[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 22.7.2008

KOM(2008) 475 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen och bedrägeribekämpning – Årsrapport 2007 [SEK(2008)2300] [SEK(2008)2301]

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

In ledning 4

1. Resultat i kampen mot bedrägerier: statistik över bedrägerier och oegentligheter 5

1.1. Statistik över bedrägerier och oegentligheter som anmälts av medlemsstaterna eller kommissionen 2007 5

1.1.1. Traditionella egna medel 8

1.1.2. Jordbruksutgifter (EUGFJ och EJFLU) 8

1.1.3. Strukturåtgärder 9

1.1.4. Föranslutningsstöd 10

1.1.5. Statistik över direkta utgifter som förvaltas av kommissionen 11

1.2. Statistik över OLAF:s verksamhet 12

2. Viktiga framsteg under 2007 12

2.1. Tull 12

2.1.1. Ömsesidigt bistånd enligt första pelaren 12

2.1.2. Konventioner enligt tredje pelaren och punktvisa nationella insatser 13

2.2. Kampen mot smuggling och piratkopiering av cigaretter 14

2.3. Oegentligheter och misstänkta bedrägerier avseende direkta utgifter 15

2.4. Bedrägerisäker lagstiftning 15

2.5. Skyddet av euron 16

2.6. Programmet Herkules II 16

2.7. Övriga åtgärder 2007 till skydd för gemenskapernas ekonomiska intressen 17

3. Kontroller för att spåra bedrägerier och oegentligheter 18

3.1. Kontroller av strukturfonderna 18

3.1.1. Förbättring av kontrollbestämmelserna 19

3.1.2. Medlemsstaternas kontroller av förvaltningen av ERUF 20

3.2. Kontroller av jordbruksutgifter 21

3.3. Kontroller av traditionella egna medel 23

3.4. Kontroller på plats enligt förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 24

4. Preskriptionsfrist för uppföljning eller verkställighet av beslut avseende oegentligheter 24

4.1. Preskriptionsfrist för uppföljning 25

4.2. Preskriptionsfrist för verkställighet av beslut om administrativa påföljder 26

4.3. Preskriptionsfrist för verkställighet av beslut om andra administrativa åtgärder (återvinning) 26

5. Återvinning 26

5.1. Jordbruk 26

5.2. Strukturfonderna 27

5.3. Egna medel 28

5.4. Direkta utgifter 29

5.5. Återvinning sedan OLAF utrett ett ärende 30

INLEDNING

Gemenskapen och medlemsstaterna delar ansvaret för att skydda gemenskapernas ekonomiska intressen och bekämpa bedrägerier. I samarbete med medlemsstaterna utarbetar kommissionen varje år en rapport, som presenterar statistik och de nya åtgärder som vidtagits med anledning av de skyldigheter som följer av artikel 280 i EG-fördraget. Denna rapport riktas till Europaparlamentet och rådet samt offentliggörs.[1]

I rapportens första del sammanfattas statistiken över de ärenden som anmälts av medlemsstaterna på de områden där medlemsstaterna genomför budgeten (jordbrukspolitiken, strukturfonderna och föranslutningsstödet, vilka tillsammans står för cirka 80 % av budgeten). Där redogörs också för uppbörden av gemenskapens egna medel. Avsnittet innehåller även en uppskattning av oegentligheter med utgifter som direkt förvaltas av kommissionen. Slutligen lämnas en beskrivning av verksamheten vid Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF).

Statistiken bör behandlas med största försiktighet. De anmälda ärendena avser oftast inte rent bedrägeri (som är straffbart). En anmälan av misstänkta bedrägerier innebär dessutom inte att saken håller för prövning i domstol. Alla ärenden som nämns i rapporten håller på att utredas och leder till olika typer av uppföljning, som närmare beskrivs i del 3 och 5.

Siffrorna i rapporten är av naturliga skäl bara en preliminär vägledning och avser inte fastställda belopp. Innan ärenden färdigutretts anges av försiktighetsskäl ett belopp som avser hela det berörda projektet eller åtgärden, trots att bara en del i realiteten kan ha drabbats. Medlemsstaterna är skyldiga att anmäla oegentligheter men efterlever denna skyldighet i varierande grad. Det är medlemsstaterna som i princip ska ange vilka ärenden som ger anledning till misstanke om bedrägeri. Det är först när ett bedrägeriärende behandlats rättsligt av nationella domstolar, vilket ofta är tidskrävande, som det kan fastställas om bedrägeri förekommit eller inte och i så fall vilka de faktiska ekonomiska konsekvenserna är. Kommissionen är beroende av att medlemsstaterna lämnar information om utfallet av ärendena (men detta är inte obligatoriskt).

Rapportens andra del redogör för den viktigaste utvecklingen under 2007 i det förebyggande arbetet och i insatserna mot bedrägerier och oegentligheter.

Rapportens tredje del handlar om de kontroller som utförs för att spåra bedrägerier och oegentligheter. Stort utrymme ägnas åt strukturfonderna och hur de förvaltas. Rapportens fjärde del behandlar preskriptionsfristerna för att följa upp oegentligheter och för att verkställa beslut om administrativa påföljder eller andra åtgärder. Avsnittet bygger bland annat på de svar medlemsstaterna lämnat på en enkät.

Rapportens femte del ägnas åt återvinning under 2007 på samtliga budgetområden. Avsnittet bör läsas med samma försiktighet som den första delen. Rapporten åtföljs av två arbetsdokument från kommissionen.[2]

RESULTAT I KAMPEN MOT BEDRÄGERIER : STATISTIK ÖVER BEDRÄGERIER OCH OEGENTLIGHETER

Statistik över ärenden som anmälts av medlemsstaterna eller kommissionen 2007

Enligt gemenskapsbestämmelserna är medlemsstaterna skyldiga att anmäla misstänkta bedrägerier och upptäckta oegentligheter på de områden där medlemsstaterna genomför budgeten och i fråga om uppbörden av de traditionella egna medlen. De uppgifter som lämnas analyseras och följs upp. Det ger bättre kännedom om hur oegentligheterna påverkar gemenskapens budget.

Det är viktigt att skilja bedrägerier från så kallade oegentligheter, som omfattar varje överträdelse av en bestämmelse i gemenskapsrätten som är följden av en sådan handling eller underlåtenhet av en ekonomisk aktör som har lett eller skulle ha kunnat leda till en negativ ekonomisk effekt för gemenskapernas allmänna budget eller budgetar som de förvaltar.[3] Bedrägeri är däremot en uppsåtlig handling som kan medföra straffrättsligt ansvar.[4] När medlemsstaterna anmäler oegentligheter uppger de samtidigt i vilka fall misstanke om bedrägeri föreligger. De faktiska ekonomiska konsekvenserna av bedrägeri kan inte beräknas förrän det rättsliga förfarandet avslutats.

I kommissionens dokument ” Statistical evaluation of irregularities ”[5] analyseras medlemsstaternas uppgifter närmare, och för första gången upprättas statistik över bedrägerier och oegentligheter som spårats av kommissionen på budgetområden med direkt centraliserad förvaltning.

Slutsatser avseende ärenden som anmälts av medlemsstaterna

- Antalet anmälningar minskar på alla områden, utom i fråga om strukturfonderna.

- De beräknade ekonomiska konsekvenserna ökar på samtliga områden. I fråga om egna medel och jordbruksutgifter avser ökningen delvis sådana ärenden som inträffat eller upptäckts under tidigare år, men som anmälts först 2007. På utgiftsområdet förklaras ökningen delvis av anslutningen av de nya medlemsstaterna och av den senaste ökningen av utbetalningar till dessa länder. De ekonomiska konsekvensernas procentuella andel av budgeten ligger relativt fast. Flera ärenden med relativt omfattande budgetkonsekvenser upptäcktes när programperioden för föranslutningsstödet avslutades för de tio nya medlemsstaterna.

- De beräknade ekonomiska konsekvenserna av ärenden där misstanke om rent bedrägeri föreligger är relativt stabila i fråga om utgifterna och har minskat något i fråga om egna medel. Här avses endast anmälda misstankar om bedrägeri och inte ärenden som förts till domstol, eftersom de faktiska ekonomiska konsekvenserna av dessa fall, efter återvinning och finansiella korrigeringar, kan beräknas först när de rättsliga och administrativa förfarandena avslutats.

- De flesta ärenden anmäls till kommissionen på utsatt tid, men resultaten kan förbättras. I genomsnitt går 1,2 år innan problem med jordbruksutgifterna anmäls. I fråga om strukturfonderna löper 0,9 år innan anmälan görs. Vissa medlemsstaters anmälningar är ofta kraftigt försenade. Snabb anmälan är viktigt för att ärendet ska kunna följas upp effektivt.

- Allt fler medlemsstater gör anmälan på elektronisk väg, vanligen via kommissionens program AFIS/ECR[6] i synnerhet för jordbruksutgifter och strukturfonderna. Anmälningsmodulerna höjer uppgifternas kvalitet eftersom de blir lättare att behandla och jämföra. Vissa medlemsstater fortsätter dock att göra skriftlig anmälan elektroniskt utan att använda modulerna i ECR-systemet.

