestraffning av marknadsmissbruk. Den är nödvändig för att ge marknadsdeltagarna säkerhet om begrepp och rättstillämpning och för att skapa likvärdiga konkurrensvillkor för alla ekonomiska aktörer i alla medlemsstater.

c. Ett enda direktiv mot marknadsmissbruk

Det finns två huvudslag av marknadsmissbruk: insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan.

Direktivet om insiderhandel (89/592/EEG) antogs för över tio år sedan, flera år före direktivet om investeringstjänster. Förändringarna på finansmarknaderna och i EU:s lagstiftning sedan dess har gjort att somliga har ställt frågan om det inte är föråldrat och om det inte borde ersättas eller aktualiseras.

Ett nytt, särskilt direktiv om otillbörlig marknadspåverkan måste ha samma syfte som det befintliga direktivet om insiderhandel: att säkra finansmarknadernas integritet i EU och höja investerarnas förtroende för dessa marknader.

I ett direktiv om otillbörlig marknadspåverkan måste man ta hänsyn den utveckling som ägt rum sedan direktivet om insiderhandel antogs. I synnerhet skulle man få ställa upp högre krav på likformiga bestämmelser och likformig rättstillämpning för att finansmarknaderna skall kunna bli mer integrerade.

Detta skulle kunna leda till skiljaktigheter mellan de båda direktiven och skapa förvirring och potentiella kryphål. För att undvika det skulle också direktivet om insiderhandel behöva aktualiseras så att det speglar de nya kraven.

Detta är i kommissionens ögon övertygande argument för ett enda direktiv om marknads missbruk som omfattar både insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Det skulle skapa gemensamma bestämmelser om ansvarsfördelning, rättstillämpning och samarbete, och potentiell oöverensstämmelse och förvirring skulle kunna undvikas. Det skulle bli administrativt enklare, och antalet regler och normer i Europeiska unionen skulle minskas.

d. Direktivets uppläggning

För att EU:s lagstiftning mot marknadsmissbruk skall kunna förbli relevant under de kommande årtiondena trots de snabba förändringarna på finansmarknaderna ger direktivet en allmän definition av vad som utgör marknadsmissbruk. Den är tillräckligt flexibel för att nya former av missbruk som kan komma att uppstå täcks in. Samtidigt är den tillräckligt klar för att ge tillräcklig vägledning om vad som är god sed för marknadsdeltagarna.

Marknadens integritet kan garanteras bara om förbudet mot alla former av missbruk tillämpas allmänt. Med tanke på den potentiella utvecklingen på finansmarknaderna bör förbudet inte begränsas till de "reglerade marknaderna". Missbruk bör heller inte tillåtas på andra slag av marknader, som ATS-marknaderna. Det erkänns dock i direktivet att undantag ("safe harbours"), där vissa förbud inte gäller, måste tillåtas under särskilda omständigheter av fullt förståeliga ekonomiska orsaker.

Om finansmarknaderna i Europeiska unionen skall kunna integreras måste genomförandet och rättstillämpningen i medlemsstaterna tillnärmas (i stället för att löpa isär). Idag har de nationella myndigheterna olika ansvarsområden och befogenheter, något som hindrar inrättandet av en fullt integrerad marknad och skapar ytterligare förvirring på marknaden. Med tanke på detta föreslås det i direktivet att medlemsstaterna utnämner en enda kontroll- och tillsynsmyndighet med vissa gemensamma ansvarsområden som ett minimum.

Det allt större antalet transaktioner över gränserna gör att EU-lagstiftningen måste ålägga kontroll- och tillsynsmyndigheterna att samarbeta effektivt för att förebygga, uppdaga, undersöka och beivra marknadsmissbruk. För den skull måste de kunna förlita sig på varandras hjälp och snabbt få relevant information från varandra.

På en integrerad finansmarknad är det i princip oacceptabelt att ett felaktigt uppträdande bestraffas strängt i ett land, milt i ett annat och inte alls i ett tredje. Någon fullständig harmonisering av de straffrättsliga påföljderna föreskrivs dock inte i fördraget. Däremot är det både önskvärt och i överensstämmelse med EU:s lagstiftning att det i direktivet anges en allmän skyldighet för medlemsstaterna att införa och fastställa påföljder för brott mot bestämmelser som införts i enlighet med direktivet, och att dessa är tillräckliga för att säkra att kraven följs.

De nya rambestämmelserna i detta direktiv innebär inte att de nationella bestämmelserna skall ersättas med direkt tillämpliga gemenskapsbestämmelser, utan skall bidra till att de olika nationella ordningarna i någon mån kan samordnas i enlighet med kraven i direktivet. Eftersom alla medlemsstaterna har undertecknat och ratificerat Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter, är de bundna av dess normer när direktivets rambestämmelser genomförs i form av nationell lagstiftning.

Det är viktigt att se till att det finns ett förfarande för att anta nya bestämmelser i syfte att skapa ett tillfredsställande skydd och lika villkor i varje medlems stat för konsumenter som vill investera i nya produkter. Nya lagstiftnings tekniker krävs om regelgivning och tillsyn skall kunna hålla jämna steg med utvecklingen av de moderna finansiella marknaderna. Den 17 juli 2000 inrättade rådet Vismannakommittén för tillsyn över värdepappersmarknaderna. I sin slutrapport föreslog kommittén att man för varje direktiv skall skilja mellan grundprinciper och "icke-väsentliga" tekniska genomförandeåtgärder, som kan antas av en föreskrivande kommitté i enlighet med unionens kommittéförfarande. I den resolution om en effektivare reglering av värdepappersmarknaden i Europeiska unionen som Europeiska rådet antog vid sitt Stockholmsmöte välkomnas kommissionens avsikt att inrätta en värdepapperskommitté. Den skulle fungera som rådgivande organ som yttrar sig i politiska frågor, särskilt men inte enbart för det slag av åtgärder som kommissionen kan tänkas föreslå på nivå 1, dvs. grundprinciper. Rådet tillägger i resolutionen att om inte annat följer av de särskilda rättsakter som kommissionen föreslår och som Europaparlamentet och rådet antar, bör Värdepapperskommittén också fungera som en föreskrivande kommitté i enlighet med 1999 års beslut om kommittéförfarandet, för att bistå kommissionen när den fattar beslut om genomförandeåtgärder enligt artikel 202 i EG-fördraget. Detta direktiv står i samklang med Europeiska rådets riktlinjer.

