[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 17.02.2005

KOM(2005) 54 slutlig

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Folkrepubliken Kina och Konungariket Saudiarabien, om ändring av rådets förordning (EG) nr 2852/2000 angående införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Republiken Korea och om avslutande av antidumpningsförfarandet rörande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Taiwan

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Kommissionen inledde den 19 december 2003 en antidumpningsundersökning beträffande import till gemenskapen av polyesterstapelfibrer med ursprung i Kina och Saudiarabien. Samma dag inleddes en interimsöversyn beträffande import av samma produkt med ursprung i Sydkorea och Taiwan.

Eftersom vissa aspekter när det gällde skada och orsakssamband behövde undersökas ytterligare infördes det inga provisoriska åtgärder inom ramen för förfarandet avseende Kina och Saudiarabien. Resultaten av de båda förfarandena slogs sedan samman.

Av de fem kinesiska exporterande tillverkare som begärde behandling som företag som är verksamma under marknadsekonomiska förhållanden (nedan kallat ”marknadsekonomisk status”) uppfyllde endast en kraven för att kunna beviljas sådan behandling. För de andra fyra kinesiska exporterande tillverkarna fastställdes normalvärdet på grundval av uppgifter avseende en tillverkare i ett jämförbart land, i detta fall Förenta staterna. Tre av dessa företag uppfyllde kriterierna i artikel 9.5 i den grundläggande antidumpningsförordningen och för dem fastställdes individuella tullar. Samtliga exporterande tillverkare i Kina konstaterades tillämpa dumpning i betydande mån.

En av de två saudiarabiska exporterande tillverkarna lämnade otillförlitliga uppgifter. Dumpningsmarginalen för den tillverkaren fastställdes till samma nivå som för den andra exporterande tillverkaren i Saudiarabien.

När det gäller Sydkorea konstaterades att två av de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet tillämpade dumpning, men på en lägre nivå än den som fastställts i den ursprungliga undersökningen. Dumpningsmarginalen för det tredje företaget konstaterades understiga miniminivån. De ändrade omständigheterna konstaterades vara av varaktig karaktär. De åtgärder som är i kraft bör därför ändras i enlighet med detta.

För de två undersökta taiwanesiska företagen, som stod för mer än 95 % av exporten av den berörda produkten från Taiwan till gemenskapen under undersökningsperioden, konstaterades dumpningen understiga miniminivån. De ändrade omständigheterna konstaterades vara av varaktig karaktär. Förfarandet avseende Taiwan bör därför avslutas utan införande av åtgärder.

Importvolymen från Kina, Saudiarabien och Sydkorea ökade under perioden 2000–2003 med 12 % och dess marknadsandel från 15,6 % till 17,6 %. Importpriserna minskade samtidigt med 18 %, medan förbrukningen i gemenskapen var i stort sett oförändrad. Vidare konstaterades att de exporterande tillverkarnas priser underskred gemenskapsindustrins priser på försäljningen av polyesterstapelfibrer på den öppna marknaden med genomsnittligt 16 % (Kina), 16,8 % (Saudiarabien) och 24 % (Sydkorea).

Gemenskapsindustrins produktion minskade med 5 %, kapacitetsutnyttjandet sjönk från 87 % till 81 %, försäljningen på den öppna marknaden i gemenskapen minskade med 6 % i volym och de genomsnittliga priserna för denna försäljning med 8 %, marknadsandelen sjönk från 31 % till 29 %, lönsamheten sjönk från 4,4 % till -3,2 %, sysselsättningen minskade med 7 % och kassaflödet var negativt under undersökningsperioden. Gemenskapsindustrin bedöms ha lidit väsentlig skada.

Det konstaterades att nedgången för gemenskapsindustrin sammanföll med ökningen av den dumpade importen och att inga andra faktorer hade vållat den väsentliga skada som gemenskapsindustrin lidit.

Slutligen konstaterades att det, om man ser till gemenskapens samlade intresse, inte finns några tvingande skäl mot att införa antidumpningsåtgärder.

Kommissionen föreslås anta det bifogade förslaget till rådsförordning senast den 16 februari 2005 så att det kan överlämnas till rådet för antagande och offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning senast den 18 mars 2005.

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Folkrepubliken Kina och Konungariket Saudiarabien, om ändring av rådets förordning (EG) nr 2852/2000 angående införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Republiken Korea och om avslutande av antidumpningsförfarandet rörande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Taiwan

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kallad ”grundförordningen”)[1], särskilt artiklarna 9 och 11.3 i denna,

med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och[2]

av följande skäl:

A FÖRFARANDE

1. Gällande åtgärder

(1) Genom rådets förordning (EG) nr 1728/1999[3] infördes i juli 1999 slutgiltiga antidumpningstullar på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Taiwan.

(2) I december 2000 infördes genom rådets förordning (EG) nr 2852/2000[4] slutgiltiga antidumpningstullar på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i bland annat Sydkorea.

(3) De slutgiltiga antidumpningstullarna för de exporterande tillverkare i Sydkorea och Taiwan som omfattades av de undersökningar som låg till grund för antagandet av de ovannämnda förordningarna, uppgick till följande, uttryckta i procent av värdet cif vid gemenskapens gräns:

– Taiwan

- Far Eastern Textile Ltd 6,8 %

- Nan Ya Plastics Corporation 5,9 %

- Shingkong Synthetic Fibres Co. 13,0 %

- Alla andra företag 13,0 %

– Sydkorea

- Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd. 0 %

- Huvis Corporation 4,8 %

- SK Global Co. Ltd. 4,8 %

- Sung Lim Co. Ltd. 0 %

- Alla andra företag 20,2 %

2. Nuvarande undersökningar

(4) Den 19 december 2003 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat ”tillkännagivandet om inledande”) som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning [5] att den inledde ett antidumpningsförfarande beträffande import till gemenskapen av polyesterstapelfibrer med ursprung i Kina och Saudiarabien.

(5) Samma dag meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning [6] att den inledde en interimsöversyn enligt artikel 11.3 i rådets förordning (EG) nr 384/96 (nedan kallad ”grundförordningen”) beträffande de slutgiltiga antidumpningstullar som införts på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Sydkorea och Taiwan genom rådets förordningar (EG) nr 1728/1999 och (EG) nr 2852/2000.

(6) Antidumpningsundersökningarna inleddes som en följd av ett klagomål och en begäran som hade ingivits den 10 november 2003 av Internationella kommittén för rayon och syntetfiber (CIRFS) (nedan kallad ”den klagande”) såsom företrädare för tillverkare som svarar för en betydande del, i detta fall mer än 40 %, av gemenskapens produktion av polyesterstapelfibrer. Klagomålet innehöll bevisning för att denna produkt dumpades och att dumpningen vållade väsentlig skada. Bevisningen bedömdes tillräcklig för att motivera inledandet av förfarandena.

3. Undersökningar rörande andra länder och de åtgärder som är i kraft

(7) Slutgiltiga antidumpningsåtgärder är för närvarande i kraft beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i i) Australien, Indonesien och Thailand (rådets förordning (EG) nr 1522/2000[7], ii) Indien (rådets förordning (EG) nr 2852/2000 samt iii) Vitryssland (rådets förordning (EG) nr 1799/2002[8].

4. Parter som berörs av förfarandet

(8) Kommissionen underrättade officiellt de kända exporterande tillverkarna i Kina, Saudiarabien, Sydkorea och Taiwan, de importörer, handlare och sammanslutningar av importörer och handlare, de leverantörer och de användare som den visste var berörda, företrädare för de berörda exportländerna, den klagande samt andra kända tillverkare i gemenskapen om inledandet av förfarandet. Berörda parter gavs möjlighet att inom den tid som angavs i tillkännagivandena om inledandet skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.

(9) Med hänsyn till de många kinesiska, taiwanesiska och sydkoreanska exporterande tillverkare som hade förtecknats i klagomålet och begäran och det stora antalet importörer i gemenskapen av den berörda produkten, angavs det i båda tillkännagivandena om inledande att ett stickprovsförfarande skulle kunna komma att tillämpas för fastställandet av dumpning och skada, i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

(10) För att kommissionen skulle kunna fatta ett beslut om huruvida ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall kunna göra ett urval uppmanades alla exporterande tillverkare i de länder som nämns i skäl 9 samt importörerna i gemenskapen att ge sig till känna hos kommissionen och, i enlighet med vad som angivits i tillkännagivandena om inledande, lämna grundläggande uppgifter om sin verksamhet avseende den berörda produkten under perioden 1 januari 2003 – 30 november 2003 (nedan kallad ”stickprovsundersökningsperioden”).

(11) Efter att ha granskat uppgifterna från de kinesiska exporterande tillverkarna beslutade kommissionen, med hänsyn till de få svaren på urvalsfrågorna, att det inte behövde göras någon stickprovsundersökning för dessa exporterande tillverkares del.

(12) När det gäller Sydkorea besvarades urvalsfrågorna av nio exporterande tillverkare. De tre största exporterande tillverkarna sett till exporterade kvantiteter valdes ut för att ingå i urvalet. Ett av de utvalda företagen meddelade emellertid senare att det inte önskade samarbeta och ersattes därför av det fjärde största företaget sett till exporterade kvantiteter. Det slutgiltiga urvalet representerade mer än 80 % av den rapporterade exporten av den berörda produkten till gemenskapen under stickprovsundersökningsperioden och bestod av följande företag:

- Huvis Corporation

- Sung Lim Co. Ltd.

- Saehan Industries Inc.

(13) Fem företag i Taiwan besvarade urvalsfrågorna och uppgav att de hade exporterat den berörda produkten till gemenskapen under stickprovsundersökningsperioden. De tre största företagen sett till exporterade kvantiteter valdes ut för att ingå i urvalet. Det visade sig emellertid senare att ett av de utvalda företagen inte hade exporterat den berörda produkten för förbrukning i gemenskapen under stickprovsundersökningsperioden. Det måste därför uteslutas. Det fjärde största företaget ombads då att besvara frågeformuläret men befann sig, visade det sig, i samma situation. Att ta med ytterligare ett annat företag i urvalet skulle ha krävt att tidsfristen för besvarande av frågeformuläret förlängdes, vilket skulle ha äventyrat möjligheterna att i tid slutföra arbetet i det skedet av undersökningen. De två återstående företagen, som svarade för mer än 95 % av exporten av den berörda produkten till gemenskapen under stickprovsundersökningsperioden, ansågs i alla händelser som representativa. Urvalet bestod därmed av följande företag:

- Far Eastern Textile Ltd.

- Nan Ya Plastics Corporation

(14) När det gäller importörer till gemenskapen togs först fem företag som inte var de exporterande tillverkarna närstående med i urvalet, på grundval av volymen av deras import från de berörda länderna. Ett av de fem utvalda företagen bedömdes senare som icke-samarbetsvilligt och uteslöts därför. De återstående fyra utvalda företagen täckte 14,6 % av den totala berörda importen av den berörda produkten. Det slutgiltiga urvalet bestod av följande företag:

- S.I.M.P., SpA, Italien

- Highams Group Ltd., Förenade kungariket

- Tob Herman Industries, N.V., Belgien

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Tyskland

(15) Kommissionen sände blanketter för ansökan om behandling som företag som är verksamma under marknadsekonomiska förhållanden (nedan kallat ”marknadsekonomisk status”) eller om individuell behandling till de kinesiska exporterande tillverkare som såvitt känt var berörda. Ansökningar om marknadsekonomisk status eller, om det vid undersökningen skulle fastställas att de exporterande tillverkarna inte uppfyllde villkoren för att beviljas marknadsekonomisk status, om individuell behandling inkom från fem exporterande tillverkare och från två företag som var någon exporterande tillverkare närstående.

