Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Utkast till kommissionens förordning om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden inom bilindustrin"(1)

(2002/C 221/04)

Den 11 februari 2002 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda utkast.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 8 maj 2002. Föredragande var Giacomo Regaldo.

Vid sin 391:a plenarsession den 29-30 maj 2002 (sammanträdet den 29 maj) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 90 röster för, 1 emot och 3 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Artikel 81.1 i fördraget förbjuder företag att sluta konkurrensbegränsande avtal som påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Enligt rådets förordning EEG nr 19/65 kan dock kommissionen i enskilda fall eller genom en förordning bestämma att förbudet i artikel 81.1 inte skall tillämpas på vissa avtal eller grupper av avtal mellan företag om de fyra villkoren i artikel 81.3 är uppfyllda.

1.2. Försäljnings- och garantiserviceavtal inom bilindustrin regleras i fråga om tillämpningen av fördragets artikel 81 för närvarande av förordning (EG) nr 1475/95, som upphör att gälla den 30 september 2002.

1.3. Erfarenheterna av denna typ av avtal - från BMW-beslutet 1974 via förordning (EEG) nr 123/85 som antogs 1985 till den nu gällande förordningen 1475/95 som antogs 1995 - har gjort det möjligt att fastställa grupper av vertikala avtal som hela tiden har uppfyllt de villkor som anges i artikel 81.3.

1.4. Kommissionen har frågat sig om systemet med en kombination av selektiv och exklusiv distribution och med en enda modell för återförsäljning av motorfordon uppfyller kraven i fördragets artikel 81.3, som fastställer att avtal mellan företag är tillåtna om de "bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås".

1.5. Kommissionen har kommit fram till att de nuvarande reglerna i förordning 1475/95 är otidsenliga på grundval av resultaten av utvärderingen av tillämpningen av förordning 1475/95 som beskrivs i kommissionens rapport(2), studier av hur metoderna för att förvalta distributionsstrukturen har utvecklats(3) och av konsumenternas preferenser i fråga om distributionen av motorfordon(4), och sist men inte minst förändringen av konkurrenspolitiken för vertikala avtal genom antagandet av förordning (EG) nr 2790/99. Enligt kommissionen är den nuvarande förordningen 1475/95 inte längre anpassad till marknadens strukturförändringar i tillräcklig omfattning, och den kan inte heller tillfredsställa konsumenternas behov. För att systemets fördelar fullt ut skall tillfalla konsumenterna måste det skapas förutsättningar för ökad konkurrens så att konsumenten kan dra nytta av inre marknaden och köpa ett fordon i den medlemsstat där priset är lägst. Därför behövs det en ny gruppundantagsförordning för vertikala avtal och samordnade förfaranden inom bilindustrin beträffande försäljning och service.

1.6. Den nya förordningen skall formellt antas av kommissionen efter en samrådsperiod och träda i kraft den 1 oktober 2002. En allmän övergångsperiod på ett år föreslås, dvs. till den 1 oktober 2003, för anpassningen av befintliga kontrakt. Förordningen skall upphöra att gälla den 31 maj 2010, samma datum som den allmänna gruppundantagsförordningen för vertikala avtal, förordning 2790/99 löper ut.

2. Den nya rättsramen för återförsäljning och service av motorfordon

2.1. Detta utkast till förordning, som baseras på den nya konkurrenspolitik för vertikala begränsningar som fastställdes i förordning 2790/99, är mycket innovativt och trots sina strängare regler är det mindre normativt och mer flexibelt än sin föregångare, förordning 1475/95.

2.2. De viktigaste nya bestämmelserna:

- Det kommer att finnas olika trösklar för marknadsandelar: 30 % för exklusiv distribution, 40 % för selektiv distribution och 30 % för distribution av reservdelar eller tjänster. I utkastet föreskrivs inte bara en enda fast återförsäljningsmodell, och den nuvarande möjligheten att kombinera exklusivitet och selektivitet försvinner.

- Tillverkare, distributörer och återförsäljare får en rad valmöjligheter.

- Tillverkarna kan välja mellan avtal om

- exklusiv distribution,

- kvalitativ selektiv distribution,

- kvalitativ och kvantitativ selektiv distribution.

- En förteckning över svartlistade klausuler med särskilt allvarliga konkurrensbegränsningar kommer att fastställas enligt principen att allt är tillåtet utom de begränsningar som specifikt är förbjudna.

