SV EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION Bryssel den 21.1.2003 KOM(2003) 23 slutlig

2003/0006 (CNS)

2003/0007 (CNS)

2003/0008 (CNS)

2003/0009 (CNS)

2003/0010 (CNS)

2003/0011 (CNS)

2003/0012 (CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om upprättande av gemensamma bestämmelser för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av stödsystem för producenter av vissa grödor Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden, och om upphävande av förordning (EG) nr 2826/2000 Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om den gemensamma organisationen av marknaden för ris Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om den gemensamma organisationen av marknaden för torkat foder

för regleringsåren 2004/05 till 2007/08 Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 1255/1999 om den gemensamma organisationen

av marknaden för mjölk och mjölkprodukter Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om införande av en avgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter (framlagda av kommissionen) MOTIVERING En långsiktig politik för ett hållbart jordbruk 1.På väg mot ett hållbart jordbruk 1999 enades Europeiska rådet i Berlin om Agenda 2000-reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, ett nytt och viktigt steg i reformprocessen inom jordbruket. Genom Agenda 2000 konkretiseras en europeisk modell för jordbruket i syfte att bevara jordbrukssystemens mångfald i hela Europa under de kommande åren, även i regioner med särskilda svårigheter. Målen i Agenda 2000 innebär en större satsning på marknadsorientering, ökad konkurrens, livsmedelssäkerhet och livsmedelskvalitet, stabilisering av jordbruksinkomsterna, integrering av miljöfrågorna i jordbrukspolitiken, utveckling av landsbygdens livskraft, förenkling och större decentralisering. Dessa mål är i linje med den strategi för hållbar utveckling som Europeiska rådet enades om i Göteborg 2001 enligt vilken de ekonomiska, sociala och miljömässiga effekterna av politiken skall granskas på ett samordnat sätt och beaktas i beslutsfattandet. I juli 2002 antog kommissionen meddelandet om halvtidsöversynen: På väg mot ett hållbart jordbruk. I meddelandet utvärderas hur reformprocessen inom den gemensamma jordbrukspolitiken har utvecklats sedan 1992. Slutsatsen blev att mycket har uppnåtts. Marknadsbalansen har förbättrats och jordbruksinkomsterna har utvecklats i gynnsam riktning. En god grund har lagts inför utvidgningen och de pågående förhandlingarna i WTO. Men på många områden har den gemensamma jordbrukspolitikens förmåga att leva upp till samhällets förväntningar inte motsvarat de mål som fastställdes. Kommissionen har därför föreslagit ett antal justeringar av den gemensamma jordbrukspolitiken. I sina lagstiftningsförslag har kommissionen tagit hänsyn till slutsatserna vid rådets möte i Bryssel i oktober 2002 och till den intensiva debatt som följde efter offentliggörandet av meddelandet i juli i rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén och andra rådgivande kommittéer och ute i samhället. Debatten berikades genom kontakter i medlemsstaterna med representanter för jordbrukare, industri, konsumenter, miljögrupper och icke-statliga organisationer. Det visade sig att det fanns en bred samstämmighet om inriktningen på den fortsatta reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Men det framkom också betänkligheter och osäkerhet. Genom sina förslag har kommissionen försökt att ta hänsyn till dessa betänkligheter och denna osäkerhet, liksom till konsekvensanalyser och till de nya budgetkrav som följer av Brysselöverenskommelsen. Överenskommelsen mellan stats- och regeringscheferna i Bryssel om att stödja kommissionens förslag att införa direktstöd i de nya medlemsstaterna innebar ett stort steg framåt i utvidgningsprocessen. Det beredde vägen för att förhandlingarna med de tio kandidatländerna i Köpenhamn i december 2002 blev en framgång. Genom denna överenskommelse fastställdes ett tak för marknadsutgifter och utgifter för direktstöd i ett utvidgat EU, som kommer att stiga långsammare än inflationen. I överenskommelsen underströks också de mindre gynnade regionernas betydelse och jordbrukets multifunktionella karaktär och detta bekräftade därigenom den andra pelarens betydelse. Utöver begäran från rådets möte i Berlin om en halvtidsöversyn av den gemensamma jordbrukspolitiken är det nödvändigt med ytterligare åtgärder för att ta itu med de nya uppgifter och utmaningar som fastställdes i Göteborg och i Bryssel. Genom den nya långsiktiga ramen för jordbruksutgifterna i form av ett tak krävs ett tydligt perspektiv för den framtida utvecklingen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Utan en sådan visshet kan sektorn inte planera för framtiden. Det krävs därför ytterligare reformåtgärder vilket framkom i meddelandet om halvtidsöversynen, nämligen följande: *Att göra EU:s jordbruk mer konkurrenskraftigt genom att interventionerna används som en genuin säkerhetsåtgärd, vilket gör det möjligt för EU:s producenter att anpassa sig till signalerna från marknaden samtidigt som de skyddas från dramatiska prisfluktuationer. *Att främja ett mer marknadsorienterat, hållbart jordbruk genom att stödet flyttas från produkten till producenten i och med införandet av ett system med ett frikopplat enhetligt jordbruksstöd, baserat på historiska referenser och som förutsätter att företagen uppfyller vissa villkor för miljö, livsmedelssäkerhet och djurskydd. Detta kommer att göra inkomststödet till jordbrukare mer effektivt. *Att ge bättre avvägt stöd och stärka landsbygdsutvecklingen genom en överföring av resurser från den gemensamma jordbrukspolitikens första pelare till den andra pelaren genom att ett system för modulering införs i hela EU, och att räckvidden för de nuvarande instrumenten för landsbygdsutveckling utvidgas så att man kan främja livsmedelskvalitet, uppfylla högre krav och stimulera till god djurhållning. Den gemensamma jordbrukspolitiken i ett tydligt perspektiv Ytterligare reformbehov kommer sannolikt att leda till ytterligare utgifter eftersom jordbrukarnas inkomster måste stabiliseras på lämpligt sätt. Till följd av budgetbesluten vid toppmötet i Bryssel kan detta uppnås endast genom att öka de tillgängliga medlen genom besparingar på andra håll inom den första pelaren. För ytterligare reformer krävs det följaktligen att man gör besparingar när det gäller befintliga direktstöd och marknadsutgifter.

Om budgetbesparingarna inte görs på ett rättvist, öppet och förutsägbart sätt finns det en verklig risk för att EU hamnar i ett dödläge när det gäller framtida beslut för jordbruket. Det skulle bli nödvändigt att samtidigt förhandla om sänkningar och omfördelning av utgifter i varje enskilt fall. Det skulle bli nästan omöjligt att garantera en balanserad och rättvis fördelning av bidragen till enskilda jordbrukare. Det skulle bli mycket svårt för jordbrukare att planera eftersom, utöver ytterligare reformarbete, de inte skulle kunna förutse hur reformarbetet skulle finansieras. Denna osäkerhet skulle inte bara vara till förfång för jordbrukarna utan också undergräva beslut för att få den gemensamma jordbrukspolitiken mer i linje med samhällets förväntningar. Ett splittrat förhållningssätt till reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken skulle kunna förvärra många befintliga problem och innebära ett verkligt hot för ett hållbart jordbruk. Kommissionen har därför föreslagit en mekanism som genererar besparingar genom vilket det säkerställs att nya ekonomiska behov kan täckas på ett balanserat sätt inom hela jordbrukssektorn. Stärkt konkurrenskraft för EU:s jordbruk Den konsekvensanalys som genomförts ger stöd för behovet av de anpassningar som kommissionen föreslog i juli 2002. Som ett resultat av den breda debatten om alternativen för systemet med mjölkkvoter anser kommissionen att Agenda 2000-reformen bör utvidgas så att den bättre avspeglar den verkliga prisbilden och behovet av att ytterligare differentiera stödnivån för smör och skummjölkspulver. Det finns också förslag på ändringar av kvalitetsbidraget för durumvete för att på ett enkelt sätt främja kvalitetsproduktion. Främjande av ett mer marknadsorienterat, hållbart jordbruk Under debatten kring införandet av ett frikopplat enhetligt jordbruksstöd kom det fram en del betänkligheter som kommissionen sedan har bemött i sina förslag. *För att undvika nedläggning av mark till följd av frikopplingen har kommissionen klargjort att jordbrukare måste uppfylla stränga krav när det gäller skötseln av marken som en del av tvärvillkoren (tidigare kallade ”ömsesidig överensstämmelse”). Genom att ge jordbruket större flexibilitet kommer frikopplingen att förbättra inkomsterna för många jordbrukare i randområden. *För att säkerställa att det tas lika stor hänsyn till jordbrukare som arrenderar som till markägare fastställs i förslagen ett system för överföring av stödrättigheter. Stöd kommer att ges endast till jordbrukare som aktivt producerar eller håller marken i god jordbrukshävd, och på så sätt har kvar sambandet med jorden. Särskilda bestämmelser inrättas för animalieproduktion som inte är knuten till motsvarande markareal. När det gäller WTO kommer det nya enhetliga jordbruksstödet att vara förenligt med Gröna boxen. Att frikoppla det gör att EU förbättrar sitt förhandlingsläge för att uppnå sina mål i icke handelsrelaterade frågor. Förslagen om frikoppling kan vara avgörande för att få den bästa överenskommelsen för den europeiska jordbruksmodellen. För att maximera fördelarna med systemet, särskilt när det gäller administrationen, kommer det enhetliga jordbruksstödet att täcka så många sektorer som möjligt, nämligen samtliga produkter som ingår i ordningen för spannmål, oljeväxter och proteingrödor, trindsäd, utsäde, stärkelsepotatis, nötkött och fårkött, de reviderade bidragen för ris, durumvete och torkat foder, och, när det gäller mjölksektorn, genomförandet av mjölkbidraget. Förslag för andra sektorer där det planeras reformer (socker, olivolja, tobak, bomull, eventuellt frukt och grönsaker, och vin) kommer under 2003. En stärkt landsbygdsutveckling Förslagen om att utvidga räckvidden för de befintliga tillgängliga instrumenten för landsbygdsutveckling i syfte att främja livsmedelskvalitet, uppfylla högre krav och stimulera till god djurhållning har överlag mottagits väl. Kommissionen har noggrant tagit fasta på de upprepade uppmaningarna från medlemsstater att förenkla gemenskapens politik för landsbygdsutvecklingen inom ramen för den andra pelaren. Kommissionen instämmer med medlemsstaterna om vikten av en effektiv administration av den andra pelaren. Kommissionen har redan visat att den är beredd att agera på ett aktivt och konstruktivt sätt tillsammans med medlemsstaterna för en sådan förenkling och är djupt engagerad för att uppnå konkreta resultat. I slutet av december 2002 presenterade kommissionen viktiga förslag för kommissionens tillämpningsföreskrifter för att underlätta administrationen av programplaneringen för landsbygdsutveckling. Förenkling blir ännu viktigare i samband med de nuvarande förslagen för att utöka landsbygdsutvecklingens räckvidd och omfattning. Ett bättre avvägt stöd Det faktum att man i Bryssel fastställde en maximal nivå för marknadsutgifter inom jordbruket innebär att mekanismen för överföring mellan olika budgetrubriker inte kan genomföras innan nästa budgetplan tar sin början. Kommissionen föreslår därför att det införs ett system med modulering från början av nästa budgetplan för att skapa bättre balans mellan stöd till marknadsutgifter och till landsbygdsutveckling. Kommissionen framhåller, särskilt mot bakgrund av slutsatserna vid rådets möte i Bryssel, nödvändigheten av att ytterligare stärka den andra pelaren. I detta avseende bör överföringen från den första till den andra pelaren ses som ett första steg i den nödvändiga förstärkningen av landsbygdsutvecklingen, utan att det påverkar framtida diskussioner. Överflyttningen till den andra pelaren liksom nya finansieringsbehov på grund av marknadsreformerna kommer att uppnås genom ett nytt system med gradvis sänkning. Genom det systemet införs principen om progressiva avgifter i förhållande till det totala belopp i form av direktstöd som mottagits av ett jordbruksföretag, för att säkerställa att sänkningarna av de direktstöden är väl avvägda och lätta att tillämpa. 2.Effekterna av de föreslagna reformerna Genom de föreslagna ändringarna av åtgärderna inom den gemensamma jordbrukspolitiken ges största möjliga utrymme för flexibilitet i beslut om produktion och förenklas avsevärt det sätt på vilket stödet beviljas till producenter samtidigt som dessa garanteras stabila inkomster. Om ändringarna genomförs skulle detta medföra att en stor del av den ur miljöhänseende negativa stimulans som finns i det nuvarande stödet togs bort, att lagstiftningen tillämpades bättre och att mer hållbara jordbruksmetoder uppmuntrades. De skulle också främja en avsevärd förenkling av den gemensamma jordbrukspolitiken, underlätta utvidgningsprocessen och förbättra möjligheterna att försvara den gemensamma jordbrukspolitiken i WTO. De ändringar som föreslagits kommer att utgöra ett komplement till EU:s internationella målsättning att utvecklingsländerna till fullo skall kunna dra nytta av en utvidgad världshandel samtidigt som livsmedelssäkerheten behålls. Som framgår av konsekvensanalysen förväntas förslagen, genom att inriktningen på stöden går mot mer extensiva jordbruksmetoder och mindre inhemskt stöd som snedvrider handeln, minska de kvantiteter som är tillgängliga för export, och därmed bidra till högre priser på världsmarknaden, vilket är till fördel för jordbruket i utvecklingsländerna.

