*** * * * * * * *** EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 09.07.1997 
KOM(97) 353 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
till Europaparlamentet, rådet, 
Europeiska. monetära institutet och Ekonomiska. och sociala kommitten 
HUR KONSUMENTERNAS FÖRTROENDE FÖR ELEKTRONISKA 
BETALNINGSMEDEL KAN ÖKAS PÅ DEN INRE MARKNADEN 

INLEDNING 
Tio år efter kommissionei:is första meddelande1 om betalningsmedel från januari 1987 
har användningen av betalkort ökat avsevärt. De utgör en ansenlig del av marknaden för 
betalningsmedel. Användandet av kontantlösa betalningsmedel2 har skjutit i 
höjden: Antalet per invånare har, exempelvis, stigit från 7 år 1990 (i EG:s dåvarande 
12 medlemsstater) till 14 år 1995, medan andelen av det totala antalet 
betalningstransaktioner har växt från 9 % år 1990 (EG-12) till 13,5 % år 1995. 
Sedan 1987 års meddelande har följande nya, nyskapande betalningsmetoder stegvis 
införts: 
• "Kontoåtkomst" -produkter: medel för fjärråtkomst till konton i finansiella institut, 
mest i banker. Under denna kategori faller banktjänster från hemmet ("home 
banking") och "bank på telefon"-tjänster, liksom betalkort. 
• Produkter på området "elektroniska pengar": produkter för lagring av elektroniska 
pengar, antingen kort med magnetband respektive mikrokrets eller dataminnen 
( e-pengar eller digitala pengar). 
Mot slutet av nästa årtionde förväntas detaljhandeln ha erövrat en beo/dande andel av 
Internet. I ju större utsträckning varor och tjänster erbjuds på elektronisk väg och på 
långa avstånd, desto större blir konkurrenstrycket på leverantörerna att erbjuda 
betalningsmedel på ett allt enklare, säkrare och effektivare sätt. 
OMFATTNING OCH INNEHÅLL 
Sammanhanget mellan elektronisk handel och nya betalningsmedel lyfts fram i 
meddelandet om "Ett europeiskt initiativ inom elektronisk handel"3• Den elektroniska 
handeln kommer inte att utvecklas utan stabila, användarvänliga, effektiva och trygga 
elektroniska betalningssystem till gagn för de företag som tillhandahåller 
handelstjänster. I det meddelandet påpekas dessutom att öppna och säkra ele:ktroniska 
betalningssystem kommer att underlätta omställningen till en gemensam valuta, framför 
allt under övergångsperioden. · 
I meddelandet fastställs fyra huvudområden, inom vilka det av myndigheterna krävs 
betydande insatser i fråga om elektronisk betalning. De måste 
i) fastställa en lämplig övervakningsram för utgivning av elektroniska, pengar i 
syfte att säkerställa stabiliteten och betalningsförmågan hos utgivarna, 
"En möjlig trumf för Europa: de nya betalkorten", meddelande till rådet, KOM(86)754 av 
den 12januari 1987. 
2 Betalningssystem i EG:s medlemsstater, kommitten för centralbankscheferna i Europeiska ekonomiska 
gemenskapens medlemsstater, september 1992. Blåbok om betalningssystem i Europeiska unionen, 
Europeiska monetära institutet, april 1996. Tillägg till 1995 års blåbok. 
3 Meddelande till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommitten och Regionkommitten, 
KOM(97)157 av den 15 april 1997. 
2 
Eftersom elektroniska pengar kan potentiellt användas för ett stort antal varor och 
tjänster överväger kommissionen, EMI och medlemsstaterna för närvarande 
lämplig övervakningsram vid utfärdandet av elektroniska pengar. Detta syftar till 
att säkerställa stabilitet och betalningsförmåga hos utgivarna så att konsumenters 
intresse till syvende o. sist skyddas. I ljuset av denna diskussion, avser 
kommissionen att före 1997 utgång (d.v.s. slutdatumet för att slutföra arbetet) 
presentera ett direktivförslag som fastställer krav på utfärdarna av produkter för 
elektroniska pengar. 
ii) ge .utgivare och användare vägledning i fråga om insyn och öppenhet, ansvar 
samt förfaranden för gottgörelse för att på så sätt skapa ett odelat förtroende hos 
användaren, 
För att öka förtroendet för elektroniska betalningssystem, måste konsumenter 
kunna lita på klar information och en rättvis fördelning av ansvar. Konsumenten 
måste dessutom har tillgång till ett enkelt · och effektivt syst1~m för att få 
upprättelse. Detta utgör meddelandets huvudämne vilket behandlas: mer ingående 
i följande delar. 
iii) klargöra tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler i syfte att uppnå en 
lämplig jämvikt mellan driftskompatibilitet och en sund och kraftig konkurrens 
på dessa marknader 
För att kunna upprätta en verklig inre marknad på detta område är det viktigt att 
nå en hög nivå av driftskompatibilitet uppnås. Med andra ord, en viss institutions _ 
(eller medlemsstats) utfärdade/accepterade medlet skulle öka i konsumenternas 
förtroende och i marknadens effektivitet om de användes så mycket som möjligt. 
Kompatibiliteten mellan elektroniska betalningssystem, vilket är i både 
användarens och näringslivets intresse, kommer att i huvudsak grundas på 
överenskommelser mellan aktörerna. Sådana överenskommelser måste vara i 
överensstämmelse med de gemensamma konkurrensreglerna. För att ge 
vägledning till alla intressenter (finansiella institutioner, försäljar€, och klienter) 
kommer kommissionen att under 1998 ge ut ett konkurrensmeddelande som 
kommer att klargöra tillämpningen av konkurrensreglerna i förhållande till 
elektroniska betalningsmedel. 
iv) ta itu med riskerna för bedräglig användning och förfalskning genom att 
förbättra säkerheten. 
