SV Europeiska unionens officiella tidning C 120/66

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Främja solidariteten mellan generationerna”

KOM(2007) 244 slutlig

(2008/C 120/16)

Den 20 juni 2007 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Främja solidariteten mellan generationerna”.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 14 november 2007. Föredragande var Luca Jahier.

Vid sin 440:e plenarsession den 13 december 2007 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 106 röster för, 21 röster emot och 28 nedlagda röster:

1. Bakgrund

1.1 Principen om solidaritet mellan generationerna är en central byggsten i den europeiska sociala modellen och mot bakgrund av följderna av den demografiska obalansen krävs nya åtaganden och nya lösningar till stöd för denna solidaritet inom ramen för en ny och nödvändig ekonomisk jämvikt. Upprätthållandet av principen om solidaritet mellan generationerna kräver därför ett aktivt arbetssätt bland offentliga myndigheter på olika nivåer och ett deltagande från de olika sociala aktörerna i syfte att säkerställa sociala tjänster av allmänt intresse av hög kvalitet för familjer och unga och övriga behövande samt långsiktig hållbarhet i pensionssystemen och de sociala trygghetssystemen.

1.2 EESK har nyligen framfört sina ståndpunkter i fråga om alla dessa ämnen, i synnerhet möjligheterna att förena yrkesliv och familjeliv, främjandet av lika möjligheter och ökad sysselsättning (särskilt för kvinnor), i en rad yttranden (1) vilkas rekommendationer beaktas och läggs fram i sin helhet i föreliggande yttrande, både i analysdelen och i förslagsdelen.

1.3 Även om kommissionens meddelande har titeln ”Främja solidariteten mellan generationerna” är det i huvudsak inriktat på familjefrågor och har också en koppling till den nya alliansen för familjen, som nyligen inrättades av Europeiska rådet. Det arbete som för närvarande pågår på gemenskapsnivå utgör en avsevärd ökning av uppmärksamheten på och verksamheten kring familjefrågan, som legat i träda en lång period. Nu ”tar EU det första steget mot ett svar på de utmaningar som de demografiska förändringarna medför”, som kommissionen uttrycker det i meddelandet. Föreliggande yttrande fokuserar därför på dessa frågor.

1.4 1983 antog Europaparlamentet en resolution om den europeiska familjepolitiken och gjorde därmed för första gången denna politik synlig, vilket året därpå medförde en ny budgetpost för verksamhet i syfte att främja familjerna.

1.5 1989 höll rådet sitt första familjeministermöte och antog vissa viktiga åtgärder på grundval av förslag från kommissionen. Kommissionen ombads bl.a. inrätta en observationsgrupp för den sociala situationen, demografiska frågor och familjefrågor (nuvarande observationsgruppen för demografiska och sociala frågor) samt en grupp bestående av höga tjänstemän inom området familjepolitik. Slutligen inrättade kommissionen en övergripande grupp för integrering av familjedimensionen i de olika politikområdena inom gemenskapen. Rådet beslutade vid detta tillfälle att institutionalisera kontakterna med familjeorganisationer genom Europaparlamentets gemensamma grupp för familjefrågor och skydd av barn.

1.6 1994, 1999 och 2004 antog parlamentet nya resolutioner, och en gemensam grupp för familjefrågor inrättades 1988.

1.7 Krisen i samband med olika budgetposter och deras rättsliga grund 1998 innebar tyvärr ett slut på budgetposten till familjestöd.

1.8 Det nu aktuella meddelandet utgör en uppföljning av kommissionens diskussion om de demografiska förändringarna, som inleddes genom grönboken 2005 om de demografiska utmaningarna (2) och som fördes vidare genom meddelandet ”Europas demografiska framtid – en utmaning som öppnar möjligheter” (3). Meddelandet är för övrigt en del i en bredare satsning från EU-institutionerna som inleddes av det tyska ordförandeskapet genom slutsatserna från Europeiska rådets vårmöte den 30 maj 2007, där den europeiska alliansen för familjen togs upp, och som fördes vidare genom slutsatserna från Europeiska rådets möte den 21–22 juni 2007.