Ändringarna är nödvändiga för att EU ska kunna ge en hållbar och förutsägbar politisk ram för den europeiska jordbruksmodellen för kommande år. De nya budgetramarna gör sådana ändringar ännu mer angelägna. Detta kommer att göra det möjligt för EU att bevara en stabil jordbrukspolitik i framtiden, att säkerställa en öppen och mer rättvis fördelning av inkomststödet till jordbrukare och att bättre leva upp till konsumenters och skattebetalares önskemål. 2.1.Ekonomiska konsekvenser De generella slutsatserna av analysen är att de förslag som lagts fram i samband med halvtidsöversynen, trots de relativt små förändringarna av den totala stödnivån, kommer att bidra till en bättre fördelning av resurserna mellan produkter och till effektivare överföring av inkomster. Enligt alla analyser förväntas spannmålsproduktionen i EU minska något främst på grund av införandet av frikopplingen av direktstödet, förslaget om en kolkredit och nedskärningarna av prisstödet. Det är huvudsakligen minskade spannmålsarealer som ger upphov till denna utveckling eftersom den genomsnittliga avkastningen enligt flertalet analyser förväntas öka. Vete verkar påverkas mindre än foderspannmål eftersom vetepriserna på världsmarknaden är bättre än priserna på de flesta foderspannmål. Effekterna av förslagen i samband med halvtidsöversynen för produktionen av oljeväxter är mera blandade även om de flesta analyser visar på en liten minskning av produktionen av oljeväxter som skall användas som livsmedel. Enligt kommissionens analys kommer stöden inom ramen för kolkrediten att leda till en ökad produktion av energigrödor, särskilt oljeväxter, främst på bekostnad av spannmålsproduktionen. Att frikoppla direktstödet inom animalieproduktionen skulle resultera i viss minskning av produktionen av nöt- och fårkött eftersom detta skulle gynna extensifiering av produktionen och leda till ökade marknadspriser med positiv effekt för inkomsterna för de berörda anläggningarna för animalieproduktion. Effekterna av förslagen i samband med halvtidsöversynen för jordbruksinkomsterna anses allmänt bli ganska begränsade för gemenskapens jordbruk som helhet, dock kan effekterna variera mellan olika produkter och olika regioner. Även om införandet av frikopplade direktstöd skulle medföra en inkomstökning inom animalieproduktionen (genom högre marknadspriser) skulle detta, i stort sett, på sektorsnivå uppvägas av den negativa inverkan på inkomsterna av nedgången i marknadspriserna för foderspannmål på grund av att råginterventionerna avskaffas. 2.2.Budgetkonsekvenser För de 15 medlemsstaterna medför de föreslagna åtgärderna en besparing som uppskattas till 337 miljoner euro för budgetåret 2006 och 186 miljoner euro per år från och med 2010. Detta beror på det faktum att besparingarna enligt förslagen för marknadsåtgärder är större än effekten av förslagen gällande direktstöd som uppskattas till +729 miljoner euro 2006 och till +1 610 miljoner euro från och med 2010. För de nya kandidatländerna kommer de ekonomiska konsekvenserna 2010 att innebära ytterligare en utgift i storleksordningen 88 miljoner euro som ökar varje år för att 2013 uppgå till 241 miljoner euro, till följd av att direktstöden kommer att stå för en allt större del av deras totala utgifter. För att de totala utgifterna skall kunna hållas inom de nya gränser som beslutats i Bryssel när det gäller finansieringen av marknadsåtgärder och direktstöd i en utvidgad union med 25 medlemsstater, föreslås att de direkta stöden för de nuvarande femton medlemsstaterna minskas från och med budgetåret 2007. Detta visas i nedanstående tabell. EU-25: Utgiftsprognoser för rubrik 1a - Reformförslag milj. euro Rubrik 1a 2004 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 EU-25 Maximalt belopp 42 979 44 474 45 306 45 759 46 217 46 679 47 146 47 617 48 093 48 574 EU-25 Utgifter 41 681 43 642 44 395 45 156 46 123 47 568 48 159 48 805 49 451 50 099 varav EU-15 41 320 41 339 41 746 42 183 42 802 43 569 43 513 43 513 43 513 43 513 CC-10 (Kandidatländer) 361 2 303 2 649 2 973 3 321 3 999 4 646 5 292 5 938 6 586 Skillnad 1 298 832 911 603 94 -889 -1 013 -1 188 -1 358 -1 525 Gradvis sänkning Varav tillgängligt för landsbygdsutveckling 228 228 751 475 2 030 741 2 420 988 2 810 1 234 3 200 1 481 3 343 1 481 3.Halvtidsöversynen och kandidatländerna I enlighet med interna ordningar för genomförande av informations- och överläggningsförfarandet för antagande av vissa beslut och andra åtgärder som måste vidtas under tiden före anslutningen kommer kommissionen att översända de bifogade förslagen för halvtidsöversynen till kandidatländerna när förslagen har överlämnats till rådet. Varje kandidatland kan begära överläggningar om dessa förslag i enlighet med villkoren i ovanstående ordningar. 4.Beskrivning av förslagen 4.1.Stabilare marknader och förbättrade gemensamma organisationer av marknaderna Jordbruksgrödor Spannmål

Det föreslås en slutlig sänkning med 5 % (av de 20 % som föreslogs i Agenda 2000) för att få ner interventionspriset för spannmål till 95,35 euro/ton från 2004/05 för att säkerställa att intervention verkligen fungerar som ett trygghetsnät. För att undvika ytterligare ackumulering av interventionslager skall råg undantas från interventionssystemet. I och med att interventionsåtgärdernas betydelse minskar är det inte längre motiverat med säsongskorrigering av interventionspriserna. Det föreslås därför att systemet med månatlig uppskrivning avskaffas. Produktionsstöd för stärkelse och vissa produkter som framställs av stärkelse kommer inte längre att tillämpas. Till följd av nedskärningen i interventionspriset för spannmål kommer arealersättningen för spannmål och andra relevanta jordbruksgrödor att ökas från 63 euro/ton till 66 euro/ton. Proteingrödor Det gällande tillägget för proteingrödor (9,5 euro/ton) kommer att behållas och omvandlas till en grödspecifik arealersättning på 55,57 euro/hektar. Det kommer att utbetalas inom ramen för den maximala garanterade arealen på 1,4 miljoner hektar. Durumvete Tillägget för durumvete inom de traditionella produktionsområdena kommer att ändras från 344,5 euro/hektar till 250 euro/hektar och ingå i det enhetliga jordbruksstödet. Det specifika stödet för övriga regioner där det beviljas stöd för durumvete, för närvarande 139,5 euro/hektar, kommer att fasas ut. Nedskärningarna kommer att genomföras under en treårsperiod med början 2004. Det kommer att införas ett nytt bidrag för att uppnå en kvalitetsförbättring av durumvete med tanke på dess användning till semolina- och pastaframställning. Bidraget kommer att utbetalas i traditionella produktionsområden till jordbrukare som använder en viss kvantitet certifierat utsäde av utvalda sorter. Sorterna kommer att väljas ut för att tillgodose kvalitetskrav för gryn- och pastaproduktion. Bidraget uppgår till 40 euro/hektar och betalas ut inom gränserna för de maximala garanterade arealerna som för närvarande tillämpas i traditionella produktionsområden. Stärkelsepotatis Enligt förordning (EEG) nr 1766/92 skall direktstöd beviljas producenter av stärkelsepotatis. Stödbeloppet fastställdes till 110,54 euro per ton stärkelse inom ramen för Agenda 2000. 50 % av detta stöd kommer att inbegripas i det enhetliga jordbruksstödet på grundval av de historiska leveranserna till industrin. Återstoden kommer att behållas som ett grödspecifikt stöd för stärkelsepotatis. Minimipriset avskaffas. Torkat foder Stödet för torkat foder kommer att omfördelas mellan odlare och bearbetningsindustri. Direktstöd till odlare kommer att integreras i det enhetliga jordbruksstödet och baseras på deras historiska leveranser till industrin. Nationella tak kommer att tillämpas för att ta hänsyn till de gällande nationella garanterade kvantiteterna. Under en övergångsperiod på fyra år kommer ett förenklat system med ett enda stöd till industrin för dehydratiserat och soltorkat foder att tillämpas med ett gradvis minskande stöd som startar på 33 euro/ton 2004/05. Respektive nationella garanterade kvantiteter kommer att slås samman. Utsäde I förordning (EEG) nr 2358/71 fastställs ett stöd för produktion av utvalda arter av utsäde. Stödet som för närvarande betalas per ton producerat utsäde, kommer att integreras i det enhetliga jordbruksstödet. Det kommer att beräknas genom att det antal ton som beviljats stöd multipliceras med det belopp som fastställs i artikel 3 i ovannämnda förordning. Ris För att stabilisera marknadsbalanserna, framför allt med hänsyn till initiativet ”Allt utom vapen”, föreslår kommissionen en minskning i ett steg av interventionspriset med 50 %, till ett faktiskt stödpris på 150 euro/ton i linje med priserna på världsmarknaden. För att ge stabilitet åt producenternas inkomster kommer det nuvarande direktstödet att ökas från 52 euro/ton till 177 euro/ton, en nivå som motsvarar den totala spannmålsersättningen enligt 1992 års reform och Agenda 2000-reformen. Av detta kommer 102 euro/ton att utgöra en del av det enhetliga jordbruksstödet och utbetalas på grundval av historiska rättigheter inom ramen för den aktuella maximala garantiarealen. De återstående 75 euro/ton multiplicerade med avkastningen enligt 1995 års reform kommer att utbetalas som ett grödspecifikt stöd. Den maximala garantiarealen kommer att fastställas till genomsnittet 1999–2001, eller till den aktuella maximala garantiarealen om denna är lägre. Det kommer att införas ett system för privat lagring som utlöses när marknadspriserna faller till en nivå under de faktiska stödpriserna. Dessutom kommer särskilda åtgärder att vidtas om marknadspriserna faller under 120 euro/ton. Nötter Det aktuella systemet kommer att ersättas med ett fast årligt bidrag på 100 euro/hektar för en maximal garantiareal på 800 000 hektar uppdelad på nationella garantiarealer. Medlemsstaterna kan komplettera detta med ett årligt belopp på maximalt 109 euro/hektar. Mjölk och mjölkprodukter

Kommissionen föreslår att det omarbetade systemet med mjölkkvoter förlängs till regleringsåret 2014/15 i syfte att ge mjölkproducenterna ett stabilt framtidsperspektiv. I mars 1999 beslöt Europeiska rådet i Berlin att av budgethänsyn uppskjuta ikraftträdandet av reformen av mjölksektorn. Eftersom oförutsedda budgetresurser har blivit tillgängliga i den nuvarande budgetplanen är kommissionen av den bestämda åsikten att reformen av mjölksektorn borde tidigareläggas med ett år så att målsättningarna och fördelarna med reformen uppnås så snart som möjligt. Dessutom är det nödvändigt att ytterligare sänka stödpriset på mjölk med en motsvarande ökning av kvoterna med 1 % per år under 2007 och 2008, baserad på referenskvantiteterna när Agenda 2000 genomförts fullt ut. Dessutom bör den planerade enhetliga sänkningen med 5 % per år ersättas med asymmetrisk nedsättning av interventionspriserna med 3,5% per år för skummjölkspulver och med 7 % för smör under femårsperioden. Totalt sett motsvarar denna sänkning på 35 % av smörpriserna och på 17,5 % av priserna på skummjölkspulver en total minskning på 28% av mjölkpriserna i EU på fem år. Interventionsuppköp av smör utöver 30 000 ton per år kommer att upphöra. Över denna gräns föreslås det uppköp genom anbudsförfarande. Ytterligare kompensation under 2007 och 2008 kommer att ske genom direktstöd, med samma beräkningsmetoder som i Agenda 2000. Samtliga stöd till sektorn kommer att integreras i det enhetliga jordbruksstödet. 4.2.Frikoppling av direktstöd - fastställande av ett enhetligt jordbruksstöd Ett enhetligt jordbruksstöd kommer att ersätta de flesta bidragen inom de olika gemensamma organisationerna av marknaden. Lantbrukarna kommer att få ett enhetligt jordbruksstöd som baseras på ett referensbelopp för jordbruksgrödor, nötkött (inbegripet Posei och Egeiska öarna), mjölk och mjölkprodukter, får och getter, stärkelsepotatis, trindsäd, ris, utsäde och torkat foder under en referensperiod som sträcker sig från 2000 till 2002. Det enhetliga jordbruksstödet kommer att delas upp i stödrättigheter för att underlätta överlåtelse av dem. Varje rättighet kommer att beräknas genom att referensbeloppet divideras med det antal hektar genom vilket man fick fram detta belopp (inbegripet grovfoderareal) under referensåren. I en stödansökan baserad på rättigheter måste antalet stödberättigande hektar anges, vilket definieras som företagets jordbruksareal. Stödberättigande hektar kommer inte att omfatta areal som används för fleråriga grödor, skog eller areal som användes för andra ändamål än jordbruk den 31 december 2002. När det gäller animalieproduktion utan anknytning till motsvarande mark eller om stödrättigheten ligger på över 10 000 euro kommer en särskild stödrättighet att tillämpas med motsvarande krav. Nationella tak för det enhetliga jordbruksstödet och det särskilda stödet kommer att fastställas. 1 % av detta belopp kommer att på medlemsstatsnivå avsättas för särskilda svårigheter. Rättigheter får överlåtas, med eller utan mark, mellan jordbrukare i samma medlemsstat. En medlemsstat får fastställa regioner inom vilka överlåtelser bara tillåts i begränsad omfattning. Dessutom blir det fritt fram för medlemsstaterna att anpassa rättigheterna med hänsyn till regionala genomsnitt. Jordbrukare får använda denna mark till all jordbruksverksamhet utom till fleråriga grödor. En rättighet som inte har utnyttjats under en period av maximalt fem år skall, utom i fall av force majeur och andra exceptionella omständigheter, tillfalla en nationell reserv. Förbättrade standarder för miljö, livsmedelssäkerhet, djurhälsa och djurskydd samt arbetarskydd Obligatoriska tvärvillkor kommer att tillämpas på föreskrivna europeiska normer på områden inom miljö, livsmedelssäkerhet, djurhälsa, djurskydd och arbetarskyddsfrågor som har samband med jordbruksföretag. Som ett nödvändigt komplement till frikopplingen från produktionen kommer mottagarna av direktstöd också att vara skyldiga att hålla marken i god jordbrukshävd, för att undvika att mark överges och därav följande miljöproblem. Detta kommer att tillämpas på jordbruksföretaget som helhet och påföljder kommer att tillämpas om det konstateras att en stödmottagares jordbruk inte uppfyller kraven. Det kommer att gälla samtliga sektorer och tillämpas på både brukad och icke brukad jordbruksmark. De jordbrukare som får enhetligt jordbruksstöd eller andra direktstöd enligt den gemensamma jordbrukspolitiken och som inte uppfyller dessa föreskrivna normer kommer att bli föremål för påföljder. Dessa kommer att få formen av helt eller delvis indraget stöd (beroende på hur allvarligt fallet är). Jordbruksrådgivning Jordbruksrådgivningen kommer att ingå som en obligatorisk del i tvärvillkoren. Den kommer till en början att begränsas till att omfatta producenter som får mer än 15 000 euro per år i direktstöd eller som har en omsättning på mer än 100 000 euro per år. Övriga jordbrukare kommer att kunna delta i systemet på frivillig basis. Genom denna tjänst kommer jordbrukare genom feedback att få råd om hur normer och god praxis tillämpas i produktionen. Jordbruksrevision kommer att omfatta strukturerad och regelbunden inventering och bokföring av materialflöde och andra processer på företagsnivå som bedöms som relevanta för ett särskilt målområde (miljö, livsmedelssäkerhet och djurskydd). Stöd för jordbruksrevision kommer att kunna ges inom ramen för landsbygdsutvecklingen. Långsiktiga arealuttag av miljöskäl Producenter som för närvarande omfattas av obligatoriskt arealuttag kommer att bli skyldiga att fortsätta med detta på en areal motsvarande 10 % av den areal som de för närvarande använder till spannmål, oljeväxter och proteingrödor, som ett villkor för att beviljas det enhetliga jordbruksstödet. Ekologiskt jordbruk kommer inte att omfattas av denna skyldighet för arealen i fråga. Arealuttaget kommer att vara icke-roterande och får inte användas för jordbruksändamål eller för att producera grödor för kommersiella ändamål. Medlemsstaterna kommer emellertid att kunna tillåta roterande arealuttag om detta är nödvändigt av miljöskäl. Vid överlåtelse av mark skall arealuttaget fortsätta. Stöd till energigrödor – kolkrediter Kommissionen föreslår ett stöd på 45 euro/hektar för energigrödor. Detta kommer att tillämpas på en maximal garantiareal inom EU på 1 500 000 hektar. Stödet kommer bara att beviljas för arealer vars produktion omfattas av ett avtal mellan jordbrukaren och ett bearbetningsföretag, utom i fall där jordbrukaren själv genomför bearbetningen på anläggningen. Senast fem år efter införandet av systemet med energigrödor skall kommissionen lämna in en rapport till rådet om genomförandet med eventuella förslag.

Det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS) Det integrerade administrations- och kontrollsystemet kommer att behöva anpassas efter de nya bestämmelserna för direktstöd. I synnerhet införandet av det enhetliga jordbruksstödet kommer att medföra en förenkling av en grundläggande del av det aktuella integrerade administrations- och kontrollsystemet, eftersom identifiering av spannmål, oljeväxter och proteingrödor och animalieproduktion inte är något krav för det nya enhetliga jordbruksstödet, utom för de produkter som också i fortsättningen kommer att omfattas av ett grödspecifikt stöd som exempelvis ris eller durumvete. Det nuvarande övervaknings- och kontrollsystemet för stöd kommer att användas för att underlätta dubbelkontroller av stödrättigheterna och de arealer som är en förutsättning för dessa. Systemet för identifiering av jordbruksskiften får därför fortsatt grundläggande betydelse i det nya integrerade administrations- och kontrollsystemet. Stödansökningar måste också i fortsättningen omfattas av administrativa kontroller av arealernas stödberättigande och av att det finns motsvarande stödrättigheter. De administrativa kontrollerna bör kompletteras med kontroller på plats på stickprovsbasis då till exempel fjärranalys kan användas för att kontrollera arealerna. Tillsammans kommer dessa kontroller, som bör samordnas av en därtill utsedd ansvarig myndighet, resultera i att stödet minskas eller stoppas då det konstateras att villkoren för stödberättigande inte är uppfyllda. Det bör framhållas att kontrollen av tvärvillkoren också kommer att täckas av det nya integrerade administrations- och kontrollsystemet som sålunda inte enbart kommer att syssla med villkor för stödberättigande. Förslaget innebär följaktligen ett fullständigt integrerat administrations- och kontrollsystem. I detta avseende förutses att de kontrollsystem som redan används i medlemsstaterna för att kontrollera att föreskrivna verksamhetskrav och bestämmelser om god jordbrukshävd uppfylls, får användas inom ramen för det integrerade administrations- och kontrollsystemet med vilket de måste vara kompatibla. Detta gäller bland annat systemet för identifiering och registrering av djur i enlighet med direktiv 92/102/EEG och förordning (EG) nr 1760/2000. Även det administrations- och kontrollsystem som tillämpas för de stödordningar som fastställs i bilaga IV till förslaget till den övergripande förordningen måste vara kompatibelt med IAKS. 4.3.Gradvis sänkning I syfte att säkerställa ett mer balanserat stöd och skapa en förutsägbar och tydlig ram för framtida finansieringsbehov föreslås ett system med gradvis sänkning för perioden 2006–2012. De stöd som beviljas en jordbrukare ett givet år kommer att minskas på följande sätt: GRADVIS SÄNKNING och MODULERING

Procentuell minskning av direktstöd

A: Gradvis sänkning

B–D: Per tranch av direktstöd

E: Modulering – För landsbygdsutvecklingsbudgeten

F: För finansiering av framtida marknadsbehov 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 A Allmän minskning av direktstöd i % 1 4 12 14 16 18 19 Total minskning i % för olika trancher av direktstöd B Från 1 till 5 000 euro 0 0 0 0 0 0 0 C=(A+E)/2 Från 5 001 till 50 000 euro 1 3 7.5 9 10.5 12 12.5 D = A Över 50 000 euro 1 4 12 14 16 18 19 E varav % av direktstöden avsedda för landsbygdsutvecklingsbudgeten Från 5 001 till 50 000 euro 1 2 3 4 5 6 6 Över 50 000 euro 1 2 3 4 5 6 6 F varav % av direktstöden avsedda för finansiering av framtida marknadsbehov Från 5 001 till 50 000 euro 0 1 4.5 5 5.5 6 6.5 Över 50 000 euro 0 2 9 10 11 12 13 Inom ovannämnda system skall den moduleringsandel som blir resultatet av den gradvisa minskningen, vilken börjar med 1 % 2006 och ökar till 6 % 2011, göras tillgänglig för medlemsstaterna som ett ytterligare gemenskapsstöd för åtgärder som skall ingå i deras programplanering för landsbygdsutveckling. Dessa belopp kommer att fördelas mellan medlemsstaterna på grundval av jordbruksareal, sysselsättning inom jordbruket och BNP per capita i köpkraft. De återstående beloppen kommer att vara tillgängliga för ytterligare finansieringsbehov vid nya marknadsreformer. Gradvis sänkning och modulering kommer inte att tillämpas i de nya medlemsstaterna förrän infasningen av direktstöd har lett till att dessa ligger på den normala nivån inom EU. 4.4.Konsolidering och förstärkning av landsbygdsutvecklingen Kommissionen föreslår att gemenskapsstödet till landsbygdsutveckling breddas genom att nya åtgärder införs utan att detta påverkar den kommande debatten om en omarbetning av politiken för landsbygdsutveckling. Dessa kommer att läggas till ”åtgärdsmenyn” enligt den andra pelaren utan ändringar av den grundläggande ram enligt vilken stödet till landsbygdsutveckling genomförs, eftersom kommissionen anser att detta skulle vara kontraproduktivt vid denna tidpunkt halvvägs in på den pågående programperioden 2000–2006. De nya förslagna åtgärderna är samtliga kompletterande åtgärder och kommer att finansieras av garantisektionen vid EUGFJ inom hela EU. Åtgärderna är främst avsedda för stödmottagare bland jordbrukarna. Det blir medlemsstaterna och regionerna som bestämmer om de vill ta med dessa åtgärder i sina program för landsbygdsutveckling. De nya åtgärderna kommer att omfatta följande: För det första ett nytt kapitel i förordning (EG) nr 1257/1999 med rubriken ”Livsmedelskvalitet” i vilket det ingår två åtgärder: *Stimulansbidrag kommer att beviljas jordbrukare som på frivillig basis deltar i gemenskapsprogram eller i godkända nationella system vars syfte är att förbättra jordbruksprodukternas och framställningsmetodernas kvalitet, och att ge konsumenterna garantier på dessa områden. Detta stöd kommer att kunna betalas årligen i högst fem år och uppgå till högst 1 500 euro per företag ett givet år. *Stöd till producentgrupper för verksamheter som syftar till att informera konsumenter om och främja produkter som producerats enligt kvalitetssystem för livsmedel som får stöd inom ramen för ovannämnda åtgärd. Statligt stöd kommer att tillåtas upp till 70 % av de stödberättigande projektkostnaderna. För det andra ett nytt kapitel med rubriken ”Krav som skall uppfyllas” som omfattar följande två åtgärder: *Möjlighet för medlemsstaterna att erbjuda tillfälligt och gradvis minskande stöd för att hjälpa jordbrukare att anpassa sig till de krav som införs baserade på gemenskapslagstiftningen rörande miljö, folkhälsa, djurhälsa, växtskydd, djurskydd samt arbetarskydd. Stödnivån måste differentieras så att hänsyn tas till ytterligare skyldigheter och driftskostnader för jordbrukarna i samband med att en ny särskild norm införs. Ett fast stöd som gradvis minskar kommer att betalas ut under en period på högst fem år. Stöd kommer att maximeras till 10 000 euro per jordbruksföretag ett givet år. Stöd kommer inte under några omständigheter att betalas ut om normerna inte följs på grund av att en enskild jordbrukare inte iakttar de normer som redan ingår i den nationella lagstiftningen. *Stöd till jordbrukare för att hjälpa dem med kostnaderna när de anlitar jordbruksrådgivningen. Jordbrukare kan beviljas offentligt stöd för upp till 80 % av kostnaderna för rådgivningen första gången de anlitar denna, dock högst 1 500 euro. För det tredje införs i det nuvarande kapitlet om miljövänligt jordbruk i förordning (EG) nr 1257/1999 möjligheten att betala ut stöd till jordbrukare som förbinder sig att under minst fem år förbättra djurhållningen utöver normal god djurhållningspraxis. Stödet kommer att betalas ut årligen på grundval av de ytterligare kostnader och inkomstförluster som uppstår genom dessa åtaganden, dock högst 500 euro per djurenhet och år.

