RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Årsrapport för 2012 om genomförandet av Europeiska unionens utvecklings- och biståndspolitik under 2011 /* COM/2012/0444 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Årsrapport för 2012 om genomförandet av Europeiska unionens utvecklings- och biståndspolitik under 2011 NYA UTMANINGAR År 2011 handlade framför allt om att möta nya utmaningar och att hitta nya lösningar på redan kända problem. Folkresningen ”den arabiska våren” i EU:s södra grannskap ledde till krav på ökad demokrati och social rättvisa. Allteftersom läget i arabvärlden utvecklades tillkom ytterligare åtgärder från EU:s sida utöver det humanitära bistånd och de civilskyddsåtgärder som unionen redan tillhandahållit. Detta stöd bestod av strategier och bistånd som skräddarsytts för dessa länder i syfte att bana väg för hållbara reformer och en inkluderande ekonomisk utveckling. I Afrika söder om Sahara fick världens nyaste stat, Sydsudan, ett stödpaket i välkomstgåva av EU. EU och dess medlemsstater svarar sammantaget för över hälften av allt offentligt utvecklingsbistånd i världen och är därmed den viktigaste biståndsgivaren globalt sett. Detta innebär att de har ett långsiktigt åtagande när det gäller fattigdomsbekämpning. I meddelandet Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring[1] framhålls hur viktigt det är med stöd till fattigdomsbekämpning, demokrati, god samhällsstyrning och en hållbar och inkluderande tillväxt. Det understryks även att biståndet måste gå dit där det bäst behövs och kan göra störst nytta. Detta är extra relevant mot bakgrund av det svåra ekonomiska klimat som för närvarande råder i eurozonen. Vid högnivåforumet i Busan (Sydkorea) i november 2011, som var årets viktigaste internationella evenemang på utvecklingsområdet, påpekades det dessutom att man behöver ett effektivare och bättre samordnat bistånd och att mottagarländernas egna system bör användas i ökad utsträckning. Samtidigt med agendan för förändring presenterades även den framtida strategin för EU:s budgetstöd till tredjeländer[2], som är ett av EU:s viktigaste verktyg för att åstadkomma ett effektivare bistånd och bättre biståndsresultat. De nya förslagen rörande finansieringen av utvecklings- och biståndspolitiken, som ingår i den fleråriga budgetramen (2014–2020), offentliggjordes i december 2011 och anger utgiftsramarna för de nya prioriteringarna. En agenda för förändring – en modernisering av EU:s utvecklingspolitik Agendan för förändring har två huvudinslag, nämligen mänskliga rättigheter, demokrati och god samhällsstyrning, å ena sidan, och en hållbar och inkluderande tillväxt, å andra sidan. En hållbar och inkluderande tillväxt ska uppnås genom att man främjar social integration, utveckling av mänskliga resurser, arbete under anständiga villkor, företagande, regional integration, ett hållbart jordbruk samt en förbättrad energiförsörjning och energitillgång. Den strategi som föreslås bygger på ett differentierat tillvägagångssätt. Detta innebär att vissa länder, särskilt de som numera själva är givare, kommer att få mindre bistånd eller inget bistånd alls inom ramen för EU:s nästa fleråriga budgetram och i stället erbjudas andra samarbetsformer. Denna nya strategi kommer att göra det lättare för EU att främja och försvara sina grundläggande värderingar och att uppfylla sina internationella åtaganden både gentemot sina grannländer, särskilt de länder som är på väg mot ett medlemskap i EU och de som är övergångsekonomier, och gentemot de fattigaste och mest sårbara länderna i världen. Andra punkter i den nya strategin är en förbättrad givarsamordning, särskilt mellan EU:s medlemsstater, i syfte att undvika överlappning och för att kunna skapa mer samstämmighet i biståndet och göra det effektivare. EU kommer att prioritera de områden som är särskilt viktiga i samband med fattigdomsbekämpningen, bland annat god samhällsstyrning, socialt skydd, hälso- och sjukvård, sysselsättning, jordbruk och energi. I framtiden kommer det bilaterala biståndet till ett land att begränsas till högst tre områden[3]. Den nya politiken innehåller även innovativa verktyg som t.ex. bistånd i kombination med bidrag och deltagande av den privata sektorn. I samband med översynen av genomförandet av Europeiska investeringsbankens (EIB) externa mandat har kommissionen undersökt