I förslaget anges vad som skall betraktas som rent tekniska, inte principiella, genomförande bestämmelser som skall behandlas av kommissionen enligt kommitté förfarandet. Det kommer t.ex. att gälla anpassningar och förtydliganden av definitioner och undantag i syfte att säker ställa enhetlighet i tillämpningen och förenlighet med den tekniska utvecklingen på de finansiella marknaderna.

Med hänsyn till det brådskande behovet av åtgärder beträffande marknadsmissbruk och till att ett omfattande samråd i denna fråga redan genomförts tillsammans med medlems staternas regeringar, regelgivande myndigheter och tillsyns myndigheter, finansbranschen (i forumgrupps möten) samt andra berörda parter har kommissionen beslutat att lägga fram förslaget redan nu i stället för att försena det genom att följa ett mer formellt samråds förfarande.

2. REDOGÖRELSE FÖR ARTIKLARNA

Artikel 1 - Definitioner

Insiderinformation

Definitionen av "insiderinformation" är grundad på den som finns i det nuvarande direktivet om insiderhandel, men har breddats till att också omfatta primära marknader. Räckvidden har också utvidgats från "överlåtbara värdepapper" till "finansiella instrument" enligt definitionen i direktivet om investeringstjänster, plus råvaruderivat. Detta anges i avdelning A i den bifogade bilagan. Syftet är att anpassa räckvidden till de förändringar som ägt rum det senaste årtiondet. De finansiella instrument som kan påverkas kraftigt av sekretesskyddade upplysningar är inte enbart emittentens egna utan även besläktade derivatinstrument (t.ex. optioner på aktiekapital, terminskontrakt och optioner på indexreglerade värdepapper).

Otillbörlig marknadspåverkan

Kriteriet på otillbörlig marknadspåverkan är aktörernas faktiska uppträdande, inte deras avsikt eller syfte. Enligt definitionen skall som otillbörligt anses vilseledande, eller försök till vilseledande, av marknadsdeltagarna i samband med

- transaktioner och handelsorder, och

- spridning av information.

Denna definition är både tillräckligt specifik för att uppmuntra marknadsdeltagarna till ansvarsfullt agerande och vägleda dem i detta och tillräckligt abstrakt för att ha den flexibilitet som krävs för anpassning till nya marknadsförhållanden.

Finansiella instrument

I definitionen ingår dels de instrument som är uppförda i bilaga B till direktivet om investeringstjänster (93/22/EEG) [3], dels varuderivat som i allmänhet betraktas som en form av derivatinstrument och som därför också bör ingå.

[3] EGT L 141, 11.6.1993, s. 27-46.

Reglerad marknad

Definitionen är den som återfinns i artikel 1.13 i direktivet om investeringstjänster. Syftet med denna bestämmelse är att skapa överensstämmelse mellan direktiven och undvika förvirring.

Kommittéförfarande

Genomförandebestämmelserna är nödvändiga för att man vid tillämpningen av direktivet skall kunna ta hänsyn till utvecklingen på området och garantera att reglerna tillämpas konsekvent, så att konkurrensvillkoren blir jämlika.

Artiklarna 2, 3 och 4 - Förbud mot vissa handlingar i samband med insiderinformation

Förbudet mot de handlingar som anges i artiklarna 2-4 är generellt:

- Det är tillämpligt på både fysiska och juridiska personer. Det innebär särskilt att en juridisk person kommer att kunna anses agera som insider, till exempel genom att utnyttja insiderinformation för egen vinning.

- Det är tillämpligt i alla medlemsstater för att normen skall bli densamma i hela Europeiska unionen, vilket kommer att vara till gagn för fullt integrerade och effektiva finansmarknader.

Till innehållet grundar sig artiklarna på artiklarna 2-4 i direktivet om insiderhandel med följande undantag:

- uttrycket "med full insikt i förhållandena", som i direktivet om insiderhandel används om förstahandsinsider, är borttaget i artikel 2 i det här direktivet eftersom sådana insider självklart dagligen kan få tillgång till dessa upplysningar och är medvetna om att de uppgifter de tar del av är sekretessbelagda.

- "Överlåtbara värdepapper" har ersatts med "finansiella instrument" med hänsyn till att det utvecklas nya produkter.

- Skillnaden mellan transaktioner som genomförs med "yrkesmässig förmedling" och andra har tagits bort. Det innebär att direkta transaktioner mellan parter på grundval av insideruppgifter omfattas av direktivet så snart de finansiella instrumenten i fråga är godkända eller kommer att godkännas för handel på en reglerad marknad (se artikel 9).

- Det allmänna undantaget för suveräna stater och andra offentliga organ i artikel 2.4 i direktivet om insiderhandel har flyttats till artikel 7.

- Hänvisningen till "marknader" har tagits bort. Direktivets räckvidd behandlas i artikel 9.

Artikel 5 - Allmänt förbud mot agerande som innebär otillbörlig påverkan

Otillbörlig marknadspåverkan enligt definitionen i artikel 1 förbjuds på samma sätt som insiderhandel. Förbudet gäller både fysiska och juridiska personer. Erfarenheten visar att båda slagen av personer kan tänkas påverka marknaden, beroende på omständigheterna, och att den negativa inverkan på finansmarknaderna är likartad.

För att hela EU skall få en gemensam norm behöver det allmänna förbudet tillämpas av alla medlemsstater.

För att underlätta förståelsen och genomförandet av detta förbud ges i avdelning B i bilagan en icke-uttömmande förteckning över metoder för otillbörlig marknadspåverkan.

Kommissionen bör kunna göra ändringar av eller tillägg till denna förteckning i enlighet med kommitté förfarandet för att beakta nya metoder för otillbörlig marknads påverkan.

Medlemsstaterna får besluta om särskilda bestämmelser för personer som arbetar i journalistiskt syfte under deras normala yrkesutövning. Därigenom görs i direktivet en klar åtskillnad mellan yrkesmässigt (journalistiskt) beteende och personligt beteende i syfte att vilseleda marknaden.

Artikel 6 - Krav på offentliggörande och särskilda undantag

1. I artiklarna 2-4 förbjuds dels utnyttjande av insideruppgift för egen vinning, dels överlämnande av en sådan till tredje man. Enligt den allmänna regeln i artikel 6.1 skall insiderinformation offentliggöras så snabbt som möjligt. Det kravet bör minska insiderns möjlighet att utnyttja sådana uppgifter.

