SV Europeiska unionens officiella tidning C 218/1

TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Vägledning om övervakning och rapportering av uppgifter om registrering av nya lätta

(2017/C 218/01)

RESERVATION Syftet med denna vägledning är att underlätta insamling, överlämning och bedömning av uppgifter från övervakningen av koldioxidutsläpp från lätta fordon genom att klargöra kommissionens tolkning av de relevanta bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 443/2009 och (EU) nr 510/2011. Vägledningen är avsedd som en hjälp till myndigheter och berörda aktörer. Det är dock bara Europeiska unionens domstol som är behörig att tolka unionslagstiftningen med avgörande verkan.

1. INLEDNING

Enligt artikel 8 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 (1) och artikel 8 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 (2) måste medlemsstaterna, som ett led i unionens samordnade strategi för att minska koldioxidutsläpp från lätta fordon, varje år registrera och överlämna vissa uppgifter om nya personbilar och nya lätta nyttofordon till kommissionen. Dessa uppgifter används sedan för att fastställa de genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen och de specifika utsläppsmålen för tillverkare av nya personbilar och nya lätta nyttofordon, och även för att bedöma om tillverkarna uppnår dessa mål. Kommissionens förordning (EU) nr 1014/2010 (3) och kommissionens förordning (EU) nr 293/2012 (4) syftar till att säkerställa att de uppgifter som överlämnas av medlemsstaterna är enhetliga genom att fastställa bestämmelser för insamling och rapportering.

Kommissionen offentliggjorde ett meddelande 2010 (5) för att underlätta insamling, överlämning och bedömning av de obligatoriska uppgifterna vid tillämpningen av förordning (EG) nr 443/2009 och för att ge medlemsstaterna vägledning om vilka uppgifter som ska lämnas och i vilket format, samt om den beräkningsmetod som används. Den föreliggande vägledningen från kommissionen utgör en uppdatering av meddelandet (KOM(2010) 657 slutlig) och bygger på följande:

— Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 333/2014 (6).

— Förordning (EU) nr 510/2011, i dess ändrade lydelse enligt förordning (EU) nr 253/2014 (7), för att fastställa tillvägagångssätten för att till 2020 uppnå målet att minska koldioxidutsläppen från nya lätta nyttofordon.

— Korrelationsmetoden för införandet av det globalt harmoniserade provningsförfarandet för lätta fordon, Worldwide harmonised light vehicles test procedure (WLTP), enligt vad som anges i kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1153 (8) samt kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1152 (9).

Såväl tillvägagångssätten för att till 2020 uppnå målet att minska koldioxidutsläppen från nya personbilar som utsläppsnormerna för nya lätta nyttofordon och införandet av WLTP har konsekvenser för rapporteringen av uppgifter och för den metod som används för att beräkna de genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen och de specifika utsläppsmålen för tillverkare av lätta fordon. Från och med den 1 september 2017 kommer den nya europeiska provningscykeln, New European Driving Cycle (NEDC), som för närvarande används i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 (10), stegvis att ersättas av det nya föreskrivna provningsförfarandet för att mäta lätta fordons koldioxidutsläpp och bränsleförbrukning, WLTP, som föreskrivs i kommissionens förordning (EU) 2017/1151 (11).

I och med införandet av WLTP kommer uppgifterna om koldioxidutsläpp att bli mer tillförlitliga och bättre motsvara verkliga körförhållanden, vilket är centralt för ett fortsatt genomförande av strategin för utsläppsnål rörlighet, i linje med Europaparlamentets rekommendation om uppföljning av undersökningen av utsläppsmätningar i bilindustrin. Mot bakgrund av de aktuella förändringarna och som en del av genomförandet av den strategi för utsläppssnål rörlighet som antogs av kommissionen i juli 2016 (12), är syftet med detta dokument att underlätta insamling, överlämning och bedömning av uppgifterna genom att ge medlemsstaterna vägledning om vilka uppgifter som ska lämnas och vilket format som ska användas, samt genom att för tillverkarna förklara den beräkningsmetod som används för att bedöma hur väl de efterlever sina specifika utsläppsmål. Ytterligare vägledning kan ges från fall till fall.