möjligheterna av att inrätta en unionsplattform för samarbete och utveckling i syfte att optimera användningen av instrumenten för att kombinera gåvobistånd och lån till regioner utanför unionen[4]. Energi bidrar till att minska fattigdomen Tillgång till energi är en viktig förutsättning för att man ska kunna minska fattigdomen, eftersom den behövs för allt från matlagning, hälso- och sjukvård och kommunikationer till arbete under anständiga villkor. Energi bidrar även till att skapa inkomst- och affärsmöjligheter. EU har anslagit ca 2 miljarder euro i bidrag till energisektorn i utvecklingsländerna under de senaste sju åren och är därmed ledande när det gäller att förbättra energiförsörjningen i världen. Olika EU-instrument som t.ex. AVS–EU-mekanism för energiinvesteringar, samarbetsprogram mellan Afrika och EU för förnybar energi och EU–Afrika-förvaltningsfonden för infrastruktur har använts till att finansiera enskilda projekt över hela Afrika. Kommissionen vill förbättra tillgången till finansiering för denna sektor genom att låta även den privata sektorn och utvecklingsbanker delta i finansieringen av framtida projekt. Kommissionens ledamot för utvecklingsfrågor ingår i den högnivågrupp för hållbar energi som inrättats av FN:s generalsekreterare Ban Ki-Moon och som har till uppgift att skaffa medel från alla sektorer i samhället till finansieringen av energirelaterade program. Energi är även ett av de viktigaste områdena i agendan för förändring. Budgetstöd – ett sätt att åstadkomma förändring Genom meddelandet om en ny strategi för EU:s budgetstöd, som publicerades samtidigt med förslagen rörande agendan för förändring i oktober 2011, ökas möjligheterna att använda detta utvecklingsverktyg som ett medel att åstadkomma förändring. Budgetstöd är en stödform som omfattar dialog, finansiella överföringar till partnerlandets statskassa, resultatbedömning och kapacitetsuppbyggnad, på grundval av partnerskap och ömsesidig ansvarsskyldighet. Den nya strategin bör möjliggöra en ökad differentiering i användningen av budgetstödinsatserna, så att EU på ett bättre sätt kan anpassa sig till den politiska, ekonomiska och sociala situationen i partnerlandet. EU kommer att lägga större vikt vid ömsesidig ansvarsskyldighet och ett gemensamt åtagande vad gäller respekt för de mänskliga rättigheterna, demokrati och rättsstatsprincipen, samt vid öppenhet och kontroll av budgeten. En ny budgetram De förslag rörande den fleråriga budgetramen för perioden 2014–2020 som kommissionen lade fram i juni 2011 grundade sig på förslagen i En budget för Europa 2020[5] som visar på de områden där EU skulle kunna spela en viktig roll i en alltmer globalisera värld. EU har förbundit sig att förverkliga millennieutvecklingsmålen och att uppnå målet 0,7 % av BNP till offentligtutvecklingsbistånd till 2015. För att uppnå dessa mål har man föreslagit en ökning av anslagen till yttre åtgärder inom ramen för budgeten (från 56,8 miljoner euro till 70 miljoner euro) och en ökad användning av innovativa finansieringsinstrument (t.ex. lån, garantier och riskkapital- och riskdelningsinstrument) i syfte att attrahera privata investeringar och stärka mottagarländernas institutioner. Det har vidare föreslagits att Europeiska utvecklingsfonden (EUF) för de 79 AVS-länderna (Afrika, Västindien och Stillahavsområdet) bör ökas med 23 miljarder euro under sex år till 30,3 miljarder euro under sju år (i 2011 års priser) och fortsätta att finansieras direkt av EU:s medlemsstater. Att fatta beslut tillsammans Under 2011 inledde den europeiska avdelningen för yttre åtgärder (Europeiska utrikestjänsten) under ledning av den höga representanten för utrikes frågor och säkerhetspolitik sitt första verksamhetsår. Under året samarbetade Europeiska utrikestjänsten till exempel med kommissionens avdelningar både när det gäller gemensamma insatser i Libyen och Tunisien och utarbetandet av förslag rörande den nya fleråriga budgetramen. Det globala nätet av 140 EU-delegationer utförde politiska, diplomatiska och strategiska uppgifter för EU och tillhandahöll stöd till medlemsstaterna i form av t.ex. gemensam rapportering. Eftersom en del medlemsstater skär ned på resurserna till sina nationella utrikestjänster för att bättre kunna koncentrera sig på andra prioriteringar tillför EU-delegationerna ett mervärde genom att de säkrar