[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 4.12.2008

KOM(2008) 816 slutlig

2008/0246 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen

{SEK(2008) 2950 }{SEK(2008) 2951 }

MOTIVERING

1. BAKGRUND

1.1 Motiv och syfte

Processen med att avreglera marknaden för passagerartransport på vatten inleddes 1986 och konsoliderades 1992 när sjötransportmarknaden öppnades mellan medlemsstaterna. En öppen marknad är dock inte fullständigt genomförd förrän konsumenterna, och inte bara företagen, kan dra maximal fördel av den. Väl fungerande konsumenträttigheter har en avgörande betydelse när det gäller att säkerställa att avregleringen leder till faktiska valmöjligheter och uppmuntrar konsumenterna till att använda andra transportsätt om de så önskar.

I vitboken Den gemensamma transportpolitiken fram till 2010: Vägval inför framtiden [1] konstaterar Europeiska kommissionen att passagerarnas rättigheter kommer att fastställas inom alla transportsätt och passagerarna placeras i centrum av transportpolitiken. Behovet av åtgärder inom området betonades ytterligare i meddelandet av den 16 februari 2005 Att stärka passagerarnas rättigheter inom Europeiska unionen [2] i vilket kommissionen presenterade en strategi för hur åtgärderna för skydd av passagerare skulle kunna utvidgas till alla transportsätt. Redan i det meddelandet fastställde kommissionen vilka rättigheter som bör stärkas genom gemenskapsåtgärder oberoende av transportsätt.

Passagerarna behöver en gemensam uppsättning principer som gäller för alla transportsätt, så att de kan vara mer medvetna om sina rättigheter om något går fel på resan, oavsett transportsätt.

I fråga om sjötransport fastställde Europeiska kommissionen att följande rättigheter behöver stärkas: 1) särskilda åtgärder till förmån för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, 2) automatiska och omedelbara lösningar vid störningar (kraftiga förseningar, inställda turer eller nekad ombordstigning), 3) ansvar vid dödsolyckor eller skador och 4) hantering av klagomål och möjligheter att väcka talan.

Kommissionen har redan lagt fram ett förslag till förordning om bortfraktarens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss och på inre vattenvägar[3].

1.2 Sjötransporter

Av Europeiska unionens 27 medlemsstater har 22 en kust. Bland dessa 22 medlemsstater finns fyra som är öar (Förenade kungariket, Irland, Malta och Cypern) och åtta som har skärgård eller stora öar med stor befolkning (Portugal, Spanien, Frankrike, Italien, Grekland, Danmark, Sverige och Finland). I skärgården och i Europeiska unionens yttre och yttersta regioner, där täta passagerarförbindelser på vatten är väsentliga för EU:s sociala och ekonomiska sammanhållning, finns det ofta inget alternativt transportsätt.

Under de senaste trettio åren har rörligheten ökat kraftigt. För miljontals medborgare har resandet blivit en realitet och rörligheten ett behov. Detta fenomen beror på flera faktorer men framför allt på den ekonomiska tillväxten, slutförandet av den inre marknaden, lägre resekostnader och framstegen mot ett europeiskt ”område […] utan inre gränser”[4]. Som en direkt följd av denna utveckling passerade 398 miljoner personer genom Europeiska unionens hamnar under 2006[5].

Att passagerarsjöfarten har stor betydelse framgår också av antalet aktörer. Det finns nästan 300 aktörer på den europeiska färje- och roromarknaden och det finns nästan 800 passagerarhamnar i Europa. Sjötransporterna av passagerare är jämnt fördelade över Europa och det finns ett likartat antal rutter vid Europeiska unionens tre kustområden (Östersjön, Nordsjön och Medelhavet) med över en miljon passagerare per år.

1.3 Frågor som tas upp

Syftet med detta förslag är att fastställa rättigheterna för sjöfartspassagerare i inrikes och internationell trafik, inbegripet passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, så att sjötransport blir ett attraktivare och tillförlitligare alternativ och så att det råder ett jämlikt spelfält för trafikföretagen i olika medlemsstater och för de olika transportsätten. I huvudsak innehåller förslaget bestämmelser på följande områden:

- Tillgänglighet, icke-diskriminering och assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

- Trafikföretagets skyldigheter i samband med inställda turer eller förseningar.

- Skyldighet att underrätta passagerare som reser till sjöss eller på inre vattenvägar om deras rättigheter.

- Hantering av klagomål.

- Allmänna regler om genomförande.

2. TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Detta förslag gäller inrikes och internationella kommersiella tjänster för passagerare till havs och på inre vattenvägar. Syftet är att fastställa minimiregler för information till alla sjöfartspassagerare före och under resan när det gäller störningar av en resa, regler som måste följas vid förseningar, hantering av klagomål och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. För tvistlösning framförs i detta förslag till förordning att ett oberoende organ inrättas.

Den befintliga rättsliga ramen för reglering av sjötransportsektorn är uppdelad i följande kategorier: internationella konventioner, europeisk lagstiftning (och dess genomförande i nationell lagstiftning), nationell lagstiftning och frivilliga avtal.

Allmänt taget är den gällande internationella och europeiska lagstiftningen främst inriktad på säkerhetsfrågor.

Den viktigaste referensen när det gäller kritiska händelser finns i direktivet om paketresor[6] även om detta inte avspeglar ett helt harmoniserat synsätt eftersom det kan förekomma ojämlik behandling i situationer där olika passagerare som varit med om samma typ av händelse kan ha olika slags skydd.

Direktiv 2003/24/EG om ändring av rådets direktiv 98/18/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg[7] innehåller särskilda krav när det gäller personer med nedsatt rörlighet, särskilt möjligheterna att ta sig ombord, skyltar, kommunikation av meddelanden, alarm och ytterligare krav för att garantera rörligheten ombord. Frågan om tillgänglighet när det gäller nya fartyg för internationella tjänster har reglerats genom en rekommendation från Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) om handikappanpassning av passagerarfartyg ( Recommendation on the design and operation of passenger ships to respond to elderly and disabled persons' needs )[8].

Vad gäller nationell lagstiftning finns det i vissa medlemsstater också särskilda bestämmelser om rättigheterna för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inom transportsektorn och särskilt inom sjöfartssektorn. Dessa regler kommer i huvudsak från myndigheterna och de täcker i viss omfattning tillgängligheten till sjötransport för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Det är osäkert i vilken utsträckning dessa bestämmelser i praktiken ger personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet rättigheten att kräva tillgång till sjötransport och vid behov assistans.

I övrigt regleras dock inrikes och internationell sjöfart endast på nationell nivå när det gäller t.ex. icke-diskriminering, assistans, information och hamnars tillgänglighet. I medlemsstaternas lagstiftning anges avvikande lösningar och en varierande skyddsnivå för passagerare. Det finns klara skillnader mellan olika medlemsstater när det gäller den assistans som står till buds för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Genom detta förslag förbättras konsumenternas rättigheter eftersom det främjar öppen prissättning och förbjuder diskriminering på grundval av nationalitet eller hemvist när det gäller tariffer. Likaså fastställs den allmänna principen om att det är förbjudet att vägra transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Sådana passagerare är ofta förhindrade att resa till sjöss på grund av tjänsternas bristande tillgänglighet och bristen på nödvändig assistans från transportföretagens sida. All slags diskriminering på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet när det gäller att boka en resa eller ta sig ombord på ett fartyg förbjuds.

3. FÖRENLIGHET MED EUROPEISKA UNIONENS POLITIK OCH MÅL PÅ ANDRA OMRÅDEN

Förslaget till förordning kommer att bidra till uppnåendet av fördragets syften genom att det säkerställer en högre nivå av konsumentskydd, bekämpar diskriminering och social utestängning av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och gör det möjligt för de europeiska medborgarna att fullt ut ta vara på de möjligheter som den inre marknaden erbjuder.

