Data är en central del av den digitala ekonomin och en nödvändig resurs för att säkerställa den gröna och den digitala omställningen. Volymen av data som genereras av människor och maskiner har ökat exponentiellt under de senaste åren. De flesta av datauppgifterna förblir emellertid oanvända, och i flera fall är deras värde koncentrerat till relativt få stora företag. En låg förtroendenivå, motstridiga ekonomiska incitament och tekniska hinder gör det svårt att förverkliga potentialen hos datadriven innovation. Därför är det viktigt att frigöra denna potential genom att möjliggöra återanvändning av data och undanröja alla hinder för utvecklingen av den europeiska dataekonomin i enlighet med europeiska regler, med full respekt för europeiska värderingar och i linje med uppdraget att minska den digitala klyftan så att alla kan dra nytta av möjligheterna. En bättre balans i fördelningen av datauppgifternas värde i takt med den nya vågen av icke-personliga industriella data och ökningen av produkter med uppkoppling till sakernas internet medför en enorm potential att stimulera en hållbar dataekonomi i Europa.

Detta förslag stöder den kritiska roll som tillgången till data har för uppnåendet av målen i den europeiska gröna given på olika sätt. För det första ökar myndigheternas, företagens och medborgarnas förståelse för produkternas, tjänsternas och materialens effekter på samhället och ekonomin längs hela försörjningskedjan. För det andra kan den befintliga mängden av relevanta data i den privata sektorn mobiliseras för att bemöta utmaningarna i fråga om klimat, biologisk mångfald, föroreningar och naturresurser i linje med målen för den europeiska gröna given, rådets relevanta slutsatser och Europaparlamentets ståndpunkter. För det tredje bidrar förslaget till att utjämna kunskapsskillnaderna och hantera tillhörande kriser genom utökade åtgärder för begränsning, beredskap och återhämtning.

Flera delegerade förordningar har redan utarbetats och fler kommer att utvecklas inom ramen för direktivet om intelligenta transportsystem, främst för att specificera åtkomsten till data för vägtransport och multimodal transport av passagerare, framför allt via nationella åtkomstpunkter. Inom flygledningstjänst är icke-operativa data viktiga för att förbättra intermodaliteten och konnektiviteten. Operativa data för flygledningstjänst skulle omfattas av den särskilda ordning som definieras inom ramen för det gemensamma europeiska luftrummet. När det gäller trafikövervakning av fartyg är fartygsrelaterade data (för spårning) viktiga för att förbättra intermodaliteten och konnektiviteten. Dessa data omfattas av den särskilda ordning som definieras i VTMIS-direktivet. De ingår även i ansvarsområdet för det digitala maritima systemet och digitala maritima tjänster. I förslaget till en förordning om utbyggnaden av infrastruktur för alternativa bränslen specificeras de relevanta typer av data som ska göras tillgängliga, i samverkan med den allmänna ram som fastställs i direktivet om intelligenta transportsystem.

EU:s elförordning omfattar krav på att systemansvariga för överföringssystem ska tillhandahålla data till tillsynsmyndigheterna för planering av resurstillräckligheten, medan EU:s eldirektiv innehåller föreskrifter för öppen och icke-diskriminerande åtkomst till data och ger kommissionen befogenhet att utarbeta tillhörande krav och förfaranden för driftskompatibilitet för att underlätta detta. Genom det andra betaltjänstdirektivet öppnas vissa typer av information om betalningstransaktioner och konton upp under vissa omständigheter, däribland för att möjliggöra ett utbyte av data mellan företag på fintechområdet. Inom mobilitets- och transportsektorn finns det en mängd olika regler för åtkomst till och utbyte av data. Reparations- och underhållsuppgifter från motorfordon och jordbruksmaskiner omfattas av särskilda skyldigheter när det gäller åtkomst till och utbyte av data enligt typgodkännandelagstiftningen. Det behövs emellertid nya regler för att säkerställa att den befintliga lagstiftningen om typgodkännande av fordon är anpassad till den digitala tidsåldern och främjar utvecklingen av rena, uppkopplade och självkörande fordon. Med dataakten som ram för åtkomsten till och utbytet av data kommer dessa regler att kunna användas för att hantera sektorsspecifika utmaningar, däribland åtkomsten till fordonsfunktioner och resurser.