Betalningssystem måste erbjuda tillräckliga garantier för att de inte kommer att 
användas i samband med olagliga aktiviteter. Vad gäller teknisk säkerhet är det 
viktigt att nå lösningar som gör elektroniska betalningssystem så säkra som 
möjligt, särskilt vid utvecklingen av krypteringsprocesser, elektroniska 
underskrifter and liknande teknikområden. Denna uppgift faller i huvudsak på 
tjänsteleverantören. Det finns emellertid också en annan aspekt på säkerhet, att 
öka den genom lämpliga rättsliga instrument, särskilt inom straffrätt. Genom att 
erkänna att dessa frågor är relevanta, godkände Europeiska :rådets möte i 
Amsterdam en handlingsplan mot organiserad brottslighet där ministerrådet och 
kommissionen ombeds att granska och ge svar på, innan utgången av 1998, 
frågan om bedrägeri och förfalskning inom alla betalningsme:del, inklusive 
3 
elektroniska. För att ge svar på denna förfrågan kommer kommissionen att 
utvärdera behovet av nya initiativ på området. 
Slutligen, som ett komplement till de områden som ovan identifierats, har kommissionen 
för avsikt att överväga möjligheten att modernisera och uppdatera den tidigare 
rekommendationen frän 1987 med avsikt att upprätta ett klart ramverk för relationerna 
mellan förvärvare och mottagare vad gäller elektroniska betalningsmedel. 4 
Detta meddelande är därför första steget i en bredare och integrerad metod vars 
slutgiltiga målet är att utveckla en sund, användarvänlig, effektiv och säkert eh:ktroniskt 
betalningssystem till förmän för alla berörda parter. 
VÄGLEDNING FÖR UTGIVARE OCH ANVÄNDARE 
Framgången för nya betalningsmedel är beroende av konsumenternas gillande och 
förtroende. Eftersom förtroendet först och främst beror på klara villkor för användandet 
av sådana medel, måste dessutom utgivarnas och användarnas skyldigheter fördelas på 
ett tydligt och rättvist sätt. 5 
I kommissionens rekommendation6 frän "l 988 fastställdes en minimistandard som skulle 
gälla för förhållandet mellan utgivaren och innehavaren av ett betalkort eller ett annat 
betalningsmedel. Det är nu tid att se över 1988 års rekommendation av två anledningar. 
För det första har de berörda parterna tagit upp spörsmål om 
• parternas respektive ansvar vid förlust eller stöld av betalningsmedel och frågan om 
bevisbördan vid tvister, 
• behovet av en effektivare täckning av banktjänster frän hemmet (bank på telefon och 
dator) och förbetalda kort, och 
• tillgången till omfattande konsumentinformation om alla betalningsmedel och om 
effektiva förfaranden för gottgörelse. 
För det andra har det sedan 1988 års rekommendation utvecklats en hel ny 
produktgeneration (t.ex. produkter för elektroniska pengar). Med tanke: på att 
utvecklingen på området elektroniska pengar fortfarande befinner sig i ett tidigt skede är 
det viktigt att undvika betungande administrativa krav för att inte kväva tillväxten i dess 
linda. Därför utökas den uppdaterade rekommendationen endast till att också omfatta 
återuppladdningsbara medel och som, p.g.a. deras speciella egenskaper (d.v.s .. möjliga 
länkar till kundkonton) utgör de medel där behovet av konsumentskydd är som starkast. 
4 Kommissionens rekommendation 87 /598/EEG från 8 december 1987 om en Europeisk uppförandekod 
angående elektroniska betalningar (relationer mellan finansiella institutioner, handlare och 
tjänsteföretag och konsumenter) EGT nr L 365 av den 24 december 1987, sidan 72. 
5 Kommissionens meddelande "Finansiella tjänster: att tillgodose konsumenternas förväntningar", 
KOM(97) 309 slutlig från den 26 juni 1997 om uppföljningen av grönboken från maj 1996 
"Finansiella tjänster: att tillgodose konsumenternas förväntningar". 
6 Kommissionens rekommendation 88/590/EEG från den 17 november 1988 om betalningssystem och 
särskilt förhållandet mellan kortinnehavare och kortutfärdare, EGT nr L 317 från den 24 november 
1988, sidan 55. 
4 
Kommissionen har dessutom beslutat·att olika former av e-pengar endast bör omfattas av 
de bestämmelser som har mest konkret betydelse ( framför allt krav på insyn och 
öppenhet efter utförda transaktioner, ett begränsat antal krav när det gäller ansvar samt 
bestämmelser om förfaranden för gottgörelse). Utgivare av e-pengar kan dock frivilligt 
bestämma sig för att tillämpa bestämmelserna för kontoåtkomst-produkter och på så sätt 
uppnå en högre nivå på kundskyddet. 
VÄGEN FRAMÅT 
Det har utarbetats en ny version av den ursprungliga rekommendationen från 1988 för att 
ta hänsyn till de synpunkter som kommissionens rådgivande kommitteer har lämnat och 
till yttrandet från Europeiska monetära institutet. 
I den nya rekommendationen, som bifogas detta meddelande, ändras och kompletteras 
den tidigare rekommendationen enligt följande: 
• Omfattande krav i fråga om insyn och öppenhet, t.ex. minimikrav på den 
information som måste ges användarna i förväg ( avtal) och efter en transaktion 
(konto uppgift). 
• Klargöranden om parternas skyldigheter och ansvar för att bidra till större insyn och 
öppenhet. 
• Krav på förfaranden för gottgörelse för att •a möta klagomål från kunder i fråga 
om berörd tjänst/produkt. 
Kommissionen uppmanas åta sig följande: 
Kommissionen uppmanar 
• utgivare av elektroniska betalningsmedel att handla enligt de bestämmelser som 
fastställs i den nya rekommendationen, och 
• medlemsstaterna att se till att det finns lämpliga och effektiva medel för att lösa 
tvister mellan utgivaren och användarna på sätt som överensstämmer med 
rekommendationen 
senast den 31 december 1998. 
Kommissionen kommer att övervaka de framsteg som gjorts under tiden från 
rekommendationens antagande till slutet av l 998~ då kommissionen dessutom kommer 
att göra en studie om rekommendationens tillämpning. Om den nya rekommendationen 
inte tillämpats på ett tillfredsställande sätt, kommer kommissionen att föreslå ett direktiv 
på detta område. 
