EUROPEISKA REVISIONSRÄTTENS YTTRANDE nr 3/96 avseende Europeiska garantifonden för att uppmuntra biograf- och televisionsproduktion (96/C 338/01)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS REVISIONSRÄTT HAR ANTAGIT FÖLJANDE YTTRANDE.

Med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 188c.4 andra stycket i detta,

med beaktande av rådets beslut 94/375/EG av den 6 juni 1994 som ger gemenskapen rätt att bli medlem i Europeiska investeringsfonden,

med beaktande av Europeiska investeringsfondens (EIF:s) stadgar, som antagits av Europeiska investeringsbankens råd den 25 maj 1994 (1),

med beaktande av rådets förslag till beslut 95/281/CNS av den 14 november 1995 som lagts fram av kommissionen för att inrätta en europeisk garantifond för att uppmuntra biograf- och televisionsproduktion,

med beaktande av den begäran om yttrande om detta förslag som revisionsrätten förelagts av Europeiska unionens råd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

FÖRSTA DELEN

Iakttagelser och kommentarer

1. Eftersom garantifonden för audiovisuella medier inte är en juridisk person och dess räkenskaper utgör en integrerad del av unionens, skulle detta särdrag kunna nämnas i texten till beslutsförslaget.

2. Att fonden inte är en juridisk person kommer att få flera följder.

För det första kommer fonden att tilldelas medel från gemenskapens budget, dvs. en tilldelning av anslag för att upprätta en reserv. Denna reserv kommer fortsättningsvis att ökas eller minskas beroende på det saldo som blir resultatet av fondens verksamhet. Revisionsrätten anser därför att termen "kapital" som används i artikel 5 i beslutsförslaget är olämplig, eftersom medlen som avsätts på det särskilda kontot har karaktären av budgetanslag som används till att inrätta en "reserv". Termen "kapital" skulle endast kunna avse en juridiskt självständig enhet som är en juridisk person.

För det andra vill revisionsrätten understryka att eftersom det rör sig om budgetanslag, kommer den att utöva sina granskningsrättigheter över dessa medel i enlighet med de rättigheter som den tillerkänts i artikel 188c i fördraget och i budgetförordningen (2). Denna granskning bör vara både en redovisningsrevision (verifiering av inkomsternas och utgifternas tillförlitlighet samt laglighet och korrekthet) och en granskning av den ekonomiska förvaltningens effektivitet, även om denna förvaltning har delegerats.

Det faktum att tredje part inom ramen för garantitransaktioner eller särskilda avtal själv kan bidra till det särskilda kontot vid Europeiska investeringsfonden, begränsar inte i något fall den rätt till granskning som revisionsrätten kan utöva varken vad gäller belopp som utbetalats av unionen eller nya medel som genereras genom garantimekanismens funktion.

3. Det tycks som om villkoret för begreppet europeiska verk skulle kunna vara t.ex. produktions- eller distributionsbolagets nationalitet (för en definition av europeiskt bolag måste man se andra strecksatsen i artikel 2.2). Emellertid borde begreppet "europeiska biograf- och TV-filmer" separat utvecklas och förtydligas med hjälp av en fristående och detaljerad definition.

4. Varje produktions- eller distributionsbolag, oberoende av form, skulle kunna komma i åtnjutande av fondens interventionsåtgärder om de direkt eller indirekt kontrolleras och fortsätter att kontrolleras av offentliga eller privata juridiska personer från någon av medlemsstaterna eller av fysiska personer som är medborgare i dessa.

Eftersom artikel 2.2 andra strecksatsen nämner aktiemajoritet, måste kontrollbegreppet förstås i sin vida betydelse som ett direkt eller indirekt innehav av mer än 50 %. Det vore således lämpligt att hålla sig till det juridiska begreppet dotterbolag och inte bara till definitionen av kontroll som ibland snarare syftar på begreppen ledning och faktisk förvaltning (vilket kan antas vid ett visst innehav av röster, se vissa bestämmelser i rådets direktiv 83/349/EEG om sammanställd redovisning).

För övrigt är villkoren för innehav antingen direkta eller indirekta, dvs. begreppet majoritetsinnehav bör förstås så att det omfattar de andelar som innehas av juridiska personer som uppträder som mellanhand. Men enligt revisionsrättens mening blandar artikel 2.2 andra strecksatsen samman begreppet majoritetsinnehav och formerna för detta innehav som kan vara direkt eller indirekt.

För att undvika missbruk av rättigheter och en förvrängning av lagstiftningen skulle det kunna fastslås att det bidragsmottagande bolagets huvudkontor måste vara beläget inom unionen.

5. Vad gäller fondens målsättningar är denna behörig, enligt formuleringen i artikel 3.2 första strecksatsen i beslutsförslaget, att bevilja garantier för enskilda insatser eller för paketprojekt.

Eftersom ett paketprojekt i allmänhet består av en katalog som omfattar flera insatser ledda av samma bolag kan emellertid fonden komma att garantera betydande summor, eftersom garantin då gäller ett paket med åtgärder utan något totalt tak. Artikel 4 fastställer nämligen absoluta tak endast för enskilda transaktioner och i alla händelser skulle den enda begränsningen för finansiering av paketprojekt vara summan av de absoluta taken för varje enskild transaktion i katalogen, eller den del av katalogen som finansieras.

Sammanfattningsvis skulle fonden kunna bli oproportionerligt uppbunden av vissa distributörer eller producenter.

För att åstadkomma en sund förvaltning och riskfördelning föreslår revisionsrätten att artikel 4 ändras så att ett tak uttryckt i ett absolut värde fastställs för paketprojekten.

6. Garantierna kan beviljas både för kortfristiga krediter som kan utformas som ett slags förskott på inkomster och för lån på medellång och till och med på lång sikt.

Utan att det påverkar reglerna för sund förvaltning som inrättas av fonden borde emellertid garantierna i första hand beviljas för lån för vilka ingen verklig säkerhet har kunnat ställas eller där säkerheterna är sämre. På samma sätt borde lån med låg prioritet, som betalas tillbaka i sista hand men som när som helst kan omvandlas till kapitalandelar, inte prioriteras för att komma i åtnjutande av fondens interventionsåtgärder, eftersom långivaren då förbehåller sig möjligheten att ta över kontrollen av låntagaren om det uppstår svårigheter.

I vilket fall kommer fonden i de fall skyldigheter inte fullgörs att ha regressrätt mot den finansiella mellanhand som beviljat lånet upp till det belopp som garanterats.

7. Med hänsyn till förfaranden för förvaltning och verksamhet fastställs i artikel 4 i beslutsförslaget att riskerna i möjligaste mån skall delas mellan Europeiska garantifonden för audiovisuell produktion och Europeiska investeringsfonden.

I motsats till Europeiska garantifonden för audiovisuell produktion är emellertid Europeiska investeringsfonden en juridisk person skild från och självständig i förhållande till sina medlemmar (som delvis är unionen, men också EIB och olika finansinstitut och banker) (3).

Beslut om interventionsåtgärder som är gemensamma för Europeiska garantifonden för audiovisuella produktioner och Europeiska investeringsfonden fattas därför endast av Europeiska investeringsfondens besluts- och förvaltningsorgan, dvs. fondstämman eller, om befogenheterna har delegerats, av styrelsen eller finansutskottet. Beslutsförslaget kan således uppmuntra gemensamma åtgärder men inte i något fall planera dem i förväg eller fastställa formerna för dem.

Om Europeiska investeringsfonden gemensamt skulle agera tillsammans med garantifonden för audiovisuella produktioner är det dessutom nödvändigt att se till att riskerna fördelas mellan de båda parterna på ett systematiskt sätt för alla ärenden, i syfte att undvika att fullmaktshavaren, i detta fall Europeiska investeringsfonden, begränsar sin garanti till att endast omfatta de förslag som direkt verkar vara livskraftiga eller till och med lönsamma. Formerna för att fördela riskerna mellan de två fonderna skulle man kunna fastställa i en överenskommelse som överlämnas till kommissionen för godkännande (eventuellt efter ett yttrande från den konsultativa kommittén) och Europeiska investeringsfondens behöriga organ.

8. För att underlätta fondens förvaltning har unionen funnit lämpligt att delegera vissa av sina befogenheter till Europeiska investeringsfonden som har ett uppdrag att agera å dennas vägnar.

Detta uppdrag gäller endast delvis, för beslut om beviljande av garantier hör ytterst till kommissionens befogenheter och Europeiska investeringsfonden har för närvarande framför allt till uppgift att analysera ärenden. Däremot verkar det som om artikel 6 alltför tidigt föreskriver särskilda bestämmelser för detta uppdrag. Man borde inte i förväg precisera innehållet i ett uppdrag vars villkor ännu inte överenskommits med kommissionen. På samma sätt verkar det som om vissa av rättigheterna som tas upp i denna artikel endast är rättigheter som naturligt följer av en delegerad förvaltning (till exempel möjligheten att för fondens räkning göra åtaganden mot tredje part).

9. Dessutom kan man fråga sig om det är lämpligt att utlokalisera förvaltningen av budgetanslag till ett tredje organ (Europeiska investeringsfonden i detta fall).

På samma sätt borde de eventuella vinster som genereras av fonden logiskt sett anses vara budgetanslag, om inte helt så åtminstone delvis (i fall av samfinansiering).

Systemet med självfinansisering garanterar emellertid inte att vinsterna överförs till unionen i form av budgetinkomster.

En direkt förvaltning av sådana anslag skulle kanske ge en bättre insyn i förvaltningen utan att för den skull utesluta att tredje part deltar, eftersom det redan finns budgetmekanismer som är anpassade för att ta emot och förvalta såväl utgifter som inkomster som härrör från externa bidrag.

ANDRA DELEN

Ändringsförslag

10. I följande tablåer lägger revisionsrätten fram de ändringar och kommentarer som den anser befogade för att ändra rådets beslutsförslag som framlagts för den.

Detta yttrande har antagits av revisionsrätten i Luxemburg vid dess möte den 11 juli 1996.

För revisionsrätten

Bernhard FRIEDMANN

Ordförande

(1) EGT nr L 173, 7.7.1994, s. 1.

(2) I sista stycket i ingressen till beslutsförslaget påminns särskilt om dessa rättigheter.

(3) På grund av detta avsåg rådets beslut 94/375/EG av den 6 juni 1994 endast att ge gemenskapen tillåtelse att som medlem delta i EIF.

REVISIONSRÄTTENS YTTRANDE AVSEENDE EUROPEISKA GARANTIFONDEN FÖR ATT UPPMUNTRA BIOGRAF- OCH TELEVISIONSPRODUKTION

>Plats för tabell>