Mot bakgrund av den befintliga sektorslagstiftningen, och med beaktande av skapandet av ett datautrymme inom ramen för den gröna given, kommer översynen av Inspiredirektivet att möjliggöra ytterligare öppen tillgång till och återanvändning av geografiska data och miljödata. Detta initiativ har som mål att göra det lättare för EU:s offentliga myndigheter, företag och medborgare att stödja omställningen till en grön, koldioxidneutral ekonomi och att minska den administrativa bördan. Initiativet förväntas ge stöd till storskaliga tjänster för återanvändbara data som bidrar till insamlingen, utbytet, behandlingen och analysen av stora datavolymer för att se till att miljölagstiftningen och reglerna för de prioriterade åtgärderna i den gröna given följs. Det kommer även att rationalisera rapporteringen och minska bördan genom bättre återanvändning av befintliga data, automatisk rapportering genom datautvinning och företagsinformation.

Lagstiftningen måste anpassas inom flera områden för att främja den digitala omställningen. Tydliga regler om åtkomsten till särskilda data som behövs för vissa produkters cirkularitet och hållbarhet under deras livstid och i icke-exceptionella situationer kommer att fastställas inom ramen för det europeiska digitala produktpasset (som en del av initiativet för hållbara produkter). Privaträttsliga regler är en viktig del av den övergripande ramen. Denna förordning omfattar därför en anpassning av avtalsrätten och andra bestämmelser för att förbättra villkoren för återanvändning av data på den inre marknaden och förhindra att avtalsparter inte missbrukar obalanser i förhandlingsstyrkan till skada för svagare parter.

Förordningen om det fria flödet av andra data än personuppgifter införde en grundläggande byggsten av den europeiska dataekonomin genom att säkerställa att andra data än personuppgifter kan lagras, behandlas och överföras var som helst inom unionen. I förordningen presenterades även en metod för självreglering av problemet med ”inlåsning till en leverantör” för leverantörer av databehandlingstjänster genom införandet av uppförandekoder för att underlätta förflyttningen av data mellan olika molntjänster (uppförandekoderna för ”Switching Cloud Providers and Porting Data (SWIPO)” som utvecklats av industrin). Detta förslag bygger vidare på detta för att hjälpa företagen och medborgarna att utnyttja sin fulla rätt att byta molntjänstleverantör och portera data. Det är även fullt förenligt med direktivet om oskäliga avtalsvillkor när det gäller avtalsrätt. Eftersom den självreglerande metoden inte verkar ha haft någon betydande inverkan på marknadsdynamiken när det gäller molntjänster innehåller detta förslag en regleringsmetod för det problem som lyfts fram i förordningen om det fria flödet av andra data än personuppgifter.

Avsikten med förslaget är att påskynda slutförandet av den inre marknaden för data för att data från den offentliga sektorn, företagen och medborgarna ska kunna användas på bästa möjliga sätt utan att inkräkta på rättigheterna när det gäller sådana data och de investeringar som gjort för att samla in dem. Bestämmelserna om byte mellan databehandlingstjänster syftar till att säkerställa skäliga och konkurrensbaserade marknadsvillkor för den inre marknaden när det gäller molnlagring, edge computing och tillhörande tjänster.

–Webbinarier om plattformar för personuppgifter och industriella data. Tre webbinarier anordnades den 6, 7 och 8 maj 2020. Vid dessa tillfällen sammanfördes relevanta projekt för dataplattformar i portföljen Big Data Value Public-Private Partnership.

–En undersökning om byte av molntjänstleverantör, vilken omfattade ett sektorsöverskridande seminarium under andra kvartalet 2017.

–En undersökning för att ge stöd till denna konsekvensbedömning om utökad användning av data i Europa, inbegripet intervjuer med utvalda berörda aktörer. Detta omfattade två sektorsöverskridande seminarier om utbytet av data mellan företag och mellan företag och myndigheter och ett slutligt valideringsseminarium som anordnades under våren 2021.