(16) Kommissionen sände frågeformulär till alla parter som den visste var berörda och till alla andra företag som hade givit sig till känna inom de tidsfrister som angivits i tillkännagivandena om inledande. Svar inkom från fem kinesiska exporterande tillverkare, två saudiarabiska exporterande tillverkare, tre sydkoreanska exporterande tillverkare som ingick i urvalet, två taiwanesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet, fem importörer i gemenskapen som var en saudiarabisk exportör närstående, en importör i gemenskapen som importerade den berörda produkten från Sydkorea, två icke-närstående importörer som ingick i urvalet, sex tillverkare som ingår i gemenskapsindustrin, två icke-klagande tillverkare, två råvaruleverantörer, tio användare och en tillverkare i det jämförbara landet, Förenta staterna.

(17) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den bedömde som nödvändiga för ett fastställande i fråga om dumpning, därav vållad skada och gemenskapens intresse. Kontrollbesök gjordes på platsen hos följande företag:

a) Företag som ingår i gemenskapsindustrin

- Catalana de Polimers, S.A., Spanien

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Tyskland

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Spanien

- Tergal Fibres, S.A., Frankrike

- Trevira GmbH, Tyskland

- Wellman International Limited, Irland

b) Icke-klagande tillverkare

- Freudenberg Politex, S.r.l., Italien

- Realplastic, S.r.l., Italien

c) Exporterande tillverkare i Kina

- AnShun Pettechs Group:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd.

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

- Xiake Color Spinning Co., Ltd.

d) Exporterande tillverkare i Saudiarabien

- National Polyester Fibers Factory

- Saudi Basic Industries Corporation (Sabic) och den närstående tillverkaren Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd)

e) Exporterande tillverkare i Sydkorea

- Huvis Corporation, Söul

- Saehan Industries Inc., Söul

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si

f) Exporterande tillverkare i Taiwan

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei

g) Närstående importörer

- Sabic Global Ltd, Nederländerna

h) Importörer av den berörda produkten från Sydkorea

- Saehan Industries Deutschland (Eschborn, Tyskland)

i) Icke-närstående importörer

- S.I.M.P. SpA, Italien

- Highams Group Ltd., Förenade kungariket

- Tob Herman Industries, N.V., Belgien

- Marubeni Europe plc Hamburg Branch, Tyskland

(18) Eftersom ett normalvärde skulle behöva fastställas för de exporterande tillverkare i Kina som eventuellt inte skulle komma att beviljas marknadsekonomisk status, gjordes ett kontrollbesök på platsen hos följande företag för att fastställa normalvärdet på grundval av uppgifter från ett jämförbart land, i det här fallet Förenta staterna:

- Wellman Inc., Förenta staterna

5. Undersökningsperiod

(19) Undersökningen av dumpning och skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2003 till och med den 31 december 2003 (nedan kallad ”undersökningsperioden”, i tabeller ”UP”). Undersökningen av skadeindikatorernas utveckling omfattade perioden från och med den 1 januari 2000 till och med undersökningsperiodens slut (nedan kallad ”skadeundersökningsperioden”).

6. Meddelande av uppgifter

(20) Alla parter underrättades om de viktigaste omständigheter och överväganden som låg till grund för avsikten att rekommendera

i) att slutgiltiga antidumpningstullar införs på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Kina och Saudiarabien,

ii) att förfarandet rörande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Taiwan avslutas,

iii) att rådets förordning (EG) nr 2852/2000 angående införande av slutgiltiga åtgärder beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i bland annat Sydkorea ändras.

I enlighet med grundförordningen gavs parterna tillfälle att inom en viss tid lämna synpunkter efter detta meddelande av uppgifter.

(21) Parternas muntliga och skriftliga synpunkter togs under övervägande och i motiverade fall ändrades de slutgiltiga undersökningsresultaten i enlighet därmed.

B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

1. Berörd produkt

(22) Definitionen av ”den berörda produkten” motsvarar den som användes i de undersökningar som låg till grund för de förordningar som nämns i skälen 1 och 2.

(23) Den berörda produkten är syntetstapelfibrer av polyestrar, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, vilka för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 5503 20 00. Produkten kallas vanligtvis ”polyesterstapelfibrer”.

(24) Produkten är en basråvara som används i olika faser av processen för tillverkning av textilprodukter. Polyesterstapelfibrer används i gemenskapen antingen för spinning, dvs. framställning av filamentgarn för tillverkning av textilier, med inblandning av andra fibrer såsom bomull och ull, eller i fiberduktillämpningar (”non-woven applications”) som fyllnadsmaterial, dvs. för stoppning eller vaddering av vissa textilvaror såsom kuddar, bilsäten och jackor.

(25) Produkten säljs i olika produkttyper vilka kan identifieras med hjälp av olika specifikationer såsom vikt, tenacitet, lyster och kiselbehandling eller genom klassificering i produktgrupper såsom runda fibrer, hålfibrer, bikomponentfibrer och specialfibrer såsom färgade fibrer och tresidiga fibrer. Från tillverkningssynpunkt brukar man skilja mellan nya polyesterstapelfibrer, som tillverkas av oanvända råvaror, och återvunna polyesterstapelfibrer, som tillverkas av återvunnen polyester. Två kvaliteter slutligen förekommer: lägre kvalitet och förstklassig kvalitet.

(26) Undersökningen visade att alla typer av den berörda produkten enligt definitionen i skäl 23, trots skillnader i fråga om flera av de faktorer som nämns i skäl 25, har samma grundläggande fysiska och kemiska egenskaper och används för samma ändamål. Alla typer av den berörda produkten betraktas därför i detta antidumpningsförfarande som en och samma produkt.

2. Likadan produkt

(27) De polyesterstapelfibrer som importerades från och såldes på hemmammarknaden i de berörda exporterande länderna, de polyesterstapelfibrer som tillverkades och såldes på hemmamarknaden i det jämförbara landet (Förenta staterna) och de polyesterstapelfibrer som tillverkades och såldes av gemenskapsindustrin i gemenskapen konstaterades ha samma grundläggande fysiska och kemiska egenskaper och samma användningsområden. De anses därför vara likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen.

C. DUMPNING

1. Generell metod

(28) Den generella metod som beskrivs nedan har tillämpats på alla de exporterande tillverkarna i Sydkorea, Taiwan och Saudiarabien och, så långt möjligt, Kina. I redovisningen i det följande av undersökningsresultaten beträffande dumpning när det gäller de berörda länderna beskrivs därför endast de aspekter som är specifika för det enskilda exporterande landet.

2. Normalvärde

(29) I enlighet med artikel 2.2 i grundförordningen undersöktes först för varje samarbetsvillig exporterande tillverkare om företagets försäljning av polyesterstapelfibrer på hemmamarknaden var representativ, dvs. motsvarade minst 5 % av dess totala exportförsäljningsvolym till gemenskapen.

(30) Därefter identifierades de på hemmamarknaden sålda typer av polyesterstapelfibrer som var identiska eller direkt jämförbara med de typer som såldes på export till gemenskapen. När det gäller jämförelsen per produkttyp betraktade kommissionen, såsom nämns i skäl 27, såsom direkt jämförbara produkttyper sådana produkttyper som såldes både på hemmamarknaden och på export och som hade liknande ursprung, denier, sammansättning, tvärsnitt, lyster, färg, kiselbehandling, kvalitet och användningsområde.

(31) För varje typ av polyesterstapelfibrer som de exporterande tillverkarna sålde på hemmamarknaden och som konstaterades vara direkt jämförbar med en typ som såldes på export till gemenskapen fastställdes om försäljningen på hemmamarknaden var tillräckligt representativ enligt artikel 2.2 i grundförordningen. Försäljningen på hemmamarknaden av en viss typ av polyesterstapelfibrer ansågs vara tillräckligt representativ om den sammanlagda försäljningsvolymen på hemmamarknaden av denna typ under undersökningsperioden motsvarade minst 5 % av den sammanlagda volym av den jämförbara typen av polyesterstapelfibrer som exporterades till gemenskapen.

(32) Därefter undersöktes, för var och en av de typer av polyesterstapelfibrer som sålts i representativa volymer, om försäljningen på hemmamarknaden kunde anses ha ägt rum vid normal handel i enlighet med artikel 2.4 i grundförordningen. För detta ändamål fastställdes andelen lönsam försäljning av den berörda typen till oberoende kunder. I de fall där försäljningsvolymen för en viss typ som sålts till ett nettopris som motsvarade eller översteg den beräknade produktionskostnaden utgjorde mer än 80 % av den sammanlagda försäljningsvolymen för den typen och det vägda genomsnittliga priset för den typen motsvarade eller översteg produktionskostnaden, grundades normalvärdet på det faktiska priset vid försäljning på hemmamarknaden, beräknat som ett vägt genomsnitt av priserna vid all försäljning på hemmamarknaden av den typen under undersökningsperioden, oavsett om försäljningen varit lönsam eller inte. I de fall där volymen lönsam försäljning av en viss typ motsvarade högst 80 % av den sammanlagda försäljningsvolymen för den typen eller det vägda genomsnittliga priset för den typen understeg produktionskostnaden, grundades normalvärdet på det faktiska priset vid försäljning på hemmamarknaden, beräknat som ett vägt genomsnitt av enbart lönsam försäljning av den typen, förutsatt att den försäljningen utgjorde minst 10 % av den sammanlagda försäljningsvolymen för typen i fråga.

(33) I de fall där den lönsamma försäljningen av en viss typ utgjorde mindre än 10 % av den sammanlagda försäljningsvolymen för den typen, ansågs försäljningen av denna typ inte ha skett i tillräckliga mängder för att normalvärdet skulle kunna fastställas på grundval av priset på hemmamarknaden. När priserna på hemmamarknaden för en viss produkttyp som sålts av en exporterande tillverkare inte kunde användas för att fastställa normalvärdet måste en annan metod användas.

(34) Det undersöktes om normalvärdet kunde fastställas på grundval av andra tillverkares priser på hemmamarknaden, i enlighet med artikel 2.1 i grundförordningen. Några tillförlitliga uppgifter om andra tillverkares priser på hemmamarknaden var emellertid inte tillgängliga och därför användes ett konstruerat normalvärde i enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen.

(35) I enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen konstruerades normalvärdet på grundval av varje tillverkares egna produktionskostnader jämte ett skäligt belopp för att täcka försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader samt vinst.

(36) Kommissionen undersökte i detta syfte för varje berörd exporterande tillverkare om uppgifterna avseende försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst på hemmamarknaden var tillförlitliga.

(37) Uppgifterna om faktiska försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader på hemmamarknaden ansågs vara tillförlitliga när det berörda företagets försäljningsvolym på hemmamarknaden kunde anses vara representativ i den mening som avses i artikel 2.2 i grundförordningen. Vinstmarginalen på hemmamarknaden fastställdes på grundval av försäljning på hemmamarknaden vid normal handel.

(38) I samtliga fall där dessa villkor inte var uppfyllda undersökte kommissionen om uppgifter avseende andra exportörer eller tillverkare på den inhemska marknaden i ursprungslandet kunde användas, i enlighet med artikel 2.6 a i grundförordningen. När tillförlitliga uppgifter var tillgängliga för bara en exporterande tillverkare kunde ett vägt genomsnitt enligt artikel 2.6 a i grundförordningen inte fastställas. Det undersöktes då om villkoren i artikel 2.6 b var uppfyllda, dvs. om man kunde använda uppgifter om den berörda exportörens eller tillverkarens faktiska kostnader för produktion och försäljning av produkter inom samma allmänna produktkategori. När några sådana uppgifter inte var tillgängliga eller inte tillhandahölls av den exporterande tillverkaren, fastställdes försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst i enlighet med artikel 2.6 c i grundförordningen, dvs. på grundval av någon annan rimlig metod.

3. Exportpris

(39) I samtliga fall där den berörda produkten exporterades till oberoende kunder i gemenskapen fastställdes exportpriset i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen, dvs. på grundval av de exportpriser som faktiskt betalats eller skulle betalas.