2.3. Andra viktiga inslag som syftar till att ytterligare öka konkurrensen och vidga konsumenternas valmöjligheter är:

- Ökad konkurrens mellan återförsäljare i olika medlemsstater (samma bilmärke) och marknadsintegration inom selektiva distributionssystem genom att

- införa en möjlighet att bedriva aktiv försäljning (skräddarsydd e-post, Internet),

- stryka lokaliseringsklausulen.

- En mer utvecklad och utbredd flermärkesförsäljning.

- Förstärkt roll för förmedlare som agerar på uppdrag av en konsument.

- Skyldighet för exklusiva distributörer att sälja till oberoende återförsäljare utanför den officiella säljorganisationen.

- Ingen begränsning för passiv försäljning och införande av en tillgänglighetsklausul för alla fordonstyper. Försäljningsmål, system för produktfördelning och bonussystem måste utgå från den inre marknaden och inte fastställas på nationell nivå.

2.4. Beträffande service efter försäljningen:

- Kopplingen mellan försäljning och service ändras så att återförsäljaren får välja mellan att utföra servicen själv eller lägga ut den på underentreprenad till en auktoriserad reparatör.

- Oberoende reparatörer som uppfyller en tillverkares kvalitetskriterier kan bli auktoriserade reparatörer.

- De officiella distributörerna (auktoriserade återförsäljare och verkstäder) föreslås bli skyldiga att tillhandahålla garantier och service för nya fordon på hela den gemensamma marknaden.

- Lokaliserings- och konkurrensklausulerna kommer inte att vara tillämpbara på auktoriserade reparatörer.

- Reparatörer som ingår i distributionsnät, distributörer av reservdelar, slutanvändare och oberoende reparatörer skall kunna få originalreservdelar från tillverkaren av sådana reservdelar eller från en annan tillverkare som de själva valt.

- Tillverkarna av originalreservdelar skall kunna placera sitt varumärke eller sin symbol på sina produkter, oberoende av om delarna levereras till biltillverkaren eller till reparatörer i syfte att bytas ut. Auktoriserade reparatörer skall kunna använda reservdelar av likvärdig kvalitet för reparation och underhåll av fordon, men under garantiperioden måste de använda originalreservdelar som levereras av tillverkaren.

- Tillverkarna måste ge oberoende reparatörer all teknisk information, felsökningsutrustning och annan utrustning, alla verktyg och all relevant programvara och utbildning som krävs för att reparera bilarna.

2.5. En leverantör som häver ett avtal med en återförsäljare måste motivera detta. Möjligheten att anlita en oberoende expert eller skiljedomare utökas vid tvister mellan leverantör och återförsäljare.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Kommittén välkomnar i princip detta nya, mycket innovativa förslag, eftersom det ligger i linje med vad kommittén föreslagit i sina tidigare yttranden om förordning 123/85 och förordning 1475/95 (försäljning av motorfordon) och om förordning 2790/99 (allmänna bestämmelser för vertikala avtal), samt det yttrande om utvärderingen av förordning 1475/95 som kommittén antog den 30 maj 2001.

3.2. Kommittén påpekade i det sistnämnda yttrandets slutsatser att gruppundantaget för försäljning av motorfordon borde kvarstå, och rekommenderade kommissionen att undersöka metoder för att ändra och förlänga den nuvarande förordningen. Dessutom underströk kommittén i detta yttrande att "det viktigaste målet i den nya förordningen bör vara att öka konkurrensen i syfte att förbättra konsumenternas välstånd och säkerhet samt trygga den inre marknaden. För att uppnå dessa mål bör den nya förordningen innebära att återförsäljaren skyddas i högre grad och att de små och medelstora företag som är verksamma inom den europeiska fordonsbranschen främjas(5)".

3.3. Det är med tillfredsställelse som kommittén kan konstatera att den nya förordningen i hög grad motsvarar dessa önskemål:

- Konsumenternas intressen hamnar i förgrunden, och de erbjuds större valmöjligheter på hela den gemensamma marknaden.

- Kommissionen föreslår åtgärder för att öka konkurrensen mellan återförsäljarna i fråga om försäljning och service efter försäljning.

- Konkurrensen skall öka inom tillverkningen och försäljningen av reservdelar.