Ett offentligt internetbaserat samråd om dataakten offentliggjordes den 3 juni 2021, och avslutades den 3 september 2021. Under samrådet behandlades de punkter som ingår i initiativet tillsammans med relevanta avsnitt och frågor. Samrådet riktades till alla typer av aktörer för att samla in information om utbyte, åtkomst och användning av data mellan företag eller mellan företag och myndigheter, konsumentinflytande och dataportabilitet, betydelsen av smarta avtal och andra tekniska åtgärder, användarens möjlighet att byta mellan molntjänster, immateriella rättigheter (dvs. skyddet av databaserna) samt skyddsåtgärder för andra data än personuppgifter i ett internationellt sammanhang. Efter att ha utfört en ingående analys av svaren offentliggjorde kommissionen en sammanfattande rapport på sin webbplats.

En inledande konsekvensbedömning offentliggjordes på portalen för bättre lagstiftning den 28 maj 2021 och var öppen för feedback under fyra veckor. Kommissionen tog emot 91 bidrag på portalen för bättre lagstiftning, främst från olika företag.

Ett omfattande arbete inleddes under den föregående kommissionens mandatperiod för att identifiera de problem som hindrar unionen från att ta vara på den potential som datadriven innovation har för ekonomin. Förslaget bygger på tidigare samråd, däribland 2017 års offentliga samråd som stöd till kommissionens meddelande ”Att skapa en europeisk dataekonomi”, 2017 års offentliga samråd om utvärderingen av databasdirektivet, 2018 års offentliga samråd om översynen av direktivet om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn, 2018 års samråd med panelen för små och medelstora företag om principer och riktlinjer för utbyte av data mellan företag samt kommissionens öppna internetbaserade samråd om datastrategin från februari till maj 2020.

Begränsningen av tillverkarens eller designerns avtalsfrihet och näringsfrihet är proportionell och mildras av att tillverkarens eller formgivarens möjlighet att också använda datauppgifterna inte påverkas, under förutsättning att användningen uppfyller villkoren i lagstiftningen och avtalet med användaren. Tillverkaren eller formgivaren har dessutom rätt att begära kompensation för att ha gett tredje part åtkomst till datauppgifterna. Rätten till åtkomst påverkar inte den befintliga rätten till åtkomst och flyttbarhet för registrerade personer enligt dataskyddsförordningen. Ytterligare skyddsåtgärder säkerställer att den tredje parten använder datauppgifterna på ett proportionerligt sätt.

Genom att underlätta åtkomsten till och användningen av data bör dataakten minska bördan, både i den offentliga sektorn och bland företagen, i första hand genom sänkta transaktionskostnader och ökade effektivitetsvinster. I enlighet med principen ”en in och en ut”, vilken syftar till att minimera bördan för medborgare och företag när det gäller konsekvenserna och kostnaderna vid tillämpning av lagstiftning, kommer dataaktens uppskattade administrativa nettobörda, baserat på konsekvensbedömningen, att motsvara fördelar som sannolikt inte bara kompenserar utan mer än väl uppväger de tillhörande administrativa kostnaderna.

Detta förslag åtföljs av en konsekvensbedömning som lämnades in till nämnden för lagstiftningskontroll den 29 september 2021 och den 13 december 2021. Den 21 januari 2022 utfärdade nämnden ett positivt yttrande med förbehåll för reservationer.

–Den senaste Eurobarometern om digitaliseringens konsekvenser. Denna allmänna undersökning om européernas dagliga liv omfattar frågor om medborgarnas kontroll över och utbyte av sina personuppgifter. Undersökningen offentliggjordes den 5 mars 2020 och innehåller information om de europeiska medborgarnas vilja att dela med sig av sina personuppgifter, däribland under vilka förhållanden.

–Samråd inom panelen med små och medelstora företag. Detta samråd anordnades mellan oktober 2018 och januari 2019 för att samla in synpunkter från små och medelstora företag om kommissionens principer och riktlinjer för utbyte av data mellan företag, vilka utfärdades i meddelandet ”Mot ett gemensamt dataområde i EU” och åtföljde arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar av den 25 april 2018.