1.9 Kommissionen påminner i meddelandet om att det i huvudsak finns tre typer av stödåtgärder till familjer: ersättning för direkta eller indirekta familjerelaterade kostnader: barnomsorg, utbildning och tjänster för vårdbehövande personer, samt anpassning av arbetstid eller arbetsvillkor och tillgång till sociala tjänster av allmänt intresse på lokal nivå. Dessa dimensioner har utvecklats på mycket skilda sätt i olika medlemsstater mot bakgrund av politiska val och politiska mål. Kommissionen menar att det är svårt att ange vilken politik som är effektivast, men understryker att man i vissa medlemsstater (de skandinaviska länderna) har lyckats finna en åtgärdsblandning som stöder möjligheten att förena arbets- och familjeliv samt jämställdhet mellan kvinnor och män och som både främjar höga födelsetal och upprätthåller kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden.

1.10 Trots att familjepolitiken i egentlig mening faller under medlemsstaternas exklusiva befogenheter påminner kommissionen om att EU alltid i sin politiska verksamhet har strävat efter att beakta familjedimensionen och familjemedlemmarnas livskvalitet. Möjligheterna att förena familjeliv och yrkesliv har för övrigt blivit en hörnsten i gemenskapens sysselsättningspolitik inom ramen för Lissabonstrategin.

1.11 Kommissionen övergår därefter i sitt meddelande till att redogöra för den europeiska alliansen för familjen och gemenskapens åtgärder för att stödja denna. En högnivågrupp med nationella experter på demografiska frågor ska enligt planerna inrättas, liksom forum och nätverk på europeisk, nationell, regional och lokal nivå. Kommissionen kommer att uppmana Europeiska institutet för förbättring av levnads- och arbetsvillkor att inrätta ett observationsorgan för beprövade metoder, och en rad forskningsinsatser ska inledas, framför allt inom sjunde ramprogrammet. Slutligen avser EU-kommissionen att mobilisera strukturfondresurser till stöd för lika möjligheter och för möjligheterna att förena familjeliv och yrkesliv.

2. Iakttagelser och utmaningar

2.1.1 Frågan om solidaritet mellan generationerna är förvisso mycket stor och komplex, och den är en del av de utmaningar som olika sociala, ekonomiska och internationella förändringar utgör, t.ex. den åldrande befolkningen, som kommer att få övergripande följder för EU-medborgarnas liv framöver, i synnerhet vad avser arbetsvillkoren och de sociala villkoren. Enligt kommissionens meddelande utgör Lissabonstrategin ramen för en modernisering av familjepolitiken genom främjande av lika möjligheter och framför allt av bättre möjlighet att förena arbetet med familje- och privatlivet, vilket ökar kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden. Detta betonas också i de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning, enligt vilka sysselsättningspolitiken ska anpassas till förutsättningarna för familjelivet under olika livsfaser. I den öppna samordningsmetoden på områdena social trygghet och social integration uppmärksammas särskilt hur situationen för fattiga barn och deras familjer ska förbättras, hur långtidsvården ska bli bättre samt hur pensionssystemen ska moderniseras.

2.1.2 Mötet mellan generationerna, som äger rum och utvecklas inom familjen, har blivit en utmaning av enorm omfattning också för Europa. Det är i familjen som solidariteten mellan könen och över livscykeln tar sig konkret uttryck. Förändringar i samhället har gjort att det nu finns mycket olika familjeformer. Då åtgärder planeras måste man beakta alla de levnadsmönster som finns och ta hänsyn till subsidiaritetsprincipen och nationell lagstiftning (4).

2.1.3 Enligt de senaste rapporterna om den socio-demografiska situationen i de olika länderna ökar antalet familjer samtidigt som de minskar i storlek. Parallellt med detta förändras familjestrukturen mycket snabbare i dag p.g.a. att antalet äktenskap minskar (antalet vigslar har minskat från 8 per 1 000 invånare under sextiotalet till 5,1 per 1 000 invånare 1999), att folk gifter sig senare i livet, att antalet separationer och skilsmässor ökar och att antalet personer som lever ensamma ökar, liksom antalet barn födda utom äktenskapet. Antalet barn inom EU som lever i en familj med bara en förälder har ökat med 50 % från 1983 och utgör för närvarande 13 % av alla barn inom unionen (med en toppnotering på 25 % i Storbritannien) (5). Allt fler barn lever i ombildade familjer och har far- och morföräldrar och syskon från föräldrarnas tidigare familjer, antalet barn som adopteras från länder utanför Europa ökar och invandringen har medfört att nya familjekulturer har uppenbarat sig.

2.1.4 Födelsetalen i Europa ligger i dag på cirka 1,45 barn per kvinna, alltså långt under vad som krävs för att upprätthålla befolkningen. Lägst födelsetal har länderna runt Medelhavet och i Östeuropa. De sviktande födelsetalen är ett generellt fenomen i EU – nedgången är större än 45 % sedan sextiotalet.