Att fastställa och ytterligare stärka passagerarnas rättigheter ligger i linje med Amsterdamsfördragets höga prioritering när det gäller konsumentskydd. I sitt meddelande EU:s strategi för konsumentpolitiken 2007–2013 Starkare konsumenter, högre välbefinnande för konsumenterna och ett effektivt konsumentskydd [9] konstaterar kommissionen att en av prioriteringarna är att placera konsumenterna i centrum inom EU:s övriga politikområden. I meddelandet noterar kommissionen att det har skett framsteg när det gäller integreringen av konsumenternas intressen, bl.a. inom luftfart. Syftet är att i framtiden bygga på dessa resultat för att få en mer systematisk integrering av konsumenternas intressen. Kommissionen håller därför på att utöka de passagerarrättigheter som har utvecklats inom luftfartssektorn till andra transportslag, särskilt när det gäller passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Förslaget rörande passagerarnas rättigheter inom sjöfart ligger i linje med målen om att bekämpa social utestängning i och med att principen om icke-diskriminering och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet fastställs. Förslaget ligger också i linje med artikel 21 i stadgan om de grundläggande rättigheterna. I denna artikel fastställs den allmänna principen om förbud mot all slags diskriminering oavsett grund, såsom kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Förslaget stämmer också överens med artikel 13 i EG-fördraget enligt vilken gemenskapen kan bekämpa diskriminering inom de områden där gemenskapen är behörig. Likaså ligger förslaget i linje med Förenta nationernas konvention om funktionshindrades rättigheter, som har undertecknats av alla medlemsstater och Europeiska gemenskapen.

Enligt artikel 12 i EG-fördraget förbjuds all slags diskriminering på grund av nationalitet. Även inom sjöfartssektorn ska därför, utan att det påverkar skyldigheterna rörande allmännyttiga tjänster där det krävs subventionerade taxor, de avtalsvillkor och priser som tillämpas av transportörer eller andra biljettutfärdare erbjudas till allmänheten utan någon som helst diskriminering på grund av slutkundens nationalitet eller hemvist eller var biljettutfärdaren är etablerad inom gemenskapen.

EU:s konsumentpolitik står i centrum för den inre marknadens nästa fas, som det fastslås i kommissionens meddelande till Europeiska rådets vårmöte om översynen av den inre marknaden[10]. Den inre marknaden skapar fördelar för konsumenterna genom ett bredare urval, lägre priser och ett tillbörligt skydd.

I detta hänseende kommer fastställandet av rättigheter för passagerare som färdas till sjöss eller på inre vattenväggar att komplettera de framsteg som inom ramen för den europeiska inre marknaden har uppnåtts inom transportsektorn. Genom detta förslag säkerställs att sjöfartspassagerare får ett bättre skydd, så att de fullt ut kan ta vara på den inre marknadens fördelar och ha tilltro till dem.

4. SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER

4.1. Offentligt samråd

Europeiska kommissionen inledde 2006 ett offentligt samråd om sjöfartspassagerarnas rättigheter. Samrådet var till en del inriktat på skyddet av rättigheterna för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet under en resa till sjöss eller på inre vattenvägar. Resultatet från samrådet offentliggjordes på GD TREN:s webbplats den 6 december 2006 och kompletterades med slutsatserna från ett möte som den 18 januari 2007 hölls mellan berörda aktörer och GD TREN.

Praktiskt taget alla av de tillfrågade ansåg att det bör finnas en gemensam minimiskyddsnivå för passagerares rättigheter inom hela EU, oavsett transportsätt och oavsett om resan görs inom en enda medlemsstat eller om inre eller yttre gränser passeras. Det betonades att sjöfartspassagerare ofta tillhör samhällets mest sårbara grupper och inte har de kunskaper eller de medel som krävs för att lämna in klagomål eller stå upp för sina rättigheter.

De mottagna bidragen tydde på en klar uppdelning mellan å ena sidan sjöfartsaktörer och deras organisationer och förbund och å andra sidan konsumentorganisationer, men alla var överens om att det behövs gemensamma minimivillkor. Allmänt taget anser aktörerna att det endast finns ett begränsat behov av regler på gemenskapsnivå, medan konsumentorganisationerna efterlyser omfattande rättigheter för passagerare, särskilt när det gäller passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. De flesta av medlemsstaternas regeringar gav i sina svar stöd för en ytterligare stärkning av skyddet inom sektorn genom EU:s deltagande.

Vad gäller personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ansåg majoriteten av de tillfrågade, inbegripet alla medlemsstater och lokala myndigheter som deltog i samrådet, att rättigheterna för dessa personer ska styras av samma fyra principer (icke-diskriminering, tillträde, assistans och tillräcklig information) oavsett transportsätt och med hänsyn tagen till de olika transportsättens specifika egenskaper.

Alla tillfrågade i samrådet är också överens om att tilläggskostnaderna för åtgärder för bättre tillträde och assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inte enbart ska bäras av dessa personer.

Vid mötet mellan berörda aktörer och GD TREN den 18 januari 2007 ifrågasatte ingen av de närvarande, när de tillfrågades direkt, att det fanns ett behov av rättsliga bestämmelser och harmonisering på EU-nivå.

De olika deltagarna i samrådet har ändå varierande uppfattningar om problemets omfattning när det gäller vissa frågor som information, tillgänglighet och genomförande.

4.2. Extern experthjälp

I oktober 2006 mottog kommissionen ett yttrande från Europeiskt forum för energi och transport och i detta uppmuntrades till gemenskapsåtgärder när det gäller sjöfartspassagerares rättigheter.

Kommissionen beaktade också en oberoende undersökning som GD TREN hade låtit utföra 2005–2006 i form av en analys och bedömning av skyddsnivån när det gäller passagerarnas rättigheter inom EU:s sjöfartssektor ( Analysis and assessment of the level of protection of passenger rights in the EU maritime transport sector ). I denna undersökning analyserades rättigheterna för passagerare som drabbas av störningar och skyddet för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Slutsatserna av den allmänna undersökningen var att passagerarskyddet inte är helt tillfredsställande bl.a. beroende på bristande enhetlighet när det gäller hur omfattande och hur ingående skyddet av passagerarnas rättigheter är, avsaknaden av en ram med omedelbara och på förhand fastställda lösningar vid inställda turer och förseningar och bristen på information till passagerarna om deras rättigheter vid kritiska händelser.

Vidare konstaterades att det finns betydande skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller skyddet av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och att det finns utrymme för förbättring av deras situation, särskilt när det gäller tillgängligheten i hamnar och på fartyg, icke-diskriminering och assistans.

4.3. Konsekvensanalys

Konsekvensanalysen, som genomfördes i enlighet med de fastställda riktlinjerna, omfattade i huvudsak principerna för ersättning och assistans vid inställda turer och förseningar, tillgänglighetsregler, icke-diskriminering och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, kvalitetsnormer och informationsskyldigheter, regler för hantering av klagomål och regler för övervakning av efterlevnad.

Fyra politikalternativ analyserades, enligt följande:

- Ingen förändring, dvs. inga EU-åtgärder och fortsatt tillämpning av befintliga nationella lagstiftningar.

- Frivilliga avtal (utbyte av bästa praxis) som utvecklas och antas av fartygsoperatörerna i syfte att förbättra situationen för personer som reser till sjöss och på inre vattenvägar.

- EU-samordning och utbyte av bästa praxis som utvecklas för att förbättra de nationella lagstiftningarna.

- Lagstiftningsinitiativ från gemenskapen (t.ex. genom en förordning) där det fastställs bättre rättigheter för personer som reser med fartyg.

Sammanfattning av konsekvensanalysens resultat:

Vad gäller principen om icke-diskriminering och assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ansågs alternativ 4 (lagstiftningsinitiativ från gemenskapen) vara bäst.

Alternativet att fastställa ett fullt utvecklat regelsystem verkar vara det effektivaste när det gäller assistans och informationsskyldigheter vid störningar av resor. Ett starkare skydd för passagerarna leder till att utbudet av tjänster blir bättre.

Rapporten från konsekvensanalysen inklusive bilagor finns som bilaga till detta utkast till förordning.

5. RÄTTSLIGA ASPEKTER

5.1. Rättslig grund

Den rättsliga grunden för detta förslag anges i artiklarna 71 och 80 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Medbeslutandeförfarandet gäller.

5.2. Val av regleringsform

Huvudsyftet med förslaget är att sörja för en tillbörlig skyddsnivå för fartygspassagerare i allmänhet och personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i synnerhet. De regler som fastställs genom detta förslag ska tillämpas på ett enhetligt och effektivt sätt i hela Europeiska unionen så att en tillbörlig skyddsnivå för fartygspassagerare och ett jämlikt spelfält för trafikföretagen kan säkerställas. Som de europeiska lagstiftarna har avtalat ska samreglering eller självreglering ”inte tillämpas om de grundläggande rättigheterna eller viktiga politiska val står på spel eller i situationer där reglerna måste tillämpas på ett enhetligt sätt i samtliga medlemsstater”[11]. En förordning som är direkt tillämplig verkar vara den lämpligaste regleringsformen för att se till att reglerna tillämpas på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater. Gemenskapen har redan valt en förordning som det lämpligaste rättsliga instrumentet för att skydda luftfarts- och järnvägspassagerares rättigheter, och på samma sätt kan även verkställbara och likvärdiga passagerarrättigheter uppnås inom sjöfart.

5.3. Subsidiaritetsprincipen

Skyddet för passagerare är en fråga i europeisk skala som kräver en lösning på gemenskapsnivå. Avregleringen av en marknad och bevakandet av konsumenternas intressen, särskilt när det gäller personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, är två kompletterande aspekter av den inre marknaden. Syftet med förslaget är i första hand att säkerställa att sjöfartspassagerare har samma rättigheter och samma skyddsnivå i hela EU. Med tanke på att detta transportsätt har en internationell dimension är det omöjligt för en enskild medlemsstat eller en grupp medlemsstater att på ett tillfredsställande sätt lösa de frågor som hör samman med passagerartransport, och därför behövs det gemenskapsåtgärder.

5.4. Proportionalitetsprincipen

Kommissionen är medveten om risken för överreglering och bibehåller den inriktning som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Lissabon rörande förenkling av den rättsliga ramen.

Kommissionen har begränsat sitt förslag till områden där det behövs särskilda gemenskapsregler och undviker aspekter där det är bättre med självreglering. Förslaget är begränsat till områden där behovet av gemenskapsåtgärder är tydligt och allmänt godtaget. Förslaget står därför i proportion till syftet och är lämpligt för de omständigheter det är avsett för. Utan harmonisering har passagerarna i bästa fall olika rättigheter och i värsta fall inget rättsligt skydd alls. De skulle dessutom ha svårt att känna till sina rättigheter när de reser i Europa och skulle därför svårligen kunna kräva att dessa rättigheter respekteras.

5.5. Genomförande

Sjöfartspassagerare i allmänhet och särskilt sjöfartspassagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har en svag ställning om en sjöfartsoperatör inte uppfyller sina skyldigheter. Enligt Förenta nationernas konvention om funktionshindrades rättigheter ska personer som anser sig ha blivit utsatta för en överträdelse som gjorts av en stat som är part i FN-konventionen ha möjligheten att göra en anmälan. Därför ger utvecklingen av ytterligare EG-reglering ett effektivare enhetligt rättsligt skydd i hela EU.

Det kommer att krävas strikt tillämpning av den föreslagna förordningen. Kommissionens förslag innehåller därför en artikel enligt vilken medlemsstaterna måste ålägga påföljder för bristande efterlevnad och utse organ som har ansvar för att verkställa förordningen och hantera klagomål från sådana passagerare. Dessa bestämmelser följer synsättet som har antagits i förordningen om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar, förordningen om rättigheter i samband med flygresor för personer med funktionshinder och personer med nedsatt rörlighet och förordningen om internationella tågresenärers rättigheter och skyldigheter.

5.6. Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och Schweiz

Förslaget till en förordning är av betydelse för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och bör omfatta detta område. Förslaget är också av betydelse för Schweiz.

6. BESTÄMMELSER ENLIGT FÖRSLAGET

Kapitel I Allmänna bestämmelser

I artikel 1 fastställs förordningens syfte.

I artikel 2 fastställs förordningens tillämpningsområde.

I artikel 3 anges de definitioner som gäller i denna förordning.

I artikel 4 beskrivs slutandet av transportavtal som ger de rättigheter som anges i detta förslag och fastställs icke-diskriminerande avtalsvillkor.

I artikel 5 anges hur avsägelse inte får användas när det gäller rättigheterna enligt denna förordning.

Kapitel II Rättigheter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I artikel 6 behandlas den allmänna principen om förbud mot att vägra transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I artikel 7 fastställs att denna regel inte påverkas av vissa undantag som enligt lag gäller av säkerhetsskäl.

I artikel 8 anges allmänna regler om tillgänglighet när det gäller personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I artikel 9 fastställs rättigheten till assistans i hamnar för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och anges vilket organ som har ansvaret för assistans i hamnar och det sätt på vilket detta organ ska finansiera sådan assistans. Den grundläggande principen är att assistans ska tillhandahållas utan tilläggskostnad för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I artikel 10 fastställs rättigheten till assistans där som det inte finns hamnar, med hänvisning till artikel 9.

I artikel 11 fastställs också grundprincipen om att assistans ombord på fartyg ska tillhandahållas kostnadsfritt för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I artikel 12 fastställs principerna om assistans i hamnar, vilket inbegriper transport av assistansdjur och regler vid transitering. När det gäller att under alla omständigheter tillhandahålla assistans av god kvalitet för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet fastställs också tidsmässiga skyldigheter för personer med nedsatt rörlighet när det gäller förhandsbokning.

I artikel 13 behandlas förmedling av information till en tredje part. För att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ska kunna ges assistans av god kvalitet under alla omständigheter måste operatörerna (eller hamnmyndigheterna om en operatör beslutar att lägga ut assistansen till dem) få tidig förhandsanmälan om dessa personers specialbehov före en resa. I artikeln fastställs regler för sådan förmedling av information och fastställs vilka tidsfrister som måste iakttas för att operatörerna ska ha de skyldigheter som gäller enligt denna förordning.

I artikel 14 behandlas kvalitetsnormer som trafikföretagen måste fastställa när det gäller assistans.

I artikel 15 fastställs krav på att sörja för tillbörlig utbildning för personal rörande funktionshinder och nedsatt rörlighet.

I artikel 16 fastställs rättigheten till ersättning för en förlorad eller skadad rullstol och andra rörlighetshjälpmedel som hanteras i hamnar eller ombord på fartyg.

Kapitel III Transportföretagets skyldigheter vid störningar av resan

I artikel 17 fastställs skyldigheten att tillhandahålla information vid störningar av resan.

I artikel 18 fastställs rättigheten till assistans för passagerarna i händelse av försening eller inställda turer. I assistansen ingår måltider, inkvartering och transport med särskild uppmärksamhet fäst vid personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I artikel 19 fastställs passagerarnas rättighet till ombokning eller ersättning när en försening överskrider en viss tid eller när en tjänst har inställts.

I artikel 20 fastställs rättigheten till ersättning vid störningar av resan. I denna artikel fastställs vidare den tidsfrist inom vilken ersättningen måste betalas och betalningssättet.

I artikel 21 behandlas möjligheterna till ytterligare ersättning.

I artikel 22 uppmuntras transportföretagen att vidta åtgärder i syfte att förbättra passagerarnas rättigheter och tjänsternas kvalitet.

Kapitel IV Information till passagerare och hantering av klagomål

I artikel 23 fastställs de allmänna rättigheter som alla passagerare har när det gäller att få reseinformation.

I artikel 24 fastställs att transportörer, verkställande transportföretag och hamnarnas ledningsgrupper måste ge passagerarna information om deras rättigheter enligt denna förordning.

I artikel 25 fastställs regler för hur klagomål ska hanteras.

Kapitel V Genomförande och nationella tillsynsorgan

I artikel 26 fastställs regler för genomförandet av denna förordning och medlemsstaterna måste särskilt utse nationella tillsynsorgan hos vilka en passagerare kan lämna klagomål om påstådda överträdelser rörande deras rättigheter enligt detta utkast till förordning.

I artikel 27 fastställs att tillsynsorganen måste offentliggöra en årsrapport om sin verksamhet.

I artikel 28 fastställs principen om samarbete mellan nationella tillsynsorgan.

I artikel 29 fastställs att medlemsstaterna bör besluta om avskräckande påföljder vars syfte är att hindra att passagerarnas rättigheter kränks.

Kapitel VI Slutbestämmelser

I artikel 30 fastställs att kommissionen ska lämna en rapport till rådet och parlamentet om förordningens funktion tre år efter det att den har trätt i kraft.

I artikel 31 behandlas ändringar till Europaparlamentets och rådets förordning EG nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen.

I artikel 32 fastställs att förordningen ska träda i kraft 20 dagar efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och att den ska börja gälla ett år efter den dagen.

I bilaga I fastställs rättigheterna till ersättning eller ombokning för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet som har gjort förhandsbokning och som har förvägrats ombordstigning på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

I bilaga II definieras omfattningen av den assistans som bör tillhandahållas personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i hamnar.

I bilaga III definieras omfattningen av den assistans som bör tillhandahållas personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ombord på fartyg.