Genom kapitel V inrättas en harmoniserad ram för att de offentliga myndigheterna och unionens institutioner, byråer och organ ska kunna använda data som innehas av företag i situationer där det finns ett stort behov av de begärda datauppgifterna. Ramen bygger på en skyldighet att göra data tillgängliga och skulle endast vara tillämplig i händelse av en samhällskris eller i en situation där de offentliga myndigheterna har ett exceptionellt behov att använda vissa data, men där sådana data inte kan anskaffas på marknaden, inom rimlig tid genom att anta ny lagstiftning eller med hjälp av befintliga rapporteringskrav. Vid ett exceptionellt behov att hantera ett nödläge, däribland hot mot folkhälsan eller större naturliga eller människoskapade katastrofer, skulle datauppgifterna göras tillgängliga utan kostnad. I andra fall med exceptionella behov, däribland för att förebygga eller bistå vid återhämtningen efter en samhällskris, bör den datainnehavare som gör datauppgifterna tillgängliga ha rätt till ersättning för kostnaderna i samband med tillgängliggörandet av de relevanta uppgifterna plus en skälig marginal. För att säkerställa att rätten att begära datauppgifter inte missbrukas och att den offentliga sektorn bibehåller ansvaret för deras användning skulle begäranden om data behöva vara proportionerliga, omfatta en tydlig angivelse av vilket syfte som ska uppnås och tillgodose intressena för det företag som gör datauppgifterna tillgängliga. De behöriga myndigheterna skulle säkerställa öppenheten och den allmänna tillgängligheten för alla begäranden. De skulle även hantera eventuella efterföljande klagomål.

(7)Den grundläggande rättigheten till skydd av personuppgifter skyddas i synnerhet genom förordning (EU) 2016/679 och förordning (EU) 2018/1725. Dessutom skyddar direktiv 2002/58/EG privatlivet och konfidentialiteten för kommunikation och omfattar även villkor för all lagring av och åtkomst till personuppgifter och icke-personuppgifter från terminalutrustning. Dessa instrument ger grunden för en hållbar och ansvarsfull databehandling, även i de fall då dataset innehåller en blandning av personuppgifter och icke-personuppgifter. Förordningen kompletterar, utan att påverka tillämpningen av, unionslagstiftning om dataskydd och personlig integritet, i synnerhet förordning (EU) 2016/679 och direktiv 2002/58/EG. Ingen bestämmelse i denna förordning bör tillämpas eller tolkas så att den minskar eller begränsar rätten till skydd av personuppgifter eller rätten till personlig integritet eller konfidentialitet för kommunikation.

(5)Denna förordning säkerställer att användarna av en produkt eller tillhörande tjänst i unionen i rätt tid kan få tillgång till de data som genereras genom användningen av den berörda produkten eller tillhörande tjänsten och att dessa användare kan använda dessa data, även genom att dela dem med tredje part efter eget val. Genom förordningen införs en skyldighet för datainnehavaren att göra data tillgängliga för användare och tredje parter som utses av användarna under vissa omständigheter. Förordningen säkerställer också att datainnehavarna gör data tillgängliga för datamottagare i unionen på rättvisa, rimliga och icke-diskriminerande villkor och på ett transparent sätt. Privaträttsliga bestämmelser är grundläggande i den allmänna ramen för datadelning. Därför anpassar denna förordning avtalsrättsliga bestämmelser och förhindrar utnyttjandet av kontraktsmässiga obalanser som hindrar en rättvis dataåtkomst och dataanvändning för mikroföretag och små och medelstora företag i den mening som avses i rekommendation 2003/361/EG. Förordningen säkerställer också att datainnehavare när ett exceptionellt behov uppstår ger medlemsstaternas offentliga organ och unionens institutioner, organ eller byråer tillgång till de data som är nödvändiga för utförandet av uppgifter i allmänhetens intresse. Förordningen syftar också till att underlätta byten mellan databehandlingstjänster och att förbättra interoperabiliteten för data och datadelningsmekanismer och -tjänster i unionen. Förordningen bör inte tolkas som att den erkänner eller skapar någon rättslig grund för datainnehavaren att inneha, ha åtkomst till eller behandla data, eller som att den medför någon ny rättighet för datainnehavaren att använda de data som genereras genom användningen av en produkt eller tillhörande tjänst. Förordningens utgångspunkt är i stället den kontroll som datainnehavaren i praktiken – rättsligt eller faktiskt – har över de data som genereras av produkter eller tillhörande tjänster.

(3)Inom sektorer som kännetecknas av förekomsten av mikroföretag och små och medelstora företag finns det ofta en brist på digitala kapaciteter och färdigheter för att samla in, analysera och använda data, och åtkomsten begränsas ofta när det är en aktör som innehar data i systemet eller när interoperabiliteten är bristfällig mellan data, mellan datatjänster eller över gränserna.