2. UPPGIFTER

2.1 Uppgiftskällor

Fram till dess att WLTP införs fullt ut 2018 ska medlemsstaterna när de samlar in övervakningsuppgifter i första hand utgå från intyget om överensstämmelse, eller, om det intyget inte används för registrering av fordon, dokumentationen för typgodkännande. Eftersom värdena i typgodkännandedokumentationen kan ges som intervall måste medlemsstaterna se till att de uppgifter de hämtar därifrån överensstämmer med de uppgifter som kommer från intyget om överensstämmelse.

När WLTP införs kommer ett specifikt koldioxidutsläppsvärde att beräknas och registreras i intyget om överensstämmelse för varje enskilt fordon. För att kunna övervaka och kontrollera dessa värden på ett effektivt sätt blir det nödvändigt att använda fordonsidentifieringsnummer (vehicle identification number, VIN) som bas för övervakningen avseende nya personbilar (sådana nummer används redan för nya lätta nyttofordon). Intygen om överensstämmelse kommer därför att vara den enda uppgiftskällan för att samla in och rapportera WLTP-baserade övervakningsuppgifter för koldioxid från och med 2018. Uppgift om fordonsidentifieringsnummer kan dock lämnas på frivillig basis redan för 2017 när WLTP håller på att fasas in.

Det bör noteras att behandlingen av fordonsidentifieringsnumret i enlighet med artikel 9a.2 i förordning (EU) nr 1014/2010 inte kommer att innebära behandling av personuppgifter som kan kopplas till detta nummer, eller andra uppgifter som möjliggör en koppling mellan fordonsidentifieringsnummer och personuppgifter.

2.2 Förteckning över tillverkare

De uppgifter som krävs enligt relevant lagstiftning och beskrivs närmare nedan måste övervakas och registreras för alla tillverkare med nyregistrerade fordon i unionen. Varje tillverkare måste uppfylla specifika utsläppsmål i enlighet med förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011. Det är därför viktigt att alla tillverkare kan identifieras på ett tydligt sätt (13). För en enhetlig identifiering av de berörda tillverkarna har deras namn ställts samman i en gemensam förteckning som uppdateras årligen (14). Medlemsstaterna måste använda förteckningen som utgångspunkt för rapportering enligt artikel 8.2 i förordning (EU) nr 1014/2010 och artikel 9.2 i förordning (EU) nr 293/2012, tillsammans med fordonsidentifieringsnumren. Eftersom förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011 gäller tillverkare både inom och utanför EU får det inte göras någon åtskillnad beroende på var tillverkaren är etablerad. Enligt artikel 7 i förordning (EU) nr 1014/2010 och artikel 8 i förordning (EU) nr 293/2012 ska undantag göras för fordon som inte omfattas av EG-typgodkännande utan av nationellt typgodkännande av små serier eller enskilt typgodkännande. I stället för att använda tillverkens namn ska medlemsstaterna då använda de beteckningar som anges i de artiklarna, det vill säga ”AA-IVA” för fordonstyper som godkänts enskilt och ”AA-NSS” för fordonstyper som godkänts i små serier.

2.3 Uppgiftskrav

Enligt artikel 8.2 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011 måste medlemsstaternas behöriga myndigheter rapportera alla de uppgifter som anges bilaga II till dessa förordningar. Om relevanta uppgifter saknas i den uppgiftskälla som används för registreringen ska de behöriga myndigheterna begära komplettering från tillverkarna. De behöriga myndigheterna ansvarar för att alla relevanta uppgifter finns med vid registreringen och överlämnas till kommissionen och Europeiska miljöbyrån (EEA) inom den tidsfrist som anges i avsnitt 2.4. För fordon som omfattas av nationellt typgodkännande av små serier eller enskilt typgodkännande krävs endast antalet registreringar. Övrig information är frivillig.

Eftersom medlemsstaterna ansvarar för bevarande, insamling, kontroll, verifiering och överlämnande av övervakningsuppgifterna, enligt vad som anges i artikel 4 i förordning (EU) nr 1014/2010 och förordning (EU) nr 293/2012, förväntas de nationella myndigheterna visa tillbörlig aktsamhet för att säkerställa att de uppgifter som lämnas till kommissionen är så korrekta som möjligt.