att EU är vederbörligen representerat världen över. Det handlar inte om att ersätta medlemsstaternas egna utrikestjänster utan om att utnyttja tillgängliga resurser så kostnadseffektivt som möjligt och att stärka EU:s roll globalt. Den arabiska våren – insatser till förmån för grannländerna i söder I mars 2011 bekräftade EU att det stödjer befolkningar i södra Medelhavsområdet i deras insatser för att stärka respekten för de mänskliga rättigheterna, öka demokratin och förbättra livsvillkoren. Unionen har inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken erbjudit sina grannländer i söder ett partnerskap för demokrati och delat välstånd. Detta partnerskap bygger på en incitamentbaserad ansats som är inriktad på att stödja reformvilliga partnerländer och att skapa en närmare koppling mellan den nationella politiken och det ekonomiska biståndet. Följaktligen har 600 miljoner euro omfördelats i EU:s södra grannskap för att i stället gå till de prioriteringar som fastställs i partnerskapet, dvs. demokratisk omvandling, ett partnerskap med folket och det civila samhället samt en hållbar och inkluderande tillväxt. Vad gäller de partnerländer som omfattas av europeiska grannskapspolitiken så har ytterligare 1 miljard euro ställts till förfogande från EU:s allmänna budget för genomförandet av det nya gemensamma meddelandet från maj 2011 Ny respons på ett grannskap i förändring. Dessa ytterligare medel kommer till största del (670 miljoner euro) att tillhandahållas via två paraplyprogram, nämligen Spring (programmet för stöd till partnerskap, reformer och tillväxt för alla) i det södra grannskapet (540 miljoner euro för perioden 2011–2013) och EaPIC (programmet för integration och samarbete med de östliga partnerskapsländerna) i det östliga grannskapet (130 miljoner euro för perioden 2012–2013). Resten av de extra medlen har främst anslagits till program på området högre utbildning (Tempus, Erasmus Mundus, etc.) och till stöd för det civila samhällets organisationer och icke-statliga aktörer. Det har inrättats en finansieringsmekanism för det civila samhället som ska användas till att bygga upp dess kapacitet både i EU:s östliga och södra grannskap när det gäller att stödja reformer och ökad offentlig redovisningsskyldighet. Budgeten för denna mekanism uppgår till 26,4 miljoner euro för 2011. Till följd av den omvälvande arabiska våren har det även utarbetats ett annat program, Ismed, som har till syfte att skapa investeringssäkerhet i Medelhavsområdet. EU:s engagemang på den internationella scenen För att stärka sina band världen över under 2011 utnyttjade och stärkte EU alla sina befintliga samarbets-, handels- och associeringsavtal samt specialinstrument. Sydsudans bildande i juli 2011 innebar att EU öppnade en ny delegation i Juba i Sydsudan. EU:s medlemsstater och kommissionen enades om att förbättra biståndet genom att stärka samordningen och öka konsekvensen. För detta ändamål programplanerade de gemensamt 800 miljoner euro i ett enda strategidokument för 2011–2012 med inriktning på hälso- och sjukvård, utbildning, landsbygdsutveckling, främjande av rättstatsprincipen och förbättrad tillgång till vatten och sanitet. Av detta belopp hämtades 200 miljoner euro från EUF. Även händelseutvecklingen i Nordafrika hat haft följverkningar, på kort och eventuellt på lång sikt, för de södra grannskapsländerna i denna region, särskilt i Sahelområdet och omkringliggande länder. EU använde sitt stabilitetsinstrument vid förfrågningar om omedelbart stöd till stabiliseringsinsatser i denna region, bland annat stöd till utkomstmöjligheter och därmed sammanhängande behov för återvändande migranter (framför allt från Libyen) och andra grupper. EU:s strategi för säkerhet och utveckling i Sahel behandlar de mer långsiktiga effekterna på säkerheten och utvecklingen i regionen. Mali, Mauretanien och Niger delade på ett första stödpaket på 150 miljoner euro som var inriktat på utveckling och god samhällsstyrning, bland annat förstärkning av dessa länders rättsväsenden. Regionen har många olika utmaningar kvar att lösa, vilka dessutom ömsesidigt påverkar varandra. Det rör sig om extrem fattigdom, klimatförändringens effekter, ständiga livsmedelskriser, snabb befolkningstillväxt, instabil styrning, korruption, olösta interna spänningar, risk för våldsam extremism och radikalisering, olaglig