I bilaga IV behandlas innehållet i utbildning rörande funktionshinder och nedsatt rörlighet.

2008/0246 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71.1 och 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag[12],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[13],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[14],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[15], och

av följande skäl:

1. Gemenskapens åtgärder inom sjöfartsområdet bör bland annat ha som syfte att säkerställa att passagerarna har ett långtgående skydd som kan jämföras med det som gäller för andra transportsätt. Dessutom bör de allmänna konsumentskyddskraven beaktas fullt ut.

2. Eftersom en sjöfartspassagerare är den svagare parten i ett transportavtal bör passagerarnas rättigheter i detta avseende tryggas oavsett passagerarnas nationalitet eller hemvist i gemenskapen.

3. Den inre marknaden för sjöfart och inre vattenvägar bör gynna medborgarna generellt. Det betyder att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, oavsett om det gäller funktionshinder, ålder eller andra faktorer, bör ha möjlighet att utnyttja kommersiell sjöfart på liknande sätt som andra medborgare. Personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har samma rätt som alla andra personer till fri rörlighet, valfrihet och icke-diskriminering.

4. Mot bakgrund av artikel 9 i Förenta nationernas konvention om funktionshindrades rättigheter och för att ge personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet de möjligheter till resor till sjöss och på inre vattenvägar som är jämförbara med övriga medborgares möjligheter, bör det fastställas regler för icke-diskriminering och assistans under resan. Dessa personer bör därför accepteras för transport och inte vägras transport på grund av sitt funktions- eller rörelsehinder, utom när detta är motiverat at säkerhetsskäl och föreskrivs i lagstiftning. De ska ha rätt till assistans i hamnar och vid påstignings- och avstigningspunkter i fall där det inte finns någon hamn, och ombord på passagerarfartyg. Med tanke på social integration bör dessa personer få denna assistans kostnadsfritt. Trafikföretagen bör fastställa regler om tillgänglighet, helst med användning av det europeiska standardiseringssystemet.

5. I samband med beslut om utformning av nya hamnar och terminaler och vid större renoveringar bör hamnarnas ledningsgrupper och trafikföretagen som kommer att använda dem när så är möjligt ta hänsyn till behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Trafikföretagen bör på liknande sätt när så är nödvändigt ta hänsyn till sådana behov när de fattar beslut om nya fartyg eller renovering av fartyg, i enlighet med rådets direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg[16].

6. Den assistans som ges i hamnar belägna inom en medlemsstats territorium där fördraget är tillämpligt bör bland annat göra det möjligt för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet att ta sig från en angiven ankomstpunkt i hamnen till passagerarfartyget samt från passagerarfartyget till en angiven avresepunkt i hamnen, inbegripet på- och avstigning.

7. Assistansen bör finansieras så att kostnaderna fördelas jämnt på alla passagerare som använder ett trafikföretag, för att motverka hinder för transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. En avgift som tas ut av varje passagerare som använder ett trafikföretag och som ingår i biljettens grundpris verkar vara det effektivaste finansieringssättet. Avgifterna bör fastställas och tillämpas med full insyn.

8. När trafikföretag organiserar assistansen till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet samt utbildningen av sin personal bör de beakta rekommendationerna från Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) om handikappanpassning av passagerarfartyg[17].

9. Om turer ställs in eller förseningar uppstår bör passagerarna underrättas på lämpligt sätt. Informationen bör hjälpa passagerarna att vidta nödvändiga åtgärder och om så krävs få information om alternativa förbindelser.

10. De olägenheter som passagerarna upplever till följd av inställda turer eller kraftiga förseningar bör minskas. För detta bör passagerarna tas om hand på tillbörligt sätt och de bör ges möjlighet att ställa in resan och få ersättning för biljetten eller göra en ombokning på tillfredsställande villkor.

11. Trafikföretagen bör betala ersättning till passagerarna i fall av förseningar eller inställda turer baserat på en procentandel av biljettpriset, utom om förseningen eller den inställda turen beror på extraordinära omständigheter som inte kunde ha undvikits även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits.

12. Trafikföretagen bör samarbeta för att anta arrangemang på nationell eller europeisk nivå för att förbättra den omhändertagning och assistans som erbjuds passagerare när det uppstår störningar av resan, särskilt när det gäller kraftiga förseningar.

13. Denna förordning ska inte påverka andra rättigheter för passagerare som fastställs i rådets direktiv 90/314/EEG om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang[18]. Om ett paketarrangemang ställs in av andra skäl än att sjöfartstjänsten ställs in, ska denna förordning inte vara tillämplig.

14. Passagerarna bör få full information om sina rättigheter enligt denna förordning så att de kan utöva rättigheterna på ett effektivt sätt. Rättigheterna för passagerare till sjöss och på inre vattenvägar bör inbegripa erhållandet av information om tjänsten före och under resan. All viktig information som lämnas till passagerare till sjöss och på inre vattenvägar bör också lämnas i alternativa format som är tillgängliga för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

15. Passagerarna ska kunna utöva sina rättigheter med hjälp av lämpliga klagomålsförfaranden som trafikföretagen har lagt upp eller, i förekommande fall, genom att lämna klagomål till det eller de organ som den relevanta medlemsstaten har utsett för detta ändamål.

16. Klagomål rörande assistans vid en hamn eller påstignings- eller avstigningspunkt bör riktas till det eller de organ som den medlemsstat där hamnen är belägen har utsett för att genomföra denna förordning. Klagomål rörande trafikföretagets assistans till sjöss ska riktas till det eller de organ som den medlemsstat som har utfärdat drifttillståndet till trafikföretaget har utsett för att genomföra denna förordning. Det organ som har ansvar för att genomföra denna förordning bör ha behörighet och kapacitet att undersöka enskilda klagomål och tillhandahålla tvistlösning utanför domstol.

17. Medlemsstaterna bör utöva tillsyn och se till att denna förordning efterlevs samt utse ett lämpligt organ som ansvarar för genomförandet. Denna tillsyn påverkar inte rätten för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet att söka rättslig upprättelse i domstol enligt nationell lagstiftning.

18. Medlemsstaterna bör fastställa påföljder som ska tillämpas vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och se till att de tillämpas. Påföljderna, som kan bestå av ersättning till den berörda personen, bör vara effektiva, proportionella och avskräckande.

19. Eftersom målen för denna förordning, nämligen att säkerställa skydd och assistans på en hög och likvärdig nivå i alla medlemsstater och se till att de ekonomiska aktörerna verkar under harmoniserade villkor på den inre marknaden, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och att målen därför på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte längre än vad som är nödvändigt för att nå dessa mål.

20. Genomförandet av denna förordning bör grunda sig på Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av den 27 oktober 2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (”förordningen om konsumentskyddssamarbete”)[19]. Den förordningen bör därför ändras i enlighet med detta.

21. Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[20] bör tillämpas strikt för att garantera rätten till privatliv för passagerare till sjöss och på inrikes vattenvägar och garantera att den begärda informationen endast används för att fullfölja de skyldigheter att tillhandahålla assistans som fastställs i denna förordning och inte används mot passagerarna.

22. Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Syfte

I denna förordning fastställs regler om följande:

23. Icke-diskriminering mellan passagerare när det gäller de transportvillkor som trafikföretagen erbjuder.

24. Icke-diskriminering och obligatorisk assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

25. Trafikföretagens skyldigheter gentemot passagerarna i fall av inställda turer eller förseningar.

26. Minsta information som ska lämnas till passagerarna.

27. Hantering av klagomål.

28. Genomförandet av passagerarnas rättigheter.

Artikel 2

Tillämpningsområde

29. Denna förordning gäller kommersiella tjänster för passagerare till sjöss och på inrikes vattenvägar, inbegripet kryssningar, mellan eller vid hamnar eller påstignings- eller avstigningspunkter belägna inom en medlemsstats territorium där fördraget är tillämpligt.

30. Medlemsstaterna kan undanta tjänster som omfattas av avtal om allmännyttiga tjänster, om dessa avtal säkerställer en jämförbar nivå av passagerarrättigheter enligt det som krävs genom denna förordning.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

31. person med funktionshinder eller person med nedsatt rörlighet : en person vars rörlighet är nedsatt vid användning av transporter på grund av någon form av fysiskt funktionshinder (sensoriskt eller motoriskt, bestående eller tillfälligt), psykiskt funktionshinder eller psykisk funktionsnedsättning eller på grund av annat funktionshinder eller ålder och vars situation kräver lämplig uppmärksamhet och anpassning till denna persons särskilda behov av de tjänster som är tillgängliga för alla passagerare.