2. Enligt denna regel skall upplysningar alltid offentliggöras fullständigt och effektivt när en tredje part har fått tillgång till dem i samband med normal affärsverksamhet, så som anges i artiklarna 2 och 3. Offentliggörandet skall göras samtidigt som den utomstående parten får tillgång till uppgiften. Om detta har ägt rum oavsiktligt skall offentliggörandet komma så snart som möjligt. Undantag föreslås för särskilda fall, där personer som får tillgång till insideruppgifter åläggs att inte avslöja dem eller har tillåtelse att använda dem enbart för det särskilda ändamål för vilket han fick tillgång till dem. För att direktivets krav lättare skall kunna följas måste en förteckning över insiderpersoner upprättas och hållas aktuell av emittenterna och de enheter som handlar på deras vägnar.

3. För att skydda berättigade intressen kan en emittent på eget ansvar besluta att inte följa kravet på offentliggörande enligt artikel 1, dock på vissa villkor (att detta inte kommer att vilseleda allmänheten och att det kan säkerställas att insiderinformationen hålls hemlig). Det kan till exempel gälla diskussioner om ett eventuellt övertagandebud: om sådana diskussioner avslöjades före ett avtal skulle det kunna leda till irrationella prisrörelser som skulle göra det svårare att bestämma ett rimligt pris på budet.

4-5. Särskilda regler gäller för specialister (fysiska och juridiska personer) som arbetar med framställning eller spridning av information om forskning och annat eller som i sitt arbete får order som med fog kan sägas utgöra insiderhandel eller otillbörlig marknadspåverkan. Sådana bestämmelser är nödvändiga för att få yrkesmännen i branschen att bidra till att höja marknadens integritet.

6. Särskilda genomförandebestämmelser kommer att behövas för att vägleda de ekonomiska aktörerna i fråga om innehållet i punkterna 1, 2 och 4. Ny kommunikationsteknik kan komma att kräva anpassningar av vad som för närvarande anses vara lämpliga kanaler för offentliggörande av information eller forsknings resultat. Enligt direktivet kan sådana genom förande bestämmelser antas genom kommittéförfarande (se artikel 17).

Artiklarna 7 och 8 - Transaktioner som är undantagna från förbuden mot insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan

En första serie undantag (artikel 7) införs för medlemsstaterna, Europeiska centralbankssystemet och nationella centralbanker som för monetär politik, styr växelkurser och förvaltar offentliga skulder. Enligt artikeln kan medlemsstater som är förbundsstater utsträcka detta till delstaterna.

En andra serie undantag (artikel 8) införs på begränsade villkor för marknadsdeltagare. Detta gäller för enheter som handlar i egna aktier inom ramen för ett återköpsprogram eller vill stabilisera priset på ett finansiellt instrument under en marknadsintroduktion eller en nyemission, om överenskomna villkor gäller för denna handel. Handel med egna aktier och stabilisering måste dock ske öppet, om man skall kunna undvika insiderhandel eller vilseledande signaler till marknaden. En emittent kan handla i egna aktier för att stärka sitt aktiekapital, vilket är i investerarnas intresse. Att stabilisera värdepapper under en begränsad tid under en börsintroduktion eller emission är ofta nödvändigt av helt giltiga ekonomiska skäl. Det kan stärka investerarnas tilltro och uppmuntra små och medelstora företag att utnyttja kapitalmarknaderna.

I direktivet föreslås att kommissionen kunna anta tekniska villkor för stabilisering och handel med egna aktier i enlighet med kommittéförfarandet.

Artikel 9 - Metoder som omfattas av direktivet

Direktivets räckvidd är inte strängt begränsad till reglerade marknader. Den innefattar också

- oreglerade marknader,

- marknadsplatser på Internet,

- metoder för kontinuerlig prisinformation,

- transaktioner utanför marknaden, och

- alla andra metoder och medel

i den mån de utnyttjas för att påverka ett finansiellt instrument som är godkänt eller kommer att godkännas för handel på en reglerad marknad i minst en medlemsstat, eller för insiderhandel med sådana finansiella instrument.

Direktivets räckvidd är inte begränsat till sekundärmarknader utan omfattar också verksamhet på primärmarknader och "grå marknader". Detta för att deltagare på de senare inte heller orättmätigt skall kunna utnyttja en särskild ställning eller sekretessbelagd information.

Artikel 10 - Territorialitet

Enligt direktivförslaget åläggs medlemsstaterna att tillämpa bestämmelserna åtminstone på handlingar som ägt rum inom landet. De kommer dock att kunna utvidga tillämpningen till handlingar där endast delar av det förbjudna uppträdandet äger rum inom landet (t. ex. när handlingar som strider mot detta direktiv utförs av en person som är fjärrmedlem av en börs inom landet, eller om insideruppgifter lämnas ut i ett annat land men påverkar finansiella instrument på en reglerad marknad i det egna landet). Medlemsstaterna kommer också att kunna använda direktivet om det finansiella instrumentet i fråga är godkänt eller kommer att godkännas för handel i en annan medlemsstat.

Artikel 11 - Behöriga myndigheter i medlemsstaterna

Medlemsstaterna har idag olika kontrollstrukturer för otillbörlig marknadspåverkan. I en del finns en enda tillsynsmyndighet, medan andra har flera. I några finns ingen offentlig tillsynsmyndighet alls, och den enda tillsyn som äger rum utförs av börserna själva. I andra åter finns en kombination av de båda systemen.

Att det utses en enda behörig myndighet i varje medlemsstat med uppgift att se till att direktivets bestämmelser tillämpas motsvarar behovet av effektivitet, klarhet och förbättrat samarbete mellan behöriga myndigheter (se artikel 16).

Denna enda behöriga myndighet måste vara offentlig för att dess oberoende av marknaden skall kunna garanteras och intressekonflikter undvikas.

Artiklarna 12 och 13 - Rättstillämpning och sekretesskrav för den behöriga myndig heten

I direktivet ges en förteckning över de befogenheter som den behöriga myndigheten minst måste ha för att kunna uppdaga och undersöka marknadsmissbruk. Med dessa befogenheter kommer den att kunna utföra sina uppgifter, och därmed kommer direktivets bestämmelser att kunna tillämpas på ett enhetligare och klarare sätt. Utifrån sina nationella lagar, traditioner eller författningar kommer medlemsstaterna dock att kunna föreskriva att vissa av dessa befogenheter skall kunna utövas av myndigheten endast i samarbete med andra myndigheter i medlemsstaten, särskilt då rättsliga myndigheter.

Endast särskilda yrkesgrupper kan i enlighet med nationell lagstiftning ha rätt att åberopa sekretess gentemot den behöriga myndigheten (t.ex. advokater och journalister).

Den behöriga myndigheten själv måste iaktta en sträng sekretess för att avtal om informationsutbyte skall fungera och enskildas särskilda rättigheter respekteras.