5 
KOMMISSIONENS REKOMMENDATION 
om transaktioner med hjälp av elektroniska betalningsmedel 
med tonvikt på förhållandet mellan utgivare och innehavare 
6 BILAGA 

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION 
om transaktioner med hjälp. av elektroniska betalningsmedel 
med tonvikt på förhållandet mellan utgivare och innehavare 
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA 
REKOMMENDATION 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen., särskilt 
artikel 155 i detta andra strecksatsen, och med beaktande av följande: 
1. Ett av gemenskapens viktigaste mål är att se till att den inre marknaden fungerar 
störningsfritt, varvid betalningssystemen är en viktig faktor. Transaktioner med 
hjälp av elektroniska betalningsmedel står för en allt större del av de inhemska och 
gränsöverskridande transaktionernas volym och värde. Med nuvarande snabba 
innov~tionsutveckling och tekniska framsteg förväntas denna trend att öka, särskilt 
som en följd av det stora antal innovativa företag, marknader och 
handelsintressenter inom elektronisk handel. 
2. Det är viktigt att privatpersoner och företag kan använda elektroniska 
betalningsmedel inom hela gemenskapen. Syftet med denna rekommendation är att 
följa upp de framsteg som gjorts på vägen mot fullbordandet av den inre 
marknaden, särskilt vad gäller liberaliseringen av kapitalrörelserna. Den kommer 
också att bidra till att förverkliga en ekonomisk och monetär union. 
3. Denna rekommendation täcker transaktioner gjorda med hjälp av elektroniska 
betalningsmedel. I denna rekommendation avses med dessa medel sådana som 
möjliggör (fjärr-)åtkomst till en konsuments konto, särskilt betalkort och 
tillämpningar för "bank på telefon" och banktjänster från hemm~t ("home 
banking"). Transaktioner med hjälp av betalkort inbegriper både elektroniska och 
icke-elektroniska transaktioner med hjälp av betalkort, inbegripet de förfaranden 
vid vilka det krävs en underskrift och där det utfärdas ett kvitto. I denna 
rekommendation avses med betalningsmedel även återuppladdningsbara produkter 
för elektroniska pengar i form av värdekort och elektroniska mynt som lagras i ett 
nätdataminne. Ateruppladdningsbara produkter för elektroniska pengar utgör på 
grund av deras speciella egenskaper (d.v.s. möjliga länkar till innehaverkonton) de 
medel där behovet av konsumentskydd är som starkast. Denna rekomm,endations 
omfattning begränsas därför såvitt avser produkter för elektroniska pengar till 
produk'.ter av den återuppladdningsbara typen. 
4. Syftet med denna_ rekommendation är att bidra till uppbyggnaden av 
informationssamhället och, i synnerhet, av elektronisk handel genom att främja 
konsumenternas förtroende för och detaljhandelns gillande av dessa 
betalningsmedel. Därför kommissionen för avsikt att överväga möjligheten att. 
modernisera och uppdatera dess_ tidigare rekommendation 87/598/EEG1 med 
avsikt att upprätta ett klart ramverk för relationerna mellan förvärvare och 
1 EGT nr L 365, 24.12.1987, s. 72. 
2 
mottagare vad gäller elektroniska betalningsmedel. I överensstämmelse med de 
ovannämnda målen fastställs i denna rekommendation å ena sidan minimikrav på 
den information som bör ingå i bestämmelser och villkor för transaktioner gjorda 
med hjälp av elektroniska betalningsmedel, och å andra sidan minimikrav för de 
berörda parternas skyldigheter och ansvar. Dessa villkor bör finnas i skriftlig 
form, om så är lämpligt elektroniskt, och upprätthålla en rättvis jämvikt mellan de 
berörda parternas intressen. I enlighet med rådets direktiv 93/13/EEG från 
den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentkontrakt2, skall sådana villkor 
vara lätta att förstå och omfatta all väsentlig information. 
5. ·För att säkerställa insyn och öppenhet fastställs i denna rekommendation de 
minimikrav · som fordras för att upprätthålla en lämplig nivå på 
konsumentinformationen både vid slutandet av ett avtal och i anslutning till 
transaktioner med hjälp av elektroniska betalningsmedel, inbegripet uppgifter om 
avgifter, växelkurser och räntesatser. I syfte att informera användaren om 
tillvägagångssättet att räkna ut räntesatsen · skall referens ges till :rådets direktiv 
87 /102/EEG från den 22 december 1986 om tillnärmning av lagar, förordningar 
och administrativa bestämmelser i medlemsstaterna om konsumentkrediter3, 
ändrad genom direktiv 90/88/EEfri. 
6. I denna rekommendation anges minimikrav för de berörda parternas skyldigheter 
och ansvar. Den information som ges till innehavaren av ett elektroniskt 
betalningsmedel bör innehålla en tydlig redovisning av de skyldigheter som 
konsumenten har då denne med hjälp av det elektroniska betalningsmedlet gör 
betalningstransaktioner till förmån för tredje person eller också för sig själv. 
7. För att förbättra konsumenternas möjligheter att fä gottgörelse, ställs i denna 
rekommendation krav på medlemsstaterna att se till att det finns lämpliga och 
effektiva förfaranden för att lösa eventuella. tvister mellan im1ehavaren och 
utgivaren. Den 14 februari 1996 offentliggjorde kommissionen en handlingsplan 
för utvidgning av konsumenters rätt att föra talan och reglering av 
konsumenttvister inom den inre marknaden. Denna handlingsplan omfattar 
särskilda initiativ för att främja ~tomrättsliga förfaranden. Det föreslås objektiva 
kriterier (bilaga Il) för att säkra tillförlitligheten hos dessa förfaranden och c;let 
beslutas om användande av standardiserade reklamationsblanketter (bilaga 111). 
8. Syftet med denna rekommendation är att säkerställa en hög konsumentskyddsnivå 
när det gäller elektroniska betalningsmedel. 
9. Det är av största vikt att transaktioner med hjälp av elektroniska betalningsmede1 
bokförs så att transaktionerna kan spåras och fel kan rättas. Utgivaren bör ha 
bevisbördan när det gäller att visa att en transaktion har registrerats och förts på 
konto på rätt sätt och att den inte påverkats av ett tekniskt avbrott eller annat fel. 