Utöver en rad tekniska ändringar på grund av införandet av nya åtgärder föreslår kommissionen att man utnyttjar tillfället att ändra förordning (EG) nr 1257/1999 i samband med de aktuella förslagen för att förenkla och tydliggöra vissa bestämmelser i rådsförordningen. Dessa ändringar gäller tydliggörande av räckvidden för kapitlen om skogsbruk och kompetensutveckling, och en ny strecksats i kapitlet om anpassning och utveckling av landsbygden (de så kallade artikel 33-åtgärderna) för att täcka de administrativa kostnaderna i samband med de lokala partnerskapsgrupperna. 2004 kommer kommissionen att undersöka i vilken utsträckning landsbygdsutvecklingen bidrar till målen för en hållbar utveckling, främst när det gäller den biologiska mångfalden och genomförandet av direktiv 92/43/EG (habitatdirektivet). Dessutom kommer man vid samma översyn att överväga möjligheten att utvidga det stöd som beviljas jordbrukare för att de skall kunna uppfylla nyligen antagna gemenskapsnormer om livsmedelskvalitet, till att även omfatta små, traditionella livsmedelsproducenter. Vid behov kommer kommissionen att lägga fram förslag för att stärka den gemensamma jordbrukspolitikens bidrag till att uppnå dessa mål. 2003/0006 (CNS) Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om upprättande av gemensamma bestämmelser för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av stödsystem för producenter av vissa grödor INNEHÅLL AVDELNING I TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER AVDELNING II ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Kapitel 1 Tvärvillkor Kapitel 2 Gradvis sänkning och modulering Kapitel 3 Jordbruksrådgivning Kapitel 4 Integrerat administrations- och kontrollsystem Kapitel 5 Andra allmänna bestämmelser AVDELNING III ENHETSSTÖDSYSTEM Kapitel 1 Allmänna bestämmelser Kapitel 2 Fastställande av beloppet Kapitel 3 Stödrättigheter Avsnitt 1 Stödrättigheter grundade på areal

Avsnitt 2 Särskilda stödrättigheter

Kapitel 4 Markanvändning inom enhetsstödsystemet Avsnitt 1 Markanvändning

Avsnitt 2 Arealuttag

Kapitel 5 Regionalt genomförande AVDELNING IV ANDRA STÖDSYSTEM Kapitel 1 Särskilt kvalitetsbidrag för durumvete Kapitel 2 Bidrag för proteingrödor Kapitel 3 Grödspecifikt stöd för ris Kapitel 4 Arealstöd för nötter Kapitel 5 Stöd för energigrödor Kapitel 6 Stöd för stärkelsepotatis AVDELNING V ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER BILAGA I Förteckning över stödsystem som uppfyller kriterierna i artikel 1 BILAGA II Nationella tak som avses i artikel 11.2 BILAGA III Föreskrivna verksamhetskrav som avses i artiklarna 3 och 4 BILAGA IV God jordbrukshävd BILAGA V Stödsystem som är förenliga med det integrerade administrations- och kontrollsystemet BILAGA VI Förteckning över direktstöd som omfattas av det enhetsstöd som avses i artikel 36 BILAGA VII Beräkning av det referensbelopp som avses i artikel 40 BILAGA VIII Nationella tak som avses i artikel 44 BILAGA IX Traditionella produktionszoner för durumvete som avses i artikel 61 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande av Regionkommitténs yttrande, och av följande skäl: (1)Gemensamma villkor bör fastställas för direktstöd enligt de olika systemen för inkomststöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. (2)Full utbetalning av direktstöd bör kopplas till uppfyllelse av bestämmelser som gäller jordbruksmark, jordbruksproduktion och jordbruksverksamhet. Dessa bestämmelser bör bidra till att grundläggande normer för miljöskydd, livsmedelssäkerhet, djurhälsa och djurskydd, arbetarskydd för jordbrukare och god jordbrukshävd införlivas i de gemensamma organisationerna av marknaderna. Om dessa grundläggande normer inte uppfylls bör medlemsstaterna helt eller delvis dra in direktstöd på grundval av kriterier som är proportionerliga, objektiva och graderade. Sådana indragningar bör inte påverka tillämpningen av påföljder som har fastställts eller kommer att fastställas i enlighet med annan gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning. (3)För att hålla mark i god jordbrukshävd bör normer fastställas på ett antal områden där det för närvarande inte finns några normer. Dessa normer bör grundas på god lantbrukspraxis som i vissa fall kan omfattas av bestämmelser i medlemsstaterna. Det bör därför upprättas en gemenskapsram inom vilken medlemsstaterna kan anta normer med hänsyn till särskilda förhållanden i de områden som berörs, däribland jordmån, klimatförhållanden och befintliga jordbrukssystem (markanvändning, växtföljd, jordbruksmetoder) och gårdsstrukturer. (4)Eftersom permanent betesmark har positiva miljöeffekter bör det antas bestämmelser för att främja bevarandet av befintlig permanent betesmark och undvika en storskalig omvandling till åkermark. (5)För att uppnå en bättre balans mellan de politiska verktyg som avser att främja ett hållbart jordbruk och de som avser att främja landsbygdsutveckling bör ett system för progressiv minskning av direktstöden införas obligatoriskt inom gemenskapen under perioden 2007‑2012. Alla direktstöd, utöver vissa belopp, bör varje år minskas med en viss procentsats. Besparingarna bör användas för att vid behov finansiera ytterligare reformer av sektorer inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Kommissionen bör ges befogenhet att vid behov ändra de nämnda procentsatserna. Till och med 2007 får medlemsstaterna fortsätta att tillämpa den nuvarande frivilliga moduleringen i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1259/1999 av den 17 maj 1999 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. (6)För att hjälpa jordbrukare att uppfylla de normer som gäller för ett modernt, högkvalitativt jordbruk, är det nödvändigt att medlemsstaterna upprättar ett omfattande system för rådgivning till kommersiella jordbruksföretag. Systemet för jordbruksrådgivning bör hjälpa jordbrukare att bli mer medvetna om materialflöden och processer på gården som berör normer för miljö, livsmedelssäkerhet, djurhälsa, djurskydd och arbetarskydd utan att på något sätt påverka deras skyldighet och ansvar att följa dessa normer. (7)För att underlätta införandet av systemet för jordbruksrådgivning bör det, i ett första skede, ingå som en obligatorisk del av tvärvillkoren (tidigare kallat ”ömsesidig överensstämmelse”) för producenter som erhåller över ett visst belopp per år i direktstöd eller har en omsättning över ett visst belopp. Andra jordbrukare bör kunna delta i systemet på frivillig grund. Eftersom det handlar om att ge råd till jordbrukare, bör uppgifter som erhålls i samband med rådgivningen behandlas konfidentiellt, utom vid allvarliga överträdelser av gemenskapslagstiftningen eller nationell lagstiftning. (8)Medlemsstaterna måste, i enlighet med artikel 8 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken, vidta nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att de transaktioner som finansieras av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) verkligen genomförs och att de genomförs på ett riktigt sätt, samt för att förhindra och beivra oegentligheter. (9)För att göra administrations- och kontrollmekanismerna mer effektiva och användbara är det nödvändigt att anpassa det integrerade administrations- och kontrollsystem som upprättas genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 av den 27 november om ett integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen så att det omfattar enhetsstödsystemet, stödsystemen för durumvete, proteingrödor, energigrödor, ris, potatisstärkelse och nötter samt kontroller av tillämpningen av bestämmelserna om tvärvillkor, modulering och jordbruksrådgivning. Det bör finnas möjlighet att i ett senare skede inkludera andra stödsystem. (10)För att säkerställa en effektiv kontroll och för att förhindra att flera stödansökningar lämnas in till olika utbetalningsställen inom en och samma medlemsstat, bör varje medlemsstat se till att ha ett enda system för att registrera identiteten på de jordbrukare som lämnar in stödansökningar inom ramen för det integrerade systemet. (11)De olika delarna i det integrerade systemet syftar till att ge en mer effektiv administration och kontroll. Därför bör medlemsstaterna, när det gäller gemenskapssystem som inte omfattas av denna förordning, ha tillstånd att använda systemet under förutsättning att de inte på något sätt motverkar syftet med de bestämmelser som berörs. (12)Mot bakgrund av systemets komplexitet och det stora antalet stödansökningar som skall behandlas, är det av största vikt att lämpliga tekniska resurser och administrations- och kontrollmetoder används. Följaktligen bör det integrerade systemet i varje medlemsstat omfatta en databas, ett identifieringssystem för jordbruksskiften, stödansökningar från jordbrukare, ett samordnat kontrollsystem samt, inom enhetsstödsystemet, ett system för att identifiera och registrera stödrättigheter. (13)För att de uppgifter som samlas in skall kunna behandlas och användas för att kontrollera stödansökningar, är det nödvändigt att upprätta avancerade databaser som i synnerhet gör det möjligt att göra samkontroller. (14)Det är mycket viktigt att kunna identifiera jordbruksskiften för att få en riktig tillämpning av system som är kopplade till areal. Erfarenheten har visat att de befintliga metoderna har vissa brister. Det bör därför beslutas att införa ett identifieringssystem som vid behov kan stödjas genom fjärranalys. (15)För enkelhets skull bör medlemsstaterna kunna besluta att en ansökan får lämnas in avseende flera stödsystem och att den årliga ansökan ersätts med en stående ansökan som endast behöver en årlig bekräftelse.