handel och säkerhetshot kopplade till terrorism. Livsmedelskriserna på Afrikas horn kom att bli ett av de allvarligaste problemen i regionen under 2011. EU tillhandahöll ytterligare medel till Etiopien (13,75 miljoner euro), Djibouti (ca 4,5 miljoner euro) och Somalia (25 miljoner euro). En ny strategisk ram för Afrikas horn beslutades i november 2011, i vilken det för första gången föreskrivs att det ska utnämnas en EU-representant för Afrikas horn som inledningsvis ska inrikta sig främst på Somalia och den vilda piratverksamheten i regionen. EU ökade även sitt stöd till Elfenbenskusten och gav landet 125 miljoner euro för att hjälpa den nya regeringen under president Alassane Ouattara att återställa den politiska och ekonomiska stabiliteten i landet. Det gjordes även framsteg i genomförandet av den andra handlingsplanen för den gemensamma strategin EU–Afrika och dess åtta tematiska partnerskap. Plattformen för dialog mellan Afrika och EU om frågor om samhällsstyrning och mänskliga rättigheter lade fram förslag om förvaltning av naturresurser under och efter konflikter, vilka stödjer de åtgärder som EU nyligen vidtagit för att öka insynen i den verksamhet som europeiska företag bedriver inom utvinnings- och skogssektorn i Afrika. Under 2011 lade EU stor tyngd vid sina förbindelser med de östliga grannskapsländer, för vilka EU är en partner, katalysator för reformer och ett ekonomiskt lokomotiv. Vid det andra toppmötet för det östliga partnerskapet i Warszawa den 29–30 september 2011 gjorde EU och dess östliga grannländer nya åtaganden och EU utlovade ytterligare medel på upp till 130 miljoner euro för perioden 2012–2013 för de partnerländer som genomför reformprocesser. Vid den internationella konferens som hölls i Ukraina till minne av kärnkraftsolyckan i Tjernobyl för 25 år sedan öronmärktes ytterligare 550 miljoner euro till program för att bygga en ny struktur för att säkra inneslutningen och skydda befolkningen och miljön från det skadade höljet över reaktor 4 i Tjernobyl. EU gjorde ytterligare utfästelser om 110 miljoner euro inom ramen för sitt instrument för kärnsäkerhetssamarbete. I Centralasien ses EU som en nära politisk bundsförvant och betrodd partner som utgör ett stöd i den svåra omställningsprocess som dessa länder inlett, och som dessutom erbjuder ekonomiska möjligheter. Vid utrikesministermötet EU–Centralasien i Tasjkent den 7 april 2011 förnyade de båda parterna sitt åtagande vad gäller målen och genomförandet av EU-strategin för Centralasien, till vilken det anslagits medel för perioden 2012–2013 i syfte att genomföra viktiga politiska, sociala och ekonomiska reformer. Toppmötet EU–LAC (Latinamerika och Västindien) i maj 2010 i Madrid signalerade en förstärkning av de politiska förbindelserna med LAC-regionen. Det första mellanregionala associeringsavtalet någonsin ingicks med Centralamerika och ett handelsavtal med flera parter inleddes med Colombia och Peru. Det gjordes även framsteg i förhandlingarna mellan EU och den sydamerikanska gemensamma marknaden, Mercosur, om ett associeringsavtal. I november 2011 invigdes vidare huvudkontoret för stiftelsen EU–LAC i Hamburg, Tyskland. EU intensifierade även sina förbindelser med Asean (Sydostasiatiska nationers förbund) och stärkte de bilaterala förbindelserna med detta blocks tio medlemsstater genom att förhandla fram och genomföra bilaterala partnerskaps- och samarbetsavtal och handelsavtal med dessa. Switch Asia är ett mycket lyckat EU-finansierat projekt som omfattar hela Asien. Genom detta breda program som främjar en hållbar produktion och konsumtion finansieras en rad olika små projekt över hela kontinenten. Det bidrar till att minska fattigdomen och att förbättra levnadsförhållandena (millennieutvecklingsmålen 1 och 7) samtidigt som det främjar en grön ekonomi. I Västindien följde man upp ett stort antal initiativ som inletts 2010. Det slutliga utkastet till den gemensamma strategin för EU och Västindien, som diskuterades vid toppmötet mellan EU och Cariforum 2010, gjordes klart för behandling i institutionerna och kommer att presenteras under 2012. Genomförandet av det ekonomiska partnerskapsavtalet mellan EU och Cariforum fortskred. Den sedan länge emotsedda förvaltningsfonden för infrastruktur i Västindien godkändes av EUF-kommittén i form av en investeringsmekanism för Västindien som ska tas i