Yttrande av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/2001, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1999 och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG vad gäller främjande av energi från förnybara energikällor och om upphävande av rådets direktiv (EU) 2015/652

[COM(2021) 557 final – 2021/0218(COD)]

(2022/C 152/21)

Föredragande: Christophe QUAREZ Medföredragande: Lutz RIBBE

Remiss Europaparlamentet, 13.9.2021 Europeiska unionens råd, 22.9.2021 Rättslig grund Artiklarna 114, 194.2 och 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Ansvarig sektion Transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället Antagande vid plenarsessionen 9.12.2021 Plenarsession nr 565 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 191/2/5

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 EESK välkomnar ökningen av andelen förnybar energi som eftersträvas och ser positivt på att dessa mål är inriktade på industri-, transport- och bostadssektorerna. Politiken för förnybar energi förväntas ge resultat på tre områden, nämligen begränsning av klimatförändringar, energitrygghet och ekonomisk utveckling (jobbskapande), men kräver också rättslig förutsebarhet, vilket undergrävs av det faktum att översynen sker endast två veckor efter tidsfristen för införlivande. EESK understryker dock att även det höjda målet sannolikt inte är i linje med klimatmålen i Parisavtalet, och än mindre med bestämmelsen i FN:s ramkonvention om klimatförändringar om att förhindra farlig antropogen störning i klimatsystemet. Dessa farliga störningar är uppenbara redan i dag genom den globala temperaturökningen.

1.2 EESK vill fästa kommissionens uppmärksamhet på den synergi som behövs mellan de befintliga förordningar som ses över i 55 %-paketet och de nya verktyg som föreslås, såsom den sociala klimatfonden och gränsjusteringsmekanismen för koldioxid.

1.3 EESK anser att det är mycket viktigt att säkerställa lika villkor för olika energikällor, vilket kräver ett avskaffande av subventionerna till fossila bränslen, vilka fortfarande ökar ( 1 )

1.4 EESK påpekar att medborgarna, särskilt ungdomar, måste stå i centrum för EU:s energipolitik och beklagar därför kommissionens bristande ambition när det gäller att främja och utveckla individuell och samhällsbaserad prosumerism, i motsats till vad som föreskrivs i meddelandet om energiunionen.

1.5 EESK stöder i stort de principer om ansvarsfullt skogsbruk som fastställs i förslaget och föreslår att man prioriterar användningen av biprodukter från skogsbruket och återvunna träprodukter för bioenergi. Kommittén efterlyser också en ny utvärdering av stödet till bioenergianläggningar i syfte att omdirigera biobränslen till transporter, särskilt i de fall elektrifieringen innebär svårigheter och där biobränslen kan vara ett alternativ som är lättillgängligt till en rimlig kostnad, vilket vidareutvecklas i punkterna 4.9 och 4.20.

1.6 EESK beklagar avsaknaden av en tydlig strategi för utveckling av landbaserad vindkraft och solenergi, i linje med kommissionens nyligen antagna strategi för havsbaserad vindkraft. En decentraliseringsstrategi och ett verkningsfullt främjande av energigemenskaper skulle bidra till att stärka de regionala värdekedjorna och öka allmänhetens acceptans för energiomställningen. I annat fall riskerar Europa att betala ett högt (socialt och ekonomiskt) pris för sin slapphänta hantering under de senaste årtiondena. EESK påpekar också att det finns ett behov av mer — systematisk prognostisering av den ökande efterfrågan på energi per område och energislag samt omvandlingar av energislag, — konceptuell planering av den framtida strukturen för energisystemet.

1.7 EESK uppmanar Europaparlamentet och kommissionen att återuppta diskussionen om att fastställa bindande nationella mål.

2. Inledning

2.1 Förslaget till översyn av direktivet om främjande av användningen av energi från förnybara energikällor (nedan kallat direktivet), som behandlas i detta yttrande, offentliggjordes den 14 juli 2021. Det ingår i 55 %-paketet, som utarbetats av kommissionen för att fram till år 2030 minska våra växthusgasutsläpp med 55 % och därmed göra Europeiska unionen klimatneutral senast 2050, i enlighet med den europeiska klimatlagen.

