Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om:

- "Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om förebyggande av brottslighet i Europeiska unionen - Synpunkter på gemensamma riktlinjer och förslag om finansiellt stöd från gemenskapen", och

- "Förslag till rådets beslut om inrättande av ett program för stimulans, utbyte, utbildning och samarbete på det brottsförebyggande området (Hippokrates)"

(2001/C 221/17)

Den 29 november 2000 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande och förslag.

Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 2 maj 2001. Föredragande var Roger Burnel.

Vid sin 382:a plenarsession den 30-31 maj 2001 (sammanträdet den 30 maj) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 111 röster för, ingen emot och en nedlagd röst.

I. INLEDNING

1. Brottsligheten breder ut sig i Europeiska unionen och världen över, inte minst därför att detta gissel snabbt och lätt sprider sig över gränserna. Vissa geografiska områden ger en gynnsam grund för brottsligheten och föredras därför.

2. Alla länder och de europeiska institutionerna har därför en oavvislig skyldighet att angripa brottsligheten vid roten och i alla dess olika skepnader. Att hävda att brottsligheten är ett samhällsproblem förklarar och ursäktar ingenting.

3. ESK har ombetts yttra sig om "Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om förebyggande av brottslighet i Europeiska unionen - Synpunkter på gemensamma riktlinjer och förslag om finansiellt stöd från gemenskapen".

4. Brottsförebyggande åtgärder är första steget i en politik och i insatser som bör utgå från en helhetsstrategi. Det är därför ESK ger ett långt svar, utan att detta för den skull är uttömmande. Kommittén har redan tidigare yttrat sig på detta område, t.ex. när det gäller olika former av brottsligt utnyttjande av barn, kvinnor och invandrare, och mer allmänt sårbara personer och grupper som befinner sig i en riskzon.

5. Först och främst hoppas ESK att beslutsfattarna, framför allt politikerna, skall klargöra sin uppfattning om skydd och främjande av en värdegrund samt utarbetande av insatser och metoder som manar till respekt för alla människor.

6. Utvidgningen kommer att innebära en utökning av EU:s gränser till lands och till sjöss, och det är därför önskvärt att kandidatländerna blir medvetna om och knyts till frågor och insatser som är angelägna för gemenskapen.

EU bör reflektera och agera i förhållande till Europarådet och FN, särskilt när det gäller kampen mot den organiserade brottsligheten, som effektivt utnyttjar den mest avancerade tekniken när det exempelvis gäller kommunikation, drogproduktion och spionage.

II. KOMMENTARER

1. Kommissionen utgår från en bred definition av begreppet brottslighet som inte enbart inbegriper själva de handlingar som definieras som kriminella i de olika nationella lagstiftningarna.

1.1. Om man placerar brott på toppen av pyramiden av missgärningar kan man konstatera att toppen vilar på olika lager som löper från skenbart banala former av bristande medborgaranda till maffiaverksamhet och organiserad brottslighet, över hela skalan av individuella och kollektiva brott.

1.2. ESK instämmer i kommissionens breda tolkning därför att varje förbrytelse som inte angrips vid roten riskerar att leda till allt allvarligare förbrytelser, genom sambandskedjor och mönster. "Det börjar med en knappnål och slutar med en silverskål", som ordspråket säger.

2. Kampen mot brottsligheten har som mål att garantera fysiska och juridiska personers trygghet och existens, skydda enskild och kollektiv egendom i privat eller offentlig ägo samt försvara brottsoffrens rättigheter.

3. Kampen bygger på fyra inbördes sammanlänkade insatstyper:

3.1. Förebyggande åtgärder.

3.2. Polisingripande och straffåtgärder i enlighet med lagen.

3.3. Stöd och hjälp till brottsoffer.

3.4. Social återanpassning av brottslingar under och efter straffperioden.

4. Kommissionen har lämpligt nog kallat sitt program "Hippokrates", efter den förebyggande läkekonstens fader: "Det är bättre att förebygga än att bota". Denna logiska princip borde gälla alla missförhållanden.

4.1. Kommissionen sätter följande två mål främst:

- att göra medborgarna uppmärksamma på problemet,

- att stimulera dem till samarbete för att effektivisera samhällets insatser för att skydda personer samt offentlig och privat egendom.