Införandet av WLTP leder till nya uppgiftskrav. Eftersom det kommer att krävas omfattande anpassningar av systemen för fordonsregistrering och koldioxidövervakning får medlemsstaterna införa de nya övervakningsparametrarna gradvis under 2017, med ett obligatoriskt krav på samtliga nya uppgifter från och med 2018. Som ett minimum bör de uppgifter avseende 2017 som rapporteras 2018 innehålla de uppgifter som krävs för att kontrollera att utsläppsmålen uppfylls och för att förhindra missbruk av korrelationsförfarandet. Uppgiftskraven kommer att införas stegvis enligt följande tidsplan och uppgifterna blir obligatoriska från och med 2017 respektive 2018:

— Avseende 2017 (uppgifter som lämnas in under 2018) och framåt kommer följande ytterligare uppgifter att krävas: — Kontrollfaktor (om sådan finns (15)) — Avvikelsefaktor De (om sådan finns (16))

— Avseende 2018 (uppgifter som lämnas in under 2019) och framåt kommer följande ytterligare uppgifter att krävas: — Specifika koldioxidutsläpp enligt WLTP — Totala WLTP-koldioxidutsläppsminskningar till följd av miljöinnovation — Fordonsidentifieringsnummer — WLTP-provningsvikt — Registrerad fordonskategori (17) — Identifieringsnummer för fordonsfamiljen

3. ÖVERFÖRING AV UPPGIFTER

För att garantera snabbt och effektivt datautbyte mellan behöriga myndigheter, tillverkare och kommissionen rekommenderas det att de behöriga myndigheter som utsetts enligt artikel 8.7 i förordning (EG) nr 443/2009 (18) och som har hand om överföring av uppgifter, utnämner minst två tjänstemän som kontaktpersoner och delger kommissionen deras namn och kontaktuppgifter. Personerna bör vara anslutna till det centrala dataarkivet (Central Data Repository) inom Europeiska miljöbyråns europeiska nätverk för miljöinformation och miljöövervakning (Eionet) (19).

Enligt artikel 2 i förordning (EU) nr 1014/2010 ska medlemsstaterna meddela kommissionen när uppgifter har laddats upp till det centrala dataarkivet. Detta görs lämpligast med ett e-postmeddelande till kommissionen: EC-CO2-LDV-IMPLEMENTATION@ec.europa.eu, med kopia till Europeiska miljöbyrån: CO2-monitoring@eea.europa.eu. Uppgifterna lagras i en databas som förvaltas av Europeiska miljöbyrån på kommissionens vägnar. De preliminära och slutliga uppgifterna, enligt vad som har anmälts till tillverkarna, kommer att göras tillgängliga för allmänheten online.

Medlemsstaterna måste validera uppgifterna och skicka den fullständiga uppsättningen uppgifter senast den 28 februari varje år, i enlighet med artikel 8.2 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011.

3.1 Format

Uppgifterna lämnas i två separata .xml-filer: en för sammanställda uppgifter och en för detaljerade uppgifter enligt vad som anges i bilaga II till förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011. Vägledning med ytterligare specifikationer för dessa .xml-filer finns på CIRCABC (20).

3.2 Verifiering

Varje medlemsstat kan göra sin egen oberoende verifiering av uppgifter och .xml-kodning. Det kommer dock att finnas en mall i form av en textfil på CIRCABC-webbplatsen (21) för kvalitetssäkring innan uppgifterna för respektive rapporteringsår lämnas in. Användning av mallen uppmuntras starkt.

4. BERÄKNINGSMETOD

Nedan ges en beskrivning av hur tillverkarnas resultat beräknas, med särskild tonvikt på år 2020 då infasningsbestämmelsen och systemen för superkrediter (för personbilar) och utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation (för personbilar och lätta nyttofordon) kommer att vara tillämpliga. I beräkningsmetoden hänvisas det till bestämmelserna i förordning (EG) nr 443/2009 för nya personbilar, men samma metod gäller för förordning (EU) nr 510/2011 för nya lätta nyttofordon, med beaktande av de specifika bestämmelser som anges där. Ett konkret exempel på hur metoden används finns i bilagan.

