ECFIN/2007/5003

[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 23.1.2007

SEK(2007) 67 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2011

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

ALLMÄN BAKGRUND

Stabilitets- och tillväxtpakten som trädde i kraft den 1 juli 1998 syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att pakten har visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram [uppdaterade] konvergensprogram). Italiens första stabilitetsprogram lades fram i december 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 8 februari 1999, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter samråd med Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

BAKGRUND TILL BEDÖMNINGEN AV DET UPPDATERADE PROGRAMMET

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Italiens stabilitetsprogram, som lades fram den 4 december 2006 och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).

För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.

2. Landets ställning när det gäller paktens korrigerande aspekt (förfarandet vid alltför stora underskott).

3. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).

4. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

I Italien förefaller de strukturella svagheter som bromsar upp produktivitetstillväxten och som leder till en förlust av extern konkurrenskraft vara upphov till landets dystra tillväxtresultat under det senaste årtiondet. Den reala BNP-tillväxten har legat under den genomsnittliga tillväxten i euroområdet sedan mitten på 1990-talet och den potentiella tillväxten beräknas ha minskat från över 2 % i början på 1990-talet till 1 ¼ % under 2000-talet. Trots den svaga tillväxten låg inflationen något över den genomsnittliga i euroområdet fram till 2005. Vad gäller de positiva inslagen är Italien ett av de få länder som har gynnats av en kraftfull sysselsättningstillväxt sedan sekelskiftet och dess arbetslöshetsnivå har sjunkit avsevärt. Det återstår dock mycket att göra innan Italien kommer ikapp genomsnittet i EU vad gäller sysselsättning, samtidigt som en udda kombination av dynamisk sysselsättningstillväxt och låg BNP-tillväxt belyser Italiens produktivitetsproblem. Beträffande de offentliga finanserna har underskottet överstigit fördragets referensvärde på 3 % av BNP sedan 2003, skuldkvoten fortsätter att vara mycket hög, och den började åter igen öka under 2005 till 106,6 % av BNP. Det konjunkturrensade primära saldot har stadigt försämrats sedan 1998 och de löpande primära utgifterna som andel av BNP har inte fortsatt att öka sedan 2001 .

Det förfarande vid alltför stora underskott som har inletts för Italiens räkning

Den 28 juli 2005 antog rådet ett beslut om att Italien hade ett alltför stort underskott i enlighet med artikel 104.6. Rådet gav samtidigt en rekommendation i enlighet med artikel 104.7 och fastställde att det alltför stora underskottet måste korrigeras senast 2007. I synnerhet rekommenderades Italien att strikt genomföra 2005 års budget, minska det strukturella underskottet med minst 1,6 % av BNP senast 2007 i förhållande till dess nivå under 2005, varav minst halva denna korrigering skulle genomföras under 2006, samt säkerställa att skuldkvoten minskar och i tillfredsställande takt närmar sig referensvärdet.

Den 22 februari 2006 antog kommissionen ett meddelande där den drog slutsatsen att de åtgärder som Italien vidtagit är förenliga med rådets rekommendation, under förutsättning att de genomförs fullständigt och effektivt. Osäkerhet om genomförandet föreligger dock, vilket kommer att kräva fortlöpande övervakning.

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 14 mars 2006 avgav rådet sitt yttrande om den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2009. Rådet ansåg att "programmet kan anses vara förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet senast 2007, men förutsätter att 2006 års budget genomförs fullständigt och effektivt och att ytterligare substantiella åtgärder fastställs och vidtas för 2007. Mot bakgrund av de rekommendationer rådet avgav den 28 juli 2005 i enlighet med artikel 104.7 i fördraget, samt för att stärka de offentliga finansernas hållbarhet, uppmanade rådet Italien att

(i) genomföra programmets strukturella åtgärder för 2006 och 2007, så att det alltför stora underskottet kan korrigeras till 2007 på ett trovärdigt och varaktigt sätt,

(ii) konkretisera de allmänna åtgärderna bakom anpassningsbanan under 2007 och programmets sista år och säkerställa att anpassningen mot målet på medellång sikt förblir i linje med stabilitets- och tillväxtpakten,

(iii) säkerställa att skuldkvoten snabbare sjunker mot fördragets referensvärde på 60 % av BNP, samtidigt som särskild hänsyn tas till andra faktorer än nettoupplåning för att förändra skuldnivån, och

(iv) förbättra budgetprocessen genom att göra den öppnare och effektivt tillämpa tidigare och nya rutiner för övervakning, kontroll och rapportering av utgifter".

Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006

Den rapport om genomförandet av Italiens nationella reformprogram som lämnades i samband med den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning lades fram den 19 oktober 2006. I Italiens nationella reformprogram fastställdes följande huvudproblem och prioriteringar: säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, öka valfriheten för medborgare och företag, stimulera forskning och teknisk utveckling, stärka undervisning och utbildning, uppgradera infrastrukturensamt skydda miljön.

Kommissionens bedömning av detta program (som antogs som en del av resultatrapporten från december 2006 [2] ) visade att Italens rapport om genomförandet innehåller en tydligare strategi, omfattar samtliga politikområden och samverkan mellan dessa och är därmed mer långtgående än föregående års nationella reformprogram. Det har gjorts störst framsteg i mikroekonomiskt hänseende. De strategier och åtgärder som föreslås i makroekonomiskt hänseende är i allmänhet väl utformade, men det är ytterst viktigt att de verkligen genomförs. Sysselsättningspolitiken måste stärkas på vissa viktiga områden.

Mot bakgrund av de starka och svaga sidor som har fastställts, rekommenderades Italien att vidta åtgärder på följande områden: de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt, konkurrens mellan olika varu- och tjänstemarknader, regionala skillnader i fråga om sysselsättning samt livslångt lärande och utbildning.

Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (i fråga om stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (i fråga om konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Frågan om de ekonomiska antaganden som programmet bygger på är rimliga. Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som lagts fram av medlemsstaten och frågan om anpassningsplanen för att uppnå målet är lämplig. Frågan om de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan är tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln. I bedömningen av metoden för anpassning i syfte att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppmärksammas frågan om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider, medan anpassningen får vara mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider, och, för euroområdet och ERM II-medlemsstaterna, om medlemsstaten eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, med undantag av engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP som riktvärde för att uppnå sitt mål för de offentliga finanserna på medellång sikt. Frågan om det när anpassningsplanen för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått det) eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som uppnått målet) ingår ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (däribland genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom har påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden). Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Frågan om medlemsstatens ekonomiska politik är förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man "vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet" enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 om "Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten". I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med programmen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stablitets- och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Italiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2011

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:

5. Den [27 februari 2007] granskade rådet Italiens uppdaterade stabilitetsprogram som omfattar perioden 2006–2011.

6. Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet förväntas den reala BNP-tillväxten till en början minska från 1,6 % 2006 till 1,3 % 2007. Därefter kommer den ekonomiska tillväxten gradvis att återhämta sig och nå 1,7 % 2011. Enligt nu tillgänglig information förefaller detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden. Inflationsberäkningarna förefaller vara tilltagna i underkant för programmets sista år.

7. I 2006 års uppdatering av stabilitetsprogrammet beräknades underskottet under 2006 uppgå till 5,7 % av BNP[6]. Detta skall jämföras med 4,7 % av BNP i kommissionens höstprognos 2006. I kommissionens scenario beaktas inte den avvikelse med 0,9 % av BNP som följer av en annullering av järnvägsföretagens skulder för projektet med höghastighetståg ( Ferrovie dello Stato – RFI/TAV )[7], enligt ett beslut som fattades under budgetgenomförandets slutfas. Således är kommissionens höstprognos för den offentliga sektorns underskott högre än de 3,5 % av BNP som anges i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Skillnaden på 1,2 % av BNP förklaras i huvudsak av skillnaden vad gäller engångsåtgärdernas påverkan (0,8 % av BNP) och den permanenta negativa påverkan till följd av EG-domstolens beslut om mervärdesskatt på företagsbilar (ungefär 0,4 % av BNP).

8. Programmets finanspolitik syftar till att korrigera det alltför stora underskottet under 2007 (underskottet väntas minska till 2,8 % av BNP). Därefter väntas saldot i de offentliga finanserna att fortsätta att stadigt förbättras under programperioden, för att sedan vända till ett positivt resultat på 0,1 % av BNP under 2011. Det primära saldot väntas bli bättre och förändras från - 0.9 % av BNP 20066 till 5 % 2011. Fram till 2007 är anpassningen huvudsakligen inkomstbaserad och drivs genom ytterligare direkt beskattning och sociala avgifter. Efter 2007 begränsas uppgifterna till storleken på den korrigering som krävs för att nå målen för de offentliga finanserna i förhållande till utvecklingen. Jämfört med det föregående programmet är målen från och med 2007 i stort sett oförändrade mot bakgrund av ett något mindre gynnsamt makroekonomiskt scenario men, då underskottet är mycket högre under 2006 blir anpassningen under 2007 också större.

