Initiativ från Republiken Italien inför antagandet av rådets direktiv om bistånd vid transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium i samband med medlemsstaters beslut om återsändande av tredjelandsmedborgare

(2003/C 223/05)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.3 b i detta,

med beaktande av Republiken Italiens initiativ,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) I rådets rekommendation av den 22 december 1995 om samråd och samarbete vid verkställighet av avvisning eller utvisning(1) och i verkställande kommitténs beslut av den 21 april 1998 om samarbete mellan de avtalsslutande parterna i fråga om återsändande med flyg av tredjelandsmedborgare (SCH/Com-ex (98) 10)(2) behandlas redan behovet av samarbete mellan medlemsstaterna när det gäller återsändande med flyg av medborgare från tredje land. Särskilda bestämmelser på området fastställs i rådets direktiv 2003/.../EG om bistånd vid transitering i samband med återsändande med flyg.

(2) Det är nödvändigt att avbryta en tredjelandsmedborgares olagliga vistelse på en medlemsstats territorium när denne redan omfattas av ett beslut om definitivt återsändande därifrån, genom att medlemsstaterna direkt och ömsesidigt bistår varandra i återsändandefrågor.

(3) Det är nödvändigt att medlemsstaterna når fram till en överenskommelse om gemensamt stöd och bistånd i samband med återsändande och återtagande genom transitering med flyg, till sjöss och på land för att genomföra åtgärder som gäller återsändande och återtagande i enlighet med den övergripande strategi mot olaglig invandring och människohandel i Europeiska unionen som rådet godkände den 28 februari 2002 och den strategi för förvaltning av EU-medlemsstaternas yttre gränser(3) som rådet godkände den 13 juni 2002; dessa strategier har sedan bekräftats genom handlingsprogrammet för återvändande som rådet godkände den 28 november 2002.

(4) Medlemsstaternas rätt till suveränitet, särskilt när det gäller tillämpning av åtgärder som innebär direkt tvång mot tredjelandsmedborgare som motsätter sig återsändandet, skall inte påverkas.

(5) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(4).

(6) Medlemsstaterna skall genomföra detta direktiv med beaktande av de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna, i synnerhet Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 angående flyktingars rättsliga ställning, ändrad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967 och Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. I enlighet med gällande internationella skyldigheter bör transitering med flyg varken begäras eller beviljas om tredjelandsmedborgaren i bestämmelselandet eller i transiteringslandet riskerar omänsklig eller förnedrande behandling, tortyr eller dödsstraff eller om hans liv eller frihet är hotade på grund av ras, religion, nationalitet, tillhörighet till en viss social grupp eller politisk övertygelse.

(7) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Danmarks ställning deltar Danmark inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark. Eftersom detta direktiv är en utveckling av Schengenregelverket enligt bestämmelserna i avdelning IV i tredje delen av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen skall Danmark, i enlighet med artikel 5 i nämnda protokoll, inom en tid av sex månader efter det att rådet har antagit detta direktiv, besluta huruvida landet skall genomföra det i sin nationella lagstiftning.

(8) När det gäller Republiken Island och Konungariket Norge utgör detta direktiv en utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket i enlighet med det avtal som ingicks den 18 maj 1999 mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen av och utvecklingen av Schengenregelverket(5), vilket faller under området för artikel 1 c i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för avtalet(6). När de förfaranden som föreskrivs i avtalet har avslutats, kommer rättigheter och skyldigheter enligt detta direktiv att gälla även för dessa båda stater, liksom i förbindelserna mellan dessa båda stater och de medlemsstater i Europeiska gemenskapen som detta direktiv riktar sig till.

(9) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen fogade protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning deltar dessa medlemsstater inte i antagandet av detta direktiv, som inte är bindande för eller tillämpligt i dem, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i samma protokoll.

(10) Detta direktiv utgör en rättsakt som bygger på Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med det, i enlighet med artikel 3.1 i 2003 års anslutningsakt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med detta direktiv är att fastställa åtgärder för bistånd mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna i samband med ledsagad transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium av tredjelandsmedborgare som omfattas av ett beslut om återsändande som utfärdats av en medlemsstat.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) tredjelandsmedborgare: person som inte är medborgare i en medlemsstat i Europeiska unionen, Republiken Island eller Konungariket Norge,

b) ansökande medlemsstat: den medlemsstat som verkställer ett beslut om återsändande av en tredjelandsmedborgare och som begär transiteringen landvägen genom en annan medlemsstat,

c) anmodad medlemsstat eller transiteringsmedlemsstat: de medlemsstater genom vilkas territorium det ledsagade återsändandet sker när det gäller tredjelandsmedborgare som omfattas av en medlemsstats beslut om återsändande,

d) transitering genom ett territorium: en medlemsstats territorium, genom vilket återsändandet sker av tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande, inbegripet förflyttning mellan två hamnar i medlemsstaterna via reguljär sjötrafik.

e) transportör: fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt eller av serviceskäl transporterar tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande som utfärdats av medlemsstaterna,

f) ledsagare: personal från den ansökande eller den anmodade medlemsstaten som har till uppgift att ledsaga tredjelandsmedborgaren som omfattas av ett beslut om återsändande, inbegripet personer som ansvarar för den medicinska vården samt tolkar.

Artikel 3

Allmänna principer

1. Innan medlemsstaterna återsänder tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande genom en eller flera medlemsstaters territorium skall de först undersöka huruvida det är möjligt att använda direkta flyg- eller sjöförbindelser med tredjelandsmedborgarens ursprungs- eller bestämmelseland.

2. Återsändandet av en tredjelandsmedborgare som omfattas av beslutet i fråga genom en eller flera medlemsstaters territorium skall beslutas utifrån praktiska överväganden, såsom geografisk närhet mellan en annan medlemsstat och tredjelandsmedborgarens ursprungs- eller bestämmelseland.

3. I detta syfte kan den ansökande medlemsstaten använda förfarandena i de återtagandeavtal som eventuellt har ingåtts bilateralt eller multilateralt med tredjelandsmedborgarens ursprungs- eller bestämmelseland och mellan medlemsstaterna, dvs. i det senare fallet överenskommelser om inresa i transiteringssyfte.

4. Utan att det påverkar de förpliktelser som följer av artikel 10 kan den eller de anmodade medlemsstaterna vägra godkänna en transitering genom en medlemsstats territorium om

a) den tredjelandsmedborgare som omfattas av beslutet i fråga i enlighet med gällande lagstiftning skall lagföras för brott i den anmodade medlemsstaten eller där avtjäna ett frihetsstraff,

b) transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium och inresa i det tredje land som är bestämmelseland av något skäl inte är möjlig,

c) framställan om bistånd inte kan genomföras av praktiska skäl och inte kan lämnas vid en fastställd tidpunkt,

d) den tredjelandsmedborgare som omfattas av beslutet om återsändande utgör ett hot mot den anmodade statens allmänna säkerhet, ordning, folkhälsa eller internationella förbindelser,

e) det tredje land som är ursprungs- eller bestämmelseland gränsar till den ansökande medlemsstaten.

5. I det fall som anges i artikel 3.4 c skall den eller de anmodade medlemsstaterna snarast meddela den ansökande medlemsstaten en tidpunkt, så nära den ursprungligen begärda som möjligt, när biståndet kan lämnas för transiteringen, under förutsättning att de andra villkoren är uppfyllda.

6. Den eller de anmodade medlemsstaterna kan återkalla redan lämnade tillstånd för transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium om de omständigheter som kan motivera att framställan om bistånd vid transitering avslås enligt punkt 4 inträffade efter det att tillståndet hade lämnats.

7. Den eller de anmodade medlemsstaterna skall omedelbart informera den ansökande medlemsstaten och motivera varför transiteringstillståndet enligt punkterna 4 och 6 vägrats eller återkallats.

8. Ovan angivna förfaranden och föreskrifter skall tillämpas på samma sätt vid transitering landvägen genom flera medlemsstater efter varandra.

Artikel 4

Framställan om transitering

1. Den ansökande medlemsstaten skall så snart som möjligt och i alla händelser senast två dagar före transiteringen skriftligen till den eller de anmodade medlemsstaterna överlämna framställan om transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium för återsändande av tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande och därtill hörande åtgärder om bistånd som avses i artikel 7. I särskilt brådskande fall, vederbörligen motiverade, får denna tidsfrist underskridas.

2. Vid transitering genom flera medlemsstater skall den ansökande medlemsstaten samtidigt skriftligen överlämna framställan om transitering och därmed hörande åtgärder om bistånd i enlighet med förfarandet i artikel 4.1.

3. Den ansökande medlemsstaten skall i god tid skriftligen meddela den eller de anmodade medlemsstaterna om att framställan om transitering har dragits tillbaka.

4. Den eller de anmodade medlemsstaterna skall inom två dagar efter framställan om transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium meddela den ansökande medlemsstaten sitt beslut om godkännande eller avslående av begäran om bistånd och i det senare fallet motivera sitt beslut. Tidsfristen kan i vederbörligen motiverade fall förlängas.

5. Om den eller de anmodade medlemsstaterna inte svarar inom den tidsfrist som fastställs i artikel 4.4, får transiteringen påbörjas efter det att den ansökande medlemsstaten meddelat detta.

6. Transitering genom en medlemsstats territorium får inte ske utan godkännande från den eller de anmodade medlemsstaterna eller utan att den ansökande medlemsstaten meddelat detta, i enlighet med punkt 5.

Medlemsstaterna får på grundval av bilaterala eller multilaterala avtal eller överenskommelser medge att transitering genom territoriet påbörjas efter det att den ansökande medlemsstaten meddelat detta.

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de avtal eller överenskommelser som avses i andra stycket. Kommissionen skall regelbundet rapportera till rådet om dessa avtal och överenskommelser.

Artikel 5

Förfarande vid transitering

1. Meddelande om hur transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium skall genomföras skall lämnas i det formulär som skall översändas till den eller de anmodade medlemsstaterna. Nödvändiga åtgärder för anpassning och ändring av formuläret och sättet för översändande skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 11.

2. Medlemsstaterna skall utse en central myndighet som skall ansvara för att översända och ta emot framställningar om bistånd vid transitering.

3. Medlemsstaterna får på grundval av bilaterala och multilaterala avtal eller överenskommelser fastställa de gränsövergångsställen på det egna territoriet genom vilka en tredjelandsmedborgare som omfattas av ett beslut om återvändande tillåts resa in för transitering, och de får då utnyttja alla samarbetsmöjligheter och, om sådana finns, de gemensamma kontor för gränsöverskridande samarbete som eventuellt har inrättats vid de inre gränserna.

4. Den ansökande medlemsstaten skall i sitt formulär för framställan om transitering uppge det övergångsställe genom vilket inträde begärs i den anmodade medlemsstaten och även de övergångsställen som gränsar till andra medlemsstater när transitering skall ske genom flera medlemsstater och slutligen var den tredjelandsmedborgare som återsänds kommer att resa ut från medlemsstaten till ursprungs- eller bestämmelselandet.

Artikel 6

Använda transportmedel

1. Vid transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium kan allmänna transportmedel användas, t.ex. tåg, färjor, bussar eller civila polisbilar.

2. Vid användning av polisbilar kan det avtalas att transiteringen på de anmodade medlemsstaternas territorium skall ske med polisbilar från de medlemsstaterna.

Artikel 7

Transiteringslättnader

1. Den anmodade medlemsstaten skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att transiteringen utförs så snabbt som möjligt.

Transiteringen skall i princip äga rum inom 36 timmar.

2. Den eller de anmodade medlemsstaterna skall lämna den ansökande medlemsstaten allt tänkbart bistånd vid transiteringen.

Detta skall särskilt omfatta följande stödåtgärder

a) behörig personal från den eller de anmodade medlemsstaterna skall ta direkta kontakter med tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande och ledsagare när dessa reser in på det nationella territoriet,

b) bistånd till tredjelandsmedborgaren och vid behov till ledsagande personal för att transiteringen skall fortlöpa på ett smidigt sätt,

c) akut medicinsk vård till den tredjelandsmedborgare som återsänts och till ledsagande personal,

d) bistånd om något missöde inträffar under transiteringen av tredjelandsmedborgaren,

e) mat och dryck till tredjelandsmedborgaren och vid behov till ledsagande personal,

f) information om plats och tid för transiteringen och det slutliga återsändandet av tredjelandsmedborgaren från medlemsstatens territorium.