4.1 Genomsnittliga specifika utsläpp

För att kunna ta hänsyn till den infasningsandel (95 %) som anges i artikel 4 i förordning (EG) nr 443/2009 när man beräknar de genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen för tillverkare för 2020, inbegripet sådana tillverkare som avses i artikel 11.1 och 11.4 i den förordningen, måste fordonen väljas ut efter sina specifika koldioxidutsläpp. Endast 95 % av de nyregistrerade fordonen – de som har de lägsta utsläppen – kommer att väljas ut för beräkningen av genomsnittliga specifika utsläpp.

De specifika koldioxidutsläppen ska, om tillämpligt, vara utsläppen efter minskning till följd av miljöinnovation som godkänts av kommissionen i enlighet med artikel 12 och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 725/2011 (22). Enligt artikel 12.1 får det sammanlagda bidraget från miljöinnovationsteknik till minskningen av en tillverkares genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp vara högst 7 g CO2/km per år. Utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation som överstiger denna gräns kommer inte att beaktas.

Vid beräkningen av en tillverkares genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp under perioden 2020–2022 beaktas även sådana fordon som avses i artikel 5a i förordning (EG) nr 443/2009, upp till ett tak på 7,5 g CO2/km under denna period för varje tillverkare.

Detta innebär att kommissionen, när den fastställer de specifika utsläppen för att beräkna en tillverkares genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp, kommer att tillämpa de relevanta bestämmelserna i förordning (EG) nr 443/2009 i följande ordning:

Urval av fordon för beräkningen av de genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen (med avseende på infasningsbestämmelsen för 2020)

a) Artikel 12: Från de specifika utsläppen görs avdrag för de utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation som anges i intygen om överensstämmelse i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 725/2011.

b) Artikel 4: Registreringarna av nya personbilar sorteras i stigande ordning på grundval av de koldioxidutsläpp som har fastställts enligt punkt a, och 95 % av alla registrerade fordon med de lägsta utsläppen tas med i beräkningen av de genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen.

Beräkning av genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp

c) Artikel 4: De genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen beräknas för alla fordon som valts enligt punkt b, utan beaktande av bestämmelserna om superkrediter i artikel 5a och miljöinnovationer i artikel 12.

d) Artikel 5a: För åren 2020, 2021 och 2022 och för bilar med specifika koldioxidutsläpp på mindre än 50 g CO2/km baserat på uppmätta NEDC-koldioxidvärden: de specifika koldioxidutsläppen multipliceras med tillämplig faktor enligt artikel 5a i förordning (EG) nr 443/2009.

e) Artikel 5a: För åren 2020, 2021 och 2022 och för bilar med specifika koldioxidutsläpp på mindre än 50 g CO2/km: utsläppsminskningarna till följd av miljöinnovation multipliceras med tillämplig faktor enligt artikel 5a.

f) Artikel 12.1: Utsläppsminskningarna till följd av miljöinnovation bestäms med följande formel: där eii är utsläppsminskningarna till följd av miljöinnovation för varje registrering (fordon som inte är utrustade med miljöinnovationsteknik anses ha utsläppsminskningar på 0 g CO2/km), rsc, i är antalet registreringar, om tillämpligt multiplicerat med faktorn för superkrediter enligt artikel 5a, N är antalet registreringar som valts ut i enlighet med punkt b som tillverkaren är ansvarig för. Om utsläppsminskningarna till följd av miljöinnovation överstiger 7 g CO2/km måste de begränsas till det värdet, såsom fastställs i artikel 12.1.

g) Artikel 5a: Utsläppsminskningarna genom superkrediter bestäms med följande formel: där CO2,∅ är de genomsnittliga koldioxidutsläppen för alla utvalda fordon utan beaktande av miljöinnovation och superkrediter som beräknats i enlighet med punkt c, ei är de specifika koldioxidutsläppen, rsc,i är antalet registreringar, om tillämpligt multiplicerat med faktorn för superkrediter enligt artikel 5a, N är antalet registreringar som valts ut i enlighet med punkt b som tillverkaren är ansvarig för. Om utsläppsminskningarna genom superkrediter överstiger det tak på 7,5 g CO2/km som avses i artikel 5a andra stycket måste de begränsas till det värdet. Om utsläppsminskningarna under ett år ligger under 7,5 g CO2/km räknas återstoden med under det följande året eller åren.

h) De genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen beräknas, med beaktande av punkterna c, f och g.

