Rapporten omfattar genomförandet av de nationella biodlingsprogrammen för 2020–2022. Programmen gäller biodlingsåren 2020–2022, som löper från den 1 augusti 2019 till den 31 juli 2022, och anmäldes till kommissionen senast den 15 mars 2019. Genom en ändring av programmen under 2021 förlängdes deras löptid till den 31 december 2022, i enlighet med artikel 55.1 i förordningen om den samlade marknadsordningen, som ändrades genom övergångsordningen. Ändringen innebar också att EU:s årliga budgetanslag ökades från 40 miljoner euro till 60 miljoner euro 2021. Förlängningen av programmen möjliggör en smidig övergång från de nuvarande interventionerna till de framtida interventioner som ingår i de strategiska GJP-planerna. Rapporten omfattar inte genomförandet under det förlängda biodlingsåret från den 1 augusti 2021 till den 31 december 2022. En fullständig rapport om genomförandet under det förlängda året kan utarbetas först i slutet av 2023, eftersom perioden för utbetalningar till stödmottagare sträcker sig till den 15 oktober 2023.

EU:s exportvolymer är betydligt mindre än importvolymerna. Under 2021 exporterade EU 25 421 ton honung till ett sammanlagt värde av 146,4 miljoner euro, vilket volymmässigt motsvarar ungefär 15 % av importen till EU. De viktigaste marknaderna för EU:s honung är Förenade kungariket, Schweiz, Saudiarabien, USA och Japan. Under 2021 var det genomsnittliga exportpriset 5,76 euro/kg.

EU är endast självförsörjande till 60 % i fråga om honung. Under 2021 importerade EU 173 403 ton honung till ett sammanlagt värde av 406,1 miljoner euro. EU är den näst största importören av honung i världen efter Nordamerika, och Ukraina är dess huvudsakliga leverantör. Sedan 2019 har importen till EU från Ukraina ökat från 44 523 ton 2019 till 53 777 ton 2021. Under samma period har importen från Kina, som är EU:s näst största leverantör, också ökat från 45 108 till 48 109 ton, medan importen från de tredje och fjärde största leverantörerna, Argentina och Mexiko, minskade från 21 269 respektive 18 205 ton 2019, till 14 396 respektive 15 486 ton 2021.

Eftersom medlemsstaterna inte har rapporterat några produktionssiffror sedan 2018, vilka redovisades i den föregående rapporten från den 17 december 2019, bygger den här rapporten på uppgifter från FAO. Enligt FAO producerade EU 217 864 ton honung under 2020, vilket gör EU till den näst största honungsproducenten i världen efter Kina, som producerar 458 100 ton. Sedan 2018 har EU:s produktion minskat med cirka 16 %, från 258 610 ton. EU producerar inte tillräckligt med honung för att tillgodose efterfrågan. År 2020 var EU till cirka 60 % självförsörjande, vilket är ungefär samma nivå som 2018. Den största leverantören av importerad honung under 2020 var Ukraina (31 % av importen) följt av Kina (21 % av importen).

Enligt de uppgifter som lämnades under 2019 inom ramen för programmen 2020–2022 fanns det ungefär 17,3 miljoner bikupor och 615 058 biodlare i EU under 2018. Antalet bikupor har sedan dess ökat till 18,9 miljoner 2020 och 20 miljoner bikupor 2021. De senaste uppgifterna från 2018 visar också att antalet biodlare har ökat betydligt sedan 2016 då det, enligt uppgifterna för programmen 2017–2019, fanns 568 194 biodlare. Det finns dock varken finns någon harmoniserad metod för att definiera biodlare eller för att uppskatta antalet biodlare, så en ändring av denna siffra speglar inte nödvändigtvis den allmänna utvecklingen inom sektorn.

De senast tillgängliga uppgifterna om produktion och priser i EU gäller 2017 och 2018 och rapporterades av medlemsstaterna under 2019 inom ramen för deras nationella biodlingsprogram för 2020–2022. Medlemsstaterna bör under 2023 rapportera liknande marknadsuppgifter för 2021 och 2022.

-Uppgifter som har lämnats av medlemsstaterna i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1368 vad gäller stöd till biodlingssektorn, inbegripet de årliga genomföranderapporter som föreskrivs i artikel 10 i den förordningen. Dessa genomföranderapporter innehåller en sammanfattning av de faktiska utgifterna i euro under biodlingsåret, fördelat per åtgärd, samt de resultat som har uppnåtts, på grundval av de valda resultatindikatorerna för varje genomförd åtgärd. Dessa indikatorer är dock inte harmoniserade på EU-nivå och har inte legat till grund för slutsatserna i den här rapporten.

4.GENOMFÖRANDE AV NATIONELLA BIODLINGSPROGRAM

4.1 Rättslig grund

Den rättsliga grunden för de nationella biodlingsprogrammen 2020–2022 är artiklarna 55–57 i förordningen om den samlade marknadsordningen, vilka kompletteras genom

-kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/1366, ändrad genom kommissionens delegerade förordning (EU) 2021/580 och

-kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1368, ändrad genom kommissionens delegerade förordning (EU) 2021/166.

Programmen för biodlingsåren 2020–2022 och finansiering av dessa godkändes genom kommissionens genomförandebeslut (EU) 2019/974 av den 12 juni 2019. Under 2021 ändrades dessa program för att förlänga dem till slutet av 2022 samt för att öka den årliga budgeten från 40 miljoner euro till 60 miljoner euro (vilket utgör EU:s bidrag). De ändrade programmen godkändes genom kommissionens genomförandebeslut (EU) 2021/974 av den 9 juni 2021.

4.2 Syfte och åtgärder

Programmens övergripande mål är att förbättra de allmänna villkoren för produktion och saluföring av biodlingsprodukter i EU. Genom reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2013 infördes förändringar i programmen i syfte att anpassa de bidragsberättigande åtgärderna till sektorns behov och förbättra tilldelningen av EU-medel genom utveckling av de metoder som medlemsstaterna använder för att uppskatta antalet bikupor i sina länder. De bidragsberättigande åtgärderna för programmen 2020–2022 bygger på samma tillgängliga åtgärder som för programmen 2017–2019 och beskrivs nedan.

a) Tekniskt stöd till biodlare och biodlarorganisationer. Medlemsstaterna använder denna åtgärd för att finansiera utbildning, anordna kurser och tryckt utbildningsmaterial samt för att köpa teknisk utrustning för produktion och primärbearbetning av honung och ge särskilt stöd till unga biodlare.

b) Bekämpning av angrepp på bibestånd och sjukdomar som drabbar bibestånd, särskilt varroasjukan. Denna åtgärd utökades redan i det föregående programmet för att omfatta bekämpning av andra angrepp på bibestånd och sjukdomar som drabbar bibestånd än varroasjukan, såsom sammetsgetingen (Vespa velutina) och den lilla kupskalbaggen (Aethina tumida). De flesta programmen är dock fortfarande främst inriktade på bekämpning av varroasjukan genom att stödja åtgärder för att minska parasitbelastningen och informera biodlare om behovet av och metoder för att bekämpa varroakvalster.

c) Rationalisering vid flyttning av bisamhällen. Stöd till insatser för att underlätta flyttning av bisamhällen, såsom identifiering av bikupor och ramar, ett register över flyttning av bisamhällen, investeringar i material och utrustning som underlättar flyttning av bisamhällen och kartläggning av blomstersorter.

d) Åtgärder till stöd för laboratorier som utför analyser av biodlingsprodukter för att hjälpa biodlare att saluföra och öka värdet av sina produkter. Denna åtgärd används främst för analys av honungens fysikalisk-kemiska egenskaper, men den omfattar också andra biodlingsprodukter som drottninggelé, pollen, propolis eller bivax. Denna information gör det möjligt för biodlare att på ett bättre sätt saluföra och öka värdet av sina produkter.

e) Stödåtgärder för utökningen av bibestånden. Genom denna åtgärd ges stöd för att kompensera förlusten av bin, vilket förhindrar en minskning av produktionen. Medlen används främst för att köpa bikolonier, drottningar eller nya bikupor och för att främja produktionen av bidrottningar, särskilt inhemska biraser.

f) Samarbete med specialiserade organ för genomförandet av programmen för tillämpad forskning om biodling och biodlingsprodukter. Detta gör det möjligt för medlemsstaterna att finansiera särskilda forskningsprojekt som syftar till att förbättra biodling, produktion av eller kvaliteten på honung, samt att sprida resultaten av sådana projekt.

g) Övervakning av marknaden. Detta stöd ges till marknadsövervakning av biodlingsprodukter och priser i syfte att bidra till bättre produktionsvillkor och stödja nationella strategier för övervakning av marknaden.

h) Förbättring av produktkvaliteten för ett bättre utnyttjande av produkternas marknadspotential. Detta finansierar åtgärder för att utnyttja marknadspotentialen hos honung och andra biodlingsprodukter.

4.3 EU:s budget för nationella biodlingsprogram och utnyttjandegrad

De EU-medel som tilldelats biodlingssektorn ökade från 36 miljoner euro per år för biodlingsprogrammen 2017–2019 till 40 miljoner euro per år under biodlingsprogrammen 2020–2022. Programmen ändrades 2021 i syfte att förlänga dem och öka budgetanslagen till 60 miljoner euro från och med 2021.

EU:s bidrag till biodlingsprogrammen motsvarar 50 % av medlemsstaternas utgifter. För biodlingsåren 2020–2022 var 318,9 miljoner euro tillgängliga för de nationella biodlingsprogrammen i EU, 48 % mer än för perioden 2017–2019. Hälften av dessa medel utgörs av EU-bidrag och hälften av medlemsstaternas medfinansiering.

Även om medlen inte utnyttjades fullt ut var utnyttjandegraden fortfarande relativt hög både 2019 och 2020, men betydligt lägre 2021. Att utnyttjandegraden minskade under 2021 beror på att budgetanslagen ökade betydligt och att ändringarna av programmen skedde något sent med tanke på utnyttjandet av medlen, eftersom de ändrade programmen anmäldes i mars 2021 och godkändes först i juni 2021. Även om medlemsstaterna informerades om de kommande ändringarna under 2020 och uppmuntrades att maximera utnyttjandet av medel under 2021 hade flera medlemsstater svårt att utnyttja de ökade medlen, särskilt de som fick betydligt mer medel än de fått under 2019. Medan 21 medlemsstater under 2020 nådde en utnyttjandegrad på 80 % eller mer och bara 6 låg under 80 %, nådde 11 medlemsstater under 2021 en utnyttjandegrad på 80 % eller mer och 16 låg under 80 %. I tabell 1 sammanfattas EU-finansieringen och genomförandegraden för biodlingsprogrammen 2020–2022 och biodlingsåret 2019 (för vilket det inte fanns några tillgängliga uppgifter när den senaste rapporten offentliggjordes den 17 december 2019).