32. inställd tur : när en på förhand planerad resa för vilken minst en bokning har gjorts inte genomförs.

33. försening : skillnaden mellan den tidpunkt då passagerarens avfärd eller framkomst skulle ske enligt den angivna tidtabellen och tidpunkten för passagerarens faktiska eller förväntade avfärd eller ankomst.

34. trafikföretag : en person som har slutit ett transportavtal eller för vars del ett transportavtal har slutits eller det verkställande trafikföretaget, oavsett om transporten i praktiken utförs av denna person eller av det utförande företaget, annan än en researrangör.

35. kommersiella sjöfartstjänster för passagerare : sjötransport av passagerare som utförs av ett trafikföretag genom en reguljär eller icke-reguljär förbindelse och som erbjuds allmänheten mot ersättning, antingen separat eller som del av ett paket.

36. verkställande trafikföretag : en person som är annan än transportföretaget eller researrangören och som i praktiken utför hela eller en del av transporten.

37. hamn : land- och vattenområde bestående av sådana anläggningar och sådan utrustning som i princip möjliggör mottagande av fartyg, lastning och lossning av fartyg, lagring av gods, mottagande och leverans av gods genom inlandstransport samt påstigning och avstigning av passagerarfartyg.

38. påstignings- eller avstigningspunkt : land- och vattenområde som inte utgör en hamn, från vilken och till vilken passagerare reguljärt kan stiga av och på ett fartyg.

39. fartyg : havsgående eller flodgående fartyg, med undantag av luftkuddefartyg.

40. transportavtal : ett transportavtal mellan ett trafikföretag eller av detta auktoriserad biljettutfärdare och en passagerare om tillhandahållandet av en eller flera transporttjänster.

41. biljett : ett giltigt färdbevis som berättigar till transport, eller något likvärdigt i papperslös form, inbegripet i elektronisk form, som utfärdats eller godkänts av ett trafikföretag eller av dess auktoriserade biljettutfärdare.

42. biljettutfärdare : återförsäljare av sjötransporter som sluter transportavtal och säljer biljetter för ett trafikföretag eller för egen räkning.

43. researrangör : en arrangör eller återförsäljare, annan än trafikföretaget, i den bemärkelse som avses i artikel 2.2 och 2.3 i direktiv 90/314/EEG.

44. bokning : ett tillstånd på papper eller i elektronisk form som berättigar till transport enligt i förväg bekräftade och personligt utformade transportarrangemang.

45. passagerarfartyg : ett fartyg som kan ta mer än 12 passagerare.

46. roropassagerarfartyg : ett fartyg som kan ta mer än 12 passagerare och som har rorolastutrymmen eller utrymmen för särskilda lastkategorier såsom de definieras i förordning II-2/A/2 i 974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS 1974), i sin ändrade form;

47. hamnmyndighet eller hamnens ledningsgrupp : ett organ som har som mål, oavsett om detta mål gäller i samband med annan verksamhet eller inte, att inom ramen för nationella lagar eller förordningar administrera och sköta hamnens infrastrukturer samt samordna och kontrollera den verksamhet som bedrivs av olika operatörer i hamnen eller inom det berörda hamnsystemet. Den kan omfatta flera separata organ och ha ansvaret för mer än en hamn.

48. kryssning : en verksamhet där fartygstransport av passagerare kompletteras med inkvartering och andra tjänster och som varar mer än en dag (över natten) och som inte utgör reguljär passagerartrafik mellan två eller flera hamnar utan där passagerarna i regel återvänder till påstigningshamnen.

Artikel 4

Transportavtal och icke-diskriminerande avtalsvillkor

49. Trafikföretagen ska förse passagerarna med bevis på slutet transportavtal i form av en eller flera biljetter. Biljetterna ska anses vara prima facie-bevisning om att avtalet har slutits och ska därför ge de rättigheter som föreskrivs i denna förordning.

50. Utan att det påverkar skyldigheterna rörande allmännyttiga tjänster där det krävs subventionerade taxor, ska avtalsvillkor och tariffer som tillämpas av trafikföretag eller andra biljettutfärdare erbjudas till allmänheten utan någon som helst diskriminering på grundval av slutkundens nationalitet eller hemvist eller biljettutfärdarens etableringsplats inom gemenskapen.

Artikel 5

Ansvarsbegränsning

51. Skyldigheterna enligt denna förordning får inte begränsas eller åsidosättas, t.ex. genom undantag eller restriktioner i transportavtalet.

52. Trafikföretagen får erbjuda avtalsvillkor som är gynnsammare för passagerarna än de villkor som fastställs i denna förordning.

Kapitel IIRättigheter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet

Artikel 6

Förbud mot att vägra transport

53. Trafikföretag, biljettutfärdare eller researrangörer får inte med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet

54. vägra att godkänna en reservation eller att ge ut en biljett för en resa på vilken denna förordning är tillämplig,

55. neka personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ombordstigning vid en hamn eller påstignings- och avstigningspunkt, förutsatt att personen i fråga har en giltig biljett eller reservation.

56. Reservationer och biljetter ska utan extra kostnad erbjudas till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 7

Undantag och särskilda villkor

1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 6 får trafikföretag, biljettutfärdare eller researrangörer med hänvisning till funktionshinder eller nedsatt rörlighet vägra att godkänna en reservation eller att ge ut en biljett eller neka ombordstigning för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet

57. när det gäller att uppfylla tillämpliga säkerhetskrav som fastställts i internationell lagstiftning, gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning eller för att uppfylla säkerhetskrav som fastställts av den myndighet som utfärdade drifttillståndet för det berörda trafikföretaget,

58. om passagerarfartygets struktur gör det fysiskt omöjligt att ta ombord eller transportera personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Om vägran att godta en reservation grundas på de skäl som anges i första stycket led a eller b ska trafikföretag, biljettutfärdare eller researrangörer göra rimliga ansträngningar för att föreslå ett godtagbart alternativ för den berörda personen.

När det gäller förhandsbokning ska en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet som har vägrats ombordstigning på grund av funktionshinder eller nedsatt rörlighet och eventuella beledsagare enligt punkt 2 erbjudas rättigheten till ersättning eller ombokning enligt det som anges i bilaga I. Rättigheten till en returresa eller ombokning gäller under förutsättning att alla säkerhetskrav uppfylls.

2. Under samma villkor som avses i punkt 1 a kan trafikföretag, biljettutfärdare eller researrangörer kräva att en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ledsagas av en annan person som kan ge den assistans som krävs när detta är absolut nödvändigt.

3. När trafikföretag, biljettutfärdare eller researrangörer hänvisar till undantaget enligt punkt 1 eller 2 ska de omedelbart underrätta personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet om skälen till detta. Trafikföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören ska på begäran skriftligen överlämna dessa skäl till personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet inom fem arbetsdagar från begäran.

Artikel 8

Tillgänglighet och information

59. Trafikföretagen ska, med aktivt deltagande av företrädare för organisationer för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet samt de tillsynsorgan som avses i artikel 26, fastställa icke-diskriminerande tillgänglighetsregler som tillämpas på transport av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, såväl som alla eventuella begränsningar när det gäller transport av dessa personer eller rörelsehjälpmedel som beror på passagerarfartygens struktur och vars syfte är att uppfylla tillämpliga säkerhetskrav. Dessa regler ska innehålla alla villkor för tillträde till den berörda sjöfartstjänsten, inbegripet tillträde till de fartyg som används och fartygens möjligheter ombord.

60. Trafikföretagen eller biljettutfärdarna ska senast vid reserveringstidpunkten på lämpligt sätt ge ut de regler som anges i punkt 1, på samma språk som information i allmänhet görs tillgänglig för alla passagerare. När denna information tillhandahålls ska särskild vikt läggas vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

61. Trafikföretagen ska på begäran tillhandahålla de internationella, gemenskapens eller nationella lagar i vilka säkerhetskraven fastställs och på vilka de icke-diskriminerande tillgänglighetsreglerna grundar sig.

62. Researrangörer ska tillhandahålla de regler som anges i punkt 1 och som tillämpas på resor som ingår i paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang som de organiserar, säljer eller erbjuder till försäljning.

63. Trafikföretag, deras biljettutfärdare eller researrangörer ska se till att all relevant information om transportvillkoren, information om resan och information om tillgängligheten för tjänster finns att tillgå i lämpliga och lättillgängliga format för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. I detta ska ingå bokning och information över nätet.

Artikel 9

Rättigheten till assistans i hamnar

64. Vid avfärd från, transitering genom eller ankomst till en hamn ska trafikföretaget ha ansvaret för att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kostnadsfritt får den assistans som definieras i bilaga II, på ett sådant sätt att personen i fråga kan ta sig ombord på den avgående tjänst eller ta sig i land från den ankommande tjänst för vilken personen har köpt en biljett, utan att detta påverkar de tillgänglighetsregler som avses i artikel 8.1.

65. Ett trafikföretag kan ge assistans för egen del eller kan avtala med en eller flera parter om tillhandahållandet av assistans. Ett trafikföretag kan sluta sådana avtal på eget initiativ eller på begäran, inbegripet från en hamnmyndighet, och med beaktande av de befintliga tjänsterna vid hamnen i fråga.

När ett trafikföretag sluter avtal med en eller flera parter om tillhandahållandet av assistans ska trafikföretaget vara ansvarigt för att assistansen tillhandahålls och för att se till att de kvalitetsnormer som avses i artikel 14.1 efterlevs.

66. Trafikföretag får på en icke-diskriminerande grund ta ut en särskilt avgift av alla passagerare för finansiering av assistans vid hamnar.

67. Denna särskilda avgift ska vara rimlig, kostnadsbaserad och öppet redovisad.

68. Trafikföretagen ska i enlighet med gängse affärspraxis föra separata räkenskaper för verksamhet som rör assistans för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet i förhållande till övrig verksamhet.

69. Trafikföretagen ska till det eller de organ som i enlighet med artikel 26.1 ansvarar för genomförandet av denna förordning lämna en granskad årsöversikt över mottagna avgifter och betalade utgifter för assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 10

Rätt till assistans vid påstignings- och avstigningspunkter

I fall där det inte finns någon hamn för en viss destination eller ett avsnitt av resan ska assistansen anordnas av trafikföretaget vid påstignings- och avstigningspunkten enligt det som anges i artikel 9.

Artikel 11

Rättighet till assistans ombord på fartyg

Trafikföretag ska kostnadsfritt tillhandahålla minst den assistans som anges i bilaga III till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet som avreser från, ankommer till eller transiterar genom en hamn på vilken denna förordning är tillämplig.

Artikel 12

Villkor som gäller när assistans tillhandahålls

Trafikföretag, hamnarnas ledningsgrupper, biljettutfärdare och researrangörer ska samarbeta när det gäller att tillhandahålla assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet enligt principerna i artiklarna 9, 10 och 11 och i enlighet med följande punkter:

70. Assistans ska tillhandahållas förutsatt att trafikföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören hos vilken biljetten köptes underrättas om personens behov av sådan assistans minst 48 timmar innan assistansen behövs. Om biljetten omfattar flera resor ska det vara tillräckligt med en enda underrättelse förutsatt att tillbörlig information lämnas om tidpunkterna för efterföljande resor.

71. Trafikföretag, biljettutfärdare och researrangörer ska vidta alla åtgärder som behövs för mottagning av de underrättelser om behovet av assistans som kommer från personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Denna skyldighet ska gälla vid alla deras försäljningspunkter, inbegripet försäljning per telefon och över internet.

72. Om ingen underrättelse görs enligt punkt a ska trafikföretagen, biljettutfärdarna och researrangörerna göra alla rimliga ansträngningar för att se till att assistans ges på ett sådant sätt att personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan ta sig ombord på den avgående tjänst, byta till motsvarande tjänst eller ta sig i land från den ankommande tjänst för vilken personen i fråga har köpt en biljett.

73. Utan att det påverkar behörigheterna för andra enheter när det gäller områden utanför hamnområdet, ska hamnens ledningsgrupp eller någon annan behörig person utse ankomst- och avresepunkter inom hamnens gränser, både innanför och/eller utanför terminalbyggnader beroende på situation, där personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan anmäla sin ankomst och begära assistans; dessa punkter ska vara tydligt skyltade och erbjuda grundläggande information om hamnen och den assistans som erbjuds i lättillgänglig form.

74. Assistans ska ges förutsatt att personen med funktionshinder eller nedsatt rörlighet presenterar sig vid den utsedda punkten

75. vid den tidpunkt som trafikföretaget har fastställt, dock inte mer än 60 minuter före angiven avgångstid, eller

76. om ingen tidpunkt har fastställts, senast 30 minuter före den angivna avgångstiden.

77. När en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet måste använda ett assistansdjur ska detta få delta i transporten förutsatt att trafikföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören underrättas i enlighet med tillämpliga nationella regler om transport av erkända assistansdjur ombord på passagerarfartyg, i den mån sådana regler finns.

Artikel 13

Vidarebefordran av information till en tredje part

78. När tillhandahållandet av assistans har lagts ut hos en underleverantör och trafikföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören får en underrättelse om assistansbehovet minst 48 timmar före resans angivna avgångstid ska den relevanta informationen förmedlas så att underleverantören får den minst 36 timmar före resans angivna avgångstid.

79. När tillhandahållandet av assistans har lagts ut hos en underleverantör och trafikföretaget, biljettutfärdaren eller researrangören inte får underrättelse om assistansbehovet minst 48 timmar före resans angivna avgångstid, ska den relevanta informationen förmedlas till underleverantören så snart det är möjligt.

Artikel 14

Kvalitets normer för assistans

80. Trafikföretagen ska fastställa kvalitetsnormer för den assistans som anges i bilagorna II och II och definiera krav på resurserna när det gäller att uppfylla dessa standarder, i samarbete med organisationer som representerar passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

81. När kvalitetsnormerna fastställs ska full hänsyn tas till internationellt erkända riktlinjer och uppförandekoder rörande befordran av personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, särskilt rekommendationerna från Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) om handikappanpassning av fartyg.

82. Trafikföretagen ska offentliggöra sina kvalitetsnormer.

Artikel 15

Utbildning

Trafikföretagen ska

83. se till att all deras personal, inbegripet alla personer anställs av underleverantörer, som ger direkt assistans till personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet vet hur man ska tillgodose behoven hos personer med olika slag av funktionshinder eller nedsatt rörlighet,

84. ge utbildning om assistans till funktionshindrade personer och om handikappfrågor enligt det som beskrivs i bilaga IV, till all sådan personal som arbetar i hamnen och som kommer i direkt kontakt med resenärerna,

85. se till att all ny personal vid anställningen får utbildning om funktionshinder och att personalen när så är lämpligt genomgår fortbildningskurser.

Artikel 16

Ersättningar rörande rullstolar och rörelsehjälpmedel

86. Om rullstolar, andra rörelsehjälpmedel eller delar av dem förloras eller skadas medan de hanteras i hamnen eller transporteras ombord på fartyget före, under och efter resan, ska den passagerare som äger utrustningen få ersättning från trafikföretaget eller från hamnens ledningsgrupp, beroende på vem som hade ansvaret för utrustningen när den förlorades eller skadades.

Vid behov ska alla ansträngningar göras för att snabbt få fram ersättande utrustning.

87. Det ska inte finnas någon gräns för det ersättningsbelopp som betalas enligt denna artikel.

Kapitel IIITrafikföretagets skyldigheter vid störningar av resan

Artikel 17

Tillhandahållande av information

88. I fall av försening ska trafikföretaget, eller där det är lämpligt hamnens ledningsgrupp, underrätta passagerarna om uppskattade avgångs- och ankomsttider så snart som denna information finns till hands, dock inte senare än 30 minuter efter angiven avgångstid eller en timme före angiven ankomsttid.

89. Om passagerare går miste om en anslutning på grund av en försening ska det verkställande trafikföretaget göra rimliga ansträngningar för att underrätta berörda passagerare om alternativa anslutningar.

Artikel 18

Rätt till assistans

90. När ett trafikföretag på skäliga grunder kan anta att en sjöfartstjänst för passagerare blir försenad med mer än 60 minuter från den angivna avgångstiden ska passagerarna kostnadsfritt erbjudas måltider och förfriskningar som står i rimlig proportion till väntetiden, om sådana finns tillgängliga ombord eller i hamnen eller på ett rimligt sätt kan levereras.

91. Om förseningen medför att övernattning under en eller flera nätter blir nödvändig eller då en längre vistelse än den passageraren planerat blir nödvändig, ska passagerarna kostnadsfritt erbjudas, när och om det är fysisk möjligt, hotell eller annan inkvartering och transport mellan hamnen och inkvarteringsplatsen, utöver de måltider och förfriskningar som föreskrivs i punkt 1

92. Om sjöfartstjänsten inte längre kan fortsätta, ska trafikföretagen, där det är möjligt och så snart som möjligt, organisera alternativa transporttjänster för passagerarna.

93. När punkterna 1, 2 och 3 tillämpas ska trafikföretaget fästa särskild uppmärksamhet vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och deras eventuella ledsagare.

Artikel 19

Ombokning och ersättning

94. När ett trafikföretag på skäliga grunder kan anta att en sjöfartstjänst för passagerare blir försenad med mer än 120 minuter från den angivna avgångstiden ska passagerarna omedelbart

95. erbjudas alternativa transporttjänster på rimliga villkor eller, om detta är opraktiskt, underrättas om lämpliga alternativa transporttjänster som utförs av andra transportaktörer,

96. få ersättning för biljettpriset utom om passageraren godtar de alternativa transporttjänster som avses i led a).

Betalningen av ersättningen enligt led b) ska göras på samma villkor som betalningen av ersättningen enligt artikel 20.

97. Rätten till ersättning enligt denna artikel ska inte gälla passagerare på en kryssningsresa utom om sådana rättigheter uppstår enligt direktiv 90/314/EEG.

Artikel 20

Ersättning av biljettens pris

98. En passagerare kan, utan att mista rätten till transport, anhålla om ersättning från trafikföretaget om passageraren drabbas av försening till följd av en inställd tur eller en försening av avresan. Ersättningen ska ha följande miniminivåer:

99. 25 % av biljettens pris för en försening på 60–119 minuter.

100. 50 % av biljettens pris för en försening på 120 minuter eller mer.

101. 100 % av biljettens pris om trafikföretaget inte tillhandahåller alternativa tjänster eller den information som avses i artikel 19 a.

102. Rätten till ersättning enligt denna artikel ska inte gälla passagerare på en kryssningsresa utom om sådana rättigheter uppstår enligt direktiv 90/314/EEG.

103. Ersättningen ska betalas inom en månad från det då begäran om ersättning lämnades in. Ersättningen kan betalas i form av kuponger och/eller andra tjänster förutsatt att villkoren är flexibla, särskilt när det gäller giltighetsperioden och destinationen. På begäran av passageraren ska ersättningen betalas i pengar.

104. Denna artikel ska inte tillämpas när förseningen eller den inställda turen beror på undantagsomständigheter som står i vägen för utförandet av transporttjänsten och som inte kunde ha undvikits även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits.

Artikel 21

Ytterligare anspråk

Inget i denna förordning ska hindra passagerare från att inför nationella domstolar söka skadestånd när det gäller förluster till följd av inställda turer eller förseningar av transporttjänster.

Artikel 22

Ytterligare åtgärder till förmån för passagerare

Trafikföretagen ska samarbeta för att anta arrangemang på nationell eller europeisk nivå med aktörer, yrkesorganisationer, kundorganisationer, passagerare och personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet som deltagare. Dessa åtgärder ska vara inriktade på att förbättra omhändertagandet av passagerare, särskilt i fall av kraftiga förseningar, störningar eller inställda turer.

Kapitel IVInformation till passagerare och hantering av klagomål

Artikel 23

Rättighet till information om resan

Hamnarnas ledningsgrupper och trafikföretagen ska förse passagerarna med tillbörlig information i lämpligt format under hela resan. Särskild vikt ska fästas vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

Artikel 24

Information om passagerarnas rättigheter

105. Trafikföretagen ska se till att passagerarna senast vid avresan förses med lämplig och förståelig information om deras rättigheter enligt denna förordning. Om informationen har lämnats antingen av ett trafikföretag eller av ett verkställande trafikföretag, ska endast den ena av dem vara skyldig att tillhandahålla informationen. Informationen ska tillhandahållas i det format som är lämpligast. När informationen tillhandahålls ska särskild vikt läggas vid behoven hos personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet.

106. Trafikföretagen och hamnarnas ledningsgrupper ska se till att informationen om passagerarnas rättigheter enligt denna förordning finns allmänt tillgänglig både ombord på fartygen och i hamnarna. Denna information ska innehålla kontaktuppgifterna till det tillsynsorgan som medlemsstaten har utsett enligt artikel 26.1.

Artikel 25

Klagomål

107. Trafikföretagen ska inrätta en mekanism för hantering av klagomål rörande rättigheter och skyldigheter som omfattas av denna förordning.

108. Passagerare kan lämna klagomål till ett trafikföretag inom en månad från den dag då tjänsten utfördes eller när den borde ha utförts. Inom 20 arbetsdagar ska mottagaren av ett klagomål antingen lämna ett motiverat yttrande eller, i motiverade fall, underrätta passageraren om när ett svar senast kan förväntas. Tiden för att svara på ett klagomål ska inte vara längre än två månader från mottagning av klagomålet.

109. Om svar inte lämnas inom de tidsgränser som fastställs i punkt 2 ska klagomålet anses vara godtaget.

Kapitel V Genomförande och tillsynsorgan

Artikel 26

Nationella tillsynsorgan

110. Varje medlemsstat ska utse ett eller flera organ med ansvar för att denna förordning genomförs. Vart och ett organ ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att passagerarnas rättigheter respekteras, inbegripet efterlevnad av de tillgänglighetsregler som avses i artikel 8. Varje organ ska vad gäller organisation, beslut om finansiering, rättslig struktur och beslutsfattande vara oberoende av trafikföretagen.

111. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om det organ eller de organ som de har utsett enligt denna artikel och organens respektive behörigheter.

112. Alla passagerare kan lämna klagomål till ett lämpligt organ som har utsetts enligt punkt 1 eller till ett annat lämpligt organ som en medlemsstat har utsett, när det gäller en påstådd överträdelse av denna förordning.

113. Medlemsstater som har valt att utesluta vissa tjänster enligt artikel 2.2 ska se till att det finns en jämförbar mekanism för tillämpning av passagerarnas rättigheter.

Artikel 27

Rapport om tillämpning

114. Den 1 juni varje år ska de tillsynsorgan som har utsetts enligt artikel 26 ge ut en rapport om sin verksamhet under föregående år. Rapporten ska innehålla bland annat följande:

115. En beskrivning av åtgärder som har vidtagits för att genomföra bestämmelserna i denna förordning.

116. En hänvisning till det förfarande som tillämpas på lösning av individuella klagomål.

117. En sammanfattning av tillgänglighetsreglerna som gäller för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet och som tillämpas i den medlemsstaten.

118. Samlade uppgifter om klagomål.

119. Uppgifter om påföljder som har tillämpats.

120. Andra frågor av betydelse för bättre genomförande av denna förordning.

121. Med tanke på upprättandet av dessa rapporter ska tillsynsorganen hålla statistik om individuella klagomål, enligt ämne och företag. Dessa uppgifter ska på begäran tillställas kommissionen eller de nationella utredningsmyndigheterna upp till tre år efter tillbudets datum.

Artikel 28

Samarbete mellan tillsynsorgan

De nationella tillsynsorgan som har utsetts enligt artikel 26.1 ska med tanke på enhetligt skydd av passagerare i hela gemenskapen utbyta information om sitt arbete och principer och praxis när det gäller beslutsfattande. Kommissionen ska tillhandahålla dem stöd för detta.

Artikel 29

Påföljder

Medlemsstaterna ska fastställa regler om påföljder som tillämpas vid överträdelse av denna förordning och ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att reglerna genomförs. Påföljderna bör vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna ska anmäla dessa bestämmelser och ska utan dröjsmål anmäla alla ändringar som påverkar dem.

Kapitel VISlutbestämmelser

Artikel 30

Rapport ering

Senast tre år efter att denna förordning har trätt i kraft ska kommissionen lämna en rapport till Europeiska parlamentet och rådet om tillämpningen av förordningen och dess resultat. Denna rapport ska vid behov åtföljas av lagstiftningsförslag för mer detaljerat genomförande av bestämmelserna i denna förordning eller ändringar av förordningen.

Artikel 31

Ändring av förordning (EG) nr 2006/2004

I bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 ska följande punkt läggas till som punkt [19]:

”19. Europaparlamentets och rådets förordning av den […] om passagerares rättigheter vid resor till sjöss och på inre vattenvägar och ändring av förordning EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen[21].”

Artikel 32

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Den ska tillämpas från och med [två år] efter offentliggörandet. Artiklarna 6, 7, 25, 26 och 29 ska tillämpas från och med [ett år] efter offentliggörandet.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[…] […]

BILAGA I

Rätt till ersättning eller ombokning när en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet har gjort förhandsbokning

1. När denna bilaga hänvisas till ska personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet få möjlighet att välja mellan följande:

a) Ersättning inom sju dagar i kontanter, genom elektronisk banköverföring, bankgirering eller check eller, med passagerarens skriftliga samtycke, fulla kostnaden för biljetten till det pris som den har köpts för, för den del eller de delar av resan som inte har verkställts och för den del eller de delar som redan har verkställts om resan inte längre tjänar något syfte i förhållande till passagerarens ursprungliga resplan plus, där det är relevant,

– en returresa till den första avresepunkten, vid första möjliga tillfälle.

b) Ombokning till en resa med jämförbara transportvillkor till slutdestinationen vid första möjliga tillfälle.

c) Ombokning till en resa med jämförbara transportvillkor till slutdestinationen på ett senare datum enligt passagerarens val och beroende på tillgången på biljetter.

2. Punkt 1 a ska också gälla för passagerare vars resa utgör en del av ett paket, utom rätten till ersättning när en sådan rätt uppstår enligt direktiv 90/314/EEG[22].

3. När en stad eller en region har flera hamnar och ett trafikföretag erbjuder en passagerare en resa till en annan hamn än den som bokningen avsåg, ska trafikföretaget stå för kostnaderna för transport av passageraren från denna andra hamn antingen till den hamn som bokningen gällde eller till en annan närliggande destination som överenskommits med passageraren.

BILAGA II

Assistans i hamnar

Den assistans och de arrangemang som är nödvändiga för att personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet ska kunna

- anmäla sin ankomst till en hamn och sin begäran om assistans,

- förflytta sig från en ankomstpunkt till incheckningen, om sådan finns, eller till fartyget,

- checka in och registrera bagage, om nödvändigt,

- förflytta sig från incheckningsdisken (om sådan finns) till fartyget och genomgå emigrations-, tull- och säkerhetsförfaranden,

- gå ombord på fartyget, med hjälp av hissar, rullstolar eller annan assistans som i förekommande fall kan behövas,

- förflytta sig från fartygets dörr till sina platser,

- förvara och hämta sitt bagage på fartyget,

- förflytta sig från sina platser till fartygets dörr,

- stiga av fartyget, med hjälp av hissar, rullstolar eller annan assistans som i förekommande fall kan behövas,

- hämta bagage (om nödvändigt) och genomgå immigrations- och tullförfaranden,

- förflytta sig från bagagehallen eller avstigningspunkten till en angiven utgång,

- ta sig till toaletten om så är nödvändigt.

När en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet åtföljs av en ledsagare måste denna person på begäran ges tillfälle att ge den assistans som behövs i hamnen och vid ombord- och avstigning.

Hantering av all nödvändig rörlighetsutrustning, inbegripet elektriska rullstolar.

Tillfällig ersättning av skadade eller förlorade rörelsehjälpmedel, dock inte nödvändigtvis identiska sådana.

Markhantering av erkända assistansdjur, i förekommande fall.

Förmedling, i tillgänglig form, av den information som behövs för ombord- och avstigning.

BILAGA III

Assistans ombord på fartyg

Transport av erkända assistansdjur ombord, med förbehåll för nationella bestämmelser.

Utöver medicinsk utrustning, transport av upp till två rörelsehjälpmedel per person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet, inbegripet elektriska rullstolar.

Förmedling av väsentlig information, i tillgänglig form, om en resa.

Alla rimliga ansträngningar för att anpassa sittplatsen så att behoven för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet tillgodoses, på begäran och med förbehåll för säkerhetskrav och tillgång.

Assistans för att ta sig till toaletten om så är nödvändigt.

Om en person med funktionshinder eller nedsatt rörlighet assisteras av en ledsagare ska trafikföretaget göra alla rimliga ansträngningar för att ledsagaren ska få en sittplats bredvid personen med funktionshinder eller med nedsatt rörlighet.

BILAGA IV

Utbildning om funktionshinder

Utbildning om medvetenhet rörande funktionshinder

Utbildningen av personal som är i direkt kontakt med resenärerna inbegriper följande:

- Medvetenhet om och lämpligt bemötande av passagerare med fysiska eller sensoriska hinder (hörsel och syn), dolda svårigheter eller inlärningssvårigheter, inbegripet hur man skiljer mellan olika förmågor hos personer vars rörlighet eller orienterings- eller rörlighetsförmåga kan vara nedsatt.

- De hinder som personer med nedsatt rörlighet stöter på, inbegripet attitydmässiga, miljömässiga, fysiska och organisatoriska hinder.

- Erkända assistansdjur, inbegripet deras roll och behovet av dem.

- Hantering av oväntade händelser.

- Kunskap om mänskligt beteende och metoder för kommunikation med döva personer och personer med nedsatt hörsel, personer med nedsatt syn, personer med talsvårigheter och personer med inlärningssvårigheter.

- Allmän medvetenhet om IMO:s riktlinjer om handikappanpassning av fartyg.

- Hantering av rullstolar och andra rörelsehjälpmedel på ett varsamt sätt för att undvika skador (för alla delar av personalen med ansvar för bagagehantering om sådan förekommer).

Utbildning om assistans av personer med funktionshinder

Utbildning av personal som ger assistans till personer med nedsatt rörlighet inbegriper följande:

- Hur man kan hjälpa rullstolsanvändare flytta sig i och ur en rullstol.

- Hur man ger assistans till personer med nedsatt rörlighet som reser med ett erkänt assistansdjur, inbegripet dessa djurs roll och behov.

- Tekniker för att eskortera blinda personer och personer med nedsatt syn och för hantering och transport av erkända assistansdjur.

- Förståelse av de typer av utrustning som personer med nedsatt rörlighet använder som hjälp och kunskap om hur sådan utrustning hanteras.

- Användning av den gällande utrustningen för assistans vid ombordstigning och avstigning och kunskap om de lämpliga assistansförfaranden vid ombordstigning och avstigning som är avsedda att trygga säkerheten och värdigheten för personer med nedsatt rörlighet.

- Tillräcklig förståelse av behovet av tillförlitlig och yrkeskunnig assistans. Även medvetenhet om det att vissa passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet kan uppleva känslor av sårbarhet under resan eftersom de är beroende av den assistans som ges.

- Kunskaper om första hjälpen.

[1] KOM(2001) 370 av den 12 september 2001.

[2] KOM(2005) 46 slutlig.

[3] Kommissionen lade redan 2005 fram ett förslag till förordning om skadeståndsansvar i samband med dödsolyckor och skada, som för närvarande behandlas av rådet och Europaparlamentet: Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om bortfraktarens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerarbefordran till sjöss och på inre vattenvägar (KOM(2005) 592 slutlig).

[4] Artikel 3 (f.d. artikel 2 FEU) i fördraget om Europeiska unionen.

[5] Källa: Eurostat. På grund av dubbelräkning representerar siffran cirka 199 miljoner sjöfartspassagerare.

[6] Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang. EGT L 158, 23.6.1991, s. 59.

[7] Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/24/EG av den 14 april 2003 om ändring av rådets direktiv 98/18/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg, EUT L 123, 17.5.2003, s. 18–21.

[8] IMO MSC Circ.735.

[9] KOM(2007) 99 slutlig.

[10] En inre marknad för medborgarna – Delrapport till Europeiska rådets vårmöte 2007 , KOM(2007) 60 av den 21 februari 2007.

[11] Europaparlamentets, rådets och kommissionens interinstitutionella avtal om bättre lagstiftning (2003/C 321/01), punkt 17.

[12] EUT C […], […], s. […].

[13] EUT C […], […], s. […].

[14] EUT C […], […], s. […].

[15] EUT C […], […], s. […].

[16] EGT L 144, 15.5.1998, s. 1.

[17] Vid tidpunkten för antagandet av denna förordning utgörs gällande rekommendationer av cirkulär 735 (Circ. 735) av den 24 juni 1996 från IMO:s sjösäkerhetskommitté.

[18] EGT L 158, 23.6.1990, s. 59.

[19] EUT L 364, 19.12.2004, s. 1.

[20] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[21] EUT C […], […], s. […].

[22] EGT L 158, 23.6.1999, s. 55.