Lagring och distribution av bensin leder till utsläpp i luften av flyktiga organiska ämnen (VOC). Dessa ämnen bildar troposfäriskt ozon (även kallat marknära ozon), en växthusgas som orsakar hälsoproblem och skadar växtligheten (och därmed gör att skördarna minskar). Vissa flyktiga organiska ämnen, som bensen och toluen, har dessutom skadliga egenskaper, exempelvis kronisk eller akut toxicitet.

Två kompletterande direktiv syftar till att gemensamt minska utsläppen av VOC vid lagring och distribution av bensin:

Direktiv 94/63/EG om utsläpp av flyktiga organiska ämnen (VOC) vid lagring av bensin och vid distribution av bensin från depåer till bensinstationer (VOC I-direktivet), som omfattar raffinaderier och leverans av bensin till bensinstationer, och

direktiv 2009/126/EG om återvinning av bensinångor vid tankning av motorfordon på bensinstationer (VOC II-direktivet).

Enligt artikel 7 i VOC II-direktivet ska kommissionen göra en översyn av genomförandet av direktivet (särskilt vissa tekniska aspekter) och lägga fram en rapport om resultaten för Europaparlamentet och rådet.

I kommissionens meddelanden om programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit-programmet): resultat och nästa steg och Refit-programmet: lägesrapport och framtidsutsikter, meddelade kommissionen att den höll på att inleda en utvärdering av båda VOC-direktiven.

Det beslutades att det skulle vara mest effektivt att utföra översynen av genomförandet av VOC II-direktivet och utvärderingen av de båda VOC-direktiven parallellt. Fullständiga uppgifter om översynen och utvärderingen finns i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar om utvärderingen inom ramen för Refit-programmet av direktiv 94/63/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska ämnen (VOC) vid lagring av bensin och vid distribution av bensin från depåer till bensinstationer, och direktiv 2009/126/EG om återvinning av bensinångor steg II, vid tankning av motorfordon på bensinstationer (SWD(2017) 65) och den undersökning som har beställts till stöd för detta arbete.

I denna rapport ligger fokus på resultaten från översynen av genomförandet och på uppföljningen av utvärderingen av VOC II-direktivet.

2.VOC II-direktivet

2.1.Vilket är syftet med direktivet?

Med VOC II-direktivet vill man garantera att skadliga bensinångor, som annars skulle släppas ut i samband med tankning av ett motorfordon vid en bensinstation, återvinns. I framtiden ska alla bensinpumpar i EU (med undantag för pumpar på bensinstationer med en väldigt låg volymomsättning per år) vara utrustade för att kunna återföra sådana ångor.

2.2.Vilka är nyckelåtgärderna?

Direktivet ska tillämpas på nya bensinstationer, och bensinstationer som har genomgått en större renovering, som har en bensinomsättning på över 500 m3 per år, och bensinstationer med en omsättning på över 100 m3 per år som ligger under bostadsområden (artikel 3.1–3.2). Dessa måste installera system för återvinning av bensinångor steg II. Stora bensinstationer (med en omsättning på över 3 000 m3 per år) måste installera system för återvinning av bensinångor senast 2018 (artikel 3.3).

Utrustningen måste vara certifierad av tillverkaren i enlighet med aktuella tekniska standarder, och kunna fånga upp minst 85 procent av bensinångorna (artikel 4). Effektiviteten ska testas en gång per år, eller vart tredje år om bensinstationen har automatisk övervakningsutrustning (artikel 5.1–5.2).

Bensinstationer som installerar återvinningsutrustning måste meddela kunderna om utrustningen genom att sätta fast en skylt, dekal eller annan upplysning på eller runt bensinpumpen (artikel 5.3).

2.3.Anpassning till teknisk utveckling

I enlighet med artikel 8 i direktivet infördes en harmoniserad testmetod för att avgöra återvinningssystemens effektivitet i direktiv 2014/99/EU, som ändrade artiklarna 4 och 5 i VOC II-direktivet till att omfatta hänvisningar till standarderna EN 163211:2013 respektive EN 16321-2:2013.

3.Genomförande av VOC II-direktivet

3.1.Allmänt införlivande och genomförande

Direktivet har införlivats i den nationella lagstiftningen av alla medlemsstater, även om det på några håll skedde med viss försening. Överträdelseförfaranden för sent införlivande inleddes i mars 2012 mot elva medlemsstater: Bulgarien, Cypern, Grekland, Italien, Polen, Portugal, Rumänien, Slovenien, Sverige, Tyskland och Österrike. Förfarandena avslutades 2012 i nio av fallen och 2013 i de övriga två, efter att de berörda medlemsstaterna hade tillkännagett alla åtgärder för införlivande.