(9)Denna förordning kompletterar och påverkar inte tillämpningen av unionslagstiftning som syftar till att främja konsumenternas intressen och säkerställa en hög nivå av konsumentskydd, för att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen, i synnerhet Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/29/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU och Europaparlamentets och rådets direktiv 93/13/EEG.

(10)Denna förordning påverkar inte tillämpningen av unionens rättsakter med föreskrifter om delning av, åtkomst till och användning av data i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, eller för tull- och skatteändamål, oavsett på grundval av vilken rättslig grund enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt som de antogs. Sådana rättsakter omfattar Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/784 av den 29 april 2021 om åtgärder mot spridning av terrorisminnehåll online, [förslagen om e-bevisning [COM(2018) 225 och 226], när de antagits], [förslaget till] Europaparlamentets och rådets förordning om en inre marknad för digitala tjänster (rättsakten om digitala tjänster) och om ändring av direktiv 2000/31/EG, samt internationellt samarbete i detta sammanhang, i synnerhet på grundval av Europarådets Budapestkonvention om it-brottslighet från 2001. Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas befogenheter i fråga om allmän säkerhet, försvar och nationell säkerhet i enlighet med unionsrätten, eller tullverksamhet som avser riskhantering och allmän kontroll av de ekonomiska aktörernas uppfyllande av tullkodexen.

(11)Unionslagstiftning som fastställer den fysiska utformningen av och datakraven för produkter som ska släppas ut på unionsmarknaden bör inte påverkas av denna förordning.

(12)Denna förordning kompletterar och påverkar inte tillämpningen av unionslagstiftning som syftar till fastställande av tillgänglighetskrav för vissa produkter och tjänster, i synnerhet direktiv 2019/882.

(13)Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas befogenheter i fråga om allmän säkerhet, försvar och nationell säkerhet i enlighet med unionsrätten, eller tullverksamhet som avser riskhantering och allmän kontroll av de ekonomiska aktörernas uppfyllande av tullkodexen.

(14)Fysiska produkter som genom sina komponenter erhåller, genererar eller samlar in data om sin prestanda, användning eller miljö och som kan kommunicera dessa data via en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst (ofta benämnt sakernas internet) bör omfattas av denna förordning. Elektroniska kommunikationstjänster innefattar markbaserade telefonnät, kabel-tv-nät, satellitbaserade nät och NFC-nät (near-field communication networks). Exempel på sådana produkter är fordon, hemutrustning och konsumentvaror, medicinsk och hälsorelaterad utrustning och maskiner för jordbruk och industri. Dessa data representerar digitaliseringen av användaråtgärder och -händelser och bör därmed vara tillgängliga för användaren, medan information som är härledd eller avledd från dessa data, vilka lagligen innehas, inte bör anses omfattas av denna förordnings tillämpningsområde. Sådana data är potentiellt värdefulla för användaren och stöder innovation och utveckling av digitala tjänster och andra tjänster som skyddar miljön, människors hälsa och den cirkulära ekonomin, i synnerhet genom att underlätta underhåll och reparation av produkterna i fråga.

(15)Vissa produkter som huvudsakligen utformats för att visa eller spela innehåll, eller för att spela in och överföra innehåll, exempelvis för användning av en onlinetjänst, bör däremot inte omfattas av denna förordning, Exempel på sådana produkter är persondatorer, servrar, datorplattor och smarttelefoner, kameror, webbkameror, system för ljudinspelning och textskannrar. De förutsätter mänskligt ingripande för att producera olika former av innehåll, t.ex. textdokument, ljudfiler, videofiler, spel eller digitala kartor.

(16)Det är nödvändigt att fastställa regler som gäller för uppkopplade produkter som innefattar eller är sammankopplade med en tjänst på ett sådant sätt att produkten inte skulle kunna utföra sina funktioner utan den tjänsten. Sådana tillhörande tjänster kan ingå i försäljnings-, hyres- eller leasingavtalet, eller också tillhandahålls sådana tjänster normalt för produkter av samma typ och användaren kan rimligtvis förvänta sig att de ska tillhandahållas mot bakgrund av produktens art och med beaktande av eventuella offentliga uttalanden som gjorts av försäljaren, uthyraren eller leasegivaren eller för deras räkning, eller av andra personer i tidigare länkar i transaktionskedjan, inbegripet tillverkaren. Det kan vara fallet att dessa tillhörande tjänster i sig genererar data av värde för användaren oberoende av datainsamlingskapaciteten i den produkt som de är sammankopplade med. Denna förordning bör också tillämpas på tillhörande tjänster som inte tillhandahålls av försäljaren eller uthyraren utan tillhandahålls av tredje part inom ramen för försäljnings-, hyres- eller leasingavtalet. Om det är osäkert om tillhandahållandet av tjänsten ingår i försäljnings-, hyres- eller leasingavtalet bör denna förordning tillämpas.