- Anmälningarnas kvalitet fortsätter öka på alla områden tack vare de nationella myndigheternas ansträngningar att utforma riktlinjer och fortbilda den personal som ska göra anmälningarna, och även tack vare en ökad användning av modulerna i ECR-systemet. Därmed kan uppgifterna följas upp bättre och analyseras strategiskt. Vissa medlemsstater bör fortsätta ansträngningarna, i synnerhet när det gäller klassificeringen av ärendena.

Tabell 1 – Antal ärenden och belopp – år 2007

Område | Antal anmälda ärenden | Beräknade ekonomiska konsekvenser totalt av oegentligheter och misstänkta bedrägerier (i miljoner euro) | Beräknade ekonomiska konsekvenser av misstänkta bedrägerier (i miljoner euro) |

2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 |

Jordbruk (EUGFJ :s garantisektion) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06 % av anslagen) | 44,8 (~0,1 % av anslagen) |

Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41 % av anslagen) | 141 (~0,31 % av anslagen) |

Föranslutningsstödet | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03 % av anslagen) | 5 (~0,38 % av anslagen) |

Direkta utgifter | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17 % av anslagen[8]) |

Utgifter totalt | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0.2 % av utgifterna på de fyra områdena) | 208,9 (~0,22 % av utgifterna på de fyra områdena) |

Egna medel[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94 % av de sammanlagda egna medlen) | 106,57 (~0,62 % av de sammanlagda egna medlen[10]) |

Traditionella egna medel

- Antalet anmälningar minskade med 7 % (5 705 ärenden år 2006 jämfört med 5 321 ärenden 2007). Det beräknade beloppet (377 miljoner euro) ökade med över 6 %. Misstanke om bedrägeri föreligger i cirka 23 % av de anmälda ärendena, som beräknas påverka budgeten med 106,57 miljoner euro, dvs. 0,62 % av de egna medlen totalt år 2007 (att jämföra med 134,39 miljoner euro eller 0,94 % av de egna medlen år 2006). Här avses anmälda misstankar om bedrägeri och inte ärenden som förts till domstol, där de faktiska ekonomiska konsekvenserna ännu inte fastställts.

Liksom tidigare år var elektroniska produkter och multimedia, i synnerhet tv-apparater och skärmar, mest utsatta. De vanligaste problemen var felaktig klassificering av varor och felaktiga ursprungsdeklarationer. Den näst mest drabbade varan var tobak. Kommissionen fortsätter att ägna särskild uppmärksamhet åt dessa områden. Även problem med grönsaker (i synnerhet vitlök) har ökat i omfattning, liksom skor, reservdelar för bilar och motorcyklar samt kläder, medan däremot kött, järn- och stålvaror samt spannmål är mindre utsatta än tidigare år. När uppgifterna analyseras är det viktigt att hålla i minnet att bedrägerierna och oegentligheterna naturligtvis kan ha inträffat vid en annan tidpunkt än då anmälan görs till kommissionen.

Diagram 1: Antal anmälningar och beräknade ekonomiska konsekvenser för traditionella egna medel år 2003–2007 [pic]

Jordbruksutgifter (EUGFJ och EJFLU)

Antalet anmälningar minskade med 53 % (1 548 ärenden, jämfört med 3 249 ärenden år 2006). Denna kraftiga minskning var väntad eftersom kommissionens nya förordning från 2006[11] trädde i kraft den 1 januari 2007. Därmed höjdes tröskeln för anmälningsskyldigheten från 4 000 till 10 000 euro. De berörda beloppen ökade med 44 % (till 155 miljoner euro, cirka 0,33 % av de sammanlagda anslagen till jordbruksområdet). En del av ökningen avser ärenden med kraftiga ekonomiska konsekvenser som inträffat eller upptäckts tidigare år men som anmälts först 2007. I cirka 10 % av de anmälda ärendena föreligger misstanke om rent bedrägeri. Dessa har en beräknad ekonomisk konsekvens på 44,8 miljoner euro, eller 0,1 % av de sammanlagda anslagen 2007 (att jämföra med 29,8 miljoner euro, eller cirka 0,06 % av anslagen år 2006). Här avses anmälda misstankar om bedrägeri och inte ärenden som förts till domstol, där de faktiska ekonomiska konsekvenserna ännu inte fastställts.

De största beloppen avsåg mejerivaror och mjölkprodukter, frukt och grönsaker, socker samt landsbygdsutveckling. Dessa fyra områden står tillsammans för cirka 77 % av de berörda beloppen.

Diagram 2: Antal anmälningar och beräknade ekonomiska konsekvenser för jordbruksutgifter år 2003–2007 [pic]

Strukturåtgärder

Antalet anmälningar avseende strukturfonderna och Sammanhållningsfonden ökade med 19,2 % (3 832 ärenden, jämfört med 3 216 år 2006). De ekonomiska konsekvenserna har ökat med 17,7 % (till 828 miljoner euro, dvs. nära 1,83 % av åtagandebemyndigandena). Misstanke om bedrägeri föreligger i cirka 12,4 % av de anmälda ärendena och beräknas påverka budgeten med 141 miljoner euro, vilket motsvarar 0,31 % av de sammanlagda åtagandebemyndigandena (att jämföra med 157,56 miljoner euro eller 0,41 % av åtagandebemydigandena år 2006). Här avses anmälda misstankar om bedrägeri och inte ärenden som förts till domstol, där de faktiska ekonomiska konsekvenserna ännu inte fastställts.

Liksom tidigare avsåg de flesta anmälningarna ERUF[12] och FSE[13] (cirka 83 % av ärendena). Av anmälningarna avsåg 76 % projekt eller åtgärder i mål 1 och 2- områden.

Diagram 3: Antal anmälningar och beräknade ekonomiska konsekvenser för strukturåtgärder år 2003–2007 [pic]

Föranslutningsstöd

Antalet anmälningar avseende Phare, Sapard och Ispa minskade med 13 % (332 ärenden jämfört med 395 ärenden år 2006). De beräknade ekonomiska konsekvenserna ökade från 14 miljoner euro år 2006 till 32 miljoner euro år 2007 (vilket motsvarar cirka 1,92 % av det sammanlagda stödberättigande beloppet). Misstanke om rent bedrägeri föreligger avseende 15,5 % av de belopp som anmäldes 2007, och beräknas påverka budgeten med 5 miljoner euro, vilket motsvarar cirka 0,38 % av den sammanlagda årsbudgeten. Här avses anmälda misstankar om bedrägeri och inte ärenden som förts till domstol, där de faktiska ekonomiska konsekvenserna ännu inte fastställts.

Den vanligaste problemtypen för föranslutningsfonderna var ersättningar för icke stödberättigande utgifter.

Diagram 4: Antal anmälningar och beräknade ekonomiska konsekvenser för föranslutningsstödet år 2003–2007 [pic]

Statistik över direkta utgifter som förvaltas av kommissionen

För första gången kommer de budgetområden som direkt förvaltas av kommissionen också att behandlas i denna rapport. Systemet för att klassificera fel och misstänkta bedrägerier inrättades år 2008 (se punkt 2.3) och därför görs bara en begränsad analys avseende 2007. Uppgifterna bör behandlas med yttersta försiktighet, och inte ses som empiriska bevis på bedrägerier eller oegentligheter.

De förmodade oegentligheterna på området uppgick till 411. De förmodade ekonomiska konsekvenserna uppgick till 33 miljoner euro, varav 18,1 miljoner euro i de 136 anmälda ärenden som avser misstänkta bedrägerier. Det belopp som uppgavs beröras i fråga om externa åtgärder uppgick till 19,1 miljoner euro och i fråga om intern politik till 13,9 miljoner euro. De beräknade ekonomiska konsekvenserna av de misstänkta bedrägerierna avseende budgetramen 2000–2006 uppgick till 0,17 % av det sammanlagda värdet på de avtal som slutits direkt av kommissionen.

Statistik över OLAF:s verksamhet

Efter en inledande bedömning av inkomna uppgifter kan OLAF besluta att inleda fyra olika typer av ärenden: interna utredningar, externa utredningar, samordningsärenden eller ärenden som avser ömsesidigt straffrättsligt bistånd. Antalet nya ärenden varje år ligger fast (210 nya ärenden inleddes 2007 jämfört med 194 år 2006 och 216 år 2005). Sedan 2004 har de interna och externa utredningar som inleds på OLAF:s eget initiativ först uppnått och därefter gått om antalet ärenden där OLAF bistår nationella myndigheter med vissa insatser eller samordning (samordningsärenden och ärenden som avser ömsesidigt straffrättsligt bistånd). Sedan 2005 är 75 % av de nya ärendena OLAF:s egna utredningar.

Antalet pågående utredningar har minskat (408 ärenden var under utredning i slutet av 2007, jämfört med 431 i slutet av 2006 och 452 i slutet av 2005). Detta beror främst på OLAF:s ansträngningar att avsluta äldre pågående ärenden.

Tabell 2: Pågående ärenden den 31 december 2007 med angivande av sektor och beräknad ekonomisk konsekvens

Sektor | Pågående ärenden den 31 december 2007 | Beräknad ekonomisk konsekvens (i miljoner euro) |

Tull och moms | 76 | 781,3 |

Jordbruk | 50 | 108,8 |

Strukturfonderna | 48 | 172,4 |

Direkta utgifter | 140 | 206,7 |

Interna utredningar | 94 | 289,6 |

Totalt | 408 | 1 558,8 |

Närmare uppgifter om OLAF:s utredningar och en jämförelse med tidigare år finns i OLAF:s verksamhetsrapport.[14]

VIKTIGA FRAMSTEG UNDER 2007

Tull

Ömsesidigt bistånd enligt första pelaren

På kommissionens förslag[15] har rådet ändrat förordningen om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp[16] på så sätt att de medlemsstater som tillämpar riskanalys enligt gemenskapens regelverk får välja att tillämpa den lägsta kontrollprocentsatsen för hela landet i stället för vid exporttullkontoret, och därmed kan fördela kontrollerna bättre över det nationella territoriet.

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1889/2005 av den 26 oktober 2005 om kontroller av kontanta medel som förs in i eller ut ur gemenskapen[17] trädde i kraft i juni 2007. Förordningen hänvisar till bestämmelserna i förordning (EG) nr 515/97[18] när det gäller ömsesidigt bistånd, och föreskriver att uppgifter ska lämnas till kommissionen vid tecken på förflyttningar av kontanta medel som kan utgöra vinning av bedrägeri eller annan olaglig verksamhet som skadar gemenskapens ekonomiska intressen.

År 2007 fortskred den rättsliga behandlingen av kommissionens förslag[19] om ändring av förordning om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen[20]. Europaparlamentet godkände förslaget vid första behandlingen i februari 2008 och lämnade vissa ändringsförslag. Förslaget till ny förordning avser att inrätta en rättslig grund för registret för identifiering av tullutredningar (FIDE) och att upprätta ett europeiskt register över uppgifterna. FIDE ska ge de nationella instanserna och gemenskapens operativa organ (OLAF) kännedom om vilka andra behöriga myndigheter i övriga medlemsstater eller vilka av kommissionens enheter som också håller på att utreda eller har utrett dessa personer eller företag. Syftet med registret är att samla in och analysera uppgifter som vanligen används i den internationella handeln.[21] Förslaget kommer troligen att antas slutgiltigt under 2008.

Två förslag[22] i linje med Lissabonstrategin avser att modernisera tullförfarandena. I och med att gemenskapens nya tullkodex träder i kraft kommer elektroniska tulldeklarationer att gradvis ta över och uppgifterna i de nationella elektroniska tullsystemen kommer inom ramen för projektet e-tull att bli allt mer kompatibla tack vare en central plattform. Dessa reformer kommer att minska transaktionskostnaderna, ge snabbare tillgång till uppgifterna och möjliggöra riskanalyser på EU-nivå.

Konventioner enligt tredje pelaren och punktvisa nationella insatser

År 2007 tillträdde Malta konventionen om ömsesidigt bistånd och samarbete mellan tullförvaltningar (den så kallade Neapel II-konventionen)[23]. Konventionen har ratificerats och är gällande i alla medlemsstater utom Italien, men den är tillämplig mellan 22 av medlemsstaterna.[24]

Malta har ratificerat konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål.[25] Konventionen innehåller bland annat bestämmelser om ett tullinformationssystem (SID) och trädde i kraft i slutet av 2005. Konventionen har nu ratificerats av samtliga medlemsstater.

Protokollet om ändring, när det gäller inrättande av ett register för identifiering av tullutredningar, av konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål[26] trädde i kraft sedan det ratificerats av Sverige och Finland. Lettland anslöt sig till protokollet 2007.[27] Genom protokollet inrättas det tidigare nämnda FIDE-systemet.

Rumänien och Bulgarien anslöt sig till de båda tidigare nämnda konventionerna och protokollet när de anslöt sig till EU.[28]

Belgien har ingått bilaterala samarbetsavtal med flera tredjeländer. Brottsbeskrivningen av smuggling har ändrats och förtydligats i den ungerska lagstiftningen. Finland har anmält en stor omorganisation av tullmyndigheterna som ska förbättra riskhanteringen. Irland har inrättat ett datasystem i samma syfte.

Kampen mot smuggling och piratkopiering av cigaretter

År 2004 slöt Europeiska gemenskapen och tio av medlemsstaterna[29] ett samarbetsavtal med Philip Morris International. Från det att avtalet undertecknades fram till slutet av 2007 har företaget betalat ut 575 miljoner US-dollar (cirka 364,5 miljoner euro). Sedan dess har ytterligare 16 medlemsstater[30] anslutit sig till avtalet, enligt vilket cirka 1 250 miljoner US-dollar ska betalas ut under en tolvårsperiod, för att bekämpa smuggling och piratkopiering av cigaretter.

I december 2007 slöt Europeiska kommissionen och 26 av medlemsstaterna[31] ett samarbetsavtal med Japan Tobacco International. Enligt avtalet som löper på 15 år ska 400 miljoner US-dollar (cirka 253,6 miljoner euro) betalas ut av företaget för att bekämpa smuggling och piratkopiering av cigaretter.

Huvudinslag i de båda avtalen är ett förebyggande system på lång sikt mot smuggling och piratkopiering av cigaretter som tillverkas av de båda företagen på den europeiska marknaden. I samarbete med OLAF och medlemsstaterna ska enligt avtalet uppföljning och spårning av varorna införas för att kunna fastställa i vilket skede de båda cigarettillverkarnas märkescigaretter tagits ut ur den ordinarie leverantörskedjan och istället börjat smugglas.

Enligt den nya delen av programmet Herkules II som avser kampen mot smuggling och piratkopiering av cigaretter (se punkt 2.6) samfinansierade gemenskapsbudgeten under 2007 scannerutrusting som ska göra det lättare att spåra smuggelcigaretter. Sammanlagt beräknas finansieringen uppgå till över 5 miljoner euro. Via programmet fortsätter man också finansiera utbildning, tekniskt specialmateriel och tekniskt stöd för att bevaka olaglig verksamhet på området.

Kommissionen (OLAF och generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd) deltog aktivt i förberedelserna av förhandlingarna om protokollet om WHO:s ramkonvention om tobakskontroll.[32] Protokollet tar särskilt upp kampen mot olaglig handel med tobaksvaror. En av OLAF:s anställda har utsetts till ordförande för det mellanstatliga organ som sköter förhandlingarna om protokollet.

Oegentligheter och misstänkta bedrägerier avseende direkta utgifter

Fram till i år avsåg uppgifterna om oegentligheter och misstänkta bedrägerier enbart utgifter med delad förvaltning. För att få en bättre överblick av alla fall inom ramen för den här rapporten kommer kommissionens avdelningar i framtiden att i kommissionens räkenskapssystem (ABAC) föra in ytterligare uppgifter om konstaterade fel och gjorda korrigeringar.

För att redan i år få en inledande analys har kommissionens avdelningar lämnat uppgifter om upptäckta fel och misstänkta bedrägerier på de budgetområden som sköts med direkt centraliserad förvaltning.

Bedrägerisäker lagstiftning

År 2001 beslutade kommissionen[33] att inrätta ett förebyggande system för att göra lagstiftningen bedrägerisäker (”fraud-proofing”) och därmed göra bestämmelserna och avtalsförvaltningen mindre sårbara för bedrägerier. År 2002 gick man vidare med nya lagförslag och rättsliga grunder för gemenskapsfinansieringen (t.ex. avtalsförlagor) på sådana områden som kräver särskilt skydd för gemenskapernas ekonomiska intressen. Projekten analyseras för att se hur väl de förebygger bedrägeri och förbättras vid behov.[34]

I december 2007 intog kommissionen en ny attityd till bedrägerisäkringen[35], som nu bygger på att man tar vara på resultaten av OLAF:s utredningsverksamhet. Byråns operativa erfarenheter ska tillvaratas på ett strukturerat och lämpligt sätt och ska delas med kommissionens övriga avdelningar, samt EU:s andra institutioner och organ. På så sätt hoppas man upptäcka inte bara eventuella svaga punkter eller kryphål i nya lagförslag, utan även eventuella problem med tillämpningen av gemenskapsrätten och med förvaltnings- och kontrollsystemen.

I ett första steg tillämpas de nya arbetsmetoderna på de direkta utgifterna för att förbättra det förebyggande arbetet mot bedrägerier med hjälp av alla tillgängliga uppgifter (utredningsresultat, revisionsresultat, analyser osv.).

Skyddet av euron

Ett förslag till förordning[36] ska stärka skyddet mot penningförfalskning genom att införa en skyldighet för kreditinstitut och andra inrättningar att kontrollera äktheten på eurosedlar och mynt som de mottagit innan de åter sätts i omlopp. Förslaget ska också tillåta överföring av penningförfalskningar mellan nationella behöriga myndigheter samt EU:s behöriga institutioner och organ, för att kunna kontrollera äktheten på eurosedlar och mynt.

I en rapport gick kommissionen igenom situationen i fråga om straffrättsliga och andra påföljder för penningförfalskning som medlemsstaterna antagit[37] efter rådets rambeslut från 2000[38]. De åtgärder som vidtagits uppfyller på det stora hela de effektivitetskrav som ställs i rambeslutet, eftersom brottsbeskrivningarna och påföljderna införts i medlemsstaternas nationella lagstiftningar.

När det gäller operativa frågor fortsatte kommissionen via Periklesprogrammet[39] att stödja samarbetet mellan de nationella myndigheterna, EU:s instanser och internationella organ för att bekämpa penningförfalskning av euron. Periklesprogrammets budget för 2007 genomfördes till över 80 %. Tolv projekt startade, varav sju föreslagits av medlemsstaterna och fem av kommissionen (OLAF).

De flesta projekten riktar sig till medlemsstaternas och kandidatländernas experter i pedagogiskt syfte (fortbildning, information om metoder för att spåra penningförfalskningar osv.). Via Periklesprogrammet stöddes även två viktiga seminarier som anordnades för företrädare från medlemsstaterna och AVS-länderna för att stärka samarbetet med tredjeland i kampen mot penningförfalskning av euron.

År 2007 togs cirka 211 000 euromynt och sedlar ur omlopp. Det är 29 % mer än 2006, och beror huvudsakligen på ett intensivare samarbete med medlemsstaternas behöriga myndigheter.

Programmet Herkules II

Programmet Herkules inrättades för att främja skyddet av Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen.[40] År 2007 beslutade Europaparlamentet och rådet att förlänga programmet till perioden 2007–2013.[41]

Programmets budget har ökat med 6 miljoner euro per år och en ny del har lagts till för att finansiera utbildningsinsatser och inköp av materiel för att bekämpa cigarettsmuggling.

Budgeten på 13,574 miljoner euro för 2007 gjorde det möjligt att samfinansiera 15 fortbildningsprojekt, 21 projekt som avsåg tekniskt bistånd och 10 insatser som avsåg juridisk forskning. Vissa av projekten avsåg internationella insatser, t.ex. konferenser för att underlätta teoretiskt eller praktiskt utbyte, men även individuellt stöd till vissa nationella myndigheter, till exempel genom inköp av utrustning som gör det lättare att spåra varusmuggling, eller tekniskt bistånd i en viss utredning.

Övriga åtgärder 2007 till skydd för gemenskapernas ekonomiska intressen

I europeiska öppenhetsinitiativet [42] föreslogs systematisk redovisning av information om mottagare av EU-stödmedel, oavsett vilken förvaltningsform som används. Redovisningsskyldigheten togs 2006 in i budgetförordningen[43] och i kommissionens förordning om strukturfonderna och Sammanhållningsfonden[44] och under 2007 ålades medlemsstaterna genom två förordningar[45] en skyldighet att offentliggöra en förteckning över vem som tar emot jordbruksstöd från EU och stöd från Europeiska fiskerifonden, tillsammans med uppgifter om belopp.

Med anledning av kommissionens meddelande om behovet av att utarbeta en samordnad strategi för att förbättra kampen mot skattebedrägeri [46] och begäran från EU:s ministerråd i juni 2007 antog kommissionen ett meddelande om vissa huvudaspekter i samband med upprättandet av en strategi för bekämpning av mervärdesskattebedrägeri , i synnerhet så kallade momskaruseller.[47] Flera medlemsstater framhöll i underlaget för den här rapporten att de vidtagit åtgärder på nationell nivå för att bättre bekämpa momsbedrägerier.[48]

Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen [49] och dess protokoll[50] ratificerades av Slovenien år 2007. Rumänien och Bulgarien anslöt sig automatiskt till texterna när de anslöt sig till EU.[51] Kommissionen uppmanar de medlemsstater som inte ratificerat konventionen eller något av protokollen att göra detta snarast.[52]

Kommissionen undertecknade 2007 administrativa samarbetsavtal med behöriga myndigheter i vissa tredjeländer[53] i fråga om kampen mot bedrägerier, korruption och all annan olaglig verksamhet som kan skada gemenskapens eller motpartens ekonomiska intressen. Kommissionen fortsätter förhandlingarna om liknande avtal med andra tredjeländer som får ekonomiskt stöd från EU.

Slovakien har antagit en nationell strategi för att skydda gemenskapernas ekonomiska intressen. Strategin innehåller åtgärder som ska vidtas på alla berörda områden under de närmaste åren. Strafflagen i Rumänien och övriga lagar har ändrats för att införa straffrättsligt ansvar för juridiska personer. I Italien har en kommitté som bekämpar bedrägerier med gemenskapsmedel fått i uppdrag att samordna alla insatser mot bedrägerier och oegentligheter som drabbar skattemedel, jordbruk och strukturfonderna. Sverige har skärpt sitt interna kontrollsystem av nationella anslag och EU-medel.

Malta och Rumänien har i sin lagstiftning infört nya administrativa påföljder för vissa grova oegentligheter. Lettland har skärpt de straffrättsliga påföljderna för organiserad brottslighet som skadat gemenskapens budget. Flera medlemsstater uppger att de utarbetat eller uppdaterat handböcker och skrivelser som ska harmonisera behandlingen och anmälan av oegentligheter [54]. Estland offentliggör alla ärenden som färdigutretts på finansministeriets webbplats.

Belgien och Frankrike har ändrat sin straffrättsliga lagstiftning avseende korruption i enlighet med europeiska och internationella konventioner på området. Slovakien har inrättat en gemensam arbetsgrupp för att uppdatera det nationella programmet mot korruption. Portugal har avslutat arbetet med gemensamma insatser mot korruption från flera utredande myndigheter och offentliggjorde en rapport 2007. Belgien och Cypern har vidtagit åtgärder för att skärpa kampen mot penningtvätt .

I fråga om återvinning jämställer Rumänien numera fordringar från Europeiska gemenskaperna med övriga skatterättsliga fordringar.

KONTROLLER FÖR ATT SPÅRA BEDRÄGERIER OCH OEGENTLIGHETER

Medlemsstaternas myndigheter och EU-institutionerna delar ansvaret för att genom kontroller spåra bedrägerier och oegentligheter när det gäller uppbörden av gemenskapens egna medel och på de budgetområden där medlemsstaterna har ansvaret för budgetgenomförandet.

Nedan följer en kort genomgång av hur kontrollerna utförts och vilka resultat som erhållits.

Kontroller av strukturfonderna

Med hänsyn till revisionsrättens yttrande 2/2004[55] om samordnad granskning antog kommissionen i januari 2006 en handlingsplan för en integrerad ram för intern kontroll[56] för att ytterligare förbättra den ekonomiska förvaltningen av gemenskapens medel, däribland de som förvaltas av medlemsstaterna. Det strategiska målet är att erhålla en positiv revisionsförklaring från Europeiska revisionsrätten.

Förbättring av kontrollbestämmelserna

De nya bestämmelserna om strukturfonderna[57] som är tillämpliga från och med programperioden 2007–2013 förenklar och förtydligar vissa punkter när det gäller tilldelning och utbetalning av gemenskapens strukturfonder. Bestämmelserna föreskriver bättre information till alla berörda aktörer, i synnerhet potentiella stödmottagare, om tillämpiga bestämmelser. Också de interna kontrollsystemen definieras tydligare.

För varje operativt program utser medlemsstaterna en förvaltningsmyndighet , som har ansvar för att programmet genomförs korrekt och för att kontrollera dess förvaltning.

Medlemsstaterna utser också en attesterande myndighet (”utbetalande myndighet” i de bestämmelser som tillämpades perioden 2000-2006), som har ansvar för att till kommissionen överlämna attesterade utgiftsdeklarationer och ansökningar om utbetalning. Myndigheten ska också följa upp oegentligheter (och bedrägerier) och regelbundet informera kommissionen.

Medlemsstaterna utser slutligen en revisionsmyndighet (”avvecklingsorgan” för perioden 2000–2006). Bestämmelserna om revisionsmyndighetens kontroller och revisioner av transaktionerna har harmoniserats för den nya programperioden och informationsutbytet med kommissionen har ökat. Revisionsmyndigheten ska numera lägga fram en revisionsstrategi för kommissionen för det operativa program som myndigheten har ansvar för.

Revisionsmyndigheten lämnar kommissionen en årlig rapport som sammanfattar resultaten av revisionerna. Under den nya programperioden ska rapporten utformas enligt en enhetlig modell och måste ange alla brister som konstaterats. En annan viktig bestämmelse är att revisionsmyndigheten är skyldig att avge ett yttrande om huruvida förvaltnings- och kontrollsystemet fungerar tillräckligt effektivt för att ge rimliga garantier för att de utgiftsdeklarationer som lämnats till kommissionen är korrekta, och därmed även rimliga garantier för att de underliggande transaktionerna är lagliga och korrekta.

Medlemsstaterna är numera skyldiga att lämna en årlig sammanfattning på lämplig nationell nivå över tillgängliga revisioner och förklaringar.[58] Detta avser även programperioden 2000–2006. I slutet av april 2008 hade nästan alla medlemsstater lämnat årliga sammanfattningar som i stora drag uppfyllde minimikraven. Kommissionen har vidtagit rättsliga åtgärder mot en av medlemsstaterna.

Kommissionen har för sin del inrättat ett system för att bedöma medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem, i enlighet med artikel 71 i förordning (EG) nr 1083/2006. Kommissionen tar del av och godkänner de revisionsstrategier som utarbetas av medlemsstaternas revisionsmyndigheter. Med utgångspunkt i egen kontroll och revision och i medlemsstaternas uppgifter bedömer kommissionen i vilken mån medlemsstaternas system ger tillräckligt god säkerhet. Denna bedömning återfinns i varje behörigt generaldirektorats årliga verksamhetsrapport och i kommissionens sammanfattande rapport. Bedömningen bygger på harmoniserade indikatorer för transaktionernas laglighet och korrekthet.

Kommissionen får avbryta eller ställa in utbetalningar och kan också göra finansiella korrigeringar.

Medlemsstaternas kontroller av förvaltningen av ERUF

Uppgifterna i det här avsnittet bygger helt på information som medlemsstaterna lämnat i svar på en enkät[59] och avser endast ERUF. Enkäten behandlade de kontrollsystem som användes i slutet av 2007 och statistik över de kontroller som utförts under 2005.

De flesta problemen uppstod hos de slutliga stödmottagarna. Förvaltningsmyndigheterna utför antingen kontroller av själva förvaltningen eller av transaktionerna för att upptäcka oegentligheter så tidigt som möjligt. Kontrollerna innebär administrativa kontroller av handlingarna för varje ansökan om utbetalning som stödmottagarna gör, samt kontroller på plats.

De flesta medlemsstaterna uppgav att de vid administrativa kontroller av handlingar systematiskt kontrollerar alla handlingar avseende projekten och utgiftsredovisningen. Alla medlemsstater kontrollerar om utgifterna varit stödberättigande. I ungefär hälften av medlemsstaterna kontrollerar myndigheterna också systematiskt de stödjande handlingarna. I en tredjedel av medlemsstaterna kontrolleras om det arbete eller de tjänster som samfinansierats faktiskt har utförts.

Hur stor andel av utbetalningarna som kontrollerats på plats under 2005 skiljde sig väsentligt mellan olika medlemsstater och olika program. De medlemsstater som inte kontrollerade allt använde ett representativt urval eller stickprov tillsammans med riskanalys för att bättre inrikta kontrollerna.

År 2005 utfördes de flesta kontroller på plats av förmedlande organ. I fem medlemsstater utförde förvaltningsmyndigheterna själva dessa kontroller i många av ärendena. Bara en medlemsstat använde underleverantörer i någon större omfattning för att utföra kontroller på plats.

Alla medlemsstater uppgav att resultaten från kontrollerna av projekten arkiverades i databasen för uppföljning av programmen om problem upptäckts. Det var däremot bara ett fåtal medlemsstater som kunde lämna tillförlitlig statistik över resultaten av de kontroller som utförts under 2005. Uppgifterna är alltså troligen inte centraliserade.

Den statistik som inkommit visar att de vanligaste ärendena avsåg utgifter som inte var stödberättigande, otillräckliga eller saknade underlag, och överträdelser av övergripande bestämmelser eller bestämmelser i stödavtalet. I allmänhet upptäcktes oegentligheterna vid de administrativa kontrollerna av handlingarna, men en hel del upptäcktes vid kontroller på platsen (mellan 20 % och 50 % av ärendena).

Att oegentligheter upptäckts på detta tidiga stadium och så nära stödmottagarna gjorde det lätt att vidta enkla och effektiva åtgärder , t.ex. att begära in saknade underlag eller i fråga om icke-stödberättigande utgifter återkräva och omfördela medlen. När en oegentlighet upptäcks är medlemsstaterna skyldiga att följa upp saken. Ibland använder de gemensamma IT-system. När en oegentlighet avser ett belopp som ligger över en viss tröskel, ska saken anmälas till kommissionen (OLAF).

Medlemsstaterna uppger att de vanligaste orsakerna till problem är otydliga stödbestämmelser, bristande riktlinjer och personalbrist. Vissa nämner också konkurser, överfinansiering och rent brottsliga handlingar. Kontrollbestämmelserna har nyligen förbättrats, bland annat för att färre mottagare – ibland ofrivilligt – ska lämna felaktiga ansökningar om utbetalning (för utgifter som inte är stödberättigande) och för att minska risken för att de behöriga myndigheterna begår fel.

Kontroller av jordbruksutgifter

Kontroller som utförs av de nationella myndigheterna. Inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken är medlemsstaterna, enligt principen om delad förvaltning, ansvariga för utbetalningarna av jordbruksstöd till de slutliga stödmottagarna, via de utbetalande organ som godkänts[60] av medlemsstaterna. Innan utbetalning ska de i synnerhet kontrollera att ansökningarna om utbetalning avser stödberättigande utgifter och att de är utformade i enlighet med gemenskapsrätten.

För varje stödsystem finns olika sektorsbestämmelser om de kontroller som ska utföras av de utbetalande organen eller de delegerade organ som agerar för deras räkning och på deras ansvar.

Administrativa kontroller görs av alla stödansökningar innan utbetalning görs. Kontroller på plats utförs på stickprov, som vanligen uppgår till 5–10 % av underlaget, men som får eller måste uppgå till 100 % beroende på hur risken för problem inom sektorn bedöms.

Kontrollerna utförs huvudsakligen med hjälp av det integrerade systemet för administration och kontroll (SIGC). Det omfattar alla direkta utbetalningar till jordbrukarna. SIGC omfattar en datoriserad uppgiftsbas, ett identifikationssystem för jordbrukarna, jordbruksskiften eller djur om utbetalningarna gäller sådana, samt ett system för att identifiera och registrera rätten till utbetalningar och stödansökningar. Europeiska revisionsrätten har vid flera tillfällen bekräftat att SIGC-systemet om det används rätt är ett effektivt kontrollsystem som begränsar risken för felaktiga utbetalningar.

För de stödsystem som inte omfattas av SIGC, t.ex. lagring av produkter eller exportstöd måste ytterligare kontroller göras efter utbetalning till stödmottagaren.

Vid utgången av varje räkenskapsår upprättar det attesterande organet ett dokument som attesterar de räkenskaper som överlämnats till kommissionen med avseende på deras sanningsenlighet, fullständighet och exakthet, med beaktande av det system för förvaltning och kontroll som inrättats.

Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna årsredovisningen för varje utbetalande organ, tillsammans med en revisionsförklaring som ska undertecknas av det utbetalande organets direktör. Revisionsförklaringen får åtföljas av reservationer, som ska ange vilka ekonomiska konsekvenser som berörs. I sådana fall ska revisionsförklaringen innehålla en lämplig plan för att åtgärda de svagheter som upptäckts och ange hur länge det kommer att ta att genomföra. Revisionsförklaringen ska beskriva uppföljningen av förvaltnings- och kontrollsystemen under hela året.

Från och med 2007[61] ska medlemsstater med mer än ett utbetalande organ också utarbeta en årlig sammanfattning ( sammanfattande rapport ) om revisionsförklaringarna och attestationerna från de attesterande organen vid räkenskapsårets slut. Rapporten ska, tillsammans med revisionsförklaringen och attesten, stärka ansvarskedjan mellan medlemsstaterna och kommissionen.

Kontroller som utförs av kommissionen. Kommissionen kontrollerar i första hand att de utbetalande organens räkenskaper är fullständiga, exakta och riktiga och i andra hand, huvudsakligen med hjälp av kontroller på plats, om medlemsstaternas utgifter är förenliga med gemenskapsreglerna. Om så inte är fallet kan utgiften inte beviljas gemenskapsfinansiering (en finansiell korrigering görs). Detta arbetssätt med så kallade förenlighetskontroller har visat sig mycket effektivt under åren för att skydda Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen.

Förenlighetskontrollerna skyddar gemenskapsbudgeten från att finansiera sådana utgifter som inte ger rätt till gemenskapsstöd. Men det är inte fråga om att från slutmottagarna återvinna oriktiga utbetalningar, eftersom detta enligt principerna för delad förvaltning endast är medlemsstaternas ansvar. Istället handlar det om att kontrollera medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem och att från de nationella förvaltningarna återvinna utgifter som inte varit förenliga med gemenskapsreglerna. Beslut om finansiella korrigeringar fattas beroende på överträdelsens art och allvar, samt beroende på vilken ekonomisk skada gemenskapen vållats. Beloppet beräknas utifrån den faktiska förlust som uppkommit eller utifrån en extrapolering. Om detta inte är möjligt tillämpas schablonavgifter som bestäms beroende på hur allvarliga bristerna varit och den ekonomiska risk gemenskapen löpt. Under 2007 fann kommissionen att cirka 686,6 miljoner euro[62] av finansieringen till EUGFJ och EJFLU inte var förenlig med gemenskapsreglerna.

När man vid förenlighetskontrollerna uppdagar felaktiga utbetalningar uppmanas medlemsstaterna att följa upp ärendena genom återvinning från de slutliga mottagarna. Även om detta är omöjligt, t.ex. därför att den finansiella korrigeringen avser brister i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem, är det ett viktigt påtryckningsmedel för att förbättra systemet och därmed förebygga eller spåra felaktiga utbetalningar till de slutliga mottagarna. Förenlighetskontrollerna bidrar alltså till att säkerställa riktigheten och lagligheten i transaktioner med de slutliga mottagarna.

Kontroller av traditionella egna medel

Medlemsstaterna ansvarar för uppbörden av traditionella egna medel, för att föra räkenskaper och företa nödvändiga kontroller och utredningar.[63] Medlemsstaterna ska upprätta dels så kallade A-räkenskaper, där inbetalda tullskulder eller garantier tas upp, dels så kallade B-räkenskaper över utestående skulder och fordringar som inte kunnat drivas in och för vilka säkerhet inte ställts (eller för vilka säkerhet ställts men där fordran är tvistig). De flesta posterna i B-räkenskaperna avser upptäckta bedrägerier eller oegentligheter. De flesta upptäcks vid de grundläggande nationella kontrollerna (fysiska kontroller och kontroller av handlingar) eller vid de nationella kontroller som görs när räkenskaperna avslutas (80 % av fallen år 2006 och 2007).

Kommissionen bevakar hur systemet för traditionella egna medel fungerar. Kommissionen ser till att de traditionella egna medlen står till förfogande i tid och beräknar dröjsmålsräntan om så inte är fallet. Kontrollerna omfattar bland annat kontroller på plats i medlemsstaterna, avtal om gemensam revision[64], uppföljning av inledande anmärkningar (de tidigare så kallade sektorsskrivelserna) och revisionsrättens årsrapporter, samt särskild uppföljning av uppgifter från kommissionens andra avdelningar (t.ex. uppgifter från OLAF om enskilda ärenden med avsevärda ekonomiska konsekvenser som kräver ömsesidigt bistånd).

Under sina 32 kontroller 2007 upptäckte generaldirektoratet för budget 114 avvikelser i fråga om traditionella egna medel. Liksom tidigare år avsåg bara några få avvikelser överträdelser av bestämmelserna (år 2007 inleddes inget nytt ärende och för närvarande behandlas totalt 31 ärenden). Problemen diskuteras bilateralt med medlemsstaterna och läggs fram för rådgivande kommittén för egna medel.

Vid uppföljningen av de avvikelser som nämns i årsrapporterna och i revisionsrättens inledande anmärkningar fick generaldirektoratet för budget in 20 nya skrivelser med anmärkningar år 2007.

Kontrollresultaten visar att den allmänna situationen för EU:s finansiering via traditionella egna medel är korrekt och följer tidsplanen. På det stora hela rättar sig medlemsstaterna efter gemenskapslagstiftningen på området.

Kontroller på plats enligt förordning (Euratom, EG) nr 2185/96[65]

Enligt förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 är kommissionen behörig att utföra inspektioner och kontroller på plats i medlemsstaterna och enligt gällande samarbetsavtal även i vissa tredjeländer. Sedan den 1 juni 1999 utövas denna behörighet av OLAF.[66]

Inspektioner och kontroller på plats av ekonomiska aktörer är typiska inslag i de externa utredningarna, dvs. de administrativa utredningar som OLAF gör av andra än EU-institutionerna och organen för att bekämpa olaglig verksamhet som kan skada Europeiska unionens ekonomiska intressen.

OLAF tillämpar förordning nr 2185/96 enligt riktlinjerna i det vademecum[67] som antogs i oktober 1997 och som håller på att uppdateras.

År 2007 utförde OLAF sammanlagt 74 kontroller på plats enligt förordning nr 2185/96 (att jämföra med de 72 kontroller som utfördes 2006). Dessa omfattade

- 25 kontroller på jordbruksområdet,

- 26 kontroller av strukturpolitiken,

- 21 av direkta utgifter och bistånd till tredjeland,

- 2 avseende interna utredningar.

Alla kontroller på plats ägde rum inom EU, utom en kontroll som skedde i ett tredjeland avseende bistånd till tredjeland.

Erfarenheten visar att kontroller på plats både kvantitativt och kvalitativt är ett mycket viktigt verktyg för de externa utredningarna.

Det operativa resultatet beror dock till hög grad på hur effektivt de nationella myndigheterna samarbetar. OLAF håller för närvarande på att utarbeta en rapport om genomförandet av förordning nr 2185/96, med förslag till goda metoder för varje etapp av dessa kontroller. Rapporten väntas antas 2008, tillsammans med den nya versionen av OLAF:s vademecum .

PRESKRIPTIONSFRIST FÖR UPPFÖLJNING ELLER VERKSTÄLLIGHET AV BESLUT AVSEENDE OEGENTLIGHETER

Det är medlemsstaterna som har ansvaret för att följa upp oegentligheter på områden med delad förvaltning och i fråga om traditionella egna medel. Medlemsstaterna är också skyldiga att tillämpa eventuella beslut om påföljder eller administrativa åtgärder som kan komma att fattas när uppföljningen avslutas.

Preskriptionsfristerna ska värna om rättssäkerheten. Men när preskription inträder kan oegentligheter inte längre följas upp och eventuellt meddelade påföljder får inte längre tillämpas. För att skydda Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen införs genom artikel 3 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 preskriptionsfrister som utgör ett minimum, men som inte hindrar medlemsstaterna från att tillämpa längre preskriptionstider.

Kommissionen har skickat ut en enkät bland medlemsstaterna för att få bättre kännedom om vilka länder som medger sådana längre preskriptionstider och vilka preskriptionsfrister som tillämpas på ärenden som inte omfattas av gemenskapsrätten. En sammanfattning av svaren lämnas nedan. Analysen begränsas till administrativa förfaranden.[68]

För direkta utgifter som direkt förvaltas av kommissionen tillämpas en femårig preskriptionsfrist i enlighet med artikel 73a i budgetförordningen, i förening med artikel 85b i genomförandebestämmelserna.[69] Detta behandlas inte i den här rapporten.

Preskriptionsfrist för uppföljning

Normal preskriptionsfrist. Artikel 3.1 i förordning nr 2988/95 föreskriver en preskriptionsfrist på fyra år för att följa upp en oegentlighet från det att den ägt rum.[70] EU:s sektorsbestämmelser föreskriver en kortare frist, dock minst tre år. Dessa frister är direkt tillämpliga i nationell rätt, om inte de nationella bestämmelserna tillåter längre preskriptionsfrister.

I 21 av medlemsstaterna förekommer längre preskriptionsfrister än i gemenskapsrätten. Fristerna löper i allmänhet på fem till tio år, men kan i vissa fall vara 12 eller till och med 20 år.

Enligt förordning nr 2988/95 inträder preskriptionsavbrott genom varje åtgärd som den behöriga myndigheten underrättar den berörda personen om och som har till syfte att utreda eller beivra oegentligheten. I vissa medlemsstaters nationella rätt inträder också preskriptionsavbrott om förhandlingar om en avbetalningsplan inletts med gäldenären.

Absolut preskription. Enligt förordning nr 2988/95 inträder preskription, utan hänsyn till preskriptionsavbrott, senast då den dubbla preskriptionstiden löper ut utan att den behöriga myndigheten beslutat om någon sanktion, förutom i det fall ett straffrättsligt förfarande inletts.

Nio medlemsstater tillåter längre preskriptionstider även i dessa fall på vissa områden. Oftast inträder preskription efter tio år, utom i ett fall där preskription inträder först efter 20 år.

Preskriptionsfrist för verkställighet av beslut om administrativa påföljder

I förordning nr 2988/95 föreskrivs en preskriptionsfrist på tre år för verkställighet av beslut om administrativa påföljder.[71]

I 15 av medlemsstaterna förekommer längre preskriptionsfrister, från fyra till tio år efter beslutet om påföljd. Vanligast är en preskriptionsfrist på fem år. I allmänhet börjar fristen att löpa från det att beslutet meddelats, men i vissa medlemsstater räknas fristen från den 1 januari påföljande år, efter det att beslutet delgivits eller efter det att den betalningsfrist som anges i beslutet löpt ut. Preskriptionsavbrott inträder i allmänhet på samma sätt som för påföljder.

Preskriptionsfrist för verkställighet av beslut om andra administrativa åtgärder (återvinning)

Gemenskapsrätten innehåller inga bestämmelser om preskriptionsfrist för verkställighet av beslut om andra administrativa åtgärder som meddelats enligt nationella förfaranden. Sådana frister är dock särskilt viktiga för att kunna återvinna beloppen. Det verkar därför logiskt att de 27 medlemsstaterna skulle införa sådana bestämmelser i sina nationella lagstiftningar, men bara 21 av dem hänvisar till nationella bestämmelser. Dessa är också inbördes mycket olika, och fristen löper på allt från tre till tio år, i vissa fall till och med på 20 år.

Fristen börjar löpa och preskriptionsavbrott inträder på ungefär samma sätt i fråga om verkställighet av beslut om administrativa påföljder.

ÅTERVINNING

Det är i första hand medlemsstaterna som har ansvaret för att återvinna medlen från de slutliga mottagarna vid delad förvaltning och för uppbörden av traditionella egna medel. Inom kommissionen är det de delegerande utanordnarna som har ansvaret för den ekonomiska uppföljningen. OLAF deltar endast i arbetet om den ekonomiska uppföljningen har direkt anknytning till den operativa verksamheten. I fråga om strukturfonderna avvecklas OLAF:s deltagande gradvis, men under en övergångsperiod deltar byrån i uppföljningen av medlemsstaternas anmälningar avseende programperioden 1994–1999.[72] Ett nytt elektroniskt gränssnitt gör det möjligt att direkt koppla varje delegerad utanordnares uppgifter till anmälningsdatabasen ECR.

Jordbruk

Genom artikel 32 i förordning (EG) nr 1290/2005 infördes ett nytt system för att avsluta felaktigt utbetalda belopp. När en medlemsstat inte kunnat återvinna det felaktigt utbetalda beloppet från den slutliga mottagaren inom fyra år från det första administrativa eller rättsliga konstaterandet (eller inom åtta år i ärenden som prövas av nationell domstol) belastar beloppet automatiskt till 50 % den berörda medlemsstatens budget i samband med det årliga avslutandet av räkenskaperna för EUGFJ och EJFLU. Om medlemsstaten visat försumlighet kan den belastas med hela beloppet.

Systemet tillämpades för första gången genom kommissionens beslut i april 2007[73], genom vilket räkenskaperna avslutades för alla ärenden som inte lett till återvinning före 2003 eller 1999 (ärenden äldre än fyra respektive åtta år) och som belastade medlemsstaterna med 131,7 miljoner euro. Ytterligare hundra miljoner euro bröts ut i april 2007 och har eller kommer att belasta medlemsstaterna genom senare beslut från kommissionen om avslutande av räkenskaperna för budgetår 2006.

Under budgetår 2007 lämnade medlemsstaterna de ekonomiska uppgifter som krävs för återvinning via generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling. Den 11 april 2008 hade 154,3 miljoner euro återvunnits av medlemsstaterna för budgetår 2007 vid slutet av budgetåret återstod 1,438 miljarder euro att återvinna. De ekonomiska konsekvenserna av utebliven återvinning i ärenden från 2003 eller 1999 har fastställts enligt den ovan beskrivna regeln om belastning med 50 % och medlemsstaterna belastades därmed med 137,6 miljoner euro genom beslutet om avslutande av räkenskaperna från april 2008[74]. Därtill kommer 165 miljoner euro som ska belasta gemenskapens budget för de ärenden där återvinning för budgetår 2007 förklarats omöjlig.

Sedan medlemsstaterna belastats med hälften av de belopp som inte kunnat återvinnas ska de fortsätta sina nationella förfaranden för att återvinna felaktigt utbetalda belopp från de slutliga mottagarna. Av de belopp som faktiskt återvunnits ska hälften överföras till gemenskapsbudgeten.

Strukturfonderna

Medlemsstaterna har också ansvaret för att återvinna felaktiga utbetalningar från strukturfonderna. Kommissionen kan räkna av sådana belopp genom att dra in eller sätta ned gemenskapsfinansieringen.

Program som samfinansieras via strukturfonderna löper över flera år och finansieras genom mellanliggande utbetalningar. Återvinning av felaktigt utbetalda belopp kan ske under programmets löptid, eller när programmet avslutats. För programperioden 1994–1999 skulle ansökan om slutbetalning lämnas till kommissionen senast den 31 mars 2003. Under perioden samfinansierade gemenskapen cirka 1 000 program med sammanlagt 159 miljarder euro.[75] Kommissionens utanordnande enheter och förvaltningsenheter sköter med hjälp av OLAF den administrativa och ekonomiska uppföljningen för att avsluta programmen.

För programperioden 1994–1999 anmälde medlemsstaterna 11 647 ärenden (jämfört med 74 år 2007) som beräknas beröra 1,52 miljarder euro[76] i gemenskapsmedel (att jämföra med 68 miljoner euro 2007).

Av dessa ärenden har kommissionen definitivt avslutat 5 686 stycken. Ett belopp på 630 miljoner euro frigjordes i samband med avslutandet av räkenskaperna och återfördes till gemenskapens budget. Medlemsstaterna uppger att administrativa eller rättsliga förfaranden avslutats på nationell nivå i 1 610 ärenden, med ekonomiska konsekvenser på 101 miljoner euro för samma period. Kommissionen har inlett förlikning för att avsluta ärendena.

Kommissionen antog under 2007 ett beslut om de ekonomiska konsekvenserna av utgifter som finansierats via EUGFJ:s utvecklingssektion sedan de berörda medlemsstaterna i 27 skrivelser begärt att de belopp som var omöjliga att återvinna skulle få belasta gemenskapsbudgeten.

För programperioden 2000–2006 har medlemsstaterna hittills anmält 12 161 ärenden (3 428 år 2007) som berör ett belopp på cirka 1,79 miljarder euro i gemenskapsmedel (630 miljoner euro år 2007).

Medlemsstaterna uppger till kommissionen att administrativa eller rättsliga förfaranden inletts på nationell nivå i 4 471 av ärendena och att cirka 509 miljoner euro återvunnits.

Det sammanlagda beloppet för finansiella korrigeringar var 2 141 miljoner euro för programperioden 1994–1999 (att jämföra med 176 år 2007) respektive 1 569 miljoner euro för perioden 2000–2006 (220 miljoner år 2007). Efter kommissionens och revisionsrättens revision, OLAF:s utredningar och förfarandet för att avsluta programmen från perioden 1994–1999 vidtas finansiella korrigeringar. Korrigeringarna avser bl.a. formella beslut om korrigering på grund av fel, frigörande av belopp när programmet avslutas med lägre utgifter än väntat och återvinning av belopp efter rättsliga förfaranden.[77]

De flesta anmälningar till kommissionen leder till finansiell korrigering. I vissa ärenden krävs dock ingen korrigering, eftersom beloppen kan räknas av mot betalningskrav från mottagaren.

Egna medel

Det är medlemsstaterna som ska driva in de fastställda beloppen, däribland sådana som registreras i den gemensamma databasen OWNRES. År 2007 ska cirka 377 miljoner euro drivas in med anledning av upptäckta fel.

Vissa fastställda belopp kan trots medlemsstaternas insatser inte drivas in i sin helhet. Beloppet kan komma att justeras med anledning av ytterligare information eller efter rättsliga förfaranden. Gäldenärens ekonomiska ställning kan också göra fordran omöjlig att driva in.

För närvarande har 40 % av beloppet för 2007 kunnat drivas in (cirka 150 miljoner euro).[78] Det är ett bra utgångsläge, med tanke på att den övergripande indrivningen för 2006, enligt förra årets rapport, var 32 % och därefter ökade till 40 %. Under det senaste decenniet har indrivningsgraden legat på 40 till 55 procent.

När en fastställd fordran inte kunnat drivas in trots erforderliga insatser från medlemsstaten, kan beloppet på medlemsstatens begäran förklaras omöjligt att återvinna. År 2007 vägrade kommissionen i 16 fall att avskriva dessa fordringar, motsvarande 28 miljoner euro, eftersom kommissionen ansåg att det var medlemsstaterna som bar ansvaret för att beloppen inte kunnat återvinnas.

Vissa medlemsstater betalade kommissionen över 20 miljoner euro därför att de underlåtit att fastställa tullskulder i enlighet med sina skyldigheter, och därmed ådragit sig det ekonomiska ansvaret för dessa.

Direkta utgifter

På områden med direkt förvaltning är det EU-institutionerna själva som återvinner belopp som betalats ut felaktigt, utan inblandning av medlemsstaterna.

Enligt budgetförordningen och genomförandebestämmelserna sker återvinningen i olika etapper.

- Utanordnaren beräknar och fastställer fordran (och kontrollerar att den är säker, likvid och förfallen till betalning).

- Ett betalningskrav upprättas (utanordnaren ger räkenskapsföraren instruktion att inkassera den fordran som har fastställts) varefter gäldenären tillställs en debetnota.

- Räkenskapsföraren inkasserar om möjligt fordran genom avräkning om gäldenären i sin tur har en fordran på gemenskapen som är säker, likvid och förfallen till betalning.

Om gäldenären trots påminnelser och formell underrättelse om betalningskravet inte reglerat fordran och räkenskapsföraren inte kunnat inkassera fordran genom avräkning eller en bankgaranti som tidigare utställts av gäldenären ska utanordnaren utan onödigt dröjsmål begära indrivning.

Det finns två inbördes oförenliga sätt att erhålla en exekutionstitel:

- Antingen kan man anta ett beslut som räknas som verkställbart i den mening som anses utgöra exekutionstitel enligt artikel 256 i EG-fördraget (ett formellt förfarande för att fastställa fordran och få en exekutionstitel).

- Eller så kan man på rättslig väg utverka en exekutionstitel vid nationell domstol eller vid EG-domstolen. Detta omfattar även skadeståndstalan i brottmål i de rättssystem där detta är möjligt.

De betalningskrav som utfärdats för budgetår 2007 avsåg 226 ärenden där beloppet helt eller delvis kunde återvinnas, med totalt 3,7 miljoner euro. I 184 ärenden kunde hela beloppet återvinnas. Däremot har det slutliga beloppet ännu inte fastställts i 223 andra ärenden. Vidare är 204 ärenden öppna och där återstår 10,7 miljoner euro att återvinna.

Återvinning sedan OLAF utrett ett ärende

När det i en slutlig rapport om ett ärende som utretts av OLAF fastställs att vissa belopp troligen betalats ut felaktigt till en mottagare, eller aldrig kommit fram, är det ansvariga myndigheter, vanligen medlemsstaternas eller tredjelands myndigheter, som ska återvinna beloppen. OLAF bevakar återvinningsförfarandena.

År 2007 avslutade OLAF formellt den ekonomiska uppföljningen av över 203 miljoner euro. I fråga om strukturfonderna återvanns 197,67 miljoner euro som avsåg 53 avslutade ärenden, varav 35 var äldre utredningar. Beloppet togs upp i kommissionens räkenskaper under föregående räkenskapsår. Avsevärda belopp har också kunnat återvinnas under 2007 i ärenden som ännu inte har avslutats.

[1] Tidigare års rapporter finns på: http://EG.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[2] SEK(2008) 2300 och SEK(2008) 2301.

[3] Artikel 1.2 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EUT L312, 23.12.1995.

[4] Artikel 1.1a i konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen av den 26 juli 1995, EUT C 316, 27.11.1995.

[5] SEK(2008) 2300.

[6] Anti Fraud Information System/External Communications Registry.

[7] Siffrorna på vissa områden har uppdaterats sedan 2006 års rapport.

[8] Beräkningen omfattar hela löptiden för budgetplanen 2000–2006.

[9] Tullar och jordbruksavgifter.

[10] Procentsatsen har beräknats med hjälp av prognosen för de traditionella egna medlen i 2007 års allmänna budget, och inte utifrån räkenskaperna.

[11] Kommissionens förordning (EG) nr 1848/2006 av den 14 december 2006 om oegentligheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken och om organisationen av ett uppgiftssystem på detta område och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 595/91, EUT L355, 15.12.2006.

[12] Europeiska regionala utvecklingsfonden.

[13] Europeiska socialfonden.

[14] http://EG.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[15] KOM(2007) 489.

[16] Rådets förordning (EG) nr 14/2008 om ändring av förordning (EEG) nr 386/90, EUT L8, 11.1.2008.

[17] Förordning (EG) nr1889/2005, EUT L 309, 25.11.2005.

[18] EUT L82, 22.3.1997.

[19] KOM(2006) 866.

[20] Ovan citerade förordning (EG) nr 515/97.

[21] Hur kontainrar förflyttas till exempel.

[22] Följande förslag antogs 2008: Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 450/2008 av den 23 april 2008 om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (Moderniserad tullkodex) , EUT L 145, 4.6.2008 och Europaparlamentet och rådets beslut nr 70/2008/EG av den 15 januari 2008 om en papperslös miljö för tullen och handeln, EUT L 23, 23.1.2008.

[23] Konvention av den 18 december 1997, EUT C 24, 23.1.1998.

[24] Enligt de förklaringar som ska avges i enlighet med artikel 32.4 i konventionen.

[25] Konvention av den 26 juli 1995, EUT C 316, 27.11.1995.

[26] Protokoll av den 8 maj 2003, EUT C 139, 13.6.2003.

[27] Förenade kungariket och Malta ratificerade protokollet den 15 januari 2008. Österrike, Belgien, Grekland, Italien, Irland och Portugal har inte ratificerat det.

[28] Rådets beslut 2008/39/RIF av den 6 december 2007, EUT L9, 12.1.2008 och rådets beslut 2007/764/EG av den 8 november 2007, EUT L307, 24.11.2007.

[29] Belgien, Tyskland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal och Finland.

[30] Förenade kungariket är inte part i avtalet.

[31] Förenade kungariket är inte part i avtalet.

[32] Dokument OMS WHA 56.1 av den 21 maj 2003 som trädde i kraft den 27 februari 2005.

[33] Kommissionens meddelande SEK(2001) 2029 slutlig.

[34] Resultatet av arbetet med en bedrägerisäker lagstiftning under perioden 2002–2007 har rapporterats närmare i SEK(2007) 1676 slutlig.

[35] KOM(2007) 806 slutlig.

[36] Förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1338/2001, KOM(2007) 525 slutlig.

[37] Kommissionens tredje rapport enligt artikel 11 i rådets rambeslut av den 29 maj 2000 om förstärkning av skyddet mot förfalskning i samband med införandet av euron genom straffrättsliga och andra påföljder, KOM(2007) 524 slutlig.

[38] Rambeslut 2000/383/RIF, EUT L 140, 14.6.2000

[39] Rådets beslut av den 17 december 2001, EUT L339, 21.12.2001.

[40] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html.

[41] Beslut nr 878/2007/EG, EUT L193, 25.7.2007.

[42] KOM(2007) 127.

[43] Budgetförordningen (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002, EUT L 248, 16.9.2002, i ändrad lydelse enligt rådets förordning (EG, Euratom) nr 1995/2006 av den 13 december 2006, EUT L 390, 30.12.2006.

[44] Kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 av den 8 december 2006, EUT L 371, 27.12.2006.

[45] Rådets förordning (EG) nr 1437/2007 av den 26 november 2007, EUT C 181, 3.8.2007, kommissionens förordning (EG) nr 498/2007 av den 26 mars 2007, EUT L120, 10.5.2007.

[46] KOM(2006) 254.

[47] KOM(2007) 758.

[48] Belgien, Tjeckien, Ungern, Malta och Rumänien.

[49] Tidigare citerad.

[50] Första protokollet av den 27 september 1996, EUT C 313, 23.10.1996. Protokoll av den 29 november 1996 om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål, EUT C 151, 20.5.1997. Andra protokollet av den 19 juni 1997, EUT C 221, 19.7.1997.

[51] Rådets beslut 2008/40/RIF av den 6 december 2007 , EUT L 9, 12.1.2008.

[52] Hittills har Tjeckien, Ungern, Malta och Polen varken ratificerat konventionen eller dess protokoll. Estland har inte ratificerat protokollet om förhandsavgörande. Italien har inte ratificerat det andra protokollet och hindrar därigenom detta från att träda i kraft. I kommissionens andra rapport om genomförandet av konventionen och dess protokoll (KOM(2008) 77 slutlig) konstaterade kommissionen även att sju medlemsstater inte helt och hållet genomfört vissa av bestämmelserna. Kommissionen kommer att ta individuell kontakt med dessa medlemsstater för att genomförandet ska slutföras.

[53] Nationella myndigheter i Marocko (även tullfrågor) , Djibouti, Republiken Kongo, Senegal, Argentina och Forum des inspections générales d’État d’Afrique (FIGE).

[54] Tyskland, Italien och Slovakien.

[55] EUT C 107, 30.4.2004.

[56] KOM(2006) 9 och SEK(2006) 49. Med integrerad ram avses sådana övervaknings- och kontrollsystem som ger rimlig säkerhet om att risken för fel hanteras korrekt i de olika etapperna. Kommissionen kommer i slutet av 2008 att offentliggöra ett meddelande om kontrollernas kostnadseffektivitet med hänsyn till kvarstående risker. För övriga aspekter på frågan se den första rapporten (KOM(2007) 86) och den slutliga rapporten om genomförandet (KOM(2008) 110).

[57] Rådets förordning (EG) nr 1083/2006 av den 11 juli 2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden, Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden, kommissionens förordning (EG) nr 1828/2006 av den 8 december 2006 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1083/2006 om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden och för Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1080/2006 om Europeiska regionala utvecklingsfonden. Liknande bestämmelser finns på fiskeområdet, se t.ex. förordning (EG) nr 1198/2006, EUT L 223, 15.8.2006.

[58] Artikel 53b 3 i budgetförordningen.

[59] Uppgifterna har inte kontrollerats mot information från kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik. Alla svar finns offentliggjorda i SEK(2008)2301

[60] Förordning (EG) nr 1290/2005, EUT L 209, 11.8.2005.

[61] Förordning (EG) nr 885/2006, EUT L 171, 23.6.2006.

[62] Beslut 2007/243/EG (EUT L106, 24.4.2007) , 2007/247/EG (EUT L261, 6.10.2007) och 2008/68/EG (EUT L18, 23.1.2008).

[63] Rådets förordning (EG, Euratom) 1150/2000, EUT L 130, 31.5.2000.

[64] Avtalen om gemensam revision avser Österrike, Danmark och Nederländerna. Dessa medlemsstater genomför själva kontroller på ett område som valts ut i samförstånd med GD Budget, som sedan följer upp arbetet och kontrollresultaten vid ett utvärderingsbesök.

[65] Rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96, EUT L 292, 15.11.1996.

[66] Förordning (EG) nr 1073/1999 och förordning (Euratom) nr 1074/1999, EUT L 136, 31.5.1999.

[67] UCLAF/12/SEK(97) 9989.

[68] Vissa medlemsstater anger uttryckligen att de civilprocessrättsliga bestämmelserna även är tillämpliga på administrativa förfaranden. Bara i dessa fall har hänsyn tagits till civilrättsliga bestämmelser.

[69] Kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002, EUT L357, 31.12.2002.

[70] Uppföljningen är sådana administrativa eller rättsliga förfaranden som vidtas för att spåra eller fastställa oegentligheter.

[71] Här avses verkställighet av sådana påföljder som anges i artikel 5 i samma förordning.

[72] Memorandum C(2007) 5709 om ansvarsfördelningen inom kommissionen för den ekonomiska uppföljningen av oegentligheter [ej översatt till svenska].

[73] Beslut 2007/327/EG, EUT L 122, 11.5.2007.

[74] Beslut 2008/396/EG, EUT L 139, 29.5.2008.

[75] Det rör sig om fleråriga program. Siffran omfattar inte projekt som får direktfinansiering via strukturfonderna eller Sammanhållningsfonden.

[76] Enligt uppgifterna i anmälningsdatabasen ECR den 15 april 2008.

[77] Siffrorna omfattar inte finansiella korrigeringar som inte ger anledning till återvinning, t.ex. korrigeringar som görs när en medlemsstat upptäcker ett fel eller accepterar den korrigering kommissionen föreslår och beloppet därefter kunnat anslås till ett annat projekt.

[78] Siffrorna bygger på beräkningar som gjorts utifrån de uppgifter som fanns tillgängliga den 9 mars 2008.