(40) Om exportförsäljningen ägde rum via en närstående importör och exportpriset därför inte ansågs tillförlitligt, konstruerades exportpriset i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen på grundval av det pris till vilket de importerade produkterna första gången såldes vidare till en oberoende köpare, efter justering för de kostnader som importören ådragit sig mellan importen och återförsäljningen och för en skälig marginal för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst. Härvidlag användes den närstående importörens egna försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. Vad vinstmarginalen beträffar brukar denna fastställas av kommissionens avdelningar på grundval av tillgängliga uppgifter från samarbetsvilliga icke-närstående importörer.

(41) Det framgick vid undersökningen att en icke-närstående importörs befattning med den berörda produkten hade karaktär av biverksamhet. Den importörens vinstmarginal beaktades därför inte.

4. Jämförelse

(42) Normalvärdet och exportpriserna för jämförbara produkttyper jämfördes fritt fabrik. För att jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset skulle bli rättvis togs i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen hänsyn i form av justeringar till sådana olikheter som påverkade priserna och prisernas jämförbarhet. Lämpliga justeringar beviljades i samtliga fall där de konstaterades vara skäliga, korrekta och styrkta med kontrollerad bevisning.

5. Dumpningsmarginal för de undersökta företagen

(43) Utom i de fall som nämns i skäl 45 fastställdes i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen dumpningsmarginalen för varje exporterande tillverkare på grundval av en jämförelse mellan det vägda genomsnittliga normalvärdet och det vägda genomsnittliga exportpriset per produkttyp.

(44) I ett fall måste det undersökas om en jämförelse transaktion för transaktion skulle vara möjlig, eftersom metoden med jämförelser mellan genomsnittliga värden inte återspeglade dumpningens fulla omfattning (se skälen 133–135 nedan). En jämförelse transaktion för transaktion kunde emellertid inte göras, eftersom antalet transaktioner på hemmamarknaden och antalet exporttransaktioner skilde sig avsevärt åt. Dessutom kunde några transaktioner på hemmamarknaden som tidsmässigt sammanföll med exporttransaktioner inte påträffas.

(45) I de fall där mönstret för exportpriserna varierade väsentligt från en tidsperiod till en annan och tillämpningen av den metod som anges i skäl 43 inte till fullo skulle avspegla den dumpning som ägde rum, jämfördes i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen det vägda genomsnittliga normalvärdet med priset för varje enskild exporttransaktion.

(46) För de exporterande tillverkare som konstaterades vara närstående företag beräknades en genomsnittlig dumpningsmarginal, i enlighet med kommissionens praxis när det gäller närstående exporterande tillverkare.

6. Dumpningsmarginal för övriga företag

(47) För icke-samarbetsvilliga företag fastställdes en ”dumpningsmarginal för övriga företag” på grundval av tillgängliga uppgifter, i enlighet med artikel 18 i grundförordningen.

(48) För att denna dumpningsmarginal skulle kunna fastställas bestämdes först graden av samarbetsvilja. Samarbetsviljan ansågs vara hög om de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas exportvolym nära motsvarade den volym som enligt Eurostats uppgifter exporterats från det berörda landet och det inte fanns någon anledning att anta att någon samarbetsvillig exporterande tillverkare avstod från att samarbeta i undersökningen. För att säkra att eventuella åtgärder skulle bli verkningsfulla beslutades i detta fall att dumpningsmarginalen för övriga företag skulle fastställas till den högsta dumpningsmarginal som konstaterats för ett samarbetsvilligt företag.

(49) I de fall där samarbetsviljan var låg fastställdes dumpningsmarginalen för övriga företag på grundval av den högsta dumpningsmarginal för en representativ modell som konstaterats för någon annan samarbetsvillig exporterande tillverkare. Detta tillvägagångssätt ansågs nödvändigt också för att undvika att belöna bristande samarbetsvilja och med hänsyn till att det inte fanns några uppgifter som tydde på att en icke-samarbetsvillig part hade tillämpat dumpning på en lägre nivå.

7. Kina

7.1 Marknadsekonomisk status

(50) Vid antidumpningsundersökningar som gäller import med ursprung i Kina skall normalvärdet fastställas i enlighet med artikel 2.1-2.6 i grundförordningen för de tillverkare som konstaterats uppfylla kriterierna i artikel 2.7 c.

(51) De kriterier i artikel 2.7 c i grundförordningen som de sökande företagen måste visa att de uppfyller redovisas upplysningsvis i sammandrag i det följande.

1. Företaget fattar sina beslut och gör sina kostnadsberäkningar utifrån de förutsättningar som råder på marknaden, utan något större statligt inflytande.

2. Företagets räkenskaper är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder och tillämpas för alla ändamål.

3. Det förekommer inte några betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet.

4. Rättssäkerhet och stabila villkor garanteras genom lagstiftning om konkurser och ägandeförhållanden.

5. Valutaomräkning sker till marknadskurser.

(52) Fem exporterande tillverkare i Kina ansökte om marknadsekonomisk status enligt artikel 2.7 b i grundförordningen och fyllde i ansökningsblanketten för exporterande tillverkare som ansöker om sådan status. När det gäller dessa företag inhämtade kommissionen alla uppgifter som ansågs nödvändiga och kontrollerade på plats hos företagen alla uppgifter som de lämnat i sin ansökan om marknadsekonomisk status.

(53) Undersökningen visade att endast ett av de fem företagen uppfyllde alla kriterierna. Detta företag beviljades därför marknadsekonomisk status. Det rörde sig om följande exporterande tillverkare i Kina:

- Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd.

(54) Ansökningarna från de fyra andra företagen måste avslås. Tabellen nedan sammanfattar för de fyra företag som inte beviljades marknadsekonomisk status utfallet av bedömningen av om de uppfyllde de fem kriterierna i artikel 2.7 c i grundförordningen.

Företag | Kriterium |

Artikel 2.7 c första strecksatsen | Artikel 2.7 c andra strecksatsen | Artikel 2.7 c tredje strecksatsen | Artikel 2.7 c fjärde strecksatsen | Artikel 2.7 c femte strecksatsen |

1 | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Uppfyllt | Uppfyllt |

2 | Uppfyllt | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Uppfyllt | Uppfyllt |

3 | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Uppfyllt | Uppfyllt |

4 | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Ej uppfyllt | Uppfyllt | Uppfyllt |

Källa: Kontrollerade svar på frågeformuläret från samarbetsvilliga kinesiska exportörer |

(55) De berörda företagen gavs tillfälle att lämna synpunkter på de slutsatser som kommissionen kommit fram till. Samtliga fyra företag som inte beviljades marknadsekonomisk status motsatte sig kommissionens slutsatser och hävdade att de borde beviljas marknadsekonomisk status.

(56) Beträffande det första kriteriet, att företagets beslut fattas som svar på marknadssignaler utan något större statligt inflytande och att kostnaderna återspeglar marknadsvärden, motsatte sig ett företag kommissionens slutsats att det mottog en statlig subvention och att dess kostnader därför inte till fullo återspeglade marknadsvärden. I detta fall hade den kollektivt ägda andelsägaren bidragit med tillgångar när företaget etablerades men inte kompenserats med hänsyn till företagets ökade värde när andelarna senare såldes. Vid kontrollbesöket på platsen fann kommissionen bevis för att den statligt ägda andelsägaren inte hade fått någon kompensation för företagets ökade värde. På grund av den ekonomiska fördel detta innebar för företaget behövde det inte betala ett pris motsvarande marknadsvärdet för de tillgångar som behövdes för att tillverka den berörda produkten. Företagets beslut om kostnader och insatsvaror ansågs därför inte fattas som svar på marknadssignaler.

(57) Företaget försökte dessutom dölja ett eventuellt statligt inflytande. Vid granskningen av översättningen av den kinesiska språkversionen av företagets verksamhetstillstånd konstaterades det nämligen att uppgifter om andelsägarens verksamhetsområde, särskilt ett omnämnande av förvaltningen och driften av de av staden ägda tillgångarna, helt enkelt hade utelämnats. Därför måste konstateras att den exporterande tillverkaren inte hade tillhandahållit tillräcklig bevisning för att företaget var verksamt under marknadsekonomiska förhållanden. Inget av de argument som företaget förde fram efter kommissionens meddelande av uppgifter var av den karaktären att det kunde ändra denna slutsats, varför företagets begäran måste avslås.

(58) Fyra företag ansåg sig uppfylla det andra kriteriet, att företaget har en enda uppsättning räkenskaper som är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder, eftersom deras räkenskaper var föremål för självständig revision. Det konstaterades emellertid att revisionsberättelserna för tre av företagen saknade omnämnande av flera allvarliga problem (däribland underlåtenhet att följa grundläggande internationella redovisningsregler) som uppdagades vid kontrollerna på platsen och inte heller angav någon förklaring till de ändringar som införts ifråga om de berörda företagens redovisningspolicy. För ett annat företag konstaterades det att räkenskaperna inte avspeglade de rekommendationer som företagets revisor hade lämnat. Därför måste slutsatsen dras att de fyra företagens räkenskaper inte var föremål för revision i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder, så som krävs i artikel 2.7 c andra strecksatsen i grundförordningen, varför deras framställningar avslogs.

(59) När det gäller det tredje kriteriet hävdade tre företag, i motsats till vad kommissionen hade kommit fram till, att det inte förekom någon betydande snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. I ett fall måste påståendet avvisas av det skälet att det berörda företaget konstaterades ha fått ett räntefritt lån från staten och flera andra subventioner. Det betyder att det förekommer en betydande snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet som påverkar produktionskostnaderna. Vad det andra företaget beträffar kunde det inte fastställas någon överensstämmelse mellan de belopp som skulle betalas och de belopp som faktiskt hade betalats för företagets markanvändningsrättigheter. Företaget skrev dessutom inte av sina immateriella tillgångar i enlighet med redovisningsstandarderna, vilket är av betydelse också när det gäller det andra kriteriet. Ett tredje företag gjorde gällande att den omständigheten att det inte kunde tillhandahålla någon bevisning för att de betalningar som avsåg kontant inbetalt kapital hade gjorts i enlighet med bestämmelserna i företagets bolagsordning inte hade något samband med en eventuell betydande snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, eftersom det rörde sig om privata intressen. Det framkom emellertid vid undersökningen att reglerna om kontant inbetalt kapital i företaget inte hade efterlevts. Därför drogs slutsatsen att detta företag var föremål för en betydande snedvridning till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet och att en betydande kostnadssnedvridning förelåg, särskilt när det gäller kostnaderna för avskrivning av tillgångar. Kommissionens slutsats blev att de berörda företagen inte uppfyllde villkoren i artikel 2.7 c tredje strecksatsen i grundförordningen, varför deras framställningar måste avslås.

(60) Ett av företagen hävdade att kommissionen hade tagit ställning till dess ansökan om marknadsekonomisk status efter utgången av den tremånadersperiod som nämns i artikel 2.7 c i grundförordningen och att dess avgörande i frågan därför inte var giltigt.

(61) Härvidlag bör noteras att kommissionen i flera fall förlängde tidsfristen för de berörda kinesiska exporterande tillverkarna, bland annat det ovannämnda företaget, eftersom de hade stora svårigheter att inom den frist som angivits i tillkännagivandet om inledande fylla i blanketten för företag som ansöker om marknadsekonomisk status.

(62) De flesta av de ansökningar om marknadsekonomisk status som lämnades in var dessutom ofullständigt ifyllda och krävde omfattande förtydliganden och kompletterande uppgifter, vilket fördröjde undersökningen. Undersökningen tog också längre tid än väntat på grund av flera komplicerade frågor, t.ex. företagsstrukturer och försäljningskanaler, och de allvarliga problem rörande företagens räkenskaper som konstaterades vid kontrollen på platsen. Det var därför inte möjligt att ta ställning till ansökningarna om marknadsekonomisk status inom fristen på tre månader efter inledandet.