2 EGT nr L 95, 21.4.1993, s. 29. 
3 EGT nr L 42, 12.2.1987, s. 48. 
4 EGT nr L 61, 10.3.1990, s. 14. 
3 
10. Utan att det påverkar några av innehavarens rättigheter enligt nationell rätt, bör 
dennes betalningsinstruktioner med avseende på transaktioner med hjälp av 
elektroniska betalningsmedel vara oåterkalleliga utom i de fall då beloppet inte var 
beslutat när ordern gavs. 
11. Det är nödvändigt att fastställa regler för utgivarens ansvar när en innehavares 
betalningsinstruktioner inte utförs alls eller endast bristfälligt och när det gäller 
transaktioner som inte godkänts av innehavaren, som alltid med förbf:håll för 
innehavarens egna skyldigheter vid förlust eller stöld av elektroniska 
betalningsmedel. 
12. Kommissionen kommer att övervaka tillämpningen av denna rekommendation och 
avser att föreslå lämplig, bindande lagstiftning avseende de frågor som behandlas i 
denna rekommendation, om den finner att rekommendationen inte genomförs på 
ett tillfredställande sätt. 
HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE: 
AVDELNING I -Tillämpninpområde och definitioner 
Artikel 1 -Tillämpningsområde 
1. Denna rekommendation skall tillämpas på följande transaktioner: 
a) Överföring av pengar, utom de som beställts och utförts av finansiella 
institutioner, med hjälp av elektroniska betalningsmedel. 
b) Kontantuttag med hjälp av elektroniska betalningsmedel samt uppladdning ( och 
nedladdning) av ett elektroniskt betalningsmedel antingen via apparater, som 
bankautomater och automatiska kassaterminaler, eller i utgivarens lokaler eller 
hos ett företag som avtalsenligt accepterar betalningsmedlet. 
2. Med undantag från punkt 1, för transaktioner gjorda med hjälp elektroniska pengar, 
gäller inte artiklarna 4.1, 5 b andra och tredje strecksatsen, 6,7.2 c, 7.2 d, 7.2 e första 
strecksatsen 8.1, 8.2, 8.3 och 9.2. Vid de tillfällen då produkten för elektroniska 
pengar användas för att kreditera (eller debitera) genom fjärrtillgång till innehavarens 
konto skall denna rekommendation vara tillämpbar i dess helhet. 
3. Denna rekommendation skall inte tillämpas på 
a) betalningar med check, 
b) vissa korts garantifunktion i förhållande till betalningar med check, 
Artikel 2 -Definitioner 
I denna rekoinmendation avses med 
a) elektroniskt betalningsmedel: ett betalningsmedel med vilket innehavaren kan göra 
transaktioner av det slag som anges i artikel 1.1, vilket omfattar både betalningsmedel 
för fjärråtkomst och produkter för elektroniska pengar, 
4 
b) betalningsmedel för fjärråtkomst: ett hjälpmedel med vilket innehavaren har åtkomst 
till pengar på sitt konto hos ett företag och kan göra betalningar till en 
betalningsmottagare, för vilket normalt krävs en personlig sifferkod eller att 
identiteten styrks på annat sätt; detta inbegriper särskilt betalkort (vare sig de är betal­
eller kreditkort) och tillämpningar för "bank på telefon" och banktjänster från hemmet 
("home banking"), 
c) produkter för elektroniska pengar: ett återuppladdningsbart betalningsmedel annat än 
betalningsmedel för fjärråtkomst, vare sig det är ett värdekort eller ett dataminne för 
lagring av köpkraft med vilket innehavaren kan göra transaktioner. av det slag som 
anges i artikel 1.1, 
d) finansiell_ institution: en institution definierad i artikel 4.1 1 rådets förordning 
(EG) 3604/935, 
e) utgivare: en person som inom ramen för sin affärsverksamhet ger en annan person. 
tillgång till ett betalningsmedel enligt ett avtal som slutits mellan d:em, 
t) innehavare: en person som enligt avtal med en utgivare innehar ett betalningsmedel. 
AVDELNING II -Insyn och öppenhet i villkoren för transaktioner 
Artikel 3 -Minimikrav på den information som skall. ingå i bestämmelserna och 
villkoren för det elektroniska betalningsmedlets utgivande och användande 
1. I och med avtalets undertecknande eller i vart fall i god tid innan ett elektroniskt 
betalningsmedel överlämnas bör utgivaren meddela innehavaren de avtals­
bestämmelser och -villkor (nedan kallat "villkoren") som gäller för det elektroniska 
betalningsmedlets utgivande och användande. Villkoren indikerar vilken lag som 
gäller i kontraktet. 
2. Villkoren bör finnas i skriftlig form, om så är lämpligt elektroniskt, på ett enkelt, 
begripligt språk och i lättförståelig form, och de bör åtminstone finnas tillgängliga på 
det officiella språket i den medlemsstat i vilken det elektroniska betalningsmedlet 
erbjuds. 
3. Villkoren bör omfatta minst följande: 
a) En beskrivning av det elektroniska betalningsmedlet, vilket vid behov 
inbegriper tekniska krav på det kommunikationsmedel som godkänts för att 
brukas av användaren, och en beskrivning av hur detta f°ar användas, 1 
förekommande fall med uppgift om gällande beloppsgränser. 
b) En beskrivning av innehavarens och utgivarens respektive skyldigheter och 
ansvar. Dessa inbegriper en beskrivning av de åtgärder som innehavaren 
skäligen måste vidta för att skydda det elektroniska betalningsmedlet och de 
uppgifter som möjliggör dess användning (såsom personlig sifferkod eller annat 
slags kod). 
5 EGT nr L 332, 31.12.1993, s. 4. 
5 lb 
C) Där så är tillämpligt den normala period inom vilken innehavarens konto 
debiteras eller krediteras, inklusive valideringsdatum, eller -om innehavaren 
inte har något konto hos utgivaren -den normala period inom vilken 
innehavaren faktureras. 
d) Alla slags avgifter som skall betalas av innehavaren. Detta bör vid behov 
särskilt inbegripa uppgifter om följande avgifter: 
Beloppet för eventuella årsavgifter. 
Alla kostnader och avgifter som innehavaren skall betala till utgivaren för 
särskilda transaktioner. 