Artikel 14 - Påföljder

På en integrerad finansmarknad är det i princip oacceptabelt att påföljden för en förseelse är sträng i ett land, mild i ett annat och ingen alls i ett tredje. En harmonisering av påföljder ligger dock utanför detta direktivs räckvidd. Trots detta är det både önskvärt och i överensstämmelse med EU-rätten att det i direktivet anges en allmän skyldighet för medlemsstaterna att införa och bestämma påföljder för brott mot de åtgärder som vidtas i enlighet med direktivet.

Inte endast straffrättsliga utan även administrativa påföljder är obligatoriska enligt förslaget - delvis därför att sådana förfaranden är snabbare än rättsliga. Snabbheten är särskilt viktig eftersom den berörde måste hindras från att fortsätta med eventuell straffbar verksamhet under förfarandets gång. Ännu ett argument är att de behöriga myndigheterna måste ha ett nära samarbete med varandra för att garantera att reglerna om påföljder tillämpas likartat. Reglerna i sig själva ligger dock inom medlemsstaternas kompetensområde.

Påföljderna måste vara verksamma, väl avvägda och avskräckande. Varje medlemsstat måste dock själv besluta om de påföljder som skall införas för brott mot dessa bestämmelser eller för vägran att samarbeta i en undersökning enligt artikel 12 i detta direktiv.

De påföljder och påföljdsförfaranden som medlemsstaterna inför måste vara förenliga med Konventionen för skydd av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna.

Att påföljder offentliggörs är en kraftfull avskräckande faktor. Att marknaden blir upplyst om påföljderna vid överträdelser bidrar dessutom till att säkerställa ett fullgott investerarskydd. Den behöriga myndigheten kan därför offentliggöra påföljder till allmänheten såvida inte detta kan tänkas skapa risker för finansmarknaderna själva eller tillfoga de berörda parterna en orimligt stor skada (sådana undantag är nödvändiga för att inte en enskild persons fel skall skapa misstro mot helheten).

Artikel 15 - Rätt till rättslig prövning

Denna bestämmelse garanterar rättssäkerheten och rätten till en rättvis rättegång, så som stipuleras i Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter. Den innebär att beslutsfattarna måste utöva sina befogenheter inom ramen för konventionens rättigheter. Alla som berörs av ett beslut har rätt till full rättslig prövning.

Artikel 16 - Samarbete mellan behöriga myndigheter

Antalet transaktioner över gränserna ökar, och direktivet innehåller bestämmelser om ett allsidigt samarbete, i synnerhet vad angår undersökningar och fastställande av ansvar.

En behörig myndighet skall därför snabbt överlämna upplysningar som en annan behörig myndighet begär i detta syfte. En behörig myndighet kan dock vägra att lämna ut uppgifter i ärenden där rättsliga förfaranden redan har inletts eller slutlig dom redan har avkunnats beträffande de handlingar som undersökningen gäller, och i sådana särskilda ärenden som gäller en medlemsstats väsentliga och legitima intressen (suveränitet, säkerhet eller offentlig politik).

Svaret måste sändas inom så kort tid som möjligt för att undersökningen skall bli effektiv och för att förhindra att planer utvecklas för överträdelser som berör flera medlemsstater. När en behörig myndighet finner att marknadsmissbruk äger rum eller har ägt rum utanför dess egen jurisdiktion på ett sådant sätt att andra medlemsstater berörs, är den skyldig att anmäla detta till de behöriga myndigheterna i dessa medlemsstater. Syftet med detta är att minska möjligheten för kryphål.

Undersökningar i andra medlemsstater förefaller vara ett kompletterande verktyg för att göra utredningarna effektivare. Ansvaret för att utföra sådana undersökningar ligger på den medlemsstat där de äger rum.

Enligt direktivet kan kommissionen i enlighet med kommitté förfarandet meddela närmare anvisningar för förfarandet vid informations utbyte och undersökningar i andra medlems stater.

Artikel 17 - Värdepapperskommittén och förfarande i samband med denna

I denna artikel hänvisas till den europeiska värdepapperskommitté som inrättats genom artikel ... i kommissionens beslut 2001/.../EG, och det föreskrivande förfarandet enligt beslutet om kommittéförfaranden från juli 1999 (1999/468/EG) [4] fastställs. Bestämmelsen behövs för att man vid tillämpningen av direktivet skall kunna ta hänsyn till nya tendenser, utarbeta genom förande bestämmelser så att de ekonomiska aktörerna får jämlika marknadsvillkor och stärka samarbetet mellan behöriga myndigheter.

[4] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23-26.

Artikel 18 - Antagande av nationella bestämmelser

Här anges den tidpunkt före vilken medlemsstaterna skall ha genomfört direktivet.

Artikel 19 - Upphävande av direktiv 89/592/EEG

Direktivet om insiderhandel upphävs samma dag som genomförandet av detta direktiv träder i kraft i medlemsstaterna. Det innebär helt enkelt att det ersätts av det här direktivet.

2001/0118 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [5],

[5] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [6],

[6] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [7],

[7] EGT C [...], [...], s. [...].

i enlighet med det förfarande som anges i artikel 251, och

av följande skäl:

(1) En verklig inre marknad för finansiella tjänster är avgörande för ekonomisk tillväxt och skapande av arbetstillfällen i gemenskapen.

(2) För en integrerad och effektiv finansmarknad krävs marknadsintegritet. Att värdepappersmarknaderna fungerar väl och allmänheten har förtroende för dem är förutsättningar för ekonomisk tillväxt och välstånd. Marknadsmissbruk skadar finansmarknadernas integritet och allmänhetens förtroende för värdepapper och derivat.

(3) I kommissionens meddelande av den 11 maj 1999 "Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: en handlingsplan" [8] anges en rad åtgärder som behövs för att göra den inre marknaden för finansiella tjänster fullständig. På toppmötet i Lissabon i april 2000 uttalade sig stats- och regeringscheferna för att handlingsplanen skall genom föras före 2005. I denna betonas behovet av ett direktiv mot otillbörlig marknads påverkan.

[8] KOM/99/232 slutlig.

(4) Den 17 juli 2000 inrättade rådet Vismannakommittén för tillsyn över värdepappersmarknaderna. I sin slutrapport föreslog den att en ny lagstiftningsmetod i fyra nivåer skulle införas: övergripande principer, åtgärder för genomförandet, samarbete och verkställighet. Nivå 1, som utgjordes av direktivet, skulle begränsas till breda allmänna grundprinciper, medan nivå 2 skulle innehålla tekniska genomförandeåtgärder, som kan antas av kommissionen med hjälp av en kommitté.

