A4-0234/99

Resolution om konventionen om insolvensförfaranden

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av konventionen om insolvensförfaranden av den 23 november 1995 ((Rådets dokument CONV/INSOL/X1.)),

- med beaktande av resultaten av den utfrågning som utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt genomförde den 15 april 1998,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av att Europaparlamentet i sin resolution av den 16 december 1998 om kommissionens arbetsprogram för 1999 uppmanat kommissionen att lägga fram ett förslag till direktiv om konkurs för företag som är verksamma i flera medlemsstater ((EGT C 98, 9.4.1999, s. 163.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt (A4-0234/99), och av följande skäl:

A. Den frist som fastställdes för undertecknande av konventionen om konkursförfarande har löpt ut, men en medlemsstat har inte undertecknat den. Konventionen kan därför inte längre träda i kraft utan enhällig ändring av dess ordalydelse.

B. Detta dödläge beror på att en medlemsstat som har godtagit konventionen trots detta har vägrat att underteckna den.

C. Alla medlemsstater är överens om att avsaknaden av regler för insolvensförfaranden inom gemenskapen utgör en brist när det gäller att fullborda den inre marknaden.

D. Konkurser, förlikningar och liknande förfaranden undantogs från tillämpningsområdet för konventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område som undertecknades i Bryssel den 27 september 1968 ((Konsoliderad version, EGT C 27, 26.1.1998, s. 1.)).

E. En expertkommitté vid Europeiska gemenskapernas kommission utarbetade 1963-1980 ett första och - efter gemenskapens utvidgning 1973 - ett andra utkast till konvention där det stadgades om ett enda förfarande som skulle erkännas i de övriga fördragsslutande staterna utan att man parallellt med detta kunde inleda nationella förfaranden i dessa övriga stater (enhets- och universalitetsprinciperna).

F. Rådet ajournerade 1985 sina överläggningar om dessa utkast i brist på tillräckligt samförstånd.

G. Den europeiska konvention om vissa internationella aspekter på konkurser som förhandlats fram inom ramen för Europarådet och som den 5 juni 1990 lades fram i Istanbul för undertecknande har i brist på tillräcklig ratificering inte heller trätt i kraft.

H. Regler som skall skapas inom gemenskapens ramar bör följa insolvenskonventionens exempel och i största möjliga utsträckning erbjuda enkla och flexibla lösningar samt i fråga om förfarandet utgå från universalitetsprincipen. Denna princip inskränks dock av att ett eller flera sekundära insolvensförfaranden kan inledas i förekommande fall, vilkas följder emellertid begränsas till respektive medlemsstats territorium.

I. I artikel 65 (tidigare artikel 73m) i EG-fördraget anges på området för civilrättsligt samarbete med gränsöverskridande följder bland annat «undanröjande av sådant som hindrar civilrättsliga förfaranden från att fungera väl, om nödvändigt genom att främja förenligheten mellan civilprocessrättsliga regler som är tillämpliga i medlemsstaterna». Rådet kan enligt artikel 67 (tidigare artikel 73o) i Amsterdamfördraget under en övergångsperiod av fem år med början vid fördragets ikraftträdande enhälligt utfärda lagstiftning på förslag av kommissionen eller på initiativ av en medlemsstat och efter att ha hört Europaparlamentet. Dessa nya bestämmelser täcker de frågor som regleras i insolvenskonventionen.

J. Denna möjlighet bör utnyttjas, om möjligt redan innan den nuvarande ordförandeskapsperioden löper ut.

1. Parlamentet uppmanar kommissionen att utarbeta ett förslag till förordning eller direktiv om konkursförfarande för företag som är verksamma i flera medlemsstater,

2. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstaternas regeringar.