2.2 o C. COP26, som ska äga rum i Glasgow i november 2021, kommer att utgöra ett tillfälle att se över ländernas framsteg sedan Parisavtalet ingicks 2015 och att höja klimatambitionerna. Internationella energiorganet betonade nyligen att den globala ekonomin, som i nuläget domineras av fossila bränslen, måste omvandlas till en modell som främst drivs av förnybar energi för att vi ska uppnå klimatneutralitet I augusti 2021 offentliggjordes den senaste rapporten från Mellanstatliga panelen för klimatförändringar (IPCC). Rapporten visar att koncentrationen av koldioxid i atmosfären 2019 var den högsta som uppmätts på minst 2 miljoner år. Av rapporten framgår även att klimatneutralitet är en nödvändig förutsättning för att begränsa uppvärmningen till mellan 1,5 och 2C. COP26, som ska äga rum i Glasgow i november 2021, kommer att utgöra ett tillfälle att se över ländernas framsteg sedan Parisavtalet ingicks 2015 och att höja klimatambitionerna. Internationella energiorganet betonade nyligen att den globala ekonomin, som i nuläget domineras av fossila bränslen, måste omvandlas till en modell som främst drivs av förnybar energi för att vi ska uppnå klimatneutralitet ( 2 ) . Detta är bakgrunden till översynen av direktivet om förnybara energikällor.

3. Allmänna kommentarer till förslaget till direktiv

3.1 Direktivet genomgick en välbehövlig omarbetning 2018 som ett led i målet att göra EU världsledande inom förnybar energi ( 3 ) . EESK beklagar den brist på rättslig stabilitet som följer av att man föreslår ändringar avseende samma punkter som i de senaste ändringarna av direktivet omedelbart efter tidsfristen för införlivande den 30 juni 2021. EESK stöder dock kommissionens förslag om att se över direktivet mot bakgrund av de nya målen om minskade koldioxidutsläpp som fastställs i den europeiska klimatlagen och att utnyttja detta tillfälle för att genomföra förenklingar och åtgärda bristerna. EESK understryker att användningen av förnybar energi inte får bli alltför komplicerad. Att höja det bindande målet avseende energi från förnybara källor till 40 % var nödvändigt. Detsamma gäller integreringen av förnybar energi inom bland annat byggnadssektorn, industrisektorn och transportsektorn. EESK anser emellertid att det finns tre områden som bör uppmärksammas mer och som kräver åtgärder, eftersom de endast delvis tas upp i utkastet till översyn.

a) Medborgarnas och konsumenternas deltagande måste förbättras

3.2 Trots EU-medborgarnas höga förväntningar är de resurser som EU föreslår för att uppmuntra konsumenternas deltagande fortfarande otillräckliga, eftersom prosumerism fortfarande inte tydligt definieras i direktivet. Kommissionen bör föreslå en övervakningsmekanism för att stödja medlemsstaternas genomförande av de antagna reglerna och på så sätt göra det möjligt för prosumerismen att blomstra. De politiska beslutsfattarna bör informeras om exempel på bästa praxis. Prosumerismen måste omsättas i praktiken genom att man — formaliserar det sätt på vilket medborgarna kan bli prosumenter, — undanröjer befintliga hinder såsom överdriven byråkrati, — tillhandahåller finansiering via kommunerna, för att medborgarna inte ska vara bundna av företagen inom sektorn.

Det är viktigt att undanröja byråkratiska hinder och se till att finansieringen når ut till den avsedda målgruppen (t.ex. ungdomsledda gräsrotsorganisationer och ungdomsledda lokala organisationer), samtidigt som man förtydligar de skyldigheter som prosumenten kan få i framtiden. I detta sammanhang måste den rättsliga stabiliteten ha företräde, eftersom konsumenterna måste garanteras tillgång till ekonomiskt stöd och kunnande så att de uppmuntras att våga språnget och bli prosumenter. Efter att det aktuella lagstiftningsinstrumentet har reviderats anser EESK att det inte bör förnyas före 2030, detta för att säkerställa den rättsliga stabilitet som alla aktörer inom sektorn, i vid bemärkelse, behöver, såsom redan nämnts i punkt 3.1 ovan.

3.3 Även om det är rätt att intensifiera insatserna för att säkerställa en dynamisk användning av havsbaserad vindkraft, i enlighet med den havsbaserade strategin, bör landbaserad vindkraft och solenergi ges en mycket större roll i vårt framtida europeiska energisystem. EESK ifrågasätter avsaknaden av en övergripande strategi, och uppmanar kommissionen att anta en strategi för regional decentraliseringspolitik. Prosumerismen kan inte utvecklas framgångsrikt utan stöd på regional och lokal nivå, där det utöver tekniska och ekonomiska resurser även finns kunskap om områdets särdrag, vilket möjliggör avsevärda tidsvinster. Denna nivå står nära medborgarna och aktörerna på fältet, vilket motiverar att den ges ytterligare befogenheter för att uppnå de mål som fastställs i direktivet. Denna strategi bör också stödjas av en studie om förvaltningen av kritiska resurser och material (utvinning, återvinning osv) som är nödvändiga för produktion av förnybar energi och för att den ska fungera väl. Beroendet av fossila bränslen får inte bli ett beroende av kritiska material.

b) Utnyttja synergierna bättre

3.4 Eftersom den förra omarbetningen genomfördes så pass nyligen har de nya bestämmelser som antagits ännu inte fått full verkan. Denna översyn bör därför tjäna två mål enligt EESK.

3.5 Enligt modellerna inom referensscenariot för EU 2020 kommer EU i nuläget att överskrida det nuvarande målet på 32 % förnybar energi inom energiförbrukningen med lite mer än 1 %. I översynen bör man för det första höja de nuvarande målen samtidigt som man introducerar nya mål för att öka integreringen av förnybar energi med minst 7 % i Europa.

3.6 För det andra bör tillämpningsområdet för de översyner som genomförs inom ramen för 55 %-paketet å ena sidan utgöra ett tillfälle att stärka de befintliga synergierna mellan dessa bestämmelser och direktivet. Å andra sidan bör detta tillvägagångssätt även tillämpas på de nya verktyg som föreslagits av kommissionen, såsom sociala klimatfonden och gränsjusteringsmekanismen för koldioxid. Fördelarna med direktivets genomförande kan alltså inte komma till sin fulla rätt om inte utvecklingen av förnybara energikällor går hand i hand med införandet av koldioxidredovisning för en del av den importerade koldioxiden. Införandet av gränsjusteringsmekanismen för koldioxid inom vissa sektorer bör utgöra en möjlighet att skapa lika villkor, vilket är något som bör hanteras på EU-nivå. Att ersätta målet om minst 14 % förnybar energi i den slutliga energiförbrukningen inom transportsektorn med ett bindande mål om en växthusgasintensitet på 13 % senast 2030, i enlighet med artikel 25, är ett exempel på lämpligt utnyttjande av synergier. Genom detta tillvägagångssätt kan man skapa större samstämmighet med översynen av utsläppshandelssystemet och reglerna om koldioxidnormer. I enlighet med kommissionens strategi för integrering av energisystemet ( 4 ) bör dock elektrifiering av transportsektorn prioriteras när det är ekonomiskt och tekniskt möjligt. Detta förslag till översyn kommer slutligen före översynen av direktivet om byggnaders energiprestanda och bör utgöra ett tillfälle att visa en hög ambitionsnivå när uppföljningen till 55 %-paketet läggs fram, vilket planeras till den 14 december 2021.

c) Den ekonomiska återhämtningen bör ge den förnybara energin ett uppsving

3.7 Samtidigt som efterfrågan på el nästan har återgått till samma nivå som före krisen har den ekonomiska återhämtningen lett till ett uppsving av produktion baserad på förnybar energi på bekostnad av fossila bränslen ( 5 ) . För att omvandla detta till en verklig trend för framtiden är det mycket viktigt att skapa lika konkurrensvillkor mellan olika energiproduktionskällor. Detta innebär först och främst att så snabbt som möjligt sätta stopp för subventioner av fossila bränslen, vilka 2018 uppskattades uppgå till cirka 50 miljarder euro i hela Europa ( 6 ) (där en ”indirekt” del av subventionerna inte avspeglas i uppskattningen).

3.8 Den delegerade taxonomiförordningen om begränsning av klimatförändringar kan, om den godkänns av rådet och parlamentet, styra framtida investeringar mot hållbara tillgångar, den kategori dit förnybar energi räknas. Det är först när snedvridningen av konkurrensen mellan energikällorna undanröjts som förnybar energi kan konkurrera fritt på marknaden. I väntan på en sådan lösning välkomnar EESK kommissionens strategi, som förhindrar att den förnybara energin halkar efter.

4. Särskilda kommentarer till direktivtexten

a) Frågan om huruvida de föreslagna målen bör vara bindande

4.1 EESK upprepar sin kritik ( 7 ) mot att översynen av direktivet inte innehåller några bindande nationella mål, till skillnad från översynen från 2009. Även om EU uppnått sitt mål om 20 % förnybar energi fram till 2020 har vissa medlemsstater inte nått sina mål, medan andra endast lyckats nätt och jämnt ( 8 ) , genom att dra nytta av de särskilda ekonomiska förhållanden som orsakats av hälsokrisen, som fått vissa nationella ekonomier att avstanna. Detta exempel illustrerar svagheten i den nuvarande styrningsramen, där medlemsstaterna endast uppmanas att nå sina nationella mål. EESK uppmanar ministerrådet, Europaparlamentet och kommissionen att återuppta diskussionen om att fastställa bindande nationella mål, om lämplig energistyrning och/eller, åtminstone, om strängare åtgärder mot medlemsstater som inte uppnår målen, för att säkerställa att de nationella ambitionerna uppnås. Här går direktivet så långt som frivilliga åtgärder kan gå. Samtidigt som flera medlemsstater har överträffat sina prognoser för 2020 finns det en risk för att en kapplöpning mot botten uppstår, vilket skulle kunna få de medlemsstater som kommit längst att tappa motivationen på grund av bristande vilja hos vissa av de övriga medlemsstaterna samt avsaknaden av konsekvenser.

4.2 Det nya bindande målet på 40 % förnybar energi år 2030 (mot tidigare 32 %) gäller den totala energiförbrukningen och inte bara elförbrukningen. EESK välkomnar att kommissionen föreslagit det mest ambitiösa målet inom det intervall som anges i klimatmålsplanen (38–40 %) för att uppnå det nya målet att minska växthusgasutsläppen med 55 % till 2030. Detta visar att EU:s verkställande organ har för avsikt att påskynda utvecklingen av grön teknik, vilket EESK välkomnar. Denna större andel förnybar energi i medlemsstaternas elmix kommer dock att få konsekvenser för energi- och elförbrukningen ( 9 ) , eftersom andelen av energiförbrukningen förväntas minska fram till 2050. Det är viktigt att uppdatera scenarierna för 2050 mot bakgrund av de nya målen, i synnerhet genom att man förtydligar den roll som ellagring kan komma att spela i framtiden och som kommer att behöva utvecklas snabbare än väntat, eller energisparandets roll, bland annat vissa beteenden som har blivit mer framträdande i och med hälsokrisen.

4.3 Detta nya mål kommer dock att visa sig vara mycket ambitiöst för vissa medlemsstater. Vid en tidpunkt då utfasningen av fossila bränslen i byggnadssektorn släpar efter i många medlemsstater stöder EESK den föreslagna strategin med ökade sektorsvisa insatser, t.ex. att integrera förnybar energi i uppvärmnings- och kylningssektorn. Det stämmer att det fanns ett omedelbart behov av ett specifikt mål på 49 % energi från förnybara energikällor i byggsektorn, som anges i den nya artikeln 15a. EESK ifrågasätter dock att ett sådant mål inte är bindande. Byggnadssektorn kommer att behöva minska sina utsläpp med 60 % fram till 2030 och bli koldioxidneutral 2040 för att kunna nå målen i den europeiska gröna given. Med tanke på att många medlemsstater kan komma att ha svårt att uppnå detta mål understryker EESK att det är viktigt att från 2025 utnyttja medel från sociala klimatfonden. Detta bör göra det möjligt att påskynda renoveringen av både offentliga och privata byggnader och därmed hejda det växande fenomenet med energifattigdom, som drabbar över 30 miljoner människor i EU. Oavsett om det rör sig om finansiering från den framtida sociala klimatfonden eller, på ett mer allmänt plan, från andra stödmekanismer, bör en mekanism för spårning införas i syfte att säkerställa att denna finansiering verkligen anslås för kampen mot klimatförändringarna. Om medlen införlivas i de nationella budgetarna kommer det att vara omöjligt att effektivt kontrollera hur de beviljade resurserna används. Dessa medel kommer utöver storskaliga projekt också att behöva inriktas på mindre projekt, där den ekonomiska vinsten i form av megawattimmar och koldioxidutsläpp är mer blygsam, men där inverkan på EU-medborgarna är lika stor eller ännu större. EESK vill se att tilldelningskriterierna i de olika medlemsstaterna harmoniseras så mycket som möjligt när det gäller den del som ska avsättas för att engagera medborgarna i syfte att underlätta eventuella gränsöverskridande samarbeten.

4.4 EESK vill påpeka att utfasningen av fossila bränslen i industrisektorn för närvarande går alldeles för långsamt, trots att denna sektor var den första att bli föremål för successiva europeiska klimatplaner. Konkret sett omfattas industriutsläppen av systemet för handel med utsläppsrätter. På grund av att det finns ett system för gratis tilldelning som är alltför generöst medför över 90 % av industriföroreningarna ingen extra kostnad för de berörda företagen, vilket leder till att sektorn endast minskat sina utsläpp med 1 % mellan 2012 och 2018. EESK efterlyser därför ett bindande mål på 1,1 % som skulle tvinga industrin att öka sin användning av förnybar energi varje år. Ett vägledande mål skulle kunna ses som att industrin ges fritt spelrum, vilket skulle kunna hämma EU:s klimatambitioner.

4.5 EESK välkomnar att målet för integrering av förnybar energi för uppvärmning och kylning blir bindande. Kommittén vill dock betona att det mål som ursprungligen angavs i direktivet var 1,3 %, medan det nya målet endast skulle vara 1,1 %. Enligt den konsekvensbedömning som åtföljer utkastet till översyn låg utvecklingen i nästan hälften av medlemsstaterna inte i linje med det planerade målet. För att medlemsstaterna ska kunna uppnå detta mål föreslår EESK att en del av de intäkter som anslås till den sociala klimatfonden ska öronmärkas för byte av värme- och kylsystem, som i de flesta fall använder fossila bränslen. EESK anser att syftet med direktivet bör vara att höja eller åtminstone bibehålla den ambition som fastställdes i den föregående översynen. Kommittén uppmanar alla berörda parter att överväga hur detta bäst kan uppnås.

4.6 För att uppnå klimatneutralitet 2050 måste utfasningen av fossila bränslen ur energisystemet uppnås senast 2045. En slutlig energianvändning (brutto) av förnybar energi på 40 % 2030 innebär att den största delen av utfasningen av fossila bränslen måste uppnås under en period på 15 år (mellan 2030 och 2045). Klimatnödläget kräver följaktligen en mer pragmatisk inställning i fråga om utvecklingen av förnybar energi, när det gäller att fastställa vad som faktiskt kan göras inom den tillgängliga tidsramen. Det är i första hand viktigt att fokusera på mål som vi kan uppnå med tanke på de befintliga bestämmelserna. Även om man i direktivet utformar en strategi på medellång till lång sikt genom att fastställa ambitiösa mål bör detta inte ske på bekostnad av en snabbare utveckling av användningen av grön energi, utan snarare gå hand i hand med den. På kort sikt är det lika relevant och viktigt att fokusera på användningen av mogna och populära förnybara energikällor såsom solcellspaneler. För transportsektorn måste större flexibilitet och ett bredare urval av tillåtna råvaror när det gäller biobränslen nämnas. Det är bara på medellång till lång sikt som de investeringar som gjorts på grundval av riktlinjerna i det framtida direktivet kan ta över och nå sin fulla potential (förnybar vätgas, havsbaserade vindkraftverk osv.) och bidra till utfasningen av fossila bränslen i EU:s ekonomi, tack vare den ökande elektrifieringen av användningsområdena. I annat fall är risken stor att EU kommer att få betala ett högt pris för sin slapphänta hantering under de två senaste årtiondena. För att undvika en sådan utveckling behöver EU klargöra sin strategi som måste gå mycket längre än enbart direktivet om förnybar energi och främja ett globalt tillvägagångssätt som utnyttjar synergier.

b) Fjärrvärme och transport

4.7 Kommissionens meddelanden om en vätgasstrategi och en strategi för integrering av energisystemen innehåller vissa viktiga aspekter som måste beaktas i denna övergripande strategi. EESK välkomnade generellt meddelandena i sina yttranden TEN/717 och TEN/718, trots viss kritik av bristande konsekvens och tydlighet avseende vissa aspekter. Den föreslagna översynen tar dock endast i viss mån upp några viktiga aspekter som saknades. Forskning, innovation och genomförande bör i detta sammanhang stödjas och påskyndas.

4.8 Kommissionen föreslår att fjärrvärme ska stärkas. Denna strategi är relevant eftersom fjärrvärmenät är ett bra alternativ för att använda överskottsenergi från solceller eller vindkraftverk, som sannolikt kommer att öka i antal.

4.9 Förslaget till direktiv syftar till att förbättra tillgången till laddningspunkter, inklusive privata laddningspunkter, för elbilsanvändare. Detta är en bra strategi med tanke på att en snabb elektrifiering av mobilitetssektorn är ett av de mest lovande sätten att minska koldioxidutsläppen i transportsektorn, som fortsätter att öka. Konkreta bestämmelser för direkt leverans av förnybar el som produceras på plats eller i närheten av laddningspunkten skulle kunna vara ett viktigt inslag i en decentraliseringsstrategi som stärker den regionala strukturen och den samägda energiproduktionen. EESK framhåller dock behovet av att tillhandahålla användningsklara lösningar till en rimlig kostnad för de transportsektorer som är svåra att elektrifiera, för närvarande i synnerhet biobränslen, och i framtiden vätgas.

c) Främjande och användning av förnybar energi

4.10 EESK välkomnar införandet av flera initiativ avseende förnybar vätgas, t.ex. delmål för industrin och transportsektorn. Kommittén anser också att införandet av ett bindande mål på 50 % för förnybara drivmedel av icke-biologiskt ursprung som används som råmaterial eller energibärare är rätt väg att gå samt att förnybar vätgas måste prioriteras ( 10 ) . Möjligheten i artikel 7 att importera förnybara drivmedel av icke-biologiskt ursprung som sedan ska redovisas som bidrag inom medlemsstaten kan dock bli problematisk. Denna redovisningsmöjlighet bör begränsas.

4.11 När det gäller möjligheten att främja energiköpsavtal (artikel 15) bör fastställande av riktlinjer, tillsammans med ekonomiskt stöd för små och medelstora företag, främja utvecklingen av ett sådant system som gör det möjligt att överblicka försäljningspriset för grön el på lång sikt. Mer generellt illustrerar detta initiativ behovet av att förstärka samarbetet och samordningen mellan aktörerna i sektorn för att ge de ekonomiska aktörerna ett långsiktigt perspektiv.

4.12 Ett annat initiativ som EESK välkomnar är medlemsstaternas skyldighet att lansera en testfas vad gäller det gränsöverskridande samarbetet genom att inrätta ett pilotprojekt under de kommande tre åren. EESK vill dock få klarhet kring arrangemangen för att införa ett sådant samarbete. Närmare bestämt vill kommittén få mer upplysningar om de administrativa förfarandena i anslutning till ett sådant initiativ och uppmanar kommissionen att bistå medlemsstaterna (med t.ex. översättning av handlingar som har koppling till förfarandet m.m.) så att de kan hålla den fastställda tidsfristen.

4.13 EESK anser att det är dags att överväga om det är relevant med en europeisk tillsynsmyndighet för el. För att förbereda denna viktiga funktion på ett korrekt sätt är det dags att inleda en konceptuell systemplaneringsverksamhet där man tar fram prognoser för den ökande efterfrågan på energi per område och energislag samt omvandlingar av energislag.

4.14 Kommittén stöder också initiativet i artikel 9.7a om att införa gemensam fysisk planering per havsområde, mellan medlemsstaterna, för att främja utvecklingen av havsbaserad kapacitet. Ett sådant tillvägagångssätt skulle göra det möjligt att maximera varje havsområdes potential samtidigt som målet om elsammanlänkning mellan medlemsstaterna stärks. Inrättandet av en gemensam kontaktpunkt är också välkommet. Detta bör utgöra ett tillfälle att bygga vidare på den goda praxis som inrättats i de olika medlemsstaterna för att minska den tid det tar att genomföra ett projekt. Genom att fastställa den totala produktionskapaciteten per havsområde för 2030, 2040 och 2050 bör man också bättre kunna beakta potentialen hos havsbaserad vindkraft i varje medlemsstat, och främja dess utveckling. Rent operativt föranleder ökningen av gränsöverskridande projekt inom förnybar energi, i synnerhet havsbaserad vindkraft, EESK att uppmana kommissionen att återuppta diskussionerna om en europeisk systemansvarig för överföringssystem, eftersom detta är den lämpligaste nivån för att säkerställa hanteringen av elflöden i realtid. Detta är i slutändan den lämpligaste nivån för att samordna marknadsmekanismerna när det gäller utbud och efterfrågan, samtidigt som man säkerställer säkerheten i systemet, som kommer att utsättas för allt hårdare tryck i och med den ökande användningen av förnybar energi.

4.15 EESK har upprepade gånger betonat behovet av nya marknadsstrukturer för att balansera energiproduktionen och energiförbrukningen på mikronivå. Dessa strukturer skulle underlätta integreringen av mindre lagringsanordningar i energisystemet. Utvecklingen av elektromobilitet bör därför dra nytta av batteriernas roll för att möjliggöra smart laddning och tillhandahålla lagringskapacitet på lokal nivå. Denna fråga behandlas dock inte i förslaget till översyn.

4.16 I paketet om ren energi ägnas särskild uppmärksamhet åt egenförbrukning och energisamhällen. Dessa mekanismer utgör kraftfulla verktyg för att säkerställa medborgarnas deltagande och göra dem medvetna och fullt ut delaktiga i energiomställningen genom att öka deras känsla av egenansvar och stärka de decentraliserade strukturer som är till nytta ur både ekonomisk och social synvinkel. Såsom kommissionen understrukit inom ramen för utvärderingen av de nationella energi- och klimatplanerna tar medlemsstaterna inte tillräcklig hänsyn till potentialen hos energimedvetna medborgare, vilket strider mot en av grundprinciperna i det 4:e energipaketet. De tillämpliga reglerna bör omgående klargöras, i synnerhet när det gäller begrepp såsom energidelning, nettomätning och energihandel mellan privatpersoner (P2P), för att målen i paketet om ren energi och energiunionen ska kunna uppnås. EESK beklagar att man med den föreslagna översynen inte försöker förbättra regelverket när det gäller dessa aspekter. Detta kommer att bli ännu viktigare med tanke på att förslaget till översyn av riktlinjerna avseende statligt stöd till klimatet, energin och miljön föreskriver en betydligt lägre tröskel för undantag från skyldigheten att bevilja stöd och att fastställa stödnivån genom ett konkurrensutsatt anbudsförfarande.

4.17 EESK stöder i princip kommissionens förslag där medlemsstaterna uppmanas att beakta ”underhållet av de nationella kolsänkorna i skogen och skogsekosystemen” samt principerna om ”kaskadanvändningen av biomassa” och den cirkulära ekonomin. Detta innebär att prioritera användning av restvirke, såsom små grenar, stubbar och andra biprodukter, liksom träprodukter som återvinns för bioenergi. Det är därför lämpligt att omvärdera stödet till bioenergianläggningar på detta område, med tanke på att restprodukter från sågverk och massa- och pappersindustrin är energikällor. Det är för övrigt, såsom framhålls i förslaget, rimligt att omdirigera biodrivmedel till transportsektorer som är svåra att elektrifiera, såsom sjöfarten, transporter över långa avstånd eller lufttransporter. Problem med tillgänglighet och kostnader bör också beaktas i detta avseende. För att genomföra denna idé bör man i artikel 25 skilja mellan biobaserade biodrivmedel och förnybar el genom att mäta minskningar av växthusgasutsläppen. Förnybar el och biobränslen som baseras på restprodukter inom transportsektorn prioriteras därmed. Detta medför att det blir allt mer angeläget att minska koldioxidutsläppen i transportsektorn genom direkt elektrifiering.

4.18 De detaljerade beräkningarna av minskningarna av växthusgaser och de hållbarhetskriterier som presenteras i bilagorna till utkastet till direktiv är delvis mycket tekniska. EESK anser att de helt klart går i rätt riktning, även om kommittén inte har kunnat bedöma dem fullt ut i varje enskilt fall. När det gäller exempelvis biobränslen kommer de att leda till en situation där vissa potentiellt användbara eller för närvarande använda ämnen inte längre kan användas, vilket kan utgöra ett problem för delar av industrin.

4.19 Kommittén påpekar också att det i vissa fall kommer att bli svårt att bevisa att alla kriterier verkligen uppfylls. Exempelvis ”ska det tillhandahållas pålitliga och kontrollerbara bevis för att inlagringen av kol i marken har ökat, eller om det är rimligt att förvänta sig att den har ökat under den period då de berörda råvarorna odlades, samtidigt som hänsyn tas till utsläppen om dessa metoder leder till ökad användning av gödningsmedel och bekämpningsmedel” (se COM(2021) 557, bilaga 1 och 2). Även om ett sådant krav är meningsfullt kommer det i praktiken att bli svårt att visa att det är uppfyllt.

4.20 EESK välkomnar avsikten i skäl 10 att förbättra handläggningstiden för de administrativa förfarandena, som utgör ett hinder för utbyggnaden av förnybar energi. EESK undrar dock hur kommissionen avser att agera rent konkret och gå längre än att bara uppmuntra för att se till att handläggningstiden förkortas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt.

4.21 Kommittén instämmer med skäl 12 om att det behövs ett tillräckligt antal kvalificerade arbetstagare för framtidens yrken. EESK uppmanar EU att beräkna hur mycket arbetskraft som krävs för att genomföra den europeiska gröna given och prioritera investeringar i omskolning av arbetstagare vars arbeten kommer att försvinna till följd av den gröna omställningen. Det skulle också vara ett bra sätt att locka unga människor till den gröna sektorn tack vare de nya arbetstillfällen och affärsmöjligheter som skapats.

Bryssel den 9 december 2021. Christa SCHWENG Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) EUT L 328, 21.12.2018, s. 1.

(2) Internationella energiorganet, ”Net Zero by 2050 – A Roadmap for the Global Energy Sector” (windows.NET)”, s. 3.

(3) https://www.eesc.europa.eu/sv/our-work/opinions-information-reports/opinions/revision-renewable-energies-directive.

(4) COM(2020) 299 final.

(5) Ember, ”European Electricity Review: H1-2021”, (ember-climate.org).

(6) Europeiska kommissionen, bilagor till 2020 års rapport om tillståndet i energiunionen i enlighet med förordning (EU) 2018/1999 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder.

(7) 7. EUT C 246, 28.7.2017, s. 55.

(8) Eurostat, Renewable energy statistics – Statistics Explained (europa.eu).

(9) 6_SV_ACT_part1_v3.pdf (europa.eu).

(10) EUT C 123, 9.4.2021, s. 30.