Eventuella räntesatser, inklusive tillvägagångssätt för dess berlikning, som 
kan komma att tillämpas. 
e) Den tid inom vilken innehavaren kan överklaga en viss transaktion, och uppgift 
om vilka förfaranden för gottgörelse och reklamation det finns och hur 
innehavaren f°ar tillgång till dem. 
4. Om det elektroniska betalningsmedlet kan användas för transaktioner utomlands 
(utanför landet för utgivningen/uppkopplingen) bör dessutom följande uppgifter 
lämnas till innehavaren: 
a) Uppgifter om summan av alla kostnader och avgifter som bc!räknas för 
transaktioner i utländsk valuta, .inbegripet räntesatser när så är lämpligt. 
b) Den refererisväxelkurs som används vid transaktioner i utländsk valuta, 
inbegripet det relevanta datumet för kursens fastställande. 
Artikel 4 -Information efter det att en transaktion utförts 
1. Utgivaren bör ställa information om de transaktioner som utförts med hjälp av 
elektroniska betalningsmedel till innehavarens förfogande. Informationen bör finnas i 
skriftlig form, om så är lämpligt elektroniskt, och vara lättbegriplig och de:n bör minst 
innehålla 
a) uppgifter som gör det möjligt för innehavaren att identifiera transaktionen, vid 
behov med uppgifter om acceptanten hos/genom vilken transaktionen utfördes, 
b) det transaktionsbelopp som debiteras innehavaren i fakturerad valuta och i 
tillämpliga fall beloppet i utländsk valuta, 
c) summan av alla kostnader och avgifter för särskilda transaktioner. 
Utgivaren bör också upplysa innehavaren om den växelkurs som använts vid 
växlingen av transaktioner i utländsk valuta. 
2. Utgivaren av ett elektroniskt betalningsmedel bör möjliggöra för innehavaren att 
kontroller~ de senaste 5 genomförda transaktionerna med det utestående värdet som 
lagrats i betalningsmedlet. 
6 lt 
AVDELNING III -Avtalsparternas skyldigheter och ansvar 
Artikel 5 -Innehavarens skyldigheter 
Innehavaren har följande skyldigheter: 
a) Innehavaren bör använda det elektroniska betalningsmedlet i överensstämmelse med 
villkoren för utgivandet och användandet av ett betalningsmedel. Innehavaren bör 
framför ~llt vidta alla skäliga åtgärder för att skydda det elektroniska 
betalningsmedlet och de uppgifter som möjliggör dess användning (såsom personlig 
sifferkod eller annat slags kod). 
b) Innehavaren bör omedelbart till utgivaren ( eller den inrättning som angetts av denne) 
anmäla upptäckten av 
förlust eller stöld av det elektroniska betalningsmedlet eller av de uppgifter som 
möjliggör dess användning, 
icke-tillåtna transaktioner som bokförts på dennes konto, 
eventuella fel eller oegentligheter som uppstår i utgivarens administration av 
kontot. 
c) Innehavaren bör inte notera sin personliga sifferkod eller annan kod så att den lätt kan 
kännas igen, framför allt inte på det elektroniska betalningsmedlet eller på något 
annat föremål som innehavaren bär med sig eller förvarar ihop med det elektroniska 
betalningsmedlet. 
d) Innehavaren bör inte återkalla ett uppdrag som getts med hjälp av det elektroniska 
betalningsmedlet utom i de fall då beloppet inte var beslutat när ordern gavs. 
Artikel 6 -Innehavarens ansvar 
1. Innehavaren bör fram till den tidpunkt då anmälan görs, stå för den skada som lidits 
till följd av förlust eller stöld av det elektroniska betalningsmedlet upp till en gräns av 
högst 150 ecu, utom då innehavaren gjort sig skyldig till allvarlig försumlighet i strid 
mot tillämpliga bestämmelser i artikel 5 a, b, och c, ~ller till bedrägeri, i vilka fall 
ingen gräns skall tillämpas. 
2. Innehavaren bör inte längre hållas ansvarig för den skada som uppstår till följd av 
förlust eller stöld av det elektroniska betalningsmedlet, efter det att anmälan om det 
inträffade gjorts av innehavaren till utgivaren (eller den inrättning som angetts av 
denne) enligt artikel 5 b, utom då han eller hon gjort sig skyldig till bedrägeri. 
3. Genom undantag av punkterna 1 och 2, bör innehavaren inte anses vara ansvarig om 
betalningsmedlet har använts utan fysisk presentation eller elektronisk identifiering 
(av själva medlet) Användandet av en hemlig kod eller styrkand(:t av identitet på 
liknande sätt är inte tillräckligt för att hålla innehavaren ansvarig .. 
7 } 2. 
Artikel 7-Utgivarens skyldigheter 
1. Utgivaren f'ar ändra villkoren förutsatt att ändringen tillkännages personligen så lång 
tid i förväg att innehavaren kan säga upp avtalet om han eller hon så önskar. Om 
innehavaren inte säger upp avtalet inom en fastställd tid, som bör vara minst en 
månad, skall denne anses ha godkänt villkoren. 
Bestämmelsen i första stycket tillämpas dock inte på en ändring av den gällande 
räntesatsen, även om den är betydande, utan denna skall bli verksam dien dag som 
anges vid offentliggörandet av ändringen. Öm så är fallet, och utan att utesluta 
innehavarens rätt att dra sig tillbaka från kontraktet, bör utfärdaren informera 
innehavaren personligen därom så s~art som möjligt. 
2. Utgivaren har följande skyldigheter: 
a) Utgivaren får inte lämna ut innehavarens personliga sifferkod eller andra koder 
till någon annan än innehavaren. 
b) Utgivaren f'ar inte oombedd skicka ut ett elektroniskt betalningsmedel, utom då 
det ersätter ett elektroniskt betalningsmedel som innehavaren redan har. 
c) Utgivaren bör föra interna register som går tillräckligt långt tillbaka i tiden för 
att de transaktioner som avses i artikel 1.1 skall kunna spåras oc::h fel skall 
kunna rättas. 
d) Utgivaren bör säkerställa att lämpliga medel finns tillgängliga för att möjliggöra 
för innehavaren att genoQlföra den anmälan som erfordras enligt artikel 5b. När 
anmälan gör per telefon bör utfärdaren ( eller den organisation som specificerats 
av den senare) tillhandahålla innehavaren ett bevis på att denne· har utfört 
anmälan. 