(5) I den resolution som Europeiska rådet antog på sitt möte i Stockholm godkände den Vismannakommitténs slutrapport och den föreslagna metoden med fyra nivåer i syfte att göra regelgivningen för gemenskapens lagstiftning om värdepapper effektivare och öppnare.

(6) Enligt Europeiska rådets beslut i Stockholm bör åtgärder för genomförandet på nivå 2 användas oftare, så att de tekniska bestämmelserna säkert skall kunna hållas à jour med utvecklingen på marknaden och på tillsynsområdet och tidsfrister fastställas för alla etapper av arbetet på nivå 2.

(7) Den finansiella och tekniska utvecklingen skapar nya incitament, medel och tillfällen för marknadsmissbruk: med hjälp av nya produkter, ny teknik, ökande antal transaktioner över gränserna och Internet.

(8) Gemenskapens nuvarande lagstiftning för skydd av marknadens integritet är ofullständig. De rättsliga kraven skiljer sig åt medlemsstaterna emellan, vilket ofta gör de ekonomiska aktörerna osäkra om begrepp, definitioner och rättstillämpning. I vissa medlemsstater finns ingen lagstiftning beträffande otillbörlig prispåverkan och spridning av vilseledande uppgifter.

(9) I marknadsmissbruk ingår insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Lagstiftning mot insiderhandel och mot otillbörlig marknadspåverkan har samma syfte: att garantera finansmarknadernas integritet i gemenskapen och höja investerarnas förtroende för dem. Det är därför lämpligt att anta gemensamma bestämmelser för båda dessa företeelser. Med ett enda direktiv gäller samma rambestämmelser för ansvarsfördelning, rättstillämpning och samarbete i hela gemenskapen.

(10) Rådets direktiv 89/592/EEG av den 13 november 1989 om samordning av föreskrifter om insiderhandel [9] antogs för mer än tio år sedan. Förändringarna på finansmarknaderna och i gemenskapens lagstiftning sedan dess gör att direktivet nu bör ersättas för att stämma överens med lagstiftningen mot otillbörlig marknadspåverkan. Ett nytt direktiv behövs också för att undvika kryphål i gemenskapens lagstiftning som kan utnyttjas för lagstridigt uppträdande och som skulle undergräva allmänhetens förtroende för marknaderna och alltså skada deras goda funktion.

[9] EGT L 334, 18.11.1989, s. 30.

(11) Insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan hindrar den fullständiga marknadstransparens som är en förutsättning för handel för alla ekonomiska aktörer på integrerade finansmarknader.

(12) Snabbt och likartat offentliggörande av information höjer marknadens integritet, medan selektiv information från emittenternas sida kan göra att investerarna förlorar tilltron till marknadernas integritet. Professionella ekonomiska aktörer måste bidra till marknadsintegriteten.

(13) Medlemsstaterna, Europeiska centralbankssystemet och de nationella centralbankerna bör kunna föra penning- och växelkurspolitik och förvalta offentlig skuld utan begränsningar.

(14) Prisstabilisering eller handel med egna aktier kan under vissa omständigheter vara berättigad av ekonomiska skäl och bör därför inte i sig betraktas som marknadsmissbruk. Gemensamma normer bör utvecklas som kan ge praktisk vägledning.

(15) Finansmarknadernas allt större omfattning, de snabba förändringarna och antalet nya produkter och företeelser gör att direktivet måste ha ett brett tillämpningsområde i fråga om berörda finansiella instrument och tekniker för att kunna garantera finans marknadernas integritet i gemenskapen.

(16) För att konkurrensförhållandena på gemenskapens finansmarknader skall bli rättvisa måste bestämmelserna i detta direktiv få bred geografisk tillämpning.

(17) I medlemsstaterna finns en rad olika behöriga myndigheter med olika ansvarsområden, vilket skapar onödiga kostnader och osäkerhet bland de ekonomiska aktörerna. Det bör utses en enda behörig myndighet mot marknadsmissbruk i varje medlemsstat, och det bör vara en administrativ myndighet så att den står fri i förhållande till de ekonomiska aktörerna och intressekonflikter undviks.

(18) En gemensam minimiuppsättning av kraftfulla verktyg och befogenheter för de behöriga myndigheterna kommer att garantera effektivitet i tillsynen.

(19) För att gemenskapens ramlagstiftning mot marknadsmissbruk skall vara tillräcklig måste alla överträdelser av förbuden och kraven i detta direktiv få snabba och verksamma påföljder.

(20) Antalet transaktioner över gränserna ökar ständigt, vilket kräver förbättrat samarbete och fullständiga regler för utbyte av uppgifter mellan nationella behöriga myndigheter.

(21) I överensstämmelse med principerna om subsidiaritet och proportionalitet, som anges i artikel 5 i fördraget, kan målen för de planerade åtgärderna, nämligen att förhindra marknadsmissbruk i form av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna och kan därför bättre uppnås av gemenskapen på grund av åtgärdernas omfattning och verkningar. Direktivet begränsar sig till det minsta möjliga som krävs för att målen skall uppnås och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta.

(22) Från tid till annan kan teknisk vägledning och ändringar av reglerna i detta direktiv behövas på grund av nya företeelser på finansmarknaderna. Kommissionen bör därför bemyndigas att införa nödvändiga ändringar efter samråd med den europeiska värdepapperskommitté som inrättas genom kommissionens beslut 2001/.../EG [10].

[10] ...

(23) Eftersom de åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av detta direktiv är åtgärder av allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [11], bör de antas i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 5 i detta beslut.

[11] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(24) Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som bland annat erkänns i Europeiska unionens stadga om grundläggande rättigheter.

HÄRMED FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

(1) insiderinformation: icke offentliggjord information av specifik natur, som hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument och som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas väsentligt påverka priset på dessa finansiella instrument eller på dem grundade derivat.

(2) otillbörlig marknadspåverkan:

(a) Transaktioner eller handelsorder som ger eller kan förväntas ge falska eller vilseledande signaler om tillgång, efterfrågan eller pris på finansiella instrument, som genom en persons agerande eller fleras samarbete låser fast priset på ett eller flera finansiella instrument vid en onormal eller konstlad nivå med hjälp av falska förespeglingar, eller vid vilka andra slag av bedrägerier eller manipulationer utnyttjas.

(b) Spridning genom medierna, inklusive Internet, eller på annat sätt av information som ger eller kan förväntas ge falska eller vilseledande signaler om tillgång, efterfrågan eller pris på finansiella instrument, även spridning av rykten eller falska eller vilseledande nyheter.

(3) finansiella instrument: de instrument som återfinns i avdelning A i bilagan.