9. Det strukturella saldot (dvs. det konjunkturrensade saldot netto efter avdrag för engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) beräknat i enlighet med den allmänt vedertagna metoden väntas förbättras från ett underskott på ungefär 4 % av BNP under 2006 till ett överskott på ¼ % i slutet av programperioden (2011). Liksom i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet är det mål för de offentliga finanserna på medellång sikt som läggs fram i programmet ett balanserat struktursaldo, som man i programmet avser att uppnå senast 2010. I den föregående uppdateringen av programmet planerade man inte att nå målet för de offentliga finanserna på medellång sikt inom programperioden (vilken upphörde under 2009). Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än riktmärket (för vilken målnivån är ett underskott på ungefär 1 ½ % av BNP) bör det, om det uppnås, uppfylla villkoret att ge en tillräcklig marginal för att förebygga alltför stora underskott. Målet på medellång sikt ligger inom det intervall som angetts i stabilitets- och tillväxtpakten och i uppförandekoden för euroområdet och för medlemsstater som deltar i ERM II, och avspeglar väl skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt.

10. Utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli bättre än vad som anges i programmet för 2006, men sämre än vad som anges i programmet efter 2007. Under 2007 verkar de prognosrisker som omgärdar programmets beräkningar i fråga om de offentliga finanserna i stort sett uppväga varandra. Vad gäller de positiva inslagen kan underskottet under 2006, med tanke på in- och utbetalningarnas utveckling komma att bli lägre än de beräknade 5,7 % av BNP, vilket leder till en bättre utgångspunkt än väntat under 2007. Emellertid finns stora risker kopplade till effektivitet för flera av de åtgärder som ingår i 2007 års budget. Risker i samband med de offentliga finanserna på medellång sikt kan inte uteslutas, särskilt de som härrör från upprepade överskridanden av sjukvårdsutgifter. Dessutom ges inga närmare uppgifter om anpassningsstrategin efter 2007, vilket ökar riskerna kopplade till den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna.

11. Med hänsyn tagen till dessa risker förefaller programmets finanspolitiska inriktning i stort sett vara förenlig med den korrigering av det alltför stora underskottet till 2007 som rådet rekommenderat, under förutsättning att åtgärderna i budgeten fullständigt och effektivt genomförs. På det hela taget finns det risker för att den under 2007 planerade strukturella anpassningen på 1 ¼ % av BNP kan komma att bli sämre än väntat. Tillgängliga uppgifter pekar dock på att den strukturella anpassningen för 2006 varit bättre än väntad (¼ % av BNP) och kan leda till att överföringen till 2007 blir bättre. Det är inte uppenbart att programmets finanspolitiska inriktning ger en tillräcklig säkerhetsmarginal som motverkar riskerna att överskrida underskottströskeln på 3 % av BNP under normala konjunktursvängningar innan 2010. Det är inte heller uppenbart att den är tillräcklig för att säkerställa att målet för de offentliga finanserna på medellång sikt uppnås inom programperioden i enlighet med programmets mål. Programmets anpassningstakt mot målet på medellång sikt överensstämmer i stort sett med stabilitets- och tillväxtpakten under åren efter korrigeringen av det alltför stora underskottet. Enligt pakten bör den årliga förbättringen av det strukturella saldot för euroområdet och de länder som deltar i ERM II som riktmärke ligga på 0,5 % av BNP, och korrigeringen bör vara större under goda ekonomiska tider, men kan vara lägre när dåliga ekonomiska tider råder.

12. Skuldkvoten brutto uppskattas officiellt ha nått 107,6 % av BNP under 2006, vilket betydligt överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Enligt programmet beräknas skuldkvoten gradvis minska till ungefär 98 % av BNP under 2011. Mot bakgrund av utvecklingen av in- och utbetalningarna blir skuldkvotens utveckling sannolikt mer gynnsam än vad som beräknades i 2006 års program. Riskerna i samband med skuldens beräknade utveckling förefaller i stort sett vara balanserade under 2007. Efter 2007 leder bristen på närmare uppgifter om anpassningsstrategin till en ökning av de risker som är kopplade till den planerade skuldminskningen. Mot bakgrund av denna riskbedömning skulle minskningen av skuldkvoten i riktning mot referensvärdet kunna visa sig vara otillräcklig under programperioden.

13. De långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande i Italien är mindre än genomsnittet för EU, då pensionsutgifterna uppvisar en mer begränsad ökning än genomsnittet i EU, till följd av de pensionsreformer som införts – under antagandet att dessa fullständigt genomförs – och som särskilt omfattar planerade återkommande försäkringstekniska regleringar i enlighet med den förväntade livslängden. En ökning av sysselsättningsgraden, särskilt för äldre arbetstagare, skulle förbättra arbetstagarnas framtida pensioner och bidra till pensionsreformernas framgång. Utgångsläget vad gäller de offentliga finanserna utgör, trots vissa förbättringar jämfört med 2005, en risk i fråga om dessa finansers hållbarhet redan innan de långsiktiga effekterna av den åldrande befolkningen bedöms. Vidare ligger bruttoskulden för närvarande långt över fördragets referensvärde och en minskning av den kräver att höga primära överskott uppnås och bibehålls under en lång period. Italien förefaller på det hela taget vara utsatt för medelstora risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet.

14. Stabilitetsprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av den totala effekten av rapporten om genomförandet från oktober 2006 om det nationella reformprogrammet för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Det ger viss information om de direkta offentliga kostnaderna eller besparingarna för de viktigaste reformer som planeras i det nationella reformprogrammet och dess prognoser för de offentliga finanserna verkar ta hänsyn till den påverkan på de offentliga finanserna som de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet får. De finanspolitiska åtgärder som presenteras i stabilitetsprogrammet förefaller överensstämma med dem som redovisas i det nationella reformprogrammet. I båda programmen behandlas frågan om de offentliga finansernas hållbarhet och planerna på att minska skattekilen på arbete under 2007–2008.

15. Programmets strategi för de offentliga finanserna överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, vilka utgör en del av de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.

16. Beträffande de uppgiftskrav som fastställs i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogrammen, finns brister i programmet både vad gäller de obligatoriska och de frivilliga uppgifterna[8].

Den allmänna slutsatsen är att programmet i stort sett är förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet till 2007, under förutsättning att 2007 års budget fullständigt och effektivt genomförs. Efter 2007 överensstämmer den planerade anpassningen med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, och bör göra det möjligt att nå målet för de offentliga finanserna på medellång sikt vid programperiodens slut. Inga närmare uppgifter lämnas dock om anpassningsstrategin, vilket i sig självt utgör en risk när det gäller att nå målen för de offentliga finanserna efter 2007 och hindrar en korrekt bedömning av konsolideringsstrategin.

Mot bakgrund av denna bedömning och rekommendationen enligt artikel 104.7 av den 28 juli 2005, uppmanar rådet Italien

i) att genomföra den planerade finanspolitiska konsolideringen under 2007 för att korrigera situationen med ett alltför stort underskott i enlighet med rådets rekommendation enligt artikel 104.7,

ii) att det, efter att det alltför stora underskottet har korrigerats, ser till att det sker tillräckliga framsteg mot målet för de offentliga finanserna på medellång sikt så att det kan uppnås vid programperiodens slut, och säkerställa att skuldkvoten minskas i enlighet därmed,

iii) att, mot bakgrund av den mycket höga skuldnivån, fullständigt genomföra de antagna pensionsreformerna för att undvika betydande ökningar av åldersrelaterade utgifter, och

iv) att förbättra budgetgenomförandet genom att öka dess insyn och öppenhet, konkretisera den finanspolitiska strategin i ett längre tidsperspektiv och effektivt genomföra mekanismer för att övervaka och kontrollera utgifterna, särskilt sjukvårdsutgifter.

Italien uppmanas också att förbättra efterlevnaden av uppgiftskraven i uppförandekoden.

Jämförelse av nyckeltal: makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 |

Real BNP (förändring i %) | SP dec. 2006 | 0.0 | 1.6 | 1.3 | 1.5 | 1.6 | 1.7 | 1.7 |

KOM nov. 2006 | 0.0 | 1.7 | 1.4 | 1.4 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

SP dec. 2005 | 0.0 | 1.5 | 1.5 | 1.7 | 1.8 | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

HIKP-inflation (i %) | SP dec. 2006 | 2.2 | 2.2 | 2.1 | 1.7 | 1.5 | 1.5 | 1.5 |

KOM nov. 2006 | 2.2 | 2.3 | 2.0 | 1.9 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

SP dec. 2005 | 2.3 | 2.3 | 2.2 | 2.0 | 2.0 | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP dec. 20061 | -1.3 | -0.9 | -0.9 | -0.8 | -0.7 | -0.5 | -0.5 |

KOM nov. 20065 | -1.4 | -1.0 | -1.0 | -1.1 | Uppgift saknas | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

SP dec. 20051 | -1.5 | -1.2 | -1.0 | -0.8 | -0.6 | Uppgift saknas | Uppgift saknas |

Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec. 20067 | -4.1 | -5.7 | -2.8 | -2.2 | -1.5 | -0.7 | 0.1 |

KOM nov. 2006 | -4.1 | -4.7 | -2.9 | -3.1 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

SP dec. 2005 | -4.3 | -3.5 | -2.8 | -2.1 | -1.5 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

Primärt saldo6 (i % av BNP) | SP dec. 20067 | 0.7 | -0.9 | 2.2 | 2.8 | 3.4 | 4.2 | 5.0 |

KOM nov. 2006 | 0.5 | -0.1 | 1.8 | 1.7 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

SP dec. 2005 | 0.6 | 1.3 | 1.9 | 2.6 | 3.2 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec. 20061 7 | -3.5 | -5.3 | -2.3 | -1.8 | -1.2 | -0.4 | 0.3 |

KOM nov. 2006 | -3.4 | -4.1 | -2.4 | -2.5 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

SP dec. 20051 | -3.5 | -2.9 | -2.3 | -1.7 | -1.2 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | SP dec. 20061 3 | -4.0 | -3.9 | -2.5 | -1.9 | -1.2 | -0.4 | 0.3 |

KOM nov. 20064 | -3.9 | -3.6 | -2.5 | -2.6 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

SP dec. 20051 | -4.1 | -3.2 | -2.3 | -1.7 | -1.2 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 106.6 | 107.6 | 106.9 | 105.4 | 103.5 | 100.7 | 97.8 |

KOM nov. 2006 | 106.6 | 107.2 | 105.9 | 105.7 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

SP dec. 2005 | 108.5 | 108.0 | 106.1 | 104.4 | 101.7 | Upp-gift saknas | Upp-gift saknas |

Anmärkningar: 1 Kommissionens beräkningar baserar sig på uppgifterna i programmet. 2Konjunkturrensat saldo (liksom i raderna ovanför) utan beaktande av engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder. 3 Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder som ingår i programmet (0,5 % av BNP 2005, 0,1 % under 2007 och 2008, underskottsminskande. Under 2006, 1,4 % av BNP underskottsökande). 4 Engångsåtgärder och övriga tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (0,5 % av BNP 2005, 0,1% av BNP 2007 och 2008, underskottsminskande. 2006, 0,5 % av BNP underskottsökande). 5 Baserat på en potentiell tillväxt på: 1,2 %, 1,3 %, 1,4 % respektive: 1,5 % för perioden 2005–2008. 6 Uppgifterna om det primära saldot i programmet och i kommissionens prognoser är inte direkt jämförbara på grund av att FISIM (indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster) behandlats på olika sätt. Uppgifterna i programmet följer de definitioner som krävs i uppförandekoden. För att kunna jämföras med uppgifterna i programmet måste kommissionens uppgifter om det primära saldot korrigeras med ungefär + 0,2 % av BNP. 7 Budgetuppgifterna i programmet för 2006 har ändrats till att omfatta 0,9 % av BNP av utgifterna till följd av statens annullering av järnvägsföretagens skuld för höghastighetsprojektet, som tillkännagavs i stabilitetsprogrammet och godkändes genom den slutliga ändringen av 2007 års budgetlag. Källa: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM), samt kommissionens beräkningar. |

[1] EUT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten finns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Genomförandet av den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning – Ett år med goda resultat”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet, ”De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU”, 12.10.2006, KOM(2006) 574 slutlig och Europeiska kommissionen, generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[5] EUT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som denna text hänvisar till finns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Tabellerna i 2006 års stabilitetsprogram inbegriper inte den högre offentliga engångsutgiften på 0,9 % av BNP till följd av annulleringen av järnvägsföretagens skuld, som det hänvisas till i programmet. Denna ytterligare utgift gör att det beräknade underskottet för 2006 måste höjas till 5,7 % av BNP, istället för 4,8 % som anges i tabellerna, vilket också påverkar andra budgetuppgifter.

[7] Efter ett beslut som Eurostat fattade den 23 maj 2005 (se Eurostats pressmeddelande 65/2005), enligt vilket detta järnvägsföretags skuld redan hade bokförts som regeringens ansvar, påverkar regeringens beslut inte skulden.

[8] Särskilt står budgetens indelning inte i samklang med underskottsmålen för åren 2008–2011.