2.1.5 I våra samhällen finns därför allt färre ungdomar och barn och allt fler pensionärer och äldre i allmänhet. År 1950 var 40 % av EU:s befolkning (EU-25) yngre än 25 år. År 2000 låg andelen på endast 30 %, och 2025 kommer den att ha sjunkit till 25 %. 1950 var däremot endast 1 av 10 äldre än 65 år, medan den andelen år 2000 låg på 1 av 6. År 2025 kommer 1 av 4 att vara äldre än 65 år. Dessa siffror återspeglas i djupgående förändringar i konsumtionsstrukturen, bostadsefterfrågan och vårdbehovet, i det sociala beteendet och i prioriteringarna för den offentliga politiken.

2.1.6 Tack vare de olika modeller för social trygghet som finns i Europa i dag och tack vare arbetsvillkoren och framstegen inom medicinen kan majoriteten av de äldre räkna med ett långt liv och anständiga inkomster. Det finns emellertid allvarliga problem, t.ex. fattigdom som berör minst 1/6 av alla kvinnor över 65 och generellt cirka en fjärdedel av de äldre som lever ensamma (6). Fattigdom bland och utestängning av äldre kvinnor är vanligen en följd av ett begränsat eller obefintligt arbetsliv. Situationen blir allvarligare för personer över 70 och 80 år, vilket skapar en alltmer ohållbar situation för familjen om det offentliga systemet inte kan erbjuda fullgoda sociala tjänster och vårdtjänster.

2.2 Enligt Eurobarometer (7) betraktar 97 % av européerna familjen som en av de viktigaste aspekterna av sitt liv, vilket innebär en placering strax under hälsa. Européernas positiva inställning blir ännu tydligare när de uttalar sig om framtiden (8). Familjens betydelse blir uppenbar när man behöver hjälp: 70 % säger att de söker hjälp hos sin partner medan 25 % vänder sig till en annan familjemedlem, i synnerhet i samband med sjukdom (88 %), behov av råd (78 %) eller pengar (68 %).

2.3 Europeiska familjer bor i allt större utsträckning i utkanten av större städer. Detta faktum döljer emellertid en stark differentiering efter ålder: de äldsta och de yngsta är i högre grad angelägna om att bo i större städer, medan familjer med barn och personer i pensionsåldern tenderar att flytta till mindre städer. Detta ålderssegregerade boende tenderar att skapa nya problem med avseende på förvaltningen av tjänster och den sociala sammanhållningen i storstadsområdena, något som förstärks av migrationsflödena, som i allmänhet är större till städer där behovet av arbetskraft är större.

2.4 Med avseende på den europeiska befolkningens ålder har andelen personer över 65 ökat till 17,2 % 2005 (EU-15). Kvinnor, som lever längre, står för en större del av ökningen av äldre och utgör i alla europeiska länder mer än 50 % av befolkningen över 65.

2.5 När det gäller fattigdom berörs cirka 72 miljoner personer i EU-25 (dvs. 15 %), medan 26 miljoner ligger på gränsen till fattigdom (9). Av dessa var cirka 12 miljoner äldre. 9 % av EU:s befolkning har levt i en familj med låga inkomster under två av de tre senaste levnadsåren. Risken för fattigdom är större i familjer med flera barn. Cirka 20 % av de 94 miljoner personer som är yngre än 18 år i Europa riskerar fattigdom och under de senaste tre årtiondena har andelen fattiga barn ökat i unionens alla länder, och är i dag större än i befolkningen i genomsnitt, med särskilt stor risk för familjer med en förälder, familjer som drabbats av arbetslöshet eller undersysselsättning samt familjer med många barn. Barn i fattiga familjer lider av bristande möjligheter, är kraftigt missgynnade och de har större hälsoproblem, vilket resulterar i dåliga skolresultat med uppenbara framtida sociala, ekonomiska och politiska kostnader. En sådan likgiltighet inför barnens rättigheter kan skapa grogrund för ungdomsbrottslighet, utnyttjande av och handel med barn.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Trots det som sagts i inledningen har EU-institutionerna hittills haft stora svårigheter att betrakta familjen som en social struktur som spelar en väsentlig roll i dagens samhälle och som därför förtjänar större intresse från gemenskapen.

3.2 Även om det finns gott om internationella och europeiska officiella deklarationer från de mest skilda offentliga organ som tillskriver familjen en grundläggande roll i samhället tycks Europa på det konkreta planet hittills inte ha placerat familjen bland sina prioriteringar, som grundar sig i huvudsak på två pelare: dels marknadskrafterna och konkurrensen, dels lika möjligheter för alla medborgare. Hänvisningen till dessa två pelare är till exempel tydlig i samband med Lissabonstrategin och den sociala dagordningen 2005–2010.