(63) Det bör noteras att den omständigheten att tremånadersfristen inte iakttagits inte medför några uppenbara rättsliga konsekvenser, eftersom alla företagen gavs möjlighet att framföra synpunkter. Det bör också noteras att det ovannämnda företaget inte gjorde gällande att det drabbats av några negativa konsekvenser på grund av att det krävts längre tid för att komma fram till ett fastställande i fråga om marknadsekonomisk status. Inte heller någon annan berörd part uppgav sig ha drabbats negativt.

(64) Med hänsyn till ovanstående dras slutsatsen att ett giltigt fastställande avseende marknadsekonomisk status kan göras även efter tremånadersperiodens utgång. Företagets påstående avvisas därför.

(65) Kommissionen samrådde med rådgivande kommittén, och de parter som var direkt berörda underrättades om detta. Gemenskapsindustrin gavs tillfälle att framföra synpunkter. Inga synpunkter på kommissionens ställningstagande till ansökningarna om marknadsekonomisk status inkom emellertid.

7.2 Individuell behandling

(66) För länder som omfattas av artikel 2.7 i grundförordningen skall det enligt artikel 2.7 a i förordningen vid behov fastställas en landsomfattande tull, utom i de fall där företagen, i enlighet med artikel 9.5 i förordningen, kan visa a) att de fritt kan ta hem kapital och vinster, b) att exportpriser, exportkvantiteter och försäljningsvillkor bestäms fritt, c) att majoriteten av aktierna eller andelarna i företaget tillhör enskilda personer, d) att valutaomräkning sker till marknadskurser och e) att den statliga inblandningen inte är av sådant slag att det är möjligt att kringgå åtgärderna om exportörerna tilldelas olika tullsatser.

(67) De fem exporterande tillverkare som ansökte om marknadsekonomisk status ansökte i andra hand, om de inte beviljades marknadsekonomisk status, om individuell behandling. Såsom nämnts ovan måste företagen kunna visa att de uppfyller kriterierna i artikel 9.5 i grundförordningen. Ett av företagen lämnade vilseledande uppgifter om en andelsägares verksamhetsområde, i syfte att dölja en eventuell statlig inblandning (se skäl 57). Det kunde därför inte visa att det kunde bestämma exportpriser, exportkvantiteter och försäljningsvillkor helt fritt. Det kunde dessutom inte heller visa att den statliga inblandningen inte var sådan att den skulle möjliggöra kringgående av åtgärder om företaget beviljades en individuell tullsats. Eftersom företaget inte uppfyllde samtliga kriterier i artikel 9.5 i grundförordningen, beslutades det att det inte skulle beviljas individuell behandling.

(68) Ett av de andra tre företag som inte beviljades marknadsekonomisk status var delvis utlandsägt och kunde fritt ta hem sina vinster. De andra två företagen ägs av kinesiska privatpersoner i Kina och omfattas därför inte av detta kriterium. På grundval av kontrollerade uppgifter från de tre företagen konstaterades det att staten inte hade något inflytande över deras möjligheter att fritt fastställa exportpriser, exportkvantiteter och försäljningsvillkor. Graden av statlig inblandning i dessa företag ansågs inte sådan att den skulle möjliggöra kringgående av åtgärder, eftersom majoriteten av andelarna i dessa företag ägs av privata företag. Eftersom företagen konkurrerar med varandra både på hemmamarknaden och på exportmarknaden, kommer de att vilja dra nytta av sin individuella marginal snarare än möjliggöra eventuellt kringgående. Som redan nämnts i skäl 54 uppfyllde alla företagen det femte kriteriet i artikel 2.7 c i grundförordningen, att valutaomräkning skall ske till marknadskurser. Därför drogs slutsatsen att tre av de företag som inte beviljades marknadsekonomisk status uppfyllde kraven för individuell behandling i artikel 9.5 i grundförordningen.

(69) Således dras slutsatsen att följande tre exporterande tillverkare i Kina bör beviljas individuell behandling:

- AnShun Pettechs Group, som omfattar följande närstående exportörer:

- Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd

- Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd.

- Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd

7.3 Normalvärde

7.3.1 Fastställande av normalvärde för de samarbetsvilliga exporterande tillverkare som beviljades marknadsekonomisk status

(70) Den kinesiska exporterande tillverkare som beviljades marknadsekonomisk status uppmanades att lämna in ett fullständigt ifyllt frågeformulär med uppgifter bland annat om sin försäljning på hemmamarknaden och om produktionskostnaden för den berörda produkten. Svaren kontrollerades sedan på platsen hos det berörda företaget.

(71) För fastställande av normalvärdet använde kommissionen samma metod som den som beskrivs i skälen 29-38.

7.3.2 Fastställande av normalvärde för de exporterande tillverkare som inte beviljades marknadsekonomisk status

- i) Jämförbart land

(72) Enligt artikel 2.7 a i grundförordningen skall normalvärdet för exporterande tillverkare som inte beviljats marknadsekonomisk status fastställas på grundval av priserna eller det konstruerade värdet i ett tredjeland med marknadsekonomi (”det jämförbara landet”).

(73) I tillkännagivandet om inledande nämndes att kommissionen avsåg att välja Förenta staterna som lämpligt tredjeland med marknadsekonomi för fastställande av normalvärdet för Kina, och berörda parter uppmanades att framföra eventuella synpunkter på detta. Tre exporterande tillverkare hörde av sig inom de angivna tidsfristerna och motsatte sig valet av Förenta staterna. En av dem föreslog att man som jämförbart land skulle välja det land bland de exporterande länder som omfattades av det pågående förfarandet för vilket det lägsta normalvärdet konstaterats. Det framhölls att Förenta staterna har en annan ekonomisk utvecklingsnivå än Kina och att kostnaderna, bland annat råvarupriserna, är relativt sett högre i Förenta staterna.

(74) För att kunna fastställa om det tilltänkta valet av Förenta staterna som jämförbart land var lämpligt begärde kommissionen först in uppgifter om försäljning och marknadsvillkor från kända tillverkare av polyesterstapelfibrer i andra länder med marknadsekonomi (Förenta staterna, Indien, Indonesien och Thailand). En tillverkare i Förenta staterna, en i Indien och två i Indonesien lämnade de begärda uppgifterna. Det undersöktes också om Taiwan eller Sydkorea, vilka omfattas av den parallella interimsundersökningen beträffande samma produkt (se skäl 5), skulle kunna anses som lämpligt jämförbart land.

(75) När det gäller Taiwan framgick det av uppgifter från den parallella interimsundersökningen att endast polyesterstapelfibrer tillverkade av nya fibrer såldes på hemmamarknaden, medan de kinesiska exportörer som inte beviljades marknadsekonomisk status uteslutande sålde återvunna polyesterstapelfibrer. Betydande justeringar skulle därför ha måst göras vid jämförelsen mellan normalvärde och exportpris. För Sydkoreas vidkommande konstaterades att de exporterande tillverkarnas export till gemenskapen ägde rum till dumpade priser (se skälen 108–127), vilket sågs som ett tecken på en mycket sannolik snedvridning av den inhemska marknaden i det landet. Merparten av försäljningen på den sydkoreanska marknaden gällde dessutom polyesterstapelfibrer som tillverkats av nya fibrer, medan endast ett företag (av tre) tillverkade återvunna polyesterstapelfibrer. I Förenta staterna däremot såldes betydande mängder av såväl polyesterstapelfibrer som tillverkats av nya fibrer som återvunna polyesterstapelfibrer. Därför drogs slutsatsen att det inte finns något uppenbart skäl till att Sydkorea eller Taiwan skulle vara lämpligare än Förenta staterna som jämförbart land. De andra potentiella jämförbara länderna omfattas av antidumpningstullar eller utjämningstullar eller både och, vilket kan vara ett tecken på snedvridningar på den inhemska marknaden för denna produkt.

(76) Analysen av de uppgifter som kommissionen hade tillgång till visade att det finns en stor och i hög grad konkurrensutsatt marknad i Förenta staterna för den berörda produkten, med mer än tio tillverkare och en betydande import från tredjeländer. Även om antidumpningstullar var i kraft beträffande import av den berörda produkten från Sydkorea och Taiwan, var importen av polyesterstapelfibrer fortfarande betydande från andra länder.

(77) Den produkt som tillverkas i Förenta staterna och säljs på den inhemska marknaden i det landet och den produkt som exporteras till gemenskapen från Kina anses som likadana produkter (se skäl 27). Endast de produkttyper som tillverkades i Förenta staterna med utnyttjande av samma tillverkningsprocess, dvs. polyesterstapelfibrer tillverkade av återvunnet avfall, beaktades vid jämförelsen.

(78) Företagen i Kina tillgodosåg sitt behov av den viktigaste råvaran för tillverkningen, dvs. av återvunnet avfall, till största delen på hemmamarknaden, men till viss del också genom import från Förenta staterna och Europa. Tillverkaren i det jämförbara landet införskaffade sina råvaror uteslutande från inhemska leverantörer. Slutsatsen blev att det i Förenta staterna var lättare att få tillgång till råvaror än i Kina, eller åtminstone lika lätt som i Kina.

(79) Att välja det jämförbara landet på grundval av det lägsta konstaterade normalvärdet ansågs inte rimligt, eftersom valet då inte skulle grunda sig på klara och tydliga kriterier utan på det slutgiltiga resultatet. Att kostnaderna skulle vara högre i ett tredjeland med marknadsekonomi kan vidare inte i sig anses vara ett skäl mot att inte överväga att välja ett sådant land som lämpligt jämförbart land. Ett möjligt syfte med statlig inblandning kan vara att hålla kostnaderna nere i syfte att stödja vissa inhemska industrier och ge dem möjlighet att fortsätta att konkurrera. I dessa fall skulle lägre kostnader endast vara en följd av den statliga inblandningen och inte ett resultat av marknadskrafter. Syftet med artikel 2.7 a i grundförordningen är just att valet av jämförbart land skall göra det möjligt att basera normalvärdet på priser och kostnader som inte påverkats av förhållandena i ett land utan marknadsekonomi.

(80) Vad Förenta staternas och Kinas olika ekonomiska utvecklingsnivå beträffar är detta inte i sig någon relevant faktor vid valet av jämförbart land. Om man väljer en modern och kostnadseffektiv marknad som kännetecknas av intensiv konkurrens borde detta i själva verket resultera i ett lägre normalvärde än om den ekonomiska utvecklingen i det jämförbara landet är jämförbar med den i landet utan marknadsekonomi.

(81) Mot bakgrund av ovanstående drogs slutsatsen att Förenta staterna utgjorde det lämpligaste jämförbara landet och att valet av Förenta staterna under dessa omständigheter framstod som rimligt och berättigat med hänsyn till bestämmelserna i artikel 2.7 i grundförordningen.

(82) Därefter sände kommissionen ett mera detaljerat frågeformulär till tillverkaren i Förenta staterna och begärde in uppgifter om inhemska försäljningspriser och produktionskostnader för den likadana produkten. Tillverkarens svar kontrollerades på platsen.

(83) Efter utgången av tidsfristen för att lämna synpunkter med anledning av meddelandet av uppgifter gjorde två kinesiska exporterande tillverkare gällande att Förenta staterna inte var ett lämpligt jämförbart land, eftersom det sedan januari 2001 pågick en undersökning om konkurrensbegränsande samverkan och prisavtal på den amerikanska polyesterstapelfibermarknaden vilken berörde såväl det samarbetsvilliga företaget som åtta andra företag i Förenta staterna. Inom ramen för denna undersökning hade två av de anklagade företagen erkänt sig skyldiga och det ena bötfällts. Sydkorea eller Taiwan borde i stället väljas som jämförbart land.