~ 
e) Vid alla tvister med innehavaren om en transaktion enligt artikel 1.1, och utan 
att det påverkar innehavarens eventuella motbevisning, bör utgivaren bevisa att 
transaktionen har 
registrerats och förts på konto på rätt sätt, 
inte har påver~ats av ett tekniskt avbrott eller annat fel. 
Artikel 8 -Utgivarens ansvar 
I. Om inte ~at följer av artiklarna 5, 6, 7.2 a-och e, bör utgivaren vara ansvarig 
a) riär en innehavares transaktioner enligt artikel 1.1 inte utförs alls c:ller endast 
bristfälligt; detta gäller även om transaktionen inleds vid en automat/terminal 
eller genom en utrustning över vilken utgivaren inte har direkt eller fullständig 
kontroll, förutsatt att transaktionen inte påbörjades med hjälp av en utrustning 
som inte godkänts av utgivaren, 
b) för transaktioner som inte godkänts av innehavaren, liksom för alla fel eller 
oegentligheter som kan tillskrivas utgivarens administration av innehavarens 
konto. 
8 
2. Utan att det påverkar punkt 3 bör det belopp som omfattas av ansvaret enligt 
artikel 8 .1 bestå av · 
a) beloppet för den transaktion som ej utförts eller endast utförts bristfälligt plus 
ränta i förekommande fall, 
b) det belopp som krävs för att återställa innehavarens förhållanden så som de var 
innan den icke-tillåtna transaktionen utfördes. 
3. Utgivaren bör stå för ytterligare ekonomiska följder och framför allt för sådana som 
har att göra med omfattningen av den skada för vilken ersättning skall betalas, i 
enlighet med den lag som är tillämplig på avtalet mellan utgivaren och innehavaren. 
4. Utgivaren bör gentemot innehavaren av en produkt för elektroniska pengar vara 
ansvarig för förlust av belopp som lagrats på betalningsmedlet och för det felaktiga 
verkställandet av innehavarens transaktion, när förlusten eller det felaktiga 
verkställandet kan tillskrivas ett tekniskt fel . i samband med betalningsmedlet, 
apparaten/terminalen eller all annan teknisk utrustning som godkänts för att utföra 
transaktionen, förutsatt att felet inte uppsåtligen eller i strid mot artikel 3 .3 a orsakats 
av innehavaren. 
AVDELNING IY -Anmälan, lösning av tvister och slutbestämmelse · 
Artikel 9 -Anmälan 
1. Utgivaren ( eller den inrättning som angetts av denne) bör se till att innehavaren när 
som helst på dygnet har möjlighet att anmäla förlust eller stöld av sitt elektroniska 
betalningsmedel. 
2. Efter det att anmälan gjorts är utgivaren ( eller den inrättning som angetts av denne) 
skyldig att vidta alla åtgärder som är skäliga och möjliga för att förhindra en fortsatt 
användning av det elektroniska betalningsmedlet, även om innehavaren gjort sig 
skyldig till allvarlig förförsumlighet eller till bedrägeri. 
Artikel l O -Lösning av tvister 
Medlemsstatema uppmanas att se till att det finns lämpliga och effektiva förfaranden för att 
lösa tvister mellan innehavaren och utgivaren. 
9 
Artikel 11 -Slutbestämmelse 
Medlemsstatema uppmanas att vidta nödvändiga åtgärder för att se till att utgivarna av 
elektroniska betalningsmedel utövar sin verksamhet i enlighet med artiklarna 1 -9 senast 
den 31 december 1998. 
Utfärdad i Bryssel den 
På kommissionens vägnar 
MarioMONTI 
Ledamot av kommissionen 
10 I( 

BEDÖMNING AV INVERKAN PÅ NÄRINGSLIVET 
Kommissionens rekommendation om transaktioner med hjälp av elektroniska 
betalningsmedel med tonvikt på förhållandet mellan utgivare och innehavar~ 
1. a) Varför krävs det med hänsyn till subsidiaritetsprincipen en 
gemenskapsåtgärd och vilka är dess mål? 
Både för den enskilde och för företagen är det av yttersta vikt att inom 
gemenskapen kunna göra så snabba, pålitliga och billiga betalningstransaktioner 
som möjligt .för att fullt ut komma i åtnjutande av den inre marknadens och 
Ekonomiska och monetära unionens fördelar och för att uppmuntra utvecklingen 
av elektronisk handel. Denna rekommendation är en moderniserad och 
omarbetad version av 1988 års rekommendation12• Syftet är främst att fastställa 
de minimikrav som krävs för att säkerställa en lämplig nivå för 
kundinformationen. Detta omfattar för det första information om 
avtalsbestämmelser qch -villkor för transaktioner med hjälp av elektroniska 
betalningsmedel, en information som ger kunden större valmöjligheter och 
slutligen bidrar till ökad konkurrens på området. Information krävs också om · 
transaktioner efter att dessa utförts. För att främja öppenhetsmålet krävs det för 
det andra att respektive parts skyldigheter och ansvar fördelas klart och tydligt. 
I detta rekommendation fastställs därför även i detta hänseende sådana 
minimikrav som anses nödvändiga med tanke på det nämnda grundläggande 
målet. För att förbättra konsumenternas möjligheter att på ett enkelt sätt få 
gottgörelse, ställs i rekommendationen slutligen krav på medlemsstatema att se 
till att det finns lämpliga och effektiva förfaranden för att lösa tvister mellan 
utgivare och kund. 
1. b) Är det sannolikt att rekommendationen leder till några större fördelar eller 
nackdelar? 
I och med införandet av dessa normer för öppenhet, ansvar och gottgörelse 
kommer utgivarna antagligen att behöva se över sina transaktionssystem, vilket i 
sin tur troligen leder till större effektivitet. Dessa faktorer kommer sannolikt att 
bidra till en fortlöpande och betydande förbättring av kvaliteten på de tjänster 
som erbjuds liksom till en minskning av kostnaderna för dessa, vilket bidrar till 
utvecklingen av handeln, särskilt när det gäller den ekonomiska aktivitet inom 
EU som gäller produkter med lägre förädlingsvärde och små vinstmarginaler. 