3.3 Normalt sett tar kommissionen upp frågan om familjen i samband med socialpolitiken, sysselsättningspolitiken och politiken för lika möjligheter (10). I många dokument som rör sådant som ungdomsfrågor, barnens rättigheter, utbildning osv. är familjen nästan helt frånvarande och arbetssättet i huvudsak inriktat på den enskildes rättigheter eller den enskilde som ekonomisk aktör. Sällan beaktas den enskilde ur relationssynvinkel, som i första hand en del av en familj och ett system och sociala förbindelser, medan familjen fortsätter att spela en viktig roll i uppväxten, i samband med den sociala integrationen och inträdet på arbetsmarknaden, och mycket ofta även tar på sig bördan i samband med sjukdom samt kortare eller längre perioder av funktionshinder eller bristande förmåga till självförsörjning. De sociala tjänster som de offentliga myndigheterna, den privata eller sociala sektorn står för är grundläggande, särskilt när det gäller att främja möjligheten att förena arbets- och familjeliv, bekämpa fattigdom och arbetslöshet i familjer samt stödja och hjälpa familjer som drabbats av sjukdom, drogmissbruk, uppfostringsproblem eller familjevåld. Dessa tjänster kan inte ensamma uppfylla de känslomässiga och psykologiska behoven hos dem som får eller ger vård (11).

3.4 Det ökade kravet från EU-medborgarna på att i högre grad uppmärksamma familjen tycks emellertid ha fått ett positivt mottagande av det tyska ordförandeskapet för EU, som har föreslagit en ”stor allians” mellan institutionerna i syfte att främja politisk samordning för att motverka problem i samband med fallande födelsetal och det ökade antalet äldre. Under de senaste två åren har man faktiskt kunnat se ett ökat intresse bland EU-institutionerna, och arbetssättet har blivit mer systematiskt, strategiskt och framåtblickande, och därmed mer lovande.

3.5 Detta blir än mer uppenbart om man ser vad som sägs i EU:s stadga om grundläggande rättigheter med avseende på familjen (12), även om det hade varit önskvärt att man i samband med ändringen av EU-fördraget i artikel 3 om Europeiska unionens mål hade infört en uttrycklig hänvisning till ”stöd till familjen”.

3.6 EESK vill uttrycka sin stora uppskattning av kommissionens meddelande som innehåller en konkret, operativ dagordning för att ge substans åt den planerade alliansen för familjen. Den utgör en konstruktiv plattform som inbegriper vissa av de rekommendationer som EESK och de senaste årens debatt har gett upphov till för att möta utmaningarna i samband med de demografiska förändringarna och uppmuntra olika aktörer till samarbete och partnerskap, bättre kunna uppfylla familjernas behov i samband med omvårdnaden av barn och andra personer som inte klarar sig själva, förbättra möjligheten att förena arbetet med familje- och privatlivet, bland annat genom en avgörande investering i ett system för högkvalitativa tjänster för barn och familjer som därmed bidrar till en ny och stabilare solidaritet mellan generationerna.

3.7 Kommittén beklagar emellertid att man på grund av bristande stöd i vissa medlemsstater inte har kunnat använda den öppna samordningsmetoden, som hade kunnat ge alliansen större strategisk och strukturell tydlighet. EESK konstaterar emellertid att meddelandet erbjuder grundläggande möjligheter att utveckla en organisk plattform som inte begränsar möjligheterna till senare utveckling på grundval av tydligare samordning.

3.8 Det tyska ordförandeskapet har gett en avgörande impuls, och nu gäller det att se till att undvika att arbetet marginaliseras. Mot bakgrund av den nya och allt starkare uppmärksamheten från olika europeiska instanser på sociala frågor och medborgarnas välfärd börjar familjen bli ett nytt fokus för uppmärksamhet, diskussion och åtgärder. Denna första och blygsamma inledning bör stärkas och utvidgas successivt med hjälp av en samordnad handlingsplan som bör antas vid det 3:e europeiska demografiska forumet 2010.

3.9 Allmänt sett gäller det att i praktiken erkänna det konkreta och stora bidrag som familjerna lämnar till vårt samhälle och i samband med den praktiska vården av personer i alla åldrar. Man bör också beakta den sociala och ekonomiska nyttan och de eventuella mycket stora kostnaderna i fråga om välfärdstjänster som kan uppstå om familjen inte får tillräckligt stöd och uppmuntran.

3.10 I detta sammanhang spelar redan arbetsmarknadsparterna en avgörande roll på olika nivåer. I sitt första gemensamma arbetsprogram 2003–2006 presenterade de europeiska arbetsmarknadsparterna en serie åtgärder för lika möjligheter, med särskild hänvisning till möjligheterna att förena familjeliv och yrkesliv samt alla frågor i samband därmed. Det andra arbetsprogrammet 2006–2008 grundar sig på en bred analys av de centrala utmaningarna för arbetsmarknaden (13). EESK vill uppmuntra arbetsmarknadsparterna att fortsätta sitt arbete i denna riktning.

3.11 Man bör också och i allt högre utsträckning beakta den strukturella dimensionen av det sociala och relationsmässiga kapitalets roll för produktion och reproduktion, som erkänns i allt högre utsträckning som grundläggande för den enskildes och samhällets välfärd. Den tid som ägnas åt barn och familj måste förvisso tas från karriären, men det är också en investering i omsorg och utbildning av människor, och bör därför få erkänsla och uppskattning, vilket bör återspeglas i möjligheterna att stödja befintliga åtgärder (överföringar, skattelättnader, föräldraledighet osv.). Även i pensionssystemet borde det synas att man har ägnat tid åt att vårda behövande personer i familjen (14). Därigenom kan man undvika att solidariteten mellan generationerna förorsakar en framtida skuld (i form av otillräckliga pensioner och därmed sammanhängande risk för fattigdom) som framför allt drabbar kvinnor.

3.12 Man bör också beakta den faktor som gratis tillhandahållen tid innebär, en faktor som är svår att föra in i räkenskaperna och som därför ofta är osynlig men som trots detta har en djupgående inverkan på det sociala livets kvalitet och som ger något som eftersträvas och uppskattas i allt högre utsträckning av en majoritet av befolkningen.

3.13 Denna människans strukturella och grundläggande dimension, som skapar och alstrar sociala band, måste därför få ett uttryckligt och positivt socialt erkännande, parallellt med en optimal utveckling och anpassning av alla de andra omgivande villkoren och tjänsterna som kan göra det möjligt för människor att utan oro bilda familj, få önskat antal barn och möjlighet att vårda anhöriga.

4. Särskilda kommentarer

4.1 I kommissionens meddelande fastställs vissa positiva och välstrukturerade riktlinjer för arbetet vad avser mål och inledande åtgärder (t.ex. inrättandet av en högnivågrupp med nationella experter på demografiska frågor). EESK stöder dessa riktlinjer och uppmuntrar utvecklingen av dem. Kommittén skulle gärna se fortlöpande information om arbetet i form av lägesrapporter för att möjliggöra största möjliga deltagande i processen.

4.2 När det gäller positivt deltagande från lokala och regionala aktörer, som har särskild betydelse med tanke på den allt större och mer centrala roll som dessa myndigheter spelar i produktionen av sociala tjänster och insamlandet av praktiska erfarenheter, finns det skäl att inte bara uppmuntra inrättandet av regionala och lokala forum, utan också uppmana kommissionen att arbeta proaktivt och i samråd med de berörda aktörerna i syfte att utarbeta och genomföra en samordnad plan för alla forum och initiativ i unionens länder så att man säkerställer största möjliga anslutning till processen.

4.3 EESK anser att man bör stödja inrättandet av ett observationsorgan för beprövade metoder inom familjepolitiken inom Europeiska institutet för förbättring av levnads- och arbetsvillkor. Kommittén föreslår att detta sker i nära samråd med aktörerna inom det civila samhället, särskilt olika familjeorganisationer, under olika skeden av denna process, både när det gäller att ta fram väl fungerande metoder och att finna lämpliga tidpunkter för diskussioner och debatt.

4.4 Det finns också skäl att se till att observationsorganets huvudinriktning inte begränsas till frågor om familjeliv knutna till arbetslivet, utan att man detaljerat undersöker familjens och generationernas behov, liksom utbud och kostnader för att värna och främja utvecklingen av en ny solidaritet mellan generationerna. På så vis skulle man bidra till att visa på läget i de sociala medborgerliga infrastrukturer som finns i EU-länderna i dag (15).

4.5 I fråga om forskning föreslår EESK följande riktlinjer för arbetet: — Skattepolitikens roll och påverkan (både avseende överföringar och skatteavdrag) i olika EU-länder för att stödja eller försvåra familjens liv, i synnerhet i fråga om barn (från födsel till barnomsorg och utbildning) och familjer som tar hand om vuxna personer, möjligheten att förena arbets- och familjeliv, sysselsättningsnivån bland kvinnor samt en mer jämställd fördelning av familjeansvaret mellan kvinnor och män. — Politik och åtgärder för aktiv ålderdom, med tanke på att perioden mellan pensioneringen och den tidpunkt man blir vårdberoende p.g.a. sjukdom eller hög ålder blir allt längre, även mot bakgrund av det ökade antalet initiativ och åtgärder för att engagera och involvera äldre i social och kulturell verksamhet i lokalsamhället, något som ökar kvalitén på det sammanlagda sociala kapitalet. — Livscykelperspektivet, för att undersöka om man inte skulle kunna ersätta den longitudinella dimension som för närvarande präglar levnadsförloppet (16) med en mer rörlig och växlande struktur där investeringar i familjen, uppehåll för att ägna sig åt barn eller andra vårdbehövande eller för fortbildning, inte längre betraktas som undantag för lyckligt lottade eller inte nödvändigtvis skulle innebära negativa följder för karriären, i synnerhet för kvinnor, utan efterhand kommer att ses som ett normalt och vanligt tillstånd för majoriteten av de män och kvinnor som så önskar (17). — I sammanhanget måste forskningen samtidigt beakta att antalet familjer med endast en förälder ökar kraftigt, vilket påpekas ovan. Detta innebär risker för en ensam ålderdom med tunga utgifter. I sådana fall kan en rörlig struktur i levnadsförloppet få svåra följder för levnadsstandarden. Man måste också fråga sig vilka åtgärder som krävs för att pensionsnivåerna ska kunna säkerställa en dräglig levnadsstandard för alla, samtidigt som man undersöker möjligheten till en individualisering av pensionerna mellan olika familjemedlemmar. — Barnfattigdomens följder och kostnader för samhället (bl.a. barnhandel och brott riktade mot barn), stöd till familjer som drabbats av arbetslöshet, sjukdom, drogmissbruk, psykiska problem, familjevåld eller uppfostringsproblem samt hinder som möter ungdomar av båda könen när det gäller att bli självständiga och bilda familj.

4.6 Det finns ytterligare två områden som inte har undersökts i högre grad och som EESK anser att kommissionen bör lägga större uppmärksamhet vid i sin strategi: — Bostadspolitiken, som för närvarande utformas med tanke på en livscykel där arbetet är det absolut centrala, vilket inte längre tycks motsvara verkligheten (18). I synnerhet när det gäller subventionerade bostäder, såväl med hänvisning till utvecklingen av familjen som rätten och de konkreta möjligheterna för personer som inte klarar sig själva att bo kvar hemma. — Situationen för funktionshindrade eller personer med stort vårdbehov som ofta bor i sitt hem eller hos sin familj – en utmaning både vad gäller att införa tjänster och produkter som gör det möjligt för dessa människor att bo kvar på egen hand i sina hem och den ensamhet som enskilda personer och familjer upplever, och som blir kännbar först då man råkar ut för sociala tragedier.

4.7 Särskild uppmärksamhet förtjänar det förslag som nyligen presenterades för olika EU-institutioner från en lång rad familjeorganisationer på europeisk nivå (19). I förslaget krävs sänkta momssatser för barnomsorgsartiklar, till att börja med blöjor. Kommissionen gjorde redan den 19 juli 2006 ett åtagande om att granska ett förslag till revidering av VI:e momsdirektivet, i synnerhet i bilaga H till direktiv 2006/112/EG, med en uppräkning av produkter och tjänster för vilka medlemsstaterna får tillämpa en sänkt skattesats på minst 5 % (20). Kostnaden för dessa artiklar påverkar familjernas budget avsevärt i hela Europa. EESK stöder förslaget som är en konkret åtgärder som faller under EU:s befogenheter för att uppmuntra medlemsstaterna att i alla avseenden stödja familjerna ekonomiskt.

4.8 Det finns slutligen skäl att rekommendera ytterligare två riktlinjer. — Behovet av en striktare Family mainstreaming av unionens olika politikområden för att på ett systematiskt sätt kunna beakta enskilda åtgärders följder för familjerna och för att kunna ta hänsyn till familjedimensionen inom de olika områden där unionen genomför sociala och ekonomiska åtgärder. I detta sammanhang anser EESK att kommissionen bör blåsa nytt liv i den enhetsövergripande arbetsgrupp som inrättades 1989 men som sedan tappade fart. Detta skulle möjliggöra bättre samordning av kommissionens åtgärder på området. — Behovet av ett systematiskt samråd med EU-medborgarna, särskilt familjeorganisationerna och arbetsmarknadsparterna, för att möjliggöra en bättre fortlöpande bedömning av de åtgärder som vidtagits och en mer korrekt och effektiv informationsspridning. Denna process bör stödjas både ekonomiskt och genom att det fastställs lämpliga förfaranden och instanser. I detta sammanhang skulle EESK utgöra en idealisk instans för att ge strukturell stabilitet åt uppgiften.

5. Slutsatser

5.1 Frågan om solidaritet mellan generationerna bör inte betraktas i huvudsak eller uteslutande som detsamma som den demografiska frågan (trots den utmaning som denna innebär) utan som ett alltmer prioriterat problem för de kommande åren och bör behandlas horisontellt (institutioner, arbetsmarknadsparter, organisationer i det civila samhället osv.) och longitudinellt (unga, äldre osv.) som en avgörande faktor för den europeiska utvecklingen (ekonomisk, social och kulturell) och i syfte att förnya den sociala pakt som vår demokrati bygger på. Den solidaritetskultur som hittills har kännetecknat den europeiska utvecklingen har genom historien möjliggjort såväl egna som hållbara lösningar som har visat sig avgörande för den mänskliga, sociala och ekonomiska utvecklingen: från de nationella välfärdssystemen till förhållandet mellan sociala rättigheter och plikter, från utvecklingen av de medborgerliga rättigheterna till mötet mellan generationerna i familjen och kontinuiteten i ansvarsfördelningen.

5.2 Som den franske författaren Antoine de Saint-Exupéry uttryckte det: Vad gäller framtiden så är det viktiga inte att förutse den utan att göra den möjlig. Det handlar alltså om att se till att ett nytt förtroende för framtiden växer fram hos alla medborgare, särskilt hos familjer och framför allt hos de unga. På så vis kommer dessa inte att begränsas av en social miljö som är så ogynnsam i fråga om resurser, tjänster och tid att de alltför länge måste skjuta upp beslutet om att förverkliga det egna familjeprojektet och skaffa det önskade antalet barn. I stället kan man ge ny stabilitet åt en förnyad solidarisk allians mellan generationerna och människor får sådana villkor att de kan lämna ett eget bidrag och ta itu med vår tids utmaningar.

Bryssel den 13 december 2007. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) Se EESK:s yttrande av den 16 december 2004 om ”Relationerna mellan generationerna” (föredragande: Jean-Michel Bloch-Lainé), EUT C 157, 28.6.2005; EESK:s yttrande av den 14 mars 2007 om ”Familjen och den demografiska utvecklingen” (föredragande: Stéphane Buffetaut), EUT C 161, 13.7.2007; EESK:s yttrande av den 14 mars 2007 om ”De ekonomiska och budgetmässiga konsekvenserna av en åldrande befolkning” (föredragande: Susanna Florio), EUT C 161, 13.7.2007 och ”Arbetsmarknadsparternas roll när det gäller att förena arbets-, familje- och privatliv” (föredragande: Peter Clever), juli 2007 för att bara visa på de viktigaste.

(2) KOM(2005) 94 slutlig.

(3) KOM(2006) 571 slutlig, som EESK behandlade i ett förberedande yttrande av den 14 mars 2007 på begäran av det tyska ordförandeskapet, nämligen yttrandet om ”Familjen och den demografiska utvecklingen” (föredragande: Stéphane Buffetaut), EUT C 161, 13.7.2007.

(4) Se EESK:s yttrande av den 28 september 2006 om ”Grönbok – om tillämplig lag och behörig domstol i mål om äktenskapsskillnad”, föredragande Daniel Retureau (EUT C 24, 31.1.2006), där följande anges: ”… i grönboken föreslås därför (klokt nog) att en harmonisering av den materiella rätten inte skall eftersträvas”.

(5) Eurostat, Population in Europe, 2005. Även om andelen barn med ensamstående föräldrar varierar mycket mellan EU:s länder (i Italien är företeelsen minst utbredd, i motsats till Sverige) är könsfördelningen mellan dessa föräldrar nästan identisk i alla länder (en kraftig övervikt för ensamstående mödrar). Enda undantaget är Sverige, där 26 % av de ensamstående föräldrarna är män.

(6) Här redovisas en relativ fattigdom i förhållande till inkomstnivån i medlemsstaterna, och den ligger därför lägre i vissa av de nya medlemsstaterna (t.ex. endast 6 % i Polen), medan den ligger ganska högt i andra länder, t.ex. Irland (44 %), Grekland (33 %), Portugal (30 %), Belgien (26 %) eller Storbritannien (24 %). Den sociala verkligheten i Europa, bakgrundsdokument från rådgivarbyrån för Europapolitik, mars 2007.

(7) Eurobarometer 273, European Social Reality, februari 2007.

(8) Se boken Valori a confronto, av R. Gubert och G. Pollini, Milano 206, som grundar sig på forskningsuppgifter ur studien European Values Study, som omfattade 40 000 personer från 33 europeiska länder (EU-medlemsstaterna och några av de stater som är medlemmar i Europarådet) och som utfördes av olika europeiska universitet. Även The demografic future of Europe, en studie av Robert Bosch Institute, tillsammans med det tyska federala institutet för demografisk forskning, och som omfattar intervjuer med 34 000 personer från 14 europeiska stater bekräftar européernas starka stöd till familjen som institution.

(9) Beräkningarna är gjorda med utgångspunkt i att fattigdomströskeln ligger på 60 % av medelinkomsten. Den sociala situationen i Europa 2004 och Eurostat 2003. Se den senaste rapporten om den sociala situationen i Europa 2005–2006, som offentliggjordes under våren 2007 av kommissionen. Temat var balansen mellan generationerna i ett åldrande Europa.

(10) Familjefrågor behandlas av generaldirektoratet för sysselsättning sociala frågor och lika möjligheter. Man kan hitta specifika dokument på portalen för den europeiska alliansen för familjen, http://ec.europa.eu/employment_social/families/index_en.html. Det är emellertid beklagligt att inte all information om det arbete som har utförts sedan 2000 i observationsgruppen för familjen, som inrättades 1989, och annan viktig verksamhet under det senaste decenniet finns tillgänglig.

(11) Susy Giullari och Jane Lewis, The Adult Worker Model Family, Gender equality and care; social policy and development, Document nr 19, United Nations Research Institute for Social Development, april 2005.

(12) Det gäller artiklarna 7, 9, 14, 24-3.33 och 34.

(13) Arbetsmarknadsparterna i EU skickade i juli 2007 ett brev till kommissionsledamot Vladimír Špidla, där de uttryckte sin önskan att utreda situationen i EU vad gäller direktivet om familjerelaterad ledighet och möjligheten att förena arbets- och familjeliv. Organisationerna har för detta ändamål inrättat en arbetsgrupp med uppgift att utarbeta en rapport inför det toppmöte om sociala frågor som ska hållas i mars 2008.

(14) Se t.ex. de åtgärder som planerades i Finland, där arbetsmarknadsparterna förhandlade fram en stor förändring av pensionssystemet 2003 som godkändes av parlamentet 2004 och trädde i kraft 2005. För mer information, se

www.tyoelake.fi

(15) Se EESK:s yttrande av den 10 december 2003 om ”Översyn efter halva tiden av den socialpolitiska agendan” (föredragande: Luca Jahier), EUT C 80, 30.3.2004.

(16) I dag är livsförloppet strikt indelat i ett antal på varandra följande etapper: uppväxt, utbildning, inträde på arbetsmarknaden (svår och utdragen process), med oundvikliga konsekvenser för eventuell familjebildning och möjligheterna att skaffa barn, tills man relativt sent i vuxen ålder står inför den dubbla bördan att stödja sina barn och vårda sina egna föräldrar, som inte längre klarar sig själva.

(17) Det gäller här att uppmuntra och bygga på den forskning som redan planerats vid Dublinstiftelsen.

(18) Se även EESK:s yttrande om ”Bostäder och regionalpolitik” (föredragande: Angelo Grasso, medföredragande: Nicole Prud'homme) (EUT C 161, 13.7.2007).

(19) Den 15 maj 2007, på internationella familjedagen, riktade ELFAC (europeiska federationen för större familjer) tillsammans med många andra organisationer, t.ex. Coface, en uppmaning till de ansvariga för institutionerna med rubriken Need for reduced VAT on essential items for child raising (Krav på lägre moms på barnomsorgsartiklar). Ytterligare dokumentation och uppgifter finns på webbplatsen

www.elfac.org

(20) I dag tillämpar vissa medlemsstater lägre moms på blöjor för barn men man anser att det krävs större beslut som omfattar alla produkter för spädbarn, från mat till kläder, där man i dag tar ut maximal mervärdesskatt.