(84) Den undersökning som nämns ovan avser metoder som tillämpades mer än ett år före undersökningsperiodens början. Det fanns inga uppgifter som tydde på att de metoder som tillämpades av de två marknadsaktörer som erkänt sig skyldiga skulle ha påverkat de priser från undersökningsperioden som användes som grundval för beräkningen av normalvärdet. Tvärtom konstaterades det, när man jämförde den vinstmarginal som tillverkaren i det jämförbara landet hade på sin försäljning på hemmamarknaden av den likadana produkten med motsvarande vinstmarginal för tillverkarna i Sydkorea och Taiwan, att den var ungefär lika stor eller lägre. Den undersökning som avses i skäl 83 har vidare inte resulterat i några anklagelser mot den samarbetsvilliga tillverkaren i Förenta staterna (Wellman Inc), som i september 2004 av de amerikanska myndigheterna underrättades om att något åtal inte skulle väckas mot företaget eller dess anställda. Därför dras slutsatsen att de uppgifter som lämnats av det samarbetsvilliga företaget i Förenta staterna och använts som grundval för fastställande av normalvärdet inte hade snedvridits av den konkurrensbegränsande samverkan som tidigare kan ha förekommit på den amerikanska marknaden. Under dessa omständigheter bekräftas Förenta staterna såsom lämpligt val av jämförbart land. Det bör emellertid noteras att de undersökningsresultat som här läggs fram kan komma att ses över om fortsatta utredningar skulle visa att konkurrensbegränsande metoder faktiskt tillämpades under undersökningsperioden och kan ha snedvridit resultaten av den här undersökningen.

- ii) Fastställande av normalvärde i det jämförbara landet

(85) Normalvärdet för de exporterande tillverkare som inte beviljades marknadsekonomisk status fastställdes enligt artikel 2.7 i grundförordningen på grundval av kontrollerade uppgifter från tillverkaren i det jämförbara landet, dvs. på grundval av samtliga priser som betalats eller skulle betalas på den inhemska marknaden i Förenta staterna för jämförbara produkttyper, eftersom denna försäljning konstaterades äga rum vid normal handel och i representativa kvantiteter.

(86) För fastställande av normalvärdet använde kommissionen samma metod som den som beskrivs i skälen 29–38.

7.4 Exportpris

(87) All exportförsäljning till gemenskapen från de exporterande tillverkare som beviljades marknadsekonomisk status eller individuell behandling ägde rum direkt till oberoende kunder i gemenskapen. Exportpriset fastställdes därför i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen på grundval av de priser som faktiskt betalats eller skulle betalas.

7.5 Jämförelse

(88) De justeringar som begärdes för tullrestitutioner, för transport-, försäkrings-, hanterings-, förpacknings- och kreditkostnader samt för bankavgifter och provisioner beviljades i tillämpliga och motiverade fall.

(89) De fysiska egenskaperna hos vissa produkttyper som exporterades av de kinesiska exporterande tillverkare vilka beviljades individuell behandling skilde sig något från dem hos jämförbara typer som såldes i det jämförbara landet. Det gällde bland annat lyster, färg, tvärsnitt och kiselbehandling. Därför gjordes en justering enligt artikel 2.10 a i grundförordningen. I avsaknad av mera tillförliga uppgifter fastställdes justeringen på grundval av den prisskillnad som i det jämförbara landet konstaterats bero på dessa specifika egenskaper.

(90) Det framkom vid undersökningen att försäljningen i det jämförbara landet uteslutande skedde till slutliga förbrukare, medan de kinesiska exporterande tillverkarna också avsatte sina produkter via andra försäljningskanaler. Eftersom motsvarande försäljningskanaler inte utnyttjades i det jämförbara landet beviljades en särskild justering, i enlighet med artikel 2.10 d ii i grundförordningen, genom att man från normalvärdet för slutliga förbrukare drog av ett belopp motsvarande 10 % av bruttovinstmarginalen.

(91) På grundval av ovanstående fastställdes normalvärdet för mellan ca 70 % och ca 90 % av den kvantitet av den berörda produkten som hade exporterats till gemenskapen av de företag vilka beviljades individuell behandling. Detta ansågs representativt för den dumpning som tillämpades.

(92) Även för den kinesiska exporterande tillverkaren gjordes en justering, i detta fall för skillnader i återbetalning av mervärdesskatt.

7.6 Dumpningsmarginal

(93) För det företag som beviljades marknadsekonomisk status fastställdes dumpningsmarginalen på grundval av en jämförelse mellan företagets vägda genomsnittliga normalvärde och dess vägda genomsnittliga exportpriser per produkttyp, fastställda enligt ovan.

(94) För de tre företag som beviljades individuell behandling jämfördes i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen det vägda genomsnittliga normalvärde som fastställts för det jämförbara landet avseende de produkttyper som exporterades till gemenskapen med det vägda genomsnittliga exportpriset för motsvarande, av dessa företag till gemenskapen exporterade, produkttyp.

(95) För det samarbetsvilliga företag som inte beviljades vare sig marknadsekonomisk status eller individuell behandling och för alla icke-samarbetsvilliga exportörer fastställdes den landsomfattande dumpningsmarginalen till det vägda genomsnittet av å ena sidan den dumpningsmarginal som konstaterats för den under marknadsmässiga förhållanden icke-verksamma tillverkare som inte beviljades individuell behandling, å andra sidan den högsta konstaterade dumpningsmarginalen för en representativ modell som sålts av en under marknadsmässiga förhållanden icke-verksam, samarbetsvillig tillverkare (se vidare skäl 49).

(96) Uttryckta i procent av nettopriset cif vid gemenskapens gräns, före tull, uppgår dumpningsmarginalerna till följande:

Företag | Dumpningsmarginal |

Cixi Jiangnan Chemical Fiber Co. Ltd | 26,3 % |

Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd | 4,9 % |

Hangzhou AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd | 49,0 % |

Deqing AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Kunshan AnShun Pettechs Fibre Industry Co., Ltd |

Jiangyin Changlong Chemical Fibre Co. Ltd | 63,2 % |

Alla andra företag | 85,8 % |

8. Saudiarabien

(97) Svar på frågeformuläret mottogs från två exporterande tillverkare och från fem importörer som var en av exportörerna närstående.

8.1 Saudi Basic Industries Corporation

8.1.1 Normalvärde

(98) Den exporterande tillverkaren Saudi Basic Industries Corporation hade en representativ försäljning av den likadana produkten på hemmamarknaden. Med hänsyn till priset kunde försäljningen emellertid inte anses äga rum vid normal handel. I avsaknad av tillförlitliga uppgifter från andra tillverkare i det exporterande landet måste normalvärdet därför konstrueras, i enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen.

(99) För beräkningen av ett konstruerat normalvärde adderades den berörda samarbetsvilliga exporterande tillverkarens faktiska försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader vid försäljning av den likadana produkten vid normal handel på hemmamarknaden under undersökningsperioden och företagets genomsnittliga tillverkningskostnad för varje exporterad produkttyp under undersökningsperioden.

(100) Inga tillförlitliga uppgifter fanns att tillgå avseende andra exporterande tillverkare i Saudiarabien (se skälen 102–104) och inga uppgifter om tillverkning och försäljning av samma allmänna produktkategori ställdes till förfogande av den berörda exporterande tillverkaren. Vinstmarginalen måste därför fastställas på grundval av någon annan rimlig metod, i enlighet med artikel 2.6 c i grundförordningen. En vinstmarginal på 5 % ansågs skälig. Det fanns inga uppgifter som tydde på att den vinstmarginalen skulle överstiga den vinst som andra exportörer eller tillverkare normalt får vid försäljning av produkter inom samma generella produktkategori på hemmamarknaden i Saudiarabien (jfr artikel 2.6 c i grundförordningen).

8.1 2 Exportpris

(101) All försäljning till gemenskapen ägde rum via en närstående importör, som sålde produkten vidare till både närstående och icke-närstående kunder. De närstående kunderna sålde i sin tur den berörda produkten vidare till andra oberoende kunder. Följaktligen konstruerades exportpriset i enlighet med artikel 2.9 i grundförordningen.

8.1 3 Jämförelse

(102) Justeringar gjordes för skillnader i transport-, försäkrings-, förpacknings- och kreditkostnader.

(103) Saudi Basic Industries Corporation begärde också en justering av normalvärdet för kostnader på hemmamarknaden efter försäljningen. Förutom att det inte fanns någon bevisning som kunde styrka den begärda justeringens storlek, var det inte möjligt att på grundval av de uppgifter som ställdes till förfogande dra slutsatsen att denna faktor påverkade prisernas jämförbarhet. I synnerhet kunde det inte visas att kunderna på hemmamarknaden konsekvent betalade olika priser på grund av denna faktor. Dessutom fastställdes det att utgifterna i fråga inte bara avsåg försäljning av den likadana produkten på hemmamarknaden utan också försäljning till andra marknader, inbegripet försäljning av den berörda produkten till gemenskapen. Den begärda justeringen måste därför avslås eftersom den inte uppfyllde kraven i artikel 2.10.

8.2 National Polyester Fibers Factory

(104) Det svar på frågeformuläret som lämnades in av den exporterande tillverkaren National Polyester Fibers Factory hade avsevärda brister och innehöll motsägelsefulla uppgifter. Trots att företaget uppmanades att korrigera, komplettera och klargöra uppgifterna i sitt svar lämnade det inte de saknade uppgifterna och gjorde inte heller de korrigeringar som behövde göras. Dessutom framgick det vid kontrollen hos företaget att det hade underlåtit att redovisa mer än hälften av sin försäljning av polyesterstapelfibrer på hemmamarknaden under undersökningsperioden. Vidare saknades överensstämmelse mellan den av företaget uppgivna totala försäljningen, inklusive exportförsäljningen till gemenskapen, och räkenskapshandlingarna. Försäljningsuppgifterna i svaret på frågeformuläret kunde därför inte betraktas som en tillförlitlig grundval för fastställande av dumpningsmarginalen.

(105) Vidare stämde uppgifterna om produktionskostnader inte med företagets interna räkenskapshandlingar, och ingen bevisning ställdes till förfogande som kunde styrka att de lämnade uppgifterna var fullständiga och korrekta. Därför drogs slutsatsen att företagets uppgifter om produktionskostnad för den likadana produkten inte var tillförlitliga och inte kunde läggas till grund för fastställande av normalvärdet.

(106) Dumpningsmarginalen för denna exporterande tillverkare bedömdes därför inte kunna fastställas på grundval av företagets egna uppgifter. Den fastställdes därför på grundval av tillgängliga uppgifter, i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Med hänsyn till de otillräckliga uppgifter som lämnats av National Polyester Fibers Factory fanns det inga skäl för att dra slutsatsen att företaget tillämpade dumpning på en annan nivå än den andra exporterande tillverkaren i Saudiarabien. Det ansågs därför motiverat att fastställa dumpningsmarginalen för National Polyester Fibers Factory till samma nivå som den som fastställts för den andra exporterande tillverkaren i Saudiarabien.

(107) Företaget invände mot detta tillvägagångssätt och hävdade att det hade agerat helt öppet och att eventuella fel i de lämnade uppgifterna var oavsiktliga och hade karaktär av rena skrivfel. Inga ytterligare kontrollerbara uppgifter lämnades emellertid som kunde motivera att kommissionen ändrade sina slutsatser.

(108) Den andra saudiarabiska exporterande tillverkaren motsatte sig det valda tillvägagångssättet med motiveringen att det skulle belöna bristande samarbetsvilja. Företaget hävdade vidare att National Polyester Fibers Factory exporterade andra produkttyper som inte var jämförbara med dem som Saudi Basic Industries Corporation exporterade. Härvidlag bör noteras att dumpningsmarginalen för National Polyester Fibers Factory hade fastställts på grundval av de mest tillförlitliga uppgifter som var tillgängliga. Eftersom Saudi Basic Industries Corporation stod för den helt övervägande delen (81 %) av exporten av den berörda produkten från Saudiarabien till gemenskapen ansågs detta, i avsaknad av någon annan rimlig metod, som en lämplig grundval för fastställande av dumpningsmarginalen för National Polyester Fibers Factory. Såsom nämnts ovan fanns det dessutom ingen anledning att sluta sig till att National Polyester Fibers Factory tillämpade dumpning på någon annan nivå än den andra exporterande tillverkaren i Saudiarabien. Vad beträffar argumentet att de två företagen exporterade olika produkttyper kan konstateras att alla dessa typer faller inom ramen för definitionen av den berörda produkten. Under dessa omständigheter anses det av kommissionen valda tillvägagångssättet som rimligt.