4.2 Specifikt utsläppsmål

När kommissionen beräknar den genomsnittliga vikten för bestämningen av tillverkarens specifika utsläppsmål med hjälp av formeln i bilaga I, kommer den att beakta vikten av alla fordon, utan att tillämpa bestämmelserna i artiklarna 4 och 5 om infasning och superkrediter i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011.

En tillverkare som tillsammans med alla sina anslutna företag är ansvarig för färre än 1 000 nya registreringar i unionen, kan få undantag från att uppfylla ett specifikt utsläppsmål enligt artikel 2.4 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011. Kriterierna för att betraktas som ett anslutet företag i detta sammanhang anges i artikel 3.2 i dessa förordningar. En tillverkare som har ansökt om och beviljats undantag i enlighet med artikel 11 i förordning (EG) nr 443/2009 efter den 8 april 2014 eller i enlighet med artikel 11 i förordning (EU) nr 510/2011 efter den 1 mars 2014, kommer dock att vara skyldig att uppfylla det utsläppsmål som gäller mot bakgrund av undantaget, oavsett om det antal nyregistrerade bilar i unionen som tillverkaren ansvarar för är mindre än 1 000.

5. POOLNING

5.1 Pooler

Enligt artikel 7 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011 får tillverkarna sluta sig samman i pooler. I punkterna 5 och 6 i artikel 7 definieras två typer av pooler. Artikel 7.5 avser öppna pooler som kan bildas av tillverkare som inte är anslutna tillverkare. Sådana pooler är öppna för alla övriga tillverkare som vill ansluta sig, förutsatt att villkoren i artikel 7.5 är uppfyllda.

Pooler som bildas av tillverkare som ingår i en grupp anslutna företag kan anses vara slutna pooler och omfattas då av artikel 7.6.

Tillverkare som önskar bilda en pool i enlighet med artikel 7 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011 måste visa att de uppfyller villkoren för att bilda en sluten pool genom att sända in relevanta styrkande uppgifter tillsammans med en ifylld deklaration om poolningen till följande epostadress: EC-CO2-LDV-IMPLEMENTATION@ec.europa.eu

Kommissionen räknar det år då poolen anmälts som det första året för vilket poolningsarrangemanget är tillämpligt. Om tillverkarna beslutar att upplösa poolen före den tidpunkt som anges i anmälan eller om något av villkoren för att bilda en pool enligt artikel 7 inte längre uppfylls, ska kommissionen underrättas och poolen kommer att upphöra från och med det efterföljande kalenderåret.

5.2 Poolernas resultat

Enligt artikel 7.1 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011 bildar tillverkare pooler ”för att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 4”, och enligt artikel 7.7 ska en pool ”anses vara en enda tillverkare för uppfyllande av kraven i artikel 4”. Vid beräkningen av poolens resultat betraktas den därför som en enda tillverkare. Urvalet av fordon enligt infasningsbestämmelsen och beräkningen av de genomsnittliga specifika koldioxidutsläppen och det specifika utsläppsmålet kommer att följa samma ordning som beskrivs i avsnitt 4.

Om befintliga pooler ändras under perioden 2020–2022 kommer de utsläppsminskningar genom superkrediter som medlemmarna åtnjöt i tidigare pool eller pooler att beaktas när den återstående andelen av taket för superkrediter för poolen eller poolerna fastställs för det eller de påföljande åren.

6. ÖVERGÅNG FRÅN NEDC TILL WLTP

Förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011 grundar sig på utsläpp som mäts i enlighet med NEDC. I och med införandet av WLTP måste därför förordningarna anpassas till det nya förfarandet, samtidigt som man säkerställer att utsläppskraven ligger fast på en jämförbar nivå och förblir lika strikta som de krav som bestäms med utgångspunkt från utsläpp uppmätta i enlighet med NEDC. I detta avsnitt beskrivs hur de specifika utsläppsmålen och taken för superkrediter (för bilar) översätts till WLTP-värden och hur utsläppsminskningarna till följd av miljöinnovation anpassas till WLTP-värden.

6.1 Urval av koldioxidutsläpp

För övervakningsuppgifterna för åren 2017 till och med 2020 kommer tillverkarens genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp att beräknas baserat på värden för koldioxidutsläpp som har uppmätts i enlighet med NEDC, för att avgöra om tillverkaren uppfyller sitt specifika utsläppsmål. Från och med den 1 januari 2021 kommer tillverkarens genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp att beräknas baserat på värden för koldioxidutsläpp som har uppmätts i enlighet med WLTP, för att avgöra om tillverkaren uppfyller sitt specifika utsläppsmål. För 2019 och 2020 ska de genomsnittliga specifika utsläppen baserade på WLTP-koldioxidvärden beräknas för varje tillverkare, men endast i informationssyfte.

6.2 Övergångsberäkning av det specifika utsläppsmålet

Tillverkarens specifika utsläppsmål kommer att bestämmas baserat på utsläpp uppmätta enligt WLTP från och med 2021. För att fastställa målet kommer man att jämföra tillverkarens efterlevnad av det NEDC-baserade målet under 2020 med de genomsnittliga WLTP-utsläppen för det året. De genomsnittliga WLTP-utsläppen kommer att användas som referensvärde som sedan antingen ökas eller minskas för att fastställa ett WLTP-referensmål. Om en viss tillverkare till exempel har genomsnittliga NEDC-utsläpp som är lägre än dennes NEDC-baserade mål för 2020, kommer WLTP-referensmålet att bli högre än referensvärdet. Om tillverkarens utsläpp överstiger det NEDC-baserade målet kommer referensvärdet att minskas, det vill säga det nya WLTP-referensmålet kommer att bli lägre än referensvärdet. För att säkerställa att de WLTP-baserade specifika utsläppsmålen är jämförbara över tiden kommer hänsyn även att tas till årliga förändringar i den genomsnittliga vikten av tillverkarens fordonspark.

Formlerna för att beräkna WLTP-referensmålet och därefter de specifika utsläppsmålen återfinns i bilaga I till förordning (EG) nr 443/2009, i dess ändrade lydelse enligt kommissionens delegerade förordning (EU) […/…] (23) och förordning (EU) nr 510/2011, i dess ändrade lydelse enligt kommissionens delegerade förordning (EU) […/…] (24).

6.3 Övergångsberäkning av taket för superkrediter

Superkrediter är ett sätt att ge incitament till utsläppssnåla fordon genom att räkna dem som mer än ett fordon vid bestämningen av tillverkarens genomsnittliga specifika utsläpp. Superkrediter kommer att finnas för 2020 till och med 2022 i enlighet med artikel 5a i förordning (EG) nr 443/2009. Under 2020 räcker det med enbart NEDC-koldioxidvärden för att utnyttja denna möjlighet. För fortsatt användning av systemet med superkrediter under 2021 och 2022 måste dock tillverkarna se till att intygen om överensstämmelse för fordon som är registrerade under dessa år innehåller värden för koldioxidutsläpp enligt både NEDC och WLTP.

För 2021 och 2022 innebär detta följande:

— Koldioxidutsläppsvärdet enligt NEDC kommer att användas för att avgöra om ett fordon kan komma ifråga för superkrediter. Ett fordon med superkrediter måste alltså ha NEDC-utsläpp som är lägre 50 g CO2/km.

— Koldioxidutsläppsvärdet enligt WLTP kommer att användas för att beräkna effekten av superkrediter i samband med bestämningen av tillverkarens genomsnittliga specifika utsläpp för 2021 och 2022.

Artikel 5a i förordning (EG) nr 443/2009 begränsar också superkrediterna till ett tak på 7,5 g CO2/km, som får användas under perioden 2020–2022. Det är sannolikt att en del av taket används under 2020 då NEDC används, och återstoden ska kunna utnyttjas under 2021 och 2022. Artikel 5 i genomförandeförordning (EU) 2017/1153 ger en metod för omräkning av det återstående taket för WLTP-koldioxidutsläpp under 2021 och 2022. Det återstående taket kommer sedan att användas för beräkningen i punkt g i avsnitt 4.1 i denna vägledning.

6.4 Anpassning av utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation

I artikel 6 i genomförandeförordning (EU) 2017/1153 (personbilar) och artikel 5 i genomförandeförordning (EU) 2017/1152 (lätta nyttofordon) föreskrivs det att man från och med den 1 januari 2021 vid beräkningen av en tillverkares genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp endast ska ta hänsyn till utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation i den mening som avses i artikel 12 i förordning (EG) nr 443/2009 och förordning (EU) nr 510/2011, som inte omfattas av WLTP. För åren 2021, 2022 och 2023 kommer de utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation som beräknats enligt punkt f i avsnitt 4.1 i denna vägledning att justeras i enlighet med artikel 6 i genomförandeförordning (EU) 2017/1153 (personbilar) och artikel 5 i genomförandeförordning (EU) 2017/1152 (lätta nyttofordon). Från och med år 2024 kommer utsläppsminskningar till följd av miljöinnovation att beaktas utan justering vid beräkningen av de genomsnittliga specifika utsläppen.

6.5 Bestämning och korrigering av NEDC-koldioxidvärden för beräkning av de genomsnittliga specifika utsläppen

I de korrelationsförfaranden som fastställs i genomförandeförordning (EU) 2017/1153 (personbilar) och genomförandeförordning (EU) 2017/1152 (lätta nyttofordon) (nedan kallade korrelationsförordningarna) används ett verktyg för fordonssimulering (det så kallade korrelationsverktyget) i stället för fysisk provning. Det finns en risk för att korrelationsverktyget ger koldioxidutsläpp som är orealistiskt låga. I korrelationsförordningarna ingår därför en mekanism för att undvika att detta missbrukas.

Enligt punkt 3.2.8 i bilaga I till korrelationsförordningarna ska typgodkännandemyndigheten eller den tekniska tjänsten i vissa fall fastställa en avvikelsefaktor (De) och en kontrollfaktor, och föra in dem i typgodkännandeintyget (se tillägget till addendumet till typgodkännandeintyget i tillägg 4 till bilaga I till WLTP-förordningen). De ska registreras i post 49 i intyget om överensstämmelse av tillverkaren.

Avvikelsefaktorn och kontrollfaktorn ska övervakas av medlemsstaterna från och med 2017.

En avvikelsefaktor ska bestämmas och registreras i följande fall:

— När fordonet genomgår en fysisk provning baserat på ett slumpmässigt urval i enlighet med punkt 3.2.6 i bilaga I till korrelationsförordningarna (det slumpmässiga urvalet ges av korrelationsverktyget).

— När fordonet genomgår en fysisk provning till följd av en särskild begäran från typgodkännandemyndigheten i enlighet med punkt 3.2.7 i bilaga I till korrelationsförordningarna.

En kontrollfaktor ska bestämmas och registreras i följande fall:

— När man konstaterar och bekräftar en avvikelse i indata efter kontroll av typgodkännandemyndigheten till följd av en fysisk provning av fordonet (punkt 3.2.8).

I alla andra fall ska posterna för avvikelsefaktorn och kontrollfaktorn i typgodkännandeintyget och intyget om överensstämmelse lämnas tomma.

Om avvikelsfaktorn är högre än 0,04 eller om kontrollfaktorn är 1 ska den berörda tillverkarens genomsnittliga specifika koldioxidutsläpp korrigeras i enlighet med artikel 7 i korrelationsförordningarna.

Kontrollfaktorn ska sättas till 0 när indata har kontrollerats och bekräftats vara giltiga eller om avvikelsen i indata är till tillverkarens nackdel.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 av den 23 april 2009 om utsläppsnormer för nya personbilar som del av gemenskapens samordnade strategi för att minska koldioxidutsläppen från lätta fordon (EUT L 140, 5.6.2009, s. 1).

(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 av den 11 maj 2011 om fastställande av utsläppsnormer för nya lätta nyttofordon som ett led i unionens samordnade strategi för att minska koldioxidutsläppen från lätta fordon (EUT L 145, 31.5.2011, s. 1).