(16)Belopp som blir tillgängliga när stöd minskas genom modulering bör kunna användas av medlemsstaterna för vissa ytterligare åtgärder inom ramen för stödet till landsbygdsutveckling enligt rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar. (17)Eftersom de belopp som kommer att bli tillgängliga till följd av tvärvillkoren inte kan förutses i tillräckligt god tid för att de skall kunna användas för ytterligare åtgärder inom ramen för stödet till landsbygdsutveckling, bör dessa belopp krediteras garantisektionen vid EUGFJ, utom en viss procentsats som bör behållas av medlemsstaten. (18)Utbetalningar enligt gemenskapens stödsystem bör göras i sin helhet av behöriga nationella myndigheter till stödmottagarna, efter eventuella minskningar som föreskrivs i denna förordning och inom föreskrivna perioder. (19)I stödsystemen inom den gemensamma jordbrukspolitiken ingår ett direkt inkomststöd i första hand för att upprätthålla en rimlig levnadsstandard bland jordbruksbefolkningen. Detta mål är nära förknippat med målet att bibehålla landsbygdsområden. För att undvika felaktig användning av gemenskapens medel bör inga stödutbetalningar göras till jordbrukare som på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådana utbetalningar. (20)Gemensamma stödsystem måste anpassas till förändringar, om nödvändigt inom korta tidsramar. Stödmottagare kan därför inte förlita sig på att stödvillkoren förblir oförändrade, och de bör vara förberedda på en eventuell översyn av systemen mot bakgrund av marknadsförändringar. (21)Mot bakgrund av direktstödens stora budgetmässiga konsekvenser och för att bättre kunna bedöma deras effekter bör gemenskapens system omfattas av en ordentlig utvärdering. (22)Ökad konkurrenskraft för gemenskapens jordbruk och bättre livsmedelskvalitet och miljöstandarder innebär med nödvändighet sänkta institutionella priser för jordbruksprodukter och ökade produktionskostnader för jordbruksföretagen i gemenskapen. För att nå dessa mål och främja ett mer marknadsinriktat och hållbart jordbruk, är det nödvändigt att övergången från produktionsstöd till producentstöd fullföljs genom införande av ett system för frikopplat inkomststöd till varje jordbruksföretag. Genom frikopplingen kommer de faktiska belopp som betalas ut till jordbrukare att förbli oförändrade, samtidigt som inkomststödets effektivitet ökar avsevärt. Därför bör enhetsstödet till jordbruket beviljas endast under förutsättning att tvärvillkoren om miljö, djurskydd och livsmedelskvalitet är uppfyllda. (23)I ett sådant system bör flera befintliga direktstöd som en producent får från olika system kombineras i ett enda stöd, som fastställs på grundval av tidigare stödrättigheter, under en referensperiod, justerade med hänsyn till det fullständiga genomförandet av åtgärder som infördes genom Agenda 2000 och de förändringar av stödbeloppen som görs genom denna förordning. (24)Eftersom fördelarna i form av förenklad administration ökar om många sektorer ingår, bör systemet i ett första skede omfatta alla produkter som ingår i systemet för jordbruksgrödor samt trindsädesslag, utsäde, nötkött och får. Eftersom nötkött och får inkluderas är det nödvändigt att utvidga systemet till några bidrag som betalas i de yttersta randområdena och på de Egeiska öarna som ett tillägg till direktstöden enligt de gemensamma organisationerna av marknaderna, för att därigenom åstadkomma ytterligare förenkling och för att undvika att en rättslig och administrativ ram inom sektorn för nötkreatur och får behålls för ett begränsat antal producenter i dessa områden. De reviderade stöden för ris och durumvete samt stöden inom mjölksektorn bör också integreras i systemet. Stöd för potatisstärkelse och torkat foder bör också införlivas i systemet, medan särskilda stöd för bearbetningsindustrin bör bibehållas. (25)Särskilda åtgärder bör fastställas för hampa, för att se till att illegala grödor inte kan gömmas bland grödor som berättigar till enhetsstöd och därigenom ge en negativ påverkan på den gemensamma organisationen av marknaden för hampa. Arealstöd bör därför kunna beviljas endast för arealer som har besåtts med hampsorter som ger vissa garantier med avseende på innehåll av psykotropa ämnen. Hänvisningarna till de särskilda åtgärder som anges i rådets förordning (EG) nr 1673/2000 av den 27 juli 2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion bör ändras i enlighet med detta. (26)För att ge jordbrukarna frihet att välja vad som skall produceras på deras mark, inbegripet produkter som fortfarande omfattas av kopplat stöd, och därigenom öka marknadsinriktningen, bör enhetsstödet inte vara bundet till villkor om produktion av någon särskild produkt. (27)För att fastställa det belopp som jordbrukaren bör vara berättigad till i det nya systemet är det lämpligt att hänvisa till de belopp som jordbrukaren har beviljats under en referensperiod. För att kunna ta hänsyn till särskilda situationer bör det upprättas en nationell reserv. Denna reserv kan också användas för att underlätta för nya jordbrukare att delta i systemet. Enhetsstödet bör fastställas för varje enskild gård. (28)För att underlätta överföring av rätten till stöd bör det sammanlagda belopp som en gård är berättigad till delas upp i andelar (stödrättigheter) som står i samband med ett visst antal stödberättigande hektar som kommer att fastställas senare. För att undvika spekulativa överföringar som leder till en ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal bör, vid beviljande av stöd, stödrättigheterna vara bundna till ett visst antal stödberättigande hektar samtidigt som det finns möjlighet att begränsa överföringen av stödrättigheter inom en region. Särskilda bestämmelser bör fastställas för stöd som inte har direkt samband med areal med hänsyn till den speciella situationen för uppfödning av får och getter. (29)För att de sammanlagda stöden och stödrättigheterna inte skall överskrida rådande budgetmässiga begränsningar på gemenskapsnivå, på nationell nivå eller i tillämpliga fall regional nivå, bör det fastställas nationella tak beräknade som summan av alla medel som beviljas i varje medlemsstat för utbetalning av stöd enligt de aktuella stödsystemen. Proportionella minskningar bör göras om taket överskrids. (30)För att bibehålla arealuttagets fördelar när det gäller att begränsa utbudet, samtidigt som dess miljömässiga fördelar förstärks inom det nya stödsystemet, bör villkoren för arealuttag av åkermark bibehållas. (31)För att kunna hantera särskilda situationer på ett flexibelt sätt, bör medlemsstaterna ha möjlighet att fastställa en viss balans mellan enskilda stödrättigheter och regionala eller nationella genomsnitt. (32)För att upprätthålla durumveteproduktionens roll i traditionella produktionsområden, samtidigt som man förstärker stödet till durumvete som uppfyller vissa lägsta kvalitetskrav, är det lämpligt att under en övergångsperiod minska det nuvarande särskilda tillägget för durumvete i traditionella områden och avskaffa det särskilda stödet i etablerade områden. Endast odling som ger ett durumvete lämpligt för användning vid framställning av semolina- och pastaprodukter bör vara stödberättigande. (33)För att stärka de proteinrika grödornas roll och ge ett incitament att öka produktionen av dessa grödor bör det införas ett kompletterande stöd för producenter av dessa grödor. För att få en riktig tillämpning av det nya systemet bör vissa villkor för rätten till stöd fastställas. En maximal garantiareal bör fastställas och proportionella minskningar bör göras om den maximala garantiarealen överskrids. (34)För att upprätthålla risproduktionens roll i traditionella produktionsområden bör det införas ett kompletterande stöd för risproducenter. För att få en riktig tillämpning av det nya systemet bör vissa villkor för rätten till stöd fastställas. Nationella basarealer bör fastställas och minskningar bör göras om dessa arealer överskrids. (35)Nya stödordningar för nötter bör inrättas för att undvika risken att nötproduktion upphör i traditionella områden, med efterföljande negativa följder för miljö och landsbygd samt negativa sociala och ekonomiska konsekvenser. För att få en riktig tillämpning av de nya ordningarna bör vissa villkor för rätten till stöd fastställas, däribland en lägsta trädtäthet och skiftesstorlek. För att kunna tillgodose särskilda behov bör medlemsstaterna ha rätt att ge kompletterande stöd.

(36)För att undvika att budgeten överskrids bör en maximal garantiareal fastställas, och proportionella minskningar bör göras om den maximala garantiarealen överskrids, i första hand i de medlemsstater som överskrider sin areal. För att få en balanserad tillämpning inom gemenskapen bör denna areal fördelas i proportion till de nötproducerande arealerna i medlemsstaterna. Medlemsstaterna bör ha ansvaret för att fördela arealerna inom sitt territorium. Arealer som omfattas av förbättringsplaner bör inte vara berättigande till stöd enligt det nya systemet förrän planen har löpt ut. (37)För att dra nytta av de framgångar som förbättringsplaner innebär när det gäller att samordna utbudet får medlemsstaterna besluta att medlemskap i producentorganisationer är en förutsättning för rätt till gemenskapsstöd och nationellt stöd. För att undvika störningar måste en smidig övergång ske till det nya systemet. (38)För närvarande består stödet för energigrödor i möjligheten att odla industrigrödor på uttagen mark. Energigrödor utgör den största produktionen av icke-livsmedelsprodukter på uttagen mark. Det bör införas särskilt stöd för energigrödor i syfte att ersätta energikällor som bidrar till utsläpp av koldioxid. Vid fördelningen av arealer mellan medlemsstaterna bör tidigare produktion av energigrödor på uttagen areal beaktas, liksom arrangemang för att dela på åtagandet att minska CO2-utsläppen och huvudgrödornas nuvarande basarealer. Arrangemangen bör ses över efter en föreskriven period för att ta hänsyn till genomförandet av EU:s initiativ om biobränsle. (39)För att upprätthålla stärkelseproduktion i traditionella produktionsområden och ge erkännande åt potatisproduktionens roll i den agronomiska cykeln bör det införas ett kompletterande stöd för producenter av potatisstärkelse. Eftersom stödsystemet för producenter av potatisstärkelse delvis kommer att införlivas i enhetsstödsystemet och minimipriset för potatisstärkelse och bidraget för stärkelseproduktion kommer att avskaffas, bör dessutom rådets förordning (EG) nr 1868/94 av den 27 juli 1994 om upprättandet av ett kvotsystem avseende produktionen av potatisstärkelse ändras. (40)Som ett resultat av ovannämnda ändringar och nya bestämmelser bör rådets förordningar (EEG) nr 3508/92, (EG) nr 1577/96 av den 30 juli 1996 om en särskild åtgärd för vissa trindsädesslag samt (EG) nr 1251/1999 av den 17 maj 1999 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor upphöra att gälla. Även rådets förordning (EG) nr 1259/1999 bör upphöra att gälla, utom artikel 2a och artiklarna 4, 5 och 11, där det anges särskilda tillfälliga och frivilliga system som kommer att löpa ut 2005 respektive 2006. (41)De särskilda bestämmelserna i förordning (EEG) nr 2019/93 av den 19 juli 1993 om införandet av särskilda bestämmelser för de mindre Egeiska öarna rörande vissa jordbruksprodukter, (EG) nr 3072/95 av den 22 december 1995 om den gemensamma organisationen av marknaden för ris, (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött, (EG) nr 1255/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter, (EG) nr 1452/2001 av den 28 juni 2001 om specifika åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för de franska utomeuropeiska departementen, ändring av direktiv 72/462/EEG samt upphävande av förordning (EEG) nr 525/77 och förordning (EEG) nr 3763/91 (Poseidom), (EG) nr 1453/2001 av den 28 juni 2001 om specifika åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för Azorerna och Madeira samt om upphävande av förordning (EEG) nr 1600/92 (Poseima), (EG) nr 1454/2001 av den 28 juni 2001 om specifika åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för Kanarieöarna och om upphävande av förordning (EEG) nr 1601/92 (Poseican) och (EG) nr 2529/2001 av den 19 december 2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött har i praktiken förlorat sin innebörd och bör därför upphävas. (42)De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. AVDELNING I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER Artikel 1

Tillämpningsområde I denna förordning fastställs *gemensamma bestämmelser för direktstöd enligt stödsystem inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, finansierade av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), med undantag av direktstöd enligt förordning (EG) nr 1257/1999, *ett inkomststöd för jordbrukare (nedan kallat ”enhetsstödsystemet”), *stödsystem för producenter av durumvete, proteingrödor, ris, nötter, energigrödor och potatisstärkelse. Artikel 2

Definitioner I denna förordning gäller följande definitioner: a)jordbrukare: en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, oavsett gruppens eller dess medlemmars juridiska ställning enligt nationell lagstiftning, vars jordbruksföretag ligger inom gemenskapens territorium, enligt artikel 299 i EG-fördraget, och som bedriver jordbruksverksamhet. b)jordbruksföretag: samtliga de produktionsenheter som drivs av en jordbrukare och som är belägna inom en och samma medlemsstats territorium. c)jordbruksverksamhet: produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter inbegripet skörd, mjölkning och animalieproduktion, eller verksamhet för att hålla marken i god jordbrukshävd i enlighet med artikel 5. d)direktstöd: ett stöd som beviljas direkt till jordbrukare enligt ett stödsystem förtecknat i bilaga I.

e)stöd under ett visst kalenderår: stöd som har beviljats eller kommer att beviljas för det berörda året, inbegripet alla stöd avseende perioder som inleds under det kalenderåret. AVDELNING II

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Kapitel 1

Tvärvillkor Artikel 3

Grundläggande krav 1.En jordbrukare som får direktstöd skall iaktta de föreskrivna verksamhetskrav som anges i bilaga III och god jordbrukshävd som fastställs i enlighet med artikel 5 2.Den behöriga nationella myndigheten skall ge jordbrukaren en förteckning över föreskrivna verksamhetskrav och god jordbrukshävd som skall iakttas. Artikel 4

Föreskrivna verksamhetskrav 1.De föreskrivna verksamhetskrav som avses i bilaga III skall fastställas genom gemenskapslagstiftning inom *folkhälsa, djurhälsa och växtskydd, *arbetarskydd, *miljö, *djurskydd. 2.De rättsakter som avses i bilaga III skall tillämpas inom ramen för denna förordning i deras ändrade lydelse vid motsvarande tidpunkt. Artikel 5

God jordbrukshävd Medlemsstaterna skall definiera god jordbrukshävd med beaktande av den ram som anges i bilaga IV. Medlemsstaterna skall se till att mark som var permanent betesmark den 31 december 2002 bibehålls som permanent betesmark. Artikel 6