(4) reglerad marknad: marknad enligt definitionen i artikel 1.12 i direktiv 93/22/EEG [12].

[12] EGT L 141, 11.6.1993, s. 27.

(5) Definitionerna i denna artikel och i avdelning A i bilagan skall i syfte att ta hänsyn till tekniska förändringar på de finansiella marknaderna och säkerställa att direktivet tillämpas på ett enhetligt sätt i gemenskapen förtydligas och anpassas enligt det förfarande som anges i artikel 17.2.

Artikel 2

1. Medlemsstaterna skall förbjuda varje fysisk eller juridisk person som innehar insiderinformation att dra fördel av denna genom att förvärva eller avyttra finansiella instrument som informationen gäller, för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt.

Detta skall gälla oavsett om personen i fråga har förvärvat informationen

(a) genom att tillhöra emittentens administration, styrelse eller tillsynsorgan,

(b) genom att ha ett aktieinnehav i emittentföretaget, eller

(c) genom att ha tillgång till uppgifter i samband med utförandet av sin anställning, sitt yrke eller andra uppgifter.

2. När den person som avses i punkt 1 är ett företag eller någon annan juridisk person, gäller förbudet också de fysiska personer som deltar i beslutet att genomföra transaktionen för den juridiska personens räkning.

3. Förbudet i punkt 1 skall tillämpas på varje förvärv eller avyttring av finansiella instrument.

Artikel 3

Medlemsstaterna skall förbjuda varje person som omfattas av förbudet i artikel 2 och som innehar insiderinformation

a) att överlämna denna till någon utomstående, såvida det inte görs inom ramen för dennes utförande av sin anställning, sitt yrke eller andra uppgifter, eller

b) att på grundval av denna insiderinformation rekommendera eller uppdra åt någon utomstående att förvärva eller avyttra finansiella instrument som informationen gäller.

Artikel 4

Medlemsstaterna skall också föreskriva att förbuden i artiklarna 2 och 3 skall gälla alla personer utöver dem som anges i dessa artiklar, som med full insikt i förhållandena innehar insiderinformation.

Artikel 5

Medlemsstaterna skall förbjuda varje fysisk och juridisk person att bedriva otillbörlig marknadspåverkan.

En förteckning med exempel på typiska metoder för otillbörlig marknadspåverkan återfinns i avdelning B i bilagan. Kommissionen skall anta ändringar av dessa exempel på metoder enligt det förfarande som anges i artikel 17.2.

Medlemsstaterna får besluta om att inte tillämpa detta förbud på personer som verkar i journalistiskt syfte under deras normala yrkesutövning.

Artikel 6

1. Medlemsstaterna skall stadga att emittenter av finansiella instrument så snabbt som möjligt skall offentliggöra insiderinformation.

2. Medlemsstaterna skall stadga att en emittent fullständigt och effektivt skall offentliggöra sådan insiderinformation som den eller en person som handlar för dess räkning överlämnar till en utomstående i samband med utförande av anställning, yrke eller andra uppgifter på det sätt som anges i artikel 3 a, och att detta skall göras samtidigt om överlämnandet är avsiktligt och så snabbt som möjligt om det är oavsiktligt.

Bestämmelserna i första stycket skall inte gälla

a. om den person som mottar informationen är bunden av trohetslöfte till emittenten eller uttryckligen har åtagit sig att inte avslöja den överlämnade informationen, eller

b. om den organisation som mottar informationen som primär verksamhet har att utfärda obligatoriska kreditvärdighetsbetyg, förutsatt att informationen endast skall användas för att ta fram ett offentligt tillgängligt kreditvärdighetsbetyg.

Medlemsstaterna skall stadga att emittenter och institut som företräder sådana skall upprätta förteckningar över personer som arbetar för dem och har tillgång till insiderinformation och regelbundet uppdatera dessa.

3. En emittent kan på egen risk besluta att uppskjuta offentliggörandet av en viss uppgift för att inte skada sina egna berättigade intressen, under förutsättning att det inte kan förväntas vilseleda allmänheten att uppgiften inte offentliggörs och emittenten kan säkerställa att informationen förblir konfidentiell.

4. Medlemsstaterna skall stadga att fysiska och juridiska personer med ansvar för framtagning eller spridning av forskningsresultat och annan relevant information till distributionskanaler eller till allmänheten skall ta rimliga hänsyn till behovet att se till att informationen presenteras på ett rättvisande sätt, och att de meddelar sina intressen eller intressekonlikter beträffande de finansiella instrument informationen gäller.

5. Medlemsstaterna skall stadga att fysiska personer och organisationer som yrkesmässigt utför transaktioner med finansiella instrument skall avstå från att utföra sådana och avvisa order från kunders sida, om de har skäl att misstänka att transaktionerna skulle vara grundade på insiderinformation eller utgöra otillbörlig marknadspåverkan.

6. Kommissionen skall enligt det förfarande som anges i artikel 17.2 anta genom förande bestämmelser beträffande

- de tekniska villkoren för det offentliggörande av insiderupplysningar som anges i punkterna 1 och 2, och

- de tekniska villkoren för hur forskningsresultat och annan relevant information skall presenteras på ett rättvisande sätt och hur särskilda intressen och intressekonflikter skall meddelas enligt punkt 4.

Artikel 7

Detta direktiv är inte tillämpligt på transaktioner utförda i penning- eller växelkurspolitiska syften eller inom ramen för skuldförvaltning av en medlemsstat, Europeiska centralbankssystemet, en nationell centralbank eller något annat officiellt utnämnt organ eller någon som handlar på deras vägnar. De får utsträcka undantaget till egna delstater för förvaltning av offentlig skuld.

Artikel 8

1. Förbuden i detta direktiv är inte tillämpliga på handel med egna aktier i återköps program eller på prisstabilisering av ett finansiellt instrument, om överenskomna villkor gäller för sådan handel.

2. Kommissionen skall fatta beslut om dessa tekniska villkor enligt det förfarande som anges i artikel 17.2.

Artikel 9

Bestämmelserna i detta direktiv är tillämpliga på alla finansiella instrument som är godkända eller kommer att godkännas för handel på en reglerad marknad i minst en medlemsstat, oavsett om själva transaktionen faktiskt äger rum på den marknaden eller inte.

Artikel 10

Alla medlemsstater skall tillämpa förbuden och kraven i detta direktiv åtminstone på verksamhet som äger rum på deras territorier, när de finansiella instrumenten i fråga är godkända eller kommer att godkännas för handel i någon medlemsstat.

Artikel 11

Alla medlemsstater skall utse en enda administrativ myndighet med befogenhet att övervaka tillämpningen av de bestämmelser som antas enligt detta direktiv.

Artikel 12

Den behöriga myndigheten skall få alla tillsyns- och utredningsbefogenheter som den behöver för utförandet av sina uppgifter. Den skall utöva dessa befogenheter antingen direkt eller, där så är lämpligt, indirekt i samarbete med andra myndigheter, även rättsliga myndigheter.

I dessa befogenheter skall minst följande ingå:

a. Att ha tillgång till alla dokument och få kopior på dem.

b. Att begära upplysningar av vem som helst, och om nödvändigt infordra vittnesmål.

c. Att utföra inspektioner på plats.

d. Att begära uppgifter om tele- och datatrafik.

e. Att begära att tillgångar fryses och/eller beläggs med kvarstad.

f. Att begära tillfälligt upphörande med yrkesverksamhet.

Första och andra styckena i denna artikel skall inte påverka nationella rätts bestämmelser om yrkessekretess.

Artikel 13

Medlemsstaterna skall stadga att alla som arbetar eller har arbetat för den behöriga myndigheten och revisorer och experter som arbetar på dess uppdrag skall vara bundna av sekretess. Information som omfattas av sekretess får överlämnas till andra personer eller myndigheter endast när detta föreskrivs i lag.

Artikel 14

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att lämpliga åtgärder vidtas, bland annat i form av administrativa och straffrättsliga påföljder enligt nationell lagstiftning, mot de fysiska och juridiska personer som bär ansvaret när bestämmelserna i detta direktiv inte har följts. Medlemsstaterna skall säkerställa att sådana åtgärder är effektiva, proportionerliga och avskräckande.

2. Medlemsstaterna skall fastställa påföljder för vägran att samarbeta i en undersökning enligt artikel 12.

3. Medlemsstaterna skall stadga att den behöriga myndigheten får offentliggöra varje påföljd som utmäts för brott mot bestämmelser som antagits enligt detta direktiv, såvida inte offentliggörandet skulle skapa oro på finansmarknaderna eller orsaka de berörda parterna oproportionerligt stor skada.

Artikel 15

Medlemsstaterna skall se till att den behöriga myndighetens beslut kan överklagas inför domstol.

Artikel 16

1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall samarbeta med varandra när så krävs för utförandet av deras uppgifter och därvid utöva sina befogenheter enligt detta direktiv och nationell lagstiftning. De skall bistå varandra. I synnerhet skall de utbyta information och samarbeta i undersökningsarbetet.

2. Behöriga myndigheter skall på begäran omedelbart överlämna all information som krävs för det syfte som anges i punkt 1. Där så krävs skall den behöriga myndighet som mottar en begäran omedelbart vidta nödvändiga åtgärder för att inhämta de begärda upplysningarna. Om den behöriga myndighet som mottar begäran inte kan överlämna de begärda uppgifterna omedelbart, skall den meddela den begärande myndigheten skälen till detta. De överlämnade uppgifterna omfattas av den sekretess som anställda och före detta anställda vid den behöriga myndighet som mottar dem är bundna av.

En behörig myndighet kan vägra att tillmötesgå en begäran om uppgifter om ett överlämnande negativt skulle påverka den berörda statens suveränitet, säkerhet eller offentliga politik, om rättsliga förfaranden redan har inletts beträffande samma handlingar och mot samma personer inför den berörda statens myndigheter, eller om dom redan har avkunnats mot samma personer för samma handlingar av den berörda statens behöriga myndighet.

De myndigheter som mottar information enligt punkt 1 får, utan att det påverkar deras skyldigheter i samband med straffrättsliga förfaranden, använda denna enbart under utförandet av sina uppgifter enligt detta direktiv och i samband med administrativa och rättsliga förfaranden som specifikt har samband med utförandet av dessa uppgifter. Dock kan den myndighet som mottar informationen använda den för andra ändamål eller vidarebefordra den till behöriga myndigheter i andra stater, om den behöriga myndighet som överlämnat informationen går med på det.

3. När en behörig myndighet finner att verksamhet som strider mot bestämmelserna i detta direktiv pågår eller har pågått i en annan medlemsstat, skall den så noggrant som möjligt underrätta den behöriga myndigheten i den medlemsstaten om detta. Den senare myndigheten skall uppmanas att vidta lämpliga åtgärder. Den skall också meddela den underrättande behöriga myndigheten om resultatet och så långt det är möjligt också om viktiga händelser under ärendets vidare utveckling.

4. Den behöriga myndigheten i en medlemsstat kan begära att en undersökning utförs av den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat inom denna stats territorium.

Den kan då också begära att några tjänstemän från den egna myndigheten tillåts att följa med tjänstemännen från den behöriga myndigheten i den medlemsstaten under undersökningen.

Det övergripande ansvaret för inspektionen skall dock ligga på den medlemsstat på vars territorium den äger rum.

Behöriga myndigheter kan vägra att efterkomma en begäran om undersökning enligt första stycket i denna punkt eller en begäran om att tjänstemän från den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat skall följa med de egna tjänstemännen enligt andra stycket, om detta skulle kunna skada den berörda statens suveränitet, säkerhet eller offentliga politik, om rättsliga förfaranden redan har inletts beträffande samma handlingar och mot samma personer inför den berörda statens myndigheter eller om dom redan har avkunnats mot samma personer för samma handlingar av den berörda statens behöriga myndighet.

5. Genomförandebestämmelser för det överlämnande av information och de inspektioner i andra medlemsstater som behandlas i denna artikel skall antas av kommissionen enligt det förfarande som anges i artikel 17.2.

Artikel 17

1. Kommissionen skall biträdas av den europeiska värdepapperskommitté som inrättats genom kommissionens beslut (2001/.../EG)*.

2. När hänvisning görs till denna punkt skall det föreskrivande förfarande som anges i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas i överensstämmelse med artiklarna 7 och 8 i detta.

3. Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

Artikel 18

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv den [år, månad, dag: senast ett år efter antagandet av detta direktiv]. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras får medlemsstaten själv utfärda.

Artikel 19

Direktiv 89/592/EEG upphävs med verkan från den dag som anges i artikel 20.

Artikel 20

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 21

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

BILAGA

AVDELNING A

Finansiella instrument

Med finansiella instrument avses följande:

- Överlåtbara värdepapper enligt definitionen i direktiv 93/22/EEG.

- Andelar i företag för kollektiva investeringar.

- Penningmarknadsinstrument.

- Finansiella terminskontrakt (futures) och motsvarande instrument med kontantavräkning.

- Ränteterminskontrakt (Forward interest-rate agreements, FRA).

- Ränte- och valutaswappar och swappar på aktier och aktieindex.

- Köp- och säljoptioner avseende alla dessa slag av instrument, däri inbegripet motsvarande instrument med kontantavräkning. Denna grupp inbegriper särskilt valuta- och ränteoptioner.

- Råvaruderivat.

AVDELNING B

Följande exempel på metoder som används för otillbörlig marknadspåverkan är inte någon uttömmande förteckning utan syftar bara till att underlätta tolkningen av den allmänna definitionen i artikel 1.2:

* Handelsbaserade handlingar avsedda att ge ett falskt intryck av aktivitet:

- Transaktioner där det finansiella instrumentet faktiskt inte byter verklig ägare ("Wash sales").

- Transaktioner där både sälj- och köporder inlämnas samtidigt och med samma pris och kvantitet av olika men samarbetande parter ("Improper matched orders").

- Att genomföra en rad transaktioner som redovisas offentligt för att ge intrycket av aktivitet eller prisrörelser i ett finansiellt instrument ("Painting the tape").

- Att enskilt eller i samarbete agera för att driva upp priset på ett finansiellt instrument till en konstlat hög nivå ("pumpa upp priset") och sedan sälja stora mängder av sina egna innehav ("Pumping and dumping").

- Att höja budet på ett finansiellt instrument för att få upp priset och därmed skapa ett intryck av styrka eller en falsk bild av att höjningen orsakats av börsaktiviteten ("Advancing the bid").

* Handelsbaserade åtgärder avsedda att skapa en brist:

- Att skaffa sig en sådan kontroll över utbuds- eller efterfrågesidan för derivatet och/eller den underliggande tillgången, att den påverkande får en dominerande ställning som kan utnyttjas för att styra priset på derivatet och/eller den underliggande tillgången ("Cornering").

- Att som vid "cornering" utnyttja bristen på en tillgång genom att kontrollera efterfrågesidan och utnyttja trängseln på marknaden under sådana tillfälliga bristsituationer för att skapa konstlade priser. Att ha betydande inflytande över tillgång och leverans, ha rätt att kräva leverans och utnyttja detta för att skapa godtyckliga och onormala priser ("Abusive squeezes").

* Tidsrelaterade handelsbaserade åtgärder:

- Att köpa eller sälja finansiella instrument strax innan marknaderna stänger i syfte att ändra slutnoteringen på det finansiella instrumentet och därmed vilseleda dem som handlar på grundval av avslutningskursen ("Marking the close").

- Att handla specifikt för att påverka kontantpris eller terminspris på derivatinstrument.

- Att handla för att påverka det särskilda kontantpris på ett finansiellt instrument som enligt avtal skall användas vid beräkningen av värdet på en transaktion.

* Informationsrelaterade åtgärder:

- Att köpa ett finansiellt instrument för egen räkning innan man rekommenderar det till andra, och sedan sälja det med vinst sedan priset stigit på grund av rekommendationen ("Scalping").

- Att sprida falska rykten för att få andra att köpa eller sälja.

- Att göra osanna påståenden om faktiska förhållanden.

- Att inte offentliggöra faktiska förhållanden eller intressen av betydelse.

FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR NÄRINGSLIVET, MED SÄRSKILD HÄNSYN TILL SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

Förslagets titel

Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk).

Dokumentets referensnummer

Förslaget

1. Varför är gemenskapslagstiftning på detta område nödvändig utifrån subsidiaritetsprincipen, och vilka är huvudsyftena med den-

- Eftersom målen för den planerade åtgärden, nämligen att förhindra marknadsmissbruk i form av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av åtgärdernas omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. Enligt proportionalitetsprincipen som anges i denna artikel, går direktivet inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

Konsekvenser

2. Vilka kommer att påverkas av förslaget-

- Vilka sektorer inom näringslivet- Alla marknadsdeltagare som arbetar med finansiella instrument på reglerade marknader.

- Berörs små och medelstora företag i högre grad än företag av andra storlekar- Alla marknadsdeltagare påverkas av förslaget, oavsett storlek. Andelen små och medelstora företag varierar i de olika medlemsstaterna.

- Är de berörda företagen koncentrerade till särskilda geografiska områden inom gemenskapen- Nej.

3. Vad måste näringslivet göra för att följa förslaget-

- Uppfylla vissa uppförandekrav.

- (För personer och enheter som utför transaktioner i finansiella instrument) Avstå från att göra transaktioner och avvisa beställningar från kunder, om de har skäl att misstänka att dessa är grundade på insideruppgifter eller utgör otillbörlig marknadspåverkan. Kortsiktigt kan detta påverka mäklarnas inkomster negativt, men på medellång sikt kommer hela branschen att gagnas av det allmänna förtroende detta kommer att skapa hos investerarna.

- Överlämna kopior av dokument på den behöriga myndighetens begäran.

- Registrera telefon- och datatrafik.

4. Vilka ekonomiska följder förmodas förslaget få-

- För sysselsättningen- Att finansmarknaderna fungerar väl och allmänheten har förtroende för dem är förutsättningar för långvarig ekonomisk tillväxt och sund ekonomi, vilket har positiva följder för sysselsättningen.

- För investeringar och nyföretagande- Effektiva finansmarknader har positiva följder för företagens investeringar i allmänhet genom att kostnaden för kapitalanskaffning sjunker. För att det skall utvecklas nya slag av deltagare (som "e-mäklare") och nya handelsmetoder (e-handel) som skapar sysselsättning, måste marknaderna vara öppna för insyn eftersom det krävs för investerarnas förtroende.

- För näringslivets konkurrensläge- Förbud och sanktioner mot insiderhandel gör marknadsdeltagarnas konkurrensvillkor likvärdiga i fråga om tillgång till information från emittenterna, vilket skärper den sunda konkurrensen mellan dem. På samma sätt gör förbud och sanktioner mot otillbörlig marknadspåverkan konkurrensvillkoren likvärdiga genom att det förbättrar insynen i marknadsdeltagarnas uppträdande, vilket bidrar till den sunda konkurrensen mellan deltagarna.

5. Innehåller förslaget åtgärder som beaktar de små och medelstora företagens särskilda situation (nedsatta eller olikartade krav osv.)- Nej.

Samråd

6. Ange vilka organisationer som har rådfrågats om förslaget och sammanfatta deras viktigaste synpunkter.

Forum of European Securities Commissions (FESCO), som består av de nationella tillsynsmyndigheterna, bidrog med synpunkter medan kommissionen utarbetade förslaget till direktiv.