(17)Data som generas genom användningen av en produkt eller tillhörande tjänst innefattar data som avsiktligt registrerats av användaren. Sådana data innefattar också data som genereras som en biprodukt av användarens åtgärder, såsom diagnostikdata, och utan någon åtgärd av användaren, exempelvis när produkten är i viloläge, och data som registreras under perioder då produkten är avstängd. Sådana data bör innefatta data i den form och det format som genereras av produkten, men inte omfatta data som är följden av en programvaruprocess som beräknar härledda data från sådana data, eftersom programvaruprocessen kan vara föremål för immateriella rättigheter.

(18)Användaren av en produkt bör förstås som den juridiska eller fysiska person – såsom ett företag eller en konsument – som har köpt, hyrt eller leasat produkten. Beroende på vilket rättsförhållande som ligger till grund för användarens användning av produkten är det denna användare som bär riskerna och åtnjuter fördelarna av användningen av den uppkopplade produkten och som även bör ha åtkomsten till de data som produkten genererar. Användaren bör därför ha rätt att utnyttja fördelarna av data som genereras av den berörda produkten och de tillhörande tjänsterna.

(19)I praktiken är inte alla data som genereras av produkter eller tillhörande tjänster lättillgängliga för användarna av dem, och ofta finns endast begränsade möjligheter till portabilitet för data som genereras av produkter som är uppkopplade till sakernas internet. Användarna kan inte få fram de data som krävs för att utnyttja leverantörer av reparationstjänster eller andra tjänster, och företagen kan inte sjösätta innovativa tjänster som är effektivare och mer lättanvända. Inom många sektorer kan tillverkarna ofta, genom sin kontroll av produktens eller den tillhörande tjänstens tekniska design, bestämma vilka data som genereras och hur åtkomsten till dem ska ske, trots att de inte har någon laglig rätt till dessa data. Det är därför nödvändigt att säkerställa att produkterna utformas och tillverkas, och de tillhörande tjänster tillhandahålls, på ett sådant sätt att användaren alltid kan få enkel åtkomst till de data som genereras genom användningen.

(20)I de fall då flera personer eller enheter äger en produkter eller omfattas av ett leasingavtal eller hyresavtal och har åtkomst till en tillhörande tjänst, bör rimliga ansträngningar göras vid utformningen av produkten, den tillhörande tjänsten eller det berörda gränssnittet för att se till att alla personer kan få åtkomst till de data som de genererar. Användare av produkter som genererar data behöver vanligtvis skapa ett användarkonto. Det innebär att användaren kan identifieras av tillverkaren, och användarkontot kan användas för kommunikation om begäranden om åtkomst till data och hanteringen av sådana. Tillverkare och designers av en produkt som vanligtvis används av flera personer bör införa en nödvändig mekanism som möjliggör separata användarkonton för enskilda personer, vid behov, eller möjligheten för flera personer att använda samma användarkonto. Användaren bör beviljas åtkomst genom ett automatiskt beviljande som verkställs av en enkel begärandemekanism, utan att det krävs någon granskning eller något godkännande från tillverkaren eller datainnehavaren. Detta innebär att data endast tillhandahålls när användaren faktiskt önskar detta. I de fall då ett automatiserat beviljande av en begäran om dataåtkomst inte är möjligt, exempelvis via ett användarkonto eller en mobilapplikation som tillhandahålls tillsammans med produkten eller tjänsten, bör tillverkaren underrätta användaren om hur åtkomst kan fås till data.

