En riktad undersökning (3 april–20 maj 2017) genomfördes via fem frågeformulär på engelska för

Syftet med samrådet var att samla in information från berörda parter för att underlätta bedömningen av direktivets ändamålsenlighet, effektivitet, relevans, samstämmighet och EU-mervärde.

Svar kom in från 14 medlemsstater .

Hållningen hos en stor majoritet av företagen är att undantagen i direktivet är tillräckliga för att täcka in tekniska landvinningar och att direktivet redan gäller dem. De anser att direktivet är ändamålsenligt och neutralt oavsett typ av teknik.

De flesta företagen betraktar appar, externa programvaror och komponenter i sakernas internet (IoT – Internet of Things) som ”produkter” i enlighet med direktivet. De har dock olika åsikter om huruvida ansvaret är adekvat fördelat bland de olika operatörerna. Vidare anser de att de att definitionen av ”defekt” är tillräcklig i fråga om skador som orsakas av en avancerad robot eller ett autonomt system.

Mer specifikt anser närmare hälften av de offentliga myndigheterna och företrädarna för civilsamhället, och nästan alla konsumenter, att direktivets tillämpningsområde bör utvidgas till att gälla nya tekniska landvinningar och väga in konsumentsäkerhet och innovation. Detta eftersom distinktionen mellan produkter och tjänster och begreppet ”defekt” inte är tillräcklig i dessa fall.

De flesta företag anser att ett borttagande av denna börda skulle vara till nackdel, och att det faktum att bevisbördan läggs på den skadelidande personen utgör själva grunden för skadeståndsanspråket; att avlägsna denna börda skulle göra direktivet orättvist.

·Sak- och egendomsskador

En knapp majoritet av offentliga myndigheter och företrädare för civilsamhället tycker att beloppsgränsen på 500 euro bör tas bort för att möjliggöra ersättning för mindre skador. Majoriteten av konsumentorganisationerna vill också se en sänkt gräns eftersom priserna på många produkter har gått ner genom åren.

De flesta företag vill inte se någon förändring av beloppsgränsen men bland småföretagen är det dock en betydande andel (24 %) som är positivt inställda till en sänkning.

För majoriteten av de berörda parterna, med undantag för försäkringsgivarna, är det svårt att tillämpa villkoret att föremålet är av en typ som vanligen är avsedd för privat användning eller konsumtion och att det huvudsakligen är så det använts av den skadelidande personen. De tycker därför att detta villkor bör tas bort.

I kategorin offentliga myndigheter och företrädare för civilsamhället tycker hälften av de tillfrågade att denna bestämmelse bör tas bort eftersom det blir allt svårare att skilja på när ett föremål är avsett att användas yrkesmässigt eller privat.

De flesta företag (63 %) och mer än hälften av konsumentorganisationerna anser att distinktionen mellan privat och yrkesmässig användning är otillräcklig eftersom produkter kan användas i bägge kategorierna. De ser därmed inga problem med att den tas bort.

I stort sett samtliga försäkringsorganisationer anser att distinktionen mellan privat och yrkesmässig användning av produkter är tillräckligt tydlig, och att det därför inte behövs någon ändring.

Under konferensen om produktansvar gavs tillfälle att gå närmare in på de synpunkter som erhållits via övriga samrådsverktyg. I fråga om direktivets ändamålsenlighet ansåg majoriteten av tillverkare och försäkringsgivare att direktivet uppfyller målen och är framtidssäkert för nya tekniska landvinningar. Deras åsikt är att eventuella revideringar i detta skede skulle vara förhastade. Konsumenterna var dock positivt inställda till en revidering av direktivet för att göra det lättare för den skadelidande parten att få ersättning.

4.2. Effektivitet

Samrådet fokuserade på balansen mellan tillverkarnas kostnader för att täcka det strikta ansvaret och den börda som läggs på den skadelidande parten för att få ersättning, samt på aspekter som gör direktivet mer eller mindre effektivt för att säkerställa det strikta ansvaret för tillverkaren.

Det fanns förväntningar om att den riktade undersökningen skulle ge uppgifter om kostnader och fördelar men den låga svarsfrekvensen förhindrade korrekt kvantifiering. Uppgifter insamlade från övriga samråd gav endast möjlighet att utföra en kvalitativ analys.

Mer än hälften av företagen upplever att det råder en bra balans mellan de kostnader och fördelar som direktivet innebär.

Trots det anser två tredjedelar av konsumentorganisationerna att kostnaderna är högre för konsumenterna. Den ökande produktkomplexiteten gör det betungande att bevisa defekten och dess koppling till skadan. För närmare hälften av försäkringsgivarna kan bevisbördan vara svår att uppfylla i praktiken.

En tredje synpunkt framhölls av två tredjedelar av offentliga myndigheter och företrädare för civilsamhället: även om kostnaderna relaterade till direktivet är acceptabla för traditionella produkter så kan nya tekniska landvinningar medföra att tillverkarna drabbas av nya kostnader för att uppfylla kraven.

4.3. Samstämmighet

Samrådet fokuserade vidare på frågor om samstämmighet, komplementaritet och enhetlighet mellan direktivet och andra unionsåtgärder, särskilt vad gäller produktsäkerhetslagstiftning och konsumentskydd.

Konferensen om produktansvar gav de berörda parterna tillfälle att få bekräftat att direktivet uppfattas som samstämmigt och i linje med EU:s produktsäkerhetslagstiftning och konsumentskyddsregler. Det erinrades om att produkter på den europeiska marknaden måste uppfylla EU:s säkerhetslagstiftning. Konsumenter som drabbas av skada på grund av en produkt med säkerhetsbrister kan vidta rättsliga åtgärder mot tillverkaren inom ramen för direktivet (utomobligatoriskt skadeståndsansvar) men även mot säljaren i enlighet med reglerna om avtalsrättsligt skadeståndsansvar.