3. Den eller de anmodade medlemsstaterna får i enlighet med den gällande nationella lagstiftningen

a) besluta om inkvartering av ledsagande personal och tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande; för den sistnämnde skall detta ske med vidtagande av lämpliga säkerhetsåtgärder,

b) vidta lagliga åtgärder för att förhindra eller avstyra alla försök från tredjelandsmedborgarens sida att motsätta sig transiteringen.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8.1 får den anmodade medlemsstaten i de fall där slutförande av transiteringen inte kan säkerställas, trots det bistånd som erhållits i enlighet med punkterna 1 och 2, på begäran och i samråd med den ansökande medlemsstaten vidta alla nödvändiga biståndsåtgärder för att fortsätta med transiteringen.

I sådana fall får den tidsfrist som avses i punkt 1 förlängas med högst 48 timmar.

5. De behöriga myndigheter i den anmodade medlemsstaten som är ansvariga för åtgärderna, skall fatta beslut om beskaffenheten och omfattningen av det bistånd som ges i enlighet med punkt 4.

6. Kostnaderna för de tjänster som tillhandahålls i enlighet med punkterna 2 c, d och e skall bäras av den ansökande medlemsstaten.

De återstående kostnaderna skall också bäras av den ansökande medlemsstaten i den utsträckning som de är effektiva och kan beräknas. Om den anmodade medlemsstaten ensidigt av säkerhetsskäl anser det nödvändigt att vidta ytterligare biståndsåtgärder vid transitering skall kostnaderna för dessa åtgärder diskuteras med den anmodade staten för eventuell återbetalning.

Medlemsstaterna skall ge lämplig information med avseende på kriterierna för beräkning av de kostnader som avses i andra stycket.

Artikel 8

Återtagande från den ansökande statens sida

1. Den ansökande medlemsstaten skall på sitt eget territorium snarast möjligt återta en tredjelandsmedborgare som omfattas av ett beslut om återsändande om

a) tillstånd till transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium har vägrats eller återkallats av skäl som anges i artikel 3.4 och 3.6,

b) återsändandet av tredjelandsmedborgaren till ursprungslandet eller det slutliga bestämmelselandet inte har kunnat genomföras,

c) transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium av något skäl inte kan fullföljas.

2. Den eller de anmodade medlemsstaterna skall bistå den ansökande medlemsstaten vid återtagandet av tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande till den ansökande medlemsstaten i de fall som anges i punkt 1. Kostnaderna för tredjelandsmedborgarens återresa skall bäras av den ansökande staten.

Artikel 9

Ledsagare

1. Återsändande genom transitering genom en eller flera medlemsstaters territorium skall ske med ledsagare.

2. När den ledsagande personalen genomför transiteringen skall dess befogenheter begränsas till nödvärn. Om personal från brottsbekämpande myndigheter i den anmodade medlemsstaten inte finns på plats får den ledsagande personalen dessutom vidta rimliga och proportionerliga åtgärder för att bemöta en omedelbar och allvarlig risk för att den tredjelandsmedborgare som omfattas av beslut om återsändande flyr, tillfogar sig själv eller andra skada, eller vållar skada på egendom.

Den ledsagande personalen skall under alla omständigheter följa lagstiftningen i den anmodade medlemsstaten.

3. Den ledsagande personalen får vid transiteringen inte bära vapen och skall vara civilklädd. De skall förete lämpliga identitetshandlingar, inbegripet det tillstånd för transitering som utfärdats av de berörda medlemsstaterna, eller, om detta inte är fallet, det meddelande som avses i artikel 4.5, om den anmodade medlemsstaten så begär.

Artikel 10

Skydd för asylrätten

Detta direktiv skall inte påverka skyldigheterna enligt Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 om flyktingars rättsliga ställning, New York-protokollet av den 31 januari 1967, internationella konventioner om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna eller internationella konventioner om utlämning av personer.

Artikel 11

Kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara en månad.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 12

Slutbestämmelser

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den ... De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 13

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Artikel 14

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Utfärdat i ...

På rådets vägnar

...

Ordförande

(1) EGT C 5, 10.1.1996, s. 3.

(2) EGT L 239, 22.9.2000, s. 193.

(3) EGT C 142, 14.6.2002, s. 23.

(4) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(5) EGT L 176, 10.7.1999, s. 36.

(6) EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.