Det troliga ökande användandet av elektroniska betalningsvägar kan komma att 
få följder för arbetsmarknadens struktur och funktionssätt, båd1e inom 
betalningssystemsindustrin och i segmentet av små och medelstora företag även 
om ytterligare analys är nödvändig för att fullständigt utvärdera dessa 
förändringar. Redan nu verkar det tydligt att potentialen för att skapa nya 
arbetstillfällen finns i huvudsak inom databaserad, högvärdestjänster. Utbildning 
för att utveckla kunskapen på detta område är nödvändigt. 
12 Kommissionens rekommendation 88/590/EEG av den 17 november 1988 om betalningssystem med 
tonvikt på förhållandet mellan kortinnehavare och kortutgivare, EGT nr L 317, 24.11.1988. 
1s b}~ 
2. Vem kommer att påverkas av rekommendationen? 
Vilken bransch? Hur stora är de berörda företagen och hur stor är 
sysselsättningen totalt? 
Rekommendation kommer att bli tillämpligt på banker och andra företag som 
affärsmässigt tillhandahåller allmänheten elektroniska betalningsmedel. 
I praktiken kommer det mest att vara banker och bankliknande företag, även om 
andra tjänsteleverantörer, inbegripet detaljhandeln, kan komma att ingå. Mycket 
få av dessa företag tillhör kategorin små företag. 
Har branschen några särskilda kännetecken, t.ex. att den domineras av ett 
litet antal stora företag? 
Branschen kan ännu tjäna på ytterligare teknisk kompatibilitet, vilket kommer att 
uppmuntra till ytterligare integration av betalningssystemen på europeisk nivå. 
Påverkas mycket små företag, hantverkare eller egenföretagare? 
I största allmänhet är det mycket osannolikt att mycket små företag erbjuder 
allmänheten elektroniska betalningsmedel. Eftersom de tillhör dem som gynnas 
av rekommendation, t.ex. som användare av tjänsterna, kommer de att dra nytta 
av det. Detta gäller även hantverkare och egenföretagare. 
Finns dessa företag i ett särskilt geografiskt område inom gemenskapen? 
Nej. 
3. Vad kommer företagen att behöva göra för att efterkomma 
rekommendationen? 
Vad kommer efterlevnaden att kosta? 
Kostnader för att efterkomma rekommendationen kommer i huvudsak att uppstå 
för framtagandet respektive anpassningen av informationsmaterialet för de 
villkor som gäller för transaktioner med hjälp av elektroniska betalningsmedel 
(beskrivning av den erbjudna tjänsten och av huvudparten av parternas 
skyldigheter och ansvar, uppgifter om kostnadsfaktorerna, särskilda varningar i 
samband med vissa betalningsmedel, hänvisning till de förfaranden för_ 
gottgörelse som användaren har tillgång till). Utgivarna kommer dessutom att 
behöva se över systemens kvalitet för att se till att kvaliteten på de 
marknadsförda tjänsterna anpassas till den aktuella servicekva.liteten på ett 
effektivt sätt. 
Kostnaderna för detta kommer antagligen delvis eller till och med helt att 
uppvägas av de marknadsfördelar som sannolikt följer av att företagen lär sig 
skapa en konkurrensfördel i fråga om kvalitetsstandarden på de erbjudna 
tj änstema som ett sätt att dra till sig nya kunder eller kunder med särskilda krav. 
Finns det andra förvaltningsförfaranden som måste genomgås eller 
blanketter som måste fyllas i? 
Nej. 
16 
Krävs det licenser eller försäljningstillstånd? 
Nej. 
Kommer det att tas ut några avgifter? 
Nej. 
4. Vilka ekonomiska verkningar, kostnader och vinster kommer 
rekommendationen troligtvis att medföra? 
För sysselsättningen? 
Rekommendationen som sådan kommer troligtvis inte att ha någon större effekt 
på sysselsättningen. Den troliga ökande användingen av elektroniska 
betalningsvägar kan komma att få följder för arbetsmarknadens struktur och 
funktionssätt, både inom betalningssystemsindustrin och i segmentet av små och 
medelstora företag även om ytterligare analys är nödvändig för att fullständigt 
utvärdera dessa förändringar. Redan nu verkar det tydligt att potentialen för att 
skapa nya arbetstillfällen finns i huvudsak inom databaserad, högvärdestjänster. 
Utbildning för att utveckla kunskapen på detta område är nödvändigt. 
För investeringar, nyföretagande och start av nya företag? 
Investeringseffekten kommer utan tvekan att vara positiv, eftersom företagen 
antagligen kommer att utnyttja möjligheten att förbättra sin service. 
För företagens konkurrenslige, både i gemenskapen och i tredje land? 
Effektivitetsvinstema och kostnadsminskningama för företagen inom 
gemenskapen kommer att bli ytterst fördelaktiga. Näringslivet i tredje land 
kommer inte att påverkas direkt, även om man kan förmoda att det blir indirekta 
verkningar. 
För de berörda myndigheterna? 
Utöver rena regleringskostnader och administrativa kostnader, för att se till att 
rekommendationen efterlevs, blir genomförandekostnaderna antagligen 
försumbara, beroende på det nuvarande läget i respektive medlemsstat. 
Förekommer andra indirekta verkningar? 
Inga utöver de som nämns i punkt 1 och 2. 
Vilka kostnader och vinster medför rekommendation? 
• Kostnader: Utgivarnas kostnader för att efterleva rekommendationen 
förväntas inte få några orimliga verkningar på allmänhetens budget, eftersom 
efterlevnaden i huvudsak medför att avtalsmaterial måste tas fram respektive 
måste anpassas. När det gäller den nödvändiga översynen av systemen, 
förväntas kostnadsminskningama bli så stora att de uppväger de 
investeringskostnader som en sådan översyn möjligen nödvändiggör. 