- Dessutom stärks återförsäljarnas oberoende - en nödvändig förutsättning för att de skall kunna erbjuda köparna bättre service - genom att de får ett bättre avtalsmässigt skydd när avtal sägs upp och vid tvister, genom utvidgade möjligheter att ta till skiljedomsförfaranden.

3.4. Kommittén är också nöjd med att kommissionen följt dess rekommendationer om vikten av att behålla en särskild gruppundantagsförordning för bilbranschen och att kommissionen bekräftar att de allmänna konkurrensreglerna för vertikala distributionsavtal (förordning 2790/99) inte var tillämpbara på distributionen av motorfordon.

3.5. Kommittén anser dock att åtgärdssystemet som helhet i den nya förordningen kan minska rättssäkerheten och leda till former av koncentration vad gäller lokalisering av distributörer, service efter försäljning och tillverkning av reservdelar, oavsett om det tolkas restriktivt eller brett. Följden skulle bli att ett stort antal små och medelstora företag försvinner från marknaden, vilket inverkar negativt på sysselsättningen och konsumenternas förväntade fördelar.

3.6. Kommittén noterar att den nya förordningen kommer att införa marknadsandelar och att den erbjuder branschens ekonomiska operatörer större valmöjligheter i fråga om distributionssystem.

3.7. Införandet av trösklar för marknadsandelar, där den valda distributionsformen avgör procenttalet, innebär att vertikala avtal som ligger under de föreslagna trösklarna kan antas vara förenliga med gruppundantaget, medan avtal över trösklarna, som inte nödvändigtvis är olagliga, kan kräva en individuell bedömning med utgångspunkt i riktlinjerna om vertikala begränsningar. Oberoende av tröskelvärdet kommer dock gruppundantag inte att beviljas om avtalet inte beaktar förteckningen över svartlistade, särskilt allvarliga klausuler (på grund av deras allvarliga konkurrensbegränsande effekter).

3.8. I artikel 7 i den nya förordningen föreskrivs dessutom att tillämpningen av artikel 81 skall decentraliseras till nationell nivå när avtalens effekter är begränsade till en medlemsstats territorium. Som kommittén har framhållit i tidigare yttranden (se ovan) måste man följa "one stop shop"-principen i Europa för att undvika att reglerna inte tillämpas enhetligt, att marknaden fragmenteras eller att konkurrenspolitiken tillämpas på olika sätt. Denna princip bör alltid ha prioritet vid en decentraliserad tillämpning av antitrustbestämmelserna.

3.9. Kommittén framhåller också att den nya förordningens komplexa struktur gör det nödvändigt att utforma särskilda riktlinjer som kan förena den flexibla och pragmatiska strategi som kommissionen vill införa med kravet på rättssäkerhet för de ekonomiska operatörerna som till största delen är små och medelstora (fler än 280000 små och medelstora företag).

4. Särskilda kommentarer

4.1. Åtskillnad mellan exklusiv och selektiv distribution

4.1.1. Kommissionen anser att en enda modell för försäljning av motorfordon, baserad på kombinationen selektiv och exklusiv distribution, inte längre passar denna bransch. I stället föreslås företagen få välja mellan exklusiv distribution och kvantitativ selektiv distribution, vilket enligt kommissionen ger tillverkarna större flexibilitet och valmöjligheter.

4.1.2. Kommittén betvivlar att förslaget kan få detta resultat. Vi anser tvärtom att de föreslagna villkoren för exklusiv och kvantitativ selektiv distribution kommer att få det stora flertalet tillverkare att välja ett kvantitativt selektivt distributionssystem. Det är med andra ord helt möjligt att en modell för försäljning av motorfordon kommer att dominera under den nya gruppundantagsförordningen.

4.2. Konkurrensklausul (artikel 1 b)

4.2.1. Kommittén noterar att den årliga inköpsskyldigheten för varor eller tjänster som omfattas av avtalet minskas till 50 % i den nya förordningen jämfört med 80 % i artikel 1 b i förordning 2790/99 som den nya förordningen baseras på. För att garantera marknadstillträde för nya operatörer, flermärkesförsäljning och ökad konkurrens anser kommittén att det är rimligt att denna procentsats höjs till åtminstone 65 %.

4.2.2. Kommittén välkomnar den mer exakta definitionen av "reservdelar" (artikel 1 p) och av "reservdelar av motsvarande kvalitet" (artikel 1 r). Detta möjliggör större öppenhet och ökad konkurrens på marknaden för reparation, vilket ger fördelar för konsumenterna/kunderna både när det gäller pris och säkerhet.

4.3. Tillämpningsområde (artikel 2)

4.3.1. Kommittén noterar (artikel 2.1) att den nya förordningens tillämpningsområde direkt bygger på bestämmelserna i den allmänna förordningen om vertikala begränsningar (förordning 2790/99). Tillämpningsområdet utvidgas till att omfatta avtal som ingås mellan två eller flera företag som är verksamma i olika led i produktions- eller distributionskedjan, vilket ökar marknadsaktörernas möjligheter till inköp, försäljning eller återförsäljning av motorfordon, reservdelar eller reparations- och underhållsarbeten.

4.3.2. Kommittén välkomnar att den nya förordningen omfattar vertikala avtal som ingås mellan sammanslutningar av återförsäljare på detaljistnivå och deras medlemmar eller mellan sådana sammanslutningar och deras leverantörer, med tanke på att kommittén specifikt begärde detta i sitt yttrande om förordningen om vertikala avtal.

4.4. Trösklar för marknadsandelar (artikel 3.1, 3.2 och 3.3)

4.4.1. Kommissionen har beslutat att införa marknadsandelströsklar för att avspegla att de effektivitetshöjande effekterna av distributionsavtal inom bilindustrin bara kan motverka de konkurrensbegränsande effekterna om företagens marknadsinflytande stävjas av konkurrens mellan bilmärken. Kommittén håller med om att trösklar och marknadsandelar behövs.

4.4.2. Kommittén välkomnar tröskelvärdet 40 % för kvantitativa selektiva distributionssystem och beslutet att inte införa trösklar för kvalitativa selektiva distributionsavtal. Kommittén håller också med om det logiska i att ha marknadsandelströsklar på 30 % för exklusiv distribution och för exklusiva leveransavtal.

4.4.3. Kommittén vill ändå framföra följande synpunkt: Marknadsandelströsklarna är en ungefärlig uppskattning av marknadsinflytandet och inget helt tillförlitligt mått. Denna approximering är bekväm för kommissionen men inte för berörda aktörer. De bör därför tillåtas en viss flexibilitet i fråga om marknadsandelströsklarnas gränser.

4.5. Som kommittén framhållit i tidigare yttranden är det i fråga om marknadsandelar av största vikt att företagen får tillgång till de tolkningsverktyg som behövs, som ovannämnda riktlinjer, för en korrekt identifiering av den relevanta produktmarknaden och geografiska marknaden, så att företagen med största möjliga rättssäkerhet kan göra en oberoende bedömning av avtalens effekter på marknaden.

4.5.1. Riktlinjerna bör innehålla noggranna och precisa förklaringar med specifika exempel på hur man beräknar marknadsandelar för avtal på europeisk, nationell och regional nivå. Detta skulle öka företagens rättssäkerhet.

4.6. Med hänvisning till kommissionens meddelande om avtal av mindre betydelse(6) anmodar kommittén kommissionen att i riktlinjerna klargöra i vilken mån marknadsandelskvoterna är tillämpbara på avtal för återförsäljning av motorfordon.

4.7. Uppsägning av återförsäljaravtal (artikel 3.5 och 3.6)

4.7.1. Kommissionen föreslår tre skyddsåtgärder för återförsäljarna i händelse av att en leverantör vill säga upp ett återförsäljningsavtal.

4.7.2. Den första skyddsåtgärden är enligt artikel 3.5 leverantörens skyldighet att i avtalet acceptera att lämna detaljerade skäl till uppsägningen, och dessa skäl kan inte inkludera sådana som är förbjudna enligt artikel 4 och 5.

4.7.2.1. Kommittén godkänner detta villkor, eftersom återförsäljaren måste få ett minimiskydd genom detaljerade skäl till avtalets hävning, men framför allt för att det hindrar leverantören från att säga upp avtalet på grund av förfaranden som inte kan begränsas enligt förordningen.

4.7.2.2. För att undvika att leverantören använder grundlösa skäl för att slippa betala ersättning rekommenderar kommittén att leverantörens skäl måste vara objektiva, icke-diskriminerande och tydliga.

4.7.3. Den andra skyddsåtgärden består i skyldigheten (artikel 3.6) för leverantören att ge två års varsel. Uppsägningstiden kan minskas till ett år om leverantören är förpliktad enligt lag eller särskilt avtal att betala en skälig ersättning vid avtalets upphörande eller när leverantören anser det nödvändigt att omorganisera hela eller en väsentlig del av sin säljorganisation.

4.7.3.1. Kommittén har starka invändningar mot utformningen av artikel 3.6 b. Behovet att omorganisera hela eller en väsentlig del av säljorganisationen verkar tillåta en uppsägningstid på ett år utan tillräckliga garantier. Kommer denna möjlighet att begränsas till en väsentlig omorganisation? Om inte, varför befria leverantören från skyldigheten att lämna två års varsel? Med tanke på att återförsäljarens ställning redan är ganska utsatt och på dennes stora investeringar i försäljningslokaler är en tvåårig uppsägningstid ett minimum, förutom i extrema fall eller när en skälig ersättning skall betalas enligt avtal eller lag.

4.7.4. Den tredje åtgärden gäller möjligheten att ta till skiljedomsförfarande vid tvist mellan leverantör och återförsäljare. Kommittén stöder helt kommissionens förslag att utvidga skiljedomsförfarandets tillämpningsområde till att omfatta hävning av återförsäljaravtal. Att kommissionen har beaktat det kommittén föreslog i ett tidigare yttrande(7) är särskilt välkommet.

4.7.4.1. Kommittén noterar att möjligheten att använda skiljedomsförfarande måste skrivas in i återförsäljaravtalet och stöder helhjärtat detta krav som ger rättslig tyngd åt skiljedomsförfarandet.

5. Särskilt allvarliga begränsningar (artikel 4)

5.1. Lokaliseringsklausul (artikel 4 d och 5 f)

5.1.1. Kommittén är positiv till kommissionens beslut om andra motorfordon än personbilar, men ifrågasätter lämpligheten i att avskaffa lokaliseringsklausulen för selektiv distribution av motorfordon eftersom detta inledningsvis skapar allvarliga tolkningssvårigheter. Det är svårt att förstå hur tillverkaren kan övervaka efterlevnaden av kvalitetskriterier beträffande distributörens etablering av försäljningsställen, leveranspunkter eller lagerlokaler på andra ställen i EU, eller hur denna tolkning kan kombineras med en kvantitativ selektiv distribution som därmed skulle äventyras eller helt undermineras.

5.1.2. Det kan inte uteslutas att ett avskaffande av klausulen skulle innebära en snedvridning av konkurrensen till skada för små och medelstora företag, eftersom det skulle bli svårare för dem att utnyttja möjligheten att etablera nya försäljningsställen i EU. Dessutom skulle det främja koncentrationen av större företag, som huvudsakligen skulle etablera sig i huvudstadsområden. Allt detta kan leda till att tillverkarna baserar sina distributionsnätverk på filialkontor för att inte förlora kontrollen över dem (Lademannstudien).

5.1.3. Dessa faktorer kan leda till färre företag, reducera den nödvändiga geografiska spridningen av dem och medföra verkliga distributionsoligopol med eventuella konkurrenssnedvridande effekter. Det kan dessutom skada de goda kund- och konsumentförbindelser som kännetecknar små och medelstora företag.

5.1.4. Kommittén ställer sig frågande till huruvida kommissionen på ett korrekt sätt har tillämpat nödvändighetskriteriet i fråga om lokaliseringsklausulen (artikel 81.3 a i fördraget).

5.1.5. Enligt EESK:s uppfattning kan kommissionens mål om ökad gränsöverskridande försäljning, priskonvergens mellan medlemsstaterna och skärpt konkurrens mellan distributörerna uppnås i stor utsträckning utan att man behöver begränsa lokaliseringsklausulen. Detta kan ske på basis av de innovativa inslag som infördes genom den nya förordningen, dvs. viss frihet för återförsäljaren att bedriva aktiv försäljning (inklusive Internetförsäljning), fullständig avreglering av försäljning via förmedlare, avskaffande av kopplingen mellan försäljningsmål och försäljningsområde samt återförsäljarens rätt att behandla "motsvarande varor" på samma sätt som varor som är avsedda för den egna marknaden (artikel 4 f).

5.1.6. Enbart om de nyskapande inslag som omnämns ovan inte ger de eftersträvade effekterna beträffande priskonvergens, marknadsintegration och konkurrens inom ett och samma märke bör kommissionen få rätt att genomföra ytterligare en översyn som ett led i den regelbundna utvärderingen av den nya förordningens effekter. Först därefter kan man, om så krävs, införa ett förbud mot lokaliseringsklausuler och således återförsäljarnas möjligheter att etablera egna försäljningsställen utanför sina etableringsorter.

5.2. Förmedlare

5.2.1. Kommissionen har tagit hänsyn till EESK:s anmodan i yttrandet från föregående år och planerar att öka förmedlarnas roll (skäl nr 14) genom att öppna upp för nya instrument (Internet) och därmed skapa möjligheter för konsumenterna att utnyttja prisskillnaderna på inre marknaden.

5.2.2. EESK välkomnar naturligtvis kommissionens ståndpunkt. Det bör dock påpekas att avskaffandet av de nuvarande "meddelandena" om underleverantörernas roll(8) skapar ett juridiskt tomrum som kommissionen måste fylla genom att anta riktlinjer för hur Internet kan användas till e-handel samt förmedlarnas roll och befogenheter. Det skulle skapa garantier för att kommissionens målsättning att stimulera aktiv försäljning och marknadsintegration genom parallellhandel inte påverkas negativt. Vidare skulle det bidra till att förhindra olaglig användning av tillverkar- och återförsäljarmärken från förmedlarnas sida.

6. Service efter försäljning (artikel 4.1 g)

6.1. EESK noterar att den nya förordningen ger återförsäljaren rätt att välja mellan att själv tillhandahålla service efter försäljning eller lägga ut servicen på underentreprenad, förutsatt att de underrättar konsumenten om den auktoriserade reparatörens adress.

6.2. EESK hänvisar här till sitt yttrande från föregående år (punkterna 6.4.6 och 6.4.7), där kommittén drog slutsatsen att det bästa sättet att skydda konsumenternas intressen är att göra en koppling mellan nybilsförsäljning och service för att den medför högkvalitativ service och säkerhet som tillhandahålls kostnadsfritt under garantiperioden i hela EU.

6.3. EESK noterar att kommissionen i den nya förordningens skäl 18 upprepar skyldigheten för återförsäljarna och reparatörerna inom en leverantörs distributionssystem att tillhandahålla kostnadsfri service under garantiperioden. Vidare påpekar kommittén att Lademann- och Andersen-studierna bekräftar att den naturliga platsen för service efter försäljning är hos försäljaren.

6.4. Kommittén är dock oroad över de negativa konsekvenser som kommissionens förslag kan komma att få genom att

- lokaliseringsklausulen avskaffas, vilket innebär en risk för att servicecentra koncentreras till storstadsområdena,

- konsumenterna inte får någon närservice,

- företagen inte längre kommer att finnas utspridda över hela territoriet och över hela vägnätet,

- återförsäljarna inte längre har kontroll över det känsliga området service efter försäljning och över sitt direkta ansvar gentemot konsumenter och tillverkare,

- kvaliteten på produkten "service" ständigt måste förbättras,

- det uppstår tillämpningsproblem i samband med försäljarens ansvar i enlighet med direktiv 99/44 EG i och med att återförsäljaren förlorar kontrollen över serviceområdet,

- risk för snålskjutsåkande föreligger,

- och, framför allt, genom att man förlorar det konsumentskydd och den tekniska, säkerhetsmässiga och kommersiella effektivitet som blir resultatet av ett distributionsnät där man tar till vara kopplingen mellan nybilsförsäljning och service efter försäljning.

6.5. Med hänvisning till dessa risker och vad som framförts i kommitténs tidigare yttranden vidhåller kommittén sin starka övertygelse att kopplingen försäljning/service efter försäljning från återförsäljarens sida bör behållas åtminstone under garantitiden för nya fordon. Samtliga europeiska konsumenter inom hela EU:s territorium måste garanteras en sådan service i enlighet med gemensamma kvalitetsnormer för varje bilmärke genom nät av återförsäljare och auktoriserade reparationsverkstäder jämnt utspridda inom unionen. Detta uppnås bäst genom att tillverkaren etablerar serviceanläggningar för återförsäljarna och reparatörerna, i enlighet med systemet för kvalitativ och kvantitativ selektiv distribution.

6.6. Kommittén anser dock att oberoende reparatörer (art. 4.2) måste ha tillgång till all erforderlig teknisk information, felsökningsutrustning och annan utrustning och apparatur, inklusive relevant programvara och utbildning. På så sätt kan de erbjuda service av hög kvalitet och därmed höja konkurrensnivån på marknaden för service efter garantitidens utgång eftersom de ökar sin konkurrenskraft gentemot de auktoriserade reparatörerna.

6.7. Vad gäller reservdelar (art. 4.1 i, j, och k) ser kommittén positivt på förslaget i den nya förordningen, eftersom det ger bättre förutsättningar för ökad öppenhet och bättre tillgång till marknaden för originalreservdelar och likvärdiga produkter. Detta torde leda till ökad marknadskonkurrens mellan tillverkare och auktoriserade och oberoende reparatörer, vilket oundvikligen får återverkningar på priserna, till förmån för konsumenterna.

6.7.1. Kommittén föreslår att man i riktlinjerna klargör begreppet likvärdighet, vem som skall ansvara för certifiering av likvärdigheten och hur detta skall genomföras.

7. Flermärkesförsäljning (art. 5 a, skäl 26)

7.1. Den nya förordningen innebär bättre förutsättningar att främja framväxten av återförsäljare som säljer flera olika märken. Kommittén stöder detta initiativ, som skall syfta till att stärka återförsäljarens ställning och gynna konsumentens valmöjligheter. Det krävs dock samtidigt åtgärder för att ge ett tillfredsställande märkesskydd, eftersom märket är en avgörande faktor för den europeiska industrins konkurrenskraft på den internationella marknaden.

8. Tillämpningsundantag (artikel 8)

8.1. Med tanke på hur distributionssystemet för bilar är uppbyggt utgör de "ackumulativa effekterna" en utmärkande faktor inom denna sektor. Kommittén föreslår att man i särskilda "riktlinjer" klargör vilka konkurrensbegränsande faktorer som skall föreligga för att förordningen inte skall vara tillämplig.

9. Övergångsperiod (artikel 12)

9.1. Med tanke på de nya bestämmelserna och de förändringar som införs för tillverkare och återförsäljare anser kommittén att den övergångsperiod på ett år som föreslås bör utsträckas till 18 månader och att de nya bestämmelserna om hävande av kontrakt skall följas, inte minst för att undvika en massiv nätomstrukturering från tillverkarnas sida, och den ökning i antalet tvister som detta skulle ge upphov till.

10. Slutsatser

10.1. Kommittén är införstådd med att kommissionens syfte med de nya bestämmelserna för gruppundantag är att förse bilsektorn med ett innovativt instrument för att man inom denna sektor lättare skall kunna tolka och förutse marknadsförändringar och konsumenternas behov.

10.2. Kommittén ser med tillfredsställelse på att en stor del av de förslag kommittén lagt fram i ett tidigare utarbetat yttrande i denna fråga har beaktats i det nya förordningsförslaget, som vid sidan av målet att främja en effektiv konkurrens på marknaden även tar fasta på vikten av ett nöjaktigt konsumentskydd vad gäller bilen som produkt och transportmedel med bestående kvalitet, garanti och säkerhet.

10.3. De synpunkter som presenteras i föreliggande yttrande syftar till att korrigera, bättre definiera och komplettera de rättsliga ramarna för denna komplexa förordning som skall reglera en känslig sektor inom Europas socioekonomiska verklighet.

10.4. Syftet är att skapa ett instrument som gör det möjligt att på ett påtagligt sätt förbättra villkoren för konsumenterna genom att erbjuda dem ökad valfrihet vad gäller produkter och service på den gemensamma inre marknaden. Detta instrument skall därför göra det möjligt för företagen - speciellt de små och medelstora - att med ökad rättssäkerhet konkurrera på marknaden på hållbara villkor som gynnar tillväxten och sysselsättningen.

Bryssel den 29 maj 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 67, 16.3.2002.

(2) KOM(2000) 743 slutlig av den 15 november 2000.

(3) "Study on the impact of possible future legislative scenarios for motor vehicle distribution on all parties concerned", Andersen Consulting.

(4) "Customer Preferences for existing and potential Sales and Servicing Alternatives in Automotive Distribution", Dr. Lademann.

(5) EGT C 221, 7.8.2001.

(6) EGT C 368, 22.12.2001.

(7) Punkt 5.11 i ESK:s yttrande, EGT C 221, 7.8.2001.

(8) EGT C 17, 18.1.1985 och EGT C 329, 18.12.1991.