(21)Produkterna får vara utformade så att vissa data görs direkt tillgängliga genom datalagring i enheten eller från en fjärrserver till vilken data kommuniceras. Åtkomst till datalagringen i enheten kan möjliggöras genom kabelbaserade eller trådlösa lokala nät (LAN) som är anslutna till en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst eller ett mobilnät. Servern kan vara tillverkarens egen lokala serverkapacitet eller den lokala serverkapaciteten hos en tredje part eller en leverantör av molntjänster som fungerar som datainnehavare. De kan vara utformade så att de tillåter användaren eller en tredje part att behandla dessa data i produkten eller i en databehandlingsinstans hos tillverkaren.

(22)Virtuella assistenter spelar en allt viktigare roll i digitaliseringen av konsumentmiljön och tjänar som ett användarvänligt gränssnitt för att spela upp innehåll, erhålla information eller aktivera fysiska föremål som är uppkopplade till sakernas internet. Virtuella assistenter kan fungera som en gemensam portal för exempelvis en smart hushållsmiljö och registrera betydande mängder relevanta data om hur användarna interagerar med produkter som är uppkopplade till sakernas internet, även produkter som är tillverkade av andra parter, och kan ersätta användningen av tillverkartillhandahållna gränssnitt såsom pekskärmar och mobilappar. Användaren kan önska göra sådana data tillgängliga till tredjepartstillverkare och möjliggöra nya smarta hushållstjänster. Sådana virtuella assistenter bör omfattas av den rätt till dataåtkomst som föreskrivs i denna förordning även när det gäller data som registrerats innan den virtuella assistenten aktiverats med ”väckningskommandot” och data som genereras när användaren interagerar med en produkt via en virtuell assistent som tillhandahålls av någon annan än tillverkararen av produkten. Det är dock endast data som härrör från interaktionen mellan användaren och produkten via den virtuella assistenten som omfattas av denna förordning. Data som produceras av den virtuella assistenten och som inte är förbunden med användningen av en produkt omfattas inte av denna förordning.

(23)Innan ett avtal ingås om inköp, uthyrning eller leasing av en produkt eller tillhandahållandet av en tillhörande tjänst bör användaren förses med tydlig och tillräcklig information om hur åtkomst kan fås till de data som genereras. Denna skyldighet säkrar transparens när det gäller genererade data och förenklar åtkomsten för användaren. Den påverkar inte den personuppgiftsansvarigas skyldighet att lämna information till den registrerade i enlighet med artiklarna 12, 13 och 14 i förordning 2016/679.

(24)Genom förordningen införs en skyldighet för datainnehavaren att göra data tillgängliga under vissa omständigheter. I den mån personuppgifter behandlas bör datainnehavaren vara en personuppgiftsansvarig i enlighet med förordning (EU) 2016/679. När den registrerade är en användare bör datainnehavaren vara skyldig att ge den registrerade åtkomst till sina data och göra dessa data tillgängliga för tredje parter som väljs av användaren i enlighet med denna förordning. Förordningen skapar dock inte någon rättslig grund enligt förordning (EU) 2016/679 för datainnehavaren att tillhandahålla åtkomst till personuppgifter eller göra dessa tillgängliga för en tredje part på begäran av en användare som inte är den registrerade och den bör inte tolkas som att den medför någon ny rättighet för datainnehavaren att använda data som genereras genom användningen av en produkt eller tillhörande tjänst. Detta gäller i synnerhet om det är tillverkaren som är datainnehavare. I sådana fall bör tillverkarens användning av icke-personuppgifter grundas på en avtalsöverenskommelse mellan tillverkaren och användaren. Denna överenskommelse kan ingå i ett försäljnings-, hyres- eller leasingavtal för produkten. Alla avtalsvillkor i denna överenskommelse som föreskriver att datainnehavaren får använda de data som genereras av användaren av en produkt eller tillhörande tjänst bör vara transparenta för användaren, även vad gäller det ändamål för vilket datainnehavaren avser att använda berörda data. Denna förordning bör inte hindra avtalsvillkor vars effekt är att utesluta eller begränsa datainnehavarens användning av berörda data, eller vissa kategorier av berörda data. Förordningen bör inte heller hindra sektorsspecifika regleringskrav i enlighet med unionsrätten, eller nationell lagstiftning som är förenlig med unionsrätten, som skulle utesluta eller begränsa datainnehavarens användning av vissa sådana data av tydligt definierade skäl grundade på offentlig policy.