bruk 2012. Klimatförändringen, som är det största enskilda hotet i Stillahavsområdet, försvårar förverkligandet av millennieutvecklingsmålen. För att följa upp det gemensamma initiativ om klimatförändringen som EU och Stillahavsområdet inledde i december 2010 har det hållits en högnivåkonferens mellan EU-kommissionären för utvecklingsfrågor och ministrarna från Stillahavsområdet (Vanuatu i mars 2011) som ledde till att parterna stärkte sitt åtagande om att ha ett högeffektivt biståndssamarbete som syftar till att mildra verkningarna av klimatförändringen, minska fattigdomen, uppnå millennieutvecklingsmålen samt att främja mänskliga rättigheter, demokrati och jämställdhet mellan kvinnor och män. Ett gemensamt meddelande Mot ett förnyat utvecklingspartnerskap mellan EU och Stillahavsområdet kommer att läggas fram av kommissionen och den höga representanten under 2012. EU fortsatte att spela en ledande roll på global nivå när det gäller att bekämpa klimatförändringens verkningar under 2011 och tryckte på för att det skulle ske framsteg i de internationella klimatförhandlingarna. Unionen infriade sitt åtagande om att tillhandahålla snabbstartsfinansiering och intensifierade sin klimatdiplomati inför FN:s klimatkonferens i Durban, Sydafrika i november 2011. EU-finansiering av vattenprojekt Mellan 2004 och 2012 samfinansierades 272 projekt inom ramen för EU-mekanism för vatteninvesteringar i AVS-staterna för att förbättra vattenförsörjningen, hygienen, vattenreningen och vattenförvaltningen i länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS). Denna mekanism tilldelades inledningsvis 700 miljoner euro från EU och 12 miljoner euro i bidrag från den spanska regeringen. Europeiska unionens bredare initiativ Vatten för liv som inleddes 2002 används för att mobilisera resurser från olika källor till vatten och sanitet. Sedan 2004 har EU hjälpt mer än 32 miljoner människor att få en förbättrad vattenförsörjning och mer än 9 miljoner att få tillgång till vattenrening. Med stöd av de goda resultat som uppnåtts genom EU:s vatteninitiativ och vattenmekanismen EU–AVS kommer EU att fortsätta att stödja det internationella samarbetet och att främja innovativa lösningar som ger en starkare koppling mellan vattensektorn och andra sektorer som t.ex. jordbruk och energi. I agendan för förändring understryker kommissionen att nya strategier bör åtgärda orättvisor och i synnerhet ge fattiga bättre tillgång till mark, vatten och energi utan att detta får skada miljön. Den anslår ca 3 miljarder euro totalt sett till insatser med anknytning till vatten- och vattenreningsprojekt under perioden 2003–2010. EU:s utvecklingsbistånd till vatten- och vattenreningssektorn tredubblades nästan under samma period. Insatser för att uppnå millennieutvecklingsmålen I årsrapporten för 2011 redogörs i detalj för hur EU:s enskilda projekt och program bidrar till att uppnå millennieutvecklingsmålen i olika världsdelar och regioner. EU har inrättat program och tagit fram särskilda instrument som ska göra det lättare att uppnå millennieutvecklingsmålen, särskilt de mål där eftersläpningen är som störst, nämligen målen rörande barna- och mödradödligheten. I slutet av 2011 antogs den första komponenten i EU:s millennieinitiativ på 1 miljard euro som inleddes i september 2010. Tyngdpunkten ligger på de länder som släpar efter som mest när det gäller att uppnå millenniemålen. EU:s livsmedelsmekanism bidrar dessutom till att förbättra livsmedelstryggheten och näringssituationen. I slutet av 2011 hade man via denna EU-mekanism på 1 miljard euro finansierat 134 projekt genomförda av icke-statliga organisationer eller medlemsstaternas organ, 69 projekt genomförda av internationella organisationer, 3 regionala projekt och tio budgetstödsåtgärder. Ett hållbart jordbruk, livsmedelstrygghet och näringsfrågor anges också i agendan för förändring som viktiga prioriteringar för EU:s utvecklingssamarbete. I syfte att hjälpa länderna att uppnå millennieutvecklingsmål 3 om jämställdhet mellan kvinnor och män har det via EU:s tematiska program Investera i människor finansierats två större jämställdhetsinitiativ under 2011, nämligen ett initiativ rörande kvinnors sociala och ekonomiska egenmakt och det nya FN-programmet Increasing accountability for financing to gender equality (rörande ett ökat ansvarsutkrävande vid finansieringen