• Vinster: Bruttovinsten uttryckt i ökat förtroende från kunderna, större 
valmöjligheter och lägre kostnader för elektroniska transaktioner förväntas 
bli betydande med hänsyn tagen till de viktigaste nuvarande och framtida 
17 
inslagen ( stegvist fullbordande av den inre marknaden, ett steg mot fullt 
utbyggt EMU-samarbete, uppbyggnaden av informationssamhället och 
utvecklingen av elektronisk handel). 
• Saldot: Överväldigande positivt på vinstsidan. 
5. Inverkan på små och medelstora företag. Innehåller rekommendation 
åtgärder för att ta hänsyn till inverkan på små och medelstora företagen, 
och om så inte är fallet, varför inte? Är det lämpligt med minskade eller 
avvikande krav? 
Ja. Det allmänna syftet vid utarbetandet av rekommendatio~ var att öka 
användandet av moderna elektroniska betalningsmedel för att ytterligare 
stimulera handeln, vilket direkt gynnar små och medelstora företag. 
Samråd 
6. Ange i vilket skede samråd hållits. När offentliggjordes tidigare 
meddelanden om avsikten att införa (ändra) lagstiftning? 
Kommissionen har under många år verkat för ett så nära samråd som möjligt med 
alla berörda parter och för att så tidigt som möjligt avslöja sin politiska linje i 
frågan. Detta har tagit sig följande uttryck: 
Grönboken13 (samrådsdokument) från september 1990 med uppmaning till 
alla berörda parter att inkomma med synpunkter. Som bilaga till grönboken 
fogades ett beslut om inrättandet av två samrådsgrupper. 
-Inrättandet av två ständiga samrådsgrupper för betalningssystem i mars 
1991, med täta möten under 1991 och i början av 1992, vilket resulterade i 
rapporter till kommissionen (i februari 1992) som offentliggjordes i mars 
1992. 
Kominissionens arbetsdokument från mars 199214 på grundval av detaljerade 
rapporter från de båda samrådsgruppema, där kommissionen meddelar hur 
den tänker lägga upp sin politik, inbegripet avsikten att införa lagstiftning 
om den frivilliga efterlevnaden skulle utebli. 
-Meddelande 15 till Europaparlamentet, Europeiska unionens råd, Europeiska 
monetära institutet och Ekonomiska och sociala kommitten från november 
1994 om fastställande av ytterligare ett arbetsprogram på området 
betalningssystem. 
Grönboken från maj 199616, där betydelsen av "kundrelationer" i ordets 
vidaste mening erkänns, och det påföljande meddelandet17 om en 
l3 Diskussionsunderlag om "betalningstransaktioner på den inre marknaden", KOM(90)447. 
14 "Insyn och kvalitet i samband med gränsöverskridande transaktioner", SEK(93)1968 av den 14 december 
1993. 
l5 KOM(94)436 slutlig av den 18.11.1994: "Överföring av pengar inom EU, insyn, kvalitet och stabilitet". 
16 KOM(96)209 slutlig av den 22 maj 1996: "Finansiella tjänster: att tillgodose konsumenternas 
förväntningar". 
17 KOM(97)309 slutlig av den 26.6.1997: "Finansiella tjänster: att öka konsumenternas förtroende" 
18 
uppföljande handlingsplan, i vilket kommissionen meddelar sin avsikt att 
främja förtroendet för elektroniska betalningstransaktioner. 
-Kommissionens meddelande 18 till Europaparlamentet, Europeiska unionens 
råd, Ekonomiska och sociala kommitten och Regionkommitten från april 
1997 om åtgärder för att främja stabila, användarvänliga, effektiva och 
trygga elektroniska betalningssystem som förutsättning för att kunna 
uppmuntra utvecklingen av den elektroniska handeln. 
Förteckning över de · organisationer som rådfrågats om rekommendation 
och som framfört sina viktigaste synpunkter, inbegripet deras frågor om och 
invändningar mot det slutliga rekommendation. Varför är det inte möjligt 
eller önskvärt att tillmötesgå deras frågor? 
Europeiska sammanslutningar på kreditområdet: Dessa välkomnar allmänt 
det arbete som hittills lagts ned på att klargöra och modernisera 1988 års 
rekommendation (kommissionen har anslutit sig till många av deras detaljerade 
tekniska synpunkter och tagit hänsyn till dem i det aktuella rekommendation), 
samtidigt som de beklagar att de överhopas med initiativ i och med inledningen 
av tredje fasen av EMU. 
Regeringsexperter: Det har gjorts betydande ändringar i de preliminära utkasten 
till rekommendationen för att så långt som möjligt ta hänsyn till EMI:s 
synpunkter. 
Små och medelstora företag: Starkt stöd för principerna, föredrar dock 
självreglering förutsatt att dess effekter kan uppskattas på kort sikt. 
Konsumentorganisationer: Stöder kommissionens initiativ, had<: dock 
föredragit bindande lagstiftning. 
Har organisationerna för de små och medelstora företagen rådfrågats? Om 
så inte är fallet, varför inte? 
Ja, se ovan. 
Övervakning och granskning 
7. Förklara hur rekommendations verkningar och kostnaderna för att 
efterleva det kommer att övervakas och ses över. Hur kommer klagomål att 
behandlas? 
Kommissionen uppmanar 
• utgivare av elektroniska betalningsmedel att handla enligt de bestämmelser 
som fastställs i den nya rekommendationen, och 
18 KOM(97)157 slutlig av den f 5 april 1997: "Ett europeiskt initiativ inom elektronisk handel". 
19 
• medlemsstatema att se till att det finns lämpliga och effektiva medel för att 
lösa tvister mellan utgivaren och användarna på sätt som överensstämmer 
med rekommendationen 
senast den 31 december 1998. 
Kommissionen kommer att övervaka de framsteg som gjorts under tiden från 
rekommendationens antagande till slutet av 1998, då kommissionen dessutom kommer 
att göra en studie om rekommendationens tillämpning. Om den nya rekommendationen 
inte tillämpats på ett tillfredsställande sätt, kommer kommissionen att föreslå ett direktiv 
på detta område. 
20 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 353 slutlig 
DOKUMENT 
sv 06 09 10 
Katalognummer CB-CO-97-358-SV-C 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
21 ISBN 92-78-22692-0