(25)Inom sektorer som kännetecknas av koncentration av ett litet antal tillverkare som levererar till slutanvändarna finns det endast ett begränsat antal alternativ för användarna vad gäller delning av data med dessa tillverkare. Under sådana omständigheter kan avtalsöverenskommelser vara otillräckliga för att uppnå målet att stärka användarnas egenmakt. Data tenderar att kvarstå under tillverkarnas kontroll, vilket gör det svårt för användarna att få ut ett värde från de data som genereras av den utrustning som de köper in eller leasar. Därmed finns det bara begränsade möjligheter för innovativa mindre företag att erbjuda databaserade lösningar på ett konkurrenskraftigt sätt och för en diversifierad dataekonomi i Europa. Denna förordning bör därför bygga vidare på senare tids utveckling inom enskilda sektorer, såsom uppförandekoden för delning av jordbruksdata genom avtal. Sektorslagstiftning kan läggas fram för att hantera sektorsspecifika behov och mål. Datainnehavaren bör inte heller använda data som genererats genom användningen av en produkt eller tillhörande tjänst för att få en inblick i användarens ekonomiska situation, tillgångar eller produktionsmetoder eller i användningen på något annat sätt som skulle kunna underminera användarens affärsmässiga ställning på de marknader där denne är verksam. Detta skulle exempelvis innefatta att använda kunskap om ett företags eller ett jordbruks allmänna resultat i avtalsförhandlingar med användaren om potentiella förvärv av användarens produkter eller jordbruksprodukter till skada för användaren, eller att använda sådan information i aggregerad form för inmatning i större databaser om vissa marknader (t.ex. databaser om skördeavkastningen för den kommande skördesäsongen), eftersom en sådan användning indirekt skulle kunna påverka användaren negativt. Användaren bör förses med det tekniska gränssnitt som behövs för hantering av tillstånd, företrädesvis med detaljerade tillståndsalternativ (såsom ”tillåt en gång” eller ”tillåt när denna app eller tjänst används”).

(26)I avtal mellan en datainnehavare och en konsument som är användare av en produkt eller tillhörande tjänst som genererar data ska direktiv 93/13/EEG tillämpas på avtalsvillkoren för att säkerställa att en konsument inte omfattas av oskäliga avtalsvillkor. När det gäller oskäliga villkor som ensidigt åläggs mikroföretag eller små eller medelstora företag enligt definitionen i artikel 2 i bilagan till rekommendation 2003/361/EG föreskriver denna förordning att sådana oskäliga villkor inte bör vara bindande för företaget.

(27)Datainnehavaren kan kräva lämplig användaridentifiering för att kontrollera användarens rätt till dataåtkomst. När det gäller personuppgifter som behandlas av ett personuppgiftsbiträde på uppdrag av den personuppgiftsansvarige bör datainnehavaren säkerställa att begäran om åtkomst tas emot och hanteras av personuppgiftsbiträdet.

(28)Användaren bör vara fri att använda dessa data för alla lagliga ändamål. Detta innefattar att tillhandahålla de data som användaren har erhållit vid utövandet av sin rätt enligt denna förordning åt en tredje part som erbjuder en eftermarknadstjänst som kan konkurrera med en tjänst som tillhandahålls av datainnehavaren, eller instruera datainnehavaren att göra detta. Datainnehavaren bör säkerställa att de data som görs tillgängliga för den tredje parten är lika korrekta, fullständiga, tillförlitliga, relevanta och aktuella som de data som datainnehavaren själv kan ha eller har rätt att få tillgång till från användningen av produkten eller den tillhörande tjänsten. Eventuella företagshemligheter eller immateriella rättigheter bör respekteras vid hanteringen av data. Det är viktigt att bevara incitamenten för investering i produkter med funktioner som baseras på användningen av data från sensorer som är inbyggda i produkten. Denna förordnings syfte bör därför förstås som att främja utvecklingen av nya innovativa produkter eller tillhörande tjänster, stimulera innovation på eftermarknaderna, men även som att stimulera utvecklingen av helt nya tjänster som utnyttjar data, även baserat på data från en rad olika produkter eller tillhörande tjänster. Samtidigt syftar den till att undvika att underminera investeringsincitamenten för den typ av produkt som data erhålls från, exempelvis genom användning av data för utveckling av en konkurrerande produkt.