8.2 1 Dumpningsmarginal

(109) Dumpningsmarginalen fastställdes på grundval av en jämförelse mellan företagets vägda genomsnittliga normalvärde och vägda genomsnittliga exportpriser per produkttyp, fastställda enligt ovan. Såsom anges i skäl 104 fastställdes dumpningsmarginalen för den andra exporterande tillverkaren i Saudiarabien, National Polyester Fibers Factory, till samma nivå som den marginal som konstaterats för den samarbetsvilliga tillverkaren i Saudiarabien, Saudi Basic Industries Corporation.

(110) Jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset visade att företagen tillämpade dumpning. Uttryckta i procent av nettopriset cif vid gemenskapens gräns, före tull, uppgår dumpningsmarginalerna till följande:

National Polyester Fibers Factory 31,7 %

Saudi Basic Industries Corporation 31,7 %

(111) Eftersom dessa två företag stod för all exportförsäljning från Saudiarabien till gemenskapen (se skäl 48), fastställdes även tullsatsen för övriga företag till nivån för det samarbetsvilliga företag som hade den högsta dumpningsmarginalen. Uttryckt i procent av nettopriset cif vid gemenskapens gräns före tull uppgår tullsatsen för övriga företag till 31,7 %.

9. Sydkorea

(112) Svar på frågeformuläret mottogs från de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet.

(113) En exporterande tillverkare lämnade först in uppgifter avseende alla produkter som innehåller polyester. Eftersom översynen endast gäller syntetstapelfibrer av polyester, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, vilka för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 5503 20 00 (dvs. innehållande minst 50 % polyester), bortsågs från alla produkter som enligt den exporterande tillverkarens uppgifter innehöll mindre än 50 % polyester.

9.1 Normalvärde

(114) De tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet hade en representativ försäljning av den likadana produkten (se skälen 29–31). I stor utsträckning fastställdes normalvärdet, i enlighet med artikel 2.1 i grundförordningen, på grundval av de priser som betalats eller skulle betalas vid normal handel av oberoende kunder i Sydkorea. För de produkttyper för vilka den inhemska försäljningen inte hade ägt rum i tillräckliga mängder för att kunna anses vara representativ eller inte hade ägt rum vid normal handel konstruerades normalvärdet i enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen (se skäl 34).

(115) En exporterande tillverkare i Sydkorea redovisade försäljning till sydkoreanska tillverkande företag som försäljning på hemmamarknaden fastän produkten i sista hand var avsedd att exporteras. Enligt den exporterande tillverkaren var denna försäljning avsedd för inhemsk konsumtion. Den omfattades emellertid av administrativa ordningar som endast gällde vid exportförsäljning: den var nämligen inte föremål för inhemsk omsättningsskatt, fakturerades normalt i US-dollar, betalades för med remburser, omfattades av tullrestitution och klassificerades normalt som lokal exportförsäljning i företagens räkenskaper. Under dessa omständigheter och i överensstämmelse med tillvägagångssättet i den undersökning som avses i skäl 2 (nedan kallad ”den ursprungliga undersökningen”) uteslöts denna försäljning vid beräkningen av normalvärdet för det berörda företaget.

(116) Samma exporterande tillverkare i Sydkorea utnyttjade också ett nationellt program med benämningen ”work out programme” (nedan kallat ”saneringsprogrammet”), vars syfte är att hjälpa sydkoreanska företag som har ekonomiska svårigheter. Inom ramen för detta program kunde företaget omvandla skulder till eget kapital, bokföra ett betydande belopp som inkomst och därigenom på konstlad väg till stor del kompensera för sina försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. Det bedömdes därför att detta belopp inte skulle betraktas som en sådan inkomst inom ramen för den normala affärsverksamheten som skall beaktas vid beräkningen av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. De försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader (inbegripet den konstlade ”inkomsten”) som företaget uppgivit återspeglade följaktligen inte på ett rimligt sätt kostnaderna i samband med produktion och försäljning av den likadana produkten. Detta belopp beaktades därför inte vid beräkningen av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader, i enlighet med artikel 2.5 i grundförordningen.

(117) Samma företag begärde också att kommissionen vid beräkningen av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader skulle beakta en ekonomisk fördel som det hade erhållit i samband med omläggningen av osäkra fordringar. Eftersom dessa fordringar inte har någon anknytning till den berörda produkten utan till det ovan nämnda saneringsprogrammet och den ekonomiska fördelen sålunda var hänförlig till detta, rör det sig inte om en vanlig inkomst som skall beaktas vid beräkningen av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. Företaget gjorde gällande att omläggningen av osäkra fordringar ägde rum varje år och därför inte skulle uteslutas från beräkningen. Detta påstående står emellertid i strid med företagets reviderade rapporter, som visar att det inte förekommit någon sådan omläggning under de två senaste räkenskapsåren och att omläggningen är specifikt knuten till saneringsprogrammet. Slutsatsen att vid beräkningen av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader inte beakta denna ekonomiska fördel står alltså fast.

(118) Företaget framhöll att de begärda justeringarna av dess försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader hängde samman med dess normala affärsverksamhet och därför inte skulle lämnas utan avseende. Företaget lämnade kompletterande upplysningar efter kommissionens meddelande av uppgifter. Det framgick emellertid av dessa upplysningar att de två ekonomiska fördelar som avses i de föregående skälen inte hade något samband med den berörda produkten. De nya, icke-kontrollerade, uppgifterna stod vidare i strid med de uppgifter som inhämtats vid undersökningen på platsen och kunde därför inte godtas. På dessa grunder avslås de framställningar som har anknytning till saneringsprogrammet.

(119) Samma exporterande tillverkare uppgav sig ha fått en hög försäkringsersättning under undersökningsperioden med anledning av en brand i en av produktionslinjerna för den berörda produkten vilken inträffat före undersökningsperioden. Företaget hade dragit av denna inkomst från de försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader som var förbundna med försäljningen av den berörda produkten på hemmamarknaden. Däremot hade det inte beaktat de kostnader som hade uppstått under undersökningsperioden som en följd av branden. Företagets försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader hade därför tagits upp till ett alldeles för lågt belopp. Ersättningen från försäkringen hade använts för att installera en ny produktionslinje där den berörda produkten inte längre tillverkades. Därför ansågs det att kostnader och inkomster med anledning av branden antingen föll utanför undersökningsperioden eller inte hade något samband med den berörda produkten och att de därför vid fastställande av normalvärdet inte borde tas med vid beräkningen av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader.

(120) Efter meddelandet av uppgifter invände detta företag mot slutsatserna ovan och gjorde gällande att det hade drabbats av kostnader genom utebliven försäljning på grund av branden. Detta påstående hade emellertid undersökts redan vid kontrollbesöket. Företaget hade då inte kunnat lämna någon bevisning som kunde styrka hur stor del av försäkringsersättningen som skulle avse utebliven försäljning. Dess invändning måste därför avvisas.

9.2 Exportpris

(121) En exporterande tillverkare påpekade att företaget haft en närstående importör i gemenskapen när den ursprungliga undersökningen gjordes. Situationen hade emellertid därefter förändrats: importören i gemenskapen fanns visserligen kvar men var inte längre den exporterande tillverkaren närstående. Det bör noteras att denna importör svarade för en betydande del av den sydkoreanska exporterande tillverkarens försäljning av den berörda produkten till gemenskapen. Frågan undersöktes noggrant i syfte att fastställa om det var motiverat att tillämpa bestämmelserna i artikel 2.9 i grundförordningen i detta fall.

(122) De priser som den sydkoreanska exporterande tillverkaren tog ut av den närstående importören studerades. Det konstaterades att de konsekvent låg på samma nivå som de priser som togs ut av icke-närstående importörer under undersökningsperioden. Under dessa omständigheter ansågs priserna mellan de närstående parterna vara marknadsmässiga och tillförlitliga. Eftersom exportpriserna var tillförlitliga var det därför inte nödvändigt att tillämpa bestämmelserna i artikel 2.9 i grundförordningen och att dra slutsatser beträffande förbindelserna mellan de båda företagen.

(123) För denna exporterande tillverkare fastställdes exportpriset därför på grundval av de priser som betalats eller skulle betalas av samtliga kunder i gemenskapen.

(124) För de två andra exporterande tillverkarna fastställdes exportpriset på grundval av de priser som betalats eller skulle betalas av icke-närstående kunder i gemenskapen.

9.3 Jämförelse

(125) För att jämförelsen skulle bli rättvis gjordes i tillämpliga och motiverade fall justeringar för olikheter i importavgifter, indirekta skatter, tullar, transport-, försäkrings-, hanterings- och lastningskostnader och därmed sammanhängande kostnader, förpackningskostnader, bankavgifter, kreditkostnader samt provisioner.

(126) Alla tre exporterande tillverkare begärde en justering för tullrestitution med motivering att importavgifter belastade den likadana produkten när den var avsedd för förbrukning i exportlandet, men återbetalades när produkten såldes för export till gemenskapen. I samtliga fall konstaterades det begärda beloppet vara högre än det tullbelopp som belastade den likadana produkten på den inhemska marknaden, och de begärda justeringarna anpassades därför nedåt.

(127) Efter meddelandet av uppgifter invände två företag mot den metod som hade tillämpats vid justeringen för tullrestitution. Ett av deras skäl för det var att metoden skilde sig från den som använts i den ursprungliga undersökningen. De ansåg att den metod som de hade använt i sina svar på frågeformuläret i stället borde användas.

(128) Det konstaterades att den beräkningsmetod som företagen hade använt och som liknade den som använts i den ursprungliga undersökningen inte avspeglade de faktiska importtullar som togs ut för den likadana produkten. Den uppfyllde därför inte kraven i artikel 2.10 b i grundförordningen och måste avvisas. Den metod som använts i den nu aktuella undersökningen är förenlig med villkoren i artikel 2.10 b och anses därför som den mest lämpliga. Valet av metod ändras därför inte.

(129) Alla tre exporterande tillverkare begärde dessutom justeringar för kreditkostnader på grundval av kundernas faktiska kredittid inom ramen för det betalningssystem med ”öppna konton” som tillämpades på den sydkoreanska inhemska marknaden. I allmänhet, konstaterades det vid undersökningen, beviljade de exporterande tillverkarna i själva verket inte några specifika kredittider inom ramen för detta system. Kredittiderna kunde dessutom inte fastställas exakt, eftersom intäkterna inte kunde kopplas till specifika fakturor. Under dessa omständigheter kunde dessa justeringar inte beviljas.

(130) Efter meddelandet av uppgifter hävdade två företag att det faktum att de använde sig av ett betalningssystem med ”öppna konton” inte i sig var ett skäl för att inte bevilja en justering för kreditkostnader. Undersökningen har emellertid visat att det inte fanns något konsekvent samband mellan priserna och de uppgivna kreditvillkoren. Det kunde inte visas att särskilda kreditvillkor hade överenskommits med kunden före försäljning och att dessa villkor därför påverkade priserna och prisernas jämförbarhet. Den exporterande tillverkarens påstående måste därför avvisas.

(131) En exporterande tillverkare begärde en justering i enlighet med artikel 2.10 k i grundförordningen för olikheter avseende andra faktorer, med motiveringen att exportförsäljningen och försäljningen på hemmamarknaden ägde rum i olika handelsled och att detta påverkade prisernas jämförbarhet. Företaget hävdade att försäljningen på hemmamarknaden i huvudsak skedde till slutliga förbrukare, medan exportförsäljningen till gemenskapen huvudsakligen gjordes till distributörer. Eftersom företaget inte kunde kvantifiera den justering som borde göras, grundade det sin begäran på artikel 2.10 d ii, inte artikel 2.10 d i, i grundförordningen. Det framförde senare att justeringen borde grundas på skillnaden mellan de priser som togs ut på hemmamarknaden av slutliga förbrukare respektive av distributörer. Företaget kunde emellertid inte visa att det fanns konsekventa och tydliga olikheter i priserna. Det var därför inte möjligt att dra slutsatsen att skillnaden i handelsled påverkade prisernas jämförbarhet. Företagets begäran måste alltså avslås.