(3) Kommissionens förordning (EU) nr 1014/2010 av den 10 november 2010 om övervakning och rapportering av uppgifter om registrering av nya personbilar i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 (EUT L 293, 11.11.2010, s. 15).

(4) Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 293/2012 av den 3 april 2012 om övervakning och rapportering av uppgifter om registrering av nya lätta nyttofordon i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 510/2011 (EUT L 98, 4.4.2012, s. 1).

(5) Meddelande från kommissionen om övervakning och rapportering av uppgifter om registrering av nya personbilar, KOM(2010) 657 slutlig.

(6) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 333/2014 av den 11 mars 2014 om ändring av förordning (EG) nr 443/2009 för att fastställa tillvägagångssätten för att till 2020 uppnå målet att minska koldioxidutsläppen från nya personbilar (EUT L 103, 5.4.2014, s. 15).

(7) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 253/2014 av den 26 februari 2014 om ändring av förordning (EU) nr 510/2011 för att fastställa tillvägagångssätten för att till 2020 uppnå målet att minska koldioxidutsläppen från nya lätta nyttofordon (EUT L 84, 20.3.2014, s. 38).

(8) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1153 av den 2 juni 2017 om fastställande av en metod för bestämning av de nödvändiga korrelationsparametrarna för att återspegla ändringen av det föreskrivna provningsförfarandet och om ändring av förordning (EU) nr 1014/2010 (EUT L 175, 7.7.2017, s. 679).

(9) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/1152 av den 2 juni 2017 om fastställande av en metod för bestämning av de nödvändiga korrelationsparametrarna för att återspegla ändringen av det föreskrivna provningsförfarandet och om ändring av förordning (EU) nr 293/2012 (EUT L 175, 7.7.2017, s. 644).

(10) Kommissionens förordning (EU) 2017/1151 av den 1 juni 2017 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon samt om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/46/EG, kommissionens förordningar (EG) nr 692/2008 och (EU) nr 1230/2012 och om upphävande av förordning (EG) nr 692/2008 (EUT L 175, 7.7.2017, s. 1).

(11) Kommissionens förordning (EG) nr 692/2008 av den 18 juli 2008 om genomförande och ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 715/2007 om typgodkännande av motorfordon med avseende på utsläpp från lätta personbilar och lätta nyttofordon (Euro 5 och Euro 6) och om tillgång till information om reparation och underhåll av fordon (EUT L 199, 28.7.2008, s. 1).

(12) COM(2016) 501 final.

(13) Post 0.5 i intyget om överensstämmelse; artikel 3.1 c i förordning (EG) nr 443/2009 och artikel 3.1 f i förordning (EU) nr 510/2011: en tillverkare är den person eller det organ som inför godkännandemyndigheten ansvarar för alla delar av förfarandet för EG-typgodkännande i enlighet med direktiv 2007/46/EG och som garanterar att produktionen överensstämmer med regelverket.

(14) https://circabc.europa.eu/sd/a/00e8fe6c-3ad8-4e9f-9a39-437501f609a4/Manufacturer_list.xls

(15) Denna parameter är inte tillgänglig för alla fordon, se vidare avsnitt 6.5 i denna vägledning.

(16) COM(2016) 501 final.

(17) Uppgiften blir obligatorisk för personbilar från och med 2018. Den är redan obligatorisk för lätta nyttofordon.

(18) Enligt artikel 8.8 i förordning (EU) nr 510/2011 ska samma behöriga myndighet ansvara både för att samla in och för att meddela övervakningsuppgifter för lätta nyttofordon.

(19) http://cdr.eionet.europa.eu/

(20) http://circa.europa.eu/Members/irc/env/gge_ldv/library

(21) http://circa.europa.eu/Members/irc/env/gge_ldv/library

(22) Kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 725/2011 av den 25 juli 2011 om inrättandet av ett förfarande för godkännande och certifiering av innovativ teknik för att minska koldioxidutsläppen från personbilar i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 443/2009 (EUT L 194, 26.7.2011, s. 19).

(23) Ännu ej offentliggjord i EUT.

(24) Ännu ej offentliggjord i EUT.