av jämställdheten mellan kvinnor och män). Ökad respekt för de mänskliga rättigheterna och en förbättrad samhällsstyrning Under 2011 använde sig EU av alla sina externa instrument och strategier för att främja och upprätthålla de mänskliga rättigheterna och en god samhällsstyrning och för att förbättra jämställdheten mellan kvinnor och män. I december 2011 lade kommissionen och den höga representanten fram det gemensamma meddelandet Mänskliga rättigheter och demokrati i centrum för EU:s yttre åtgärder – effektivare metoder[6]. I detta meddelande bekräftas EU:s strategi på området mänskliga rättigheter samtidigt som man banar väg för lösningar vad gäller de mänskliga rättigheterna som är anpassade till de lokala förhållandena. Dessutom övervägs olika sätt att dra nytta av EU:s samlade tyngd. Inom ramen för den nya fleråriga budgetramen kommer även det europeiska instrumentet för demokrati och mänskliga rättigheter att förstärkas, bland annat genom ett förslag om att öka stödet till det civila samhället världen över. Den känsliga frågan om kvinnlig omskärelse EU:s samarbete med FN:s barnfond (Unicef) har lett till mycket goda resultat när det gäller att minska kvinnlig omskärelse/könsstympning och barnäktenskap, som är två fenomen som drabbar många flickor. Programmet, som genomförs av Unicef, har fått 3 991 000 euro i EU-medel totalt sett under perioden 2008–2012. Det är inriktat på Egypten, Eritrea, Senegal, Sudan och Indien och har till syfte att ändra sociala normer och attityder genom utbildning på gräsrotsnivå och diskussioner i landsbygdssamhällen om denna känsliga fråga under ledning av respekterade lokala ledande personligheter. Tack vare denna strategi håller Senegal snart på att bli det första landet att avskaffa denna sedvänja. Framtidsperspektiv Agendan för förändring och de åtföljande förslagen rörande budgetstöd innebär en uppdatering av EU:s externa politik och utvecklingspolitik så att man bättre kan hantera de nya utmaningar som dagens föränderliga värld ger upphov till. Syftet med denna moderniserade agenda är att få utvecklingssamarbetet att stödja de mänskliga rättigheterna, demokrati, god samhällsstyrning och en inkluderande och hållbar tillväxt. Andra viktiga områden som bör stödjas är ett hållbart jordbruk, livsmedelstrygghet, hållbar energi, främjande av den privata sektorns roll som en utvecklingspartner, arbete under anständiga förhållanden och socialt grundskydd. Europeiska unionen är medveten om att den kan förbättra sina instrument så att dessa bättre kan stödja en hållbar förändring i samhällen som befinner sig i en övergångsfas och beakta dessa samhällens särskilda omständigheter och behov. Låginkomstländer är särskilt sårbara för externa chocker. I syfte att på längre sikt bygga upp motståndskraften mot chocker föreslogs det i 2011 års meddelande att man bör lägga större vikt vid att det genereras inhemska inkomster, att de sociala skyddsnäten stärks, att de offentliga medlen används på ett effektivt sätt och att det vidtas åtgärder för att diversifiera ekonomierna i dessa länder. Det kommer emellertid att ta tid innan detta ger konkreta resultat. Kommissionen kommer även att undersöka hur den skulle kunna använda sina innovativa projekt som t.ex. Spring även i andra delar av världen. Det behövs dessutom kortsiktiga mekanismer för att hjälpa utvecklingsländerna att hantera de ekonomiska och finansiella konsekvenserna av en extern chock. Kommissionen håller således på att utveckla ytterligare mekanismer som kan mildra effekterna av externa chocker. För detta ändamål har kommissionen använt sig av sina erfarenheter från andra instrument som Flex-instrumentet, livsmedelsmekanismen och sårbarhetsflexmekanismen (V-Flex) för länder som är drabbade av en ekonomisk nedgång. Mot bakgrund av att FN:s millennieutvecklingsmål kommer att ses över 2013 kommer man även under 2012 att i första hand att vara inriktad på att uppnå millennieutvecklingsmålen och det regelverk som därefter kommer att ersätta dessa. [1] KOM(2011) 637 slutlig. [2] KOM(2011) 638 slutlig. [3] Eventuellt med undantag av sådana länder som antingen är eller kan komma att bli kandidatländer till EU, varvid finansieringen ska ske från föranslutningsinstrumentet. [4] Beslut 2011/1080/EU. [5] KOM(2011) 500 slutlig. [6] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0886:FIN:EN:PDF