(132) En exporterande tillverkare gjorde gällande att en justering för olikheter i fysiska egenskaper var motiverad med hänsyn till skillnader i denier och lyster mellan produkttyperna. Företaget kunde emellertid inte styrka att skillnaden i denier och lyster påverkade priset eller prisernas jämförbarhet. Dess begäran måste alltså avslås.

9.4 Dumpningsmarginal

(133) Jämförelsen mellan det vägda genomsnittliga normalvärdet och det vägda genomsnittliga exportpriset fritt fabrik för respektive produkttyp visade för två av de exporterande tillverkarna att dumpning tillämpades. För en exporterande tillverkare bör det dessutom noteras att exportpriserna under undersökningsperiodens sista månad (”den andra perioden”) i allmänhet var genomsnittligt högre än de priser som tagits ut under tiden före den månaden (”den första perioden”). Medan exportpriserna under den andra perioden var höga och mestadels låg på en icke-dumpad nivå, hade en betydande dumpning förekommit tidigare under den första perioden när exportpriserna var lägre. Mönstret för exportpriserna varierade alltså väsentligt från undersökningsperiodens första till dess andra del. Det konstaterades dessutom att en jämförelse på grundval av ett vägt genomsnittligt normalvärde och ett vägt genomsnittligt pris för alla exporttransaktioner till gemenskaperna inte skulle avspegla den betydande dumpning som ägde rum under undersökningsperiodens första del, eftersom det inte skulle vara möjligt att inom ramen för den metoden vederbörligen beakta de betydande skillnaderna i mönstret för exportpriserna mellan undersökningsperiodens första och andra del. Därför drogs slutsatsen att det vägda genomsnittliga normalvärdet borde jämföras med priserna för varje enskild exporttransaktion, i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen, så att den dumpning som tillämpades till fullo skulle komma att återspeglas (se även skäl 124).

(134) En jämförelse transaktion för transaktion mellan enskilda normalvärden och enskilda exportpriser kunde, av de orsaker som anges i skäl 44, inte göras. Eftersom en exporterande tillverkare endast utfärdade en faktura per månad och kund var det inte möjligt att jämföra enskilda exporttransaktioner och enskilda försäljningstransaktioner på hemmamarknaden. I flertalet fall skulle man för denna jämförelse ha behövt antingen räkna fram genomsnittliga priser för en och samma månad (vilket skulle ha inneburit att det inte längre var fråga om en jämförelse transaktion för transaktion) eller skönsmässigt välja ut det exportpris som skulle användas för jämförelsen.

(135) Den exporterande tillverkare för vilken det vägda genomsnittliga normalvärdet jämfördes med priserna på alla enskilda exporttransaktioner invände mot denna metod. Företaget gjorde gällande att det fanns en ekonomisk grund för det begränsade antalet transaktioner som gjorts till icke-dumpade priser under undersökningsperiodens sista månad och att det därför inte var berättigat att anse att det fanns ett mönster för exportpriserna som skilde sig åt mellan olika tidsperioder. Det bör emellertid noteras att den ekonomiska grunden för dessa fakturor – oavsett om den är relevant eller inte i detta sammanhang – inte kunde kontrolleras hos den slutliga kunden. Den exporterande tillverkarens påstående om att det fanns en ekonomisk grund för detta begränsade antal transaktioner står vidare i strid med de uppgifter som företaget självt lämnade. Det hade under undersökningen gjort gällande att priskompensationen ägt rum efter undersökningsperiodens utgång. En beräkning för elva månader av undersökningsperioden (december månad uteslöts) och för periodens första sex månader av företagets dumpningsmarginal på grundval av ett vägt genomsnitt för såväl normalvärde som exportpriser resulterade i ungefär samma nivåer som den som man kom fram till med tillämpning av metoden att jämföra det vägda genomsnittliga normalvärdet med priserna på alla enskilda exporttransaktioner för hela undersökningsperioden. Med hänsyn till ovanstående är den sistnämnda metoden lämplig i detta fall.

(136) Som dumpningsmarginal för de samarbetsvilliga företag som inte ingick i urvalet räknade man fram den vägda genomsnittliga dumpningsmarginalen för de företag som ingick i urvalet. I enlighet med artikel 9.6 i grundförordningen beaktades inte dumpningsmarginalen för Sung Lim CO., Ltd., vilken understeg miniminivån.

(137) Följande dumpningsmarginaler, uttryckta i procent av importpriset cif vid gemenskapens gräns, före tull, fastställdes:

- Huvis Corporation, Söul: 5,7 %

- Saehan Industries Inc., Söul: 0,6 %

- Sung Lim Co., Ltd., Kumi-si: 0,9 % (dumpningsmarginal under miniminivån)

- Samarbetsvilliga företag som inte ingick i stickprovet: 6,0 %

- Alla andra företag: 10,6 %

10. Taiwan

(138) Svar på frågeformuläret mottogs från de två exporterande tillverkare som ingick i urvalet.

(139) Båda två lämnade först in uppgifter avseende alla produkter som innehåller polyester. Eftersom översynen endast gäller syntetstapelfibrer av polyester, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, vilka för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 5503 20 00 (dvs. innehållande minst 50 % polyester), bortsågs emellertid från alla produkter som enligt de exporterande tillverkarnas uppgifter innehöll mindre än 50 % polyester.

10.1 Normalvärde

(140) De exporterande tillverkarna hade båda två en representativ försäljning av den likadana produkten. I stor utsträckning fastställdes normalvärdet på grundval av de priser som betalats eller skulle betalas vid normal handel av oberoende kunder i Taiwan, i enlighet med artikel 2.1 i grundförordningen. För de produkttyper för vilka den inhemska försäljningen var otillräcklig eller inte ägde rum vid normal handel konstruerades det emellertid i enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen (se skäl 34). Försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst baserades på faktiska uppgifter om den undersökta exporterande tillverkarens tillverkning och försäljning av den likadana produkten vid normal handel, i enlighet med den inledande meningen i artikel 2.6 i grundförordningen.

10.2 Exportpris

(141) Exportpriserna fastställdes för bägge exporterande tillverkare i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen, dvs. på grundval av de priser som faktiskt betalats av icke-närstående köpare i gemenskapen.

10.3 Jämförelse

(142) För att säkra att jämförelsen skulle bli rättvis gjordes i tillämpliga och motiverade fall justeringar för olikheter i transport-, försäkrings-, hanterings- och lastningskostnader och därmed sammanhängande kostnader, förpackningskostnader, bankavgifter, avdrag och rabatter, kreditkostnader samt provisioner.

10.4 Dumpningsmarginal

(143) Det vägda genomsnittliga normalvärdet för varje typ av polyesterstapelfibrer jämfördes i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen med det vägda genomsnittliga exportpriset för motsvarande typ, beräknat på grundval av priset fritt fabrik och i samma handelsled.

(144) Jämförelsen gav vid handen att dumpning tillämpades av de båda taiwanesiska exporterande tillverkarna. Dumpningsmarginalen var lika med det belopp med vilket det enligt ovan fastställda normalvärdet översteg priset vid export till gemenskapen.

(145) Följande dumpningsmarginaler, uttryckta i procent av importpriset cif vid gemenskapens gräns, före tull, fastställdes:

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei: 1,7 %

- Far Eastern Textile Ltd., Taipei: 1,8 %

(146) Båda dumpningsmarginalerna understiger alltså miniminivån på 2 %. I enlighet med kommissionens praxis bör förfarandet avseendet Taiwan därför avslutas utan införande av åtgärder, förutsatt att de omständigheter som ledde till detta resultat skulle anses vara av varaktig karaktär.

D. DE ÄNDRADE OMSTÄNDIGHETERNAS VARAKTIGA KARAKTÄR OCH SANNOLIKHETEN FÖR ATT DEN SKADEVÅLLANDE DUMPNINGEN FORTSÄTTER ELLER ÅTERKOMMER

1. Allmänt

(147) Inom ramen för interimsöversynen avseende Taiwan och Sydkorea undersökte kommissionen också, i enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen, om det fanns rimliga skäl att anta att de ändrade omständigheterna i förhållande till de som gällde vid den ursprungliga undersökningen rörande dumpning och skada är av varaktig karaktär.

(148) När det gäller Taiwan undersöktes dessutom, i enlighet med artikel 11.7 i grundförordningen, om dumpningen sannolikt skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphävdes.

2. Sydkorea

(149) Såsom nämnts tidigare visade den nu aktuella undersökningen att två av de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet tillämpade dumpning, men på en lägre nivå än den som konstaterats i den ursprungliga undersökningen. För den tredje exporterande tillverkaren visade undersökningen att dumpningsmarginalen, liksom i den ursprungliga undersökningen, understeg miniminivån.

(150) I undersökningen avseende de ändrade omständigheternas varaktiga karaktär beaktades för var och en av de tre sydkoreanska exporterande tillverkare som ingick i urvalet (och stod för mer än 80 % av exporten av den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden) produktionskapacitet, utvecklingen av försäljningsvolymen på hemmamarknaden, på gemenskapsmarknaden och på andra tredjelandsmarknader samt försäljningspriserna för den berörda produkten på var och en av de nämnda marknaderna.

2.1 Produktionskapacitet

(151) Produktionsvolymen för den berörda produkten har ökat något, med 3,5 %, sedan 2001 (åtgärder infördes i december 2000), medan produktionskapaciteten minskat med omkring 4 %. Kapacitetsutnyttjandet har därför varit högt (89 % 2001 och 95 % under undersökningsperioden) och den lediga kapaciteten begränsad. De exporterande tillverkarna räknade inte med någon ökad produktion under de nästkommande åren. En av de största exportörerna av den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden slutade till och med att tillverka produkten efter undersökningsperioden.

2.2 Försäljningsvolym

(152) Den inhemska marknaden har varit relativt stabil under de senaste åren. Även om förbrukningen på den sydkoreanska marknaden kan komma att minska som en följd av att vissa användare av polyesterstapelfibrer eventuellt kommer att utlokalisera produktionsanläggningar till länder utanför Sydkorea, förutses inga betydande och omedelbara förändringar avseende denna marknad. Om förbrukningen av polyesterstapelfibrer på hemmamarknaden skulle komma att minska kan tillverkningen inriktas på andra polyestergarn, vilket tekniskt sett är fullt möjligt, eller den berörda produkten exporteras till andra tredjeländer där den inte omfattas av antidumpningstullar eller omfattas av lägre antidumpningstullar än på gemenskapsmarknaden. Båda dessa lösningar tillsammans är också en möjlighet. De sydkoreanska tillverkarna är dessutom i hög grad exportorienterade och säljer mer än 70 % av sin produktion av polyesterstapelfibrer till tredjelandsmarknader. Med tanke på det relativt begränsade hemmamarknadsberoendet skulle en minskad förbrukning på hemmamarknaden inte påverka företagens lönsamhet i någon större utsträckning. Någon akut behov av att med hjälp av lägre priser öka försäljningen till andra kunder utanför Sydkorea skulle därför inte nödvändigtvis föreligga. På grundval av tillgängliga uppgifter är det därför inte möjligt att dra slutsatsen att en volymförändring i nedåtgående riktning på hemmamarknaden automatiskt skulle komma att leda till ökad export av polyesterstapelfibrer till gemenskapen till alltmer dumpade priser.

(153) Exportförsäljningen till andra tredjeländer har varit stabil under de senaste tre räkenskapsåren och utgör ungefär 68 % av den totala försäljningen av den berörda produkten. Det finns ingen anledning att anta att tredjelandsmarknaderna inte skulle kunna absorbera ytterligare exportkvantiteter i framtiden, särskilt som efterfrågan på polyesterstapelfibrer ökar världen över på grund av de vidgade tillämpningsområdena för den berörda produkten som i ökande omfattning nu används i fiberduktillämpningar (”non-woven applications”) och inte bara som tidigare i spinnings- och vävnadstillämpningar.

(154) Med tanke på de sydkoreanska tillverkarnas höga kapacitetsutnyttjande och begränsade lediga kapacitet och på den förhållandevis stabila situationen på hemmamarknaden och på tredjelandsmarknader, är det också osannolikt att en lägre nivå för antidumpningsåtgärderna skulle komma att leda till någon större ökning av importen av den berörda produkten till gemenskapen.

2.3 Försäljningspriser

(155) Det undersöktes om det var sannolikt att en lägre dumpningsmarginal skulle komma att leda till sänkta exportpriser, vilket i sin tur skulle kunna resultera i ökad dumpning. Eftersom åtgärder är i kraft och exporten till gemenskapen hållit sig på en stabil och hög nivå trots åtgärderna, tyder inget på att lägre dumpningsmarginaler skulle komma att leda till lägre exportpriser. Tvärtom kan hävdas att de lägre antidumpningstullar som importörerna skulle behöva betala skulle ge de sydkoreanska företagen möjlighet att höja sina priser utan att det slutliga priset till icke-närstående kunder därigenom skulle ändras.

2.4 Sannolik utveckling av normalvärdet

(156) Det framkom inget som tydde på att det normalvärde som fastställts inom ramen för denna undersökning inte kan anses vara av varaktig karaktär.

(157) Det skulle kunna hävdas att utvecklingen av råvarupriserna, som är starkt beroende av oljepriserna, skulle kunna påverka normalvärdet i betydande mån. Med tanke på att det rör sig om råvaror vars pris fastställs på internationell nivå ansågs det emellertid att ökade råvarupriser skulle få samma effekter på exportpriset som på normalvärdet, eftersom alla aktörer på marknaden skulle påverkas på samma sätt.

2.5 Slutsatser beträffande Sydkorea

(158) Med hänsyn till det ovanstående och i enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen dras slutsatsen att det finns rimliga skäl att anse att de ändrade omständigheter som lett till att dumpningsmarginalen minskat är av varaktig karaktär.

(159) Beträffande det företag vars dumpningsmarginal konstaterades understiga miniminivån bör det noteras att det alltsedan slutgiltiga åtgärder infördes 2000 omfattas av en antidumpningstullsats på 0 %. Trots lågprisimporten från i synnerhet Kina och Saudiarabien, som konkurrerade med importen från Sydkorea, kunde någon dumpning från detta företags sida inte konstateras i denna interimsöversyn. Det finns därför ingen anledning att anta att företaget kommer att ändra sitt exportbeteende i framtiden i någon större utsträckning.

(160) Men hänsyn till att lägre dumpningsmarginaler konstaterats för samtliga berörda företag i Sydkorea och att denna situation inte anses vara av kort varaktighet, bör de åtgärder som införs genom förordning (EG) nr 2852/2000 ändras i enlighet med detta.

(161) Av samma skäl bör det bekräftas att dumpningsmarginalen för Sung Lim Co., Ltd. understiger miniminivån.

3. Taiwan

(162) I undersökningen beaktades för var och en av de två exporterande tillverkare i Taiwan som ingick i urvalet (och som svarade för mer än 90 % av exporten av den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden) produktionskapacitet, utvecklingen av försäljningsvolymen på hemmamarknaden, på gemenskapsmarknaden och på andra tredjelandsmarknader samt försäljningspriserna för den berörda produkten på var och en av de nämnda marknaderna.

3.1 Produktionskapacitet

(163) De båda taiwanesiska exporterande tillverkarnas produktionskapacitet har minskat med omkring 6,5 % under de senaste fyra räkenskapsåren. Kapacitetsutnyttjandet är totalt sett endast 73 % men har hela tiden hållit sig på denna nivå. Av tillgängliga uppgifter att döma förefaller det som om tillverkningen håller på att flyttas över till andra länder (Vietnam, Kina) med högre produktivitet. Även om det finns ledig kapacitet är det därför inte särskilt sannolikt att exporten till gemenskapen skulle öka om åtgärderna upphävs, utan snarare så att outnyttjad kapacitet kommer att överföras till andra tredjeländer.

3.2 Försäljningsvolym

(164) De exporterande tillverkarnas viktigaste marknad för den berörda produkten har under de senaste tre räkenskapsåren inte varit gemenskapen utan andra tredjeländer. Försäljningen till gemenskapsmarknaden har ändå varit betydande, eftersom den svarade för 24 % av den totala försäljningsvolymen för den berörda produkten under undersökningsperioden. Det bör emellertid observeras att andelen har minskat med tiden (den var 29 % 2001). Trots de åtgärder som införts av andra tredjeländer (Kina och Japan), har exporten till tredjeländer ökat med 14 % under tre år, och svarade under undersökningsperioden för 62 % av den totala försäljningsvolymen för den berörda produkten.

(165) Försäljningen på hemmamarknaden har under de senaste tre räkenskapsåren varit stabil och svarade under undersökningsperioden för 13,4 % av den totala försäljningen av den berörda produkten.

(166) Med hänsyn till att de exporterande tillverkarna har fortsatt att öka sin export till andra tredjeländer än gemenskapen trots att de omfattas av antidumpningsåtgärder i flera av dem och samtidigt behållit sin starka närvaro på gemenskapsmarknaden, finns det inga tydliga tecken på att eventuell ledig kapacitet skulle komma att omdirigeras till gemenskapsmarknaden om förfarandet avseende Taiwan avslutas. I detta sammanhang dras också slutsatsen att överföringen av produktionskapacitet till tredjeländer inte har något samband med förekomsten av handelspolitiska skyddsåtgärder mot import med ursprung i Taiwan.

3.3 Försäljningspriser på exportmarknader

(167) Den berörda produktens pris vid försäljning på export till gemenskapen jämfördes med dess pris vid försäljning på export till tredjeländer under undersökningsperioden.

(168) Det konstaterades att försäljningspriserna för den berörda produkten (alla typer av den) var väsentligt högre (mer än 10 % under de senaste tre räkenskapsåren) i gemenskapen än i tredjeländer. Denna skillnad mellan priserna på gemenskapsmarknaden och priserna på andra exportmarknader kan emellertid till stor del förklaras av det breda prisspannet för de produkttyper som de exporterande tillverkarna exporterade. Eftersom det vidare exporteras betydande kvantiteter till gemenskapen trots de antidumpningsåtgärder som är i kraft, skulle exportörerna till och med kunna få ett utrymme för att höja sina exportpriser om åtgärderna upphävs.

(169) På denna grundval finns det inget som tyder på att den prisnivå som tillämpas på andra exportmarknader skulle visa vilka möjligheter företaget har att sänka priserna på sin försäljning till gemenskapen.

3.4 Sannolik utveckling av normalvärdet

(170) Inget har framkommit som tyder på att normalvärdet skulle komma att förändras. Den inhemska marknaden har fortsatt att vara stabil, liksom kostnadssituationen när det gäller denna marknad.

(171) Vad råvaruprisernas påverkan på normalvärdet beträffar gäller slutsatserna i skäl 147 också för Taiwan.

3.5 Slutsatser avseende Taiwan

(172) Analysen ovan ger ingen antydan om att dumpningen skulle återkomma om åtgärderna upphävs.

4. Slutsats om sannolikheten för att (skadevållande) dumpning fortsätter eller återkommer

(173) De åtgärder som nu är i kraft beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Sydkorea ligger på en högre nivå än vad som är nödvändigt för att undanröja den dumpade importens skadliga verkningar. Med hänsyn till sannolikheten för att dumpningen skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphävs och med hänvisning till undersökningsresultaten när det gäller förekomsten av dumpning trots de åtgärder som är i kraft avseende Sydkorea, dras slutsatsen att åtgärderna bör ändras och fastställas till de nivåer som konstaterats i den här översynen.

(174) De åtgärder som nu är i kraft beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Taiwan är inte längre motiverade. Eftersom inget tyder på att dumpningen skulle fortsätta eller återkomma om åtgärderna upphävs och med hänvisning till undersökningsresultaten i denna översyn när det gäller dumpning (dumpningsmarginalen understiger miniminivån), dras slutsatsen att förfarandet avseende Taiwan bör avslutas utan införande av åtgärder.

(175) Den klagande gemenskapsindustrin motsatte sig att antidumpningsförfarandet beträffande import från Taiwan skulle avslutas. Den ansåg att hela den taiwanesiska marknaden borde undersökas, inte bara situationen för de exporterande tillverkare som ingick i urvalet för stickprovsundersökningen, eftersom det var större sannolikhet för att de företag som inte ingick i urvalet skulle komma att återuppta exporten till dumpade priser om åtgärderna upphävs. Det var högst troligt att de företagen, på grund av sin svaga finansiella ställning, skulle försöka maximera sitt kassaflöde genom att öka sin export (till dumpade priser). Detta styrktes, hävdade den klagade gemenskapsindustrin, av deras prispolitik när det gällde exporten till Förenta staterna. Vidare framhölls att en sådan exportökning skulle få betydande verkningar, eftersom företagen i fråga hade en produktionskapacitet motsvarande omkring 66 % av förbrukningen i gemenskapen.

(176) Det bör noteras att de företag som ingick i urvalet inte bara svarade för 95 % av den taiwanesiska exporten till gemenskapen utan också stod för 43 % av den taiwanesiska exporten till andra länder, för 71 % av försäljningen på den inhemska marknaden i Taiwan och för 57 % av den inhemska produktionen av polyesterstapelfibrer. Urvalet var därför i hög grad representativt i den mening som avses i artikel 17 i grundförordningen. Det bör också noteras att den klagande gemenskapsindustrin inte rest några invändningar mot urvalet tidigare i förfarandet.

(177) När det gäller sannolikheten för att den skadevållande dumpningen skulle återkomma baserade den klagande gemenskapsindustrin sina argument på rena påståenden som inte understöddes av tillräcklig bevisning. Beträffande argumentet att de företag som inte ingick i urvalet med stor sannolikhet, på grund av sin svaga finansiella ställning, skulle komma att försöka maximera kassaflödet genom att öka sin export till gemenskapen till dumpade priser, bör det noteras att kassa kan genereras på många andra sätt än genom ökade försäljningsvolymer, t.ex. genom ökad upplåning, avyttring av olönsamma affärsgrenar samt kapitalökning genom emittering av aktier. Någon övertygande bevisning har inte heller lämnats när det gäller de påstått dumpade priserna på exporten till Förenta staterna. Den klagande gemenskapsindustrins analys beträffande produktionskapaciteten i Taiwan, slutligen, beaktar inte en eventuell kapacitetsminskning i Taiwan till följd av utlokalisering av taiwanesiska produktionsanläggningar från Taiwan och det faktum att en av de taiwanesiska tillverkarna gått i konkurs.

(178) Med hänsyn till ovanstående står slutsatsen beträffande sannolikheten för att dumpningen skulle återkomma såvitt gäller Taiwan fast.

E. SKADA

1. Definition av gemenskapsindustrin

(179) Klagomålet stöds av följande gemenskapsproducenter:

- Catalana de Polimers, S.A, Spanien.

- Dupont Sabanci Polyester GmbH, Tyskland

- Industrias Químicas Textiles, S.A., Spanien

- Tergal Fibres, S.A., Frankrike

- Trevira GmbH, Tyskland

- Wellman International Limited, Irland

(180) Eftersom dessa sex klagande samarbetsvilliga gemenskapstillverkare svarar för 49 % av all gemenskapstillverkning av den berörda produkten och ingen icke-klagande gemenskapstillverkare uttryckligen motsatt sig inledandet av det nu aktuella förfarandet anses de klagande tillverkarna utgöra gemenskapsindustrin i enlig