Som ett led i programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet) genomfördes under 2015–2017 en efterhandsutvärdering av sociallagstiftningen inom vägtransporter och av tillämpningen av denna; slutsatsen blev att förordningen om körtid endast har varit delvis effektiv när det gäller att förbättra arbetsvillkoren för förare och säkerställa rättvis konkurrens mellan operatörer. Trafiksäkerheten har förbättrats under perioden, men förbättringarna kan naturligtvis inte enbart tillskrivas den förordningen.

En kombination av alternativen 2 och 4 är generellt sett det mest effektiva sättet att lösa de problem som identifierats i konsekvensbedömningen. Policyalternativ 4 beräknas ge besparingar för operatörer som tillhandahåller gränsöverskridande transporttjänster på omkring 785 miljoner euro per år i administrativa kostnader. Besparingarna till följd av åtgärderna i alternativ 2 kunde inte kvantifieras. De förväntas emellertid leda till minskade överträdelser och därmed en betydande minskning av kostnaderna för bristande efterlevnad. Dessutom kommer policyalternativ 2 att möjliggöra effektivare transporter och ge föraren incitament att oftare återvända till hemmet. Bägge policyförslagen kommer emellertid att leda till något ökade efterlevnadskostnader för nationella myndigheter (mellan 1,3 % och 8 %) under den övergångsperiod då de nya reglerna införs. Bägge förslagen kommer också att leda till en liten ökning av efterlevnadskostnaderna för vissa operatörer, då dessa kommer att behöva betala för inkvartering för den normala veckovila som måste tas utanför fordonet (omkring 50–160 euro per resa).

(5)De nuvarande kraven vad gäller raster visade sig vara inadekvata och opraktiska vid körningar med fler än en förare. Det är därför lämpligt att anpassa kravet om att registrera raster till vilken typ av transport som utförs vid körning med flera än en förare.

(6)Förare som utför internationella långdistanstransporter tillbringar långa perioder borta från hemmet. Med de krav som för närvarande gäller för normal veckovila förlängs dessa perioder i onödan. Det är därför önskvärt att anpassa reglerna om veckovila på ett sådant sätt att det blir lättare för förare att utföra transporter och ändå, utan att bryta mot reglerna, nå hemmet för att ta normal veckovila och få full kompensation för all reducerad veckovila. Det är också nödvändigt att föreskriva att operatörerna måste organisera förarnas arbete så att dessa perioder borta från hemmet inte blir orimligt långa.

(7)Medlemsstaterna tolkar och genomför kraven om veckovila på olika sätt när det gäller den plats där veckovilan bör tas. Det är därför lämpligt att förtydliga kravet om att säkerställa att förare får lämplig inkvartering vid normal veckovila om denna tas på annan plats än i hemmet.

(8)Förare ställs ofta inför oförutsedda omständigheter som gör det omöjligt att nå önskad destination för att ta veckovila utan att bryta mot EU:s regler. Det är önskvärt att göra det lättare för förare att hantera sådana omständigheter och göra det möjligt för dem att nå den destination där de önskar ta sin veckovila utan att bryta mot kraven avseende maximala körtider.

(9)För att minska och förebygga olika praxis när det gäller tolkning och tillsyn och för att ytterligare öka effektiviteten och ändamålsenligheten i den gränsöverskridande kontrollen av efterlevnaden är det ytterst viktigt att fastställa tydliga regler för det administrativa samarbetet mellan medlemsstater.

(10)I syfte att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av förordning (EG) nr 561/2006 bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på att förtydliga bestämmelserna i den förordningen och fastställa gemensamma metoder för deras tillämpning och tillsyn. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011.

(11)I syfte att göra kontrollen av efterlevnaden av sociallagstiftningen mer kostnadseffektiv bör potentialen i de nuvarande och framtida färdskrivarsystemen utnyttjas fullt ut. Därför bör färdskrivarens funktioner förbättras så att den medger en mer exakt positionsbestämning, i synnerhet vid internationell transport.

(12)Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 561/2006 och (EU) nr 165/2014 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EG) nr 561/2006 ska ändras på följande sätt:

(1)I artikel 3 ska led h ersättas med följande:

”h) fordon eller en kombination av fordon som används för icke-kommersiell transport av gods,”

(2)I artikel 4 ska följande led läggas till som led r:

”r) ”icke-kommersiell transport: all vägtransport, utom transport för annans eller egen räkning, för vilken ingen ersättning mottas och som inte genererar någon inkomst.”

(3)I artikel 6.5 ska första meningen ersättas med följande:

”En förare ska som ”annat arbete” registrera all tid enligt beskrivningen i artikel 4 e och all tid som han kör ett fordon som används för kommersiella transporter vilka inte omfattas av denna förordning samt registrera all ”tid då arbetstagaren är tillgänglig” enligt definitionen i artikel 3 b i direktiv 2002/15/EG, i enlighet med artikel 34.5 b iii i förordning (EU) nr 165/2014. Denna registrering ska göras antingen för hand på ett diagramblad, eller på en utskrift, eller genom att med användning av funktionen manuell inmatning föra in uppgifter i färdskrivaren.”

(4)I artikel 7 ska följande läggas till som tredje stycket:

”Vid multibemanning har en förare rätt ta en rast på 45 minuter i ett fordon som körs av en annan förare, under förutsättning att den förare som tar rasten inte har till uppgift att bistå den förare som kör fordonet.”