Minskning av eller uteslutning från stöd 1.Om föreskrivna verksamhetskrav eller god jordbrukshävd inte iakttas skall det sammanlagda beloppet av direktstöd för det år då överträdelsen inträffar, efter tillämpning av artikel 10, minskas eller i tillämpliga fall dras in i enlighet med de närmare bestämmelser som anges i artikel 7. 2.Minskningar eller uteslutningar enligt punkt 1 skall tillämpas endast om överträdelsen avser a)en verksamhet som berör jordbruksprodukter, enligt förteckningen i bilaga I till EG-fördraget, inbegripet bomull men med undantag av fiskeriprodukter,

b)någon del av jordbruksföretagets jordbruksmark, inbegripet skiften som ingår i långsiktigt arealuttag, c)arbetskraft, även tillfälligt anställd, som jordbruksföretaget använder för jordbruksverksamhet. Artikel 7

Närmare bestämmelser om minskning eller uteslutning 1.Närmare bestämmelser för minskningar och uteslutningar enligt artikel 6 skall fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 82.2. I detta sammanhang skall hänsyn tas till den upptäckta överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning samt de kriterier som anges i punkterna 2, 3 och 4. 2.Vid försummelse får procentsatsen för minskning inte vara högre än 10 % eller, vid upprepade överträdelser, 20 %. 3.Vid avsiktliga överträdelser får procentsatsen för minskning inte vara lägre än 50 %, och kan gå ända till fullständig uteslutning från ett eller flera stödsystem och tillämpas under ett eller flera kalenderår. 4.Det sammanlagda belopp som erhålls genom minskning eller uteslutning för ett kalenderår får inte i något fall överskrida det sammanlagda belopp som avses i artikel 6.1. Artikel 8

Kompletterande föreskrivna verksamhetskrav Om en medlemsstat anser att ett kompletterande föreskrivet verksamhetskrav bör läggas till i förteckningen i bilaga III skall medlemsstaten lämna in en begäran om detta till kommissionen. Ett sådant kompletterande föreskrivet verksamhetskrav kan läggas till i förteckningen i bilaga III i enlighet med det förfarande som avses i artikel 82.2. Artikel 9

Belopp som frigörs till följd av tvärvillkoren De belopp som frigörs genom tillämpningen av detta kapitel skall krediteras garantisektionen vid EUGFJ. Medlemsstaterna får behålla 20 % av dessa belopp. Kapitel 2

Gradvis sänkning och modulering Artikel 10

Gradvis sänkning 1.Alla belopp i direktstöd som under ett visst kalenderår skall utbetalas till en jordbrukare enligt de stödsystem som förtecknas i bilaga I samt taket i bilaga VIII skall varje år fram till 2012 minskas med följande procentsatser: *2006: 1 %, *2007: 4 %, *2008: 12 %, *2009: 14 %, *2010: 16 %,

*2011: 18 %, *2012: 19 %. 2.De procentsatser som anges i punkt 1 kan ändras i enlighet med det förfarande som avses i artikel 82.2. Artikel 11

Kompletterande stödbelopp 1.Ett kompletterande stödbelopp skall beviljas jordbrukare som får direktstöd enligt denna förordning. Detta belopp skall beräknas på följande sätt: a)För de första 5 000 euro i direktstöd skall det kompletterande stödbeloppet vara lika med det belopp som blir resultatet av tillämpning av procentsatsen för minskning under det kalenderåret enligt artikel 10. Om jordbrukaren erhåller mindre än 5 000 euro skall det kompletterande stödbeloppet beräknas proportionellt. b)För belopp mellan 5 000 euro och 50 000 euro skall det kompletterande stödbeloppet vara lika med halva det belopp som uppstår genom tillämpning av procentsatsen för minskning under det kalenderåret enligt artikel 10 minskad med det antal procentenheter som anges i artikel 12. Om jordbrukaren erhåller mindre än 50 000 euro skall det kompletterande stödbeloppet beräknas proportionellt. 2.De sammanlagda kompletterande belopp som kan beviljas i en medlemsstat under ett kalenderår får inte vara högre än de tak som anges i bilaga II. Vid behov skall medlemsstaterna göra en linjär procentuell justering av kompletterande stödbelopp så att de tak som anges i bilaga II inte överskrids. 3.Det kompletterande stödbeloppet skall inte omfattas av de minskningar som avses i artikel 10. Artikel 12

Modulering 1.De belopp som motsvarar följande antal procentenheter av de minskningar som avses i artikel 10 skall användas för kompletterande gemenskapsstöd för åtgärder inom program för landsbygdsutveckling, finansierade genom garantisektionen vid EUGFJ i enlighet med förordning (EG) nr 1257/1999: *2006: 1 %, *2007: 2 %, *2008: 3 %, *2009: 4 %, *2010: 5 %, *2011: 6 %, *2012: 6 %. 2.De belopp som avses i punkt 1 skall fördelas till de berörda medlemsstaterna enligt det förfarande som avses i artikel 82.2 på grundval av följande kriterier: *Jordbruksareal.

*Sysselsättning inom jordbruket. *Bruttonationalprodukt (BNP) per capita i köpkraft. Kapitel 3

Jordbruksrådgivning Artikel 13

Jordbruksrådgivning 1.Medlemsstaterna skall upprätta ett system för rådgivning till jordbrukare angående markskötsel och jordbruksdrift (nedan kallat jordbruksrådgivning) som sköts av en eller flera utvalda myndigheter eller av privata organ som är godkända i enlighet med artikel 16. 2.Rådgivningen skall omfatta åtminstone föreskrivna verksamhetskrav och god jordbrukshävd enligt kapitel I. Artikel 14

Villkor 1.Medlemsstaterna skall se till att alla jordbrukare som får mer än 15 000 euro i direktstöd per år eller har en omsättning över 100 000 euro per år deltar i jordbruksrådgivning inom en period på fem år, med början den 1 januari 2005, med en deltagandegrad på minst 15 % per år. 2.Andra jordbrukare än de som avses i punkt 1 får delta i jordbruksrådgivning på frivillig grund. Artikel 15

Tillsynsmyndighet Om jordbruksrådgivningen sköts av privata organ skall medlemsstaterna utse en myndighet som är ansvarig för godkännande och tillsyn av sådana organ (nedan kallad ”tillsynsmyndigheten”). Artikel 16

Godkännande av privata organ 1.Ett privat organ får godkännas endast av tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där det har sin huvudsakliga verksamhet och, i förekommande fall, sitt huvudkontor. När organet har godkänts får det verka inom hela gemenskapen. 2.För att bli godkänt skall ett privat organ se till att det har tillgång till lämpliga resurser i form av kvalificerad personal, administrativa och tekniska hjälpmedel, erfarenhet av rådgivning och tillförlitlighet i rådgivningen när det gäller föreskrivna verksamhetskrav och god jordbrukshävd enligt kapitel I som organet avser att bedriva rådgivning om. Artikel 17

Tillsyn av privata organ 1. Efter det att ett privat organ har utsetts, skall tillsynsmyndigheten a)se till att organet bedriver sin verksamhet på ett objektivt sätt, b)kontrollera att organets verksamhet är effektiv, c)dra tillbaka godkännandet om organet inte uppfyller de krav och skyldigheter som anges i artiklarna 16 och 18. 2.Godkända privata organ skall

a)ge tillsynsmyndigheten tillträde till organets kontor och hjälpmedel i samband med inspektioner och lämna all information och hjälp som myndigheten anser vara nödvändig för att kunna uppfylla sina skyldigheter enligt denna förordning, b)senast den 31 januari varje år skicka en förteckning till tillsynsmyndigheten över jordbrukare som omfattats av verksamheten till och med den 31 december föregående år och lämna en kortfattad rapport till myndigheten om rådgivningen. I rapporten skall inte avslöjas personlig eller individuell information eller uppgifter om enskilda jordbruksföretag. Artikel 18

Skyldigheter för godkända privata organ och utsedda myndigheter De utsedda myndigheter och de godkända privata organ som avses i artikel 13 skall a)se till att rådgivning om föreskrivna verksamhetskrav och god jordbrukshävd har genomförts på de jordbruksföretag som omfattas av verksamheten, och b)inte avslöja personliga eller individuella uppgifter som de tar del av i samband med rådgivningen för andra personer än den jordbrukare som driver det berörda jordbruksföretaget, med undantag av oegentligheter och överträdelser som upptäcks under verksamheten och som omfattas av en skyldighet i gemenskapslagstiftningen eller i nationell lagstiftning att informera en offentlig myndighet, särskilt när det gäller lagöverträdelser. Artikel 19

Jordbrukarnas skyldigheter Om en jordbrukare vägrar delta i jordbruksrådgivning eller inte lämnar de uppgifter och den hjälp som de privata organen eller de utsedda myndigheterna anser nödvändiga för att kunna genomföra rådgivningen eller lämnar felaktiga uppgifter, skall han omfattas av minskningar och uteslutningar enligt artikel 6. Kapitel 4

Integrerat administrations- och kontrollsystem Artikel 20

Räckvidd Varje medlemsstat skall inrätta ett integrerat administrations- och kontrollsystem, nedan kallat det ”integrerade systemet”. Det integrerade systemet skall gälla för de stödsystem som upprättas genom avdelningarna III och IV i denna förordning och genom artikel 2a i förordning (EG) nr 1259/1999. I den utsträckning som krävs skall det även gälla administration och kontroll av de bestämmelser som fastställs i kapitlen 1, 2 och 3 i denna avdelning. Artikel 21

Det integrerade systemets beståndsdelar Det integrerade systemet skall omfatta a)en databas, b)ett identifieringssystem för jordbruksskiften, c)ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter i enlighet med artikel 24, d)stödansökningar, e)ett integrerat kontrollsystem,

f)ett enda system för att registrera identiteten på varje jordbrukare som lämnar in en stödansökan. Artikel 22

Databas 1.I databasen skall för varje jordbruksföretag registreras de uppgifter som erhålls från stödansökningarna. Denna databas skall framför allt göra det möjligt att direkt och omedelbart, via medlemsstatens behöriga myndighet, få tillgång till uppgifter för åtminstone de tre närmast föregående kalenderåren och/eller regleringsåren. 2.Medlemsstaterna får inrätta decentraliserade databaser under förutsättning att dessa, och de administrativa förfarandena för att registrera och få tillgång till uppgifter, utformas på ett enhetligt sätt inom medlemsstatens hela territorium och är kompatibla med varandra så att det går att göra samkontroller. Artikel 23

Identifieringssystem för jordbruksskiften Identifieringssystemet för jordbruksskiften skall upprättas på grundval av kartor, dokument ur fastighetsregister eller andra kartografiska referenser. Datoriserade geografiska informationssystem skall användas, helst inbegripet ortofoto från flyg- eller satellitfoton, med en enhetlig standard som garanterar en noggrannhet åtminstone likvärdig med kartografi i skala 1:10 000. Artikel 24

System för identifiering och registrering av stödrättigheter 1.Systemet för identifiering och registrering av stödrättigheter skall utformas på ett sådant sätt att det är möjligt att kontrollera stödrättigheter och göra samkontroller med stödansökningar och identifieringssystemet för jordbruksskiften. 2.Detta system skall göra det möjligt att direkt och omedelbart, via medlemsstatens behöriga myndighet, få tillgång till uppgifter för åtminstone de tre närmast föregående kalenderåren och/eller regleringsåren. Artikel 25

Ansökan om stöd 1.Varje år skall jordbrukaren lämna in en ansökan om direktstöd som omfattas av det integrerade systemet och, i tillämpliga fall, lämna uppgifter om *alla jordbruksskiften inom jordbruksföretaget, *stödrättigheternas antal och belopp, *all övrig information som fastställs genom denna förordning eller av den berörda medlemsstaten. 2.En medlemsstat får besluta att stödansökan endast behöver innehålla ändringar i förhållande till den stödansökan som lämnades in föregående år. En medlemsstat får distribuera förtryckta formulär som grundas på de arealer som fastställts föregående år och tillhandahålla grafiskt material som anger läget för dessa arealer. 3.En medlemsstat får besluta att en enda stödansökan skall omfatta flera av eller alla de stödsystem som förtecknas i bilaga I eller andra stödsystem. Artikel 26

Kontroll av villkor för stödberättigande 1.Medlemsstaterna skall utföra administrativa kontroller av stödansökningarna inbegripet en kontroll av stödberättigande areal och motsvarande stödrättigheter. 2.De administrativa kontrollerna skall kompletteras med ett system för kontroller på plats för att kontrollera berättigande till stödet. För detta ändamål skall medlemsstaterna upprätta en plan för urval av jordbruksföretag.