4.2. Den uppmaning om medverkan som ställs till medborgarna och de politiska, ekonomiska, sociala och kulturella beslutsfattarna kommer endast att få effekt under följande två huvudförutsättningar:

4.2.1. Medborgarna måste uppleva att de har en realistisk möjlighet att påverka och att det kan leda till konkreta och mätbara resultat. Det förebyggande arbetet är inte en angelägenhet för enbart specialister, hur oundgängliga dessa än är. Det är en central del av samhällsansvaret.

4.2.2. Förebyggandet måste utgå från en helhetsstrategi, det vill säga man måste angripa brottslighetens samtliga rötter, djupgående och mera ytliga, och engagera alla samhällsaktörer. Det innebär att också stadspolitiken, kampen mot fattigdom, arbetslöshet och utslagning samt skolpolitiken, socialpolitiken och informationspolitiken har en roll i det förebyggande arbetet. Ett exempel är fattigdomen: man måste angripa fattigdomens orsaker och följder, inte utpeka fattiga personer och familjer som ansvariga för sin situation. Vem vill leva i misär?

4.2.3. Utbildning kräver ett särskilt omnämnande. Alla behöver verktyg för att tänka och kommunicera språkligt på olika sätt (tala, läsa, skriva, räkna osv.). Alla behöver lära sig hantera olika situationer genom utbildning i etik och medborgarkunskap. Därför måste lärarna utbildas så att de kan möta alla (elever och föräldrar) och inom skolans ram ta fram resurser och inrätta pedagogiska livsmiljöer. Gatan är sällan en bra skola.

4.3. Som institutionaliserad samlingspunkt och debattforum för det organiserade civila samhället månar ESK av naturliga skäl om medborgarnas livskvalitet, och är följaktligen vaksam på alla orosmoment som är följden av att vissa rättigheter har fråntagits medborgarna: rätten till säkerhet, värdighet, arbete, hälsoskydd och socialskydd, utbildning och familjeliv etc.

4.4. Man kan konstatera att brottsligheten (både i fråga om brottens antal och allvarlighetsgrad) ökar och får en alltmer raffinerad organisation i en takt som alltför sällan motsvaras av utvecklingen av de medel som står till buds för förebyggande och beivrande. Det är åtminstone allmänhetens förhärskande uppfattning.

4.4.1. Statsmakterna har alltså en omfattande pedagogisk uppgift i förhållande till medborgarna och massmedia.

4.4.2. De medel som Europol förfogar över är helt otillräckliga (35 miljoner euro 2001, + 29 % jämfört med år 2000). Samma sak skulle kunna sägas om situationen i medlemsstaterna, t.ex. när det gäller kampen mot den gränsöverskridande brottsligheten (i fråga om både landgränser och sjögränser). Brottslighet är ett gissel som färdas mellan länder allt lättare och snabbare. Ju senare man vidtar aktiva åtgärder mot denna brottslighet, desto större konsekvenser får den.

4.4.3. Trots att den viktigaste förhållningsregeln borde vara ett samarbete som utesluter all form av konkurrens, verkar det på vissa håll som om poliskrig inte längre enbart hör hemma i romanförfattarnas fantasi.

4.4.4. Det faktum att vissa rättsliga förfaranden är så långsamma och invecklade, tillsammans med vissa avslöjanden, bidrar till allmänhetens känsla av att brottslingar kommer undan ostraffade, medan det i själva verket främst handlar om en ständig brist på resurser eller till och med om att medlen inte är lämpliga för ändamålet. Om de anklagades rättigheter skall garanteras, måste brottsoffrens garanteras i minst lika hög grad.

4.4.5. För allmänheten ligger det nära till hands att tänka att hederliga människor blir bortglömda och att de som skall försvara deras rättigheter inte hänger med i utvecklingen.

5. Kommissionens förslag innebär följande:

5.1. I enlighet med den handlingsplan som i juni 1997 antogs av Europeiska rådet i Amsterdam begär kommissionen att det utifrån gemensamma standarder för medlemsstaterna skall inrättas "en mekanism för insamling och analys av data som är så konstruerad att den kan ge en bild av situationen i fråga om organiserad brottslighet i medlemsstaten och som kan bistå de brottsbekämpande myndigheterna i kampen mot den organiserade brottsligheten".

Europol och medlemsstaterna har redan slagit in på denna väg i samband med utarbetandet av årsrapporten om situationen när det gäller organiserad brottslighet i EU.

