Den epidemiologiska situationen i EU+-området fortsätter att utvecklas i en positiv riktning. Under de senaste 14 dagarna har EU+-området, med undantag för ett fåtal regioner, rapporterat färre än 100 nya infektioner per 100 000 invånare. I linje med rekommendationerna i meddelandet av den 13 maj kan alla medlemsstater nu anses ha åtminstone inlett fas 1 som beskrivs i meddelandet (dvs. de har delvis börjat lätta på reserestriktionerna och kontrollerna vid de inre gränserna).

Tillkännagivanden från vissa medlemsstater om att de avskaffar restriktionerna vid de yttre gränserna för det egna landet utan samråd med andra medlemsstater kan allvarligt riskera att undergräva Schengenområdets integritet. Den fria rörligheten för tredjelandsmedborgare som har rest in i Schengenområdet innebär att en medlemsstats beslut kan påverka andra medlemsstater. Det är därför viktigt att beslut om att avskaffa reserestriktionerna fattas inom ramen för den samordningsmekanism som beskrivs nedan.

Även om hänsyn kanske också måste tas till ekonomiska och sociala faktorer bör diskussionerna om avskaffandet av reserestriktionerna vid de yttre gränserna baseras på följande kriterier, som i stora drag är desamma som anges i meddelandet av den 13 maj:

(I)Bedömning av den epidemiologiska situationen och hanteringen av covid-19 i tredjelandet:

Reserestriktionerna bör först avskaffas för tredjeländer som har en likartad eller bättre epidemiologisk situation jämfört med genomsnittet i EU+-området och som har tillräcklig kapacitet. Detta förutsätter att de tillgängliga uppgifterna för ett tredjeland är tillräckligt gedigna för att beslut ska kunna fattas. Reserestriktionerna bör inte avskaffas för tredjeländer där situationen är sämre än genomsnittet i EU+-området.

Centrala kriterier som ska bedömas för ett tredjeland, på grundval av tillgängliga uppgifter från landet i fråga, Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC) och andra källor, är bland annat följande:

-Antal nya infektioner per 100 000 invånare.

-Utvecklingen av nya infektioner.

-Landets övergripande hantering av covid-19, med beaktande av tillgängliga uppgifter om t.ex. testning, övervakning, kontaktspårning, begränsning av smittspridning, behandling och rapportering.

(II)Tillämpning av åtgärder för att begränsa spridningen under resor, t.ex. fysisk distansering, samtidigt som man skapar och upprätthåller förtroende:

En förutsättning för att reserestriktionerna ska kunna avskaffas är att det går att säkerställa att åtgärder för att begränsa spridningen, t.ex. fysisk distansering, tillämpas under hela resan från utgångspunkten till destinationen – även vid eventuell transitering via högriskområden. När det är svårare att garantera fysisk distansering bör ytterligare icke-diskriminerande och proportionerliga skyddsåtgärder och åtgärder som ger motsvarande skydd införas, i enlighet med kommissionens rekommendationer för transportsektorn och besöksnäringen.

En annan aspekt som bör beaktas är i vilken utsträckning det berörda tredjelandet kan förväntas fungera som en transitpunkt för resenärer från tredjeländer som ännu inte uppfyller kriterierna.

(III) Ömsesidighet och reserekommendationer:

Många tredjeländer har också infört reserestriktioner för medborgare från EU. För att EU-medborgare ska behandlas lika bör tredjelandet också avskaffa reserestriktionerna avseende EU, så att det har samma eller jämförbara researrangemang som EU. Detta bör gälla för alla EU-länder och Schengenländer – ingen selektiv tillämpning kan tillåtas.

Reserekommendationer som utfärdas av medlemsstater avseende ett tredjeland bör beaktas, med tanke på att ett ömsesidigt avskaffande av reserestriktioner sannolikt kommer att leda till ökade resor från EU till det berörda tredjelandet. Den epidemiologiska situationen i tredjelandet bör vara tillräckligt stabil för att med tillräcklig säkerhet utesluta en storskalig repatriering av strandsatta medborgare under de kommande månaderna.

(IV) Checklista:

De kriterier som anges ovan utgör grunden för den checklista i bilagan som ska användas för det samordnade beslut som medlemsstaterna måste fatta. Syftet med checklistan är att hitta en gemensam linje för medlemsstaterna – och därmed en gemensam strategi för EU+-området – för att bedöma om situationen i ett tredjeland och de åtgärder som vidtagits mot virusspridningen ännu är tillfredsställande nog för att avskaffa restriktionerna för icke nödvändiga resor till EU+-området. Närmare uppgifter om samordningen av denna process anges i avsnitt V, ”Samordningsmekanism”.

Medlemsstaterna bör också informera resenärer om skyldigheten att följa nationella regler om åtgärder för att begränsa spridningen eller om fysisk distansering. Det kan göras t.ex. på en lättillgänglig webbsida där resenärer kan hitta samlad information inför resan. För att säkerställa att medborgare som reser in på territoriet får nödvändig information ska dessutom ett automatiskt textmeddelande skickas, när det är praktiskt möjligt, med information om den nationella eller regionala punkten för information om särskilda åtgärder och restriktioner som tillämpas under covid-19-pandemin, samt information om vem de ska kontakta om de börjar uppvisa covid-19-relaterade symptom. Kommissionen kommer att hjälpa medlemsstaterna att se till att såväl invånare som resenärer får all nödvändig information.

V Samordningsmekanism

Ända sedan utbrottets början har kommissionen och medlemsstaterna regelbundet utbytt information och god praxis inom olika forum, t.ex. på teknisk nivå genom covid-19-informationsgruppen – inrikes frågor och hälsosäkerhetskommittén. Kommissionen kommer därför att fortsätta att stödja dessa forum för utbyten i syfte att underlätta och förbereda det samordnade beslut som medlemsstaterna måste fatta om identifiering av tredjeländer för ett gradvist avskaffande av restriktionerna för resor över de yttre gränserna, på grundval av uppgifter från alla relevanta källor, t.ex. ECDC och Världshälsoorganisationen (WHO).

Det är också viktigt att det finns en tydlig central punkt till vilken alla åtgärder som medlemsstaterna vidtar kommuniceras och därigenom meddelas kommissionen och övriga medlemsstater. Dessutom bör kraftfulla och samordnade kommunikations- och informationssatsningar göras tillsammans med tredjeländer. EU-delegationerna kommer att involveras och kan ge stöd i detta arbete.