Medlemsstaterna får använda fjärranalys som ett hjälpmedel för kontroller på plats av jordbruksskiften. 3.Varje medlemsstat skall utse en myndighet som ansvarar för samordningen av de kontroller som föreskrivs i detta kapitel. Om medlemsstaten delegerar vissa delar av det arbete som skall utföras enligt detta kapitel till specialiserade organ eller företag, skall den utsedda myndigheten behålla kontrollen över och ansvaret för detta arbete. Artikel 27

Minskning och uteslutning 1.Utan att det påverkar tillämpningen av minskningar och uteslutningar enligt artikel 6 i denna förordning, om det upptäcks att jordbrukaren inte uppfyller de stödvillkor som fastställs i denna förordning eller i artikel 2a i förordning (EG) nr 1259/1999, skall hela eller en del av det stöd som har beviljats eller kommer att beviljas, och för vilket stödvillkoren har uppfyllts, omfattas av minskningar och uteslutningar som fastställs enligt det förfarande som avses i artikel 82.2. 2.Procentsatserna för minskning skall avpassas med hänsyn till den upptäckta överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning och kan gå ända till fullständig uteslutning från ett eller flera stödsystem under ett eller flera kalenderår. Artikel 28

Kontroller av tvärvillkor 1.Medlemsstaterna skall utföra administrativa kontroller kompletterade med kontroller på plats för att kontrollera om jordbrukare uppfyller de skyldigheter som anges i kapitel 1. 2.Medlemsstaterna får använda sina befintliga administrations- och kontrollsystem för att se till att föreskrivna verksamhetskrav och god jordbrukshävd enligt kapitel I iakttas. Dessa system, särskilt det system för identifiering och registrering av djur som inrättats i enlighet med direktiv 92/102/EEG och förordning (EG) nr 1760/2000, skall vara förenliga, i enlighet med artikel 29, med det integrerade systemet. Artikel 29

Förenlighet 1.Vid tillämpning av de stödsystem som förtecknas i bilaga V skall medlemsstaterna se till att de administrations- och kontrollförfaranden som används för dessa system är förenliga med det integrerade systemet avseende a)databasen, b)systemen för identifiering av jordbruksskiften, c)administrativa kontroller. Därför skall dessa system utformas så att de fungerar tillsammans utan problem eller konflikter och så att uppgifter kan utbytas mellan dem. 2. Medlemsstaterna får, för tillämpning av gemenskapens eller egna stödsystem utöver dem som förtecknas i bilaga VI, införliva en eller flera beståndsdelar av det integrerade systemet i sina administrations- och kontrollförfaranden. Artikel 30

Information och kontroller 1.Kommissionen skall regelbundet få information om tillämpningen av det integrerade systemet. Den skall organisera utbyte av synpunkter med medlemsstaterna med avseende på detta.

2.Efter att ha informerat de behöriga myndigheterna i god tid får godkända företrädare utsedda av kommissionen utföra *undersökningar och kontroller av de åtgärder som har vidtagits för att upprätta och genomföra det integrerade systemet, *kontroller hos de specialiserade organ och företag som anges artikel 26.3. Tjänstemän från den berörda medlemsstaten får delta i sådana kontroller. De ovannämnda befogenheterna att utföra kontroller skall inte beröra tillämpningen av nationella rättsliga bestämmelser som innebär att vissa åtgärder endast får vidtas av tjänstemän som är särskilt utsedda med stöd av nationell lagstiftning. De godkända företrädare som kommissionen har utsett får i synnerhet inte delta i hembesök hos eller formella förhör av personer som är misstänkta enligt medlemsstatens nationella lagstiftning. De skall emellertid ha tillgång till de uppgifter som då framkommer. 3.Utan att påverka medlemsstaternas ansvar för genomförandet och tillämpningen av det integrerade systemet, får kommissionen anlita specialiserade organ eller personer för att underlätta upprättandet, övervakningen och användningen av det integrerade systemet, särskilt för att kunna ge teknisk rådgivning till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna om dessa begär det. Kapitel 5

Andra allmänna bestämmelser Artikel 31

Utbetalning 1.Om inte annat föreskrivs i denna förordning skall utbetalningar från stödsystem som förtecknas i bilaga göras i sin helhet till stödmottagarna. 2.Utbetalningar skall göras en gång per år under perioden 1 december–30 april påföljande kalenderår. 3.Genom undantag från punkt 2 och i enlighet med det förfarande som avses i artikel 82.2, kan medlemsstaterna ges tillstånd, beroende på budgetläget, att före den 1 december betala ut förskott på upp till 50 % av stödet i regioner där jordbrukare, på grund av extrema väderförhållanden, står inför ekonomiska svårigheter. Artikel 32

Begränsning av stöd Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser i individuella stödsystem får inga utbetalningar göras till stödmottagare för vilka det har fastställts att de på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådana utbetalningar i syfte att erhålla en förmån i strid med målen för stödsystemet. Artikel 33

Översyn Stödsystem som förtecknas i bilaga I skall tillämpas utan att det påverkar en eventuell översyn som vid något tillfälle kan göras mot bakgrund av marknadsförändringar och budgetläget. Artikel 34

Utvärdering För att bedöma stödens effektivitet skall stöd enligt de stödsystem som förtecknas i bilaga I utvärderas för att bedöma deras verkan när det gäller uppsatta mål och för att analysera deras effekter på relevanta marknader. Artikel 35

Interventioner enligt förordning (EG) nr 1258/1999 De stödsystem som förtecknas i bilaga I skall betraktas som interventioner i enlighet med artikel 1.2 b och artikel 2.2 i förordning (EG) nr 1258/1999. AVDELNING III

ENHETSSTÖDSYSTEM Kapitel 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 36

Stödberättigande Jordbrukare skall ha tillträde till enhetsstödsystemet om de har fått direktstöd under den referensperiod som avses i artikel 41 enligt minst ett av de stödsystem som anges i bilaga VI. Artikel 37

Tillämpning Den behöriga myndigheten i medlemsstaten skall skicka ett ansökningsformulär till jordbrukaren med uppgifter om a)det belopp som avses i kapitel 2 (nedan kallat ”referensbeloppet”), b)det antal hektar som avses i artikel 46, c)antalet stödrättigheter per hektar enligt definitionen i kapitel 3. Artikel 38

Dubbla ansökningar Areal motsvarande antalet stödberättigande hektar, enligt definitionen i artikel 47.2, för vilken en ansökan om enhetsstöd lämnas in, får omfattas av en ansökan om alla andra direktstöd som förtecknas i bilaga I, utom de direktstöd som anges i avdelning IV kapitel 4 i denna förordning, artikel 5.1 i förordning 136/66/EEG, artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93, artikel 7.1 i förordning (EG) nr 2201/96 och artikel 2a i förordning (EG) nr 1259/1999. Areal motsvarande antalet stödberättigande hektar, enligt definitionen i artikel 47.2, för vilken en ansökan om enhetsstöd lämnas in och som tas ur produktion i enlighet med artikel 55 kan inte omfattas av en ansökan om direktstöd för energigrödor enligt avdelning IV kapitel 5. Artikel 39

Utbetalningar 1.Stöd enligt enhetsstödsystemet skall betalas ut för stödrättigheter enligt definitionen i kapitel 3, åtföljda av ett lika stort antal stödberättigande hektar enligt definitionen i artikel 47.2. 2.För de medlemsstater som inte har infört euron skall stödet omräknas till den nationella valutan med hjälp av den växelkurs som gällde den 1 januari det kalenderår för vilket enhetsstödet beviljas. 3.Medlemsstaterna får besluta att kombinera utbetalningar enligt enhetsstödsystemet med utbetalningar enligt andra stödsystem. Kapitel 2

Fastställande av beloppet Artikel 40

Beräkning av beloppet Referensbeloppet skall vara det årliga genomsnittet av det sammanlagda belopp som en jordbrukare har beviljats, på grundval av antalet hektar och antalet djur, enligt de stödsystem som anges i bilaga VI, beräknat och justerat i enlighet med bilaga VII, för varje kalenderår av den referensperiod som anges i artikel 41. Artikel 41

Referensperiod Referensperioden skall omfatta kalenderåren 2000, 2001 och 2002. Artikel 42

Tillämpning av modulering och tvärvillkor enligt förordning (EG) nr 1259/1999

Om artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 1259/1999 har tillämpats under referensperioden, skall de belopp som avses i bilaga VII vara de som skulle ha beviljats före tillämpning av nämnda artiklar. Artikel 43

Särskilda svårigheter 1.Genom undantag från artikel 40 skall en jordbrukare vars produktion under referensperioden påverkades negativt genom force majeure eller exceptionella omständigheter som inträffade före eller under referensperioden ha rätt att begära att referensbeloppet beräknas på grundval av det eller de kalenderår under referensperioden som inte påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter. 2.Om hela referensperioden påverkades av force majeure eller exceptionella omständigheter skall medlemsstaten beräkna referensbeloppet på grundval av perioden 1997–1999. I detta fall skall punkt 1 gälla på motsvarande sätt. 3.Fall av force majeure eller exceptionella omständigheter skall av den berörda jordbrukaren anmälas skriftligt till den behöriga myndigheten, tillsammans med för myndigheten tillfredsställande bevis, inom den tid som fastställs av varje medlemsstat. 4.Som fall av force majeure eller exceptionella omständigheter kan den behöriga myndigheten t.ex. godkänna att a)jordbrukaren avlider, b)jordbrukaren under en längre tid inte är arbetsför, c)en allvarlig naturkatastrof inträffar som i väsentlig grad påverkar jordbruksföretagets jordbruksareal. d)jordbruksföretagets djurstallar förstörs genom olyckshändelse, e)en epizooti berör hela jordbrukarens djurbesättning eller en del av denna. Artikel 44

Tak 1.För varje medlemsstat får summan av referensbeloppen inte vara högre än det nationella tak som anges i bilaga VIII. 2.Vid behov skall medlemsstaten göra en linjär procentuell minskning av referensbeloppen så att dess tak inte överskrids. Artikel 45

Nationell reserv 1.Medlemsstaterna skall, efter en eventuell minskning enligt artikel 44.2, göra en linjär procentuell minskning av referensbeloppen för att upprätta en nationell reserv. Denna minskning får inte vara större än 1 %. 2.Den nationella reserven skall omfatta skillnaden mellan det tak som anges i bilaga VIII och summan av de referensbelopp som beviljas jordbrukare enligt enhetsstödsystemet, efter den minskning som avses i punkt 1. 3.Medlemsstaterna skall använda den nationella reserven för att fastställa referensbelopp för de jordbrukare som avses i artikel 43. 4.Medlemsstaterna får använda den nationella reserven till att bevilja referensbelopp till nya jordbrukare som inleder sin jordbruksverksamhet efter den 31 december 2000, i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare kan garanteras och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks. Kapitel 3

Stödrättigheter

Avsnitt 1

Stödrättigheter grundade på areal Artikel 46

Fastställande av stödrättigheter 1.Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 51 skall en jordbrukare erhålla en stödrättighet per hektar, som beräknas genom att referensbeloppet divideras med det genomsnittliga antalet hektar som under referensperioden gav rätt till de direktstöd som förtecknas i bilaga VI. 2.I det antal hektar som avses i punkt 1 skall dessutom följande ingå: a)När det gäller de stöd för potatisstärkelse, torkat foder och utsäde som förtecknas i bilaga VII: det antal hektar där stöd har beviljats för produktionen under referensperioden enligt beräkning i punkterna B, D och G i bilaga VII. b)All foderareal under referensperioden. 3.I punkt 2 skall ”foderareal” avse den areal på jordbruksföretaget som under hela kalenderåret var tillgänglig för uppfödning av nötkreatur och får och/eller getter, inbegripet arealer med dubbel användning och arealer med blandad odling. Foderarealen får inte omfatta *byggnader, skog, dammar, vägar, *arealer som används för andra grödor som berättigar till gemenskapsstöd eller för fleråriga grödor eller trädgårdsgrödor. *arealer som omfattas av stödsystemet för producenter av vissa jordbruksgrödor, används inom stödsystemet för torkat foder eller omfattas av ett nationellt system eller ett gemenskapssystem för arealuttag. 4.Stödrättigheterna per hektar får inte ändras, utom om en jordbrukare har fått tillägg för durumvete eller särskilt stöd för durumvete under referensperioden eller, med början 2004, är berättigad till mjölkbidrag i enlighet med punkt F i bilaga VII. Artikel 47

Användning av stödrättigheter 1.En stödrättighet som åtföljs av ett stödberättigande hektar skall ge rätt till utbetalning av det belopp som fastställs av stödrättigheten. 2.Med ”stödberättigande hektar” skall avses alla jordbruksarealer inom jordbruksföretaget som upptas av åkermark och permanent betesmark, utom arealer som den 31 december 2002 var beväxta med fleråriga grödor, skogar eller användes för annat än jordbruksverksamhet. Artikel 48

Outnyttjade stödrättigheter Stödrättigheter som inte har utnyttjats under en period på fem år skall återgå till den nationella reserven. Outnyttjade stödrättigheter skall dock inte återgå till den nationella reserven vid fall av force majeure och exceptionella omständigheter i enlighet med artikel 43.4. Artikel 49

Överföring av stödrättigheter 1.Med undantag för överföring genom faktiskt eller förtida arv får stödrättigheter överföras endast till en annan jordbrukare som är etablerad i samma medlemsstat. En medlemsstat kan besluta att stödrättigheter endast får överföras mellan jordbrukare i en och samma region.

2.Stödrättigheter kan överföras genom försäljning med eller utan mark. Däremot får arrende eller liknande typer av transaktioner tillåtas endast om de överförda stödrättigheterna åtföljs av en överföring av ett lika stort antal stödberättigande hektar. 3.Vid överföring av stödrättigheter som avses i artikel 46.4 skall stödrättigheterna per hektar beräknas med hänsyn till tillämpningen av punkterna A.2 och F i bilaga VII. Avsnitt 2

Särskilda stödrättigheter Artikel 50

De särskilda stödrättigheternas omfattning 1.Genom undantag från artiklarna 46 och 47 skall följande belopp som är resultatet av stöd som beviljats under referensperioden inkluderas i referensbeloppet på de villkor som anges i artikel 51 och punkt C i bilaga VII: a)Säsongsutjämningsbidrag enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1254/1999. b)Slaktbidrag enligt artikel 11 i förordning (EG) nr 1254/1999. c)Det särskilda bidraget för nötkreatur av hankön och am- och dikobidraget, om jordbrukaren undantogs från djurtäthetskravet enligt artikel 12.1 i förordning (EG) nr 1254/1999, och förutsatt att jordbrukaren inte ansökte om extensifieringsersättning enligt artikel 13 i den förordningen. d)Ytterligare ersättningar enligt artikel 14 i förordning (EG) nr 1254/1999 som har utbetalats utöver de stöd som avses i a, b och c i denna artikel. e)Bidrag som fastställs inom ramen för stödsystemet för får och getter *för kalenderåren 2000 och 2001, i artikel 5 i förordning (EG) nr 2467/98, *för kalenderåret 2002, i artiklarna 4, 5 och 11.1 samt i artikel 11.2 första, andra och fjärde strecksatsen i förordning (EG) nr 2529/2001. 2.Med början 2004, och genom undantag från artiklarna 36, 46 och 47, skall belopp som är summan av mjölkbidrag och ytterligare ersättningar som fastställs i punkt F i bilaga VII, inkluderas i referensbeloppet på de villkor som anges i artikel 51. Artikel 51

Fastställande av de särskilda stödrättigheterna Om en jordbrukare beviljades stöd som nämns i artikel 50 men inte hade några hektar i enlighet med artikel 46 under referensperioden, eller stödrättigheten per hektar ger ett belopp över 10 000 euro, skall jordbrukaren ha rätt till en särskild stödrättighet motsvarande de belopp som avses i artikel 50. Artikel 52

Villkor för de särskilda stödrättigheterna 1.Antalet särskilda stödrättigheter får inte ändras, utom om en jordbrukare är berättigad till mjölkbidrag. I detta fall skall stödrättigheterna beräknas med hänsyn till tillämpningen av punkt F i bilaga VII. 2.Särskilda stödrättigheter får inte överföras på annat sätt än genom faktiskt eller förtida arv. När det gäller särskilda stödrättigheter som uteslutande är en följd av de stöd som fastställs i stödordningen för får och getter, skall dock överföring av stödrättigheter tillåtas mellan jordbrukare som har beviljats får- och getbidrag under referensperioden. 3.Avsnitt 1 skall gälla på motsvarande sätt om inte annat föreskrivs i detta avsnitt.

Kapitel 4

Markanvändning inom enhetsstödsystemet Avsnitt 1

Markanvändning Artikel 53

Användning av mark för jordbruksändamål Jordbrukarna får använda sin mark för all jordbruksverksamhet utom för fleråriga grödor. Artikel 54

Produktion av hampa 1.När det gäller produktion av hampa med KN-nummer 5302 10 00, skall de sorter som används ha en halt av tetrahydrokannabinol som inte överstiger 0,2 % och produktionen skall omfattas av ett avtal eller ett åtagande i enlighet med artikel 2.1 i förordning (EG) nr 1673/2000. Medlemsstaterna skall inrätta ett system för att kontrollera halten av tetrahydrokannabinol i grödan på minst 30 % av de arealer med hampa för fiberproduktion för vilka avtal har slutits eller åtagande har gjorts. Om en medlemsstat inför ett system med förhandsgodkännande av sådan odling skall dock den minsta kontrollerade arealen uppgå till 20 %. 2.I enlighet med det förfarande som avses i artikel 82.2, skall stöd beviljas på villkor att certifierat utsäde av vissa sorter används och att det görs en deklaration av de arealer där hampa odlas för fiberproduktion. Avsnitt 2

Arealuttag Artikel 55

Krav på arealuttag 1.Om en jordbrukare har omfattats av kravet på arealuttag av en del av marken på sitt jordbruksföretag för regleringsåret 2003/04 enligt artikel 6.1 i förordning (EG) nr 1251/1999, skall han göra arealuttag från produktionen av en del av jordbruksföretagets mark för vilken en ansökan har gjorts till enhetsstödsystemet, i antal hektar motsvarande 10 % av den areal som används för att beräkna det krav på arealuttag som avses ovan. 2.Jordbruksskiften som användes som permanent betesmark, för fleråriga grödor eller träd eller för andra ändamål än jordbruk den 31 december 1991 får inte användas för att uppfylla kravet på arealuttag enligt punkt 1. En deklaration om arealuttag får emellertid lämnas in för mark för vilken stöd har beviljats enligt rådets förordning (EEG) nr 1308/70 under minst ett av regleringsåren 1998/1999–2000/01. Medlemsstaterna får på villkor som skall fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 82.2 göra undantag från dessa bestämmelser, under förutsättning att de vidtar åtgärder för att förhindra varje betydande ökning av den totala stödberättigande jordbruksarealen. 3.Det krav på arealuttag som avses i punkt 1 skall gälla för en tioårsperiod med början den 1 januari 2004. Som resultat av en ansökan som gjorts efter den 28 juni 1995 kan följande arealer anses ha tagits ut i samband med det krav på arealuttag som avses i punkt 1: *Arealer som tagits ut enligt artiklarna 22–24 i förordning (EG) nr 1257/1999 och som används varken för jordbruksändamål eller annan vinstgivande verksamhet än de som godtas för annan mark som blir föremål för arealuttag enligt den här förordningen. *Arealer som har beskogats i enlighet med artikel 31 i förordning (EG) nr 1257/1999. Artikel 56

Undantag från arealuttag En jordbrukare skall inte omfattas av kravet på arealuttag enligt artikel 55 om *han lämnar in en ansökan till enhetsstödsystemet som avser en areal på högst 20 hektar eller *hela hans jordbruksföretag och hela dess produktion uppfyller kraven i förordning (EEG) nr 2092/91.

Artikel 57

Användning av uttagen mark 1.Den uttagna marken skall bibehållas i god jordbrukshävd som fastställts i enlighet med artikel 5. Den får inte användas för jordbruksändamål och inte för att producera grödor för kommersiella ändamål. 2.Den får inte ingå i växtföljden. Medlemsstaterna får emellertid i välgrundade fall och i synnerhet av särskilda miljöskäl ge jordbrukaren tillstånd att byta ut de jordbruksskiften som ingår i kravet på arealuttag på villkor att han uppfyller kraven på antalet hektar och villkoren för den berörda markens stödberättigande enligt artikel 55.1. 3.Kravet på arealuttag skall fortsätta att gälla om marken överförs. Kapitel 5

Regionalt genomförande Artikel 58

Regionalt genomförande 1.En medlemsstat får senast den 1 mars 2004 besluta att tillämpa enhetsstödsystemet enligt kapitlen 1–4 på regional nivå enligt villkoren i detta kapitel. 2.I så fall skall medlemsstaten dela upp det tak som anges i artikel 44 mellan de berörda regionerna enligt objektiva kriterier. 3.Medlemsstaten skall tillämpa enhetsstödsystemet i regionerna inom de regionala tak som anges i punkt 2. 4.Vidare får medlemsstaten i välgrundade fall, till exempel för att undvika snedvridning av konkurrensen, genom undantag från artikel 46, beräkna antalet hektar på regional nivå, som avses i artikel 46, på sådant sätt att det inbegriper alla stödberättigande hektar i den mening som avses i artikel 47.2 vid alla jordbruksföretag som finns i den berörda regionen. I så fall skall genom undantag från artikel 36 en jordbrukare vars företag är beläget i den berörda regionen få en stödrättighet per hektar som beräknas genom att det regionala tak som har fastställts i enlighet med punkt 2 divideras med det antal hektar som har fastställts för regionen. 5.Stödrättigheter enligt den här artikeln får överföras endast inom samma region eller mellan regioner där stödrättigheterna per hektar är lika stora. AVDELNING IV

ANDRA STÖDSYSTEM Kapitel 1

Särskilt kvalitetsbidrag för durumvete Artikel 59

Räckvidd Stöd skall beviljas producenter av durumvete med KN-nummer 1001 10 00 enligt de villkor som anges i det här kapitlet. Artikel 60

Belopp och stödberättigande 1.Stödet skall vara 40 euro per hektar. 2.Stöd skall beviljas på villkor att det används vissa kvantiteter av certifierat utsäde av sorter som i regionen erkänns vara av hög kvalitet för semolina- eller pastaproduktion. Artikel 61

Arealer

1.Stödet skall beviljas för nationella basarealer i de traditionella produktionszoner som förtecknas i bilaga IX. Basarealerna skall vara följande: Grekland 617 000 ha Spanien 594 000 ha Frankrike 208 000 ha Italien 1 646 000 ha Österrike 7 000 ha Portugal 118 000 ha 2.En medlemsstat får dela upp sin basareal i delarealer enligt objektiva kriterier. Artikel 62

Överskridande av arealen Om den areal för vilken det begärs stöd överskrider basarealen skall arealen per jordbrukare för vilken stöd begärs minskas proportionellt det aktuella året. Kapitel 2

Bidrag för proteingrödor Artikel 63

Räckvidd Stöd skall beviljas producenter av proteingrödor enligt villkoren i det här kapitlet. Proteingrödor skall inbegripa *ärter med KN-nummer 0713 10, *bondbönor och hästbönor med KN-nummer 0713 50, *lupinfrön med KN-nummer 1209 29 50. Artikel 64

Belopp och stödberättigande Stödet skall uppgå till 55,57 euro per hektar proteingrödor som skördas efter mjölkmognadsstadiet. Odling av grödor på arealer som är helt besådda och som brukas helt i överensstämmelse med lokala normer men som inte uppnår mjölkmognadsstadiet beroende på exceptionella väderförhållanden som erkänns av den berörda medlemsstaten, skall förbli stödberättigande förutsatt att arealerna i fråga inte har använts för andra ändamål fram till detta odlingsstadium. Artikel 65

Areal 1.Den maximala garantiareal för vilken stöd får beviljas skall vara 1 400 000 ha. 2.Om den areal för vilken det begärs stöd överskrider den maximala garantiarealen, skall arealen per jordbrukare för vilken stöd begärs minskas proportionellt det aktuella året enligt det förfarande som avses i artikel 82.2. Kapitel 3

Grödspecifikt stöd för ris

Artikel 66

Räckvidd Stöd skall beviljas risproducenter enligt artikel 1.3 i förordning (EEG) nr 3072/95 på de villkor som anges i det här kapitlet. Artikel 67

Belopp och stödberättigande 1.Stöd skall beviljas per hektar mark besådd med ris i de fall där grödan bibehålls fram till åtminstone blomningens början under normala odlingsbetingelser