5.2. Beträffande allmän brottslighet är avsaknaden av tillförlitliga uppgifter ett hinder för jämförelser mellan stater. Både Europarådet och FN har inlett överläggningar i frågan, bland annat om uppgifter som rör allmän brottslighet.

5.3. ESK stöder de pågående initiativ som syftar till att bygga upp en samlad och detaljerad kunskap om brottsligheten, studera hur brottsligheten förändras och göra en korrekt utvärdering av effekterna av redan genomförda åtgärder.

6. Kommissionen efterlyser mobilisering och nätverksbyggande bland brottsförebyggande aktörer.

6.1. Kommissionen stöder det franska ordförandeskapets och Sveriges initiativ för att "inrätta ett europeiskt nätverk för brottsförebyggande med särskild inriktning på stads-, ungdoms- och narkotikabrottslighet".

6.2. Vissa initiativ har tagits inom näringslivet och av vissa branscher som särskilt riskerar att dras in i korruption, penningtvätt eller bedrägeri.

6.3. Kommissionen föreslår att det skall inrättas ett europeiskt forum för förebyggande av organiserad brottslighet. Ytterst olikartade områden berörs, till exempel smuggling av lagliga och olagliga varor, databrottslighet, korruption, finansbrott, miljöbrott, vissa nyckelyrkens roll, förebyggande av organiserad brottslighet liksom ekonomisk brottslighet. Detta kräver att forumet kan sammanträda i olika formationer allt efter behov. Forumet skall främst ha till uppgift att organisera det förebyggande arbetet på europeisk nivå, genom att

- bistå de europeiska institutionerna och medlemsstaterna i frågor som rör förebyggande av brottslighet,

- bidra till att kartlägga nya tendenser inom brottsligheten,

- underlätta utbytet av upplysningar om förebyggande insatser,

- bidra till inrättande av expertcentrum,

- bidra till att kartlägga områden för forskning, utbildning och utvärdering.

Kommissionen tänker sig ett forum med en enkel ledningsstruktur som kan skötas av kommissionens egna medarbetare.

Kommissionen och berörda medverkande kommer att undersöka om det finns behov av att skapa en webbplats för frågor om brottsförebyggande åtgärder.

ESK är av samma uppfattning.

7. Vid Europeiska rådets möte i Tammerfors angav stats- och regeringscheferna som en tänkbar möjlighet ett finansiellt stöd från EU till det brottsförebyggande arbetet. Kommissionen har kommit fram till att ett finansieringsinstrument skulle tillföra ett mervärde till medlemsstaternas insatser, vilket den också meddelade vid konferensen på hög nivå i Praia da Falésia.

Finansieringsinstrumentet skall bestå av två delar: den ena för organiserad gränsöverskridande brottslighet, den andra för allmän brottslighet.

Finansieringsinstrumentet skulle betraktas som en pilotoperation och inrättas genom beslut enligt artikel 34 i EU-fördraget för en inledande period om två år (2001-2002). Kommissionen skriver: "Vad angår finansbeloppen är det önskvärt att räkna med en försiktig start. En årlig budget om en miljon euro verkar rimligt, i avvaktan på kommissionens helhetsförslag om de program som den förvaltar."

8. ESK noterar dessa beslut. Med hänsyn till problemens omfattning anser kommittén att man bör utnyttja alla till buds stående medel. Den oroade allmänheten kräver kraftfulla och kontinuerliga insatser.

8.1. ESK framhåller hur viktigt det är att få medborgarna att medverka genom organisationer, fackföreningar och andra föreningar som de har förtroende för och vars insatser de bidrar till.

8.2. Kommittén lägger stor roll vid den vikt familjen, lärare, socialarbetare och massmedia spelar.

8.3. Eftersom syftet är att på ett aktivt sätt integrera de enskilda personerna i samhället - detta är ett av demokratins främsta kännetecken - räcker det inte att sätta sin lit till en samhällsmedicin. Det är absolut nödvändigt att alla typer av politik har ett integrationsmål som är tydligt för alla medborgare, dvs. bostäder, stadsplanering, sysselsättning, utbildning, socialskydd och hälsoskydd, information, kultur etc.

Detta är den bästa formen av förebyggande, vilket dock inte befriar polis- och rättsväsendet från dess övervakande funktion som lagens väktare.

Varje samhälle som gör anspråk på att garantera medborgarnas frihet måste börja med att trygga deras tillvaro.

Bryssel den 30 maj 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs