EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 15.07.1997 
KOM(97)2010 slutlig 
KOMMISSIONENS YTTRANDE ÖVER 
SLOVENIENS 
ANSÖKAN OM MEDLEMSKAP I EUROPEISKA UNIONEN 

Innehåll 
A. INLEDNING 
a) Förord 
Ansökan om medlemskap 
Bakgrund till yttrandet 
Yttrandets innehåll 
b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Slovenien 
Historiskt och geopolitiskt sammanhang 
Sloveniens ståndpunkt beträffande Europeiska unionen 
/wtalsförbindelser 
Strategin inför anslutningen 
Handelsförbindelser 
Allmän bedömning 
B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP 
1. Politiska kriterier 
1.1 Demokrati och rättsstat 
Parlamentets och den lagstiftande maktens organisation 
Bedömning av hur parlamentet fungerar 
Den verkställande maktens organisation 
Bedömning av hur den verkställande makten fungerar 
Den dömande maktens organisation 
Bedömning av hur den dömande makten fungerar 
1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 
Medborgerliga och politiska rättigheter 
Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 
Minoriteters rättigheter och skydd 
1.3 Allmän bedömning 
2. Ekonomiska kriterier 
2.1 Den ekonomiska situationen 
Bakgrund 
Liberalisering 
Stabilisering av ekonomin 
Strukturomvandling 
Den finansiella sektorn 
Ekonomisk och social utveckling 
2.2 Ekonomin inför medlemskapet 
Inledning 
Övergången till fungerande marknadsekonomi 
Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter 
Framtidsutsikter och prioriteringar 
2.3 Allmän bedömning 
3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett 
medlemskap 
3.1 En gränslös inre marknad 
De fyra friheterna 
- Den allmänna ramen 
- Fri rörlighet för varor 
- Fri rörlighet för kapital 
- Fri rörlighet för tjänster 
- Fri rörlighet för personer 
- Allmän bedömning 
Konkurrens 
3.2 Ny teknik och framtidsfrågor 
Informationssamhället 
Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor 
Forskning och teknisk utveckling 
Telekommunikation 
Den audiovisuella sektorn 
3.3 Ekonomiska och fiskala frågor 
Den ekonomiska och monetära unionen 
Beskattning 
Statistik 
3.4 Politiken inom olika sektorer 
Industri 
Jordbruk 
Fiske 
Energi 
Transport 
Små och medelstora företag 
3.5 Ekonomisk och social sammanhållning 
Sysselsättning och sociala frågor 
Regionalpolitik och sammanhållning 
3.6 Miljö och livskvalitet 
Miljö 
Konsumentskydd 
3.7 Rättsliga och inrikes frågor 
3.8 Utrikespolitik 
Handel och internationella ekonomiska förbindelser 
Utvecklingssamarbete 
Tull 
Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
3.9 Finansiella frågor 
Finansiell kontroll 
Budgetkonsekvenser 
4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens 
regelverk 
4.1 Den offentliga förvaltningens organisation 
4.2 Administrativ och rättslig kapacitet 
4.3 Allmän bedömning 
C. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATS 
Bilagor 
Parlamentets sammansättning 
Den inre marknaden: Åtgärder enligt vitboken 
Statistik 



A. INLEDNING 
a) Förord 
Ansökan om medlemskap 
Slovenien lämnade in sin ansökan om medlemskap i Europeiska unionen den 10 juni 
1996 och ministerrådet beslutade den 15 juli 1996 att tillämpa det förfarande som 
föreskrivs i artikel O i fördraget, enligt vilken kommissionen skall höras. 
Mot denna bakgrund avger kommissionen detta yttrande som svar på den begäran som 
framlades vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 om att kommissionen 
skulle lägga fram sitt yttrande så snart som möjligt efter regeringskonferensen, som 
inleddes i mars 1996 och avslutades i juni 1997. 
Bakgrund till yttrandet 
Sloveniens ansökan om medlemskap behandlas samtidigt med ansökningar från nio andra 
associerade länder. Sloveniens anslutning skall ses som ett led i en historisk process i 
vilken länderna i Central- och Östeuropa efter mer än 40 år förenar sig med resten av 
kontinenten och ansluter sig till det område av fred, stabilitet och välstånd som unionen 
utgör. 
Europeiska rådet drog följande slutsats i Köpenhamn i juni 1993: 
"De associerade länder i Central- och Östeuropa som så önskar skall bli medlemmar i 
unionen. Anslutning kommer att äga rum så snart ett land kan påta sig de skyldigheter 
som ett medlemskap medför och uppfyller de ekonomiska och politiska villkoren. Ett 
medlemskap förutsätter att 
- kandidatlandet har uppnått en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, 
rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter, 
- det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och 
marknadskrafter inom unionen, 
- landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till 
målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen. 
Unionens förmåga att ta emot nya medlemmar, utan att takten i den europeiska 
integrationen blir lidande, är också en viktig faktor som ligger i både unionens och 
kandidatländernas allmänna intresse." 
I denna förklaring redogjordes i detalj för de politiska och ekonomiska kriterierna för 
behandlingen av ansökningarna om anslutning från de associerade central- och 
östeuropeiska länderna. 
Europeiska rådet hänvisade vid sitt möte i Madrid i december 1995 till behovet av att 
inom ramen för strategin inför anslutningen "skapa förutsättningar för en gradvis och 
harmonisk integrering av dessa stater, särskilt genom att 
- utveckla marknadsekonomin, 
- anpassa de administrativa strukturerna, och 
- skapa stabila ekonomiska och monetära förhållanden". 
Kommissionen analyserar i sitt yttrande Sloveniens ansökan separat men med 
iakttagande av samma kriterier som tillämpas för de andra ansökningar om vilka den 
skall avge yttranden samtidigt. Därigenom respekteras den önskan som Europeiska rådet 
uttryckte i Madrid, nämligen att en likvärdig behandling av alla ansökande länder 
garanteras. 
Vid sidan av de enskilda yttrandena lägger kommissionen inom ramen för sitt 
meddelande "Agenda 2000" för rådet även fram en allmän bedömning av 
anslutningsansökningarna och sina rekommendationer beträffande en strategi för 
framgångsrik utvidgning av unionen. Samtidigt lägger den fram en bedömning av 
utvidgningens konsekvenser för unionens politik och rekommendationer för att stärka 
strategin inför anslutningen. 
Yttrandets innehåll 
Yttrandet är upplagt med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i 
Köpenhamn. I yttrandet ingår 
- en beskrivning av förbindelserna mellan Slovenien och unionen fram till nu, särskilt 
inom ramen för associeringsavtalet, 
- en analys av situationen vad gäller de politiska förhållanden som Europeiska rådet 
nämner (demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter), 
- en bedömning av Sloveniens situation och framtidsutsikter vad gäller de ekonomiska 
förhållanden som Europeiska rådet nämner (marknadsekonomi, förmåga att hantera 
konkurrens), 
-• en analys av Sloveniens förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap 
medför, dvs. att anta unionens regelverk i form av fördraget, sekundärrätten och 
politiken på olika områden, och slutligen 
- en allmän bedömning av Sloveniens situation och möjligheter att uppfylla villkoren 
för medlemskap i unionen och en rekommendation beträffande 
anslutningsförhandlingarna. 
I samband med bedömningen av Slovenien med hänsyn till de ekonomiska kriterierna 
och till landets förmåga att anta regelverket har kommissionen också gjort en bedömning 
av framtidsutsikterna: den har försökt uppskatta vilka framsteg som Slovenien rimligen 
kan förväntas göra under de närmaste åren, före anslutningen, med beaktande av att också 
själva regelverket kommer att fortsätta att utvecklas. Av denna anledning är yttrandet 
inriktat på ett medellångt tidsperspektiv på omkring fem år, utan att detta innebär en 
förhandsbedömning av den faktiska tidpunkten för anslutningen. 
Vid utarbetandet av yttrandet har kommissionen erhållit en mängd upplysningar om 
Sloveniens situation från de slovenska myndigheterna, och många andra 
informationskällor har också använts, däribland medlemsstaterna och ett stort antal 
internationella organisationer. 
b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Slovenien 
Historiskt och geopolitiskt sammanhang 
Slovenien ligger vid Adriatiska havet i en triangel mellan centrala, södra och sydöstra 
Europa och gränsar till fyra länder (Italien, Österrike, Ungern och Kroatien). Landets yta 
är 20 250 km och befolkningen uppgår till 2 miljoner. 
Sloveniens territorium har i stort sett varit, befolkat av slaviska folk sedan 500-talet. 
Under 1200-talet övertogs makten av huset Habsburg. Efter första världskriget och 
Österrike-Ungerns sönderfall valde Slovenien att ingå i Serbernas, kroaternas och 
slovenernas kungarike (senare Jugoslavien. Under andra världskriget var Slovenien 
ockuperat av både Tyskland och Italien. 
År 1945 blev Slovenien en del av Socialistiska förbundsrepubliken Jugoslavien men 
kusten och inlandet förblev under internationell förvaltning fram till 1954. Efter en 
period av ortodox kommunism med expropriationer och kollektiviseringar lades 
grunderna till Jugoslaviens socialism med självförvaltning. Med författningen av år 1963 
utvecklades själva begreppet om ett samhälle med självförvaltning på alla nivåer av det 
ekonomiska, sociala och kulturella livet, vilket emellertid till stora delar förblev 
kontrollerat av kommunistpartiet. 
En försvagning av de federala myndigheterna och en decentralisering av makten till 
delrepublikerna inleddes i slutet av 1960-talet men efter politiska oroligheter 1972 
återvände den auktoritära centralismen. Efter Titos död i maj 1980 gick den politiska och 
ekonomiska upplösningen allt snabbare. Ökande inflation, växande underskott i 
betalningsbalansen och snabba ökningar av lånandet gav förnyad kraft åt kraven på 
regionalt självstyre och införandet av en parlamentarisk demokrati. Av rädsla för serbiskt 
övervälde ändrade slovenska nationalförsamlingen år 1989 författningen för att jämna 
vägen för en självständig slovensk stat. 
De första fria valen i Slovenien hölls i april 1990. I en folkomröstning den 23 december 
1990 röstade 88 % för självständighet. En grundläggande författningsdeklaration om 
Sloveniens självständighet och oberoende antogs den 25 juni 1991 och dagen efter 
förklarade sig landet självständigt. Segern i tiodagarskriget mot jugoslaviska folkarmén 
bekräftade Sloveniens status som självständig stat. Slovenien erkändes av Europeiska 
gemenskapen den 15 januari 1992. Presidentsvalet och valet till nationalförsamlingen i 
december 1992 ledde till bildandet av en bred koalitionsregering. Nya val till 
nationalförsamlingen under 1996 följdes av en flera månader lång period då inga partier 
lyckades bilda en fungerande majoritet. 
Sloveniens ståndpunkt beträffande Europeiska unionen 
Sedan självständigheten har slovenska regeringen konsekvent betonat sin utrikespolitiska 
prioritering att integreras med Europeiska unionen. Redan i februari 1992 begärde 
Slovenien Europaavtal och stöd för omstrukturering och konsolidering av den slovenska 
ekonomin. 
Så snart samarbetsavtalet med EU trädde i kraft 1993 begärde slovenska regeringen att få 
öppna förhandlingar om ett Europaavtal. Den 10 juni 1996, samma dag som 
Europaavtalet undertecknades, ansökte regeringen formellt om medlemsskap i EU. Två 
månader tidigare hade nationalförsamlingen antagit en förklaring där den än en gång 
fastslog att medlemsskapet var en målsättning och framhöll sin vilja att libéralisera 
fastighetsmarknaden på grundval av de principer som angavs av Euroepiska rådet i 
Madrid. I maj 1997 offentliggjorde Slovenien ett dokument om sin strategi inför 
anslutningen som än en gång bekräftade landets ambition att bli fullvärdig medlem av 
EU och att landet "inte bara är villigt att påta sig de skyldigheter som följer med ett 
fullvärdigt medlemskap utan också att acceptera vissa begränsningar som genomförandet 
av dessa skyldigheter skulle medföra för den slovenska statens suveränitet". 
Avtalsförbindelser 
Den socialistiska federala republiken Jugoslavien ingick en rad handelsavtal med EG, det 
första år 1970. År 1980 undertecknades ett avtal om handelsmässigt och ekonomiskt 
samarbete, det första av sitt slag, och detta åtföljdes av inrättandet av ett samarbetsråd. 
Likafullt var 96 % av de jugoslaviska industriprodukterna som exporterades till EU 
befriade från skatt medan 28 % av jordbruksprodukterna omfattades av 
förmånsbehandling. Efter inbördeskrigets utbrott i Jugoslavien upphävde EG detta avtal i 
november 1991. Sedan dess sörjde årligen förnyade autonoma ordningar för 
förmånshandel för kontinuiteten i handelsrelationerna, fram till ikraftträdandet av 
interimsavtalet i januari 1997 (se nedan). 
Diplomatiska förbindelser mellan EU och Slovenien upprättades den 13 april 1992. Ett 
handels- och samarbetsavtal som i huvudsak byggde på det som undertecknats med 
Jugoslavien 1980 och som åtföljdes av kompletterande arrangemang framför allt rörande 
transport, textil och ekonomiskt samarbete, trädde i kraft den 1 september 1993. 
Efter ett sammanträde under 1993 fullföljdes aldrig den politiska dialogen i enlighet med 
detta avtal eftersom det förväntades ersättas av ett Europaavtal. Slutandet av 
Europaavtalet försenades dock på grund av meningsskiljaktigheter rörande behovet av 
ändringar i den slovenska fastighetslagstiftningen så att EU-medborgare skulle tillåtas 
äga fastigheter. Slutligen kunde en skriftväxling som bifogades Europaavtalet bana väg 
för ett undertecknande den 19 juni 1996. Enligt denna skulle den slovenska 
fastighetsmarknaden öppnas för alla EU-medborgare fyra år efter Europaavtalets 
ikraftträdande men vara liberaliserad redan vid ikraftträdandet för de EU-medborgare 
som hade bott minst tre år på slovenskt territorium. 
I avvaktan på ratificeringen av Europaavtalet trädde ett interimsavtal i kraft den 1 januari 
1997 som omfattar alla handelsområden och handelsrelaterade områden i Europaavtalet 
och ersätter samarbets- och handelsavtalet samt de årliga autonoma handelsåtgärderna på 
dessa områden. 
När Europaavtalet träder i kraft kommer det att utgöra den rättsliga grunden för 
Sloveniens förbindelser med Europeiska unionen. Syftet med avtalet är att skapa en 
struktur för en politisk dialog, främja en utvidgning av handeln och de ekonomiska 
förbindelserna parterna emellan, skapa en grund för gemenskapens ekonomiska och 
tekniska stöd till Slovenien och skapa en lämplig struktur för Sloveniens gradvisa 
integration i unionen. Genom avtalets institutionella bestämmelser inrättas en mekanism 
för genomförande, förvaltning och övervakning av förbindelserna på alla områden. 
Underkommittéer undersöker frågor av teknisk natur. 
Associeringskommittén bestående av höga tjänstemän är ett forum för diskussioner där 
man ofta finner lösningar på problem som uppstår inom ramen för avtalet. 
Associeringsrådet på ministernivå följer utvecklingen av förbindelserna över lag och ger 
en möjlighet till genomgång av Sloveniens framsteg i anslutningsförberedelserna. 
Beträffande ratificeringen av Europaavtalet fastslog författningsdomstolen den 5 juni 
1997 att en ändring av konstitutionen var nödvändig innan en ratificering kunde ske. 
Sloveniens regering har förbundit sig att utverka de nödvändiga ändringarna i 
konstitutionen för att sedan ratificera avtalet snarast möjligt. 
Sloveniens regering erkände behovet av en effektiv förvaltning av den europeiska 
integrationsprocessen och beslutade den 25 oktober 1996 att delegera uppgiften att sköta 
samordningen och övervakningen av strategin inför anslutningen till kontoret för 
Europafrågor som är underordnat utrikesministeriet. Förvaltningen av Phareprogrammet 
har också överförts till detta kontor. 
Strategin inför anslutningen 
Genomförande av interims avtalet och samarbetsavtalet och vitboken 
Bestämmelserna rörande handeln i interimsavtalet har genomförts enligt planerna. De 
första formella samråden med gemensamma samarbetskommittén hölls den 20-21 mars 
1997. Nio underkommittéer inrättades och samarbetet på denna nivå har gått en bra bit 
framåt sedan dess. 
För närvarande diskuteras huvudsakligen frågor som ytterligare stärkning av den 
slovenska strategin inför anslutningen, tillnärmning av lagstiftningen, reformering av den 
offentliga förvaltningen, makroekonomisk stabilitet och strukturreformer, finansiella 
tjänster och liberalisering av kapitalrörelser, vin- och spritavtalet, protokoll om 
likvärdighet i veterinära och fytosanitära frågor, ett Europaavtal om bedömning av 
överenstämmelse, certifierings och standardiseringsfrågor, ett antal specifika 
handelsfrågor, öppnande av och förberedelser för deltagande i gemenskapsprogram samt 
samarbete rörande tredje pelaren. 
De flesta av de handelsfrågor som hittills har kommit upp är av mindre betydelse. Med 
hänsyn till det försenade ikraftträdandet av Europaavtalet finns det utrymme för att 
snabba på införandet av handlingsprogram och mekanismer redan före de tidpunkter som 
fastställs i avtalet, till exempel när det gäller standarder, konkurrens och statligt stöd. 
Politiken rörande till exempel aspekter av offentlig upphandling och kapitalrörelser har 
inte alltid utvecklats i Europaavtalets anda, men i dessa fall gör regeringen nu en översyn 
av tillvägagångssättet inom ramen för strategin inför anslutningen. 
I kommissionens vitbok 1995 anges vilken lagstiftning som kandidatländerna skulle 
behöva införliva och genomföra för att tillämpa gemenskapens regelverk och i den 
fastställs också de viktiga delar för genomförandet av den inre marknaden (de så kallade 
fas I-åtgärderna) som skulle behöva prioriteras. Slovenien har fäst mycket stor vikt vid 
detta arbete. Kontoret för Europafrågor övervakar också genomförandet av vitboken. 
Dessutom är lagstiftningskontoret ansvarigt för samordning och övervakning av 
arbetsgrupperna på de berörda ministerier som arbetar med genomförandet av vitboken. 
Regering ansåg implementeringen av vitboken vara ett strategiskt mål på medellång sikt 
och lade fram en treårsplan för tillnärmning av primärlagstiftningen i maj 1996. Detta 
dokument är tänkt att utvecklas vidare i huvudsak genom att tekniska standarder och 
10 
sekundärlagstiftning införlivas i det så att det blir ett handlingsprogram för genomförande 
av vitboken. Detta handlingsprogram planeras bli godkänt före utgången av 1997. 
Särskilda framsteg rörande anpassning av lagstiftningen har uppnåtts på områden som rör 
bankväsende, immateriell och industriell äganderätt, penningtvätt, konsumentskydd, 
personliga data och tull. Områden som kräver särskild uppmärksamhet är fri rörlighet för 
kapital, indirekta skatter, försäkringar, standarder, konkurrens och statligt stöd, energi 
och telekommunikationer. 
På det hela taget fungerar interimsavtalet mellan EG och Slovenien bra. Det finns inga 
större problem rörande dess nuvarande genomförande. De första erfarenheterna av det 
bilaterala samrådsförfarandet tyder på att Slovenien är inställt på att använda det 
effektivt. 
Den strukturerade dialogen 
Slovenien har deltagit i den strukturerade dialogen sedan juni 1996. Landet lägger vikt 
vid dialogen och har särskilt bidragit i fråga om ekonomiska och finansiella 
angelägenheter, den inre marknaden och energi. De slovenska myndigheterna har uttryckt 
tillfredsställelse över den nyligen införda långsiktiga planeringen av sammanträdena och 
den förbättrade kvaliteten på bidragen som blir resultatet av längre förberedelser. 
Phare 
Inom ramen för Phareprogrammen mottog Slovenien mellan 1992 och 1996 94 miljoner 
ecu i stöd till omvandlingen och arbetet inför anslutningen. Tilldelningen för 1997 var 22 
miljoner ecu. Det finns också program för gränsöverskridande samarbete med Italien (10 
miljoner ecu) och Österrike (6 miljoner ecu) som framför allt är inriktade på samarbete 
rörande ekonomi, miljö och infrastruktur. 
Under de första åren användes Phare huvudsakligen till stöd för privatiseringen och 
omstruktureringen av företag, reformer inom bankväsendet och förstärkning av den 
slovenska forsknings- och utvecklingskapaciteten. Senare lades fler mål till, som 
tillnärmning av lagstiftningen, reform av den offentliga förvaltningen och andra områden 
som rörde antagandet av gemenskapens regelverk och främjandet av en 
konkurrenspräglad företagssektor. 
Slovenien har använt Pharemedlen på ett effektivt sätt. Framför allt har regeringen 
inriktat en slor del av det tekniska biståndet på att lösa specifika tekniska problem i 
samband med policyreformcr, övergängen, antagandet av gemenskapens regelverk och 
den nya generationens specialistkunskaper som inte finns tillgänglig i landet. 
Utbetalningstakten har varit hög. 
Deltagande i gemenskapens program 
Då Europaavtalet ännu inte är ratificerat kan Slovenien inte delta i de 
gemenskapsprogram som måste föregås av ett upprättande av ett associeringsråd. 
11 
Handelsförbindelser 
Mellan 1992 och 1996 ökade handeln mellan EU och Slovenien avsevärt. EU:s import 
från Slovenien sköt i höjden från 1,6 till 4,2 miljarder ecu medan EU:s export till 
Slovenien ökade från 1,4 till 5,3 miljarder ecu. Handelsbalansen utvecklades från ett litet 
överskott 1992 till ett underskott för Slovenien. Underskottet ökade 1995 huvudsakligen 
på grund av Finlands, Sveriges och Österrikes anslutning till EU samt ett behov av att 
upprusta den slovenska ekonomin. Samtidigt som den slovenska exporten utgör ungefär 
60 % av BNP skedde ungefär 66 % av landets utrikeshandel med Europeiska unionen 
under 1996. De viktigaste varorna i handeln i båda riktningarna var el- och 
transportmateriel och textil. 
Tyskland är Sloveniens viktigaste handelspartner. År 1996 stod Tyskland för 25,9 % av 
den sammanlagda slovenska utrikeshandeln och därefter följde Italien, Frankrike, 
Kroatien och Österrike. Sedan självständigheten har Slovenien varit delaktigt i de 
regionala organisationer som verkar för politisk stabilitet och ekonomiskt samarbete. 
Slovenien är medlem i både Centraleuropeiska initiativet (CEI) och Centraleuropeiska 
frihandelsavtalet (CEFTA). 
Allmän bedömning 
De bilaterala relationerna har på det hela tagit varit konstruktiva och förlöpt smidigt. De 
frågor som rör lagstiftning och författning som har försenat Sloveniens ratificering av 
Europaavtalet har dock hämmat den fortsatta utvecklingen av relationerna trots 
Sloveniens beredvillighet att på många områden öka samarbetet till de nivåer som anges i 
Europaavtalet redan innan det har trätt i kraft. 
12 
B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP 
1. Politiska kriterier 
Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn fastställdes ett antal "politiska" kriterier för de 
central- och östeuropeiska kandidatländernas anslutning: länderna skall ha "stabila 
institutioner som utgör en garanti för demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och 
respekt för och skydd av minoriteter". 
För att kunna utföra den begärda bedömningen har Europeiska kommissionen använt sig 
av ett flertal informationskällor: de slovenska myndigheternas svar på det frågeformulär 
som kommissionen skickade ut i april 1996, uppföljning av bilaterala möten, analyser 
från medlemsstaternas ambassader och kommissionens delegation, bedömningar som 
gjorts av internationella organisationer (särskilt Europarådet och OSSE), rapporter från 
icke-statliga organisationer osv. 
I denna analys görs en systematisk undersökning av de viktigaste aspekterna av 
statsmakternas organisation och sätt att fungera och av mekanismerna för skydd av de 
grundläggande rättigheterna. Analysen är inte enbart en rent formell beskrivning utan ett 
försök att bedöma hur demokratin och rättsstaten i själva verket fungerar. 
Denna bedömning avser situationen i juni 1997. Det görs ingen grundlig genomgång av 
tidigare förändringar eller förändringar som eventuellt aviserats för framtiden, även om 
avsikten att reformera en viss sektor oftast har tagits i beaktande vid bedömningen. Läget 
inom förvaltningen nämns bara kort här och utvecklas vidare i kapitel 4. 
1.1. Demokrati och rättsstat 
I samband med självständighetsförklaringen i juni 1991 antog det slovenska parlamentet 
en ny författning i vilken garanteras att parlamentarisk demokrati skall införas. 
Författningen trädde i kraft i december 1991 sedan den hade godkänts av berörda 
slovenska institutioner. Alla institutioner fungerar på ett regelrätt sätt och myndigheterna 
vinnlägger sig om att inte överskrida sina befogenheter och att samarbeta sinsemellan. 
Parlamentets och den lagstiftande maktens organisation 
Parlamentet består av en enda kammare - nationalförsamlingen. Den har 90 ledamöter 
valda på 4 år enligt ett omröstningsförfarande som förenar inslag av proportionell 
representation och av majoritetsval. De italienska och ungerska minoriteterna har en plats 
var reserverad i nationalförsamlingen. Slovenien har även ett nationellt råd som skall 
företräda de samhällsekonomiska kretsarnas intressen liksom olika yrkesgruppers och 
lokala förvaltningars intressen. Rådet har 40 ledamöter valda på 5 år. Dess uppgift är att 
yttra sig om lagförslag som är under behandling hos nationalförsamlingen men det kan 
också begära att nationalförsamlingen skall ta upp en lag till förnyad behandling innan 
den utfärdas (nationalförsamlingen måste alltså fatta ett nytt majoritetsbeslut om lagen). 
Rådet har dessutom möjlighet att begära att en parlamentarisk undersökningskommission 
inrättas. 
Republikens president skall upplösa nationalförsamlingen om denna är oförmögen att 
utse en premiärminister. 
13 
Ledamöterna i parlamentet åtnjuter sedvanlig immunitet. Oppositionens roll och rätt att 
delta i institutionernas arbete erkänns i Slovenien. Detta kommer framför allt till uttryck i 
bildandet av parlamentariska undersökningskommissioner (inrättade genom beslut av 1/3 
av ledamöterna i nationalförsamlingen) vilka har samma undersökningsbefogenheter som 
domstolarna. För närvarande finns det sex kommissioner av detta slag. Av de rapporter 
som de hittills har presenterat kan det emellertid diskuteras hur effektiva de är. 
Nationalförsamlingen har för övrigt 39 ständiga utskott. För närvarande undersöks 
möjligheterna att minska deras antal till 15. 
Slovenien har ett flerpartisystem med 30 registrerade partier som alla ställde upp med 
kandidater i de senaste valen till parlamentet 1996. Att bilda politiska sammanslutningar 
är lätt. Sammanslutningarna får ekonomiskt stöd från staten i proportion till antalet röster 
i de senaste valen. 
Den lagstiftande makten innehas av parlamentet. Parlamentet och regeringen har båda 
rätt att ta initiativ till lagförslag, minst 5000 väljare och nationella rådet. 
Lagstiftningsförfarandet i Slovenien (är ganska långt, eftersom tre behandlingar måste ske 
inför nationalförsamlingen efter det att det behöriga ständiga parlamentsutskottet och 
nationella rådet har granskat lagförslaget innan nationalförsamlingen slutgiltigt kan 
godkänna det. 
Regeringen har självständig normgivningskompetens vilket ger den rätt att meddela 
föreskrifter även utan att först ha tillagts denna rätt i lag. Den kan emellertid fatta beslut 
som rör fysiska och juridiska personers rättigheter endast i kraft av delegering från 
parlamentet. Författningsdomstolen kontrollerar mycket noggrant att det av parlamentet 
beviljade bemyndigandet har varit tydligt och att de föreskrifter som utfärdas av den 
verkställande makten verkligen motsvarar den lagstiftande maktens intentioner. 
Presidenten kan i samband med krig, undantagstillstånd eller om parlamentet inte har 
möjlighet att sammanträda utfärda föreskrifter som har verkan som lag (artikel 108 i 
författningen), under förutsättning att dessa snarast möjligt underställs parlamentet. 
Nationalförsamlingen kan besluta att anordna folkomröstning i varje fråga som den anser 
vara värd detta, antingen på anmodan av 1/3 av ledamöterna, på anmodan av nationella 
rådet eller på anmodan av 40 000 röstberättigade. Slovenien anordnade i november 1996 
en folkomröstning om reformering av valsystemet till parlamentet, men inget av de tre 
ändringsförslagen erhöll den erforderliga majoriteten. 
Bedömning av hur parlamentet fungerar 
Valen 1992 och 1996 var fria och rättvisa. Resultatet i båda fallen blev bildandet av 
koalitionsregeringar (se bilagan om resultaten av valet till parlamentet 1996). 
Parlamentet fungerar tillfredsställande. Dess befogenheter respekteras och oppositionen 
deltar normalt i dess verksamhet. Lagstiftningsförfarandet skulle emellertid behöva 
påskyndas och en allmän ökning av de tekniska hjälpmedlen och den administrativa 
personalen i nationalförsamlingen genomföras för att bättre uppfylla de krav som ställs 
på det i egenskap av lagstiftande myndighet, särskilt vid en integrering med Europeiska 
unionen. 
14 
Den verkställande maktens organisation 
Republikens president väljs för en mandatperiod av fem år genom allmänna direkta val. 
Han kan ställa upp för omval i ytterligare en valomgång. Han innehar de befogenheter 
som normalt tillkommer en statschef. Om han agerar i strid med författningen eller med 
lagen kan nationalförsamlingen begära att författningsdomstolen avsätter honom från 
hans post genom ett majoritetsbeslut av 2/3 av domstolens ledamöter. 
Premiärministern väljs av parlamentet på förslag av republikens president. Ministrarna 
utses också av nationalförsamlingen på förslag av premiärministern. Regeringen och 
varje enskild minister är ansvariga inför nationalförsamlingen. 
Den statliga förvaltningen är uppdelad på 58 lokalregeringar. De ansvariga för dessa 
utses av regeringen på förslag av inrikesministern. Lokalregeringarna verkställer de 
åtgärder som beslutas av den centrala förvaltningen och kontrollerar de lokala 
förvaltningarnas verksamhet. Cheferna är ansvariga inför inrikesministern. 
I Slovenien finns det endast en kategori av lokala förvaltningar på kommunal nivå. Deras 
antal utökades 1994 från 62 till 147 (för närvarande övervägs ytterligare 20 nya sådana 
förvaltningar). De kommunala förvaltningania ansvarar för skötseln av de flesta av de 
offentliga lokala tjänsterna. 1 spetsen för dem står en borgmästare som väljs direkt genom 
allmänna val och en kommunfullmäktige som likaledes väljs på 4 år. De statliga stöden 
utgör alltjämt en stor del av kommunernas budgetmedel och flera projekt övervägs för att 
öka deras ekonomiska oberoende. 
Den offentliga förvaltningen är reglerad genom två lagar. Den ena gäller regeringens och 
parlamentets företrädare. Den andra gäller de anställda vid de statliga myndigheterna och 
har regler som står mycket nära dem i arbetslagstiftningen. För närvarande finns det inte 
någon lagstiftning i Slovenien som garanterar insyn i förvaltningen, men en sådan 
bestämmelse planeras i författningen. 
Försvaret, säkerhetstjänsten och polisen står under kontroll av de civila myndigheterna. 
1996 påbörjades en omorganisation av den lokala polisen för att öka dess effektivitet. 
Armén står under kontroll av parlamentet och den verkställande makten. 
Premiärministern är direkt ansvarig för säkerhetstjänstens verksamhet. 
Bedömning av hur den verkställande makten fungerar 
Statens centrala institutioner fungerar regelmässigt. 
Eftersom Slovenien erhöll sin självständighet nyligen är det lokala oberoendet ännu 
under utveckling. I det nya reformprogrammet för den offentliga förvaltningen förutses 
att vissa nya befogenheter läggs på de lokala förvaltningarna. En lag om reformering av 
de lokala förvaltningarna ligger för närvarande för beslut hos parlamentet. 
För att öka effektiviteten inom förvaltningen planerar regeringen ett program för 
fullständig modernisering av den offentliga förvaltningen på de juridiska, administrativa, 
ekonomiska och organisatoriska planen, inbegripet utbildning av tjänstemännen. 
Regeringens målsättning är också att bekämpa korruptionen. 
Det parlamentariska utskott som har till uppgift att kontrollera polisens verksamhet stöter 
ibland på vissa hinder i utövandet av sitt uppdrag och samarbetet med inrikesministeriet 
15 
är ibland svårt att utöva. Kontrollen av polisens verksamhet och möjligheterna att göra 
gällande dess ansvar är emellertid tillfredsställande. 
Den dömande maktens organisation 
Det slovenska rättsväsendets oberoende är garanterat. Domarna utnämns på livstid av 
nationalförsamlingen på förslag av "domarrådet", ett förvaltningsorgan för den slovenska 
domarkåren bestående av 11 ledamöter av vilka 5 väljs av parlamentet på förslag av 
republikens president och de 6 övriga tas ut bland de tjänstgörande domarna. Domarna 
kan endast entledigas från sina tjänster av nationalförsamlingen på förslag av domarrådet 
om de har begått ett brott i utövandet av sin tjänst eller om de har dömts till ett 
fängelsestraff på mer än 6 månader. Domarna har immunitet och kan endast 
frihetsberövas om parlamentet har givit sitt tillstånd till detta i förväg. Såväl domarna 
som åklagarna åtnjuter yttrande- och föreningsfrihet. 
Åklarmyndigheten är oberoende gentemot den lagstiftande och den verkställande makten. 
Riksåklagaren utses på 6 år av parlamentet på förslag av regeringen. 
Nationalförsamlingen kan även avskeda honom från hans ämbete genom omröstning med 
enkel majoritet. 
Rätten att klandra förvaltningsåtgärder är inskriven i artikel 25 i författningen. I praktiken 
är det dock endast möjligt att få sådana beslut rättsligt prövade genom att vända sig till 
högsta domstolens särskilda avdelning för sådana frågor. Där är man för närvarande 
överhopad av ärenden, särskilt sedan lokala självstyret infördes. Dessutom är förfarandet 
i högsta domstolen helt skriftligt och målen angörs inte vid offentlig förhandling. 
Regeringen har därför beslutat att inrätta en rent administrativ instans med 4 domstolar 
vilkas beslut, som skall fattas vid offentliga förhandlingar, kommer att kunna överklagas 
hos högsta domstolen. Detta förslag ligger fortfarande hos parlamentet för granskning. 
Slovenien inrättade i september 1994 ett ombudsmannaämbete. Ombudsmannen som 
väljs av nationalförsamlingen har till uppgift att utreda de klagomål som kommer in till 
honom. Hittills har hans arbete huvudsakligen varit att utreda anmälningar från 
människor som sitter frihetsberövade. 
Författningsdomstolen består av 9 ledamöter som utses av parlamentet på förslag av 
republikens president för en mandattid av 9 år. De kan inte omväljas. Domstolen 
övervakar att lagar, dekret och av de lokala förvaltningarna utfärdade föreskrifter 
överensstämmer med författningen, internationella fördrag och de allmänna principerna i 
internationell rätt. Den yttrar sig också över ansökningar från personer som anser att 
deras grundläggande rättigheter enligt författningen har kränkts. I enlighet med artikel 
162 i författningen kan var och en som kan bevisa att det är i vederbörandes intresse göra 
en hänvändelse till författningsdomstolen. Republikens president, regeringen eller 1/3 av 
ledamöterna i nationalförsamlingen kan hemställa hos domstolen att den yttrar sig om 
huruvida ett internationellt avtal som står i begrepp att ratificeras överensstämmer med 
författningen. 
Bedömning av hur den dömande makten fungerar 
Till det slovenska rättsväsendets största problem hör de långa handläggningstiderna och 
den därmed sammanhängande ineffektiviteten. Det kan till exempel ta närmare fem år 
innan ett tvistemål kommer upp inför domstol. Slovenien har brist på domare vilket 
16 
framför allt beror på den relativt låga lönenivån och det åldersvillkor som är uppställt 
(över 30 år for att bli domare i Slovenien). Denna situation torde dock kunna komma att 
förbättras genom det program för utrustning av domstolsväsendet som är planerat, 
särskilt vad gäller datautrustning och reformering av domstolsförfarandena. 
Författningsdomstolen har en viktig roll när det gäller institutionernas och demokratins 
funktion i Slovenien. Genom dess rättspraxis har rättsstaten stärkts och vissa riktlinjer har 
lämnats andra domstolar vad gäller tillämpningen av flera nya lagar. Domstolen har 
sedan den inrättades tagit emot närmare 1500 ärenden. 80 % av dem har lämnats in av 
privatpersoner. 5 % har erhållit ett positivt beslut. 
1.2. Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 
Slovenien har infört inhemsk lagstiftning för att säkerställa att mänskliga rättigheter och 
minoriteters rättigheter respekteras. Dessa rättigheter skyddas också genom 
internationella konventioner, främst Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga 
rättigheterna och de grundläggande friheterna, samt de viktigaste tilläggsprotokollen till 
denna konvention. Denna konvention med protokoll tillhör gemenskapens regelverk 
enligt artikel F i Fördraget om Europeiska unionen; varje stat som önskar ansluta sig till 
Europeiska unionen måste först ha ratificerat dessa överenskommelser. 
Slovenien har varit medlem av Europarådet sedan maj 1993 och ratificerade i juni 1994 
Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande 
friheterna samt tilläggsprotokollen till denna. Slovenien ger också enskilda rätt att vända 
sig till Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna om de anser att deras 
rättigheter enligt konventionen har kränkts. 
Bland övriga internationella konventioner som skyddar mänskliga rättigheter och 
minoriteters rättigheter har Slovenien ratificerat Konventionen mot tortyr, men har ännu 
inte ratificerat ramkonventionen om minoriteters rättigheter och heller inte undertecknat 
Europeiska sociala stadgan. Landet har däremot ratificerat alla de viktigare FN-
konventionerna om mänskliga rättigheter. 
I artikel 8 i den slovenska författningen fastställs det att den nationella lagstiftningen 
skall anpassas till de internationella fördragen som är direkt tillämpliga i inhemsk rätt. 
Medborgerliga och politiska rättigheter 
Tillgång till rättslig prövning är i hög grad garanterad i Slovenien. Ett system med 
rättshjälp tillämpas vid brottmålsdomstolarna. Det är endast domstolarnas långa 
handläggningstider som utgör ett hinder för medborgarnas rättssäkerhet. 
Dödsstraff existerar inte i Slovenien som i juni 1994 ratificerade protokoll nr 6 till 
Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande 
friheterna. 
Rätten att inte arresteras på godtyckliga grunder garanteras såtillvida att en arrestering 
måste vara grundad på ett domstolsbeslut, i enlighet med artikel 20 i författningen. En 
person som har arresterats skall inom ett dygn efter gripandet underrättas om skälet för 
detta. Längsta häktningstiden är 3 månader. I artikel 30 i författningen föreskrivs det att 
varje person som har arresterats på oriktiga grunder har rätt till en ersättning. 
17 
Alla medborgare över 18 år har rösträtt. 
Förenings- och demonstrationsfrihet garanteras i Slovenien. Att föreningssektorn som var 
tillåten redan före 1991 är en dynamisk sektor framgår av det faktum att det finns cirka 
2 000 frivilligorganisationer i Slovenien. 
Yttrandefriheten garanteras i Slovenien. Pressen har privatiserats och journalisterna 
möter inte några påtagliga hinder i sin yrkesutövning. På det audiovisuella området har 
de offentliga kanalerna (3 radiokanaler och 2 TV-kanaler) stor konkurrens från den 
privata sektorn (3 rikstäckande TV-kanaler och flera radiokanaler både rikstäckande och 
lokala). Merparten av hushållen i Slovenien har dessutom tillgång till utländska radio-
och TV-kanaler. Under valkampanjerna hade samtliga partier lika lång sändningstid för 
att presentera sina program i de audiovisuella medierna. 
Äganderätten erkänns i författningen. För utländska medborgare gäller detta emellertid 
fortfarande i begränsad omfattning, särskilt vad beträffar ägande av mark som endast är 
tillåtet genom arv och endast om de slovenska medborgarna har samma rättigheter i den 
berörda utländska medborgarens ursprungsland (artikel 68 i författningen). 
I sitt yttrande av den 5 juni 1997 bekräftade författningsdomstolen att en ändring av 
artikel 68 i författningen måste genomföras innan Europaavtalet kan ratificeras liksom för 
övrigt också en ändring av den nu gällande ordningen på lagstiftningsområdet. 
Regeringen har förbundit sig att genomföra denna ändring snarast möjligt. 
Restitution av egendom till personer som franhändes denna under kommunistregimen går 
oerhört långsamt, endast 50 % av tvisterna har reglerats och endast 10 % av den fasta 
egendomen har hittills återlämnats. Författningsdomstolen har upphävt det anstånd som 
bestämdes i december 1995 vad beträffar återlämnande av egendom på mer än 200 ha. 
För att undvika nya svårigheter i samband med genomförandet av lagstiftningen och 
minska kvarstående osäkerhet om ägandeförhållandet måste parlamentet anta de regler 
som är nödvändiga och de pågående ärendena måste skyndas på. Detta underlättas om 
fastighetsregistret uppdateras och datoriseras vilket skall ske under 1998. 
Tvisten med Italien om återlämnandet av de egendomar som konfiskerades i slutet av 
andra världskriget kommer att regleras genom bestämmelserna i bilaga XIII till 
Europaavtalet som mera allmänt behandlar frågan om medborgarnas i Europeiska 
unionens medlemsstater förvärv av fast egendom i Slovenien. 
Respekten för privatlivet garanteras genom att det krävs ett beslut av en domare för att få 
genomföra en husrannsakan eller vidta telefonavlyssning. I absoluta nödfall kan de 
offentliga myndigheterna i enlighet med artikel 36.4 i författningen göra undantag från 
denna regel. Detta undantag har hittills inte lett till något missbruk från polisens sida. 
Slovenien har ratificerat Genèvekonventionen om flyktingar och förbereder för 
närvarande en anpassning av den nationella lagstiftningen till Europeiska unionens 
regelverk. Det finns för närvarande cirka 8 700 flyktingar från f.d. Jugoslavien som 
omfattas av temporära skyddsåtgärder. 
Inga fall av omänsklig eller nedsättande behandling i landet har rapporterats. 
De slovenska myndigheterna har ännu inte löst de frågor om nationalitet som uppkom i 
samband med statssuccessionen. De personer som var permanent bosatta på slovenskt 
18 
territorium och önskade bli slovenska medborgare kunde ansöka om detta fram till den 
25 december 1991. Mer än 98 % av dem som ansökte om medborgarskap beviljades 
detta. Sedan dess har 16 000 nya ansökningar lämnats in. 6 000 har beviljats och 900 har 
avslagits. Idag kvarstår en grupp om cirka 5 000 statslösa som av skilda skäl varken har 
ansökt om slovenskt medborgarskap eller om flyktingstatus. Regeringen kommer att bli 
tvungen att vidta lämpliga åtgärder för att lösa problemet. 
Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 
Rätten till social trygghet erkänns av författningen (artikel 50 och 52 för de medellösa). 
Frihet att bilda fackföreningar garanteras i artikel 76 i författningen. Merparten av de 
fackföreningsanslutna är grupperade i fyra fackförbund. Andelen fackföreningsanslutna 
ligger runt 50 %. 
Strejkrätten erkänns i artikel 77 i författningen. Enligt lag kan emellertid denna rättighet 
begränsas om det föreligger ett allmänt intresse med hänsyn till verksamheten inom 
sektorn. 
Utbildnings- och religionsfrihet garanteras i författningen. En tvist om återlämnandet av 
egendomar konfiskerade av den kommunistiska regimen har ställt den slovenska 
regeringen emot den romersk-katolska kyrkan. Det förutnämnda beslutet från 
författningsdomstolen torde komma att lösa denna fråga. 
Minoriteters rättigheter och skydd 
Minoriteterna i Slovenien utgör cirka 8 % av befolkningen (2,8 % kroater, 2,4 % serber, 
1,4 % bosnier, 0,43 % ungrare och 0,16 % italienare). Det är endast ungrarna och 
italienarna som erkänns som minoriteter, eftersom de andra befolkningsgrupperna inte är 
permanent etablerade i Slovenien. 
Deras rättigheter är fastställda i den slovenska författningen. Varje minoritet har en egen 
ledamot i nationalförsamlingen med befogenhet att stoppa antagandet av lagar som berör 
utövandet av de specifika rättigheter som tillerkänns dem eller som rör deras status. 
Minoritetsgrupperna har rätt att bilda egna självständiga lokala institutioner för att utöva 
de rättigheter som tillerkänns dem i fråga om utbildning, kultur och information. De 
italienska och ungerska befolkningsgrupperna har dessutom rätt att främja egna kontakter 
med Italien och Ungern. I artikel 62 i författningen tillerkänns var och en rätten att tala 
sitt eget språk i kontakterna med myndigheterna. 
I artikel 65 i författningen erkänns likaledes den zigenska befolkningsgruppens i 
Slovenien (romer) särskilda situation (för närvarande cirka 7 000 - 10 000 personer). Ett 
särskilt lagförslag rörande skydd av zigenarna (romer) granskas nu av 
nationalförsamlingen och den slovenska regeringen införde 1995 ett program för att 
bättre tillgodose deras sociala och politiska rättigheter. Zigenarna (romer) är även särskilt 
representerade i kommunfullmäktige i de städer där de är bosatta. 
1.3 Allmän bedömning 
De slovenska institutionerna fungerar på ett normalt och stabilt sätt och myndigheterna 
vinnlägger sig om att respektera gränserna för sina befogenheter och att samarbeta. Valen 
19 
1992 och 1996 var fria och rättvisa. Oppositionen deltar på normalt vis i institutionernas 
verksamhet. 
Det förekommer inga större problem när det gäller respekten för de grundläggande 
rättigheterna i landet. Vissa förbättringar behöver göras när det gäller det sätt på vilket 
rättsväsendet fungerar och restitutionen av egendom till de tidigare ägare som franhändes 
denna under kommunistregimen. Kampen mot korruptionen bör också bli effektivare. 
Slovenien uppvisar alltså de egenskaper som utmärker en demokrati med stabila 
institutioner som är en garanti för rättsstaten och de mänskliga rättigheterna och för att 
minoritetsgruppernas rättigheter respekteras och skyddas. 
20 
2. Ekonomiska kriterier 
Vid bedömningen av Sloveniens ekonomiska situation och framtidsutsikter utgår 
kommissionen särskilt från Europeiska rådets slutsatser från mötet i Köpenhamn i juni 
1993, i vilka det anges att ett medlemskap i unionen förutsätter att "det finns en 
fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter 
inom unionen". 
I denna del av yttrandet ges således en kortfattad översikt över den ekonomiska 
situationen och bakgrunden och därefter en genomgång av Sloveniens framsteg i fråga 
om de viktigaste inslagen i den ekonomiska övergången (liberalisering av pris- och 
handelssystemet, stabilisering av ekonomin, strukturomvandling, reform av den 
finansiella sektorn) samt av landets ekonomiska och sociala utveckling. Slutligen ges en 
allmän bedömning av landets situation i förhållande till de kriterier som fastlagts av 
Europeiska rådet och en genomgång av framtidsutsikter och prioriteringar för det 
fortsatta reformarbetet. 
2.1 Den ekonomiska situationen 
Bakgrund 
Slovenien, med en befolkning på 2 miljoner, har en bruttonationalprodukt (BNP) som 
uppgår till 20 miljarder ecu (uttryckt i köpkraftsparitet). Landets befolkning motsvarar 
0,5 % av unionens befolkning, medan ekonomin endast motsvarar omkring 0,3 %. 
Landets BNP per capita är cirka 59 % av unionens genomsnitt. Den genomsnittliga 
månadslönen är cirka 475 ecu. 
Slovenien var en av grundarna av Världshandelsorganisationen (WTO) 1995 och landet 
gickmediCEFTA1996. 
Framsteg i den ekonomiska övergången 
Slovenien började utvecklas som industrialiserad ekonomi redan när det, fram till 1918, 
tillhörde habsburgska imperiet. Därefter ingick det i Jugoslavien som blev kommunistiskt 
1945. Landet införde ett socialistiskt system som byggde på självförvaltning och socialt 
ägande som komplement till centralstyrning och statligt ägande. Under 1980-talet blev de 
obalanser som systemet skapade uppenbara när inkomsterna började att sjunka och 
inflationen stiga. Det ackumulerades en skuld som Slovenien inte kunde klara av så lätt 
på grund av bristande möjligheter till nya lån från utlandet och en betydande transferering 
till andra republiker. Några försök till reformer gjordes före självständigheten 1991 men 
framgångarna var begränsade. 
Slovenien hade alltid varit den rikaste och mest öppna av de före detta jugoslaviska 
delrepublikerna, mycket tack vare sitt fördelaktiga geografiska läge och ett blomstrande 
förflutet. År 1990 stod Slovenien för cirka 16 % av produktionen och 27 % av 
utrikeshandeln trots att befolkningen bara utgjorde 9 % av Jugoslaviens sammanlagda 
folkmängd. År 1991 blev Slovenien självständigt och började omvandla ekonomin. 
Eftersom Slovenien aldrig hade omfattats av den traditionella planekonomin var graden 
av centralisering lägre här än på andra håll i Centraleuropa. Landet var också mindre 
beroende av Sovjetunionen. Men liksom i andra övergångsekonomier förekom en del 
skevheter, såsom restriktioner i äganderätten och användningen av kapital, alltför stor 
21 
tonvikt pä tung industri, stora företag som spelade en dominerande roll och en inriktning 
till betydande del av handeln mot kommunistländer. 
I början av övergängen lades tonvikten på stabilisering snarare än reform. Fastän handeln 
och en del priser liberaliserades på ett tidigt stadium kom inte skattereformen, 
privatiseringen och omstruktureringen igång förrän senare och är fortfarande inte helt 
genomförda. 
Privat verksamhet i liten skala var tillåten enligt jugoslavisk lagstiftning och det statliga 
ägandet var relativt begränsat. Den huvudsakliga formen för ägande var "socialt" ägande 
där förvaltningen var relativt självständig snarare än centralstyrd och där arbetarna var 
starkt engagerade i företagens skötsel. Vissa skevheter som hör samman med 
planekonomin var dock uppenbara, exempelvis bristande ekonomisk disciplin som ledde 
till lägre kvalitet och mindre effektiv tillverkning samt överbemanning. Arbetarna var 
faktiskt garanterade anställning och det var förbjudet att avskeda arbetskraft. 
Privatiseringen och framväxten av nya företag har lett till en ökning av den privata 
sektorns betydelse. Privatiseringen har koncentrerats till socialt ägda företag medan 
privatiseringen av statligt ägda företag fortfarande måste påbörjas. 
Utländska direktinvesteringar 
Utländska direktinvesteringar i Slovenien har förblivit små i jämförelse med storleken på 
ekonomin och det årliga inflödet har aldrig överstigit en procent av BNP (källa: EBRD). 
Huvudskälen till detta är att marknaden är så liten, att inhemska investerare 
förmånsbehandlas under privatiseringsprocessen och att den rättsliga ramen är 
ofullständig. Under senare år har det gjorts få helt nya ingående investeringar och de 
utländska direktinvesteringarna har i huvudsak gått till företag som redan hade etablerat 
ett samarbete med partner i utlandet. 
Ekonomisk struktur 
Jordbruket spelar ungefär samma roll som jordbruket roll i EU uttryckt i bidrag till 
produktionen, dvs. del står för cirka 4 % av förädlingsvärdet. Sektorn står emellertid för 
en större andel av sysselsättningen, cirka 7 %. Bortsett från vissa konkurrenskraftiga 
egendomar i landets nordöstra delar har jordbruket låg effektivitet och splittrad struktur. 
Större delen av jordbruksarealen förblev i privat ägo under kommunisttiden så 
övergångsproblemen var inte så uttalade. Slovenien är nettoimportör av livsmedel och 
jordbruksprodukter. Subventioner är viktiga, framför allt i bergstrakterna. 
Ekonomins struktur förändrades till följd av upplösningen av före detta Jugoslavien och 
Comecon och av stabiliseringsprogrammet. Industrins andel av sysselsättning och 
produktion sjönk till 35 % respektive 33 % 1993. Industriproduktionens tillväxt har inte 
varit genomgående stark sedan dess och 1996 stagnerade den praktiskt taget. Industrin 
stod för 32 % av BNP 1995, därav tillverkningsindustrin 28 %. Det viktigaste 
produktionsområdet är tillverkning av metallprodukter. Den industriella strukturen är 
emellertid relativt platt och specialiseringen är mindre än man kan vänta sig av en liten, 
öppen ekonomi. De mest dynamiska områdena 1995 var tillverkning av transport- och 
elmaterial, medan de mest dynamiska 1996 var textilindustri och livsmedelsberedning. 
22 
Tjänstesektorns relativa betydelse har ökat som helhet, delvis beroende på att industrin 
har krympt, men också på att turismen har expanderat. Detta har varit ett av de större 
tillväxtområdena. 
Det finns belägg för att det existerar en betydande dold ekonomi i Slovenien. Det mest 
uppenbara tecknet på detta är omfattningen av svartjobb. Den officiella arbetslösheten 
ligger på över 14 % men enligt en arbetsmarknadsundersökning (där man använt sig av 
Internationella arbetsorganisationens, ILO:s, metoder) är den faktiska arbetslösheten bara 
kring 7 %. Den ökningen av svartjobben i tillfälliga arbeten eller entreprenadarbeten eller 
inom familjeföretagen beror i huvudsak på de höga lönebikostnaderna. 
Viktiga indikatorer på den ekonomiska strukturen 
(alla uppgifter gäller för 1996 såvida annat inte anges) 
Befolkning 
BNP per capita 
/ % av genomsnittet för EU-15 
Jordbrukets andel av 
bruttoförädlingsvärdet 
sysselsättningen 
Bruttoutlandsskuld/BNP 
Export av varor och tjänster/BNP 
Ackumulerade utländska direktinvesteringar miljoner 
ecu (KKS) (1995) 
% (1995) 
% (1995) 
% (1995) 
miljarder ecu 
ecu per capita 2,0 
10 100 
59 
5 
7,1 
22 
55 
0,6 
290 
Källor: Kommissionen, nationella källor, EBRD 
Ackumulerade utländska direktinvesteringar omräknade enligt växelkursen vid utgången 
av 1996 (1 ecu = 1,25299 USD) 
Liberalisering 
Prissystem 
De allra flesta priser har liberaliserats men priserna på vissa viktiga varor som energi, 
telekommunikation och transport administreras fortfarande. De utgör en betydande del av 
hushållens konsumtion och står för ungefär 26 % av de varor och tjänster som ingår i 
konsumentprisindex. Eftersom de administrerade priserna för närvarande ligger på en 
23 
nivå som inte alltid täcker produktionskostnaderna kommer justeringen av dem under de 
kommande åren att bidra till inflationen. 
Direkta subventioner över budgeten är klart begränsade och förekommer bara på vissa 
livsmedel och viss samhällsservice. Sammanlagt uppgår de till ungefär 3 % av budgeten. 
Dessutom får en del av de större företagen stöd från en utvecklingsfond som 
ursprungligen upprättades för att ge akut ekonomiskt stöd till stabilisering av företag som 
var möjliga att rädda eller till avveckling av sådana som inte hade några realistiska 
förutsättningar att överleva. 
Handelspolitik 
Handeln liberaliserades redan från början. De flesta kvantitativa begränsningar har 
avskaffats. En del icke-tariffära handelshinder återstår, men regeringen har förbundit sig 
att avskaffa dem på områden såsom telekommunikation och elektrisk utrustning. Det 
vägda genomsnittet för de tullar som tillämpas för mest gynnade nationer låg på 10,7 % 
år 1996. Större delen av den internationella handeln faktureras fortfarande i D-mark eller 
dollar snarare än i den inhemska valutan. 
Valutapolitik 
Valutan, tolar, infördes 1991. Regeringen accepterade förpliktelserna enligt artikel VIII i 
IMF:s stadgar år 1995 men valutan hade i praktiken varit konvertibel för löpande krediter 
sedan början av 1992. Först tilläts valutan att flyta fritt och under den här tiden minskade 
den kraftigt i värde. När valutan började stabiliseras och inflationen sjönk tvärt 
tillämpade Slovenska banken styrd flytande växelkurs. Målet var att hålla den verkliga 
växelkursen stabil och få ner inflationen för att bevara konkurrenskraften och främja 
produktionen. Systemet valdes också därför att Slovenien har en begränsad penningbas 
och därför är mycket känsligt för svängningar i kapitalinflödet. Från mitten av 1992 
ökade detta till följd av ett överskott i bytesbalansen. Inflödet blockerades, till en 
avsevärd kostnad, för att tygla tillväxten av penningmängden och därmed också 
inflationstrycket. Denna taktik verkar ha varit relativt framgångsrik. På grund av 
kostnaderna för blockeringen var Slovenska banken emellertid tvungen att gradvis 
begränsa kapitalinflödet för att kunna bibehålla de uppsatta målen. 
Liberaliseringen av kapitalflödet har gått långsamt framåt. Utflödet av kapital är i 
allmänhet föremal för til Islands förfarande, och reglerna för kapitalinförscl har på senare 
tid blivit mera restriktiva. En gråzon är värdepappersverksamheten. 
Stabilisering av ekonomin 
Situationen inom landet 
Liksom i andra övergångsekonomier sjönk produktionen på grund av Comecons 
sammanbrott (Jugoslavien var inte fullvärdig medlem men Comecon stod ändå för en 
betydande del av handeln), Jugoslaviens sönderfall och övergångsprocessen. Dessutom 
ledde liberaliseringen av priserna och frisläppandet av de tvångssparade medel som 
samlats under det gamla systemet inledningsvis till snabb inflation och till att 
arbetslösheten sköt i höjden när industrin avskedade arbetskraft. Effekterna av nedgången 
var dock mindre dramatiska här än på andra håll eftersom Slovenien sedan länge hade 
24 
tillträde till marknaderna i väst, vilket gjorde att omorienteringen av handeln blev mindre 
dramatisk och att produktionsnivån låg något högre redan från början. 
Återhämtningen började 1993 och stimulerades i hög grad av en gynnsam ekonomisk 
utveckling på de europeiska exportmarknaderna. Den snabba BNP-tillväxten dolde 
emellertid några inre svagheter som kraftiga löneökningar och försenade 
strukturreformer. Följden blev att när den ekonomiska tillväxten i Europa saktade av 
1995 avspeglades detta omedelbart i lägre ekonomisk tillväxt och högre arbetslöshet i 
Slovenien. Denna process förstärktes ytterligare av en samtidig uppskrivning av tolarn. 
Sedan mitten av 1996 har situationen börjat förbättras igen. Större ökning av den 
inhemska efterfrågan, förbättrad konkurrenskraft och det första tecknen på ekonomisk 
återhämtning inom EU ledde till en förbättrad tillväxt under andra halvan av året. Likväl 
förblev BNP-tillväxten 1996 (3,1 %) något lägre än under 1995. De positiva 
tillväxtfaktorer som nämns ovan kvarstår förmodligen under den närmaste framtiden och 
en ökning av tillväxten till 4-5 % kan förväntas. 
I beskattningshänseende vann Slovenien på Jugoslaviens sönderfall eftersom landet hade 
varit en nettoinbetalare till den federala budgeten. Skatteinkomsterna förblev visserligen 
desamma men överföringarna till de andra republikerna minskade så budgeten har, fram 
till nu, förblivit i ett jämviktsläge. Underskott i pensionssystemet, högre utgifter för 
socialförsäkringen, minskade tullinkomster till följd av'den europeiska integrationen och 
växande statliga löneutgifter skulle kunna leda till en försämring av budgetbalansen 
under den närmaste framtiden om reformer inte genomförs. Med tanke på de snäva 
ramarna för penningpolitiken skulle ett betydande offentligt underskott tränga undan 
privata investeringar. 
Viktiga ekonomiska trender 
Real BNP- tillväxt 
Inflationstakt 
årligt genomsnitt 
december till december 
Arbetslöshet vid årets slut 
Den offentliga sektoms finansiella 
sparande 
Bytesbalanssaldo 
Skuld/export 
Inflöde av utländska direktinvesteringar % 
% 
% 
ILO.s definition 
i % av BNP 
i % av BNP 
% 
i % av BNP 1994 
5,3 
19,8 
19,5 
9 
-0,2 
3,7 
26,5 
0,9 1995 
3,9 
12,6 
8,9 
7,4 
0,0 
-0,2 
29,0 
0,9 1996 
3,1 
9,7 
9,1 
7,3 
0,1 
0,3 
38,2 
0,8 
Källor: Kommissionen, nationella källor, EBRD 
25 
Situationen gentemot utlandet 
I juni 1995 avgjordes den olösta frågan rörande fördelningen av ex-Jugoslaviens 
utlandsskuld när Slovenien tog på sig en del av denna. Även med denna extra skuld 
förblir den sammanlagda skuldnivån blygsam; bruttoskulden var vid slutet av 1996 3,2 
miljarder ecu och den täcks till fullo av bruttoreserven på 3,3 miljarder ecu. 
Sloveniens ekonomiska framgångar hänger mycket nära samman med landets externa 
resultat som i sin tur är beroende av landets förmåga att förbli konkurrenskraftigt. Export 
av varor och tjänster står för ungefär 55 % av BNP och fastän det finns ett 
handelsunderskott gjorde intäkterna från turismen att det blev ett överskott i 
bytesbalansen, med undantag för 1995 då en litet underskott noterades. Detta har lett till 
att landets valutareserv har ökat stadigt från att ha varit obefintlig i början av övergången. 
Strukturomvandling \ 
Utrikeshandel 
Handeln med EU har alltid varit relativt betydande men den har ökat efter Sloveniens 
självständighet så att nästan 65 % av all handel gick till EU under 1996. Sloveniens 
viktigaste handelspartner är Tyskland , Italien och Frankrike. Efter en tvär nedgång under 
de första åren av övergången ökar nu den andel av handeln som gäller andra före detta 
jugoslaviska länder igen till följd av ökad stabilitet i regionen. CEFTA-ländernas 
betydelse för Sloveniens handel har också ökat efter att Slovenien blev medlem medan 
Rysslands och andra före detta sovjetstaters andel har minskat. En omorientering av 
handeln har därför i stora drag skett. 
Exportens och importens varusammansättning har inte påtagligt förändrats till följd av 
övergången. Konsumtionsvaror är den mest betydande exportkategorin medan 
kapitalvaror och halvfabrikat dominerar importen. Varuhandeln är starkt koncentrerad så 
att 83 % av exporten och 67 % av importen består av tillverkade varor eller maskiner. 
Enbart maskiner och transportutrustning svarar för en tredjedel av den sammanlagda 
exporten. 
Slovenien har en konkurrensfördel i sina låga löner i jämförelse med EU och mycket 
kvalificerad arbetskraft. För bibehållen konkurrenskraft blir det med tanke på de stigande 
lönerna allt viktigare med förbättringar i kvaliteten och produktiviteten. Ytterligare 
utländska direktinvesteringar kommer att behövas för att ge landet nödvändigt kapital 
och nödvändiga sakkunskaper. 
Arbetsmarknad 
I Slovenien är kostnaderna för arbetskraften relativt höga för en övergångsekonomi och 
rörligheten på arbetsmarknaden är ganska låg. De huvudsakliga orsakerna till detta är i) 
att lönerna är den huvudsakliga källan till skatteintäkter varför arbetskraften till skillnad 
från avkastning och konsumtion bär en oproportionerligt stor del av skattebördan, ii) att 
det finns ett stelbent system av kollektiva och sociala avtal, iii) att avgångsvederlagen är 
mycket höga och iv) att det finns starka förbindelser mellan arbetare och företagsledning 
- både under det gamla systemet och efter företagsledningens/de anställdas uppköp av 
26 
företagen under privatiseringen - vilket har hämmat arbetsmarknadens anpassning genom 
att lönerna har tillåtits att öka snabbt och överbemanningen har fortsatt på vissa områden. 
Under det gamla systemet var det faktiskt förbjudet att friställa personal. Under 1988-
1989 antogs lagar som gjorde friställning möjligt. Kostnaderna för den obligatoriska 
kompensation som måste betalas ut till överflödig arbetskraft hade en hindrande 
inverkan. Regeringen har försökt minska kompensationens storlek, men det finns 
fortfarande en del kvar att göra. Avgifterna till socialförsäkringen har också minskats 
men den sammanlagda kostnaden för arbetskraften är fortfarande 50 - 60 % högre än den 
genomsnittliga bruttolönen. 
Statistiken visar att antalet anställda i de socialt ägda företagen föll dramatiskt under 
tidigt 1990-tal. Siffrorna inbegriper emellertid ett stort antal arbetare som flyttades till 
privata dotterbolag vilket tyder på att praxis på arbetsmarknaden kanske inte har ändrats 
så mycket. Trots nedgången för industrin och de mindre företagens ökande betydelse 
domineras arbetsmarknaden fortfarande av storskalig, tung industri. 
Lönespridningen är ganska jämn. Delvis beror detta på en egalitär tradition förstärkt av 
en lång historia av arbetarledda företag. Detta har lett till relativt höga löner - som i alla 
händelser är indexreglerade - på vinstenias bekostnad och till höga anställningssiffror. 
Reallönerna ökade faktiskt under 1992 och 1993 trots att BNP sjönk, vilket ledde till en 
extrem press på konkurrenskraften och i viss mån tvingade fram ett lönetak. Det första 
socialavtalet mellan anställda, regeringen och fackförbunden som var avsett att tygla 
löneökningarna undertecknades 1994. Eftersom trycket på lönerna* fortsatte att vara starkt 
undertecknades uppföljningsavtal 1995 och 1996. Den hämmande effekten av dessa 
socialavtal har varit begränsad; reallöneökningarna låg fortfarande på 5 % under 1996, 
långt över de 1,5 % som planerats enligt avtalet. 
Minimilönen är ganska hög och enligt nu gällande regler kommer den att förbli det 
eftersom den indexregleras efter inflationen varje kvartal. I juni 1996 stod den på 53 500 
tolar (42 % av den genomsnittliga lönen i handelssektorn). 
Offentliga finanser 
Eftersom Slovenien gjorde betydande transfereringar till andra delrepubliker i 
Jugoslavien förbättrades finanserna i och med självständigheten 1991. Trots âet behövdes 
det en ansenlig mängd reformer för att stötta regeringen i dess nya roll - i en 
marknadsekonomi och efter självständigheten. De flesta av dessa har redan genomförts. 
På intäktssidan infördes 1993 skatt på inkomster för privatpersoner och företagens 
vinster. Mervärdesskatt har emellertid ännu inte införts och förväntas inte komma förrän 
1999. På senare tid har skattetrycket på arbetskraft lättat genom en minskning av 
arbetsgivarnas social avgifter. Denna minskning har emellertid inte kompenserats fullt ut 
av andra åtgärder varför budgeten förväntas uppvisa ett betydande underskott 1997. 
På utgiftssidan har andelen transfereringar till företagen och hushållen minskat. Under 
tiden har socialförsäkringssystemet reformerats för att ge ett socialt skyddsnät. Pensions-
och arbetslöshetsfonderna uppvisar däremot allt större underskott som täcks av den 
statliga budgeten. De kommer därför att behöva reformeras ytterligare för att bli 
ekonomiskt hållbara. 
27 
Förutom de statliga och kommunala utgifterna finns det medel utanför budgeten. 
Viktigast av dessa är hälso- och pensionsfonderna men de mindre fonderna ökar i antal. 
För närvarande fungerar de inte inom någon enhetlig, rättslig ram, vilket minskar 
överskådligheten rörande skatterna och kan äventyra hela budgeten. 
Företagssektorn: privatisering och omstrukturering avföretag 
Privata företag har fått förekomma sedan 1988. Inträde på marknaden styrdes inte enbart 
av staten och marknadspriser var förhärskande på många områden. Det behövdes 
emellertid privatiseringar och åtgärder i betydande omfattning för att stimulera 
utvecklingen av små och medelstora företag. Den privata sektorn står för närvarande 
enbart för 50 - 55 % av produktionen och sysselsättningen. 
Under den gamla regimen innebar de socialt ägda och arbetarledda företagen att 
distinktionen mellan ägare, företagsledare och arbetare inte var tydlig och i de flesta 
företagen utsåg företagsledarna av de anställda. På större företag utnämndes de • av 
myndigheterna. Ett problem var att många handlade i eget intresse vilket ledde till 
stigande löner, överbemanning och för få investeringar. Att företag som gick med förlust 
överlevde berodde inte så mycket på statliga subventioner som på att de ackumulerade 
skulder till andra företag och på att det var lätt för dem att få banklån -något som i sin tur 
underminerade banksektorn. 
Sedan mitten av 1993 har myndigheterna prioriterat den ekonomiska omstruktureringen 
av de socialt ägda företagen. Detta gjordes huvudsakligen via utvecklingsfonden. 
Utvecklingsfondens uppgift är att omstrukturera, sälja eller stänga industriföretag som 
inte kan privatiseras. Numera stöttar fonden några av de större företag som fortfarande 
går med förlust. Det främsta problemet för denna fond är de begränsade finansiella 
resurser som finns tillgängliga för dess operationer. Ett annat primärt mål för regeringen 
har varit att uppmuntra utvecklingen av den privata sektorn genom rättsliga reformer och 
införande av ett regelsystem som är anpassat till en marknadsekonomi. 
Privatiseringen av de socialt ägda företagen fortskred ganska långsamt fram till slutet av 
1994 men den förväntas vara fullt genomförd i slutet av 1997. Alla medborgare i 
Slovenien fick 1994 fria certifikat (motsvarande 40 % av det sammanlagda kollektiva 
kapitalet i alla företag) som inte kan överlåtas men som kan användas för att köpa aktier i 
företag eller investmentbolag. Regeringen som var ivrig att skynda på privatiseringen gav 
privatiseringsbyrån kontroll över privatiseringen av alla bolag som ännu inte har börjat 
utarbeta privatiseringsplaner. Ett kvarstående problem kommer att bli 
"privatiseringsgapet" som uppstår på grund av det faktum att värdet av de utfärdade 
certifikaten överstiger värdet av de tillgångar som skall privatiseras med ungefär en 
tredjedel. Det finns för närvarande inget beslut på vilka av de återstående statliga 
tillgångarna som kommer att privatiseras mot certifikat för att överbrygga gapet. 
Statligt ägda företag (allmännyttiga företag och andra monopol) utgör än idag en 
betydande del av företagssektorn. År 1995 stod de fortfarande för mer än 30 % av 
tillgångarna i alla större företag (med mer än tio anställda och med tillgångar och intäkter 
över vissa gränser). Den stadgeenliga regleringen av deras verksamhet är fortfarande 
oklar och det saknas effektiva övervaknings- och kontrollsystem. 
Den nuvarande företagsstrukturen har inte utvecklats mycket sedan självständigheten 
utan systemet domineras fortfarande av några stora företag. År 1995 svarade små företag 
28 
(0-50 anställda) för 8 % av produktionen inom tillverkningsindustrin medan de större 
företagen (251 eller fler anställda) stod för 69 %. Stora företag dominerar helt förståeligt 
också exporten och stod för 76 % av tillverkningsindustrins export 1995. 
Utländska investeringar har utvecklats långsamt i Slovenien i jämförelse med ekonomins 
storlek. Detta beror i huvudsak på två faktorer. För det första gick privatiseringen 
långsamt framåt. För det andra var det vanligt att företagsledning och anställda köpte upp 
de egna företagen vilket gjorde det svårare för utomstående att få tillgång till aktierna -
faktum är att 1995 ägde de anställda 60 % eller mer av aktierna i 78 % av de företag där 
privatiseringen hade fullbordats. Detta gäller de mindre företagen. De anställda hade inte 
råd att köpa upp de större företagen så det finns mer utländskt deltagande i dessa. Där det 
finns utländska investeringar har lönsamheten i regel förbättrats. 
Ytterligare omstrukturering av företag behövs för att minska åderlåtningen av de 
offentliga medlen, inklusive utvecklingsfonden, och förhindra att lönsamma företag 
trängs undan. Förändringarna har kommit långsamt på grund av kopplingarna mellan 
bankerna och möjligheten att dra på sig skulder mellan företagen. Dessutom har de nya 
investeringarna begränsats av höga räntor vilket gör att avkastningen på kapitalet är låg. 
Den finansiella sektorn 
Slovenska banken ansvarar för penning- och valutapolitiken. Banken skapades 1991 som 
en oberoende myndighet med uppgift att upprätthålla den nationella valutans stabilitet. 
Verksamheten inriktas på penningtillgången som kontrolleras med hjälp av indirekta 
styrmedel som aktiviteter på öppna den marknaden, krav på reserver och refinansiering 
av krediter. Den har varit relativt framgångsrik när det gäller att uppnå prisstabilitet. 
Bankens uppgift försvåras av den omfattande indexregleringen i ekonomin, 
huvudsakligen av räntor och löner. 
Banksektorn var ganska decentraliserad under den förra regimen och det förekom 
omfattande problem med osäkra lån. I början, det vill säga under tidigt 1990-tal, 
försämrades låneportföljen på grund av företagens dåliga resultat vilket ledde till en 
förlust av banktillgängar. Även om anpassningsprogrammet för bankerna nu börjar närma 
sig slutet saknas det fortfarande konkurrens och bankerna har fortfarande höga 
driftskostnader. De flesta bankerna i Slovenien är små och har stora reserver i enlighet 
med centralbankens krav. Det två största bankerna ägs av staten. Dessutom finns det en 
ränteöverenskommelse mellan bankerna som sätter räntetak på inlåningen. Denna kartell 
har godkänts av Slovenska banken och antimonopolkontoret. Den är inte förenlig med ett 
marknadsorienterat ekonomiskt system. Ett avskaffande av räntekartellen i kombination 
med privatisering av de återstående statliga bankerna och ett högre utländskt engagemang 
i sektorn skulle tvinga bankerna till omstruktureringar och öka deras konkurrenskraft. 
Alla bankerna uppfyller internationella krav på kapitalbas och banksektorns resultat har 
förbättrats under senare tid. På det hela taget har lönsamheten i sektorn förbättrats till 
följd av ökade bankintäkter och kontroll över kostnaderna. Ändå är kostnaderna 
fortfarande höga i internationell jämförelse på grund av bankernas småskalighet. 
Utvecklingen av den finansiella sektorn, t ex penning- och kapitalmarknaderna, drabbas 
också av det otidsenliga betalningssystemet som är ett arv från före detta Jugoslavien. 
Fastän lämplig lagstiftning har antagits domineras marknaderna av de stora bankerna och 
enbart ett begränsat antal finansieringsorgan förekommer har sektorn inte fördjupats. 
29 
Fondbörsen har tekniskt avancerad utrustning men är liten och bidrar inte mycket till den 
finansiella marknaden. Den långsamma inledningen av privatiseringen har haft betydelse 
för detta. Nyligen infördes restriktioner rörande inflödet av kapital för 
portfölj investeringar och det har lett till avsevärt minskade handelsvolymer på börsen. 
Interbankmarknaden är den enda organiserade delen av penningmarknaden. 
Affärsbanker, företag, en del statligt ägda fonder, försäkringsbolag och regeringen deltar 
alla. 
Ekonomisk och social utveckling 
Sociala indikatorer 
Slovenien är ett litet land med en befolkning på 2 miljoner. Befolkningssiffran har varit 
stabil under det senaste årtiondet. 
Arbetskraften är kvalificerad och ganska välutbildad - särskilt de yngre generationerna. 
Andelen arbetstagare som har fått påbyggnadsundervisning är relativt hög och ligger på 
60 % (1995). Dessutom förekommer yrkesutbildning i betydande omfattning, både på 
arbetsplatserna och för övrigt. Myndigheterna uppskattar att ungefär 30 % av de anställda 
får yrkesutbildning. 
Medellivslängden sjönk till följd av övergången men ligger nu bara något under 
genomsnittet i EU och är på väg uppåt. För kvinnor var medellivslängden 77,4 år och för 
män 69,6 är under 1994. 
Skillnader mellan olika regioner och sektorer 
På senare är har urbaniseringen ökat med industrialiseringen men den är fortfarande 
ganska låg. 1995 bodde 50 % av befolkningen i städer. 
2.2 Ekonomin inför medlemskapet 
Inledning 
Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 fastställde de villkor som de associerade länderna i 
Central- och Östeuropa måste uppfylla för att kunna anslutas till unionen. De ekonomiska 
kriterierna är 
• förekomsten av en fungerande marknadsekonomi, och 
• förmågan att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. 
Dessa kriterier hänger samman. För det första kommer en fungerande marknadsekonomi 
att bättre kunna hantera konkurrenstryck. För det andra gäller med tanke på medlemskap 
i unionen att den fungerande marknaden utgörs av den inre marknaden. Utan integrering i 
den inre marknaden skulle ett medlemskap i EU förlora sin ekonomiska mening, både för 
Slovenien och för dess partner. 
För ett kandidatland är det följaktligen väsentligt att anta gemenskapens regelverk, 
särskilt i fråga om den inre marknaden, och att varaktigt förbinda sig att uppfylla 
medlemskapets ekonomiska skyldigheter. Detta oåterkalleliga åtagande är nödvändigt för 
30 
att säkerställa att alla delar av den utvidgade inre marknaden även i fortsättningen 
kommer att omfattas av gemensamma regler. 
Förmågan att anta regelverket har många aspekter. Å ena sidan måste Slovenien vara i 
stånd att uppfylla medlemskapets ekonomiska skyldigheter, så att den inre marknaden 
fungerar friktionsfritt och rättvist. Å andra sidan förutsätter Sloveniens förmåga att fullt 
ut dra nytta av konkurrenstrycket på den inre marknaden att det grundläggande 
ekonomiska klimatet är gynnsamt samt att landets ekonomi är flexibel och förfogar över 
en tillräcklig mängd mänskliga och fysiska resurser, särskilt infrastruktur. Om detta inte 
finns kommer vissa grupper i samhället sannolikt att betrakta konkurrenstrycket som 
alldeles för intensivt, och det kommer att ställas krav på skyddsåtgärder, som i fall de 
genomförs skulle undergräva den inre marknaden. 
Ett kandidatlands förmåga och beslutsamhet att anta och genomföra regelverket kommer 
att vara av avgörande betydelse, eftersom de fördelar och nackdelar som följer kanske 
kommer att spridas ojämnt över tiden och över olika branscher och samhällsgrupper. En 
brett baserad samstämmighet om vilka förändringar av den ekonomiska politiken som 
krävs till följd av ett medlemskap i unionen samt en väl dokumentrad erfarenhet som 
visar att landet konsekvent genomfört ekonomiska reformer trots tryck från 
intressegrupper minskar risken för att landet inte kommer att kunna uppfylla 
medlemskapets ekonomiska skyldigheter. 
Vad gäller de offentliga myndigheterna förutsätter ett medlemskap i unionen att det finns 
en administrativ och rättslig förmåga att införliva och genomföra den omfattande 
tekniska lagstiftning som behövs för att undanröja hinder för fri rörlighet inom unionen 
och säkerställa att den inre marknaden fungerar. Dessa aspekter undersöks i kommande 
kapitel. Vad gäller enskilda företags konkurrenskraft är konsekvenserna av att regelverket 
antas avhängiga av företagens förmåga att anpassa sig till den nya ekonomiska miljön. 
Övergången till fungerande marknadsekonomi 
En marknadsekonomi förutsätter att det etableras jämvikt mellan utbud och efterfrågan 
genom marknadskrafternas fria växelverkan. En marknadsekonomi fungerar när 
rättssystemet, inbegripet reglerna för äganderätt, är på plats och kan genomdrivas. 
Marknadsekonomins prestationsförmåga underlättas och förbättras genom 
makroekonomisk stabilitet och en viss grad av samstämmighet om grunddragen i den 
ekonomiska politiken. En välutvecklad finanssektor och avsaknad av betydande hinder 
för marknadstillträde och -utträde bidrar till att höja ekonomins effektivitet. 
Slovenien inledde omvandlingsprocessen med ett fördelaktigt utgångsläge. Landet var 
relativt rikt och hade en del fungerande infrastruktur, traditioner för decentraliserat 
beslutsfattande och etablerade förbindelser med väst. Det hade industrialiserats innan det 
blev kommunistiskt och införde aldrig centralstyrning. Privat ägande började utvecklas 
före självständigheten. 
Ramarna för en marknadsekonomi finns i stort sett på plats. Makroekonomisk 
stabilisering har uppnåtts i stort - inflationen ligger på ensiffriga nivåer, det råder i stort 
sett balans i budgeten och betalningsbalansen, valutan är stabil och den ekonomiska 
tillväxten kom igång igen under 1993. Handeln, de flesta priser och valutasystemet har 
liberaliserats, det privata ägandet har utvidgats, lagstiftning passande för en 
marknadsekonomi håller på att införas och respekten för äganderätten upprätthålls. Goda 
31 
framsteg i genomförandet av Europaavtalet bör underlätta konsolideringen av en 
fungerande marknadsekonomi. 
Det behövs emellertid förbättringar när det gäller konkurrensens omfattning och i vilken 
utsträckning som marknadsmekanismerna fungerar. Licensförfarandena är till exempel 
fortfarande mycket formella, konkurs förfarandena är långsamma och en kartell opererar 
inom banksektorn. Den omfattande indexregleringens i ekonomin ger också en betydande 
tröghet åt systemet. 
En reform av statsfinanserna behövs också fortfarande. Framför allt måste mervärdesskatt 
införas och skattebördan på arbete minskas. Sociala transfereringar och offentliga löner 
utgör en allt större belastning för statens utgifter som bör minskas. Den viktigaste och 
svåraste frågan gäller pensionerna. De offentliga utgifterna för pensioner tar en allt större 
del av BNP och all större belopp kommer från den centrala budgeten. Åtgärder för att 
säkerställa systemets hållbarhet på kort sikt måste åtföljas av fler strukturreformer. 
En stark och stabil finansiell sektor är en väsentlig del av en fungerande 
marknadsekonomi. Trots att banksystemet har en lång tradition av decentralisering och 
regleringen verkar vara effektiv är systemet fortfarande underutvecklat och behöver 
mogna. Räntespridningen, dvs skillnaden mellan inlånings- och utlåningsräntorna, är stor 
därför att många banker är för små och för att driftskostnaderna är höga. I allmänhet är 
konkurrensen för liten inom sektorn för att driva fram större konkurrenskraft. Följden blir 
att banksektorn inte kan utföra sin uppgift som finansiell mellanhand; sparkapitalet 
överförs inte till produktiva investeringar på ett effektivt sätt. Den finansiella sektorn är 
likväl absolut tillräckligt utvecklad för att inte hindra att ekonomin fungerar normalt. 
Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter 
Det är svårt, några år före ett eventuellt medlemskap och innan Slovenien har antagit och 
genomfört större delen av gemenskapens lagstiftning, att bilda sig en definitiv 
uppfattning om landets förmåga att uppfylla detta kriterium. Det är dock möjligt att 
fastställa vissa drag i landets utveckling som kan ge viss vägledning om dess sannolika 
förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. 
Detta förutsätter en stabil makroekonomisk ram inom vilken enskilda ekonomiska aktörer 
kan fatta beslut i ett klimat som kännetecknas av en rimlig grad av förutsägbarhet. Det 
måste finnas en tillräcklig mängd mänskliga och fysiska resurser, inbegripet infrastruktur, 
som utgör grunden för enskilda företags förmåga att anpassa sig till det ökade 
konkurrenstrycket på den inre marknaden. Företag måste investera för att höja sin 
effektivitet, så att de både kan konkurrera på hemmamarknaden och dra nytta av de 
stordriftsfördelar som följer av tillträdet till den inre marknaden. Denna 
anpassningsförmåga kommer att vara desto större, ju mer företagen får tillgång till 
investeringskapital, ju högre skicklighet deras arbetskraft har och ju större framgång de 
har vad gäller innovationer. 
Vidare kommer en ekonomi att bättre kunna uppfylla medlemskapets skyldigheter, ju 
högre grad av ekonomisk integrering med unionen som uppnås före anslutningen. Ju mer 
ett land redan är integrerat med unionen, desto mindre omfattande är den ytterligare 
omstrukturering som ett medlemskap kräver. Nivån på den ekonomiska integreringen är 
relaterad till både spännvidden i och volymen av handeln med medlemsstaterna. De 
direkta fördelarna av tillträdet till den inre marknaden kan också vara större i de sektorer 
32 
där det finns en ganska betydande andel små företag, eftersom dessa företag i relativt 
högre grad påverkas av hinder för handeln. 
Slovenien har potential för att hantera konkurrensen och marknadskrafterna inom 
unionen. Stabiliseringen av den makroekonomiska miljön är långt framskriden, 
infrastrukturen väl utvecklad och betydande framsteg har gjorts i arbetet att omorientera 
utbildningssystemet för att främja konkurrenskraften. Fastän landet av tradition har 
relativt höga arbetskostnader kunde ekonomin exportera med framgång eftersom 
produktionen var av relativt god kvalitet och arbetskostnaden per enhet fortfarande var 
låg i jämförelse med EU. Konkurrenskraften har emellertid minskat på grund av snabba 
löneökningar och den reala uppskrivningen av valutan. Konkurrensen från andra 
övergångsekonomier där arbetskostnaderna är ännu lägre har ökat. Fastän en 
produktivitetsökning har skett hämmas en fortsatt expansion av de ekonomiska 
aktiviteterna av att förbättringarna av konkurrenskraften sker så långsamt. 
Den höga graden av integrering med unionen (ungefär två tredjedelar av det 
sammanlagda export- och importflödet gäller EU) tyder på att konkurrenskraften 
fortfarande är ganska hög. Dessutom visar en mer detaljerad analys av varuexporten att 
fastän transport- och elmateriel står för 25 % av exporten kan Slovenien med framgång 
exportera ett relativt brett urval av produkter, vilket visar den slovenska ekonomins 
allmänna förmåga att konkurrera på den inre marknaden. Nuvarande utbredda 
engagemang i handel med EU minskar dessutom den slovenska ekonomins sårbarhet för 
full integrering i den inre marknaden och antagandet av gemenskapens regelverk. Även 
om någon sektor skulle visa sig oförmögen att stå emot konkurrensen på den inre 
marknaden efter en anslutning skulle den di versifierade exporten lämna ekonomin 
relativt oskadd. 
Andra tecken på ekonomins förmåga att anpassa sig till större konkurrens hänger 
samman med strukturen för produktion och ägarskap och här är budskapet blandat. För 
närvarande är industristrukturen inte särskilt koncentrerad och Slovenien tillverkar en del 
högteknologiska varor vilket sammantaget tyder på att en anpassning skulle kunna gå 
ganska smidigt. Dessutom har antalet privata och mindre företag ökat. Produktionen och 
sysselsättningen domineras fortfarande av företag där metoderna för företagsledning inte 
har förändrats. En stor andel av de medelstora företagen ägs av företagsledningen och 
arbetarna som inte har så stark motivation att omstrukturera, särskilt inte genom 
förändringar i arbetsmetoderna. Dessutom är tillgången hos sådana företag till nytt 
kapital och ny teknik som skulle kunna underlätta en omstrukturering relativt begränsad 
jämfört med hur den är hos företag som ägs av utomstående. Statligt ägda företag står 
fortfarande för en betydande del av tillverkningen. Bristen på effektiva strukturer för 
övervakning och kontroll av dessa företag främjar inte deras omstrukturering. 
Investeringarna ligger på en relativt låg nivå uttryck i procent av BNP och har hittills i 
stort sett skett inom infrastrukturen (telekommunikation och transportförbindelser) och 
energisektorn. En betydande andel har gått till "icke-produktiva" tillgångar (t ex mark 
och byggnader). Detta har förståeligt nog inte skapat omedelbara förbättringar i 
produktiviteten men lägger grunden för framtida vinster. Även om den vetenskapliga 
grundforskningen håller hög standard investeras det inte tillräckligt i den 
företagsbaserade, tillämpade forskningen. För närvarande står den privata sektorn enbart 
för omkring 25 % av investeringarna. De utländska direktinvesteringarna i Slovenien 
ligger i allmänhet också på en låg nivå i förhållande till ekonomins storlek. Detta 
fungerar troligen som en bromskloss för omstruktureringarna, särskilt med tanke på att de 
33 
förelag där det skett utländska investeringar är de mest framgångsrika uttryckt i export, 
avkastning pä eget kapital och arbetskostnader. Kopplingarna mellan företagen och deras 
banker är ofta starka så att de senare har svårt att kräva tillräckligt mycket ekonomisk 
disciplin av de förra. 
Jordbruket domineras av små kringspridda gårdar. Tekniken, produktiviteten och 
effektiviteten ligger på en låg nivå så det finns fortfarande behov av anpassningar som 
skulle kunna leda till färre arbetstillfällen inom sektorn. 
Myndigheterna är medvetna om att det rättsliga systemet fortfarande behöver anpassas 
ytterligare och EU-normer måste antas om Slovenien skall kunna hantera konkurrensen 
inom unionen. Detta kommer att kräva avsevärda insatser från den offentliga 
förvaltningen sida som behöver stärkas vad gäller samordning och genomförande. 
Dessutom har myndigheterna identifierat behovet av att göra en tydlig uppdelning mellan 
den lagstiftande och den verkställande makten för att regeringen skall få en tydligare roll 
och det skall bli lättare att genomföra politiken. 
Även om banksektorn är relativt välutvecklad är den inte konkurrenskraftig. 
Driftskostnaderna är höga och det saknas konkurrens på ränteområdet på grund av en 
kartellöverenskommelse. Eftersom det finns för många banker för landets storlek och 
ekonomiska behov kommer sektorn att behöva konsolideras. 
De slovenska myndigheterna lägger avsevärda resurser på att utveckla konsekventa 
makro- och mikroekonomiska ramar på medellång sikt inom vilka de nödvändiga 
ekonomiska reformerna för förberedande av ett EU-medlemskap kan identifieras lättare 
och utföras smidigare. 
Framtidsutsikter och prioriteringar 
De slovenska myndigheterna har antagit två strategier på medellång sikt: en för den 
ekonomiska politiken som helhet och en speciellt för internationell politik. De problem 
som möter ekonomin har klart identifierats i regeringens strategi men den har ännu inte 
genomdrivits. Tyngdpunkten i politiken har flyttats från makroekonomisk stabilitet till 
mikroekonomiska och strukturanpassningar. Målet är att främja konkurrenskraften och 
vitalisera ekonomin. Detaljer i politiken - t ex finansiering och tidsplaner - håller på att 
utarbetas. 
Sloveniens styrkefaktorer och svagheter bottnar huvudsakligen i att det är en liten öppen 
ekonomi som är relativt välmående och har starka traditioner av samförstånd. 
Slovenien har gjort avsevärda framsteg när det gäller att skapa makroekonomisk 
stabilitet: inflationen ligger på ensiffriga nivåer, budgetunderskottet är lågt, valutan är 
stabil och den ekonomiska tillväxten kom igång igen under 1993. Framstegen för 
strukturreformerna har å andra sidan gått mycket långsammare. Systemet brister något i 
dynamik och har inte fungerat särskilt väl när det gäller omstrukturering och 
investeringar. Till följd av detta förblir tillväxten relativt låg medan inflationsdrivande 
krafter finns kvar. Expansionen hämmas troligen i viss mån på kort sikt av behovet av att 
ytterligare reformera de offentliga finanserna. För att tillväxten skall börja öka igen måste 
konkurrenskraften och exporten öka. 
Framstegen med strukturförändringarna har varit relativt långsamma på grund av att 
behovet av reformer var lägre här än på andra håll. För det första var ekonomin relativt 
34 
välmående och är det fortfarande. För det andra var nedgången inom industrin efter 
självständigheten mindre allvarlig här än på andra håll. Omstruktureringarna har varit 
begränsade delvis beroende på metoderna för och takten i privatiseringen som varken 
tillförde nytt kapital eller ny företagsledning. Detta är en del av förklaringen till varför 
investeringarna i teknik och forskning och utveckling på företagsnivå har varit 
begränsade. En annan faktor är de höga räntorna som inte uppmuntrar till investeringar. 
De inflationsdrivande krafterna är starka. Den ytterligare liberalisering av priserna som är 
nödvändig för en del viktiga handelsvaror kommer att fortsätta att pressa prisnivån uppåt. 
Dessutom får inflationen näring av indexregleringen av lönerna och räntorna. För att 
Slovenien skall få kontroll över inflationen måste indexregleringen minska. 
Konkurrenskraften har påverkats av bristen på investeringar i modern teknik, otillräckliga 
omstruktureringar och stigande arbetskostnader per enhet. Den metod för privatisering 
som har valts gagnar de företagsledare och arbetare som redan finns i företaget och 
uppmuntrar inte till deltagande av utländska investerare och drar inte heller in så mycket 
nytt kapital. I många fall har privatiseringen inte ens lett till nya arbetsmetoder eller till 
omstrukturering i någon större omfattning. De inhemska investeringarna har varit större i 
den sociala sektorn än i den privata sektorn där de har varit relativt begränsade på grund 
av höga realräntor och svårigheter att få lån. Vad gäller lönerna ledde socialavtalen 1994 
- 1996 till en viss stabilisering av ökningarna med de hade bara begränsad framgång -
reallöneökningarna fortsatte att vara högre än produktionsökningen och högre än de mål 
man hade satt upp i avtalen. Behovet av att tygla löneökningarna ökar men det har inte 
förekommit något samlat försök att ta itu med huvudproblemet med indexregleringar i 
systemet. Regeringen har sänkt lönebikostnaderna men de förblir mycket höga och 
budgetrestriktioner kan göra det ännu svårare att genomföra ytterligare minskningar. 
Slovenien måste fortfarande reformera delar av sina offentliga finanser. För närvarande är 
de sociala avgifterna på arbete oproportionerligt höga och det finns ingen mervärdesskatt. 
Båda dessa frågor måste tas itu med. Mervärdesskatt skall nu införas 1999 vilket är 
avsevärt senare än ursprungligen planerat. Den andra utmaningen är att reformera 
pensions- och arbetslöshetsfonderna. Tills för helt nyligen var dessa självfinansierande. 
På grund av lägre socialavgifter och demografiska förändringar, en situation som 
kommer att förvärras snarare än förbättras, har det uppstått ett underskott i fonderna. 
Hittills har underskottet finansierats över statsbudgeten men det finns en gräns för hur 
länge det kan fortsätta. 
Den offentliga förvaltningen har reformerats i betydande utsträckning men 
myndigheterna känner fortfarande, helt riktigt, att det finns ett behov av att förbättra 
uppläggningen och genomförandet av politiken. För närvarande brister det i samordning 
på de politikområden där fler än ett ministerium är inblandade. 
2.3 Allmän bedömning 
Slovenien kan betraktas som en fungerande marknadsekonomi. Landet har gjort 
avsevärda framsteg när det gäller liberalisering och privatisering och har åstadkommit en 
framgångsrik stabilisering av ekonomin. Det råder emellertid bristande konkurrens i vissa 
sektorer, särskilt i den finansiella sektorn, och marknadsmekanismerna behöver 
fortfarande förbättras och nödvändiga reformer av skattesystemet och 
socialförsäkringssystemet har ännu inte helt genomförts. 
35 
Slovenien bör vara i stånd att hantera unionens konkurrenstryck och marknadskrafter på 
medellång sikt förutsatt att bristen på flexibilitet i ekonomin minskas. Landet har en 
diversifierad exportbas, arbetskraften är kvalificerad och högt utbildad och 
infrastrukturen är relativt bra. Omstruktureringen av företagen har emellertid gått 
långsamt på grund av att det ekonomiska beslutsfattandet sker i samförstånd och att 
arbetarna och företagsledningen har ett intresse i att bevara status quo. Förbättringar av 
konkurrenskraften har hämmats av snabba löneökningar i kombination med låg 
produktivitetstillväxt. De begränsade utländska direktinvesteringarna avspeglar dessa 
strukturella problem som måste åtgärdas. 
36 
3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett 
medlemskap 
Vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn angavs bland kriterierna för anslutning 
förmågan att "påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta sig till 
målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen". 
Genom sin ansökan om medlemskap på grundval av fördraget har Slovenien 
reservationslöst godtagit unionens grundläggande syften, inbegripet dess politik och 
instrument. I detta kapitel behandlas Sloveniens förmåga att fullgöra de skyldigheter som 
följer med ett medlemskap, dvs. att anta den rättsliga och institutionella struktur 
(regelverket) genom vilken unionen förverkligar sina mål. 
Unionens utveckling har medfört att regelverket gradvis har blivit allt mer omfattande, 
och det utgör nu en större utmaning för framtida anslutningar än vad som var fallet i det 
förflutna. Sloveniens förmåga att genomföra regelverket kommer att vara avgörande för 
dess möjligheter till ett framgångsrikt medlemskap i unionen. 
I de följande avsnitten granskas inom varje större område av unionens verksamhet 
nuläget och framtidsutsikterna för Sloveniens del. Utgångspunkten för beskrivningen och 
analysen är en kort sammanfattning av regelverket, med uppgifter om Europaavtalets och 
vitbokens bestämmelser där dessa är relevanta. Slutligen görs för varje 
verksamhetsområde en kortfattad bedömning av Sloveniens förmåga att på medellång 
sikt fullgöra de skyldigheter som följer med ett medlemskap. 
3.1 En gränslös inre marknad 
Unionens inre marknad definieras i artikel 7a i fördraget som ett område utan inre 
gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. Den inre 
marknaden, som är av central betydelse för gemenskapens integrationsprocess, har som 
grund en öppen marknadsekonomi, där det skall råda full konkurrens och ekonomisk och 
social sammanhållning. 
Ett effektivt genomförande av de friheter som är inskrivna i fördraget förutsätter inte bara 
att viktiga principer respekteras, som till exempel principen om icke-diskriminering och 
principen om ett ömsesidigt erkännande av nationella bestämmelser - så som dessa 
principer uttolkats av domstolen - utan också en samtidig och effektiv tillämpning av en 
rad specifika gemensamma bestämmelser. Syftet med dessa specifika bestämmelser är 
särskilt att sörja för säkerhet och folkhälsa, miljöskydd och konsumentskydd, bevarandet 
av allmänhetens förtroende inom tjänstesektorn och garantier för att personer som utövar 
vissa specialiserade yrken har lämpliga kvalifikationer, samt vidare att vid behov införa 
eller samordna vissa reglerings- och övervakningsmekanismer, mekanismer som innebär 
att alla de kontroller och systematiska inspektioner som är nödvändiga för att säkerställa 
att reglerna följs sker inom marknaden och inte när de nationella gränserna passeras. 
Det är viktigt att gemenskapslagstiftningen införlivas effektivt med nationell lagstiftning, 
men än viktigare är det att den genomförs korrekt i praktiken av administrativa och 
rättsliga strukturer i medlemsstaterna och att den följs av företagen. Detta är nödvändigt 
för att kunna etablera det ömsesidiga förtroende som krävs för att den inre marknaden 
skall fungera. 
37 
Det är viktigt att detta kapitel läses tillsammans med framför allt de kapitel som handlar 
om socialpolitik, miljö, konsumentskydd och politiken för specifika sektorer. 
De fyra friheterna 
Kandidatländerna skall ta över gemenskapens regelverk stegvis enligt följande 
uppläggning: 
- Associeringsavtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater och 
Slovenien undertecknades 1996 och har ännu inte ratificerats. För de fyra friheterna och 
tillnärmningen av lagstiftningen föreskrivs särskilt i avtalet en omedelbar eller stegvis 
tillnärmning av vissa ömsesidiga eller icke ömsesidiga skyldigheter när det gäller 
etablcringsrätt, nationell behandling, frihandel samt immaterialrätt och offentlig 
upphandling. 
- Enligt interimsavtalet skall handeln och de frågor som är förbundna med handeln börja 
att tillämpas från och med den 1 januari 1997 i avvaktan på Europaavtalets 
ikraftträdande. 
-1 den vitbok, KOM (95) 163 slutlig, som kommissionen lade fram 1995, med riktlinjer 
avsedda att hjälpa kandidatländerna att förbereda sig inför integreringen med den inre 
marknaden, avgränsas den berörda lagstiftningen mera snävt. Där anges de områden och 
"nyckelåtgärder" som direkt inverkar på den fria rörligheten för varor, tjänster, kapital 
och personer och redovisas de förutsättningar som krävs för att de skall kunna tillämpas, 
däribland de rättsliga och organisatoriska strukturerna. Tjugotre av gemenskapens 
verksamhetsområden tas upp i vitboken och åtgärderna ifråga delas upp i två faser allt 
efter prioritetsgrad; en arbetsplan fastställs sålunda för perioden inför anslutningen. 
TAIEX ("Technical Assistance and Information Exchange Office" - kontoret för tekniskt 
stöd och informationsutbyte) inrättades för att lämna kompletterande och riktat tekniskt 
bistånd inom de lagstiftningsområden som täcks av vitboken. En databas över 
lagstiftningen har nyligen upprättats av TAIEX. 
Anslutningen till Europeiska unionen innebär att kandidatländerna måste införliva och 
genomföra hela gemenskapens regelverk. I detta avseende bör understrykas att den 
handlingsplan för den inre marknaden som lades fram inför Europeiska rådet i 
Amsterdam anger de prioriterade åtgärder som är nödvändiga för att med hänsyn till 
införandet av den gemensamma valutan förbättra den inre marknadens funktion i ett EU 
med 15 medlemsstater. Detta kommer med nödvändighet att innebära successiva 
förändringar av regelverket. 
Den allmänna ramen 
Företagen skall, oavsett verksamhetsområde, kunna utföra sin verksamhet på grundval av 
gemensamma regler. Dessa gemensamma regler är viktiga, för de fastställer den allmänna 
ramen för hur ekonomin skall fungera och därmed de allmänna 
konkurrensförutsättningarna. Inom detta område återfinns, förutom konkurrensreglerna 
(statliga företag, statsstöd) och beskattningsreglerna som tas upp i andra avsnitt i detta 
yttrande, bestämmelserna om öppnandet av offentlig upphandling av anläggningsarbeten, 
varor och tjänster, om harmonisering av bestämmelserna på det immaterialrättsliga 
området (inklusive Europapatent) och om harmonisering av bestämmelserna om 
bolagsrätt och redovisningsrätt, vidare bestämmelserna om skydd av personuppgifter 
38 
samt om överföring av lagföring och erkännande av domar (konventioner med stöd av 
artikel 220 i fördraget). 
Översikt 
Offentlig upphandling regleras genom en ram från 1997 vars syfte är att som ett första 
steg införa EG-kraven. Regeringen står i begrepp att anta genomförandedekret. Vid 
finansministeriet finns en särskild avdelning för offentlig upphandling som ansvarar för 
övervakningen av det offentliga upphandlingssystemet, utarbetar ny lagstiftning och 
utfärdar direktiv. Enligt den nya lagen kommer parlamentet att utse en oberoende 
revisionskommitté med uppgift att besluta om alla ansökningar rörande granskningar av 
beslut. 
Slovenien har väl utvecklad lagstiftning om intellektuell och industriell äganderätt. Till 
grund för den ligger lagen om industriell äganderätt (1992-1993) och lagen om 
intellektuell äganderätt (1992-1993). Byrån för intellektuell äganderätt övervakar att 
lagstiftningen följs pä de områden som berör den intellektuella och den industriella 
äganderätten och samordnar tillsammans med tullen, polisen och handelsinspektoratet att 
lagstiftningen tillämpas. TRIPS-avtalet är tillämpligt på Slovenien. 
Företagslagen utgörs av handelsbolagslagen från 1993. För närvarande är 48 000 olika 
företag registrerade. Företagen far emittera aktier för att samla in ekonomiska medel och 
det finns bestämmelser till skydd för aktieägarna om detta sker. Kravet på visst 
minimikapital är reglerat i lag. Det finns klausuler om skydd för tillåtet kapital. 
Kreditgivarna omfattas av olika skyddsbestämmelser beroende på typ av företag. 
Företagen är skyldiga att offentliggöra information om viktiga beslut som berör dem. Det 
finns ett företagsregister som innehåller grundläggande uppgifter om varje foretag. I 
artikel 246.5 och 449.6 i handelsbolagslagen föreskrivs att majoriteten av aktieägarna i 
registrerade aktiebolag och i företag med begränsad ansvarighet måste vara slovenska 
medborgare. Det finns också bestämmelser som begränsar utländska firmors verksamhet 
genom filialkontor i Slovenien och därigenom deras etableringsrätt (artikel 561-568). 
Kapitel 7 i handelsbolagslagen (1993) innehåller bestämmelser om redovisning. Det finns 
en redovisningslag (1993). Slovenska revisionsinstitutet har befogenhet att anta 
redovisningsnormer och auktorisera revisorer. 
Artikel 38 i den slovenska författningen innehåller bestämmelser om skydd av 
personuppgifter. På grundval av denna artikel har en lag av den 7 mars 1990 utfärdats, 
som upprättar den institutionella ramen för uppgiftsskydd innefattande bland annat en 
tillsynsmyndighet. Slovenien anslöt sig i maj 1994 till Europarådets konvention nr 108 
om skyddet av personuppgifter. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den nya slovenska lagstiftningen om offentlig upphandling omfattar bara delar av EG-
direktivens räckvidd. Reglerna för urval och kriterierna för tilldelning behöver 
klarläggas. Systemet med lagliga rättsmedel är inte helt förenligt med EG-kraven och 
sektorn för allmännyttiga tjänster omfattas uppenbarligen inte av lagstiftningen. 
För närvarande förmånsbehandlas slovenska företag (och EU-företag med dotterbolag 
etablerade i Slovenien) vid tilldelningen av offentliga upphandlingskontrakt. Detta 
förmånssystem kommer endast att kunna upprätthållas fram till utgången av den 
39 
övergångsperiod som fastställs i Europaavtalet (dvs. 6 år efter ikraftträdandet). En 
fullständig harmonisering inom området för offentlig upphandling förväntas ha skett 
senast i slutet av 1999. De slovenska myndigheterna är medvetna om att vissa 
förändringar i lagförslaget sannolikt kommer att bli nödvändiga för att uppfylla EG-
kraven. 
Lagstiftningen om intellektuell och industriell äganderätt är med några få undantag 
förenlig med gemenskapens regelverk. Till de frågor som återstår att harmonisera hör 
giltighetstiden för skydd av audiovisuella produktioner och införandet av intyg om 
tilläggsskydd. När det gäller genomförandet av lagstiftningen på läkemedelsområdet 
måste alltjämt sådana frågor som varumärkenas giltighet lösas. 
Övergångsbestämmelser, bevarande av bevisning vid intrång i upphovsrätt och 
gränsåtgärder kommer att finnas med i ändringarna av den nuvarande lagstiftningen 
1999. De administrativa myndigheterna saknar i praktiken alltjämt den fullständiga 
utrustning som är nödvändig för att tillämpa lagstiftningen på ett adekvat sätt, särskilt när 
det gäller personalresurser och utbildning. 
I enlighet med de uppgifter som Slovenien har lämnat om sin företagslag är denna redan 
förenlig med det första, tredje, elfte och tolfte direktivet och den enda återstående 
avvikelsen från det andra direktivet och restriktionerna för utländska företagsledare och 
firmor kommer sannolikt att avskaffas under 1997. 
När det gäller redovisning synes nästan alla krav i det fjärde, sjunde och åttonde 
direktivet vara genomförda. En ändring av revisionslagstiftningen planeras för att 
möjliggöra att revisioner utförs även av oberoende revisorer, inte enbart av 
revisionsbolag. Vissa övergångsproblem finns när det gäller att genomföra de nya 
reglerna i praktiken, bland annat råder brist på kvalificerade kamrerer och revisorer, men 
dessa problem går att lösa på medellång sikt. 
Sloveniens anslutning till Europarådets konvention nr 108 tyder på att den slovenska 
lagstiftningen om skydd av data ligger i linje med europeiska normer enligt 
konventionen. Vidare har en myndighet med uppgift att utöva tillsyn över lagstiftningens 
tillämpning redan inrättats. Denna myndighets befogenheter har tydligt fastslagits i lagen. 
Trots detta är den slovenska lagstiftningen ännu inte helt i överensstämmelse med EG:s 
ramdirektiv. En ny lag väntas, men såväl genomförandet som tillämpningen av 
bestämmelserna behöver förbättras. 
På privaträttens område kan noteras att Luganokonventionen om domstols behörighet och 
om verkställighet av domar på privaträttens och affärsrättens områden ännu inte är öppen 
för Slovenien. Innan så kan ske är vissa framsteg, som måste granskas av parterna i 
Luganokonventionen, nödvändiga för att skydda civila intressen. 
Slutsats 
Slovenien har redan i stor utsträckning övertagit de flesta av de viktigaste direktiven 
inom de sektorer som anges ovan. Genomförandet av bestämmelserna i Europaavtalet 
och av de rekommendationer i vitboken som avser de nu behandlade sektorerna har i 
allmänhet varit gott. 
Ytterligare arbete krävs emellertid i synnerhet inom området för offentlig upphandling 
där Slovenien kommer att behöva göra omfattande ändringar av sin nyligen införda 
40 
lagstiftning för att nå full överensstämmelse med EG-direktiven. Inom området för 
intellektuell äganderätt kan lagstiftningens införande och tillämpning förbättras 
ytterligare. Inom områdena för bolagsrätt och redovisning förutses inga problem förutsatt 
att tidsplanen på lagstiftningsområdet går enligt beräkning, även avskaffandet av de 
ovannämnda diskriminerade bestämmelserna i företagslagen. Inom området för 
dataskydd krävs ytterligare insatser för att lagstiftningen till fullo skall bringas i 
överensstämmelse med EG:s ramdirektiv. Det behövs ytterligare åtgärder som reglerar 
lagstiftningens införande och tillämpning. Detta torde bli möjligt på medellång sikt. 
Fri rörlighet för varor 
Fri rörlighet för varor förutsätter en avveckling av åtgärder som begränsar handeln, alltså 
inte bara tullar och kvantitativa handelsbegränsningar utan också alla åtgärder med 
motsvarande verkan, dvs. åtgärder som är direkt eller indirekt tillämpliga för nationella 
eller importerade produkter och som har protektionistiska verkningar. För att garantera fri 
rörlighet för varor inom områden där de tekniska föreskrifterna inte är harmoniserade är 
det, enligt de principer som slogs fast i domen i målet Cassis de Dijon, av grundläggande 
betydelse att principen om ömsesidigt erkännande av nationella regler tillämpas och att 
principen att de nationella kraven skall begränsas till krav som är rimliga i förhållande till 
de eftersträvade målen accepteras. 
Europeiska gemenskapen har utvecklat den "nya metoden" för harmoniseringsarbetet, ett 
tillvägagångssätt som bygger på en försiktig balans mellan offentliga organ och privata 
oberoende organ och där Europeiska gemenskapens lagstiftning och europeiska 
standarder spelar skilda, kompletterande roller. I stället för att påtvinga tekniska 
lösningar begränsar sig EG-lagstiftningen till att fastställa grundläggande krav som 
produkterna skall uppfylla. Produkter som tillverkats i överensstämmelse med europeisk 
standard skall förutsättas uppfylla de grundläggande kraven, men användandet av 
europeiska standarder är inte det enda sättet att intyga att förenlighet med de uppställda 
kraven föreligger. Den "nya metoden" fungerar tillsammans med den "globala metoden" 
för produktcertifiering som reglerar rätten att sätta "CE-märket" på en produkt. För andra 
produkter såsom farmaceutiska produkter, kemikalier, motorfordon och livsmedel, följer 
EG:s direktiv det traditionella regleringsmönstret och innehåller fullt detaljerade regler. 
De fria rörligheten för varor förutsätter alltså även att vissa gemenskapsbestämmelser om 
harmonisering införlivas. Tillämpningen av de harmoniseringsbestämmelser som gäller 
skyddet av hälsa och säkerhet bör härvidlag följas med stor uppmärksamhet, vilket 
förutsätter att det inrättas lämpliga system och organisatoriska lösningar på såväl 
företags- som myndighetsnivå. 
Bland de s.k. "övergripande" direktiv som är nödvändiga för att den gränslösa marknaden 
skall fungera kan särskilt nämnas direktivet om allmän produktsäkerhet och direktivet om 
skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister. Bestämmelserna om allmän 
produktsäkerhet behandlas i det avsnitt som behandlar konsumentskyddet. 
De bestämmelser som är specifika för jordbruksprodukter (iakttagandet av veterinära och 
fytosanitära krav) redovisas i detalj i det avsnitt som gäller jordbruket. 
Översikt 
41 
I och med att interimsavtalet trädde i kraft den 1 januari 1997 inledde Slovenien arbetet 
med att skapa förutsättningar för upprättande av fri rörlighet för varor. 
All prissättning har liberaliserats, med undantag av priserna på allmännyttiga tjänster, 
livsmedel och jordbruksprodukter. 
När det gäller de tekniska handelshindren går tillnärmningcn ganska långsamt. På vissa 
områden gäller fortfarande den federala lagstiftningen från den tidigare socialistiska 
förbundsrepubliken Jugoslavien som nationella bestämmelser i Slovenien. 
Slovenien har gjort vissa framsteg när det gäller tillnärmningen på lagstiftningsområdet 
efter en period av stiltje under andra hälften av 1996. Det program för tillnärmning av 
lagstiftningen som lades fram i maj 1997 är dock ganska svagt både vad gäller räckvidd 
och substans. 
Slovenska standardiserings- och metrologiinstitutet (SMIS), ett halvstatligt organ 
ansvarar för såväl standardisering som ackreditering. Det senare brukar normalt tillhöra 
den offentliga sektorn. 
Standardiseringsprocessen fortskrider på det hela taget tillfredsställande. I juni 1997 hade 
SMIS, som är medlem i Europeiska organisationen för standardisering (CEN) och i 
Europeiska organisationen för standardisering inom elområdet (CENELEC), utfärdat mer 
än 1200 standarder. Det stora flertalet av dem införlivar antingen europeisk standard eller 
de standarder som anges av Internationella standardiseringsorganisationen och 
Internationella elektrotekniska kommissionen (ISO/CEI). Fortfarande finns det dock 
ganska många regleringar kvar med bindande verkan från den tidigare jugoslaviska 
republiken. Enligt många av dem krävs olika slags intyganden av tredje part. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Slovenien har genomfört en gradvis liberalisering av sin handelsordning. Trots detta 
behöver mera göras innan gemenskapens regelverk har antagits och genomförts till fullo. 
Flera restriktioner kvarstår på utrikeshandelsområdet, däribland systemet med 
importlicenser. Cirka 3 % av importen kräver särskilda statliga tillstånd eller omfattas av 
kvantitativa restriktioner. De nya alleuropeiska ursprungsreglerna som tillämpas av 
Slovenien sedan den 1 januari 1997 kommer att främja handeln och den fria rörligheten 
ytterligare. 
I vissa fall skapar de slovenska obligatoriska standarderna och certifieringskraven 
tekniska handelshinder. De tekniska handelshindren kommer att undanröjas ytterligare 
när Slovenien har antagit EU:s tekniska lagstiftning och tagit över EU-begreppen. 
I början av 1997 hade tillnärmningen på lagstiftningsområdet just inletts efter en period 
av stiltje. Det program för tillnärmning på lagstiftningsområdet som lades fram i maj 
1997 är ganska omfattande, men är förhållandevis svagt både när det gäller räckvidd och 
substans. Inga direktiv om den nya metoden nämns och det är oklart hur tillnärmningen 
inom den kemiska sektorn och livsmedelssektorn fortskrider. På vissa områden synes 
emellertid tillnärmningen av lagstiftningen fortskrida på ett tillfredsställande sätt, t.ex. 
när det gäller lagstiftningen om läkemedel och inom bilsektorn. Antagandet av 
standardiseringslagen som kommer att äga rum i ett senare skede - det är planerat till 
42 
1999 - kommer att påverka förhandlingarna om Europeiska avtalet om bedömning av 
överensstämmelse. 
Enligt de slovenska myndigheterna torde de flesta av åtgärderna på lagstiftningsomådet 
vara införlivade till år 2000. Det är i alla händelser viktigt att komma ihåg att 
sekundärlagstiftningen ofta är nödvändig för genomförandet av den allmänna 
lagstiftningen. De begränsade resurserna av mänskligt kapital och teknisk expertis i 
Slovenien kan emellertid utgöra ett hinder mot en smidig tillnärmningsprocess och 
inrättandet av relevanta strukturer för genomförande, och därmed kan också 
reformprocessen försvåras. 
Lämpliga strukturer och personal för tillsyn av marknaden bör också inrättas och 
utvecklas vid de offentliga myndigheterna, så att kontroll av produktsäkerheten kan 
genomföras i efterhand. När det gäller de nödvändiga strukturerna för tillämpning av 
gemenskapens regelverk måste den nödvändiga separationen mellan de olika 
regleringsmässiga funktionerna, standardiseringsfunktionerna och funktionerna för 
produktcertifiering genomföras. När det gäller de båda sistnämnda bör större tonvikt 
läggas vid den privata sektorns deltagande. 
Den nuvarande slovenska lagstiftningen om skadeståndsansvar för defekta produkter är 
ännu inte helt i överensstämmelse med EG-kraven, men ändringar planeras. 
Vad gäller de områden som är reglerade på nationell nivå men inte omfattas av någon 
gemenskapsharmonisering saknas emellertid uppgift om i vad mån gemenskapsrättens 
principer om fri rörlighet för varor tillämpas i Slovenien. Förklaringen är framför allt att 
de mekanismer för öppenhet som är knutna till den inre marknadens funktion ännu inte 
fungerar och alltså inte kan utnyttjas som sådana under perioden inför anslutningen; det 
rör sig framför allt om direktiv 83/189 i vilket föreskrivs att förslag till nationella 
tekniska standarder och föreskrifter skall anmälas, beslut 3052/95 som handlar om 
åtgärder som avviker från principen om fri rörlighet för varor, förfarandena för 
överklagande hos kommissionen och även möjligheten enligt artikel 177 i fördraget att 
vända sig till domstolen för att fa ett förhandsavgörande. Likaså förutsätter en bedömning 
av om Slovenien tillämpar principen om ömsesidigt erkännande mer ingående uppgifter 
om nationella bestämmelser och nationell administrativ praxis som kan inverka på 
saluförandet av produkterna. 
Slutsats 
Även om vissa framsteg har gjorts i riktning mot ett antagande av gemenskapens 
regelverk när det gäller fri rörlighet för varor, återstår ännu mycket att göra. 
Genomförandet av bestämmelserna i interimsavtalet och i Europaavtalet kommer att 
bidra till fortsatta framsteg under de kommande åren. 
Om den tekniska lagstiftningen, inbegripet direktiven om den nya metoden, skall kunna 
anpassas behövs större insatser. Även systemet för standardisering och bedömning av 
överensstämmelse måste förbättras. Här skulle ett snabbt antagande av den nya 
standardiseringslagen vara till hjälp. De mänskliga resurserna, kompetensen och 
institutionsbyggandet bör i lika hög grad förbättras. Om de nuvarande insatserna ökas 
skulle fri rörlighet för varor kunna åstadkommas på medellång sikt. De slovenska 
myndigheterna måste också försäkra sig om att den nationella lagstiftningen på de 
områden som inte omfattas av harmoniseringen med gemenskapens regelverk inte 
43 
riskerar att utgöra ett hinder för handeln, särskilt genom att säkerställa att gällande 
bestämmelser står i proportion till de mål som eftersträvas. 
Fri rörlighet för kapital 
I Europaavtalet fastställs principen om fri rörlighet mellan Slovenien och EU för kapital. 
Detta gäller frän och med Europaavtalets ikraftträdande för direkta investeringar gjorda 
av företag som redan är etablerade i Slovenien och för gemenskapsföretags filialer och 
kontor (liksom egna företagare), gradvis under övergångsperioden. 
I avtalet förbjuds också införandet av restriktioner för utländsk valuta från och med 
ikraftträdandet av Europaavtalet. 
I vitboken belyses länken mellan fri rörlighet för kapital och fri rörlighet för finansiella 
tjänster. Där föreslås en serie kapitalliberaliseringsåtgärder för först långsiktiga 
kapitalrörelser och kapitalrörelser knutna till kommersiella transaktioner och sedan 
kortsiktiga kapitalrörelser. 
Översikt 
Under perioden 1990-1996 uppgick de utländska direktinvesteringarna till 600 miljoner 
USD. I slutet av 1996 var de utländska direktinvesteringarnas andel av 
bruttonationalprodukten 10,8 %. Mot bakgrund av bruttonationalproduktens nivå i 
Slovenien är de utländska direktinvesteringarna blygsamma. En av förklaringarna är att 
marknaden är liten. Det finns emellertid också begränsningar för utländska 
direktinvesteringar. Till dessa hör framför allt det sätt på vilket privatiseringen av statligt 
ägda företag har genomförts (oftast genom att företagsledningen har köpt ut företagen 
och genom restriktioner mot utländska portfölj investeringar), allmänt strängare kontroll 
av utländska kapitalinflöden och olika sektorspecifika restriktioner. 
Såväl den offentliga som den privata sektorn har tillträde till de internationella 
finansmarknaderna. Räntefria insättningar i tolar för icke-statliga låntagare har emellertid 
ökat till 40 % för lån med en löptid på upp till sju år (och 10 % för långfristiga lån). Till 
de andra åtgärder som har vidtagits av Slovenska banken hör införandet av notariatskonto 
för utländska investerare, ökningar av den obligatoriska bankreserven för utländska lån 
och tak för penningöverföringar från i landet bosatta personers konton. 
I september 1995 godtog Slovenien officiellt de skyldigheter som anges i Internationella 
valutafondens artikel VIII vilket innebar att tolarn formellt blev fullt konvertibel för 
bytesbalanstransaktioner. Transaktioner från löpande konton hade i praktiken redan 
möjliggjorts några år tidigare. 
Utförsel av kapital måste i allmänhet godkännas i förväg, medan det system som 
tillämpas på kapital nyligen också har belagts med restriktioner. Till de kapitalrörelser 
som har liberaliserats hör utländska direktinvesteringar i landet (med vissa undantag) och 
utomlands (på vissa villkor), handelskrediter, privata kapitalrörelser (med undantag av 
lån) och ekonomiska krediter och lån (med vissa undantag/begränsningar). 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Det som är anmärkningsvärt när det gäller lagstiftningen om kapitalrörelser är att det inte 
finns några bestämmelser om genomförandet av värdepapperstransaktioner. Detta innebär 
44 
att samma bestämmelser som gäller för direktinvesteringar, inlåning och utlåning gäller 
för inköp, försäljning och andra transaktioner med värdepapper. 
En ny valutalag som skall lägga den rättsliga grunden för en ytterligare liberalisering av 
kapitaltransaktioner och som även kommer att omfatta gråzonerna i den nuvarande 
lagstiftningen, särskilt värdepapperstransaktionerna, skall enligt planerna antas i början 
av 1998. 
Förbudet mot inrättande av filialkontor och tillhandahållande av tjänster över gränserna 
genom EU-investeringar avses att upphävas när valutalagen införs i början av 1998. 
Effektiv lagstiftning för förvaltningen av pensionsfonder måste införas. 
Tillnärmningen av lagstiftningen på kapitalmarknadsområdet överensstämmer generellt 
sett med åtagandena i Europaavtalet. Några av de dekret som antagits av Bank of 
Slovenia är emellertid inte förenliga med avtalet. Följande specifika frågor behöver 
uppmärksammas ytterligare: 
a) Frågan om huruvida personer som inte är bosatta i Slovenien får förvärva fast 
egendom. 
b) Enligt den slovenska företagslagstiftningen måste majoriteten ledamöter i 
bolagsstyrelserna vara slovenska medborgare. Detta innebär restriktioner och hindrar 
personer som inte är bosatta i landet från att utöva kontroll över aktieposterna i slovenska 
företag. Regeringen är medveten om problemet och har för avsikt att avskaffa 
bestämmelserna för banker och försäkringsbolag genom de nya bank- och 
försäkringslagarna. För ögonblicket planeras emellertid inga förändringar av 
bestämmelserna för andra sektorer. 
c) Höga räntefria insättningar i tolar för icke-statliga låntagare lägger allvarliga hinder i 
vägen för den fria rörligheten för kapital. 
d) Det stränga registreringsförfarandet, som grundar sig på att det är obligatoriskt att 
öppna notariatskonton och höga transaktionskostnader, vilka i sin tur beror på att 
bankerna måste bygga upp en stor utländsk valutareserv, inverkar negativt på utländska 
investeringar och lån. 
Det kommer att bli nödvändigt att närmare undersöka vilken räckvidd de åtgärder som 
vidtagits av Bank of Slovenia har och huruvida de är berättigade. De restriktioner som 
infördes i början av 1997 innebär på det hela taget en strängare kontroll av de utländska 
valutatransaktionerna, har negativ effekt på utländska investeringar och lån och bör 
avvecklas. 
Slutsats 
Liberaliseringen av kapitalrörelserna går på det hela taget långsamt. Trots att avsevärda 
framsteg har gjorts när det gäller tillnärmningen av lagstiftningen, vilka återspeglar 
bestämmelserna i vitboken och Europaavtalet, innebär de åtgärder som nyligen vidtagits 
av Bank of Slovenia ett steg tillbaka i liberaliseringssträvandena. 
45 
Regeringen är medveten om dessa problem och planerar att införa vissa åtgärder för 
kapitalliberalisering, inbegripet möjligheter för utländska banker att öppna filialer i 
Slovenien genom en ny valutalag. Så länge som den nuvarande lagstiftningen om 
penning- och valutapolitiken är dock utsikterna små till några större framsteg när det 
gäller ytterligare kapitalliberalisering. Såväl den makroekonomiska politiken som 
politiken om utländska direktinvesteringar bör därför omprövas så att den 
överensstämmer med en liberalare politik om fri rörlighet av kapital och så att den 
främjar utländska direktinvesteringar. 
Fri rörlighet för tjänster 
Den fria rörligheten för tjänster grundar sig å ena sidan på förbudet mot diskriminering, 
särskilt diskriminering på grund av nationalitet, å andra sidan på bestämmelserna om 
anpassning av olika nationella regler. Dessa bestämmelser avser ofta både 
etableringsrätten, som hör till området fri rörlighet för personer, och rätten att fritt 
tillhandahålla tjänster. Genomförandet av bestämmelserna förutsätter att det införs 
administrativa strukturer (t.ex. kontrollorgan inom banksektorn, kontrollmyndigheter 
inom den audiovisuella sektorn, regleringsmyndigheter) och en förstärkning av 
medlemsstaternas samarbete när det gäller kontrollverksamheten (system för ömsesidigt 
erkännande). 
En viktig del av den lagstiftning som tillämpas när det gäller fritt tillhandahållande av 
tjänster är beroende av de finansiella tjänsterna. Andra områden som berörs öppnandet av 
de sektorer av den inhemska marknaden som tidigare varit monopolstyrda såsom 
telekommunikationssektorn och till en viss del också energi- och transportsektorn. De 
sistnämnda ämnesområdena behandlas i de avsnitt i rapporten som gäller dem. 
Översikt 
Med tre viktiga undantag är samtliga banker i Slovenien idag privatägda. Inga utländska 
bankfilialer är tillåtna. Den totala balansomslutningen har ökat oavbrutet, både i absoluta 
termer och i procent av BNP. De tre största bankerna innehar mer än hälften av 
marknaden. 
I lagen från 1991 om banker och sparinstitut regleras hur banker och sparinstitut skall 
etableras och drivas och hur tillsynen av dem skall ske. På grund av det outvecklade 
finansieringssystemet innehåller lagen också vissa bestämmelser som har gjort det 
möjligt för det inhemska bankväsendet att anpassa sig till den internationella 
finansvärldens klimat. 
Tillsynen av banker och sparbanker utförs av centralbankens banktillsynsavdelning. Ett 
omfattande system av lagar och förordningar har inrättats inom bankväsendet och 
centralbanken övervakar noga att de genomförs. Bankens offentliggörande av dekret med 
regler för beräkning av avskrivningar som säkerhet mot eventuella förluster har inneburit 
att man tagit itu med problemet med tillgångarnas dåliga kvalitet. Utländska banker har 
rätt att inrätta dotterbolag i Slovenien som omfattas av samma behandling som de 
inhemska bankerna. De kan också inrätta representantkontor. De kan inte öppna filialer, 
men ett avskaffande av de restriktionerna planeras inom ramen för den nya 
banklagstiftning som diskuteras i parlamentet. 
46 
Samtliga banker uppfyller det internationella kapitalkravet på 8 %. De överskrider 
dessutom dessa betydligt. För att en bank skall ha rätt att agera som en bank med full 
licens måste den ha ett minimikapital av 4 080 miljoner SIT eller cirka 25 miljoner ecu 
med den växelkurs som gällde vid årsslutet 1996. Den måste också tillhandahålla 
banktjänster till privatkunder. 
En ny banklag är planerad att antas i slutet av 1997. Utöver de standarder som anges i 
Baselöverenskommelsen tas även hänsyn till alla relevanta EU-direktiv. Målsättningen 
med den nya lagen är i huvudsak att anpassa den slovenska banksektorn till 
internationella kriterier och standarder. 
Det är bara en marknad som är reglerad och det är fondbörsen i Ljubljana till vilken även 
kreditinstituten har tillträde. Börsen är ett självreglerande organ med ansvar för bland 
annat antagande av bestämmelser om tillträde till marknaden, krav för börsnotering, 
realtidsredovisning av marknadsupplysningar per radio och datarapportering till 
myndigheterna. Börsen i Ljubljana är medlem i Internationella organet för 
värdepappersövervakning (IOSCO) och kommittén för de framväxande ekonomierna. 
Utländskt fonddeltagande är begränsat till 24 % av det egna kapitalet. 
Värdepappersmarknaden regleras i en lag om värdepappersmarknaden från 1994 och i 
lagen om investeringsfonder och förvaltningsbolag från 1994 som rör etablering av 
investeringsbolag och investeringsfonder och deras drift. Regleringen av marknaden 
utformades på samma sätt som US Securities and Exchange Commission. Reglering och 
tillsyn av värdepappersmarknaden ombesörjs av ett oberoende värdepappers- och 
börsorgan. Det finns ett centralt värdepappersregister kallat "det centrala registret för 
värdepapper som omfattas av det papperslösa systemet". 
Fem försäkringsbolag är delvis samhällsägda (offentliga men inte statliga). I två av dem 
är samhällets ägarandel mer än 50 %. Det största försäkringsbolaget innehar 56 % av 
marknaden och har 80 % av de totala egna medlen. Det finns ett exportkreditbolag som är 
statligt kontrollerat. 
Försäkringsbolagens ramlagstiftning är försäkringsbolagslagen från år 1994 och 1995. 
Reglering och tillsyn av marknaden genomförs för närvarande och ytterligare 
bestämmelser planeras. Enligt försäkringsbolagslagen från 1994 kan utländsk etablering 
endast ske efter godkännande av försäkringsbolagens tillsynsmyndighet och med upp till 
15 % av kapitalet. Utländska investerare kan köpa ytterligare andelar i slovenska 
försäkringsbolag men måste först ha tillstånd från tillsynsmyndigheten. Inrättandet av 
den myndighet som ansvarar för tillsynen av försäkringsbolagen regleras i ovannämnda 
försäkringsbolagslag. 
Sedan 1995 har verksamheten utförts av försäkringsbolagens tillsynsmyndighet, ett organ 
underställt finansministeriet. 
Återuppbyggandet av kapital inom försäkringssektorn beräknas pågå fram till 1999. 
Investeringar utomlands är inte tillåtna. För återförsäkringar är tillträdet till den lokala 
marknaden begränsat. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
De lagar och förordningar inom banksektorn som antogs efter Sloveniens självständighet 
är likvärdiga med dem som tillämpas inom EU, dvs. bestämmelserna inom fas I, och en 
47 
ytterligare harmonisering med gemenskapsdirektiven sker i och med antagandet av den 
nya lagstiftningen i slutet av 1997. En större effektivitet inom banksystemet blir följden 
då detta blir en del av den europeiska och den globala banksektorn. 
Genom införandet nyligen av notariatskonton för utländska investerare i Slovenien och 
restriktioner i den politik som rör tillståndsgivning och den utländska valutareserven 
begränsas antalet banker som är berättigade att utföra utländska kapitaltransaktioner 
vilket innebär att de utländska banker som inte tillhandahåller banktjänster till 
privatkunder i Slovenien också utesluts, eftersom dessa inte har rätt att få full licens. Det 
är endast de med full licens som har rätt att öppna notariatskonton och utföra de 
ovannämnda transaktionerna. 
Tillnärmningen till de fas I-bestämmelser som anges i vitboken uppnåddes i och med att 
lagen om värdepappersmarknaden antogs 1994. Det organ som ansvarar för 
värdepappersmarknaden saknar befogenheter att utföra en effektiv tillsyn. Regeringen 
undersöker för närvarande om principerna i direktiven om investeringstjänster och 
kapitalkrav kan införlivas med lagstiftningen. 
De kreditinstitut som eventuellt erhåller tillstånd av Bank of Slovenia (sedan yttrande 
från tillsynsmyndigheten har inhämtats) att tillhandahålla investeringstjänster har endast 
rätt att ha en fondkommissionär som dotterbolag. Etablering av filialkontor och 
gränsöverskridande tillhandahållande av tjänster från tredje land är inte tillåtna. Ett tak på 
24 % är fastställt för icke bosatta personers andelar i fondkommissionsfirmor. 
Investeringsbolag från Europeiska unionen far emellertid inneha aktiemajoritet i lokala 
kreditinstitut som fått tillstånd av Bank of Slovenia att tillhandahålla investeringstjänster. 
Förbudet mot etablering av filialkontor och mot att investeringsbolag i Europeiska 
unionen får tillhandahålla tjänster över gränserna kommer att avskaffas i och med 
införandet av valutalagen i början av 1998. 
Den slovenska lagstiftningen på försäkringsområdet måste i viss mån anpassas till EU-
lagstiftningen när det gäller tillsynssystemet, bestämmelser om utländska investeringar 
och bristen på insyn i tillämpningen av förordningar. Det finns fortfarande problem att 
lösa när det gäller privatiseringsfrågan. De restriktioner som gäller för upprättande av 
filialkontor i Slovenien måste avskaffas. 
Tillsynen av sektorn befinner sig ännu på ett tidigt stadium av utvecklingen. 
Försäkringsbolagens tillsynsmyndighet installerades i mars 1996. Myndigheten, som 
lyder under finansministeriet, måste dock förstärkas ytterligare. 
Slutsats 
Stora framsteg har uppnåtts. Gemenskapens regelverk har redan i stor utsträckning 
införlivats med denna sektor, men det finns fortfarande viktiga bestämmelser som måste 
antas. Rätten till fri etablering på bank-, värdepappers- och försäkringsområdet har ännu 
inte införts. Det gäller framför allt etableringen av filialer till utländska institut. Sådana 
rättigheter måste införlivas med lagstiftningen för denna sektor och därefter tillämpas på 
vederbörligt sätt. 
Utländska banker är för närvarande i praktiken utestängda från utländska 
kapitaltransaktioner, eftersom dessa är reserverade för banker som har licens och 
48 
utfärdande av licens förutsätter mycket stort kapitalflöde för att tillhandahålla alla typer 
av tjänster i Slovenien (även banktjänster till privatkunder). 
Privatiseringen av försäkringssektorn måste gå snabbare och försäkrings- och 
återförsäkringssektorn måste öppnas för EU-aktörer och utländska investeringar. 
Tillsynen av sektorn kommer troligtvis att bli bättre med den nya lagstiftning som är 
under utarbetande. 
Om harmoniseringen går som planerat beräknas inga större svårigheter uppstå med att 
uppnå fullständig tillnärmning när det gäller fri rörlighet för finansiella tjänster på 
medellång sikt. 
Fri rörlighet för personer 
Den fria rörligheten för personer omfattar två rörlighetsbegrepp som ingår i skilda 
sammanhang i fördraget. Artikel 7a, å ena sidan, som intagits i den första delen av 
fördraget som handlar om "Principerna", är en del av reglerna för uppbyggnaden av den 
inre marknaden och innebär att medlemsstaternas inre gränser skall kunna passeras utan 
kontroll. Artikel 8a, å andra sidan, som ingår i den andra delen av fördraget som handlar 
om unionsmedborgarskap, ger varje medborgare i unionen personlig rätt att på vissa 
villkor fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier. För att artikel 7a 
inte skall bli verkningslös gäller avskaffandet av gränskontrollerna lika för alla personer 
oavsett nationalitet. Medan de rättigheter som härrör från artikel 8a tillämpas i samtliga 
medlemsstater, har de rättigheter som härrör från artikel 7a ännu inte blivit fullständigt 
förverkligade i hela unionen. 
a) Fri rörlighet för unionsmedborgare, etableringsfrihet och ömsesidigt erkännande av 
examensbevis och kvalifikationer 
Europaavtalet föreskriver en icke-diskriminerande behandling av arbetstagare som är 
lagligt anställda (liksom av deras familjer). Avtalet omfattar möjligheten att kumulera 
eller överföra rättigheter på området för social trygghet och uppmuntrar medlemsstaterna 
att sluta bilaterala avtal med Slovenien om tillträde till arbetsmarknaderna. Under den 
andra fasen av övergångsperioden kommer associeringsrådet att undersöka ytterligare sätt 
att förbättra arbetstagarnas rörlighet. 
Vitboken innehåller överväganden om den lagstiftning som krävs för att åstadkomma en 
balanserad utveckling av arbetsmarknaden och samtidigt undvika att konkurrensen 
snedvrids. 
Fri rörlighet för arbetstagare är en av de grundläggande friheter som erkänns i fördraget. 
Rätten att utöva vissa yrken (till exempel på det juridiska området och inom 
hälsosektorn) får emellertid underkastas vissa villkor, i synnerhet kvalifikationskrav. 
Beroende på vilket fall det är fråga om skall kvalifikationskraven bli föremål för 
samordning eller tillämpning av principen om ömsesidigt erkännade. Etableringsfriheten 
är också garanterad i fördraget och gäller ekonomisk verksamhet som bedrivs av företag 
eller av fysiska personer som är egenföretagare. 
Rätten till fri bosättning kan underkastas krav på att den som inte utövar någon 
yrkesverksamhet i det berörda landet har vissa minimitillgångar och omfattas av en 
sjukförsäkring. 
49 
Översikt 
Enligt den nuvarande lagstiftningen är utlänningar i stort sett berättigade till lika 
rättigheter vad gäller arbetsvillkor och socialförsäkring. Några undantag finns som har att 
göra med permanent uppehållsstatus. 
Arbetstillstånd kan endast utfärdas om det inte finns lämplig lokal arbetskraft att tillgå 
inom det tänkta arbetsområdet. Arbetstillstånd utfärdas normalt endast för ett år och 
endast för arbete hos en enda arbetsgivare. Om arbetstagaren mister sitt arbete måste han 
lämna landet. Utländska arbetstagares familjemedlemmar får inte rätt att arbeta. Staten 
har möjlighet att utveckla nya förslag till ekonomisk och social integrering av 
utlänningar, men Slovenien förbereder en ny immigrationslagstiftning som följer 
europeiska normer och principer och som kommer att behandla dessa frågor. 
Den slovenska regeringen har när det gäller utbildning gjort mycket för att anpassa sig till 
EU-direktiven. Slovenien har på detta område i stor utsträckning övertagit gemenskapens 
regelverk. Det finns organisatoriska ramar för många yrken (ministerier och offentliga 
organ), men de behöver förbättras. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Slovenien har gjort mycket för att anpassa sin sociallagstiftning till EU:s normer. Med 
några få undantag erkänns redan i den slovenska lagstiftningen principen om icke­
diskriminering mellan inhemska medborgare och utländska medborgare som vistas legalt 
i landet. Tillämpningen av principen om lika behandling av arbetstagare från EU som 
redan vistas legalt i Slovenien torde därför inte bli något problem. 
De nuvarande restriktionerna för utländska medborgares anställning på ledande poster 
kommer att avskaffas i och med den nya bolagslagstiftning som enligt planerna kommer 
att antas i slutet av 1997. 
De flesta delarna av gemenskapens regelverk om ömsesidigt erkännande av 
examensbevis och kvalifikationer har redan övertagits. På vissa viktiga områden är 
emellertid fortsatta insatser nödvändiga. En fullständig tillnärmning kommer att uppnås 
på medellång sikt. 
Yrkesutbildningen, som har samordnats i direktiven för sju yrkeskategorier, 
överensstämmer i stort sett med gemenskapens regelverk, även om viss anpassning ännu 
är nödvändig. Yrkesorganisationer (såsom branschförbund eller yrkessammanslutningar) 
har inrättats för många yrkeskategorier, men de behöver antagligen förstärkas i framtiden. 
Integreringen med yrkessammanslutningarna inom EU går bra (examensbevisen från 
ingenjörsutbildning uppfyller exempelvis redan EU:s standarder). 
Slutsats 
Politiken om invandring och utfärdande av arbetstillstånd är belagd med restriktioner, 
men lagändringar är på gång. När det gäller det ömsesidiga erkännandet av examensbevis 
återstår vissa frågor att lösa. 
50 
Slovenien är medvetet om att vissa frågor återstår att lösa när det gäller den fria 
rörligheten för personer. Ur teknisk synvinkel kommer förordningarna att behöva 
anpassas på medellång sikt. 
b) Avskaffandet av personkontrollen vid de inre gränserna 
Fri rörlighet enligt artikel 7a i EG-fördraget, dvs. avskaffandet vid de inre gränserna av 
all personkontroll, oavsett personens nationalitet, har ännu inte fullständigt förverkligats i 
Europeiska unionen. Avskaffandet av personkontrollen förutsätter att ett stort antal 
kompletterande åtgärder genomförs, och en del av dessa har ännu inte antagits och 
genomförts av medlemsstaterna (se det separata avsnittet om rättsliga och inrikes frågor). 
Ett begränsat antal medlemsstater har däremot förverkligat målet på grundval av 
Schengenkonventionen (sju medlemsstater tillämpar avtalet redan nu och ytterligare sex 
förbereder dess genomförande). 
I syfte att underlätta förverkligandet av detta mål inom ramen för unionen har det i 
utkastet till nytt fördrag införts ett nytt kapitel om "frihet, säkerhet och rättvisa" och 
vidare integreras Schengenavtalet i fördraget om Europeiska unionen. 
Slovenien har anmält sin önskan att uppfylla villkoren i Schengenöverenskommelserna. 
Det förberedande arbetet för att nå detta mål har inletts och landet har begärt 
medlemsstaternas stöd för detta framför allt när det gäller gränskontrollerna. De 
ändringar som är nödvändiga för gränskontrollakten och utlänningslagen ingår redan i 
regeringens lagstiftningsprogram som skall införas om tre år. 
Allmän bedömning 
Sloveniens framsteg när det gäller att genomföra den lagstiftning som behandlas i 
vitboken sammanfattas i en bilaga. Det framgår av tabellen att Slovenien uppskattar att 
415 av de 899 direktiv eller förordningar som nämns i vitboken införlivats med den 
nationella lagstiftningen per den 30 juni 1997. Uppgifterna avser lagstiftning som 
Slovenien anser sig redan ha införlivat eller ha kontrollerat att förenlighet med 
gemenskapsreglerna föreligger. Denna upplysning föregriper inte bedömningen av om 
texterna är förenliga, något som kommissionen på nuvarande stadium inte är i stånd att 
uttala sig om. 
För samtliga de områden som knyter an till den inre marknaden, i synnerhet redovisning, 
ömsesidigt erkännande av examensbevis och immaterialrätt är den grundläggande 
gemenskapslagstiftningen i stort sett på plats. Flertalet bestämmelser har, enligt den 
undersökning som gjorts av de slovenska myndigheterna, helt eller delvis införlivats, 
men kommissionen kan i detta skede inte uttala sig om huruvida de är fullt förenliga med 
gemenskapsrätten. Slovenien måste göra ytterligare ansträngningar på 
lagstiftningsområdet för att övertagandet av gemenskapens regelverk skall bli 
fullständigt. Ytterligare samordning och tillämpning av den nationella strategin för 
tillnärmning av lagstiftningen behövs också. 
Trots de ansträngningar som gjorts måste de faktiska framsteg som nyligen konstaterats 
vad gäller införlivandet av de antagna lagtexterna också åtföljas av konkreta 
genomförandeåtgärder och av införandet av en effektiv administrativ infrastruktur. 
Betydande ansträngningar måste emellertid ännu göras vad gäller offentlig upphandling, 
försäkringar, fri rörlighet för kapital, produktöverensstämmelse och standardisering samt 
51 
indirekta skatter. Införande och tillämpning av lagstiftningen måste ses som en integrerad 
del av Sloveniens strategi inför anslutningen. En sådan strategi måste omfatta mer än 
primärlagstiftningen och även inbegripa tekniska standarder. 
Det skall observeras att kommissionen för närvarande ännu inte kan uttala sig om 
företagens, särskilt de små och medelstora företagens, möjligheter att genomföra 
gemenskapens regelverk. 
Oberoende av de aspekter som har särskild jordbruksanknytning är avskaffandet av de 
inre gränskontrollerna i unionen möjligt endast om lagstiftningen harmoniseras i 
tillräcklig utsträckning. Detta förutsätter ett ömsesidigt förtroende, grundat framför allt på 
väl fungerande förvaltningar (som exempel kan nämnas vikten av att säkerhetskontroller 
av vissa produkter sker på avgångsorten). På varuområdet har förverkligandet av den 
gränslösa inre marknaden per den 1 januari 1993 varit möjligt endast genom avskaffandet 
av alla krav på formaliteter och alla kontroller som medlemsstaterna utövade när de 
territoriella gränserna mellan unionens medlemsstater passerades. 
Det rörde sig framför allt om tekniska kontroller (som särskilt gällde produktsäkerhet), 
veterinära, sanitära, fytosanitära kontroller, ekonomiska och kommersiella kontroller (till 
exempel bekämpningen av förfalskningar), säkerhetskontroller (vapen, etc.) och 
miljökontroller (avfall, etc). 
I flertalet fall har detta avskaffande varit möjligt endast genom att gemenskapsåtgärder 
har antagits och genomförts som möjliggjort en harmonisering av reglerna om fri 
omsättning eller reglerna om utsläppande på marknaden (särskilt 
produktsäkerhetsbestämmelserna), och i förekommande fall genom att kontrollerna eller 
formaliteterna har flyttats till en plats inom territoriet eller till medlemsstaternas marknad 
(särskilt vad gäller mervärdesskatt och punktskatter, veterinära och fytosanitära 
kontroller och statistikinsamling). 
En del av Sloveniens nuvarande gränser kommer att utgöra yttre gräns för unionen. Detta 
kommer att kräva en förstärkning av gränskontrollerna (se det särskilda avsnittet om 
tullar). 
Med beaktande av den helhetsbedömning som kan göras beträffande framstegen och 
arbetstakten på de olika berörda områdena finns det i dag inget som talar för att 
Slovenien inte på medellång sikt kommer att vara i stånd att anta och genomföra alla de 
rättsakter som är nödvändiga för att avskaffa de inre gränskontrollerna och för att 
överföra dessa kontroller till unionens yttre gräns. 
Slovenien har redan antagit viktiga delar av gemenskapens regelverk för den inre 
marknaden. Kommissionen kan emellertid ännu inte ta ställning i fråga om var och en av 
de bestämmelser som Slovenien anmält som införlivade med den nationella 
lagstiftningen. Inom vissa viktiga områden har framstegen varit begränsade. Detta gäller 
liberaliseringen av rörlighet för kapital, indirekt beskattning och tekniska förordningar 
och standarder. På de flesta områden behövs ytterligare åtgärder. Förutsatt att nuvarande 
ansträngningar fortsätter eller ökar på områden där utvecklingen nu släpar efter kan 
förväntas att Slovenien på medellång sikt kommer att ha antagit och genomfört 
lagstiftningen om den inre marknaden och gjort erforderliga framsteg vad gäller 
genomdrivandemekanismerna för att fullt ut kunna delta i den inre marknaden. 
52 
Konkurrens 
Den rättsliga grunden för Europeiska konkurrenspolitik är artikel 3g i fördraget, där det 
föreskrivs att gemenskapens verksamhet skall innefatta en ordning som säkerställer att 
konkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids. De huvudsakliga 
tillämpningsområdena utgörs av bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan 
samt statligt stöd. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om att en konkurrensordning skall tillämpas i 
handelsförbindelserna mellan gemenskapen och Slovenien, grundad på villkoren i 
artiklarna 85 och 86 i fördraget (avtal mellan företag/missbruk av en dominerande 
ställning) och i artikel 92 (statligt stöd), och om att genomförandebestämmelserna på 
dessa områden skall antas inom tre år efter det att avtalet har trätt i kraft. 
Avtalet innehåller också bestämmelser där det föreskrivs att Slovenien skall göra sin 
lagstiftning förenlig med gemenskapens på området för konkurrens. 
I vitboken anges en gradvis ökande tillämpning av bestämmelserna ovan samt av de som 
ingår i koncentrationsförordningen (4064/89) och i artiklarna 37 och 90 i fördraget 
(monopol och särskilda rättigheter). 
Översikt 
Konkurrensen regleras för närvarande av "Lagen om skydd av konkurrens" (Oradny 
list RS nr 18/1993 av den 9 april 1993). Byrån för skydd av konkurrens är den enda 
myndigheten med ansvar för genomförandet av lagen. Det inrättades officiellt i oktober 
1994 och ansvarar inför ministeriet för ekonomiska relationer och utveckling. 
För att ligga helt i linje med den nuvarande och förutsebara situationen inom EU vad 
gäller sektorer där monopol råder eller dominerande ställningar förekommer som 
telekommunikation, transport, posttjänster och energi har nödvändiga åtgärder redan 
vidtagits eller håller på att förberedas. Enligt tillgängliga uppgifter förekommer inga 
statliga monopol av kommersiell karaktär i Slovenien. 
Vad gäller statligt stöd finns ännu ingen myndighet med ansvar för övervakning av 
statligt stöd men nödvändig lagstiftning för utnämning av denna myndighet och för 
övervakning av statligt stöd i Slovenien är under utarbetande. För närvarande finns ingen 
tillförlitlig förteckning över beviljat stöd. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
För att lagen om skydd av konkurrens skall bli förenlig med EG:s konkurrensregler 
krävs en rad ändringar. Detta gäller i huvudsak vilka områden den är tillämplig på 
(transport-, lagrings- och tjänstesektorerna är undantagna från tillämpningen), införande 
av förbud mot konkurrensbegränsande avtal samt definition av dominerande ställning och 
missbruk av dominerande ställning. Ytterligare klargöranden krävs rörande förfaranden 
för kontroll av samriskföretag och koncentrationer. Bestämmelser som berör 
undersökningar, affärshemligheter och rätten att försvara sig måste fortfarande utvecklas. 
Om det nya lagförslaget till en konkurrenslag antas kommer den att förslå bra för att 
uppfylla dessa krav. 
53 
Det står klart att Slovenien har påbörjat sitt liberaliseringsprogram och släpper fram 
konkurrensen inom vissa sektorer där monopol råder av tradition, till exempel 
telekommunikation och posttjänster. Fler upplysningar bör tillhandahållas för att en 
utvärdering av situationen i andra sektorer skall kunna göras. 
Statligt stöd övervakas inte och därför finns inte tillförlitlig information att tillgå ännu. 
Att upprätta en förteckning och tillsätta en övervakande myndighet är åtgärder som bör 
prioriteras. Förteckningen över stödet bör omfatta alla stödåtgärder som beviljas av 
staten, regionala eller lokala myndigheter eller via statliga resurser. Att anskaffa personal 
och tekniska hjälpmedel i tillräcklig utsträckning för att en trovärdig kontroll över statligt 
stöd skall kunna utföras är lika viktigt. Samtidigt som avskaffandet av exportstödet 
välkomnas fungerar vissa åtgärder som driftstöd, vilket bara är tillätet pä mycket stränga 
villkor. Pä grund av brislen pä öppenhet är det oklart huruvida dessa villkor respekteras. 
Betydande ansträngningar har gjort under en ganska kort tidsperiod för att iordningställa 
en förteckning över beviljat stöd. Regeringen har också påbörjat utformningen och 
antagandet av de regler som är nödvändiga för att införa kontroll över statligt stöd och är 
på god väg att inrätta en övervakningsmyndighet. 
För att Slovenien på ett trovärdigt sätt kunna genomdriva konkurrenslagstiftningen 
krävs att välfungerande övervakningsmyndigheter inrättas för att kontrollera 
bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd samt att lagar som 
ligger tillräckligt nära EU:s lagstiftning antas. Dessutom krävs det att rättssystemet, den 
offentliga förvaltningen och berörda ekonomiska aktörer har tillräcklig kunskap om 
konkurrenslagstiftningen och -politiken. 
Slutsats 
Tillnärmningen av lagstiftningen mot konkurrensbegränsande samverkan är för 
närvarande inte pä en tillfredsställande nivä. Om det nya förslaget till konkurrenslag 
antas kommer emellertid tillnärmningsprocesscn att vara i det närmaste avslutad. Byrån 
för skydd av konkurrens måste stärkas för att ett trovärdigt verkställande av lagen skall 
kunna säkerställas. 
På området för statligt stöd har kraven på öppenhet och övervakning av statligt stöd 
ännu inte uppfyllts. Det kommer att krävas avsevärda ansträngningar från Sloveniens sida 
för att på medellång sikt uppfylla dessa krav. På grund av den nuvarande bristen på 
erfarenheter på detta område kommer ett nära samarbete med kommissionen att vara 
nödvändigt inom den närmaste framtiden. 
Det verkar dessutom som om det i vissa sektorer ges särskilda eller exklusiva 
rättigheter som kanske inte är förenliga med gemenskapens regelverk. Dessa problem 
bör angripas inom kort. 
3.2 Ny teknik och framtidsfrågor 
Informationssamhället 
Nuläget 
Informationsteknik och telekommunikation i kombination möjliggör förändringar av stor 
ekonomisk och social betydelse. I Slovenien var detta område försummat före 1989, även 
54 
om utbildningsfrågor i allmänhet prioriterades. Ett resultat av detta verkar vara att 
efterfrågan på datorer har skjutit i höjden på ett sätt som överträffar de normala 
förväntningarna i förhållande till BNP per capita. Förekomsten av värddatorer på Internet 
(7,4 per 1 000 invånare) som ett relativt mått på utvecklingen mot informationssamhället 
tyder på att Slovenien idag har nått genomsnittet inom EG. Om anslutningarna till 
Internet följer samma tillväxtmönster kan infrastrukturen för telekommunikation (för 
närvarande nio år efter genomsnittet inom EG) förbli en bromskloss för utvecklingen mot 
ett informationssamhälle. 
Det statligt ägda ARNES som tillhandahäller interncttjänster för den akademiska världen 
har blivit affärsdrivandc och förbinder universitet, skolor, forskningsinstitut och 
bibliotek. Sedan 1996 har flera andra företag börjat tillhandahålla internettjänster, bland 
annat Telekom Slovenije. 
Slutsats 
Med tanke på den mycket avancerade infrastrukturen i kombination med det utmärkta 
nationella utbildningssystemet kan Slovenien förväntas förverkliga 
informationssamhällets möjligheter tidigare än de genomsnittliga central- och 
östeuropeiska länderna. 
Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor 
I artiklarna 126 och 127 i EG-fördraget fastställs att gemenskapen skall bidra till 
utvecklingen av en utbildning av god kvalitet och genomföra en yrkesutbildningspolitik 
som syftar till att främja en europeisk dimension inom utbildningen och att underlätta 
anpassningen till industriella förändringar samt inträde och återinträde på 
arbetsmarknaden genom yrkesutbildning och omskolning. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att förbättra utbildningen och 
yrkeskvalifikationerna. Vitboken omfattar inga åtgärder på detta område. 
Översikt 
Sloveniens utgifter för utbildningen motsvarar 5,8 % av BNP. Av statens budget går 12,6 
% till utbildningen. 
Det finns 820 skolor, 305 000 skolelever, 40 000 högskolestuderande och 23 000 lärare i 
Slovenien. 
Sedan 1990 har prioriteringarna i utbildningspolitiken gradvis omorienterats för att möta 
kraven i en fri marknadsekonomi för att i första hand stärka förbindelserna mellan 
utbildning å ena sidan och arbetsmarknaden å den andra. 
1 vitboken från år 1996 om utbildning i Slovenien fastställs ramarna för en omfattande 
reform av lagstiftningen inom det nationella utbildningsområdet. På grundval av detta har 
sex lagar antagits som reglerar 1) organisation och finansiering av utbildningen, 2) 
förskoleutbildning, 3) grundskola, 4) gymnasieskola, 5) yrkesutbildning och fortbildning 
samt 6) vuxenutbildning. År 1993 antogs en lag om högre utbildning som främst 
behandlar omstrukturering av universiteten och utveckling av institutioner för högre 
yrkesutbildning utanför universiteten. 
55 
Tempusprogrammet har bidragit till att målet att reformera den högre utbildningen har 
kunnat uppnås och har lagt grunderna till samarbete med de anstalterna inom EU. 
Ungefär 15 % av den sammanlagda befolkningen i Slovenien är mellan 15 och 25 år 
(åldersgrupp aktuell för Ungdom för Europaprogrammen). Flera åtgärder har vidtagits på 
ungdomsområdet under de gångna åren för att stärka ungdomsorganisationernas roll i 
samhället och sörja för lokaler för ungdomsaktiviteter. Ett nationellt informations- och 
rådgivningscentrum för ungdomar med nätverk på lokal nivå har inrättats och ungdomars 
fria rörlighet och volontärverksamhet främjas. Slovenien bör börja delta i Ungdom för 
Europaprogrammet år 1998. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den slovenska regeringen har gjort betydande framsteg när det gäller omorienteringen av 
utbildningssystemet mot en politik för utveckling av mänskliga resurser som är lämplig 
för en liten, öppen marknadsekonomi som strävar efter att bli internationellt 
konkurrenskraftig. Ytterligare insatser måste göras på området för genomförande av 
politiken. ! 
Vad gäller utbildning bör budgetmedlen nu omorienteras så att de är i linje med de nya 
fastställda prioriteringarna. Dessutom finns det utrymme för intensivare kontakter mellan 
forskning och utveckling och mera uttalad inriktning på marknadsutveckling. 
Slovenien bör börja delta i Ungdom för Europaprogrammet år 1998, förutsatt att 
Europaavtalet ratificeras. Det nationella organet för Ungdom för Europa har ännu inte 
inrättats. 
Slutsats 
Inga större problem är att vänta på dessa områden inför en eventuell anslutning. 
Forskning och teknisk utveckling 
Den verksamhet på gemenskapsnivå inom forskning och teknisk utveckling som anges i 
fördraget och ramprogrammet syftar till att stärka den europeiska industrins 
konkurrensförmåga, förbättra livskvaliteten och stödja en hållbar utveckling, skyddet av 
miljön och annan gemensam politik. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete inom dessa områden, särskilt 
genom deltagande i ramprogrammet. Vitboken innehåller inga direkta åtgärder på detta 
område. 
Översikt 
Inriktningen på forskning och teknisk utveckling (FoTU) i landet definieras i det 
nationella forskningsprogrammet som antogs i januari 1995. Den grundläggande 
lagstiftningen på detta område är lagen om forskningsverksamhet från 1991 vilken skall 
ersättas av en ny lag om finansiering och organisationer på området vetenskap och teknik 
som för närvarande håller på att förberedas på ministeriet för vetenskap och teknik. 
De löpande kostnaderna på det vetenskapliga området uppgick till 1,77 % av BNP år 
1995 (en ökning från 1,46 % 1993) och för 0,75 % av dessa stod privata företag. Den 
56 
slovenska regeringens mål att öka denna andel till 2,5 % år 2000 kommer att kräva 
avsevärda investeringar från både den offentliga och privata sektorn. 
Två universitet och mer än 40 forskningsinstitut konkurrerar om begränsade medel. 
Samtidigt finns det en genomgående tendens att minska det offentliga ekonomiska stödet. 
Dessutom finns det ungefär 20 privata stiftelser som delar ut allmänt stöd och stipendier 
för utveckling av denna sektor. Konst- och vetenskapsakademien och nationella rådet för 
forskning och utveckling har rådgivande funktion i policyfrågor. 
Ett program med syfte att fastställa prioriteringar inom vetenskap och teknik samt 
stimulansåtgärder för att främja anknytningen till industrin har inrättats. De främsta 
prioriteringarna är mera målinriktat ekonomiskt stöd, ökad privatfinansiering, stärkt 
deltagande i internationella forskningsprogram, omdirigering av budgetanslag mot 
företagsinriktad tillämpad forskning och förbättrad överföring av sakkunskap. 
Ett fast samarbete med Europeiska gemenskapen inleddes 1992 genom det tredje 
ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling. Hittills har samarbetet i huvudsak 
varit samlat till Copernicus (särskilt program för samarbete med central- och 
östeuropeiska länder och länderna i Oberoende staters samvälde) och deltagandet i det 
fjärde ramprogrammet fortsätter att vara lågt. Slovenien deltar i COST (Europeiska 
samarbetet för vetenskaplig och teknisk forskning) och Eureka (Europeiska programmet 
för forskningssamordning). 
Sedan 1993 överensstämmer FoTU-statistiken med OECD:s normer. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Framsteg har skett med den övergripande omorganiseringen av de komplexa strukturerna 
för forskning och teknisk utveckling som syftar till att knyta dessa närmare till den 
ekonomiska och industriella utvecklingen. Avsevärda satsningar måste dock också göras 
för att återuppliva den tekniska utvecklingen inom industrisektorn och utnyttja den 
nationella forskningens potential för ekonomisk utveckling. Privatiseringen av 
forskningsinstitut får understöd. Ytterligare ekonomiska resurser tillhandahålls för 
forsknings- och nätverksinfrastruktur, säkerheter och kapitalinvesteringar som 
startkapital eller riskkapital. 
Slovenien har förklarat sig intresserat av en fullständig anslutning till det femte 
ramprogrammet. 
Slutsats 
Detta område förväntas inte ge upphov till några större problem vid en anslutning. Ett 
medlemskap skulle bli till ömsesidigt gagn. 
Telekommunikation 
EG:s telekommunikationspolitik syftar till att undanröja hinder för en effektivt 
fungerande inre marknad för utrustning, tjänster och nät inom telekommunikation, att 
öppna utländska marknader för EU-företag och säkerställa att allmänt tillgängliga 
moderna tjänster tillhandahålls åt EU:s befolkning och företag. Dessa mål kan uppnås 
genom harmonisering av standarder och villkor för tillhandahållande av tjänster, 
liberalisering av marknaderna för terminaler, tjänster och nät samt antagande av 
57 
nödvändiga regler. De direktiv och de politiska åtgärder som krävs för att åstadkomma 
detta har nu fastställts, men liberaliseringen av allmänt tillgänglig taltelefoni och driften 
av därtill hörande infrastruktur kommer i vissa medlemsstater att fördröjas med ett eller 
två år efter 1998. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete i syfte att förbättra kvalitet och 
metoder så att de når upp till EG-nivå för telekommunikation och post samt vad gäller 
standardisering, reglering och modernisering av infrastruktur. I vitboken behandlas 
huvudsakligen tillnärmningen av regelverk, nät och tjänster och påföljande åtgärder för 
att säkra en gradvis liberalisering av sektorn. 
Översikt 
Slovenien blev självständigt med ett intakt telekommunikationssystem. Telefontätheten 
har ökat från 24,1 % 1991 till 33,3 % i dagsläget. Digitaliseringen av nätet har kommit 
långt och i mitten av 1995 hade 66 % av överföringskapaciteten och 46% av 
kopplingskapaciteten digitaliserats. 
Gällande lagstiftning och regler är f.d. Jugoslaviens lag om telekommunikationssystem 
från 1988, en ny telekommunikationslag från maj 1997 och 1995 års förordning om 
typgodkännande, certifiering och provning av terminalutrustning. Den offentliga 
operatören Telekom Slovenije har monopol på taltelefoni fram till år 2000. Telekom 
Slovenije har också ett dotterföretag som driver de två mobiltelefonnäten med analog 
respektive digital standard. Andra tjänster är liberaliserade. Det statliga ägandet av 
Telekom Slovenije uppgår till 76 % och det kommer att minskas med ytterligare en 
tredjedel för att göra organisationen mer flexibel och kommersiell. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
L ibera liseringsgrad 
I fråga om liberalisering har endast fa framsteg gjorts, men senaste tidens 
regeringsdeklarationer tyder på att marknaden nu öppnas i allt snabbare takt, vilket 
kommer att ge Telekom Slovenije en stor utmaning. Den offentliga operatören har 
exklusiv rätt vad gäller det fasta nätet och rösttelefoni till den 1 januari 2001. Ett 
dotterföretag till operatören driver de två mobiltelefonnäten med analog respektive digital 
standard. Marknaderna för mervärdestjänster har liberaliserats. Regeringen avser att 
publicera en anbudsinfordran för ett andra GSM-nät för mobiltelefoni i slutet av 1997. 
Tillnärmning till EG:s regelverk 
En ny telekommunikationslag antogs av parlamentet den 28 maj 1997. För närvarande 
kontrollerar man om den slutliga lag som parlamentet röstade fram överensstämmer med 
EU:s regelverk. En förordning om typgodkännande, certifiering och provning av 
terminalutrustning utfärdades 1995. Efter antagandet av telekommunikationslagens 
tillämpningsförordningar och förslaget till förordning om frekvenstilldelning förväntas 
Slovenien harmonisera återstoden av sin lagstiftning med gemenskapens regelverk före år 
2000. Förvaltningskapaciteten behöver dock ökas ytterligare för att man skall kunna 
hantera dessa tillnärmningskrav. 
I juni 1997 började regeringen justera den skeva taxestrukturen genom att höja taxorna 
för lokalsamtal (plus 9 %) och sänka taxorna för övriga telefonsamtal (minus 18 %). 
58 
Kostnaden för lokalsamtal tillhör de lägsta i regionen, men kostnaden för nya 
abonnemang är mycket hög. Det saknas fortfarande samhällsomfattande tjänster, och i 
takt med att konkurrensen utvecklas och nätet byggs ut i mindre utvecklade områden 
kommer säkerligen regleringsåtgärder att vidtas avseende operatörernas förpliktelse att 
tillhandahålla samhällsomfattande tjänster. 
Infrastruktur 
Telefontätheten har ökat från 24,1 per 100 invånare 1991 till 33,3 per 100 invånare 1997 
(genomsnittet för Irland, Portugal och Grekland är ungefär 43,9 per 100 invånare) och 
digitaliseringsgraden var 66 % 1997 (genomsnittet för Irland, Portugal och Grekland är 
ungefär 62,4 %). Sedan 1995 har ISDN-tjänster införts i två storstäder. Till slutet av år 
2000 planeras en telefontäthet på 40 %. Transiteringsnätet förväntas inte vara fullständigt 
digitaliserat förrän år 2010. Det finns ungefär 220 000 kabelteveabonnenter, vilket 
motsvarar 90 % av de anslutna hushållen (100 nätoperatörer). 
Hittills är de utländska direktinvesteringarna små inom telekommunikationssektorn. Den 
enda mobiltelefonoperatören, Mobitel, är till 100 % ett dotterföretag till Telekom 
Slovenije och personsökaroperatören Teleray är ett privat slovenskt företag. År 1996 fick 
Telekom Slovenije ett lån på 35 miljoner ecu från ett konsortium av utländska banker. 
Konkurrensen inom sektorn 
År 1995 fanns det fem anställda per 1000 linjer (genomsnittet för Irland, Portugal och 
Grekland är ungefär 6,2) och den genomsnittliga väntetiden för nytt abonnemang var 1,8 
år. Priset för en standardlinje för affärskommunikation (283 ecu) är medelhögt jämfört 
med priserna i resten av regionen. Intäkterna per linje (ungefär 344 ecu 1995) är högst i 
regionen. Därmed bör Telekom Slovenije kunna drivas som ett tillräckligt vinstgivande 
företag för att ha råd med ytterligare investeringar. Om helt fri konkurrens skall kunna 
införas i sektorn måste dock betydande ansträngningar göras för att införa mer 
kostnadsoricntcradc taxor. 
Slutsats 
Med modern infrastruktur och avancerade tjänster kommer Slovenien under den aktuella 
perioden att uppnå en nivå som är jämförbar med vissa av EU:s medlemsstater. På 
medellång sikt kommer ett genomförande av gemenskapens regelverk att vara möjligt, 
men då är förutsättningen att fri konkurrens införs tidigt på alla områden. Den offentliga 
nätoperatören bör kunna klara en helt konkurrensutsatt situation om en omfördelning av 
taxorna genomförs före år 2000. 
Den audiovisuella sektorn 
Gemenskapens regelverk på området audiovisuella frågor syftar till att på den inre 
marknaden tillhandahålla audiovisuella tjänster och garantera fri rörlighet för dessa 
tjänster inom EU, samt till att främja den europeiska programindustrin. Detta regelverk 
finns i direktivet om television utan gränser, som kan tillämpas på samtliga 
programföretag oavsett vilket sätt de sänder på (markbundna sändningar, sändningar via 
satellit eller via kabel) eller om de är privata eller offentliga. I direktivet fastställs de 
grundläggande bestämmelserna för sändningar över gränserna. De viktigaste punkterna är 
att säkerställa fri rörlighet för TV-sändningar i alla medlemsstater, främja produktion och 
distribution av europeiska audiovisuella produktioner (genom att fastställa minimikrav 
59 
för sändningstid för europeiska produktioner och oberoende producenters produktioner), 
fastställa normer för TV-reklam och bestämmelser om skydd av minderåriga samt 
etablera rätten till genmäle. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för all främja och modernisera den 
audiovisuella industrin och för att harmonisera vissa aspekter av politiken på det 
audiovisuella området i fråga om tillsyn. 
Direktivet om television utan gränser ingår i åtgärderna i vitbokens fas 1. 
Översikt 
Den rättsliga ramen för den audiovisuella sektorn fastställs i lagen om offentliga media 
och 1994 års lag om radio och television i Slovenien 
Det största programföretaget inom televisionen är det allmännyttiga RTV Slovenia men 
det finns också andra televisionsföretag på marknaden. 
Ekonomiskt stöd ges till produktioner som görs med hjälp av ett särskilt 
samfinansieringssystem. Budgetfinansiering ges för att främja investeringar i oberoende 
produktioner, europeiska produktioner och inhemska produktioner på området för film 
och video. Det finns inga närmare uppgifterom filmdistributionen. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Sloveniens audiovisuella sektor försöker hämta sig efter de senaste årens stora 
omvälvningar. Den karakteriseras av snabb tillväxt och ständiga förändringar. Om 
sektorn skall kunna följa gemenskapens regelverk måste programindustrins kapacitet 
förbättras för att kunna möta den stora utmaning som en anpassad regelram innebär. 
Sloveniens lagstiftning på det audiovisuella området uppfyller inte helt EU:s krav. Brister 
kvarstår på ett antal områden, bland annat fri mottagning, främjande av europeiska 
produktioner, oberoende producenter och nya produktioner, enstaka reklaminslag, skydd 
av minderåriga och regler för reklam. Den slovenska regeringen har uttalat sin avsikt att 
lagar som gör att Slovenien uppfyller EU:s krav skall ha antagits 1998. 
Slutsats 
Förutsatt att nödvändiga åtgärder vad gäller lagstiftningen vidtas tillräckligt snabbt och 
att den åtföljs av nödvändiga anpassningar av industrins struktur bör Slovenien kunna 
uppfylla EG: s krav inom den audiovisuella sektorn på medellång sikt. 
3.3 Ekonomiska och fiskala frågor 
Den ekonomiska och monetära unionen 
Vid tidpunkten för Sloveniens anslutning kommer EMU:s tredje etapp att ha inletts. 
Denna etapp kommer att innebära stora förändringar för alla medlemsstater, även för dem 
som inte ingår i euroområdet. Samtliga medlemsstater, även de nya, kommer att ingå i 
den ekonomiska och monetära unionen utan inskränkningar. Den ekonomiska politiken 
blir en gemensam fråga och medlemsstaterna kommer att delta i samordningen av den 
(t.ex. nationella konvergensprogram, allmänna ekonomiska riktlinjer, multilateral 
60 
övervakning och förfaranden vid alltför stora underskott). Det kommer att krävas att 
medlemsstaterna respekterar stabilitets- och tillväxtpakten, att de avstår från direkt 
ccnlralbanksfinansiering av underskottet i den offentliga sektorn och från att ge den 
offentliga sektorn förmånligare villkor hos finansiella institut, samt att liberaliseringen av 
kapitalrörelser är genomförd. 
En anslutning till EU innebär ett tätare samarbete med unionen inom områdena penning-
och valutapolitik. Det betyder att strukturreformerna inom dessa områden måste stärkas. 
De medlemsstater som inte ingår i euroområdet kommer att kunna föra en självständig 
penningpolitik och ha möjlighet till ett begränsat deltagande i det europeiska 
centralbanksystemet. Deras centralbanker måste vara oberoende och ha prisstabilitet som 
främsta mål. Penningpolitiken måste föras med hjälp av marknadsbaserade instrument 
och den skall påverka den reala ekonomin på ett effektivt sätt. Det behövs därför 
reformer för att undanröja de faktorer som gör penningpolitiken mindre effektiv, t.ex. 
brist på konkurrens inom banksektorn, otillräckligt utvecklade finansmarknader och 
bankernas osäkra lån. Slutligen måste alla medlemsstater betrakta valutapolitiken som en 
gemensam fråga och vara beredda att stabilisera växelkurserna inom ramen för den 
mekanism som kommer att fastställas. 
Eftersom ett medlemskap i Europeiska unionen förutsätter att Slovenien godtar målen för 
EMU, måste landet uppfylla konvergenskriterierna, dock inte nödvändigtvis vid 
anslutningen. Även om konvergenskriterierna inte är ett krav för medlemskap i unionen, 
utgör de viktiga indikatorer på en stabilitetsinriktad makroekonomisk politik, och alla 
nya medlemsstater måste så småningom uppfylla dem på en permanent basis. Det är 
därför av största vikt att systemskiftet och de marknadsorienterade strukturrefonnerna 
genomförs med gott resultat. Sloveniens ekonomiska situation och framsteg har redan 
analyserats i tidigare kapitel i detta yttrande. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Centralbanken är oberoende av regeringen i ganska hög grad. Centralbankschefen utses 
av parlamentet och centralbanken är ensam ansvarig för penningpolitiska åtgärder. 
Centralbankens formella mål är valutastabilitet, och därmed också indirekt prisstabilitet. 
Centralbankslagen är inte helt förenlig med fördragets förbud mot 
centralbanksfinansiering av budgetunderskottet, men den sunda finansiella situationen 
hittills gör att det inte finns behov av sådan finansiering. 
Sloveniens penningpolitik har varit ganska effektiv när det gäller att minska inflationen. 
1996 års inflationstakt var ensiffrig. Flera olika orsaker bidrar dock till att försämra 
penningpolitikens effektivitet. Efter en långsam start har privatiseringen av statliga 
banker och omstruktureringen av hela banksektorn haft en god utveckling. De osäkra 
lånen har visserligen minskats men utgör fortfarande ett problem. Eftersom det på grund 
av den sunda finansiella situationen inte finns någon statlig obligationsupplåning är det 
svårt för centralbanken att använda indirekta styrmedel för att kontrollera 
penningmängden. Dessutom har man en policy som innebär en hög grad av indexering i 
ekonomin vilket håller uppe utlåningsräntorna vilket i sin tur avskräcker finansiella 
mellanhänder och motverkar penningpolitikens förmåga att påverka den reala ekonomin. 
Den höga indexeringsgraden ligger också bakom de massiva inflödena av kapital i 
spekulationssyfte. Kapital in flödena äventyrar centralbankens möjlighet att kontrollera 
penningmängden. De är också skuld till en långsammare minskning av inflationstakten. 
Om de steriliseras är de dessutom en källa till ökade utgifter i budgeten. Slutligen är det 
61 
alltid möjligt att de tas tillbaka och de sätter därför landets valuta på hårda prov. I början 
av 1996 införde myndigheterna kapitalkontroller för att begränsa detta fenomen. 
Åtgärderna strider mot Europaavtalet men är fortfarande i kraft. 
Växelkurssystemet har utgjorts av en styrd växelkurs (managed float) sedan mitten av 
1992. I praktiken har den slovenska valutan tolar följt den tyska marken. Denna 
valutapolitik tillsammans med en positiv inflationsdifferential och en kraftigt indexerad 
ekonomi ledde till massiva kapitalinflöden i spekulationssyfte under 1992-1994. De 
slovenska myndigheterna lättade på sin växelkursregim 1995 och efter en första 
appreciering har valutan sakta deprecierats. Bytesbalansen är i princip i jämvikt. 
Slutsats 
Det är ännu för tidigt att avgöra om Slovenien vid tidpunkten för anslutningen är redo att 
ingå i euroområdet. Det beror på om strukturomvandlingen har gjort det möjligt för 
landet att uppnå och på permanent basis uppfylla konvergenskriterierna, vilket dock inte 
är ett krav för anslutningen. 
Det bör inte innebära några större problem på medellång sikt om Slovenien deltar i 
EMU:s tredje etapp utan att ingå i euroområdet. Det är dock viktigt att 
centralbankslagstiftningen når full överensstämmelse med EG:s regler och att 
banksektorn omstruktureras. Slutligen bör man ta fram penningpolitiska åtgärder som 
kan bromsa de spekulativa kapitalinflödena utan att systematiskt använda sig av 
kapitalkontroll. 
Beskattning 
Gemenskapens regelverk på området för direkta skatter gäller främst vissa delar av 
företagsbeskattningen samt avgifter på kapitaltillskott. EG-fördragets fyra friheter har 
mer vittgående konsekvenser för de nationella skattesystemen. 
Gemenskapens regelverk på området för indirekta skatter består huvudsakligen av 
harmoniserad lagstiftning vad gäller mervärdesskatt och punktskatter. Detta innefattar 
införandet av en icke-kumulativ allmän konsumtionsskatt (mervärdesskatt) som läggs på 
alla led i produktionen och distributionen av varor och tjänster, och som innebär 
likabehandling i skattehänseende av inhemska och utländska (import)transaktioner. 
Gemenskapens regler om mervärdesskatt innehåller också övergångsbestämmelser för 
beskattning av transaktioner mellan skattesubjekt inom Europeiska unionen. Vad gäller 
punktskatter, finns regler om tillnärmning av skattesystemen och minimiskattesatser samt 
gemensamma regler för innehav och flyttning av punktskattepliktiga varor som omfattas 
av harmoniserade bestämmelser (inbegripet användning av skatteupplag). I och med att 
den inre marknaden genomfördes, avskaffades alla skattekontroller vid gemenskapens 
inre gränser i januari 1993. 
En viktig del av det administrativa samarbetet pä den inre marknaden är bestämmelserna 
om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas skattemyndigheter. Direktiven gäller 
både direkta och indirekta skatter. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftning på området för 
indirekta skatter. 
62 
Enligt vitboken skall i fas I åtgärder vidtas för att uppfylla de viktigaste bestämmelserna i 
gemenskapens regelverk om indirekta skatter (huvudsakligen de regler som gällde i 
gemenskapen före 1993). I fas II skall de bestämmelser införas som därutöver är 
nödvändiga för att genomföra gemenskapens regelverk om indirekta skatter i dess helhet. 
Översikt 
Direkta skatter 
Bestämmelserna i de två direktiven om företagsbeskattning samt konventionen för 
undvikande av dubbelbeskattning i samband med justering av vinst i företag med 
intressegemenskap (skiljedomsförfarande) bygger på ömsesidighet. Regler på detta 
område kan per definition inte förväntas existera före en anslutning. 
Indirekta skatter 
Nästan 70 % av skatteinkomsterna under de senaste fyra åren har genererats via indirekta 
skatter (t ex omsättningsskatt och tullar) och tendensen har fortsatt att peka uppåt. 
Mervärdesskatt 
För närvarande har inte Slovenien något system för mervärdesskatt. I stället används ett 
system med omsättningsskatt i ett led i konsumtionsledet vilket inte har mycket 
gemensamt med det system för mervärdesskatt som tillämpas inom gemenskapen. 
Punktskatter 
Slovenien har ännu inte nå^)t system med punktskatter. I stället gäller värdebaserade 
avgifter på mineraloljor, alkoholhaltiga drycker'och bearbetade tobaksprodukter förutom 
cigaretter. 
Ömsesidigt bistånd 
Skattemyndigheten har ännu inte behövt utveckla mekanismer för ömsesidigt bistånd i 
förhållande till medlemsstaternas skattemyndigheter, eftersom ömsesidigt bistånd är 
något som bara blir aktuellt vid en anslutning. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Mervärdesskatt 
Ett slovenskt medlemskap i Europeiska unionen skulle kräva att ett gemenskapsbaserat 
system för mervärdesskatt infördes. Sloveniens nuvarande förslag till en lag om 
mervärdesskatt bygger på huvudprinciperna i gemenskapens system för mervärdesskatt 
men kommer att behöva ytterligare justeringar för att bringa mervärdeslagstiftningen i 
linje med kraven i gemenskapens regelverk. 
I Sloveniens nationella handlingsplan för att genomföra vitbokens rekommendationer om 
mervärdesskatt ingår ett införande av ett system för mervärdesskatt. Ett förslag om 
införande av ett system för mervärdesskatt har överlämnats till nationalförsamlingen för 
antagande. Mervärdeslagstiftningen planeras träda i kraft den 1 januari 1999. 
63 
Punktskatter 
Det nuvarande punktskattesystemet överensstämmer inte med gemenskapskraven och 
missgynnar vissa importerade varor till förmån för inhemskt tillverkade produkter. 
Ett lagförslag om punktskatter har förberetts och behandlas för närvarande av den 
slovenska nationalförsamlingen. Lagen förväntas träda i kraft den 1 januari 1999. Det 
avsnitt som behandlar omfattning, täckning och undantag är uttömmande och stämmer 
överens med bestämmelserna i EG-direktiven om harmonisering av 
punktskattestrukturerna. Avsnittet som handlar om förfaranden är mindre väl utarbetat. 
Det innehåller föreskrifter om punktskatteuppskov vid förflyttning mellan skatteupplag 
och ett system med ledsagardokument som motsvarar det dokument som krävs enligt 
gemenskapens punktskattelagstiftning. 
Det blir viktigt att säkerställa att punktskattereformen genomförs i sin helhet och fungera 
effektivt på ett sätt som är förenligt med EG.s bestämmelser om innehav och flyttning av 
varor. 
Ömsesidigt bistånd 
Vid en anslutning krävs också att Slovenien genomför de nödvändiga bestämmelserna 
om administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna. Dessa 
bestämmelser är av central betydelse för att den inre marknaden skall fungera. 
Slutsats 
Gemenskapens regelverk om direkta skatter torde inte innebära några större svårigheter. 
Då system för mervärdesskatt och punktskatt saknas idag måste det, fastän lagstiftning är 
under utarbetande, fortfarande uppfattas som ovisst huruvida Slovenien på medellång sikt 
kan uppnå överensstämmelse med gemenskapens regelverk om mervärdesskatt och 
punktskatter. 
Det borde vara möjligt för Slovenien att delta i det ömsesidiga biståndet i takt med att 
skattemyndigheten ökar sin kunskap i dessa frågor. 
Statistik 
Huvudprinciperna i gemenskapens regelverk rör den officiella statistikens opartiskhet, 
tillförlitlighet, öppenhet, insynsskydd (för enskilda uppgifter) och spridning. Dessutom 
finns det en samling viktiga principer samt praxis som rör användningen av europeiska 
och internationella klassifikationer, nationalräkenskapssystem, företagsregister och olika 
typer av statistik. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att utveckla effektiv och 
tillförlitlig statistik som harmonierar med internationella standarder och klassifikationer. 
Vitboken innehåller inga bestämmelser på detta område. 
64 
Översikt 
Sloveniens Statistikbyrå (SO) är det centrala organ som har i uppdrag att sammanställa 
och sprida officiell statistik i Slovenien. 
Den rättsliga grunden för Sloveniens officiella statistik utgörs av lagen om nationell 
statistik från 1995. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den slovenska lagstiftningen är med några få undantag förenlig med de normer som för 
närvarande används inom Europeiska unionen. 
En del frågor rörande insynsskydd för uppgifterna behöver klargöras och det finns brister 
på exempelvis de områden som rör finansiella transaktioner, jordbruksstatistik och 
statistik över utrikeshandeln. 
Slutsats 
Slovenien bör kunna uppfylla EU:s krav på officiell statistik inom de närmaste åren. 
3.4 Politiken inom olika sektorer 
Industri 
Målet för EG:s industripolitik är att öka konkurrenskraften för att på så sätt åstadkomma 
stigande levnadsstandard och hög sysselsättningsnivå. De politiska åtgärderna syftar till 
att påskynda anpassningen till strukturomvandlingen, skapa ett klimat som gynnar 
initiativ och framväxten av företag i hela gemenskapen samt industriellt samarbete, och 
att främja ett bättre utnyttjande av de industriella möjligheter som ligger i politiska 
åtgärder på områdena innovation, forskning och teknisk utveckling. EG.s industripolitik 
är till sin natur sektoröverskridande, och genom informationsutbyte på sektornivå kan 
övergripande lösningar anpassas till enskilda sektorer. EG:s industripolitik är resultatet 
av en mix av styrmedel från flera av gemenskapens politikområden: där finns både 
styrmedel för marknadens funktion (produktspecifikationer och tillträde till marknaden, 
handelspolitik, statligt stöd och konkurrenspolitik) och åtgärder knutna till industrins 
anpassningsförmåga (stabilt makroekonomiskt klimat, teknik, yrkesutbildning osv.). 
För att klara konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen måste industrin i 
kandidatländerna ha uppnått en viss nivå av konkurrensförmåga vid tiden för en 
anslutning. Det måste framgå att kandidatländerna driver en politik för öppna och 
konkurrenskraftiga marknader enligt de riktlinjer som anges i artikel 130 ("Industri") i 
fördraget. En annan viktig indikator på utveckling i rätt riktning är samarbete mellan EG 
och kandidatländerna enligt Europaavtalets bestämmelser om industriellt samarbete, 
investeringar, industriell standardisering och bedömning av överensstämmelse med 
normer. 
Översikt 
Slovenien har en liten industrisektor som står i proportion till landets storlek. Den totala 
industriproduktionen är för närvarande ca 5,3 miljarder ecu, alltså mindre än dubbelt så 
stor som Luxemburgs, och dess andel av BNP har minskat från 37 % 1990 till 32 % 
65 
1995. Tillverkningssektorn består av något mer än 8 000 företag varav mer än 90 % är 
privata. Flera hundra företag ägs fortfarande "av samhället". Det finns i dagsläget inte 
någon särskild lagstiftning för de statligt ägda företagen, vilka motsvarar cirka 30 % av 
den slovenska ekonomin. Koncentrationen är hög: 570 företag står för 80 % av sektorns 
sysselsättning, produktion och export. De viktigaste industrigrenarna är kemisk industri, 
elektronikindustri och verkstadsindustri, bilindustri, textil- och konfektionsindustri samt 
trä- och pappersindustri. 
Slovenien har kunnat bygga vidare på sin ställning som centrum för det tidigare 
Jugoslaviens mest utvecklade tillverkningsindustrier, med industrier inriktade på 
bearbetning av råmaterial och halvfabrikat från de södra republikerna. Återhämtningen 
efter självständigheten har i stort sett hittills gått mycket bra och man har också kunnat 
återhämta sig efter förlusten av större delen av de tidigare jugoslaviska marknaderna. 
Industrin har blivit mer exportinriktad och importlagstiftningen är liberal. Regeringen 
arbetar för ytterligare liberalisering och avveckling av icke-tariffåra hinder. Den 
övergripande stödpolitiken, särskilt i fråga om små och medelstora företag, regional 
utveckling samt företagsinriktad forskning och utveckling är fortfarande outvecklad. 
Industriproduktionen sjönk dock under 1995 och 1996 bland annat på grund av svag 
efterfrågan inom vissa viktiga exportmarknader, tolarens starka ställning samt försämrad 
konkurrenskraft när det gäller arbetskostnad. Andra bidragande faktorer har varit höga 
räntor, restriktioner beträffande utländskt kapital samt den långsamma anpassningen av 
lagstiftningen. Detta har drabbat investeringsnivån och moderniseringen av industrin, 
särskilt grenarna för papper, textil och beklädnad, läder, livsmedel, järn och stål samt den 
grafiska. Dock har till exempel elektronikindustrin, bearbetningindustrin för icke-
järnmetaller, den kemiska industrin samt träindustrin klarat sig relativt väl. 
Privatiseringen av den slovenska industrin har, trots att många företag är välskötta och 
relativt välutrustade, stött på vissa svårigheter, främst på grund av den komplicerade 
blandningen av olika system, till exempel ett kupongsystem och förköpsrätt för 
företagsledningar. De allmännyttiga företagen har ännu inte privatiserats. Trots att den 
politiska risken bedöms som mycket liten är de utländska direktinvesteringarna relativt 
små(l % av BNP). 
De viktigaste slovenska industrigrenarna 1995 
Sektor Andel av 
industrins 
bruttoföräd-
lingsvärde 
% Antal 
företag Andel av syssel­
sättningen inom 
industrin 
% 
Bearbetningsindustri för 
råvaror (stål, metall, cement, 
glas, keramik, papper, trä) 
Elektronikindustri och verkstads­
industri 
Textil- och konfektionsindustri 
Liv smedels industri 
Bilindustri 
Kemisk industri 
Läkemedelsindustri 
Informationsteknik 18 
15,5 
9 
7 
5 
6 
5,5 
2,5 924 
1027 
624 
280 
1 
468 
12 
332 17,5 
20 
14 
6 
5 
5 
2 
2,5 
66 
Totalt 
Industriproduktionens andel av BNP 32 % 
Jämfört med andra central- och östeuropeiska länder är produktiviteten i basindustrin 
(metall, stål, glas, porslin, kakel och lergods, trä- och papper, cement) relativt hög. Dessa 
branscher domineras av små och medelstora företag. De har ingen större överkapacitet 
och privatiseringen har i de flesta fall kommit långt. 
Stålindustrin är mycket liten och privatiseringen går långsamt. Slovenien visar upp en 
relativt hög grad av specialisering och har en stor exportkapacitet när det gäller icke-
järnmetaller (särskilt aluminium), men också när det gäller däck och papper. 
Slovenien har en fördel i att dess skogsbaserade industrier är modernare än de 
angränsande central- och östeuropeiska ländernas och därmed har motsvarande större 
återinvesteringar, främst från EU-baserade företag. Det är en ganska liten gren, men 
kvaliteten ligger ofta på EU-nivå (särskilt beträffande massa, papper och produkter för 
den grafiska industrin). Därför kan Slovenien betraktas som en blivande konkurrent till 
EU-tillverkarna på vissa nischmarknader inom pappersbranschen, vilket också visas av 
den betydande exporten. Den höga graden av privatisering har varit en viktig bidragande 
orsak till det goda resultatet. 
Textil och konfektion: De flesta företagen är små och medelstora, men produktionen är 
koncentrerad till ett fåtal stora företag. Nettoinvesteringarna inom konfektion motsvaras 
av en minskning av investeringarna inom textil vilket tyder på en högre grad av 
specialisering längre ner i produktionskedjan. Lönekostnadenia är bland de högsta i 
Central- och Östeuropa, men inte lika höga som i EU. De utländska direktinvesteringarna 
inriktas på de nya teknikerna och modernisering av utrustning. Textil- och 
konfektionsindustrin är redan integrerad i den europeiska marknaden, främst genom den 
omfattande passiva förädlingen som står för tre fjärdedelar av den total klädesexporten. 
Livsmedelsindustrin är liten i förhållande till marknaden, mycket splittrad och svag. 
Den enda biltillverkaren av betydelse är ett dotterbolag till en fransk biltillverkare. Den 
kemiska industrin är liten och Slovenien har inte någon petrokemisk verksamhet av 
betydelse. Genom ett joint venture med en tysk/österrikisk tillverkare finns det dock en 
stor däcksfabrik med den senaste tekniken och stor export. Läkemedelsindustrin är en 
av Centraleuropas största. Produktionen är i stort sett koncentrerad till tre företag. 
Ungefär 75 % av produktionen exporteras, främst till EU, där slovenska företag också har 
börjat sälja vissa generika. Sektorn är helt anpassad till EU:s lagstiftning och man har 
infört patentskydd för produkterna, men upprätthållandet av rättigheterna är fortfarande 
problematiskt. 
Branschen för informationsteknik är liten men i gott skick. Den är resultatet av det 
tidigare Jugoslaviens långsiktiga program för teknisk utveckling som prioriterade 
elektronik i den nationella ekonomiska utvecklingen. Slovenien har en anmärkningsvärd 
tradition när det gäller elektriska och elektroniska konsumentprodukter (både vitvaror 
och andra) och har en stor export till EU. Produktionen baserar sig i första hand på 
licenser från stora multinationella företag. 
67 
Prognoserna för efterfrågan för den slovenska IT-branschen är lovande. Det ledande 
företaget inom tillverkning av utrustning för telekommunikation kan förmodligen även i 
fortsättningen ta del av den globala tillväxten eftersom det levererar komponenter och 
enheter till de världsledande företagen. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den slovenska industrin hade en mycket högre produktionsnivå vid starten än övriga 
kandidatländer och den är redan nu förmodligen jämförbar med produktionsnivån i vissa 
medlemsstater. Utvecklingen har dock har dock gått långsamt under de senaste åren på 
grund av en måttlig investeringsnivå och den långsamma privatiseringsprocessen. De 
utländska direktinvesteringarna har begränsats genom restriktioner beträffande ägande av 
fast egendom, kapitalkontroll och den långsamma privatiseringsprocessen och har hittills 
bara utgjort cirka 5 % av de totala investeringarna, vilket är en av de lägsta nivåerna 
bland kandidatländerna. 
Överföringen av ägandet har gått framåt i de flesta företag som ägs av samhället, men i 
de flesta fall återstår omstruktureringarna. Dessa försvåras av företagens 
underkapitalisering som orsakats av det rådande systemet med företagsledningens 
förköpsrätt och de höga realräntorna som har till syfte att undvika stora underskott i de 
löpande krediterna och hålla inflationen under kontroll, men som samtidigt hämmar 
investeringarna. De nationella myndigheterna behöver också en lämplig strategi för den 
framtida ledningen eller privatiseringen av de statligt ägda och de allmännyttiga 
företagen. Effektiva regelverk måste upprättas. Det finns utrymme för förbättringar och 
effektivisering av servicen till den offentliga och den privata sektorn. Fortsatt avveckling 
av prisregleringarna skulle ytterligare stimulera en effektiv resursfördelning. Utländska 
investeringar skulle kunna spela en viktig roll för att öka konkurrensen och effektiviteten. 
Sloveniens regering lade i början av 1997 fram sin nya strategi för att öka den slovenska 
industrins konkurrenskraft. Strategin innehåller ett stort antal åtgärder som är i 
överensstämmelse med riktlinjerna i artikel 130 i fördraget. Genomförandet har nyligen 
inletts, dock delvis i form av åtgärder som inte är i enlighet med EU:s bestämmelser (till 
exempel om statligt stöd). Om industrins konkurrenskraft skall kunna förbättras 
ytterligare måste strategin genomföras både av industrin och regeringen. 
Slutsatser om industrins konkurrenskraft 
Den nuvarande och förväntade konkurrenskraften hos huvuddelen av den slovenska 
industrin ger den goda utsikter att på medellång sikt klara konkurrensen och stå emot 
marknadskrafterna inom EU. Dock kan problem uppstå i samband med vissa stelheter på 
arbetsmarknaden och för de branscher och företag som ännu inte privatiserais. 
En utvärdering av gemenskapens regelverk för den fria rörligheten för industriprodukter 
återfinns i kapitlet om den inre marknaden. 
Jordbruk 
Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att trygga och utveckla ett modernt 
jordbrukssystem, som tillförsäkrar jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard och 
konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser samt garanterar fri rörlighet för varor 
inom EG. Särskild hänsyn tas till miljön och landsbygdsutvecklingen. För att förvalta den 
68 
gemensamma jordbrukspolitiken har det upprättats olika gemensamma organisationer av 
marknaden. Dessa kompletteras av bestämmelser om djurhälsa, växtskydd och djurfoder 
och av bestämmelser beträffande livsmedelshygien. Det finns även lagstiftning på det 
strukturpolitiska området. Den utvecklades ursprungligen för att modernisera och utöka 
jordbruket, men tonvikten läggs nu i ökad utsträckning på miljön och politikens regionala 
differentiering. Som kompensation för sänkta marknadsstödjande priser utgår stöden till 
jordbruksföretagen sedan reformerna 1992 i allt större utsträckning i form av direkta 
stödutbetalningar. 
Europaavtalet innehåller de grundläggande bestämmelserna för handel mellan Slovenien 
och gemenskapen och syftar till att främja samarbete i fråga om modernisering, 
omstrukturering och privatisering av Sloveniens jordbrukssektor liksom när det gäller 
jordbrukets livsmedelsindustri och fytosanitära normer. Före ratificeringen av detta avtal 
regleras förmånshandeln på jordbruksområdet av ett interimsavtal. Vitboken omfattar 
veterinärkontroller, fytosanitära kontroller och kontroller av djurfoder samt 
saluföringskrav för olika produkter. Syftet med en sådan lagstiftning är att skydda 
konsumenter, människors och djurs hälsa samt växters sundhet. 
Översikt 
Situationen på jordbruksområdet 
Värdet av jordbruksproduktionen 1993 uppgick till ungefär 0,56 % av värdet av unionens 
j ordbruksproduktion. 
Jordbruket har en blygsam ställning i Slovenien uttryckt i BNP, sysselsättning och 
exportinkomster. Det spelar emellertid en viktig roll som ekonomisk och social 
stabilisator. Jordbruket står för 4,3 % av BNP och cirka 7 % av sysselsättningen. 
Ungefär 92 % av jordbruksmarken är privatägd medan de återstående 8 % ägs av staten. 
Det finns 156 000 jordbruksföretag i Slovenien och av dem består 82 % av mindre än 10 
ha. Omkring 46 000 av dessa jordbruksföretag är markområden för husbehov. Därför står 
den slovenska jordbrukssektorn inför en avsevärd utmaning när det gäller 
strukturanpassningar, särskilt inom de sektorer som inte omfattas av prisstöd inom EG 
(svin, fjäderfä och äggproduktion). 
Av en sammanlagd areal på två miljoner ha är cirka 50 % täckt av skog och cirka 39 % 
av jordbruksmark. Cirka 70 % av jordbruksmarken ligger i mindre gynnade, kuperade 
och bergiga områden som huvudsakligen används till permanent betesmark. Enbart 30 % 
av jordbruksmarken, eller 250 000 ha, är åkermark. 
De viktigaste jordbruksgrödorna är spannmål (45 % av åkermarken), foder (30 %) och 
potatis (9 %). Jordbruksproduktionen delas lika mellan odling (52 %) och 
animalieproduktion (48 %). 
Slovenien är nettoimportör av livsmedels- och jordbruksprodukter (självförsörjningen är 
84 %). År 1995 producerade Slovenien 535 000 ton spannmål, 449 000 ton potatis, 65 
000 ton socker (inklusive importerat råsocker för bearbetning), 700 000 hl vin, 590 000 
ton mjölk, 36 000 ton nötkött, 58 000 ton griskött och 56 000 ton fjäderfäkött. De 
viktigaste sektorerna där det produceras ett överskott för export är vin-, humle-, fjäderfä-
och mejerisektorerna. Utrikeshandeln med jordbruksprodukter hade emellertid mindre 
betydelse i handelsbalansen som helhet (4 % av exporten och 8,2 % av importen). Den 
69 
sammanlagda jordbruksimporten uppgår till 612 miljoner ecu och exporten till 262 
miljoner ecu. Även om EG blir en allt viktigare handelspartner för jordbruksprodukter 
(EU med 15 medlemsstater stod för 55 % av importen och 30 % av exporten) förblir f. d. 
Jugoslavien Sloveniens allra viktigaste exportmarknad (53 % av exporten 1996). 
Fastän jordbrukets livsmedelsindustri är relativt välstrukturerad och i de flesta fall kan 
utnyttja samma tekniska metoder som används inom EG lider industrin av lågt 
kapacitetsutnyttjande och skulle behöva anpassas till EU:s kvalitetsnormer. 
Privatiseringsprocessen har emellertid inte fullbordats. Ungefär 10 % av sektorn har ännu 
inte blivit privatiserad och häri ingår de mest betydelsefulla företagen. 
Jordbrukspolitik 
Slovenien började driva sin egen jordbrukspolitik 1991. Denna politik befästes med 
antagandet av en strategi för jordbrukets utveckling i Slovenien år 1993 där särskild vikt 
lades vid hållbar utveckling av jordbruket och landsbygden med insikt om miljömässiga 
och sociala aspekter. Stödpolitiken består bland annat av följande huvudmoment: i) 
priskontroll på mjölk, socker, vete och mjöl, ii) stöd till insatsvaror, kredit- och 
investeringsstöd, iii) yttre gränsskydd och exportstöd. 
Priserna på jordbruksprodukter i Slovenien är i allmänhet högre än i andra 
centraleuropeiska länder och i de flesta fall högre än det lägsta noterade priset på EU:s 
marknader. Priset på vete ligger avsevärt högre än priserna i EG beroende på högre de 
högre stödpriserna på vete av brödkvalitet i Slovenien. 
De huvudsakliga poltitiska åtgärderna i sektorer med marknadsorganisation liknar, eller 
ligger mycket nära, EG:s politik. Ett antal sektorer har emellertid mycket få mekanismer 
för intervention på marknaden annat än skydd av utrikeshandeln. 
Landsbygdsutvecklingen är en väsentlig del av den slovenska jordbrukspolitiken och 
flera av de politiska åtgärderna är inriktade mot att kompensera för de ogynnsamma 
produktionsförhållandena för bönder i kuperade och bergiga regioner och främja 
ekonomiska aktiviteter vid sidan av jordbruket, som till exempel tillverkning av 
specialprodukter med högre mervärde, turism etc. 
Slovenien är just i färd med att ompröva sin jordbrukspolitik i syfte att föra den närmare 
gemensamma jordbrukspolitiken. Direkta utbetalningar, som till exempel inkomststöd till 
jordbrukare jämte handlingsprogram för regional utveckling och landsbygdsutveckling, 
planeras att införas gradvis. Förändringar i prisstödsåtgärderna för mjölk antogs 1996. 
Med ett planerat genomförande år 1997 skall direkta utbetalningar ersätta den prispolitik 
som stödjer mjölkproduktionen i bergiga och kuperade områden. 
Den andel av statens budget som går till jordbruket är ungefär 2 %. Ökade utgifter 
förväntas av den nya regeringen i samband med det planerade genomförandet av åtgärder 
liknande dem i gemensamma jordbrukspolitiken (direkta utbetalningar, 
handlingsprogram för landsbygdsutveckling). 
Politiken rörande utrikeshandeln utgör en betydande faktor i den slovenska livsmedels-
och jordbrukspolitiken. År 1993 införde Slovenien ett system med tröskelpriser och 
rörliga importavgifter. När Slovenien blev medlem i Världshandelsorganisationen 
(WTO) ändrades dessa åtgärder i enlighet med villkoren i Allmänna tull- och 
handelsavtalet (GATT). Slovenien uppfyller sina åtaganden enligt GATT rörande 
70 
inhemskt stöd, marknadstillträde och exportsubventioner. Slovenien har gjort sina 
åtaganden i ecu. De begränsade exportsubventioner som hittills har använts är tänkta att 
användas för exportfrämjande aktiviteter. Europaavtalet med Slovenien undertecknades 
1996. 
Slovenien är också med i Centraleuropeiska frihandelsavtalet (CEFTA). Liberaliseringen 
av jordbruksmarknaden inom CEFTA kommer att genomföras gradvis med 
målsättningen att en fullständig integrering av marknaderna mellan de avtalsslutande 
partema skall ha uppnåtts 1999. 
Den slovenska handelspolitiken är också inriktad på att upprätthålla och återställa landets 
marknader i de före detta jugoslaviska republikerna. Inom ramen för detta har ett 
frihandelsavtal undertecknats med före detta jugoslaviska republiken Makedonien. 
Slovenien håller på att införa den lagstiftning som anges i vitboken. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Ett problem med stor betydelse för den slovenska regeringen är det tvingande behovet av 
strukturanpassningar i jordbrukssektorn, särskilt i bergstrakterna och de mindre gynnade 
områdena. I den utsträckning Slovenien uppnår sina mål att föra sin politik närmare 
gemensamma jordbrukspolitiken inom de större sektorerna bör det inte vara några större 
svårigheter för Slovenien att anpassa sig till EG:s politik. Restriktioner i den inhemska 
budgeten och bristen på mänskliga resurser skulle emellertid kunna försena 
tillnärmningsprocessen. 
Anpassningar av vissa marknadsorganisationer är nödvändiga, i) De statliga monopolen i 
spannmåls-, oljeväxt- och sockersektorn måste avvecklas, ii) Den slovenska 
sockerpolitiken skulle behöva anpassas till EG:s politik, iii) Politiken i griskötts-, 
fjäderfä- och äggsektorn liknar EG:s politik så dessa sektorer utgör inte något större 
hinder för en anslutning om inte ett nytt lagförslag om införande av interventionspriser 
och offentliga interventionsuppköp i grisköttssektorn godkänns av parlamentet, iv) 
Politiken som tillämpas i mejeri- och nötköttssektorn skiljer sig från EG:s politik på 
väsentliga punkter (mjölkkvoter, system baserade på marknadspriser, etc.) 
De huvudsakliga marknadspolitiska instrument som används inom EG används inte i 
Slovenien. Detta inkluderar nyckelinstrument som mjölkkvoter, nyckelfaktorer inom 
systemet för jordbruksgrödor (basareal, arealuttag, kompensationsbetalning och bidrag 
inom djursektorn) och vissa program för landsbygds- och strukturutveckling. Förvaltning 
och kontroll av dessa åtgärder skulle kräva relativt sofistikerade förvaltningssystem, 
bland annat lämpliga fastighetsregister och system för identifikation och registrering av 
boskap. 
Det är svårt att på detta stadium förutse hur stödpriserna i jordbrukssektorn kommer att 
utvecklas i Slovenien under perioden före anslutningen, för det kommer att vara 
avhängigt ett flertal faktorer som den inhemska ekonomin, situationen på 
exportmarknaderna och utveckling av prisstödsnivåerna inom unionen. Den slovenska 
regeringen har emellertid aviserat sin avsikt att minska stödpriserna och gå mot ett mera 
riktat direkt inkomststöd. 
Ett viktigt inslag i den slovenska jordbrukspolitiken är stöd för att minska 
produktionskostnaderna och inkomststöd i ogynnsamma områden. En del av dessa 
71 
åtgärder, särskilt de direkta insatssubventionerna, står i konflikt med gemenskapens 
regelverk medan andra (kredit- och investeringsåtgärder) ligger inom ramen för EG:s 
strukturutvecklingspolitik. 
Sektorn för livsmedelsberedning skulle kunna bli den som mest påverkas av ett 
medlemskap. Det är viktigt att Slovenien driver lämpliga handlingslinjer för höjda 
kvalitetsnormer och ökad produktivitet under tiden före anslutningen. Den ökade 
liberaliseringen av handeln som följer av de regionala handelsavtalen kommer troligen att 
skynda på anpassningsprocessen genom ökad konkurrens. 
Slovenien har gjort framsteg i genomförandet av de viktigaste åtgärderna som anges i 
vitboken. Om framstegen fortsätter på samma sätt som nu kommer de väsentligaste 
delarna av åtgärderna för den inre marknaden att vara genomförda i slutet av detta 
årtionde. Det är emellertid svårt att på detta stadium bedöma graden av tillnärmning till 
gemenskapens regelverk och i vilken utsträckning den nödvändiga infrastrukturen för 
inspektion och kontroll finns, eller kommer att finnas, för att säkerställa att lagstiftningen 
genomdrivs på ett tillfredsställande sätt. 
På det veterinära området har det delvis uppnåtts en tillnärmning till och ett 
genomförande av gemenskapens regelverk. Den angivna tidsplanen för antagande och 
genomförande av sekundärlagstiftningen på de olika områdena varierar från 1997 till 
2000. Det kan ifrågasättas om den rättsliga strukturen är tillräcklig för att Slovenien 
effektivt ska kunna lägga till och genomföra EG:s lagstiftning. 
Under tillnärmningsprocessen skulle Slovenien behöva införa mer vad gäller HACCP-
systemet (riskbedömning och kritiska kontrollpunkter) och autokontroll, övervaknings-
och bevakningsprogram, sjukdomsbekämpning, den inre marknadens kontrollåtgärder 
(skyddsåtgärder, licenssystemet, veterinärkontroller, tilläggsgarantier, regionalisering), 
importsystem (godkända tredje länder, godkända anläggningar) och identifikations- och 
registreringssystem för djur (särskilt små anläggningar). Resurserna och 
yrkeserfarenheterna vid gränskontrollstationer och veterinärlaboratorier behöver 
förbättras. Det datoriserade informationssystemet, identifikations- och 
registreringssystemet för djur samt systemen för utsmältning måste förbättras. 
Vaccineringar mot klassisk svinpest utförs fortfarande och övergång till ett 
vaccinationsfritt program är nödvändigt men kommer att bli tekniskt besvärligt. 
Vad gäller utsäde och förökningsmaterial, växtskydd, växtskyddsmedel, resthalter av 
bekämpningsmedel och djurfoder har en tillnärmning av lagstiftningen påbörjats. Det 
kommer emellertid att vara nödvändigt för kommissionen att kontrollera om 
lagstiftningen genomförs korrekt. 
EG:s handelsnormer för frukt och grönsaker skulle behöva införas. Lagstiftning håller för 
närvarande på att förberedas för en harmonisering av handelskraven inom vinsektorn. 
Slovenien är med i Internationella vinkontoret, OIV (Office International de la Vigne et 
du Vin), och landets lagstiftning är harmoniserad med OIV:s beslut. 
Förvaltningen har begränsad ledningserfarenhet och för närvarande verkar 
förvaltningsstrukturen vara otillräcklig för ett säkerställande av att gemenskapens 
regelverk genomförs och genomdrivs på ett riktigt sätt. 
72 
Slutsats 
Ytterligare anpassning av lagstiftningen till gemenskapens regelverk krävs fortfarande 
även om betydande framsteg har gjorts när det gäller att vidta de åtgärder som nämns i 
vitboken. 
Särskilda ansträngningar behövs när det gäller att 
förstärka politiken rörande landsbygds- och strukturutveckling 
genomföra och genomdriva de veterinära och fytosanitära kraven och förbättra 
anläggningarna så att de uppfyller EG:s normer; detta gäller i synnerhet 
inspektions- och kontrollåtgärderna för att skydda EU:s yttre gränser, 
förbättra de administrativa strukturerna för att garantera att det finns nödvändig 
kapacitet för att genomföra och genomdriva den gemensamma 
jordbrukspolitikens politiska instrument, 
ytterligare omstrukturera jordbrukets livsmedelsindustri så att dess 
konkurrenskraft förbättras. 
Om sådana framsteg åstadkoms bör en anslutning på medellång sikt inte föra med sig 
några större problem med tillämpning av gemensamma jordbrukspolitiken på ett lämpligt 
sätt. 
Fiske 
Den gemensamma fiskeripolitiken omfattar en gemensam organisation av marknaderna, 
strukturpolitik, avtal med tredje länder, förvaltning och bevarande av fiskeresurserna 
samt vetenskaplig forskning till stöd för dessa verksamheter. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om handel med fiskeriprodukter med Europeiska 
gemenskapen. 
Vitboken innehåller inga åtgärder på detta område. 
Översikt 
Fiskesektorn har inte någon större betydelse för landets ekonomi. Längs Adriatiska 
kusten har den lokal betydelse men de begränsade fiskemöjligheter som Adriatiska havet 
ger innebär att fisket kommer att förbli småskaligt. År 1995 uppgick fångsterna för 105 
fartyg till 1 911 ton (mest sardiner, ansjovis, skarpsill). Endast 183 fiskare sysselsattes. 
Som handelspartner till gemenskapen svarar Slovenien för 0,05 % av EU:s sammanlagda 
import av fiskeriprodukter (oavsett ursprung) och 2,0 % av EU:s import av 
fiskeriprodukter från enbart ansökarländerna (avser värdet av importen). Vad beträffar 
EU:s export går 0,52% av den sammanlagda exporten av fiskeriprodukter till Slovenien 
och av EU:s export av dessa produkter till ansökarländerna går 6,2 % till Slovenien 
(avser värdet av exporten). 
73 
Inom beredningsindustrin (med 300 anställda) var produktionen 2 285 ton år 1995. Den 
främsta produkten är konserverad ansjovis. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Siffrorna för Sloveniens produktion och utrikeshandel år låga jämfört med motsvarande 
EG-siffror och torde inte få någon större inverkan på gemenskapen som helhet. 
Det kommer att bli nödvändigt för Slovenien att bygga upp en administration på 
fiskeområdet som kan genomföra den gemensamma fiskeripolitiken, särskilt när det 
gäller att förvalta resurserna, upprätta ett register över flottan, genomföra 
strukturpolitiken och den gemensamma organisationen av marknaderna inom sektorn 
samt samla in alla statistiska uppgifter. Detsamma gäller för EG:s politik i hälso-, hygien-
och miljöfrågor. 
Slutsats 
Sektorn kommer högst sannolikt inte att orsaka några problem vid en anslutning. 
Energi 
Bland EU:s viktigaste energipolitiska mål, enligt kommissionens vitbok "Energipolitik 
inom Europeiska unionen", märks främjandet av konkurrenskraft, tryggad 
energiförsörjning samt miljöskydd. De viktigaste delarna i EG:s energilagstiftning utgörs 
av bestämmelser i fördragen och sekundärrätten, i synnerhet inom området konkurrens 
och statliga stöd, den interna energimarknaden, inbegripet direktiv om elström, öppen 
prissättning, transitering av gas och elström, tillstånd för prospektering efter samt 
undersökning och utvinning av kolväten, beredskapsåtgärder (inbegripet åliggandet att 
lägga upp beredskapslager osv.), kärnenergi samt effektiv energianvändning och 
miljöbestämmelser, utgör. Utvecklingen av det transeuropeiska energinätet och stöd till 
FoU inom energiområdet är andra viktiga områden inom energipolitiken. Den utveckling 
som för närvarande pågår omfattar liberalisering av gassektorn, lagstiftning rörande 
effektiv energianvändning samt fordons- och oljeprogrammet. 
Inom kärnenergiområdet har gemenskapens regelverk utvecklats påtagligt från det 
ursprungliga Euratom fördraget till en ram av rättsliga och politiska styrmedel, de 
internationella avtal. I denna ram ingår för närvarande hälso- och säkerhetsfrågor 
(inbegripet strålskydd), reaktorsäkerhet, hantering av radioaktivt avfall, investeringar 
(inbegripet Euratoms finansiella styrmedel), forskningsfrämjande, den gemensamma 
kärnenergimarknaden, leveranser, säkerhetskontroll och internationella förbindelser. 
Europaavtalet omfattar samarbete för att utveckla en stegvis integration av de europeiska 
energimarknaderna, och innehåller bestämmelser om stöd inom närliggande 
politikområden. I vitboken om förberedandet av länderna i Central- och Östeuropa för 
den inre energimarknaden betonas det att de viktigaste direktiven om den inre marknaden 
måste tillämpas till fullo tillsammans med EG-lagstiftningen om konkurrens. Beträffande 
kärnenergisektorn berör vitboken försörjning med kärnämne, säkerhetskontroll och 
transport av radioaktivt avfall. 
74 
Översikt 
Slovenien importerar mer än 70% av sitt energibehov, särskilt olja och gas (30% 
respektive 10% av energibalansen), men även fasta bränslen och kärnbränsle. Inhemska 
tillgångar består i huvudsak av lignit (som orsakar allvarlig miljöförstöring) och sub-
bituminös kol av låg kvalitet, som utgör 20 % av energibalansen, men även av en del 
vattenkraft, biomassa och uran (uranbrytningen upphörde 1990 och nedläggningen pågår 
fortfarande). 
Brytning av fasta bränslen kommer av strategiska skäl att fortsätta även i framtiden, men 
produktionen har redan minskat dramatiskt under de senaste åren (lignit från 5,1 miljoner 
ton till 3,9 miljoner ton under perioden 1985 - 1995 och brunkol från 2,6 miljoner ton till 
1 miljon ton under perioden 1989 -1995). 
Landets beroende av import utifrån kan hanteras väl tack vare goda nätverkskontakter 
och importens geografiskt spridda ursprung. Elnätet är sedan 1974 sammankopplat med 
det västeuropeiska elsystemet UCPTE. Olja och gas importeras från Ryssland, men även 
från andra håll. Energieffektiviteten är bara hälften av genomsnittet i EU på grund av 
arvet från det förflutna: låga priser, föråldrad och ineffektiv teknik och otillräckliga 
handlingsprogram för energieffektivitet. 
En amerikansk tryckvattenreaktor i Krsko fyller 20% av elbehovet i Slovenien och 50% 
av dess elproduktion exporteras till Kroatien. Detta samägda slovensk-kroatiska 
kärnkraftverk kontrolleras av sloveniens kärnsäkerhetsadministration inom ministeriet för 
miljö och stadsplanering. Även om det inte krävs i gemenskapens regelverk skulle en 
oberoende kontrollstruktur vara önskvärd. Slovenien bör genomföra denna princip som 
ingår i den konvention om kärnsäkerhet som nyligen har ratificerats. Investeringar har 
gjorts för att säkerställa att kärnsäkerheten förblir på hög nivå. Det faktum att kraftverket 
är byggt på en förkastningslinje har lett till ytterligare seismologiska undersökningar i 
området. En forskningsreaktor är i drift i Ljubljana. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Den utstakade riktningen i "Strategi för effektiv energianvändning och energiförsörjning 
i Slovenien" från 1996 ligger i linje med EG:s energipolitik och inbegriper 
marknadsorientering, tryggad energiförsörjning, miljöskydd och förbättrad 
energieffektivitet. 
Den rättsliga ramen för konkurrens inom energisektorn håller gradvis på att tillnärmas 
direktiven om den inre energimarknaden i kombination med tillämpning av EU:s 
konkurrenslagstiftning. Antagandet av särskilda energilagar bör skyndas på. 
Energipriserna har höjts avsevärt men vissa priser (kors-)subventioneras fortfarande av 
sociala eller andra skäl och täcker inte kostnaderna. Regeringens linje är att höja priserna 
med 7 % per år (i reala termer) och att ligga på ungefär 80 % av de genomsnittliga 
priserna i EU år 2000. 
Energibolagen är i allmänhet statligt dominerade monopol, men det finns några små, 
fristående kraftproducenter. Vad gäller driften av allmännyttiga inrättningar inom 
energisektorn bör lagstiftning införas så att effektiv förvaltning av de statligt ägda 
företagen kan säkerställas och snedvriden konkurrens undvikas. För att säkerställa 
75 
företagens framtida konkurrenskraft bör höjningarna av de faktiska priserna ligga i linje 
med regeringens mål. 
De nuvarande oljereserverna (trettio dagars förbrukning) uppfyller inte kraven i 
gemenskapens regelverk om katastrofberedskap, i vilket bland annat föreskrivs nittio 
dagars obligatoriska reserver. 1 den händelse lagstiftning införs snabbt skulle EG:s mål 
kunna nås på medellång sikt. 
Omstruktureringen av sektorn för fasta bränslen fortsätter och man måste ta itu med de 
social och regionala följderna av detta samtidigt som de statliga ingreppen bör bedömas 
utifrån EG: s regler för statsstöd. 
Slovenien har påbörjat utvecklingen av gemenskapsanpassad lagstiftning för effektiv 
energianvändning (märkning av hushållsapparater, miniminormer för effektiv 
energianvändning) och miljönormer (exempelvis bränslekvalitet) men mycket återstår att 
göra. I detta sammanhang bör det noteras att det behövs investeringar i 
Lendavaraffmaderiet för att det skall kunna konkurrera på den redan mättade europeiska 
marknaden. 
Kärnbränsle framställdes av slovenskt uran i USA där även anrikningstjänsterna i stor 
utsträckning upphandlades. Använt bränsle från reaktorer kommer att skickas tillbaka till 
USA. 
Den gemensamma politiken för en tryggad försörjning med kärnmaterial genom 
diversifying av försörjningskällorna kommer att gälla för de leveranskontrakt som sluts 
efter en anslutning. I ett utvidgat EU vore det önskvärt att Slovenien ur ett långsiktigt 
försörjningsperspektiv åtminstone delvis fyllde sitt uranbehov på grundval av långfristiga 
kontrakt. 
Använt bränsle från Krsko lagras i kärnkraftverkets bränslebassäng vars kapacitet kan 
ökas. Mellanlagring i torrbehållare skulle också kunna vara en möjlighet. Några skulle 
kunna lagras i Kroatien som drar nytta av den elektricitet som tillverkas i Krsko. Den 
långsiktiga slutförvaringen av använt bränsle har ännu inte fastställts och bör därför 
analyseras ytterligare. Regeringen har börjat samla in medel för nedläggning av 
Krskoverket när det skall tas ur drift. 
I samband med en anslutning skulle Slovenien bli tvunget att efterleva bestämmelserna i 
Euratom fördraget, i synnerhet de som rör kärnmaterialförsörjningen, gemensamma 
marknaden för kärnmaterial, säkerhetskontroller, hälsa och säkerhet samt internationella 
avtal. Landet har ännu inte anslutit sig till eller helt genomfört alla relevanta 
internationella ordningar på detta område, som exempelvis riktlinjerna från Nuclear 
Suppliers Group och IAEA:s utökade informationsplikt och har ännu inte anslutit sig till 
OECD:s kärnkraftsorgan Nuclear Energy Agency, men har ett gällande, heltäckande 
säkerhetsavtal med IAEA. Det väntas därför inga större svårigheter när det gäller 
tillämpningen av gemenskapens lagstiftning på detta område. Särskild uppmärksamhet 
bör ägnas kärnkraftverks driftsäkerhet. Oberoendet för den myndighet med ansvar för 
säkerheten bör främjas. 
Slutsats 
Under förutsättning att fortsatt kraftfulla insatser görs bör Slovenien kunna uppfylla 
kraven i huvuddelen av EG:s lagstiftning på energiområdet inom de närmaste åren. I 
76 
frågor som anpassning av monopol inbegripet import och export, tillgång till nät, 
energiprissättning, statligt ingripande i sektorn för fasta bränslen, katastrofberedskap 
inbegripet uppbyggnad av obligatoriska oljelager och utveckling av effektiv 
energianvändning samt kvalitetsstandarder för bränsle måste emellertid utvecklingen 
följas noga. 
Inga större svårigheter väntas när det gäller efterlevnaden av Euratoms bestämmelser, 
men Slovenien bör ansluta sig till, eller helt genomföra, vissa internationella avtal på 
kärnenergiområdet. Landet bör på tillbörligt sätt ta itu med kärnsäkerhetsnormerna och 
måste finna långsiktiga lösningar på avfallsfrågan. 
Transport 
Gemenskapens transportpolitik består av handlingsprogram och initiativ inom tre 
grundläggande områden: 
- Att förbättra kvaliteten genom att utveckla integrerade och konkurrenskraftiga 
transportsystem som är baserade på avancerad teknik som också bidrar till att 
miljömål och säkerhetsmål uppnås. 
- Att stärka den inre marknaden för att främja effektivitet, valfrihet och användarvänliga 
transporttjänster samtidigt som den sociala standarden tryggas. 
Att bygga ut förbindelserna utåt genom att förbättra transportförbindelserna mellan 
EU och tredje land och främja EU-aktörers tillträde till andra transportmarknader (Den 
gemensamma transportpolitiken - Handlingsprogram 1995-2000). 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftningen till 
gemenskapens lagstiftning och om samarbete för att omstrukturera och modernisera 
transporterna, för att göra det lättare att få tillträde till transportmarknaden, för att 
underlätta transitering och för att upprätta driftsstandarder som är jämförbara med dem 
som gäller inom gemenskapen. Vitboken är inriktad på åtgärder som behövs för att 
transportsektorn skall uppfylla den inre marknadens villkor, inklusive sådana aspekter 
som konkurrens, harmoniserad lagstiftning samt standarder. 
Översikt 
Slovenien har enligt traditionen varit ett transiteringsland för trafiken till och från 
Grekland och Mindre Asien och infrastrukturen har utvecklats i enlighet därmed. De 
politiska förändringarna i slutet av 80-talet och kriget med f.d. Jugoslavien ledde till en 
större omorientering av trafikflödena och en stor minskning av trafiken i nordvästlig-
sydostlig riktning samtidigt som trafiken längs axeln sydväst-nordost gradvis ökade, 
varvid en stor del av trafiken skedde på vägar som inte var anpassade för en så stor 
trafikvolym. Med freden borde Slovenien få tillbaka sin roll som transiteringsland mellan 
Grekland och övriga medlemsstater och det är möjligt att infrastrukturen kommer att 
utsättas för vissa nya påfrestningar. Slovenien håller just på att genomföra ett stort 
investeringsprogram som innebär att dess vägnät förbättras, idag huvudsakligen längs 
axeln i sydvästlig-nordostlig riktning. Man kommer också att behöva förbättra 
infrastrukturen för gränsövergångarna för att möta den växande efterfrågan på trafik till 
och från Kroatien. Det faktum att landet ännu inte har några färdigt utmärkta landgränser 
77 
och gränser till havs med Kroatien, kan kanske komma att skapa problem för landet i 
egenskap av transitland. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Vad gäller förverkligandet av den inre marknaden har Slovenien kommit mycket långt i 
fråga om övertagandet om gemenskapens regelverk trots att landet var det sista som 
undertecknade ett associeringsavtal med EG. Den slovenska sektorn för internationella 
transporter tillämpar i stort sett redan, eller är på god väg att tillämpa, regler som liknar 
unionens, särskilt vad beträffar luftfart, sjöfart, kombinerade transporter och person- och 
godstransporter på väg. Avsaknaden av lagstiftning för statsägda företag hindrar 
upprättandet av en öppen marknad. Vad gäller järnvägarna måste tillämpningen av 
regelverket i fråga om allmän trafikplikt och standardisering av redovisningssystemen 
bevakas under de närmaste åren. Under förutsättning att det sker en anpassning av den 
slovenska vägtrafikskatten till gemenskapslagstiftningen på detta område och att 
marknaden för godstransporter på väg öppnas, borde Slovenien snabbt kunna integreras i 
den inre marknaden för transporter. 
De slovenska myndigheterna har satt upp som ett mål att bygga upp ett integrerat och 
konkurrenskraftigt transportsystem. De två största svårigheterna på detta område blir 
troligen att uppnå en acceptabel säkerhetsnivå för transporterna och ett optimalt 
utnyttjande av transportsystemet. De framsteg som Slovenien gjort vad beträffar 
säkerheten är tillfredsställande. Däremot verkar målet att skapa ett sammanhållet 
transportsystem svårare att uppnå. Det är troligt att man i Slovenien kommer att få se en 
bestående tendens till en ökning av vägtrafiken vilket man redan nu försöker att 
kompensera genom att göra insatser för användning av järnvägarna. 
För att förbättra förbindelserna med unionens medlemsstater och med grannländerna 
planerar Slovenien att investera cirka 2,2 miljarder ecu ur sin egen budget mellan 1995 
och 1999 i transportinfrastruktur som utnyttjas för internationell trafik, huvudsakligen de 
Europatäckande transportkorridorerna. Detta belopp motsvarar ungefär 2,9 % av BNI, 
vilket förefaller tillfredsställande. 
Slutsats 
Slovenien har gjort tillfredsställande och snabba framsteg vad gäller övertagandet av 
gemenskapens regelverk på transportområdet. Under förutsättning att ytterligare insatser 
görs avseende godstransporter på väg (särskilt i fråga om marknadstillträde och 
skattebestämmelser) samt att framsteg görs vad beträffar den ekonomiska öppenheten 
inom järnvägssektorn, vilket verkar vara möjligt att åstadkomma, är det inte troligt att 
transportsektorn kommer att orsaka några större svårigheter vad gäller övertagandet av 
regelverket i fråga om den inre marknaden. 
Man bör dock bevaka att de förutsättningar som krävs för att lägga grunden till det 
framtida transeuropeiska transportnätet, utvidgat till nya länder, skapas. 
Små och medelstora foretag 
EU:s företagspolitik syftar till att skapa ett gynnsamt klimat för små och medelstora 
företag inom EU, att förbättra deras konkurrenskraft och att uppmuntra dem till 
verksamhet på europeisk och internationell nivå. Politiken kännetecknas av en hög grad 
78 
av subsidiaritet. Gemenskapens kompletterande funktion fastställs och omsätts i 
praktiken genom ett flerårigt program för små och medelstora företag i EU. Detta 
program ger den rättsliga grunden samt budgetunderlaget för gemenskapens särskilda 
politiska insatser för små och medelstora företag. Regelverket har hittills varit begränsat 
till rekommendationer för specifika områden, men även lagstiftning inom andra sektorer 
påverkar små och medelstora företag (t.ex. konkurrens, miljö och bolagsrätt). 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete för att utveckla och stärka små och 
medelstora företag, särskilt inom den privata sektorn, bl.a. genom tillhandahållande av 
information och rådgivning i frågor som rör lagstiftning, administration och beskattning. 
Vitboken innehåller inga specifika åtgärder. 
Översikt 
Små och medelstora företag dominerar den slovenska företagssektorn. Sedan 1988 är det 
tillåtet för privatpersoner att starta eget företag (i enlighet med företagslagen respektive 
hantverkslagen). Privatiseringsprocessen, som nu befinner sig i slutfasen, har lett till att 
ett antal större industriföretag har delats upp i medelstora företag. 
Ekonomiministeriet har lagt fram ett handlingsprogram som bland annat syftar till en 
decentralisering av de små och medelstora företagens utveckling till lokal nivå. 
Ekonomikammaren och hantverkskammaren, med obligatoriskt medlemskap är också 
lokalt etablerade. 
Bland de viktigaste åtgärderna i programmet ingår sänkt vinstskatt för nyetablerade och 
små företag under de fyra första åren och avdrag för import av maskiner och råvaror 
(särskilt för exportföretag). Kreditsäkerheter ordnas genom en fond för små och 
medelstora företag och lokalt via kommunala fonder. Dessutom ges det stöd för 
utbildning och internationell marknadsföring och kontakter med småföretagarföreningar i 
grannländerna har etablerats. Dessa åtgärder berör företag med färre än 50 anställda 
eftersom det är sådana som klassas som "små och medelstora företag" i Slovenien. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Regeringen är medveten om att det finns en del svagheter i programmet för utveckling av 
små och medelstora företag, framför allt avseende överensstämmelse mellan och 
samordning av de olika åtgärdsprogrammen. Situationen bör förbättras inom de närmaste 
åren. Små och medelstora företag utgör en viktig potential för innovation och export i 
Slovenien. I syfte att främja utvecklingen av en konkurrenskraftig företagssektor som gör 
det möjligt för Slovenien att hinna ikapp den ekonomiska utvecklingen inom EU bör 
dessa resurser tillvaratas. 
De pågående ansträngningarna för att stärka de små och medelstora företagen under 
perioden inför anslutningen måste därför fortsätta. 
Slutsats 
Inga särskilda problem är att vänta rörande Sloveniens framtida deltagande i denna 
sektor. 
79 
3.5 Ekonomisk och social sammanhållning 
Sysselsättning och sociala frågor 
Gemenskapens socialpolitik har utvecklats med hjälp av en rad olika instrument såsom 
lagstiftning, Europeiska socialfonden samt riktade insatser på särskilda områden, till 
exempel åtgärder för bättre folkhälsa, för att bekämpa fattigdom och för att bistå personer 
med funktionsnedsättning. Gemenskapens regelverk omfattar hälsa och säkerhet i arbetet, 
arbetsrätt och arbetsvillkor, lika möjligheter för kvinnor och män, samordning av social 
trygghet för migrerande arbetstagare samt tobaksprodukter. Sociallagstiftningen i 
Europeiska unionen kännetecknas av att det i denna fastställs minimikrav. Därtill 
kommer att den sociala dialogen på europeisk nivå finns med i fördraget (artikel 118b) 
och att det i protokollet om socialpolitik hänvisas till samråd med arbetsmarknadens 
parter och till åtgärder för att underlätta den sociala dialogen. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser för tillnärmning av lagstiftningen till 
gemenskapslagstiftningen och om samarbete för att höja nivån på hälsa och säkerhet i 
arbetet, om arbetsmarknadspolitik och om modernisering av systemet för social trygghet. 
Vitboken innehåller åtgärder för en tillnärmning på alla områden i gemenskapens 
regelverk. 
Översikt 
I Slovenien finns ett flertal fackföreningar och bland dem fyra stora sådana. 
Arbetsgivarna representeras i huvudsak av fyra organisationer. På nationell nivå fungerar 
den sociala trepartsdialogen bra. Ytterligare utveckling av den social dialogen kommer 
att främjas av att den planerade ramlagen om förhållandet mellan arbetsmarknadens 
parter antas. 
Arbetslösheten var enligt ILO:s mätmetoder cirka 7,3 %. Ungefär en femtedel av de som 
är registrerade som arbetslösa beräknas ha deltidsarbeten och oregistrerade anställningar. 
De slovenska statistiken över den registrerade arbetslösheten har en inneboende tendens 
att ange för höga siffror. 
Slovenien har utvecklat ett system med regionala arbetsförmedlingar för att kunna föra en 
aktiv arbetsmarknadspolitik. 
Slovenien har samma typ av finansieringsproblem på området för social trygghet som de 
flesta europeiska länder. Under 1994 var den del av BNP som användes till social 
trygghet nästan densamma, dvs. 25 %, som den i många medlemsstater. Såvida inte 
socialförsäkringssystemet reformeras kommer ett ökande underskott att anstränga den 
statliga budgeten inom en snar framtid. Vissa förändringar i systemet kan emellertid öka 
risken för att en del grupper faller igenom det sociala skyddsnätet. Systemen för 
socialhjälp som en sista utväg är ganska torftiga. Fortsatta ansträngningar krävs för att 
säkerställa att åtgärderna för det sociala skyddet utvecklas. 
Hälsovården i Slovenien är på det hela taget jämförbar med nivåerna inom EU. 
80 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
I Slovenien befinner sig arbetet med en tillnärmning av lagstiftningen för hälsa och 
säkerhet fortfarande i en inledningsfas. Även om ingen tidsplan har angivits av Slovenien 
har processen för en tillnärmning till EU:s regelverk kommit igång. Tillbörlig opartiskhet 
i yrkesinspektionsrutinerna som står i överensstämmelse med ILO:s konvention nr 81 
måste säkerställas. 
Huvudprinciperna i den europeiska arbetsrätten har redan införts i Sloveniens 
lagstiftning. En del anpassningar måste fortfarande göras när det gäller arbetarnas 
trygghet vid överlåtelse av företaget och inrättandet av ett garantiinstitut som skydd för 
de anställda i händelse av arbetsgivarens insolvens. Mindre ändringar krävs rörande 
kollektiva avskedanden, information till de anställda om de arbetsvillkor som gäller för 
deras anställningskontrakt och rörande den befintliga regleringen av arbetstider. Även om 
det redan existerar fungerande företagsråd måste den sociala dialogen på företagsnivå 
utvecklas. En ny arbetslag håller på att förberedas för att säkerställa full 
överensstämmelse med EU:s regelverk. I allmänhet bör den fortsatta politiken att 
modernisera arbetsmarknaden uppmuntras. 
De grundläggande bestämmelserna i EU:s lagstiftning om likabehandling av kvinnor och 
män finns med i Sloveniens lagstiftning. En anpassning av bestämmelserna om 
föräldraledighet är nödvändig. 
Beträffande fri rörlighet för arbetare verkar det inte finns något som hindrar Slovenien 
från att genomföra bestämmelserna i gemenskapens regelverk på detta område. För att 
rätten till fri rörlighet skall kunna införas krävs det emellertid att Slovenien gör ändringar 
i sin nationella lagstiftning, särskilt vad gäller tillträde till arbetsmarknaden och 
behandling fri från diskriminering på grund av nationalitet. 
När det gäller den sociala tryggheten för migrerande arbetstagare kommer en anslutning i 
princip inte att innebära några större problem, även om ett antal tekniska anpassningar 
kommer att bli nödvändiga. Viktigare är förvaltningarnas förmåga att tillämpa de 
detaljerade reglerna för samordning i samarbetet med andra länder. Slovenien tycks ha 
många av de administrativa strukturer som krävs för att klara av dessa uppgifter, men 
ytterligare förberedelser och utbildning behövs före en anslutning. 
De två direktiven om varningstexter på cigarrettförpackningar och högsta tjärhalt har 
ännu inte införlivats med nationell lagstiftning. 
Slutsats 
På socialpolitikens område har Slovenien redan vidtagit ett flertal betydande åtgärder 
som förberedelse för sitt framtida EU-medlemskap. De sociala reformerna bör fortsättas 
och den sociala dialogen bör utvecklas. Om Slovenien fortsätter sina ansträngningar är 
det troligt att landet på medellång sikt kommer att kunna påta sig de skyldigheter som 
följer med ett EU-medlemskap. 
81 
Regionalpolitik och sammanhållning 
I enlighet med avdelning XIV i fördraget stödjer gemenskapen ökad sammanhållning, 
huvudsakligen genom strukturfonderna. Slovenien måste införa dessa instrument på ett 
effektivt sätt, samtidigt som landet respekterar de principer, mål och tillvägagångssätt 
som kommer att föreligga vid dess anslutning. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete på områdena för regional 
utveckling och fysisk planering, särskilt genom utbyte av information mellan lokala, 
regionala och nationella myndigheter och utbytesarrangemang för statstjänstemän och 
sakkunniga. Vitboken innehåller inga särskilda åtgärder på detta område. 
Översikt 
Sloveniens sammanlagda BNP har ökat sedan 1993, och låg 1995 på cirka 59 % av EU-
genomsnittet. Efter att ha ökat med i genomsnitt nästan 6 % per år under perioden 1990-
1995, tyder siffrorna nu på att arbetslösheten, som uppgår till ungefär 7 %, håller på att 
minska. 
Den nuvarande rättsliga grunden för Sloveniens regionala utvecklingsinitiativ utgörs av 
lagen om utvecklingshjälp till områden som står inför stora demografiska problem, 
vilken antogs i slutet av 1990 och som omfattar 61 % av landområdet och 24,6 % av 
invånarna. I enlighet med denna lag samfinansierar staten projekt för utveckling av 
infrastrukturen på lokal nivå, offentliga tjänster och mjuka lån för ekonomiska aktiviteter 
(till små och medelstora företag). 
Nyligen framlades en lag för det nationella parlamentet om främjande av regional 
utveckling, i vilken det anges tre typer av områden med problem som ligger i linje med 
nuvarande EU-praxis (1, 2 och 5b) och ett gränsområde som inte ligger mer än 10 
kilometer från gränsen (för samarbete i Interreg/Phare-programmen). I denna lag föreslås 
också att regionala utvecklingsråd och ett övergripande informationssystem skall inrättas. 
Den fysiska planeringen fastställs i planer på lång och medellång sikt och ligger inom det 
lokala självstyrets ansvarsområde. 
Ministeriet för ekonomiska förbindelser och utveckling är ansvarigt för regional 
utveckling, ministeriet för miljö och fysisk planering har hand om fysisk planering. Tolv 
funktionella regionala indelningar för planering har skapats, men utan valda 
representationer och etablerad förvaltning. Sedan 1995 är den lokala förvaltningen byggd 
på grundval av 147 lokala myndigheter. I lagen om offentlig förvaltning fastställs 
befogenheterna för dessa lokala organ. 
Sloveniens ekonomiska instrument som är tillgängliga för regionala utvecklingsinitiativ 
är begränsade. Det går emellertid ännu inte att fastställa hur mycket som investeras i 
utveckling och som därmed skulle kunna utgöra nationella medel vid samfinansieringen 
av EG:s strukturpolitik. I nuläget kan Sloveniens förmåga till samfinansiering därför inte 
bedömas med tillräcklig tillförlitlighet. 
82 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
En ny lag om regional utveckling håller på att utarbetas och regeringen beslöt i november 
1996 att upprätta en arbetsgrupp med representanter från de olika ministerierna för att 
utarbeta en nationell politik på detta område. 
Det ministeriella ansvaret för regional utvecklingspolitik och fysisk planering behöver 
emellertid stärkas. Dessutom verkar den institutionella strukturen ligga i sin linda, med 
låg samordning mellan ministerierna. 
Trots detta verkar en tydlig politisk medvetenhet råda i Slovenien om behovet av en 
regionalpolitik och ett upprättande av administrativa och budgetära tillvägagångssätt, 
som kan kanalisera EU:s strukturåtgärder. 
Slutsats 
Slovenien håller för närvarande på att inrätta en regional utvecklingspolitik anpassad till 
dess regionala särdrag. Eftersom landet är litet borde dess regionalpolitik utgöra en del av 
den nationella utvecklingsstrategin. Trots att vissa bestämmelser fortfarande skall 
genomföras, verkar Sloveniens administrativa förmåga vara tillräcklig för att genomföra 
integrerade regionala utvecklingsprogram på ett effektivt sätt. Under förutsättning att 
nödvändiga reformer genomförs skulle Slovenien på medellång sikt vara i stånd att 
tillämpa gemenskapens regler och på ett effektivt sätt kanalisera de medel som utgår från 
EG: s strukturpolitik. 
3.6 Miljö och livskvalitet 
Miljö 
Gemenskapens miljöpolitik, som utgår från fördraget, syftar till att främja ekologisk 
hållbarhet. Detta skall uppnås genom integration av miljöskydd i olika områden av EU:s 
politik, förebyggande åtgärder, tillämpning av principen om att förorenaren betalar, 
bekämpning av miljöförstörelse vid källan samt delat ansvar. Gemenskapens regelverk 
omfattar cirka 200 rättsakter inom ett vitt område som bland annat berör förorening av 
vatten och luft, hantering av avfall och kemikalier, bioteknik, strålskydd och naturskydd. 
Medlemsstaterna skall säkerställa att en miljökonsekvensbedömning genomförs innan 
utvecklingstillstånd utfärdas för vissa offentliga och privata projekt. 
I Europaavtalet fastställs att principen om hållbar utveckling skall läggas till grund för 
Sloveniens utvecklingspolitik, och att miljöaspekterna skall integreras till fullo. I avtalet 
fastställs vidare att miljön skall vara föremål för bilateralt samarbete och tillnärmningen 
av lagstiftningen till gemenskapsrätten. 
Vitboken behandlar endast en liten del av gemenskapens regelverk inom miljöområdet, 
nämligen den produktrelaterade lagstiftningen, som har direkt att göra med fri rörlighet 
för varor. 
83 
Översikt 
Det finns inga områden i Slovenien med akuta miljöproblem. Däremot finns det stora och 
i en del fall växande problem, framför allt vad gäller vattenkvalitet och avfallshantering 
men också vad gäller luft- och markföroreningar. 
Ytvattnets och grundvattnets kvalitet har försämrats på senare år på grund av jordbrukens 
ytvattenavrinning, utsläpp av orenat avloppsvatten från tätorter och industrier och läckage 
från mottagningsanläggningar för industriellt och kommunalt avfall. Dricksvattnet har 
dålig kvalitet och avloppsvattnet bearbetas inte mycket, men Slovenien överväger att 
införa ett handlingsprogram för att förbättra situationen. Avfallshanteringen är ett område 
där det finns anledning till ökad oro. Problemen härrör från snabbt växande obehandlade 
avfallsmängder från industrier och tätorter och läckage från oreglerade soptippar. 
Kraftverk och i allt högre grad stadstrafiken är de främsta källorna till luftföroreningar, 
som är särskilt betydande i området kring Ljubljana. Surt regn har nyligen blivit ett stort 
problem. Omfattande användning av gödningsmedel och bekämpningsmedel i jordbruket 
bidrar till markföroreningarna. Slovenien har en ovanligt rik biologisk mångfald men 
erosionen ger anledning till oro. 
Slovenien har en ramlagstiftning för miljön (miljöskyddslagen från 1993) vars mål och 
principer syftar till en hållbar utveckling. Ett lagstiftningssystem finns också för luft- och 
vattenföroreningar men det finns ingen lagstiftning för avfallshantering, även om 
regeringen nyligen antog en omfattande handlingsplan för detta område. På det hela taget 
släpar sekundärlagstiftningen efter när det gäller genomförande och genomdrivande. 
De ekonomiska resurser som tilldelas miljösektorn är mycket begränsade, långt under 
genomsnittet i EU, och lägre än de investeringar som de slovenska myndigheterna anser 
nödvändiga för genomförande av det nationella miljöhandlingsprogrammet. Till de 
ekonomiska instrumenten hör fonden för ekologisk utveckling och ett system för böter 
och tillstånd. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Sloveniens miljölagstiftning har börjat anpassas till EU:s lagstiftning men det finns 
fortfarande luckor i lagstiftningen för vissa områden och den lagstiftning som behandlar 
genomdrivande, och det finns inte tillräckligt med information om den nya 
lagstiftningens överensstämmelse. Dessutom verkar Slovenien inte ha strukturer som 
säkerställer att miljölagstiftningen och miljöpolitiken är förenlig med unionens. 
Avgörande för möjligheterna att uppnå formell överensstämmelse med gemenskapens 
regelverk blir att en kompletterande lagstiftning fullt förenlig med den existerande 
ramlagstiftningen inom alla miljösektorer antas. 
Vad beträffar de miljöåtgärder som anges i vitboken (både fas I och fas II) 
överensstämmer den slovenska lagstiftningen delvis på de flesta områden med EU-
lagstiftningen, men det förekommer luckor i lagstiftningen om avfallshantering, kemiska 
substanser och buller. 
De nuvarande nivåerna av faktisk överensstämmelse ligger fortfarande under EG:s 
normer på viktiga områden: industri- och energisektorn, kommunalt avfall och farligt 
avfall. Sloveniens koncentrering på vattenkvaliteten har lett till att införlivandet av andra 
delar av gemenskapens regelverk i ganska hög grad har försummats, bland annat 
84 
produktrelaterade direktiv och avfallsdirektiv. Miljöproblem i jordbrukssektorn måste 
bemästras. Särskild uppmärksamhet bör ägnas ett snabbt införlivande av ramdirektiven 
gällande luft, avfall och vatten och direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga 
och begränsa föroreningar (96/61/EG) samt utarbetande av finansieringsstrategier för 
lagstiftningsåtgärder inom vatten-, luft- och avfallssektorn, för vilka krävs stora 
investeringar. 
Viktiga åtgärder som väsentligt skulle höja nivån för verklig överensstämmelse skulle 
inbegripa en klart uttalad höjning av graden av efterlevnad, en ökning av den nationella 
budgeten för miljöinvesteringar, undanröjande av flaskhalsar i förvaltningen och 
parlamentet vad beträffar utarbetande av ny lagstiftning och vidareutveckling av 
ekonomiska styrmedel. Landets anslutningsstrategi på miljöområdet bör innehålla 
tidsplaner för genomförande av och överensstämmelse med EG:s miljölagstiftning, till en 
början bl. a. för genomförande av de ovan nämnda ramdirektiven och direktivet om 
samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar. 
Slutsats 
Gemenskapens regelverk på miljöområdet kan förväntas vara helt införlivat med 
Sloveniens lagstiftning på medellång sikt om de nuvarande planerna på en ny 
ramlagstiftning och sekundärlagstiftning om genomförandet realiseras och om det 
nationella miljöhandlingsprogrammet och miljöstrategin inför anslutningen antas snabbt. 
En verklig efterlevnad av ett flertal rättsakter (t. ex. hantering av avloppsvatten från 
tätorter, dricksvatten, aspekter av avfallshanteringen och luftföroreningar) kan emellertid 
endast uppnås på lång sikt och kommer att kräva ökade miljöinvesteringar samt stora 
ansträngningar för att förstärka den administrativa kapaciteten. 
Konsumentskydd 
Gemenskapens regelverk omfattar skydd av konsumentens ekonomiska intressen 
(inbegripet kontroll av vilseledande reklam, prismärkning, konsumentkredit, oskäliga 
avtalsvillkor, distansförsäljning, paketresor, försäljning utanför fasta affärslokaler och 
fast egendom på tidsdelningsbasis, s.k. timeshare), allmän produktsäkerhet samt de mer 
specifika områdena kosmetika, benämning på textilier och leksaker. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om tillnärmning av lagstiftningen till 
gemenskapslagstiftningen och samarbete i syfte att uppnå full överensstämmelse mellan 
konsumentskydd i Slovenien och gemenskapen. Vitbokens fas 1 innehåller åtgärder för 
att förbättra produktsäkerheten, även för kosmetika, benämning på textilier och leksaker, 
samt för att skydda konsumentens ekonomiska intressen. Dessa åtgärder berör främst 
vilseledande reklam, konsumentkredit, oskäliga avtalsvillkor och prismärkning. Fas 2 
innehåller åtgärder för paketresor, försäljning utanför fasta affärslokaler och fast 
egendom på tidsdelningsbasis. EG-lagstiftning som nyligen antagits (distansförsäljning) 
eller som kommer att antas inom kort (jämförande reklam, prismärkning) kommer också 
att behöva beaktas. 
Översikt 
Slovenien har visserligen ännu ingen lag om konsumentskydd, men ett lagförslag har 
diskuterats i många år i parlamentet. I september 1996 inrättade regeringen en 
konsumentskyddsbyrå som emellertid hittills verkar ha saknat nödvändiga resurser. 
85 
Ministeriet för ekonomiska förbindelser och utveckling bär det övergripande ansvaret för 
samordningen av konsumentpolitiken. Tillsammans med den slovenska 
konsumentorganisationen utarbetar ministeriet årliga program för konsumentskydd som 
skall antas av den slovenska regeringen. Konsumenternas företrädare är den slovenska 
konsumentorganisationen som grundades i juni 1990 som en oberoende, icke-statlig, 
ideell organisation. På grund av dess starka ställning har andra konsumentrörelser svårt 
att utvecklas. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Förslaget till konsumentskyddslagen verkar vara på god väg att godkännas. Men 
ytterligare ändringar eller nya bestämmelser skulle fortfarande behövas om den slovenska 
lagstiftningen helt skall överensstämma med EG:s normer för konsumentpolitik. 
I fråga om skydd av konsumentens ekonomiska intressen verkar det som om 
prismärkning och vilseledande reklam endast delvis kommer att regleras av förslaget till 
den slovenska konsumentskyddslagen. Bestämmelserna för "särskilda typer av 
försäljning" skyddar konsumenterna mer än vad som är fallet enligt EG:s direktiv, men 
förordningarna om oskäliga kontraktsvillkor måste förtydligas. Det finns betydande 
luckor beträffande konsumentkredit, paketresor och fast egendom på tidsdelningsbasis 
där det verkar finnas bara ett fåtal lagstiftningsåtgärder eller ingen lagstiftning alls. 
Den slovenska lagstiftningen om produktsäkerhet verkar ha begränsad omfattning 
jämfört med EG:s regler och det är inte troligt att förslaget till konsumentskyddslagen 
innehåller några nya eller mer omfattande bestämmelser för att skydda konsumenterna på 
detta område. Vad kosmetika beträffar är det huvudsakliga problemet med den väntade 
nya förordningen hur produkten skall definieras. Nya förordningar i linje med EG:s 
direktiv väntas komma för benämningar på textilier och leksakers säkerhet. 
En stark och oberoende konsumentrörelse, stöttad av de offentliga myndigheterna, måste 
växa fram parallellt med antagandet av gemenskapens regelverk. 
Slutsats 
Trots den otillräckliga rättsliga situationen verkar utsikterna för att lagstiftningen skall 
utvecklas i linje med EG:s regelverk vara goda på medellång sikt, förutsatt att arbetet 
fortsätter. Ansträngningar måste dock göras för att anpassa den nationella lagstiftningen 
till EG:s regelverk. Slovenien måste snarast godkänna utkastet till 
konsumentlagstiftningen liksom ett antal ändringar i syfte stärka konsumentskyddet, 
framför allt rörande allmän produktsäkerhet 
3.7 Rättsliga och inrikes frågor 
Nuvarande bestämmelser 
Gemenskapens regelverk för samarbete i rättsliga och inrikes frågor (ibland förkortat 
RIF) kan främst hänföras till rambestämmelserna för samarbete i avdelning VI (artikel K) 
i Fördraget om Europeiska unionen, den s.k. "tredje pelaren". Vissa bestämmelser och 
andra lagstiftande åtgärder inom den "första pelaren" (EG-fördraget) är emellertid också 
relevanta för detta samarbete. 
86 
Europeiska unionens samarbete i rättsliga och inrikes frågor rör i första hand asylpolitik, 
kontroll av gemenskapens yttre gränser, invandring, tull- och polissamarbete i kampen 
mot grov brottslighet, inklusive narkotikahandel, samt straffrättsligt och civilrättsligt 
samarbete. I EU-fördraget anges grundvalarna för samarbetet, särskilt 
Europakonventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna 
samt Genèvekonventionen från 1951 om flyktingars rättsliga ställning. Samarbetet 
baseras också implicit på en rad andra internationella konventioner, framför allt inom 
ramen för Europarådet, Förenta nationerna och Haagkonferensen. Ur rättslig synpunkt 
skiljer sig åtgärderna inom den tredje pelaren från dem inom den första, eftersom de 
vidtas i form av konventioner, gemensamma åtgärder, gemensamma ståndpunkter och 
resolutioner. Detta gäller också de nya utkast till rättsakter som är under behandling. 
Rådet har fattat beslut om flera EU-konventioner (inklusive Dublinkonventionen från 
1990, konventioner angående utlämning och bedrägeribekämpning, samt 
Europolkonventionen), som nu väntar på att ratificeras av medlemsstaternas parlament. 
Ytterligare ett antal konventioner, bland annat en om gemenskapens yttre gränser, 
befinner sig på olika stadier i rådets förhandlingar. Samarbetet i rättsliga och inrikes 
frågor bedrivs i hög grad på det praktiska planet, men omfattar också utformning och 
genomförande av lagstiftning. 
Det nya fördraget 
När det nya fördrag som blev resultatet av regeringskonferensens avslutande möte i 
Amsterdam träder i kraft kommer de nuvarande samarbetsramarna att vara överspelade 
inom flera av de ovan nämnda områdena. 
I det nya fördraget befästs på nytt målet att utveckla Europeiska unionen såsom ett 
område präglat av "frihet, säkerhet och rättvisa", och dessa frågor, bland annat fri 
rörlighet för personer, asyl och invandring, förs in inom ramen för gemenskapen. 
När det gäller den fria rörligheten för personer fastställs särskilt i det nya fördraget att 
reglerna inom Schengenavtalet skall integreras i Europeiska unionen, och att alla 
kandidatländer måste godta dessa regler för att kunna bli medlemmar i unionen. 
Vad gäller de områden som stannar kvar inom ramen för det tidigare samarbetet, särskilt 
polisiära och straffrättsliga frågor, lägger det nya fördraget grunden för ett fördjupat 
samarbete. 
Europaavtalet och vitboken 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete i kampen mot narkotikamissbruk 
och tvättning av pengar. 
Vitboken berör inte uttryckligen frågor inom den tredje pelaren, men hänvisar däremot 
till vissa frågor inom den första pelaren som hör nära samman med detta samarbete, 
bland annat tvättning av pengar samt den fria rörligheten för personer. Dessutom 
hänvisas till Bryssel- och Romkonventionerna. 
Översikt 
Allmänna förutsättningar för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor 
87 
Slovenien blev medlem i Europarådet 1995, och har ratificerat de viktigaste 
konventionerna om mänskliga rättigheter. I landets författning fastställs att domstolarna 
skall vara oberoende i enlighet med rättsstatsprincipen. 
Reformen av institutionerna för rättsliga och inrikes frågor har kommit en god bit på väg 
även om det finns vissa problem angående domarkårens effektivitet. I landets författning 
finns garantier för dataskydd i linje med EU:s krav och Slovenien har ratificerat 1990 års 
konvention om dataskydd. En ny lag som är tänkt att modernisera dataskyddssystemet 
håller på att utarbetas. (Se även avsnittet om den inre marknaden.) 
Asyl 
Slovenien är part till Genèvekonventionen och tilläggsprotokollet från 1967. För 
närvarande regleras asyllagarna av allmänna utlänningslagen men en ny asyllag i linje 
med EU:s krav, som omfattar såväl socialt stöd som ansökningsförfaranden, håller på att 
utarbetas. Ytterst få asylansökningar har gjorts. Det finns emellertid ungefär 8 000 
tillfälliga flyktingar från f.d. Jugoslavien som har beviljats tillfälligt skydd. En lag om 
tillfällig fristad antogs av det slovenska parlamentet i april 1997. 
Invandring och gränskontroll 
Ungefär 190 miljoner gränsövergångar ägde rum 1995 och av dessa visade sig cirka 4 
200 vara illegala. Invandrarna kommer från Rumänien, Sri Lanka, Turkiet och Kina. 
Slovenien följer EU:s förteckning över de tredje länder för vilka visum krävs och 
använder EU:s standardformulär för visum. Ärenden om uppehållstillstånd och 
invandring som berör utlänningar omfattas av 1991 års utlänningslag. Avtal om 
återtagande finns med Beneluxländema, Frankrike, Grekland, Kanada, Kroatien, 
Schweiz, Slovakien, Rumänien, Ungern och Österrike. 
Polissamarbete 
Organiserad brottslighet förekommer på områden som vapenhandel, kvinnohandel, 
prostitution, tvättning av pengar, fordonsstöld och narkotikasmuggling. Lagstiftningen 
har skärpts för effektivare bekämpning av den organiserade brottsligheten och 
specialenheter håller på att inrättas. Personalen har liten erfarenhet men blir allt 
effektivare. Slovenien har undertecknat 1990 års konvention om tvättning av pengar. (Se 
även avsnittet om den inre marknaden.) Slovenien fick uppleva enstaka handlingar av 
politisk terrorism mot slutet av frihetskriget, men det har inte förekommit några 
incidenter på senare tid. Slovenien känner oro över att internationella terrorister använder 
sig av slovenskt territorium. Landet är inte part till de viktigaste konventionerna om 
internationell terrorism men den inhemska straffrättsliga lagstiftningen omfattar 
terroristverksamhet. 
Narkotika 
Slovenien är ett stort transitland när det gäller narkotikahandel. Betydande mängder 
heroin har beslagtagits under senare år. Den inhemska efterfrågan ökar. Slovenien har 
anslutit sig till de viktigaste internationella narkotikakonventionerna. Inhemska rättsliga 
åtgärder för att ta itu med narkotikaundersökningar har vidtagits och det finns särskilda 
narkotikaenheter inom de rättsvårdande myndigheterna. 
Rättsligt samarbete 
Slovenien har ratificerat de viktigaste straffrättsliga konventionerna och inhemska 
rättsliga förfaranden för samarbete i straffrättsfrågor har införts. Landet är part till ett 
flertal Haagkonventioner och utvecklar sin kapacitet för genomförande även på den civila 
sidan. I allmänhet saknas erfarenhet och effektivitet i den slovenska domarkåren och det 
rättsliga systemet i vidare bemärkelse och det krävs reformer och utveckling av de 
mänskliga resurserna för ett dessa skall kunna fungera effektivt. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Det finns fortfarande en del luckor att fylla i Sloveniens lagstiftning, men i de flesta fall 
är lagstiftningen antingen under utarbetande eller införd. Under den närmaste framtiden 
kommer det att ges prioritet åt arbetet att avhjälpa dessa brister vad gäller internationella 
konventioner, särskilt på det straffrättsliga området, och att utveckla det rättsliga 
systemet och de rättsliga institutionerna som handhar organiserad brottslighet. På 
migrationsområdet kommer det att vara viktigt att genomföra den nya asyllagen på ett 
sätt som tar full hänsyn till EU:s regelverk. 
Slutsats 
För det mesta har Slovenien visat sin förmåga att göra framsteg på områden som rör 
rättsliga och inrikes frågor, framför allt i samband med invandring och gränskontroll. 
Förutsatt att framsteg görs på andra områden, särskilt beträffande domarkåren och 
antagande i dess helhet av gemenskapens regelverk om asyl, och systemen för 
bekämpning av organiserad brottslighet utvecklas ytterligare bör Slovenien kunna 
uppfylla gemenskapens regelverk rörande rättsliga och inrikes frågor (det nuvarande och 
framtida) inom de närmaste åren. 
3.8 Utrikespolitik 
Handel och internationella ekonomiska förbindelser 
Gemenskapens regelverk på detta område består i huvudsak av gemenskapens 
multilaterala och bilaterala handelspolitiska åtaganden och dess autonoma 
handelspolitiska skyddsåtgärder. 
Europaavtalet innehåller på flera områden bestämmelser enligt vilka parterna skall följa 
WTO/GATT-principer eller andra relevanta internationella förpliktelser. 
Vitboken innehåller inga bestämmelser på detta område. 
Översikt 
Slovenien har utvecklat en öppen handelsekonomi och är medlem i 
Världshandelsorganisationen (WTO). Slovenien måste vid en anslutning uppfylla 
förpliktelserna enligt de plurilaterala WTO-avtal till vilka gemenskapen är part. 
Slovenien upprätthåller för närvarande kvantitativa begränsningar för import av textil-
eller beklädnadsprodukter. Vid en eventuell anslutning måste Slovenien tillämpa 
gemenskapens kvoter och kvantitativa begränsningar. De slovenska myndigheterna har 
förbundit sig att gradvis avveckla dessa begränsningar, som planeras vara helt undanröjda 
89 
år 2005. Vid en anslutning skulle gemenskapens politik på textilområdet utvidgas till att 
omfatta Slovenien. För att beakta Sloveniens anslutning skulle det bli nödvändigt att 
justera eventuella begränsningar som gemenskapen fortfarande upprätthåller vid 
anslutningstidpunkten med en lämplig mängd. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Vid en anslutning måste Slovenien tillämpa Gemensamma tulltaxan och de bestämmelser 
inom den gemensamma jordbrukspolitiken som rör utrikeshandeln. Den vägda 
genomsnittliga nivån, efter Uruguayrundan, på tullarna för mest gynnad nation vad gäller 
industriprodukter är 10,9 % för Slovenien och 3,6 % för gemenskapen. 
Slovenien bör i sina förbindelser med internationella organisationer säkerställa att dess 
agerande och åtaganden står i överensstämmelse med Europaavtalet och att landets 
framtida förpliktelser som medlem i gemenskapen fullgörs på ett enhetligt sätt. 
Vid en anslutning skulle Slovenien bli part till gemenskapens olika förmånsavtal. 
Förmånsavtal mellan Slovenien och tredje land måste i allmänhet sägas upp vid en 
anslutning. 
När det gäller tjänstehandel och etableringsvillkor har Slovenien försökt se till att dess 
multilaterala åtaganden enligt Allmänna tjänstehandelsavtalet (GATS) så väl som möjligt 
stämmer överens med gemenskapens. Slovenien har förklarat sig vara redo att åtgärda 
alla betydelsefulla fall av bristande överensstämmelse som det oaktat kan komma att 
uppdagas. 
Vid en anslutning skulle Slovenien vara tvunget att upphäva nationell lagstiftning om 
handelspolitiska skyddsåtgärder och i stället tillämpa EG:s lagstiftning. 
Erfarenheterna från tidigare anslutningar har visat att en automatisk utvidgning av 
gällande antidumpningsåtgärder till att omfatta nya medlemsstater kan föranleda tredje 
länder att ifrågasätta detta förfarandes överensstämmelse med relevanta WTO-
bestämmelser. Det har också visat sig att anslutningar skapar möjligheter att kringgå 
åtgärder som antagits av gemenskapen inom ramen för de handelspolitiska 
skyddsåtgärderna. Detta sker genom att stora mängder av den produkt som omfattas av 
åtgärder exporteras till den framtida medlemsstatens territorium före anslutningen för att 
sedan vid anslutningen automatiskt övergå till fri omsättning inom det utvidgade 
tullområdet. Dessa två problem måste behandlas under tiden före Sloveniens anslutning. 
Slovenien är anslutet till en av de fyra befintliga ordningarna för icke-spridning av 
massförstörelsevapen och håller på att ratificera en annan. Varor med dubbelt 
användningsområde är för närvarande inte föremål för exportkontroll enligt slovensk 
lagstiftning. Vapenexporten kontrolleras dock. Det är ovisst om Slovenien skulle kunna 
iaktta EG:s lagstiftning vid en eventuell anslutning, eftersom det tar tid att genomföra 
effektiv kontroll. Slovenien bör gripa sig an denna fråga i brådskande ordning. 
Slutsats 
Slovenien ligger väl till för att kunna uppfylla gemenskapens krav på detta område inom 
de närmaste åren, förutsatt att i synnerhet problemet med behovet av exportkontroll för 
varor med dubbelt användningsområde åtgärdas snabbt. 
90 
Utvecklingssamarbete 
Regelverket på området för utvecklingssamarbete utgörs framför allt av 
Lomékonventionen, som löper fram till början av år 2000. 
Varken Europaavtalet eller vitboken innehåller några bestämmelser på detta område. 
Översikt 
Slovenien har inga avtal om förmånshandel med AVS-länderna och något allmänt 
preferenssystem tillämpas inte. Slovenien beviljar inte tullfritt tillträde. 
Slovenien har ingen budget för utvecklingsbistånd, men har bidragit ekonomiskt till 
återuppbyggnaden av Bosnien-Hercegovina. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Slovenien bör vid en anslutning tillämpa sin förmånliga handelsordning på AVS-
länderna och tillsammans med de övriga medlemsstaterna delta i finansieringen av 
Europeiska utvecklingsfonden (EUF), som tillhandahåller finansiellt stöd i enlighet med 
Lomékonventionen. 
Det skulle kunna innebära en del svårigheter för Slovenien att i dess helhet tillämpa 
Lomékonventionens handelsordning från och med anslutningsdagen. 
Normalt ansluter sig nya medlemsstater till Lomékonventionen genom ett protokoll som 
bifogas konventionen och som träder i kraft samma dag som de ansluter sig till EU. 
Slutsats 
Slovenien måste göra betydande framsteg om landet skall kunna uppfylla EU:s krav på 
detta område inom de närmaste åren. 
Tull 
Gemenskapens regelverk på detta område utgörs av gemenskapens tullkodex och dess 
tillämpningsföreskrifter, Europeiska gemenskapens kombinerade nomenklatur, 
Gemensamma tulltaxan inklusive handelsförmåner, tullkvoter och tillfälliga upphävanden 
av tullar samt annan tullrelaterad lagstiftning som inte omfattas av tullkodexen. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om upprättande av ett frihandelsområde med 
gemenskapen och en gradvis avveckling av tullar på ett stort antal olika produkter i 
enlighet med klara tidsplaner från och med avtalets ikraftträdande. 
Vitboken innehåller under fas I åtgärder för att konsolidera och rationalisera den 
frihandel som upprättats enligt Europaavtalet, inklusive lagstiftning som är förenlig med 
tullkodexen, Kombinerade nomenklaturen och andra bestämmelser. Fas II handlar om att 
gemenskapens lagstiftning skall antas i sin helhet för att medlemskap i tullunionen skall 
vara möjligt vid en anslutning. 
91 
Översikt 
Vid en anslutning skulle de slovenska tullmyndigheterna bli tvungna att påta sig alla de 
skyldigheter som följer av kravet på att landet skall skydda och kontrollera sin del av 
Europeiska unionens yttre gräns. Förutom bestämmelserna om indirekta skatter skulle de 
slovenska tullmyndigheterna ansvara för genomförandet av och upprätthållandet av 
respekten för den gemensamma handelspolitiken, den gemensamma jordbrukspolitiken, 
den gemensamma fiskeripolitiken och andra bestämmelser vid gemenskapens yttre gräns. 
Sloveniens förmåga att till fullo tillämpa gemenskapens regelverk förutsätter att landet 
har möjlighet att anta och genomföra gemenskapens lagstiftning, att nivån på 
infrastrukturen och utrustningen är godtagbar, särskilt i fråga om datorisering och 
möjligheter att göra undersökningar, och att det inrättas en effektiv tullförvaltning med 
ett tillräckligt antal kunniga och motiverade tjänstemän med en hög grad av integritet. 
Med hjälp av det tekniska bistånd som tillhandahållits genom tullprogrammen har 
Slovenien antagit en tullkodex som stämmer överens med gemenskapens tullkodex och 
dess tillämpningsföreskrifter. Denna trädde i kraft den 1 januari 1996. Lagstiftningen om 
tullbefrielse stämmer i stor utsträckning överens med gemenskapens lagstiftning, men 
förseningarna är stora vad gäller varumärkesförfalskade och piratkopierade varor. 
Slovenien anpassar fortlöpande sin nationella varunomenklatur till gemenskapens 
kombinerade nomenklatur. Landet har redan en integrerad tulltaxa. Detta kommer i hög 
grad att underlätta jämförelsen av slovenska tullsatser med Gemensamma tulltaxans 
lullsatser. 
Den 1 januari 1997 antog Slovenien det nya systemet för kumulering av ursprung mellan 
europeiska länder. 
Landet har ansökt om att bli avtalsslutande part till EG/EFTA-konventionen om ett 
gemensamt transiteringsförfarande och till konventionen om det administrativa 
enhetsdokumentet. Landet har även ansökt om att få delta i en av tulldatabaserna 
(TARIC). 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Sloveniens nationella lagstiftning tillåter butiker för skattefri försäljning vid landgränser, 
även om de slovenska myndigheterna avser att senast den 1 juli 1998 följa 
Tullsamarbetsrådets rekommendation av den 16 juni 1960. Denna typ av butiker är enligt 
rekommendationen inte tillåten vid landgränser och är heller inte tillåten på 
gemenskapens territorium - således är avvecklingen av dessa butiker en förutsättning för 
anslutning. De slovenska myndigheterna bör dock snarast påskynda avvecklingen av 
dessa butiker. 
Det kommer att vara viktigt att se till att de slovenska tullmyndigheterna på ett lämpligt 
sätt kan delta i tullunionens respektive den inre marknadens olika datoriserade system för 
förvaltning av bestämmelserna om tull och indirekta skatter, samt i de datoriserade 
systemen för ömsesidigt administrativt bistånd i frågor som rör tull, jordbruk och 
indirekta skatter. Datoriseringen befinner sig på ett preliminärt stadium i Slovenien och 
datorsystemen måste moderniseras. 
92 
Vid en anslutning måste Slovenien avveckla tullkontrollerna vid gränserna mot 
medlemsstaterna i Europeiska unionen och mot de andra länder som ansluter sig. Landet 
bör i sin strategiska planering beakta de medel som kan komma att behövas för att 
förstärka gränskontrollstationerna vid gränserna mot länder som inte är medlemsstater i 
Europeiska unionen. 
Slutsats 
Om Slovenien fortsatt gör stora ansträngningar för att anpassa sin organisation och 
personal till de uppgifter som måste utföras av en modern tullförvaltning, bör det om 
några år kunna uppfylla EG:s krav. 
Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
Slovenien har sedan självständighetsförklaringen den 25 juni 1991 omorienterat sin 
utrikes- och säkerhetspolitik mot EU och NATO. Sedan Slovenien började delta i den 
politiska dialogen mellan EU och de associerade länderna har landet aktivt deltagit i 
arrangemang inom ramen för unionens gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik och 
har alltid hörsammat uppmaningar att understödja EU:s insatser i detta sammanhang. 
Slovenien är medlem av FN, Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa 
(OSSE), Europarådet och många andra internationella organisationer. Landet är 
associerad partner i Västeuropeiska unionen (VEU), deltar i Nordatlantiska 
samarbetsrådet (NACC) och Partnerskap för fred och har klargjort sin önskan att gå med 
i Västeuropeiska unionen och NATO så snart som möjligt. Slovenien har sörjt för 
transitmöjligheter för internationella styrkor på väg till f d. Jugoslavien för 
fredsbevarande operationer. Landet skickade inga trupper till de NATO-ledda 
fredsstyrkorna i Bosnien (IFOR), men har tillhandahållit helikoptrar och medicinsk 
utrustning. Slovenien är också med i ett antal regionala organisationer, däribland 
Centraleuropeiska frihandelsavtalet (CEFTA) och Centraleuropeiska initiativet (CEI). 
Det finns inga territoriella tvister mellan Slovenien och någon medlemsstat i unionen 
eller något associerat land. Mellan Slovenien och Kroatien återstår emellertid en del 
problem och det mest svårlösta av dem är tvisten om gränsen till havs i Piranbukten. 
Andra tvister rör den inte lika konfliktfyllda gränsdragningen på land, äganderättsfrågor, 
driften av kärnkraftverket i Krsko och bankfordringar. Det återstår också ett antal frågor 
rörande ekonomiskt samarbete med Kroatien att lösa. Slovenien är angeläget att 
säkerställa skyddet för de slovenska minoriteterna i Italien och Österrike. 
Slovenien har en ny och liten utrikesförvaltning med begränsade erfarenheter och 
resurser. I sinom tid bör den emellertid kunna delta som fullvärdig medlem i unionen. 
Landet har 36 beskickningar utomlands med 108 anställda i diplomatisk tjänst. 
Slovenien är formellt inte delaktigt i de kontrollsystem som rör massförstörelsevapen 
men har etablerat kontakter med berörda organisationer och har klargjort sina intentioner 
att bli delaktigt i alla relevanta internationella överenskommelser om vapenkontroll. Det 
lilla slovenska försvaret står under demokratisk kontroll och är för närvarande föremål 
för omorganisering för att motsvara NATO:s krav. Försvarsindustrins kapacitet är liten. 
EU:s förordningar rörande exportkontroll av teknik med dubbelt användningsområde 
studeras just nu i Slovenien för att den nödvändiga lagstiftningen skall kunna införas. 
93 
I det uttalande som fogades till ansökan om medlemskap i unionen bekräftade den 
slovenska regeringen sin vilja och förmåga att delta fullt ut och aktivt i den gemensamma 
utrikes- och säkerhetspolitiken. 
Bedömningen av Sloveniens utrikes- och säkerhetspolitik till dags dato ger anledning att 
förvänta att landet som medlem skulle kunna uppfylla sina skyldigheter på detta område. 
3.9 Finansiella frågor 
Finansiell kontroll 
Genomförandet av gemenskapspolitiken, särskilt för jordbruket och strukturfonderna, 
kräver effektiva förvaltnings- och kontrollsystem för offentliga utgifter, med 
bestämmelser om bedrägeribekämpning. En tillnärmning av lagstiftningen behövs 
dessutom för att tillåta att systemet för egna medel införs, med tillfredsställande 
bestämmelser om redovisning. 
Europaavtalet innehåller bestämmelser om samarbete inom revision och finansiell 
kontroll, med tekniskt bistånd från gemenskapen om så är lämpligt. Vitboken innehåller 
inga åtgärder på detta område. 
Översikt 
När Slovenien blev självständigt sköttes revision och kontroll inom det ekonomiska 
området av en självständig enhet, byrån för betalningar och kontroll (Agency for 
Payments and Control, SDK). SDK utgjorde tidigare en del av det jugoslaviska systemet, 
där dess kontroller också fungerade på ett tillfredsställande sätt. Efter självständigheten 
har Slovenien successivt fått överföra SDK:s befogenheter till institutioner som är bättre 
rustade för en marknadsekonomisk omgivning. 
Vad beträffar extern kontroll är den nationella revisionsrätten, som inrättades i juli 1994 
och inledde sin verksamhet i januari 1995, det högsta statliga kontrollorganet, med 
uppgift att kontrollera de offentliga räkenskaperna, budgeten och de medel som avsätts 
för offentliga ändamål. Denna revisionsrätt har också i uppgift att kontrollera uppbörden 
av offentliga skatter och avgifter, samt ekonomiska transaktioner inom enheter och 
företag som omfattas av offentligrättslig eller civilrättslig lagstiftning och som tar emot 
medel från staten, samt inom andra enheter där staten har ekonomiska intressen. 
Revisionsrättens oavhängighet är fastställt i konstitutionen, och dess rapportering 
uppfyller internationella revisionsnormer. I årsrapporten redovisas revisionsrättens 
slutsatser, uppgifter om överträdelser, det årliga saldot för användningen av medlen samt 
rekommendationer om rättsliga förfaranden eller utredningar. 
Ett särskilt parlamentsutskott för budget och finans ansvarar för den politiska kontrollen 
av regeringens ekonomiska förvaltning. 
Finansministeriets avdelning för budgetkontroll genomför interna kontroller av hur de 
olika användarna förvaltar budgetmedlen ur finansiell, materiell och bokföringsmässig 
synvinkel i enlighet med ett årligt revisionsprogram som genomdrivits av regeringen. 
Därvid bedöms hur transaktionerna uppfyller lagar och andra regler, samt 
transaktionernas ändamål. Avdelningen för budgetkontroll har också rätt att besluta om 
94 
sanktioner. Förebyggande budgetkontroller utförs även av finansministeriets avdelning 
för offentliga räkenskaper och i viss utsträckning inom de olika ministerierna. 
Ansvaret för det internationella samarbetet för bedrägeribekämpning delas mellan tre 
olika instanser, beroende på typen av fall. För brottmål ansvarar inrikesministeriets 
avdelning för brottsutredningar inom ramen för Interpol, vid fall av överträdelse av 
tullagstiftningen handläggs målen av tulldirektoratet inom finansministeriet, och vid 
finansiella transaktioner av byrån för förebyggande av penningtvätt (Office for Money 
Laundering Prevention). Skatteuppbörden kontrolleras av de olika kontrollansvariga 
enheterna inom skattemyndigheten. 
Bedömning av nuläget och framtidsutsikterna 
Efter att Slovenien blev självständigt infördes internationella normer för ekonomisk 
förvaltning och kontroll på samma sätt som i EU:s medlemsstater. Flera av 
gemenskapens förordningar tillämpas med målet att uppnå god hantering och skydd av 
gemenskapens intressen genom sund förvaltning av gemenskapens fonder. Även om nya 
lagar som i allmänhet speglar gemenskapens regelverk på området för finansiell kontroll 
har antagits eller är på väg att antas krävs fortfarande en utveckling och förstärkning av 
de system som krävs för att genomföra och tillämpa dem. 
Det finns ingen central myndighet som ansvarar för bedrägeribekämpningen, och inte 
heller planer på att inrätta en sådan. De befintliga interna och externa kontrollorganen är 
ännu inte effektiva nog för att uppfylla EU:s normer och praxis. 
Den interna kontrollen inom tullen utgör ännu inte en specifik "plattform" för revision 
med avseende på egna medel, och det kommer att krävas ytterligare samarbete med 
kommissionen för att avgöra om bokföringsförfarandena helt uppfyller kraven i 
förordning nr 1552/89. 
De nuvarande förfarandena för rapportering och uppföljning lider å ena sidan av en 
otillfredsställande definition av rättens roll och å andra sidan av en överdriven 
formalisering. Den nuvarande situationen beror i stor utsträckning på att det saknas en 
klart fastställd definition av revisionens roll och på att det saknas välutbildad personal. 
Den nationella revisionsrätten behöver också förstärkas för att kunna genomföra projekt-
och förvaltningsrevision. Dessutom bör rapporteringssystemet ses över. Finansministeriet 
behöver också ytterligare resurser för att kunna utföra dessa uppgifter på ett effektivt sätt. 
Inom jordbruksområdet bör man göra en uppdelning mellan förhands- och 
efterhandskontroller. Vidare bör bokföring, kontrollkriterier och systemet för 
administrativa påföljder vid oegentligheter förtydligas. 
Eftersom landet inte har någon regionalpolitik som kan jämföras med EU:s är det svårt 
att bedöma vilka medel som står till buds för kontroll inom området för regional 
utveckling och finansiering. System för övervakning, kontroll och revision kommer 
därför att behöva inrättas på detta och andra områden som omfattas av strukturfonderna. 
95 
Slutsats 
Det krävs fortsatta insatser för att stärka strukturerna för finansiell kontroll och revision. 
Budgetkonsekvenser 
I meddelandet "Agenda 2000" anges den övergripande ekonomiska ram inom vilken 
budgetkonsekvenserna av framtida utvidgningar i medellångt perspektiv bör rymmas, för 
att de föreslagna riktlinjerna för gemenskapspolitiken skall kunna genomföras inom 
rimliga budgetramar. 
Det är för närvarande svårt, och förvisso för tidigt, att göra en exakt bedömning av 
budgetkonsekvenserna av varje enskilt kandidatlands anslutning. Budgetkonsekvenserna 
kommer i själva verket i stor utsträckning att bestämmas av följande faktorer: 
- Tidpunkten för varje lands anslutning. 
- Gemenskapspolitikens utveckling fram till den tidpunkten, i synnerhet besluten om den 
fortsatta reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och nya riktlinjer för de 
strukturella åtgärderna. 
- Varje lands framsteg vad gäller tillväxt, konkurrenskraft och produktivitet samt förmåga 
att anta gemenskapens regelyerk. 
- De övergångsåtgärder som kan bli ett resultat av förhandlingarna. 
Man kan idag endast ange storleksordningen för några budgetkategorier, och ge en 
allmän_uppskattning som illustration. 
Utgifter 
Om man antar att reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken genomförs efter 
kommissionens föreslagna riktlinjer, skulle Sloveniens anslutning, under ett år då denna 
reform tillämpas fullt ut, och endast för interventionsåtgärder på marknaden, endast 
medföra en marginell ökning av utgifterna jämfört med motsvarande beräknade utgift för 
de nuvarande femton medlemsstaterna. 
Tillämpningen av övrig inre gemenskapspolitik i nyligen anslutna länder skulle innebära 
en ytterligare utgift som antagligen är större än deras relativa vikt i unionens BNI. För 
vissa av dessa politikområden står tilläggskostnaden för genomförandet nämligen också 
delvis i proportion till den berörda befolkningen, den geografiska spridningen eller 
antalet medlemsländer med vilka samordningsåtgärder och harmoniseringsåtgärder 
pågår. Som exempel motsvarar Sloveniens BNI för tillfället 0,3 % av unionens. 
I gengäld bör inte Sloveniens anslutning medföra några betydande tilläggsutgifter för 
unionens externa åtgärder. 
Slutligen måste man beakta att anslutningen av varje kandidatland kommer att betyda att 
landet inte längre har rätt till belopp från gemenskapens budget inom ramen för t.ex. 
Phare-programmet. 
96 
Med hänsyn till ovanstående, kan utgifterna i samband med Sloveniens anslutning inom 
de tre nämnda områdena, beräknas uppgå till årligen mellan 1,0 och 1,3 miljarder ecu, 
omkring år 2005-2006 (i 1997 års priser). 
Inkomster 
Vad gäller BNI-medlen och mervärdesskattemedlen sammanlagt - med hänsyn tagen i det 
sista fallet till utjämningsreglerna - bör de nyanslutna ländernas andel av 
gemenskapsbudgetens finansiering, vid ett antagande om en total tillämpning av systemet 
för egna medel, ungefär motsvara deras andel av unionens BNI. I Sloveniens fall skulle 
detta innebära omkring 0,3%. Sloveniens andel i de traditionella egna medlen kommer att 
bero på strukturen hos landets handelsflöden vid tidpunkten för anslutningen. 
För att säkerställa fastställande, kontroll och tillhandahållande av traditionella egna 
medel i enlighet med gemenskapslagstiftningen kommer en anpassning av Sloveniens 
nuvarande tullsystem att bli nödvändig. För övrigt kommer en korrekt beräkning av BNI-
medlen att kräva betydande förbättringar vad gäller tillförlitlighet, homogenitet och 
fullständighet hos de nationella räkenskaperna. Dessa förbättringar av statistiken kommer 
också att vara oundgängliga för att fastställa grunden för de egna medlen från 
mervärdesskatt, vilket också kommer att kräva en fullständig anpassning av Sloveniens 
mervärdesskattesystem tilLgemenskapsdirektiven. 
97 
4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens 
regelverk 
Vid Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 konstaterades att de central- och 
östeuropeiska kandidatländernas integrering i EU ställer särskilda krav på anpassning av 
dessa länders offentliga förvaltning. I detta kapitel analyseras den offentliga 
förvaltningen i Slovenien, inklusive relevanta delar av rättsväsendet, och dess förmåga att 
nu och i framtiden leva upp till de krav som ställs i en modern, demokratisk stat. 
Analysen är särskilt inriktad på behovet att förvalta gemenskapens regelverk. 
4.1 Den offentliga förvaltningens organisation 
I kapitel 1 ges en beskrivning av Sloveniens konstitution och de offentliga 
institutionerna, inklusive de regionala och lokala myndigheterna och deras befogenheter 
och uppgifter. 
På statlig nivå finns 15 ministerier förutom premiärministerns kansli och ett antal 
ministrar utan portfölj. För behandling av specifika frågor kan det upprättas kommittéer 
på minister- eller statsekreterarnivå med ledamöter från olika ministerier. 
Ännu finns ingen fullständig rättslig grundval för en offentlig förvaltning och inte heller 
några klart uttalade principer som styr den offentliga förvaltningens roll. Det är i stället 
lagstiftningen om förvaltningsförfaranden som styr det arbete som förvaltningen utför. 
En lag om offentlig anställning håller på att utarbetas. 
Den offentliga förvaltningen är politiskt obunden. Statstjänstemän som inte är 
karriärtjänstemän kan utnämnas till statssekreterarposter. Framträdande medlemmar av 
politiska partier får inte inneha statstjänstemannaposter. 
Det finns ungefär 25 000 statstjänstemän inom den slovenska offentliga förvaltningen. 
Lönenivåerna i den offentliga sektorn är visserligen lägre men på det hela taget tämligen 
jämförbara med dem i den privata sektorn, om man bortser från vissa specialiserade 
yrken. 
Till följd av lagen om ministerier blev inrikesministeriet 1995 ansvarigt för den 
offentliga förvaltningen och reformeringen av denna. Ett reformprogram överlämnades 
till den slovenska regeringen i juni 1997 och väntas godkännas av regeringen före 1997 
års utgång som en del av landets strategi inför anslutningen. Reformen bygger på en 
djupgående analys av situationen i Slovenien och inbegriper antagandet av en ny lag om 
offentlig anställning 1998. Den är tänkt att vara slutförd i slutet av 1999. En 
statssekreterare för förvaltning har utsetts inom inrikesministeriet för att samordning, 
övervakning och genomförande av reformen skall förstärkas. 
Kontoret för Europafrågor övervakar genomförandet av vitbokens åtgärder. (Se även 
avsnittet i inledningen om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Slovenien.) 
4.2 Administrativ och rättslig kapacitet 
Ett betydelsefullt arv från det förflutna för den offentliga förvaltningen i Slovenien har 
varit behovet av att efter självständigheten 1991 omvandla den regionala förvaltningen i 
Slovenien till en förvaltning med ansvar för centrala regeringsfunktioner. Personal och 
98 
förvaltningspraxis fanns visserligen kvar men förvaltningen var till stora delar inte 
utrustad för att utföra alla de extra funktionerna. 
Den offentliga förvaltningens strukturer är tämligen väl anpassade till ett effektivt 
verkställande av dess nödvändiga uppgifter. För att säkerställa att den positiva 
utvecklingen av den offentliga förvaltningen under senare år befästs och förstärks 
kommer det att bli viktigt att ta itu med behovet av mer kommunikation och samarbete 
inom och mellan ministerierna. Strukturerna för genomförande och genomdrivande 
befinner sig på ett tidigt stadium i utvecklingen och kommer att kräva ytterligare 
betydande insatser. Det råder brist på personal i den slovenska offentliga förvaltningen, 
särskilt på området för genomförande och genomdrivande av lagstiftningen. Detta gäller 
också rättsväsendet. 
För att säkerställa att den framtida positiva utvecklingen av den offentliga förvaltningen i 
dess rätta roll står pä en sund grund kommer det att vara viktigt att en fast rättslig grund 
fastställs så snart som möjligt. De nuvarande arrangemangen räcker delvis till för ätt 
uppfylla detta krav men de är i sig inte tillräckliga. 
Den offentliga förvaltningen är underbemannad på ett flertal viktiga avdelningar. Fastän 
förvaltningen har expanderat och fortsätter att expandera är underlaget för rekryteringen 
av akademiker begränsat och det råder allvarlig brist på folk på mellannivå och högre 
nivå. Dessa problem kommer att få allvarliga negativa konsekvenser för 
civilförvaltningens möjligheter att fungera effektivt såvida de inte bearbetas effektivt 
inom en snar framtid. 
Allmänhetens förtroende för den offentliga förvaltningen varierar. Det finns inga bevis 
för någon omfattande korruption. 
Det finns visserligen utrymme för förbättrad effektivitet i förvaltningen, men 
förvaltningserfarenhet av samordning och samarbete utvecklas ändå, särskilt mot 
bakgrund av den slovenska strategin att anta EU:s politik och lagstiftning. Den 
professionella nivån är ofta hög men för att få en sund grund för fortsatt integration med 
Europa kommer det att vara viktigt med en vidareutveckling av 
förvaltningsfärdigheterna. Det finns utrymme kvar för att förbättra tekniken rörande 
allmän och finansiell förvaltning och på områdena för politiska analyser, övervakning 
och utvärdering. Framsteg har gjorts i utbildningen i förvaltningen och planer för en 
förvaltningshögskola är under utveckling. Huvudplanen för genomförande av en reform 
av den offentliga förvaltningen i Slovenien (1997 - 1999) innehåller ett omfattande 
reformprogram som regeringen har förbundit sig att tillhandahålla de nödvändiga 
ekonomiska resurserna för. Det kommer att vara viktigt att decentraliseringsinitiativen 
genomförs. Med hänsyn till de planerade reformernas komplicerade natur kommer deras 
framgång också att vara avhängig av styrkan i det system för genomförande och 
samordning av politiken som skall upprättas. 
Det finns ett behov av att vidga reformen till att omfatta rättsväsendet i Slovenien och av 
en särskild inriktning på EU:s inre marknad och dess krav på genomförande och 
genomdrivande. Framgångarna med reformerna, särskilt på EU-området, kommer i stort 
sett att avgöra Sloveniens förmåga att effektivt förvalta gemenskapens regelverk. 
Nyckelområden för genomförandet av gemenskapens regelverk 
99 
Enhetlig tillämpning av EG-rätten: En korrekt tillämpning av gemenskapens regelverk 
förutsätter att medlemsstaternas rättsvårdande myndigheter har möjlighet att tillämpa 
fördragets bestämmelser om enhetlighet vid genomförandet av gemenskapens regelverk 
och att de kan säkerställa att den inre marknaden, och gemenskapspolitiken i allmänhet, 
fungerar på avsett vis. En välutbildad domarkår av hög standard och med tillräckliga 
resurser till sitt förfogande är nödvändig för att domstolarna skall kunna tillämpa EG-
rätten, inklusive frågor om direkt effekt och mål som skall hänskjutas till Europeiska 
gemenskapernas domstol för förhandsavgörande i enlighet med artikel 177 i EG-
fördraget. 
Det finns särskilt behov av att utbilda domare i gemenskapens handelsrätt. Dessutom 
finns det betydande begränsningar i personalhänseende. Om lämpliga åtgärder vidtas för 
att utveckla rättsväsendets kapacitet, även i dessa avseenden, kommer systemet 
emellertid på medellång sikt att vara i en position där gemenskapens regelverk kommer 
att kunna tillämpas. 
Den inre marknaden: En förutsättning för att Slovenien skall kunna säkerställa en korrekt 
tillämpning av gemenskapens regler om den inre marknaden, särskilt fri rörlighet för 
varor och tjänster, är att det finns högt utvecklade och välfungerande myndigheter med 
uppgift att utfärda föreskrifter, standardisera, certifiera och övervaka genomförandet och 
att de är kapabla att handla i full överensstämmelse med EG: s regler. Dessa spörsmål 
analyseras i kapitel 3.1 ("De fyra friheterna"). 
Beträffande förvaltningens kapacitet att förverkliga den fria rörligheten för varor är 
situationen i Slovenien i stort sett tillfredsställande även om offentlig upphandling är ett 
något bekymmersamt område. Institutet för standarder och metrologi, ett organ med 
koppling till regeringen, har anförtrotts både standardiserings- och 
ackrediteringsfunktioner; Slovenien har ännu inte uppnått det särskiljande mellan 
funktionerna för reglering, standardisering och produktcertifiering som krävs. När det 
gäller marknadsövervakning måste fullgoda strukturer och fullgod bemanning 
genomföras och utvecklas på de ansvariga offentliga myndigheterna för kontroll i 
efterhand av produktsäkerheten. Beträffande den fria rörligheten för tjänster är 
situationen betydligt mindre tillfredsställande än för varor. Avdelningen för finansiella 
system på finansministeriet är delaktig i all lagstiftning och övervakning på området för 
privata finansiella institut. Den lider brist på erfaren personal som kan handha den nya 
lagstiftningen. Bankinspektionen, en avdelning av centralbanken, har 36 anställda. 
Kontoret för värdepappersmarknaden saknar rättslig grund för genomdrivande och har 15 
anställda. Övervakningen av försäkringssektorn befinner sig fortfarande i sin linda. 
Försäkringsinspektionen har 7 anställda. 
För att möta EG:s krav på detta område måste framför allt personalbristen åtgärdas. 
Konkurrens: Som nämnts i kapitel 3.1 ("Konkurrens") krävs det, för att 
konkurrenslagstiftningen skall kunna genomdrivas, att övervakningsmyndigheter inrättas 
för att kontrollera bestämmelser mot konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd. 
Vidare krävs att rättssystemet, den offentliga förvaltningen och berörda ekonomiska 
aktörer har tillräcklig kunskap om konkurrenslagstiftningen och -politiken. 
Kontoret för skydd av konkurrens är den centrala myndigheten i Slovenien och har 3 
anställda, vilket är otillräckligt. Sakkunskapsnivån är inte hög. Förmåga att effektivt 
genomföra EG:s krav i på detta område kommer att kräva avsevärda investeringar i 
100 
mänskliga resurser och en definition av vilka befogenheter kontoret för skydd av 
konkurrens har. Det finns ingen myndighet för statligt stöd och 
förvaltningsarrangemangen i samband med statligt ägda företag (där det saknas lämplig 
lagstiftning) behöver uppmärksammas. Effektiva system för tillsyn måste upprättas för 
att konkurrensen skall kunna säkerställas. 
Telekommunikation: För att kunna utforma och genomföra gemenskapens talrika 
förordningar om avreglering är det nödvändigt att det organ som ansvarar för reglerna 
och politiken på detta område är helt fristående från operatörerna. 
På ministeriet för post och telekommunikationer arbetar 8 anställda med 
telekommunikation. Ytterligare anställda finns på andra ställen. Förvaltningens kapacitet 
kommer att behöva stärkas. 
Indirekt beskattning: En effektiv tillämpning av gemenskapens regelverk för indirekt 
beskattning förutsätter att det finns en förvaltning som kan genomföra EG:s lagstiftning 
om harmonisering av mervärdesskatt och punktskatter under förhållanden där 
skattekontrollerna vid EU:s inre gränser har avskaffats. Punktskattesystemet bygger på 
skatteupplag, och skatten förfaller till betalning när varorna konsumeras. Skattesatsen är 
den som gäller i den medlemsstat där sådan konsumtion sker. Allt detta ställer stora krav 
på den myndighet som handhar dessa frågor; den måste vara högt utvecklad, kompetent, 
resursstark och ha en hög grad av integritet. 
I Slovenien är finansministeriet behörig myndighet på detta område (ett centralt 
ministerium, 14 regionkontor och 50 filialer) med 3 200 anställda. På grund av hög 
personalomsättning, vilket delvis beror på att erfaren personal rekryteras av den privata 
sektorn, är det svårt att bedöma kompetensen hos de anställda. En del användbar 
sakkunskap finns att tillgå. De kommer ändå att bli nödvändigt att höja och förbättra 
personalens kompetens över lag och i detta ingår utbildningsåtgärder och högre löner. 
Jordbruk: De krav som ställs på förvaltningen på jordbruksområdet rör främst 
veterinärmedicinsk och fytosanitär kontroll, skyddet av folkhälsan och fri rörlighet för 
jordbruksprodukter. Vidare måste förmågan finnas att förvalta den gemensamma 
jordbrukspolitikens instrument och bestämmelser. I detta ingår ekonomistyrning och 
officiell statistik av hög standard. Dessa spörsmål behandlas i kapitel 3.4 ("Jordbruk") 
och, vad beträffar allmänna normer på statistikområdet, i kapitel 3.3 ("Statistik"). 
Beträffande den administrativa kapaciteten inom veterinärmedicinsk och fytosanitär 
kontroll krävs det i Slovenien ett flertal förbättringar, bland annat av resurserna och 
yrkeserfarenheten vid gränsövergångar och veterinära laboratorier. Den samlade 
personalstyrkan om 93 anställda på jordbruksministeriet (6 i livsmedelssektorn) är 
mycket blygsam. Inspektionsmyndigheten för jordbruk, skog och jakt har 124 anställda 
och veterinära inspektionen 116. För förvaltning av den gemensamma jordbrukspolitiken 
är det nödvändigt med en förstärkning av den offentliga förvaltningens struktur. 
Det återstår viktiga förändringar att genomföra om Slovenien skall uppfylla EG:s krav på 
detta område måste. 
Transporter: Att tillämpa reglerna om EU:s inre marknad och om konkurrens, utveckla 
infrastrukturen och genomföra andra delar av gemenskapens regelverk på 
transportområdet är en utmaning för förvaltningen i nya medlemsstater. 
101 
Den ansvariga regeringsmyndigheten i Slovenien är transportministeriet (96 anställda). 
Det råder brist på kvalificerad personal. Avsaknaden av föreskrifter om offentliga företag 
inom transportsektorn skulle kunna utgöra ett problem för gemenskapens regelverk. 
Sysselsättning och sociala frågor: Ett viktigt administrativt krav enligt gemenskapens 
regelverk på detta område är tillräcklig inspektionskapacitet, särskilt när det gäller hälsa 
och säkerhet i arbetet. 
I Slovenien har yrkesinspektionen 74 anställda. Den behöver förstärkning av såväl 
personal som sakkunskap. 
Regionalpolitik och sammanhållning: De främsta krav som ställs på förvaltningen på 
detta område är att det finns lämpliga och effektiva administrativa organ på regional nivå. 
I synnerhet krävs en hög kompetensnivå och en hög grad av integritet för att hantera 
gemenskapens fondmedel. 
I Slovenien handhas regional utveckling av ministeriet för ekonomiska förbindelser och 
utveckling (59 anställda av vilka 2 är ansvariga för regional utveckling och 5 arbetar i 
regionalutvecklingsfonden). De administrativa rutinerna har precis börjat utvecklas på 
detta område. När det gäller finansiell kontroll är situationen inte tillfredsställande (se 
nedan om "Finansiell kontroll"). En effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk på 
detta område kommer att kräva betydande insatser för skapande av lämpliga 
institutionella, administrativa och finansiella ramar. 
Miljö: EU:s miljöpolitik innebär att miljöskyddsfrågorna skall beaktas inom alla EU:s 
politikområden och detta gör att de krav som ställs på förvaltningen kan bli mycket 
omfattande och gälla många organ som annars inte förknippas med miljöfrågor. 
Huvudansvaret ligger emellertid hos miljöministerierna och myndigheter som sorterar 
under dem. 
I Slovenien har miljöministeriet 1 200 anställda. Övervakningen sköts av ministeriet och 
myndigheterna i de olika sektorerna medan genomförandet sköts av den nationella 
inspektionen (28 inspektörer). Denna ordning är fortfarande otillräcklig eftersom enbart 
40 % av tjänsterna på inspektionen är tillsatta. Effektiv tillämpning av gemenskapens 
regelverk på detta område kommer att kräva utbildning i inspektion och förfaranden för 
genomförande. Dessutom behöver de olika aktörernas respektive behörighetsområden 
klargöras. 
Konsumentskydd: På detta område kräver en effektiv förvaltning av gemenskapens 
regelverk att det övergripande ansvaret läggs på ett särskilt statligt organ som kan 
utarbeta, genomföra och verkställa konsumentpolitiken och 
konsumentskyddslagstiftningen. 
I Slovenien delar ministeriet för ekonomiska förbindelser och utveckling ansvaret för 
konsumentfrågor med ett delvis fristående kontor för konsumentskydd. Det finns 3 
anställda som arbetar med konsumentskydd. De icke-statliga 
konsumentorganisationernas ställning är redan stark och oberoende konsumentrörelser 
har utvecklats. Det råder fortfarande en viss förvirring vad gäller konsumentpolitikens 
omfattning och inriktning. Detta är en av förklaringarna till att det har varit svårt att 
genomföra konsumentlagstiftningen i praktiken. Andra orsaker måste emellertid också 
102 
uppmärksammas, såsom bristen på experter, organisatoriska brister och rättsväsendets 
bristande insikter om konsumentfrågor. 
Rättsliga och inrikes frågor: Justitie- och inrikesministerierna har ansvaret för rättsliga 
och inrikes frågor. Myndigheterna måste vara i stånd att ta itu med frågor om asyl och 
invandring, gränsövervakning, polissamarbete och rättsligt samarbete. Det finns ett 
övergripande behov av välutbildad personal i tillräckligt antal med hög grad av integritet. 
Justitie- och inrikesministerierna i Slovenien har tillräckliga personalresurser. 
Kapaciteten att behandla asyl- och invandringsärenden är ännu inte säkerställd eftersom 
en ny asyllag - i linje med EU:s krav - fortfarande håller på att utarbetas och det för 
närvarande bara har inlämnats ett fåtal asylansökningar. Gränsövervakningen är adekvat. 
Specialiserade polisstyrkor har byggts upp för att bekämpa organiserad brottslighet och 
de är i allmänhet effektiva. Inom rättsväsendet saknas erfarenhet och det rättsliga 
systemet är ineffektivt. Det rättsliga samarbetet är för närvarande begränsat men håller på 
att förbättras. För en effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk på detta område 
kommer det att krävas att ytterligare satsningar görs på rättsväsendet (särskilt rörande 
personella resurser och utbildning i EG-lagstiftning). 
Tull: För att tillämpa gemenskapens regelverk på detta område krävs tillräcklig 
infrastruktur och utrustning, bl.a. datorisering och resurser att företa utredningar. Vidare 
måste en effektiv tullmyndighet skapas med ett tillräckligt antal kvalificerade och 
motiverade tjänstemän med hög grad av integritet. 
Tull förvaltningen i Slovenien har 2 200 anställda. På grund av den höga 
personalomsättningen är det svårt att bedöma myndighetens effektivitet och därmed 
också om antalet anställda är tillräckligt. En del positiva tendenser kan emellertid 
konstateras. 
Finansiell kontroll: För att skydda gemenskapens finansiella intressen krävs att enheter 
för bedrägeribekämpning inrättas, att specialistkompetens utvecklas genom utbildning 
(utredare, åklagare, domare) och att särskilda samarbetsformer förstärks. För att 
genomföra gemenskapens politik, i synnerhet för jordbruket och strukturfonderna, krävs 
effektiva förvaltnings- och kontrollsystem för offentliga utgifter och bestämmelser om 
bedrägeribekämpning. På det administrativa planet är det viktigt att klart skilja mellan 
extern och intern kontroll. Polisen och rättsväsendet måste ha förmåga att handskas med 
komplicerad gränsöverskridande ekonomisk brottslighet (inklusive bedrägerier, 
korruption och tvättning av pengar) som kan beröra gemenskapens finansiella intressen. 
I Slovenien finns ingen central myndighet med ansvar för bedrägeribekämpning. 
Riksrevisionsbyrån är ännu inte i stånd att fullt utföra sin revisionsverksamhet. 
Finansministeriet har bara 5 anställda på avdelningen för budgetinspektion. En effektiv 
förvaltning av gemenskapens regelverk på detta område kommer att kräva avsevärda 
insatser som stärker de institutionella strukturerna. 
4.3 Allmän bedömning 
Med omfattande reforminsatser kan det tänkas att de nödvändiga administrativa 
strukturerna för en effektiv förvaltning av gemenskapens regelverk finns tillgängliga i 
Slovenien på medellång sikt. 
103 
Om nödvändiga åtgärder vidtas kan Sloveniens rättsväsende på medellång sikt vara i 
stånd att effektivt tillämpa gemenskapens lagstiftning. 
104 
C. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATS 
Slovenien lämnade in sin ansökan om anslutning till Europeiska unionen den 10 juni 
1996. Ansökan är en del av det historiska skeende som markerar slutet på Europas 
delning och utgör ett tecken på demokratins förankring i landet. 
I enlighet med artikel O i Fördraget har kommissionen på rådets begäran utarbetat ett 
yttrande över Sloveniens ansökan om anslutning. 
Slovenien har ännu inte ratificerat Europaavtalet som undertecknades den 10 juni 1996. 
Den nationella författningen måste först ändras så sätt att de restriktioner om 
egendomsrätt som alltjämt tillämpas på medborgarna i Europeiska unionens 
medlemsstater tas bort. Sloveniens förberedelser inför anslutningen grundar sig därför på 
det interimsavtal som trädde i kraft den 1 januari 1997. Regeringen har vidare upprättat 
de nationella samordningsstrukturer som behövs för att genomföra den europeiska 
integrationspolitiken. 
Regeringen har särskilt vinnlagt sig om att skapa de institutionella strukturer som krävs 
för att genomföra bestämmelserna i vitboken från maj 1995 om den inre marknaden, 
vilket är en mycket viktig del av strategin inför anslutningen. Regeringen beslutade i maj 
1996 om ett treårigt program för att införliva dessa bestämmelser och planerar att 
fastställa en helhetsstrategi för dessa frågor före utgången av 1997. 
Ansökan om anslutning har utvärderats med ledning av de kriterier som fastställdes vid 
Europeiska rådets möte i Köpenhamn i juni 1993. Enligt slutsatserna från detta möte 
kan de kandidatländer i Öst- och Centraleuropa som så önskar bli medlemmar i 
Europeiska unionen om de uppfyller följande krav: 
- Kandidatlandet har uppnått en institutionell stabilitet som garanterar demokrati, 
rättssäkerhet, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter. 
- Det finns en fungerande marknadsekonomi samt förmåga att hantera konkurrens 
och marknadskrafter inom unionen. 
- Landet kan påta sig de skyldigheter som följer med ett medlemskap och ansluta 
sig till målen för den politiska, ekonomiska och monetära unionen. 
Bedömningen avseende dessa tre grupper av kriterier - politiska kriterier, ekonomiska 
kriterier och kriterier rörande förmågan att tillägna sig gemenskapens regelverk - beror 
även av bedömningen av förvaltningens och rättsväsendets förmåga att genomföra 
demokratiska och marknadsekonomiska principer liksom deras förmåga att i praktiken 
tillämpa och upprätthålla respekten för gemenskapens regelverk. 
Den metod som följts består i en mot framtiden syftande analys på medellång sikt av 
läget i varje kandidatland med beaktande av framsteg som gjorts och de reformer som 
redan inletts. Beträffande de politiska villkoren har kommissionen i sin bedömning inte 
105 
stannat vid en formell redogörelse för institutionerna, utan gjort en bedömning av hur 
demokratin verkligen fungerar. 
1) Politiska kriterier 
Institutionerna i Slovenien fungerar på normalt och stabilt sätt och vinnlägger sig om att 
respektera gränserna för sina befogenheter och om att samarbeta med varandra. Valen 
1992 och 1996 var fria och rättvisa. Oppositionen tar på normalt vis del i institutionernas 
arbete. 
I övrigt finns inga större problem rörande respekten för grundläggande rättigheter i 
landet. Vissa förbättringar av rättsväsendets funktion och bestämmelserna om restitution 
av egendom till de tidigare ägare som franhändes denna under kommunistregimen är 
fortfarande nödvändiga. Kampen mot korruptionen bör också bli mera effektiva. 
Slovenien uppvisar sålunda de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila 
institutioner som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna och 
respekten för och skyddet av minoriteter. 
2) Ekonomiska kriterier 
Efter en nedgång i BNP ökade tillväxttakten i Slovenien från 1993 (+5,3 % år 1994, +3,9 
% år 1995 och 3,1 % år 1996). Detta skedde samtidigt som det rådde balans i de 
offentliga finanserna och i utrikeshandeln och inflationen minskade (9,1 % år 1996). 
Slovenien har 2 miljoner invånare och BNP per invånare motsvarar 59 % av genomsnittet 
i Europeiska unionen. Jordbrukssektorn sysselsätter närmare 7 % av den aktiva 
befolkningen (5 % av förädlingsvärdet). Handeln med Europeiska unionen har utvecklats 
betydligt sedan 1991 och den motsvarar idag 65 % av Sloveniens utrikeshandel. 
Sloveniens läge vad avser de ekonomiska kriterier som ställdes upp av Europeiska 
rådet i Köpenhamn är följande: 
Slovenien kan betraktas som en hållbar marknadsekonomi. Stora framsteg har gjorts 
vad beträffar liberalisering och privatisering och landet har lyckats stabilisera sin 
ekonomi. Inom vissa sektorer råder dock brist på konkurrens, framför allt inom den 
finansiella sektorn. Vissa förbättringar behövs fortfarande för att marknadsmekanismerna 
skall fungera och de nödvändiga reformerna av skattesystemet och av det sociala 
systemet är ännu inte slutförda. 
Slovenien torde på medellång sikt ha förmåga att hantera konkurrens och 
marknadskrafter inom unionen, om man lättar på de strikta bestämmelserna på det 
ekonomiska området. Landet har en diversifierad export, kvalificerad och välutbildad 
arbetskraft och infrastrukturen är relativt väl utbyggd. Omstruktureringen av företagen 
har emellertid gått långsamt på grund av den karaktär av samförstånd som präglar 
mekanismerna för beslutsfattande i ekonomiska frågor och på grund av att arbetstagarna 
och företagsledarna stimuleras att upprätthålla status quo. En förbättring av konkurrensen 
har hindrats av de snabba löneökningarna som i sin tur har följts av dålig 
produktivitetstillväxt. Dessa strukturella problem, vilka bör åtgärdas, återspeglas i den 
låga nivån för utländska direktinvesteringar. 
3) Förmåga att fullgöra de skyldigheter som följer med anslutningen 
106 
Övertagande av gemenskapens regelverk har bedömts med ledning av flera faktorer: 
- Europaavtalet som innehåller bestämmelser om i synnerhet etableringsrätt, 
nationell behandling, fri handel, intellektuell äganderätt och offentlig upphandling. 
- Genomförandet av de i vitboken uppräknade åtgärder som är väsentliga för 
upprättandet av den inre marknaden. 
- Stegvis införlivande av övriga delar av gemenskapens regelverk. 
Slovenien, som ännu inte har ratificerat Europaavtalet, har gjort vissa framsteg i 
tillämpningen av motsvarande bestämmelser i interimsavtalet och genomför i 
tillfredsställande takt införlivandet av de förordningar och direktiv som anges i vitboken. 
Den rättsliga grunden har i stort sett införts när det gäller samtliga områden med 
anknytning till den inre marknaden, särskilt vad beträffar företagens redovisning, 
ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer och intellektuell äganderätt. De flesta av 
bestämmelserna har, enligt den bedömning som har gjorts av de slovenska 
myndigheterna, helt eller delvis införlivats med den nationella lagstiftningen. Slovenien 
bör vidta ytterligare åtgärder på lagstiftningsområdet för att helt ta över 
gemenskapslagstiftningen. 
Trots de ansträngningar som gjorts måste framstegen beträffande införlivandet av de 
rättsakter som antagits ytterligare kompletteras med konkreta genomförandeåtgärder samt 
med inrättandet av en effektiv administrativ infrastruktur. Stora insatser behövs 
fortfarande på de områden som berör den offentliga sektorn, konkurrensen, försäkringar, 
fri rörlighet för kapital, produktöverensstämmelse och standardisering. Införandet av 
moms är en högst angelägen fråga. Införande och tillämpning av dessa bestämmelser 
måste anses utgöra en integrerad del av strategin inför Sloveniens anslutning, en strategi 
som bör omfatta mer än primärrätten och även inbegripa tekniska standarder. 
Om Slovenien aktivt fortsätter sina förberedelser inför anslutningen borde landet utan 
några särskilda svårigheter på medellång sikt kunna tillämpa övriga delar av 
gemenskapens regelverk, och särskilt på följande områden: utbildning, ungdomsfrågor 
och yrkesutbildning, teknisk forskning och utveckling, konsumentskydd, utrikeshandel, 
utvecklingssamarbete samt tullkontroll. 
Med tanke på den nivå som de flesta av de slovenska industrierna idag befinner sig på 
och de prognoser för konkurrens som gäller är det sannolikt att landet kommer att kunna 
stå emot konkurrenstrycket och marknadskrafterna på medellång sikt. Vissa problem kan 
dock komma att uppstå på grund av en viss rigiditet på arbetsmarknaden och situationen 
för de sektorer och företag som ännu inte har omstrukturerats. 
Beträffande miljön behövs mycket omfattande ansträngningar, inbegripet stora 
investeringar och en förstärkning av förvaltningens förmåga att effektivt tillämpa 
lagstiftningen. Ett fullständigt övertagande av gemenskapens regelverk kan förutses först 
på lång, eller rent av mycket lång, sikt och kommer att nödvändiggöra ökade offentliga 
utgifter. 
Slovenien har redan gjort anmärkningsvärda framsteg beträffande övertagandet av 
gemenskapens regelverk på transportområdet och inga svårigheter väntas inom 
transportsektorn om insatserna för varutransporter på landsväg och inom järnvägssektorn 
107 
fortsätter. Slovenien har åtagit sig att göra de investeringar som är nödvändiga för att 
fullborda upprättandet av de transeuropeiska transportnäten (TEN) så att en väl 
fungerande inre marknad garanteras. 
Landet torde även ha förmåga att på medellång sikt tillägna sig gemenskapens regelverk 
avseende sysselsättning och sociala frågor. Ytterligare ansträngningar måste dock göras 
beträffande skydd av löntagarna och arbetstagarnas trygghet och hälsa på arbetsplatsen. 
Slovenien bör också garantera de tjänster som ansvarar för arbetsplatsinspektion 
oavhängighet. 
Slovenien har vad regionalpolitiken och sammanhållningspolitiken beträffar antagit en 
utvecklingsstrategi som bör göra det möjligt för landet att på medellång sikt genomföra 
gemenskapens lagstiftning och utnyttja strukturfonderna. Landet måste emellertid först 
avsevärt förbättra sina instrument för finansiell kontroll. 
På jordbruksområdet torde, på medellång sikt, anslutningen inte innebära några större 
problem för Slovenien såvitt gäller ett lämpligt genomförande av den gemensamma 
jordbrukspolitiken under förutsättning att framsteg görs beträffande de veterinära och 
fytosanitära områdena, beträffande förstärkning av de strukturer som kan komma att 
tillämpa den gemensamma jordbrukspolitiken samt rörande en omstrukturering av 
jordbrukets livsmedelssektor och en starkare politik för landsbygdutveckling. 
På energiområdet måste ytterligare ansträngningar göras rörande monopolens sätt att 
fungera, fastställande av priser, tillträdet till energinäten och statens ingrepp inom 
sektorerna för fasta bränslen. Slovenien äger tillsammans med Kroatien en 
kärnkraftsanläggning i Krsko vid vilken närmare 20 % av landets elkraft produceras. 
Anläggningen är uppförd enligt västerländsk teknik. Det är också nödvändigt att finna en 
lösning på problemet med landets radioaktiva avfall. 
Mot bakgrund av bedömningen av samtliga berörda områden förefaller Slovenien ha 
förmåga att på medellång sikt tillägna sig och genomföra de åtgärder som fordras för att 
kunna avskaffa kontrollerna vid de inre gränserna och att flytta dessa kontroller till 
unionens yttre gräns. 
Slovenien torde även ha förmåga att, när så blir aktuellt, delta i den tredje etapper i den 
ekonomiska och monetära unionen vilken förutsätter en samordning av den 
ekonomiska politiken och en fullständig liberalisering av kapitalrörelserna. Det är dock 
för tidigt för att bedöma huruvida landet vid tidpunkten för anslutningen kommer att vara 
kapabelt att ingå i euroområdet. Sloveniens förmåga att uppfylla konvergenskriterierna 
beror på hur väl de pågående strukturförändringarna lyckas och utgör under inga 
omständigheter ett villkor för anslutning. 
Landet torde också inom de närmaste åren kunna tillägna sig gemenskapens regelverk 
beträffande rättsliga och inrikes frågor, men särskild uppmärksamhet bör dock ägnas åt 
frågan om hur rättsväsendet fungerar och hur de asylsökande behandlas särskilt bör 
beaktas liksom kampen mot den organiserade brottsligheten. 
Slovenien torde utan svårighet kunna anpassa sig till de skyldigheter som följer av den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. 
108 
Slovenien har för övrigt sedan 1991 förstärkt förbindelserna med sina grannländer och 
med dessa ingått fördrag om vänskap och gott grannelag Det är dock viktigt att framhålla 
att en tvist om havsgränsen fortfarande råder mellan Slovenien och Kroatien. 
4) Förvaltningens och rättsväsendets förmåga 
Om Slovenien fortsätter de reformer som inletts inom förvaltningen är det möjligt att de 
strukturer som fordras för att på ett effektivt sätt tillämpa gemenskapens regelverk kan 
inrättas på medellång sikt. 
Rättsväsendets förmåga att garantera en enhetlig tillämpning av gemenskapsrätten är av 
stor betydelse, särskilt för genomförandet av den inre marknaden. Om Slovenien antar de 
bestämmelser som är nödvändiga torde rättsväsendet på medellång sikt kunna tillämpa 
gemenskapens regelverk. 
Sammanfattning 
Efter genomförd bedömning har kommissionen kommit till följande slutsatser: 
- Slovenien uppvisar de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila 
institutioner som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna samt 
respekten för och skyddet av minoriteter. 
- Slovenien kan betraktas som en hållbar marknadsekonomi och torde ha förmåga 
att på medellång sikt klara konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen. 
- Slovenien bor fortsätta sina ansträngningar för att kunna införliva gemenskapens 
regelverk, särskilt beträffande den inre marknaden, på medellång sikt. Stora framsteg bör 
dessutom göras i investeringshänseende när det gäller miljö, sysselsättning och sociala 
frågor samt energi. Reformer på förvaltningsområdet är på det hela taget oumbärliga om 
landet skall få de strukturer som är nödvändiga för att tillämpna EU:s regelverk och för 
att denna fullt ut skall kunna respekteras. 
I ljuset av dessa överväganden, rekommenderar Kommissionen att 
anslutningsförhandligar inleds med Slovenien. 
Den förstärkta strategin inför anslutningen kommer att hjälpa Slovenien att snabbare 
förbereda sig inför de krav som är förknippade med medlemskapet genom att landet 
vinnlägger sig om att åtgärda de svaga punkter som fastställs i yttrandet. Kommissionen 
kommer senast vid utgången av 1998 att lägga fram en rapport om de framsteg som 
Slovenien gjort. 
109 
Bilagor 
Parlamentets sammansättning 
RESULTATET AV DE SENASTE PARLAMENTSVALEN (november 1996) 
Politiskt parti 
Liberaldemokratiska partiet 
Folkpartiet 
Socialdemokraterna 
Kristdemokraterna 
Förenade listan av socialdemokrater 
Pensionärspartiet 
Nationalistpartiet 
Övriga Förkortning 
LDS 
SLS 
SDS 
SKD 
ZLSD 
DeSUS 
SNS Antal mandat 
25 
19 
16 
10 
9 
5 
4 
+ 2 ledamöter valda av de italienska och ungerska grupperna av befolkningen 
110 
Single Market: White Paper measures >()-()(>-97 
SI 
This table is based on information provided by the Slovenian authorities and confirmed by them as correct as at the end of June 1997. It does not 
indicate the Commission's agreement with their analysis. The table includes directives and regulations cited in the White Paper which total 899 
These have been listed in accordance with the categorization used in the White Paper and in relation to the policy areas covered. The table 
shows the number of measures for which Slovenian authorities have notified the existence of adopted legislation having some degree of 
compatibility with the corresponding White Paper measures. 
White Paper chapters 
1 .Free Movement of Capital slovcnia 
Number of White Paper measures 
2.FM and Safety of Industrial Products slovema 
Number of White Paper measures 
3.Competition slovenia 
Number of White Paper measures 
4.Social policy and action siovema 
Number of White Paper measures 
5.AgricuIture slovenia 
Number of White Paper measures 
6.Transport sloven,a 
Number of White Paper measures 
7.Audiovisual slovenia 
Number of White Paper measures 
8.Environment slovenia 
Number of White Paper measures 
9.Telecommunication slovenia 
Number of White Paper measures 
lO.Direct Taxation slovenia 
Number of White Paper measures 
11 .Free movement of goods siovenia 
Number of While Paper measures 
RPublic Procurement slovenia 
Number of White Paper measures 
13.Financial services siovenia 
Number of White Paper measures 
14.Protection of personal data siovenia 
Number of White Paper measures 
15.Company Law slovenia 
Number of White Paper measures 
16. Accountancy slovenia 
Number of White Paper measures 
17.Civil law slovenia 
Number of White Paper measures 
18.Mutual rec. of prof. Qual. sloven,a 
Number of White Paper measures 
19.1ntellectual property slovena 
Number of White Paper measures 
20.Energy slovema 
Number of While Paper measures 
21.Customs law slovcma 
Number of White Paper measures 
22.1ndirect Taxation slovcma 
Number of White Paper measures 
23.Consumer Protection slovema 
Number of White Paper measures 
Total slovema 
Number of White Paper measures Direc 
Stage 
I 
2 
3 
18 
56 
0 
3 
9 
12 
67 
93 
17 
19 
1 
1 
21 
31 
3 
9 
2 
2 
0 
0 
0 
5 
7 
13 
0 
0 
1 
2 
3 
3 
0 
1 
2 
2 
5 
5 
5 
10 
0 
2 
0 
15 
2 
8 
165 
295 tives 
Stage 
II/HI 
1 
l 
40 
104 
0 
0 
2 
15 
22 
46 
11 
15 
0 
0 
0 
7 
0 
7 
1 
2 
0 
0 
0 
1 
0 
8 
1 
2 
3 
3 
2 
2 
0 
1 
16 
16 
3 
3 
0 
2 
0 
1 
0 
54 
0 
3 
102 
293 Regul 
Stage 
1 
0 
0 
0 
4 
0 
1 
0 
0 
15 
62 
7 
8 
0 
0 
3 
7 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
3 
5 
14 
0 
0 
0 
0 
30 
99 ations 
Stage 
11/111 
0 
0 
0 
1 
0 
0 
2 
2 
0 
2 
8 
13 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
1 
i 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
2 
3 
0 
0 
105 
1X4 
0 
6 
0 
0 
118 
212 Total 
3 
4 
58 
165 
0 
4 
13 
29 
104 
203 
43 
55 
1 
1 
24 
45 
3 
16 
3 
4 
0 
0 
0 
6 
7 
21 
1 
2 
5 
6 
5 
5 
0 
2 
18 
18 
10 
11 
5 
15 
110 
201 
0 
75 
2 
n 
415 
899 
Source: TAIEX 
Statistiska uppgifter 
Om inget annat uttryckligt anges, har de uppgifter som finns i denna bilaga insamlats av 
Republiken Sloveniens statistikkontor (STATISTICNI URAD REPUBLIKE 
SLOVENIJE) med vilket Eurostat och medlemsstaternas statistikorgan har samarbetat 
sedan flera år tillbaka inom ramen för Phare-programmet. Inom ramen för detta 
samarbete har man regelbundet insamlat och spridit data för att göra det möjligt att 
tillämpa EU:s regler och praxis för statistik. Uppgifterna nedan har i så stor utsträckning 
som möjligt sammanställts enligt EU:s definitioner och standarder, vilka i några fall 
skiljer sig från nationell praxis. Detta kan ibland ge upphov till skillnader mellan de 
uppgifter som anges här och de som anges på andra ställen i yttrandet, vilka i allmänhet 
grundas på de individuella kandidatländernas uppdaterade svar på den enkät de fick i 
april 1996. Att EU:s regler för statistik tillämpats fullt ut på detta material kan dock inte 
garanteras, i synnerhet inte för de uppgifter som inte levererats via Eurostat utan direkt av 
de berörda länderna. I görligaste mån har metodologiska anmärkningar som beskriver 
statistikens innehåll och exakthet lämnats för de uppgifter som återfinns i denna bilaga. 
Uppgifterna bygger på information som fanns tillgänglig i maj 1997. 
BASDATA 
Totalyta 
Folkmängd (i slutet av perioden) 
- Totalt 
- Kvinnor 
- Män 
Folktäthet 
Stadsbefolkning 
Dödlighet 
Födelsetal 
Inkomst och BNP per capita 
-Genomsnittlig lön per anställd 
-BNP per capita 
Produktionens struktur: Bruttoförädlingsvärde per bransch 
-jordbruk 
-industri 
-bygg- och anläggningsverksamhet 
-tjänster 1990 1992 1993 1994 1995 
1000 hektar 
2025 2025 2025 2025 
i 1000-tal 
1989 1990 
1022.9 
967.1 
per 1 Icm2 
98 
i % av den totala befolkningen 
50.1 50.1 
per 1000 av befolkningen 
9.7 
10.0 10.0 
9.9 9.7 
9.8 9 5 
9.5 
ecu 
709 
6844 731 
7236 
i % av totalt bruttoförädlingsvärde 
5.5 
36.9 
4.8 
52.8 5 
32.1 
5 
57.9 
112 
share of branch GVA in 1990 
• 0.0 
i 52.X 36.9 g -agriculture 
j m -industry 
rj -construction 
jp -services 
!• -Others share of branch GVA in 1995 
• 0.0 
157.9 g -agriculture 
ig -industry 
• -construction 
H) -services 
B - Others 
share of branch GVA in 1990 = Bruttoförädlingsvärde per bransch 1990 
- agriculture = Jordbruk 
- industry = Industri 
- construction = Bygg- och anläggningsverksamhet 
- services = Tjänster 
- others = Övriga 
share of branch GVA in 1995 = Bruttoförädlingsvärde per bransch 1995 
- agriculture = Jordbruk 
- industry = Industri 
- construction = Bygg- och anläggningsvcrksamhct 
- services ; Tjänster 
- others : Övriga 
113 
NATIONALRÄKENSKAPER 
Bruttonationalprodukt (löpande priser) 
Bruttonationalprodukt (löpande priser) 
Bruttonationalprodukt 
Bruttonationalprodukt 
Konsumtionsutgifter 
-hushållens och hushållens ideella 
organisationer 
-offentliga sektorn 
Fasta bruttoinvesteringar 
Export av varor och tjänster 
Import av varor och tjänster 
Konsumtionsutgifter 
-hushållens och hushållens ideella 
organisationer 
-offentliga sektorn 
Fasta bruttoinvesteringar 
Export av varor och tjänster 
Import av varor och tjänster 1990 1991 1992 1993 1994 1995 
i miljoner i nationell valuta 
196762 349408 1017965 1435095 1845831 2202021 
i miljarder ecu 
10.2 9.6 10.8 12.0 14.2 
i köpkraftsstandard per capita 
8557.4 9354.2 10111.8 
procentuell förändring gentemot föregående år 
-8.9 
-8.4 
-11.0 
-1.7 
-11.5 
-20.1 
-22.4 -5.5 
-3.1 
-3.6 
5.3 
-13.9 
-23.5 
-22.9 2.8 
11.4 
13.6 
5.3 
11.9 
0.6 
17.6 5.3 
4.0 
4.6 
2.1 
12.6 
10.5 
10.7 3.9 
5.9 
7.0 
2.5 
20.8 
0.7 
11.6 
i % «v KNP 
70.6 
53.2 
17.4 
18.8 
90.8 
78.5 73.8 
54.8 
19.0 
20.6 
83.5 
74.2 75.5 
55.1 
20.3 
18.4 
63.1 
56.2 79.6 
58.5 
21.1 
18.7 
58.8 
57.7 77.3 
57.0 
20.1 
19.6 
59.1 
56.5 78.1 
57.7 
20.4 
21.2 
54.7 
55.9 
BNP (% förändring gentemot föregående år) 
114 
EKONOMISKA 
HUVUDINDIKATORER 
Inflationstakt (konsumentprisindex) 
Volymindex för industriproduktionen 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion 
Arbetslöshet (ILO metoden) 
- Totalt 
- under 25 år 
- 25 år eller äldre 
Bruttoutlandsskuld 
Betalningsbalans 
Export av varor 
-Import av varor 
-Handelsbalans 
- Tjänster, netto 
-Löner, netto 
-Bytesbalans 
-Kapitalbalans 
-Reserver 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 
procentuell förändring gentemot föregående ar 
549.7 117.7 201.3 32.3 19.8 12.6 9.7 
previous year = 100 
96.5 106.4 
106.4 102 
103.6 101 
i % av arbetskraften 
9 
22.2 
7.1 7.4 
18.8 
5.6 7.3 
18.8 
5.6 
i miljarder USD 
0.028 0.164 0.902 1.603 2.97 4.01 
i miljoner USD 
6683 
-5892 
791 
180 
-91 
926 
-13 
-633 6083 
-6237 
-154 
375 
-51 
192 
-91 
-111 6830 
-7168 
-338 
723 
108 
540 
97 
-642 8345 
-9298 
-953 
725 
147 
-36 
376 
-220 8365 
-9218 
-853 
786 
89 
46 
552 
-587 
Inflationstakt: Procentuell förändring av det årliga genomsnittet under det föregående året - helhetsindex. Uppgifterna gäller för 
konsumentprisindex (den officiella inflationsindikatorn i Slovenien). 
Volymindex för industriproduktionen: Industriproduktion omfattar områdena utvinning av mineral, tillverkning samt el-, gas-, och 
vattenförsörjning (enl. NACE-klassifikationens avdelningar C, D och E). Index för industriproduktionen omfattar företag med 
10 eller fler anställda, utom företag med följande verksamheter: förlagsverksamhet, gas-, värme- och vattenförsörjning. 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion: Inköpsprisemas glidande medelvärden under de tre senaste åren. 
Arbetslöshet (enligt ILO:s metod): - Den procentuella andelen arbetslösa av arbetskraften. Denna siffra har erhållits frän AKU 
(Eurostats arbetskraltsundersökning) med beaktande av följande ILO-definitioner och rekommendationer: 
Arbetskraften - arbetslösa personer och sysselsatta i enlighet med lLO:s definitioner nedan. 
Sysselsatta alla personer äldre än 15 år, som under referensperioden förvärvsarbetat minst en timme som anställda, egna 
företagare, medlemmar i kooperativ eller medhjälpande familjemedlemmar. Medlemmar i de väpnade styrkoma och kvinnor 
som har föräldraledighet omfattas. 
Arbetslösa alla personer äldre än 15 år, som för tillfället uppfyller ILO-definitionens alla tre villkor för att klassificeras som 
arbetslösa: (i) saknar arbete, (ii) aktivt söker arbete och (iii) kan påbörja ett arbete inom två veckor. 
1 Slovenien omfattar AKU inte personer som genomför obligatorisk militärtjänst och personer som lever i kollektivhushåll. 
Permitterade arbetstagare och personer med föräldraledighet ingår i gruppen personer med arbete. 
Bruttoutlandsskuld: Skulden tas från OECD.s statistik över utlandsskulder. 
Betalningsbalans: Uppgifterna har hämtats från IMF:s databas. Deras jämförbarhet med motsvarande EU-statistik kan inte 
garanteras, men betalningsbalansen sammanställs i princip i överensstämmelse med IMF-standarder. Handelsbalansen i 
överensstämmelse med principerna för betalningsbalansen. Både export och import anges i fob-värden. Nettolöner 
omfattar direkta inkomster, finansiella och andra investeringsinkomster samt löner och kollektiva avgifter. Bytesbalans 
enligt definitionen i IMF:s 5:e handbok, kapitaltransfereringar omfattas ej. Reserver: betyder förändringar i 
reservtillgångar under året; (+) innebär en ökning, (-) innebär en minskning i reservtillgångarnas värde. 
115 
UTRIKESHANDEL 
Import och export (löpande priser) 
- Import 
- Export 
- Handelsbalans 
Volymindex för utrikeshandel 
- Import 
- Export 
Fördelning av importen enligt SITC (löpande priser) 
- (0+1 ) livsmedel och levande djur, dryckesvaror och tobak 
- 2 råvaror, icke ätbara 
- 3 mineraliska bränslen och smörjoljor 
- 4 animaliska och vegetabiliska oljor etc. 
- 5 kemikalier och närstående produkter 
- 6 bearbetade varor grupperade i huvudsak efter material 
- 7 maskiner och transportmedel 
- 8 diverse färdiga varor 
- varor som inte klassificerats på annat ställe 
Fördelning av importen enligt SITC (löpande priser) 
- (0+1 ) livsmedel och levande djur, dryckesvaror och tobak 
- 2 råvaror, icke ätbara 
- 3 mineraliska bränslen och smörjoljor 
- 4 animaliska och vegetabiliska oljor etc. 
- 5 kemikalier och närstående produkter 
- 6 bearbetade varor grupperade i huvudsak efter material 
- 7 maskiner och transportmedel 
- 8 diverse färdiga varor 
- varor som inte klassificerats på annat ställe 
Prisindex för utrikeshandel 
- Import 
- Export 1992 1993 1994 
i miljoner USD 1995 1996 
7304 
6828 
-476 
föregående år = 100 
% av den totala importen 
8.2 
6.5 
7.1 
0.4 
12.2 
19.4 
31.8 
11 
i % av den totala exporten 
4.8 
1.9 
1.1 
0.1 
10.3 
27.3 
30.3 
24 
föregående år = 100 
102.1 
106.7 9492 
8316 
-1175 
7.4 
6.5 
6.6 
0.4 
12.1 
19.8 
33.8 
10.6 
3.8 
2.1 
1.2 
0.1 
10.5 
28.5 
31.4 
22.2 
116.3 
121.4 9397 
8306 
-1091 
7.4 
5.1 
7.9 
0.4 
11.9 
19.7 
33.7 
13.7 
4 
1.7 
1 
0. 
10.6 
27.4 
33.3 
21.9 
Import och export (löpande priser) och fördelning av importen enligt SITC (löpande priser): Uppgifterna om handeln omfattar 
återexport, handel med tjänster och handelsutbyte med tullfria zoner samt handel med licenser, know-how och patent. 
Uppgifterna är baserade på specialhandelssystemet. Klassifikation av handeln: Slovenien började använda Kombinerade 
nomenklaturen 1996. Tidigare användes ett nationellt klassificeringssystem baserat på det harmoniserade systemet. 
Importer beräknas pä basis av C/Svärden och noteras den dag varan släpps ut på marknaden i landet. Exporter beräknas 
på basis av /oÄ-värden och noteras den dag varan passerar tullgränsen. Tullens statistik används för övervakning av 
utrikeshandeln. Vid omräkningen av den nationella valutan till US dollar har Eurostat av Internationella valutafondens 
genomsnittliga växelkurs för året. 
Prisindex för utrikeshandel: Indexen baserar på uppgifter om normal import och export utan någon bearbetning och utan uppgifter 
som tar hänsyn Ull länderna i f.d. Jugoslavien. 
116 
UTRIKESHANDEL 
Fördelning av importen efter huvudländer (löpande priser) 
l:a 
handelspartnern 
2:a 
handelspartnern 
3:e 
handelspartnern 
4:e 
handelspartnern 
5:e 
handelspartnern 
övriga 
Fördelning av exporten efter huvudländer (löpande priser) 
l:a 
handelspartnern 
2:a 
handelspartnern 
3:e 
handelspartnern 
4:e 
handelspartnern 
5:e 
handelspartnern 
övriga 1992 1993 1994 1995 1996 
i % av den totala importen 
D 
I 
HR 
A 
F 25 
16.2 
9.1 
8.5 
8 
33.2 D 
I 
A 
F 
HR 23.7 
17.2 
10.3 
8.4 
6.8 
33.6 D 
A 
F 
HR 23.2 
17 
9.7 
8.4 
6.1 
35.6 D 
I 
F 
A 
HR 21.7 
16.9 
9.8 
8.8 
6.2 
36.5 
i % av den totala exporten 
1) 
1 
HR 
F 
A 29.5 
12.4 
12.1 
8.7 
5 
32.3 I) 
1 
HR 
F 
A 30.3 
13.5 
10.8 
8.6 
5.5 
31.3 1) 
1 
HR 
F 
A 30.2 
14.6 
10.7 
8.2 
6.4 
29.9 1) 
HR 
F 
A 30.6 
13.3 
10.3 
7.2 
6.6 
31.9 
Fördelning av exporten efter huvudländer 
1996 
Structure of export by main partners 
in 1996 Fördelning av importen efter huvudländer 
1996 
Structure of Import by main partners 
in 1996 
DL 
21.7% 
36.5% 
Österrike 
Tyskland 
Frankrike HR Kroatien 
Italien 
117 
SOCIALA INDIKATORER 
1991 1992 1993 1994 1995 
Folkmängd den 1 januari 
Folkmängden efter ålder den I januari 1995 
äOJ4 
ål5_24 
å25_44 
å45_64 
å65_ 
Levande födda 
Döda 
Spädbarnsdödlighet 
- Under 1 år 
- Dödfödda 
Giftermål 
Äktenskapsskillnader 
Äktenskapstal brutto 
Aktcnskapsskillnadstal brutto 
Naturlig folkökning 
INcttomigration 
Folkökning totalt 
Summerad fruktsamhet 
Spädbarnsdödlighet 
Dödfödda 
Återstående medellivslängd 
- Män 
- Kvinnor 
Återstående medellivslängd 
-Män 
- Kvinnor 1999.95 
21583 
19324 
178 
106 
8173 
1828 
4.08 
0.91 
1.13 
-1.55 
-0.42 
1.46 
8.25 
4.89 
69.54 
77.38 1998.9 1994.2 1989.41 
i % av den totala befolkningen 
totalt antal 
19982 
19333 
177 
110 
9119 
1966 19793 
20012 
134 
93 
9022 
1962 
per 1000 av befolkningen 
4.57 
0.98 
0.33 
-0.2 
0.12 
1.34 
8.86 
5.47 4.59 
1 
-0.1 
0.71 
0.61 
1.31 
6.77 
4.68 
vid födseln 
69.45 
77.25 69.4 
77.29 
vid 65 års ålder 19463 
19359 
126 
105 
8313 
1923 
4.18 
0.97 
0.05 
0.45 
0.5 
1.32 
6.47 
5.37 
69.6 
77.4 
13.3 
16.8 198') 
18.5 
14.7 
32.3 
23.4 
12.1 
18980 
18968 
4.2 
0.8 
5.5 
118 
ARBETSMARKNADEN 
Förvärvsarbetsfrekvens (ILO:s metod) 
Genomsnittlig sysselsättning 
Arbetslöshet inom olika åldersklasser (ILO:s metod) 
- totalt 
- under 25 år 
- 25 år eller äldre 
Öppet arbetslösa (i slutet av perioden) 1993 | 1994 | 1995 | 1996 
i % av befolkningen äldre än 15 år 
57.6 58.7 57.6 
i 1 000-tal 
851 882 878 
i % av arbetskraften 
9 
22.2 
7.1 7.4 
18.8 
5.6 7.3 
18.8 
5.6 
i % av den förvärvsarbetande befolkningen 
14.2 14.5 14.4 
Index över genomsnittlig betald sysselsättning enligt NACE-klasscr 
- Jordbruk jakt, skogsbruk och fiske 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 
- Bygg- och anläggningsarbeten 
- Transport, magasinering och kommunikation 
Index över nominella månadslöner enligt NACE-klasser 
- Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 
- Bygg- och anläggningsarbeten 
- Transport, magasinering och kommunikation 
Index över månadslöner 
- nominella 
- reala 1993 1994 1995 1996 
Föregående år UK) 
83.3 
118.3 
95 
79.7 
101.7 
92.2 
125.4 
103.6 90.1 
95.2 
106.5 
144.9 
94.3 
97.2 
118.4 
104.3 100.1 
115.1 
95.2 
95 
103.7 
98.2 
115.3 
104.9 
119 
Förvärvsfrekvens (ILO:s metod): - Procentuell andel av arbetskraften i den totala befolkningen över 15 år. Denna siffra har erhållits 
lian AKU (Eurostats arbetskraftssundersökning) med beaktande av följande ILO-definitioncr och rekommendationer: 
Arbetskraften - arbetslösa personer och sysselsatta i enlighet med ILO.s definitioner nedan. 
Sysselsatta alla personer äldre än 15 år, som under referensperioden förvärvsarbetat minst en timme som anställda, egna 
företagare, medlemmar i kooperativ eller medhjälpande familjemedlemmar. Medlemmar i de väpnade styrkonia och kvinnor 
som har föräldraledighet omfattas. 
Arbetslösa alla personer äldre än 15 år, som för tillfället uppfyller 11,0-delinitionens alla tre villkor för alt klassificeras som 
arbetslösa: (i) saknar arbete, (ii) aktivt söker arbete och (iii) kan påbörja ett arbete inom två veckor. 
1 Slovenien omfattar AKU inte personer som genomför obligatorisk militärtjänst och personer som lever i kollektivhushåll (s.k. 
institutionsboende). 
Arbetslöshet (enligt ILO:s metod): - Den procentuella andelen arbetslösa av arbetskraften. Denna siffra har erhållits från LFSS 
(Eurostats arbetsmarknadsundersökning) under beaktande av följande ILO-definitioner och rekommendationer (se ILO-
definitionerna ovan). 
I Slovenien omfattar AKU inte personer som genomför obligatorisk militärtjänst och personer som lever i kollektivhushåll. 
Permitterade arbetstagare och personer med föräldraledighet ingår i gruppen personer med arbete. 
Genomsnittlig sysselsättning och index över genomsnittlig betald sysselsättning enligt NACE-klasser: Uppgifterna för 
företagssektorn omfattar verksamheter och andra organisationer (privata företag omfattas endast om de har 3 eller fler betalda 
anställda). Denna uppgift kommer från arbetskraftsundersökningarna. Uppgifterna från AKU jämställs därför med årliga 
uppgifter. Uppgifterna omfattar alla organisationer som finansieras eller subventioneras via den offentliga sektoms budget samt 
personer som har ett andra arbete. Medlemmar av de väpnade styrkoma, lärlingar samt anställda som har föräldraledighet eller 
förlängd föräldraledighet omfattas inte. 
Öppet arbetslösa (i slutet av perioden): Öppet arbetslösa i procent - procentuell andel arbetslösa av den aktiva befolkningen inom 
den civila sektorn, baserat pä arbetskraftsundcrsökningen (AKU). Uppgifterna om öppet arbetslösa baseras på de månadsvisa 
uppgifterna frän den statliga arbetsförmedlingen. 
Index över månadslöner: Indexen för de reala månadslönerna härleds frän indexet lör de nominella érn/tolönerna dividerade med 
index for levnadskostnaderna. Uppgifterna för företagssektorn omfattar verksamheter och andra organisationer (privata företag 
omfattas endast om de har 3 eller fler betalda anställda). De inkomster som fristående medarbetare och konsulter haft omfattas 
inte. Uppgifterna omfattar alla organisationer som finansieras eller subventioneras via den offentliga sektoms budget samt 
personer som har ett andra arbete. Medlemmar av de väpnade styrkoma, lärlingar samt anställda som har föräldraledighet eller 
förlängd föräldraledighet omfattas inte. 
120 
OFFENTLIGA FINANSER 
Statsbudgeten 
- Statsbudgetens konsoliderade inkomster 
- Bidrag 
- Statens konsoliderade utgifter 
-Offentliga sektorns konsoliderade utgifter 
- Statens konsoliderade underskott/överskott 
-Offentliga sektoms underskott/överskott 
Statsbudgeten 
- Statens konsoliderade utgifter 
-Offentliga sektoms konsoliderade utgifter 
- Statens konsoliderade underskott/överskott 
-Offentliga sektoms underskott/överskott 1990 1991 1992 1993 1994 1995 
i miljarder i nationell valuta 
606.06 
5.28 773.54 
-5.04 933.36 
-6.46 
i % av BNI' 
42.2 
0.4 41.9 
-0.3 42.5 
-0.3 
Statsbudgeten: Dessa uppgifter avser staten och offentlig sektorn och är samma uppgifter som publicerats i IMF:s Government 
Finance Statistics Yearbook (1996) (GFSY); inkluderade även i presentationen av landet i GFSY. 
Eftersom GFSY inte presenterar någon statistik för hela den offentliga sektorn, utan istället för enskilda delar av den, har 
de konsoliderade uppgifterna här erhållits genom en konsolidering av uppgifterna för staten och den offentliga sektorn med 
hänsyn till de transfereringar som registrerats. 
Trots att statistiken omfattar uppgifter för staten och offentliga sektorn enligt GFSY, kan det förekomma att uppgifterna 
inte är fullständiga om vissa statliga eller lokala enheter inte omfattats av statistiken. Ett mått på hur uttömmande 
uppgifterna är, kan erhållas genom att jämföra kommentaren över uppgifternas täckning för enskilda stater med den 
uppställning över statliga eller lokala enheter som tillhandahålls. 
Uppmärksammas bör, att det underskott/överskott som används här motsvarar inkomster och bidrag minus utgifter, och 
inte tar hänsyn till upplåning minus amorteringar (se även nedan). 
Den balansering av transfereringar mellan offentliga sektoms olika delar som gjorts i tabellerna är begränsad till löpande 
transfereringar och kapitaltransfereringar bestående av fastställda bidrag samt löpande subventioner och 
kapitalsubventioner mellan olika delar av offentliga sektorn. Andra typer av transaktioner mellan den offentliga sektoms 
olika delar, t.ex. inbetalning av skatter och arbetsgivares kollektiva avgifter samt ömsesidiga inköp av varor och tjänster, 
klassas normalt inte som transfereringar inom offentliga sektorn. De har inte eliminerats vid konsolideringen. Huruvida 
avsaknaden av uppgifter angående löpande transfereringar och kapitalsubventioner beror på att sådana transfereringar ej 
förekommit, eller på att uppgifter om dem saknas är oklart. I samtliga fall har man, där informations saknas, utgått från att 
några transfereringar inte förekommit. 
a. Offentliga utgifter består av den offentliga sektoms kontanta utgifter för konsumtions- och kapitalvaror 
och tjänster, räntebetalningar och löpande transfereringar och kapitaltransfereringar men undantar transaktioner som inte 
omfattar kontanta medel. 
b. Underskott/överskott motsvarar kontanta inkomster och kontanta bidrag minus kontanta utgifter. Detta sätt 
att beräkna underskott/överskott skiljer sig från det sätt som används i GFS där underskott/Överskott motsvarar kontanta 
inkomster och kontanta bidrag minus kontanta utgifter, minus pettputlåninK- A" man undantar nettoutlåningen (som enligt 
i GFS-mctoden består av transaktioner med finansiella tillgångar och skulder som har ett politiskt mål och inte ett 
likviditetsmål) medför att den mätning av underskott/överskott som presenteras här ligger närmare nationalräkenskapers 
koncept med nettoupplåning/nettoutlåning. En annan effekt av undantaget, är att intäkter från privatiseringar 
(klassificerade som återbetalningar enligt GFS-metoden) inte omfattas vid beräkningen av underskott/överskott i tabellerna 
(och därmed heller inte bidrar till att reducera underskottet). 
121 
FINANSIELLA SEKTORN 
Monetära aggregat 
- Monetära aggregat M1 
- Kvasipengar 
Summa reserver (exklusive guld, i slutet av perioden) 
Genomsnittlig ränta för kortfristiga lån 
- utlåning 
- inlåning 
Officiellt diskonto (i slutet av perioden) 
Växelkurs gentemot USD 
Periodens genomsnitt 
Vid periodens slut 
Växelkurs gentemot ECU 
Periodens genomsnitt 
Vid periodens slut 1990 1991 1992 1993 1994 1995 1996 
Miljarder (10*9) US dollar 
1.35 
4.45 1.62 
5.84 1.66 
6.34 
Miljoner (10*6) US dollar 
787.8 1498.98 1820.79 2297.36 
% per år 
49.61 
32.65 39.42 
27.89 
16 24.84 
15.32 
10 19.3 
11.19 
10 
1 USD = ..SIT 
27.57 
56.69 81.29 
98.7 113.24 
131.84 128.81 
126.46 118.52 
125.99 135.36 
141.48 
1 ECU - ...S1T 
34.164 
76.017 105.523 
119.516 132.604 
147.090 153.222 
155.551 155.025 
165.581 179.213 
177.273 
Monetära aggregat (i slutet av perioden): Pengar (Ml): Omfattar tidsbundcn inlåningsräkning och sedlar och mynt som innehas av 
andra än banker. Kvasipengar (KP) Omfattar tidsbundcn inlåning, sparande och inlåning av utländsk valuta. Vid 
omräkningen av den nationella valutan till US dollar har Eurostat använt sig av Internationella valutafondens växelkurser vid 
årets slut. 
Summa reserver (exklusive guld, i slutet av perioden): Statistiken angående officiella valutareserver har hämtats från IMF:s 
publikation International Financial Statistics (IFS) som ges ut månadsvis. Summa reserver (exklusive guld) har definierats som 
summan av centralbankens tillgångar i utländska valutor och andra (brutto-) fordringar på fysiska eller juridiska personer med 
hemvist i ett annat land. Denna definition undantar fordringar i utländska valutor på fysiska eller juridiska personer med hemvist 
inom landet. Enligt definitionen värderas officiella valutareserver enligt de marknadsmässiga växelkurser och priser som råder 
vid utgången av den aktuella perioden. Uppgifterna om "Summa reserver (exklusive guld)" som publiceras i IFS kan skilja sig 
från de uppgifter som de nationella myndigheterna publicerar. Faktorer som kan bidra till skillnader är värderingen av fondens 
reserver eller en annan behandling av fordringar i valutor som inte är konvertibla. 
Genomsnittlig ränta för kortfristiga lån: Uppgifterna har hämtats från IMF:s publikation International Financial Statistics (IFS) som 
ges ut månadsvis. Genonsnittlig ränta för kortfristiga in- och utlåning avser genomsnittet under en period. Utlåmngsrånta består 
i allmänhet av den genomsnittliga ränta som de banker som lämnar rapporter debiterar. Inlåningsränta avser genomsnittet av 
tidsbunden och icke tidsbunden inlåning eller genomsnittet för tidsbunden inlåning. Dessa uppgifter är inte alltid helt 
jämförbara mellan olika länder eftersom de representativa värdena från de rapporterande bankerna och vägningssystemen kan 
Växelkurs gentemot USD: 
Internationales". Internationella valutafondens växelkurser enligt publikationen: "Statistiques Financières 
122 
INFLATION (förändringar 
under 12 månader) 
Procentuell förändring av konsumentprisindex där den aktuella månaden jämförs med motsvarande månad under föregående år 
(t/t-12) 
1993 
1994 
1995 
1996 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec 
20.6 19.9 19.7 21.7 20.6 21.6 22.3 22.5 22.0 20.9 20.4 19.5 
19.7 19.5 18.2 15.2 15.2 14.0 12.6 11.4 10.8 9.4 8.9 8.9 
8.3 8.5 9.6 11.5 11.0 10.6 10.8 10.5 9.7 10.4 9.3 9.1 
Inflation (%förändring gentemot föregående år) 
Inflation (% change of CP1) 
Jan =jan Mar = mar May = maj Jul = jul Sep = sep Nov = nov 
Inflation (förändringar under 12 månader): Inflationen (förändringen under 12 månader) är den procentuella förändringen av 
konsumentprisindex där den aktuella månaden jämförs med motsvarande månad under föregående år. Inflationen beräknas 
på nationellt kosumentprisindex och kan därför inte alltid jämföras mellan kandidatländerna och de länder som använt EU:s 
metod för djupt skuldsatta fattiga länder (olika metoder, principer och praxis vid beräkningen av konsumentprisindex). 
Inflationen (12 månaders förändring) är baserad på uppgifter från ILO. 
123 
INDUSTRI 
Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE, löpande priser) 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 
Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass 
-Totalt 
- Utvinning av mineral 
-Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 1993 1994 1995 1996 
i % av BNP 
1.2 
29.5 
2.7 1.3 
29.7 
2.8 1.2 
28.1 
2.8 
föregående år = 100 
106.4 
94.9 
106.7 
107.8 102 
100.9 
102.6 
99.7 101.0 
100.4 
101.1 
100.8 
Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass 
- Totalt 
- Utvinning av mineral 
- Tillverkning 
- El-, gas-, och vattenförsörjning 1993Q1 1993Q2 1993Q3 1993Q4 1994Q1 1994Q2 1994Q3 1994Q4 
motsvarande period under foregående år = 100 
1995Q1 1995Q2 1995Q3 1995Q4 1996Q1 1996Q2 1996Q3 1996Q4 
motsvarande period under föregående år = 100 
109.6 
104.5 
110.5 
107.7 101.6 
97.7 
103.3 
84.1 98.8 
109.8 
100.6 
115.1 98.3 
93.4 
96.6 
95.5 94.9 
86 
96.2 
99.3 99.2 
103.5 
98.9 
99 103.4 
119.5 
103 
91.5 107.1 
*)4.6 
106.5 
112 
Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE, löpande priser) Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE) beräknas till 
marknadspriser. 
Volymindex för industriproduktion efter NACE-klass: Industriproduktion omfattar områdena utvinning av mineral, tillverkning 
samt el-, gas-, och vattenförsörjning (enl. NACE-klassifikationens avdelningar C, D och E). Index för industriproduktionen 
omfattar företag med 10 eller fler anställda, utom företag med följande verksamheter: förlagsverksamhet, gas-, värme- och 
vattenförsörjning. 
INFRASTRUKTUR 
Järnvägsnät 
Järnvägstransporter 
- godstrafik 
- passagerartrafik 
Antal telefonanslutningar 
Antal invånare per personbil 1993 1994 1995 
i km perl 000 km2 
59 
i miljoner ton resp. personkilometer 
566 590 595 
i 1000 av befolkningen 
310 
invånare 
2.8 
124 
JORDBRUK 
Landareal efter markanvändningskategori 
- totalt 
- jordbruksmark 
- skog 
- åkermark 
- permanent betes- och ängsmark 
Jordbruksmark efter rättslig status 
- statliga företag 
- kooperativ 
- övriga 1992 1993 1994 1995 1996 
i 1000 hektar 
2025 
777 
1071 
245 
560 2025 
773 
1071 
245 
558 2025 
751 
1094 
234 
501 2025 
783 
1098 
230 2025 
230 
417 
i % av jordbruksmarken 
Andel av BNP 
- Jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske (NACE A+B) 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion 
Huvudgrödor efter areal 
- Spannmål 
- därav vete 
- Potatis 
- Sockerbetor 
- Foderbetor 
Huvudgrödor efter avkastning 
- Spannmål 
- därav vete 
- Potatis 
- Sockerbetor 
- Foderbetor 1992 1993 1994 1995 1996 
i % av BNP 
4.3 4.3 
Föregående år = 100 
96.5 106.4 103.6 
i 1000 hektar 
117.5 
42.6 
30 
3 
6 119.6 
43.7 
29 
3 
6 110.5 
42 
23 
5 
6 107 
42 
24 
6 
6 107 
40.8 
22 
6 
4 
i lOOkg/hcklar 
36.2 
41.9 
122 
306 
171.8 38 
38.4 
127 
379 
190.5 51 
43.3 
174 
452 
319.3 50.3 
42.3 
190 
432 
313.1 39.4 
204 
485 
Försäljning eller förmedling av slaktdjur 
-svin 
- nötkreatur 
- fjäderfä 
Husdjursavel (i slutet av perioden) 
- nötkreatur 
- därav kor 
- I2r 
- svin 
- därav suggor 1992 1993 1994 1995 1996 
i 1000 ton levande vikt 
39.2 
30.8 
58.5 41.6 
35.2 
64.5 43.8 
37.8 
63.8 
Antal per 1000 ha jordbruksmark 
603 
262 
23 627 
268 
35 
Antal per 1000 ha åkermark 
2440 2530 
Andel av BNP: Fördelning av BNP efter näringsgren (NACE) beräknas till marknadspriser. 
Volymindex för jordbrukets bruttoproduktion: Inköpsprisemas glidande medelvärden under de tre senaste åren. 
125 

Slovenia 
1995 
Legend: 
A/ Country boundary 
A/ Region boundary 
COUNTRY NAME 
REGION NAME 
CITYNAMË 
Selected major settlements: 
(1 000 inhabitants) 
o 200-250 
• 250 - 500 
• 500 - 1 000 
• >1000 
General information about the country: 
Age groups (in years): c = m <15 
15- 65 
>65 
Living standard (in 1993): ECU 5 455 
(GOP par capita) 
Area: 20 256 km2 
Administrative regions: 12 
Population: 1 987 500 
Source: Statistical Office of Tha Republic of 8lovanla 
Cartography and géographie Information management: QI8CO 
I I I I 
0 15 45 km m 


ISSN 1024-4506 
KOM(97) 2010 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 01 06 
Katalognummer : CB-CO-97-378-SV-C 
ISBN 92-78-22912-1 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg