Särskild rapport nr 14/2003

Kommissionens beräkning av jordbruksinkomster (artikel 33.1 b i EG-fördraget) samt kommissionens svar

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2004/C 45/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

SAMMANFATTNING

I. Enligt artikel 33.1 i EG-fördraget är ett av de fem målen för den gemensamma jordbrukspolitiken att tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket. Detta mål löper som en röd tråd genom hela den gemensamma jordbrukspolitiken.

II. Kommissionen förfogar över tre verktyg för att mäta jordbruksinkomst: informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR), räkenskaper för jordbruket (Economic Accounts for Agriculture, EAA), och statistik över inkomster för jordbrukshushållssektorn. De huvudsakliga slutsatserna man kan dra efter att ha analyserat dem är följande:

a) Genom informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) mäts jordbruksföretagens inkomster på basis av en harmoniserad bokföring. Det finns dock i medlemsstaterna betydande skillnader vad gäller avgränsningen av undersökningsområdet, urvalet av företag och bekräftelse av stickprovets representativitet. Dessa skillnader påverkar kvaliteten och jämförbarheten hos ISJR:s resultat.

b) Räkenskaperna för jordbruket grundas inte på harmoniserade informationskällor, varför kvaliteten på uppgifterna från de olika medlemsstaterna varierar kraftigt. Den slutliga användaren av räkenskaperna för jordbruket har ingen indikator som gör det möjligt att avgöra uppgifternas statistiska exakthet.

c) De uppgifter som utarbetats inom ramen för projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn är inte heller enhetliga. Handlingsfriheten som medlemsstaterna har givits vad gäller metod är problematisk, eftersom de olika arbetssätten ger olika resultat. Dessutom är projektet oavslutat och de flesta befintliga uppgifterna föråldrade.

III. Europeiska gemenskapen har aldrig definierat begreppen "jordbruksbefolkning", "skälig levnadsstandard" eller "inkomst" som nämns i artikel 33 i EG-fördraget. Det finns följaktligen ännu inga tydliga begrepp eller kriterier som kan tillämpas på den statistik som skall mäta dessa storheter.

IV. Revisionsrätten har kunnat konstatera en utveckling över tiden av vilken typ av information som krävs om jordbrukarnas ekonomiska situation. Inom ramen för Mac Sharry-reformen 1992 handlade det endast om att kompensera för inkomstbortfall genom direkta betalningar, men sedan dess har kommissionen även intresserat sig för inkomstkällor utanför jordbruket och för fördelningen av inkomsterna inom jordbrukssektorn. För att studera dessa båda frågor måste man ha information om jordbrukshushållens totala inkomster.

V. Med hjälp av en sakkunnig har revisionsrätten försökt förtydliga begreppen i artikel 33 i EG-fördraget. Undersökningen visar att i brist på andra uppgifter kan den totala disponibla inkomsten för samtliga medlemmar av hushållet tjäna som bedömning av levnadsstandarden. Ett jordbrukshushålls levnadsstandard kan dessutom inte längre anses som skälig när den totala disponibla inkomsten för samtliga medlemmar av hushållet understiger en viss nivå jämfört med andra företagarhushåll.

VI. Revisionsrätten har studerat kommissionens tre statistiska verktyg med hänsyn till deras "relevans" i förhållande till kraven i den gemensamma jordbrukspolitiken. Samtliga verktyg syftar till att mäta inkomsterna för jordbrukssektorn. Men man måste konstatera att ISJR endast tar hänsyn till de professionella jordbruksföretagen och bortser både från inkomster utanför jordbruket och inkomster som övriga medlemmar av hushållet har. Det främsta resultatet av EAA är inkomstöverskottet i förhållande till kostnaderna för samtliga jordbruksprodukter. Dessa två verktyg ger alltså inga direkta upplysningar om jordbrukshushållens levnadsstandard. Därför skapades projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn men det har aldrig gett några tillförlitliga och jämförbara resultat.

VII. Sammanfattningsvis ger gemenskapens statistiska verktyg i dagsläget inte tillräcklig information om jordbrukshushållens disponibla inkomst, och det går inte att genom dem göra bedömningar av jordbruksbefolkningens levnadsstandard. Kommissionen bör snarast fastställa en ny, exakt definition av gemenskapens behov på området och omforma de befintliga statistiska verktygen i enlighet därmed.

INLEDNING

1. Enligt artikel 33.1 b i EG-fördraget är ett av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken att "tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket"(1). Även om jordbruksbefolkningens inkomster bara är ett av de fem mål för den gemensamma jordbrukspolitiken som uttryckligen räknas upp i EG-fördraget, löper jordbruksbefolkningens inkomster som en röd tråd genom hela den gemensamma jordbrukspolitiken. Detta framgår bland annat av motiveringen till Mac Sharry-reformen, Agenda 2000 och halvtidsöversynen(2).

2. Därför har revisionsrätten granskat hur medlemsstaterna har samlat in uppgifter om jordbruksinkomster och hur kommissionen har behandlat uppgifterna. Revisionsrätten har själv inte samlat in uppgifter om inkomster, utan främst granskat förfaringssätten och utvärderat de verktyg som kommissionen använder för att mäta eller uppskatta jordbruksbefolkningens inkomster.

REVISIONSRÄTTENS GRANSKNING

Granskningsmetod

3. Jordbruksbefolkningens levnadsstandard spelar en viktig roll i diskussionerna om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. För att kunna avgöra vilka konsekvenser vissa åtgärder i reformen av jordbrukspolitiken får för jordbruksinkomsterna är det nödvändigt att ha tillgång till tillförlitliga uppgifter om inkomsternas sammansättning och utveckling över tiden.

4. Vad gäller jordbruksinkomster använder kommissionen tre statistiska verktyg: informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR), räkenskaper för jordbruket (Economic Accounts for agriculture, EAA) och uppgifter från ett särskilt projekt om inkomster för jordbrukshushållssektorn. Eftersom grunden för det statistiska systemet ligger hos medlemsstaterna och kommissionens roll är att utforma, samordna och övervaka systemet, har granskningen inriktats på följande punkter:

- Framtagandet av uppgifter i medlemsstaterna för de ovan nämnda statistiska verktygen.

- Relevansen hos dessa verktyg, det vill säga om de är vad kommissionen behöver för att kunna förvalta och utveckla den gemensamma jordbrukspolitiken.

Genomförandet av granskningen och granskningskriterier

5. Granskningen genomfördes i sex medlemsstater (Tyskland, Grekland, Frankrike, Nederländerna, Österrike och Sverige) och vid kommissionen. De senaste uppgifterna som fanns tillgängliga och som granskades gällde budgetåren 1999 och 2000.

6. Eftersom uppgifterna om inkomster är av statistiskt slag, har man valt att som granskningskriterier ta fasta på de kvalitetskrav på statistiska uppgifter som fastställts i det europeiska statistiska systemet, det vill säga av Eurostat och av statistikkontoren i Europeiska gemenskapens medlemsstater. Kvalitet definieras i ISO 8402-1986 som summan av en produkts eller tjänsts egenskaper och kännetecken vilka har betydelse för dess förmåga att tillfredsställa uttalade eller underförstådda behov(3). På basis av detta har man inom det europeiska statistiska systemet utarbetat ett begrepp för statistikkvalitet som tar hänsyn till följande kriterier(4):

a) Fullständighet (en fullständig täckning av hela området).

b) Exakthet (det uppskattade värdet ligger nära det okända verkliga värdet).

c) Enhetlighet (användning av enhetliga definitioner, klassificeringar och metoder).

d) Jämförbarhet i tid och mellan medlemsstater.

e) Tillgänglighet och klarhet vad gäller informationen (till exempel lättillgänglighet och hjälp till användarna).

f) Aktualitet och punktlighet (resultat som offentliggörs ofta och i tid på i förväg fastställda datum).

g) Relevans (informationen skall motsvara användarnas krav).

h) Ekonomi (överensstämmelse mellan kostnader och nytta med framtagandet av uppgifter). Detta kriterium har revisionsrätten lagt till eftersom det alltid bör ifrågasättas om kostnaden för en statistikuppgift berättigas av dess reella användbarhet.

STATISTISKA VERKTYG FÖR BERÄKNING AV INKOMSTER

7. I detta kapitel beskrivs huvuddragen hos de statistiska verktyg som kommissionen använder och de resultat som framkom efter granskningar i de sex medlemsstater som besöktes.

Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR)

Rättslig grund och begrepp

8. Rådets förordning (EEG) nr 79/65 av den 15 juni 1965(5) är den rättsliga grunden för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR). Ändamålet med ISJR är att samla in de redovisningsuppgifter som behövs för "ett årligt fastställande av inkomster (...) i jordbruksföretag" och "en analys av övriga ekonomiska förhållanden" i dem(6). Dessa uppgifter kommer från ett stickprov av omkring 60000 jordbruksföretag som är representativa för över 90 % av Europeiska gemenskapens jordbruksproduktion.

9. ISJR förvaltas av kommissionen. Kommissionen samlar dock inte själv in uppgifter utan förlitar sig på medlemsstaterna som representeras i ISJR:s gemenskapskommitté av sina samordningsorgan. Samordningsorganen är huvudsakligen ansvariga för att välja ut jordbruksföretag, se till att registrerade uppgifter är exakta och överlämna uppgifterna inom fastställd tid till kommissionen(7). Representanterna för samordningsorganen och kommissionen sammanträder i ISJR:s gemenskapskommitté omkring tre gånger per år. Samråd med gemenskapskommittén sker för att bekräfta att urvalet av rapporterande företag har gjorts på rätt sätt, för att undersöka och värdera de årliga resultat som erhålls genom ISJR samt för andra frågor som har förelagts gemenskapskommittén(8).

10. De indikatorer som har beräknats inom ramen för ISJR med utgångspunkt i jordbruksföretagens årsredovisningar avser brutto- och nettomervärde, samt familjejordbruksföretagens inkomster. I figur 1 förklaras beräkningsmodellen för dessa tre indikatorer.

Figur 1

Beräkning av inkomstindikatorer inom ramen för ISJR

Slutligt lager jordbruksprodukter

+ Försäljning

+ Justering av värdena i inventarieförteckningen över boskap

+ Egen konsumtion

+ Egen användning

- Ursprungligt lager jordbruksprodukter

- Inköp av djur

= Produktion (djur och grödor)

+ Företagsstöd

- Ingående delar i insatsförbrukningen(9)

- Saldo moms och företagsskatter

= Företagets bruttomervärde (företagets bruttoinkomst)

- Avskrivningar

= Företagets nettomervärde

+ Investeringsstöd

- Löner(10), arrendeavgifter och betalda räntor

= Familjejordbruksföretagets inkomst

Källa: Farm Incomes, Wealth and Agricultural Policy, Berkeley Hill, Ashgate Publishing Ltd, Hants 2000, tredje upplagan, s. 160.

Iakttagelser

Andel av befolkningen som omfattas

11. I enlighet med artikel 4.1-4.2 i förordning (EEG) nr 79/65 omfattar ISJR:s undersökningsområde de jordbruksföretag som uppfyller vissa bestämda minimikrav. Tydliga minimikrav har fastställts för varje medlemsstat så att varje undersökningsområde täcker minst 90 % av standardtäckningsbidraget(11) till medlemsstatens jordbruksföretag(12). Med denna metod kan man förvissa sig om att ISJR endast omfattar uppgifter om jordbruksföretag som drivs professionellt.

12. Granskningen visade dock att ISJR:s undersökningsområde inte har avgränsats på samma sätt i alla medlemsstater. Man fann följande särdrag som kan påverka resultatens jämförbarhet:

a) Den ekonomiska tröskeln för företagen är så hög i en medlemsstat att undersökningsområdet för åren 1995 och 1997 täckte mindre än 90 % av standardtäckningsbidraget (Österrike).

b) Jordbruksföretag som är rättsenligt bildade bolag är proportionellt sett underrepresenterade (Nederländerna).

c) En medlemsstats utomeuropeiska departement är inte medräknade (Frankrike)(13).

Urval av jordbruksföretag som skall ingå i stickprovet

13. För att få en så bra kvalitet som möjligt på resultaten som framkommit genom stickprovet, bör de enskilda företagen i stickprovet väljas ut slumpmässigt(14). I praktiken finns dock två omständigheter som förhindrar ett helt slumpmässigt urval, nämligen tillgången på relevanta räkenskapsdokument, samt att jordbrukarnas deltagande i ISJR bygger på frivillighet (ingen kan tvingas att lämna uppgifter). Bortsett från dessa två faktorer bör urvalet göras med största respekt för principen om det slumpmässiga urvalet: stickprovet skall göras slumpmässigt i den delmängd av undersökningsområdet som utgörs av jordbrukare som uppfyller de båda ovan nämnda villkoren(15). När det gäller metod är detta ett väsentligt villkor för en giltig extrapolering av resultaten av stickprovet.

14. Vid granskningarna i medlemsstaterna visade det sig att principen om det slumpmässiga urvalet inte alltid hade respekterats. I en medlemsstat är populationen av jordbruksföretag uppdelad på flera delmängder, vars beståndsdelar inte var och en lika självklart ingick i stickprovet (Frankrike). I en annan medlemsstat undersöker en nationell urvalskommitté varje enskilt jordbruks representativitet (Tyskland). I en tredje medlemsstat väljer en tjänsteman efter eget tycke ut vilka jordbruk som skall ingå i stickprovet (Grekland).

15. Dessutom varierar den tid som jordbruken ingår i stickprovet kraftigt mellan de olika medlemsstaterna. Vid en analys av kommissionens uppgifter visade det sig att andelen jordbruk som valts ut under 1995 och åter tagits med i stickprovet 1999 varierar från 28 % till 88 %. Detta innebär att i ett fall ersätts endast cirka 4 % av jordbruken varje år, medan nästan 24 % av stickprovet förnyades i ett annat fall. Dessa siffror speglar två olika synsätt: dels ett "konservativt" synsätt som betonar den långsiktiga utvecklingen av företagen i stickprovet, dels ett synsätt där man ofta byter ut stickprovet med syfte att bevara dess representativitet genom att nära följa utvecklingen i jordbruksstrukturen.

Stickprovets representativitet

16. Enligt artikel 4.2 c i förordning (EEG) nr 79/65 måste de utvalda jordbruksföretagen vara representativa för ISJR:s undersökningsområde. Jordbruksföretagen är alltså i enlighet med gemenskapstypologin uppdelade på flera grupper, där varje grupp motsvarar en särskild teknisk-ekonomisk inriktning, en särskild ekonomisk storlek och ett särskilt geografiskt område. Ett stickprov görs i dessa grupper. Tekniskt sett används planer för urval av rapporterande företag (urvalsplaner) och rapporter om genomförande för att kontrollera stickprovets representativitet(16). I urvalsplanen framgår för varje enskild grupp hur många jordbruksföretag som skall vara representerade i stickprovet, medan det i rapporten om genomförandet redogörs för hur många jordbruksföretag som faktiskt valts ut.

17. Vid granskningen av urvalsplanerna och rapporterna om genomförande har följande konstaterats:

a) I en medlemsstat bestäms stickprovets storlek endast utifrån stickprovsfrekvens, det fattas statistiska uppgifter om stratifieringen av jordbruken enligt gemenskapstypologin (Grekland). Det går alltså inte att utvärdera stickprovets representativitet i de olika områdena.

b) I samma medlemsstat var urvalsplanen ofullständig och hade inte förnyats mellan 1983 och 1997, det vill säga under mer än 14 år (Grekland). Dessutom har denna medlemsstat vissa år inte upprättat någon rapport om genomförande och har andra år lämnat in ofullständiga rapporter. En annan medlemsstats urvalsplan följde inte gemenskapstypologin vad gäller jordbrukens ekonomiska storlek och teknisk-ekonomiska inriktning (Nederländerna),

c) Det är ibland stora skillnader mellan urvalsplanen och rapporten om genomförande (Nederländerna). Dessa skillnader tyder på att det ursprungligen planerade urvalet hade genomförts på ett bristfälligt sätt, eller på att rapporterna om genomförande inte ger en korrekt bild av den faktiska situationen.

d) Kommissionen använder inte urvalsplanerna och rapporterna om genomförande på ett systematiskt sätt. Kommissionen gör ingen regelbunden undersökning av stickprovens representativitet och det görs ingen systematisk jämförelse mellan urvalsplanerna och rapporterna om genomförande. Enligt kommissionen kommer det att ske en automatisk jämförelse för uppgifterna om budgetåret 2001 som kommer att vara tillgängliga för kommissionen i slutet av 2003.

e) Kommissionen har aldrig klargjort vad som menas med stickprovens representativitet. Medlemsstaterna använder olika indikatorer för att bedöma representativiteten. Tillämpningen av den indikator som avses i bilaga II till förordning (EEG) nr 1859/82(17) (förhållandet mellan antalet rapporterande företag i stickprovet och antalet rapporterande företag i motsvarande befolkningsgrupp) har lett till stora skillnader i flera medlemsstater. Kommissionen har inte vidtagit några åtgärder för att harmonisera arbetssättet.

Tidsfrist för överlämnande av företagsredovisningar

18. Samordningsorganen skall överlämna företagsredovisningarna till kommissionen senast nio månader efter utgången av det räkenskapsår till vilket de hör(18). Ett standardarvode betalas av kommissionen för varje vederbörligen genomförd företagsredovisning som överlämnas inom den fastställda tidsramen (132 euro år 2001(19)).

19. I praktiken lämnas företagsredovisningarna in med stora förseningar. År 1997 överlämnades de i genomsnitt 133 dagar för sent. År 1998 var genomsnittet 238 dagar och 1999 var det 139 dagar. I ett av de länder som besökts överlämnades uppgifterna som regel omkring ett år för sent (Grekland). Resultaten av ISJR för räkenskapsåret 1997-1998 kunde inte offentliggöras förrän 2001, i rapporten för 1999 om jordbruksläget i Europeiska unionen, det vill säga med omkring två års fördröjning. Kommissionen har inte infört någon påföljd för dessa förseningar i form av en sänkning av standardarvodet till de berörda länderna.

20. I juli 2002 beslutade kommissionen i samförstånd med ISJR:s gemenskapskommitté att tillfälligt förlänga tidsfristen för överlämning av uppgifterna från 9 till 22 månader för 2000 och 2001(20). För att motivera denna åtgärd åberopade kommissionen de konsekvenser som mul- och klövsjukan och galna kosjukan fick för iakttagandet av tidsfristen för överlämnandet av uppgifterna. Denna ytterligare försening hade dock kunnat leda till att medlemsstaterna lämnade in uppgifterna för 2002 före uppgifterna för 2001, vilket skulle ha orsakat problem i förvaltningen. Perioden för överlämnande av uppgifter för budgetåret 2002 förlängdes alltså i sin tur från nio till femton månader(21). För uppgifterna för budgetåret 2003 gäller återigen inlämning inom maximalt nio månader.

Granskning av uppgifterna i företagsredovisningarna

21. Samordningsorganen skall bland annat sammanställa de företagsredovisningar som de får av bokföringsbyråerna och kontrollera att de är vederbörligen ifyllda(22). En företagsredovisning är vederbörligen ifylld när dess innehåll är sakligt riktigt och de redovisningsuppgifter som den innehåller överensstämmer med gemenskapens bestämmelser på området(23).

22. Fram till 2001 (uppgifter för budgetåret 1999) kontrollerade kommissionen själv att de uppgifter som överlämnades av medlemsstaterna var samstämmiga. Genom kommissionens dataprogram kontrollerades bland annat om uppgifterna i företagsredovisningarna var samstämmiga och om vissa maximi- och minimitrösklar hade respekterats. Kommissionen meddelade eventuella fel till samordningsorganen. Samordningsorganen var ålagda att analysera de fel som konstaterats, åtgärda dem och lämna de rättade uppgifterna till kommissionen. Eftersom kommissionen endast betalar ut ersättningar för felfria företagsredovisningar låg det i samordningsorganens intresse att se till att nödvändiga ändringar gjordes och att de rättade företagsredovisningarna lämnades till kommissionen. I det nya systemet för insamling och kontroll av uppgifterna (ISJR-1) utför medlemsstaterna själva kontrollerna genom de dataprogram som kommissionen ställer till förfogande. Samordningsorganen kan på så sätt direkt åtgärda felmeddelandena.

23. Målet med den granskning som genomförts i medlemsstaterna var att på grundval av ett antal fel som konstaterats av kommissionen avgöra hur felen har kunnat uppstå och se till att de rättas till. Eftersom ingen av de granskade medlemsstaterna har dokumenterat de orsaker som motiverar en rättelse, har det inte alltid varit möjligt att nå detta mål. I en medlemsstat där de nationella stickproven är viktigare än de som föreskrivs i gemenskapens bestämmelser har de felaktiga företagsredovisningarna helt enkelt ersatts med andra korrekta redovisningar, men felen har inte rättats till (Tyskland). Alla de granskade medlemsstaterna utnyttjar inte möjligheterna att dubbelkontrollera mot andra databaser, framför allt IACS(24) (Tyskland). Vissa medlemsstater gör verkligen sådana kontroller för att minimera riskerna för fel, men kommissionen organiserar inte något erfarenhetsutbyte på området.

När jordbruksföretagen är lagenligt bildade bolag

24. Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR) har helt och hållet skapats för de traditionella familjeföretagen. Inget särskilt arbetssätt har förutsetts för jordbruksföretag i bolagsform. Detta illustreras av att den främsta indikatorn för ISJR är jordbrukarens och jordbrukarens familjs inkomster. Denna indikator motsvarar vinsten efter ränteavdrag och betalning av arrende och arbetskostnad. För jordbrukaren och jordbrukarens familj utgörs den av inkomster av kapital, arbete och jordbruk. Denna indikator gäller dock inte för juridiska personer eftersom kapitalägares liksom jordbruksanställdas inkomster inte beaktas(25).

25. Jordbruksföretag i bolagsform skulle inte utgöra något större problem om det endast fanns ett fåtal. Men i själva verket spelar de en icke försumbar roll i två av de sex medlemsstater som har besökts. I Frankrike har staten sedan sjuttiotalet skapat tre slags bolag som är särskilt utformade för jordbrukssektorn: jordbrukssammanslutning för gemensam drift (groupement agricole d'exploitation en commun - GAEC), jordbruksföretag med begränsat ansvar (entreprise agricole à responsabilité limitée - EARL) och ekonomisk förening för jordbruksföretag (société civile d'exploitation agricole). Dessa bolag har ökat i antal från 3 % 1979 till 17 % 2000(26) och de stod för omkring 40 % av den franska jordbruksproduktionen 2000(27).

26. Samma sak gäller i de nya delstaterna i Tyskland. De tidigare jordbrukskooperativen (Landwirtschaftliche Produktionsgenossenschaft) har ofta ombildats till juridiska personer. Strukturen i dessa jordbruk i form av privaträttsliga juridiska personer, som 2001 omfattade i genomsnitt 931,7 ha(28) av den utnyttjade jordbruksarealen (UJA), är helt olik den i de traditionella enskilda företagen som i genomsnitt omfattar 27,9 ha utnyttjad jordbruksareal.

27. Att jämföra ett bolags vinst efter avdrag för personalkostnader med en enskild jordbrukares inkomst är av ringa intresse. ISJR är dock fortfarande helt anpassat efter de traditionella familjejordbruken och ger ingen särskild indikator för jordbruksföretag i bolagsform. Med uppgifterna för budgetåret 2002, som kommer att vara tillgängliga 2004, skall det bli möjligt att skilja mellan jordbruksföretag med olika rättslig ställning.

Räkenskaper för jordbruket (Economic Accounts for agriculture, EAA)

Rättslig grund och begrepp

28. Räkenskaperna för jordbruket (EAA) upprättades inom ramen för Europasystemet för integrerad ekonomisk redovisning (ENS) för att ta fram jämförbara, aktuella och tillförlitliga uppgifter om den ekonomiska situationen för jordbruket, och i synnerhet om utvecklingen av jordbruksinkomsterna(29). De offentliggörs av Eurostat sedan 1964.

29. Målet med räkenskaperna för jordbruket är att utvärdera jordbruksproduktionen och kostnaderna för den. Utgångspunkten är jordbruksföretaget och den totala jordbruksproduktionen vid jordbruk som drivs som huvudsaklig verksamhet eller sekundär verksamhet, bedömt utifrån en förteckning över verksamheter. Jordbruksföretagets sekundära icke-jordbruksverksamheter tas inte med i beräkningen. Dessa verksamheter ingår dock i produktionsvärdet om det är omöjligt att skilja dem från den huvudsakliga jordbruksverksamheten

30. Räkenskaperna för jordbruket bygger än i dag på en uppgörelse i godo där medlemsstaterna har förbundit sig att respektera de begrepp och bestämmelser som fastställs inom ramen för en gemensam metod gällande upprättandet av räkenskaperna för jordbruket, samt en tidsram för överlämnande av uppgifterna. I februari 2003 lade kommissionen fram ett förslag till förordning om räkenskaper för jordbruket för Europaparlamentet och rådet(30). Detta förslag, som i dagsläget går igenom det parlamentariska lagstiftningsförfarandet, grundas i huvudsak på den metod som har använts hittills.

31. Genom att multiplicera kvantiteterna med motsvarande priser kan man beräkna produktionens värde. Värdena meddelas av medlemsstaternas statistikkontor eller ministerier baserat på nationell statistik per bransch. Informationskällorna är specifika för medlemsstaterna. Om det saknas statistik uppdelat på branscher används andra källor, till exempel kan man extrapolera resultaten av ISJR från tidigare år.

32. I figur 2 ges en översikt över EAA och de indikatorer som baseras på dem.

Figur 2

Inkomstindikatorer baserade på räkenskaper för jordbruket

>Plats för tabell>

Indikator A: Index över den reala faktorinkomsten i jordbruket per årsverke

Indikator B: Index över jordbrukets reala företagsinkomst netto per oavlönat årsverke

Indikator C: Jordbruksföretagets nettoinkomst

Källor: Eurostat, Inkomst från jordbruksverksamhet 2001, Europeiska unionen och kandidatländerna (utgiven 2002), Luxemburg 2003, s. 108; Manual on the Economic Accounts for Agriculture and Forestry EAA/EAF (Rev. 1.1), nr 4.12.

33. Eurostat offentliggör en första uppskattning i slutet av det aktuella budgetåret. Eurostat offentliggör en andra uppskattning under våren följande budgetår, och presenterar sedan de definitiva siffrorna under sommaren.

Iakttagelser

34. För att kontrollera att uppgifterna är exakta har två poster i EAA 2000 granskats i de undersökta medlemsstaterna, nämligen spannmålsproduktionen och insatsförbrukningen. Vad gäller den första av dessa poster är den tillgängliga statistiken allmänt av ganska god kvalitet. Däremot är det svårare att få tillförlitliga sifferuppgifter om insatsförbrukningen. Revisorerna har rekonstruerat de olika etapperna i beräkningen av dessa båda aggregat och har bekräftat alla använda grunduppgifters ursprung.

35. Förutom två räknefel - ett försumligt, det andra grövre - som genast rättades till, fann revisorerna inte något felaktigt värde. De gjorde dock iakttagelsen att kvaliteten på statistiken varierade kraftigt mellan de besökta medlemsstaterna. Nästan alla medlemsstater har statistiska uppgifter om produktion, baserade antingen på en rättslig grund eller på frivilligt insamlande, men för insatsförbrukningen finns endast uppskattningar grundade på kriterier och hypoteser som skiljer sig åt mellan medlemsstaterna.

36. Vad gäller utvecklingen av tillförlitligheten hos olika siffror försöker Eurostat överbrygga de svårigheter som nämns ovan på två sätt: dels har Eurostat tagit initiativet till att upprätta en inventarieförteckning över räkenskaperna för jordbruket där varje medlemsstat preciserar var uppgifterna kommer ifrån och vilka metoder som medlemsstaten har använt för att beräkna de värden som har meddelats till Eurostat, dels har Eurostat börjat upprätta typrapporter per land och per räkenskapsår. Inom ramen för dessa rapporter görs tester av samstämmigheten och om fel upptäcks kräver man klargöranden från medlemsstaterna. Möjligheterna till dubbelkontroll mellan de olika uppgiftskällorna används dock långt ifrån fullt ut, och den slutliga användaren av EAA har ingen indikator som gör det möjligt att bedöma hur statistiskt exakta uppgifterna är.

Inkomster för jordbrukshushållssektorn

Rättslig grund och begrepp

37. År 1985 offentliggjorde kommissionen en studie om den gemensamma jordbrukspolitiken. I studien gjordes en uppskattning av antalet jordbrukare vars lön var otillräcklig och som skulle behöva direkt inkomststöd, samt vilka kostnader detta skulle medföra för gemenskapsbudgeten(31). Den debatt som väcktes genom denna kommissionens grönbok 1985 visade att kommissionen saknade information om jordbrukshushållens totala inkomster. Därför påbörjade Eurostat ett projekt som kallades "jordbrukarhushållens totalinkomst". År 1997 ändrades namnet på statistiken över jordbrukshushållens totala inkomster till statistik över "inkomster för jordbrukshushållssektorn", vilket tydligare speglar vad statistiken gäller och gör det lättare att skilja den från annan statistik.

38. Med den statistik som förts enligt metoden som grundas på jordbrukshushållssektorn vill man få fram ett mätinstrument för den totala inkomsten för att kunna:

a) studera utvecklingen från år till år av de totala inkomsterna för jordbrukshushållen sammantaget i medlemsstaterna,

b) följa utvecklingen av inkomsternas sammansättning, i synnerhet den del av inkomsten som genereras av jordbruksföretaget, andra avlönade verksamheter, egendomar och samhällsstöd,

c) jämföra utvecklingen av den totala inkomsten för jordbrukshushållen per hushåll, per medlem av hushållet och per konsumtionsenhet med utvecklingen av andra socioekonomiska gruppers inkomst,

d) jämföra den totala inkomsten för jordbrukare per enhet med andra socioekonomiska gruppers inkomster(32).

39. Begreppet inkomster för jordbrukshushållssektorn grundas främst på den disponibla nettoinkomsten. Den disponibla nettoinkomsten omfattar, förutom inkomsten av avlönade verksamheter, även pensioner och andra kostnader för överföringar, samt värdet på jordbruksprodukter som producerats och konsumerats av hushållet, samt hyresvärdet för hushållets bostad. Skatter och sociala avgifter dras sedan av från denna summa.

40. Projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn har inte någon rättslig grund, utan grundar sig på en uppgörelse i godo mellan Europeiska gemenskapens medlemsstater i Eurostats kommitté för jordbruksstatistik. I figur 3 förklaras hur den disponibla nettoinkomsten beräknas.

Figur 3

Beräkning av disponibel nettoinkomst inom ramen för projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn

Företagets nettoöverskott från självständig verksamhet

a) jordbruksverksamhet

b) annan verksamhet än jordbruk

c) imputerade hyror för bostäder som bebos av ägaren

+ Ersättning till medlemmar av jordbrukshushållet såsom anställda, inom jordbruksverksamhet eller annan verksamhet

+ Uppburna kapitalinkomster

+ Skadeförsäkringsfordringar (vid personskador eller materialskador)

+ Uppburna sociala förmåner (förutom naturaförmåner)

+ Diverse löpande transfereringar (mottagna)

= Totalt tillgångar

- Inkomst från egendom

- Skadeförsäkringspremier, netto

- Löpande skatter på inkomst och förmögenhet

- Sociala avgifter

- Diverse löpande transfereringar (betalda)

= Disponibel nettoinkomst

Källa: Farm Incomes, Wealth and Agricultural Policy, Berkeley Hill, Ashgate Publishing Ltd, Hants 2000, 3:e upplagan, s. 184.

41. Måttenheten omfattar alla personer som bor under samma tak. För att skilja jordbrukshushåll från andra hushåll har Eurostat fastställt två definitioner: i strikt bemärkelse är ett jordbrukshushåll ett hushåll där referenspersonen - i allmänhet familjeförsörjaren - får sin huvudsakliga inkomst från jordbruket. I vid bemärkelse menas däremot med jordbrukshushåll alla hushåll där minst en medlem får en viss inkomst från en självständig jordbruksverksamhet(33).

Iakttagelser

Mikroekonomiskt eller makroekonomiskt förfarande

42. I likhet med EAA är informationskällorna som används i de olika medlemsstaterna för projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn inte harmoniserade. För att medlemsstaterna skall kunna tillämpa en så enkel metod som möjligt med hänsyn till de uppgifter de har, ger Eurostat dem möjlighet att välja mellan flera förfaranden för att beräkna jordbrukshushållssektorns inkomster:

a) Den disponibla inkomsten för jordbrukshushållssektorn kan beräknas genom extrapolering av mikroekonomiska uppgifter, som finns i undersökningar om familjebudgetar, i skatteregistren eller i jordbruksföretagens räkenskaper.

b) I kontot för hushållsinkomster i de nationella räkenskaperna skiljer man mellan jordbrukshushåll och andra sociala och ekonomiska grupper genom att placera dem i olika underavdelningar. Fördelningsnyckeln är i allmänhet tagen från en makroekonomisk uppgiftskälla (makroekonomiskt förfarande).

c) Ett blandat förfarande innebär att inkomsterna från jordbruksverksamheten beräknas på makroekonomisk grund, medan övriga delar av inkomsten beräknas på basis av mikroekonomiska informationskällor(34).

43. Av de sex medlemsstater som har besökts har fyra valt ett mikroekonomiskt förfarande. En medlemsstat (Nederländerna) jämförde den beräknade inkomsten enligt det mikroekonomiska förfarandet, med utgångspunkt i en undersökning om hushållen, med den beräknade inkomsten enligt ett makroekonomiskt förfarande baserat på jordbruksräkenskaperna. Den skillnad som upptäcktes mellan de båda värdena minskas först av justeringar som både är mikroekonomiska och makroekonomiska (skillnad i definition). Men skillnaden består mellan de extrapolerade mikroekonomiska aggregaten och de makroekonomiska resultaten (statistisk skillnad). Värdena för budgetåren 1997 och 1998 visas i tabell 1.

Tabell 1

Nederländerna: Skillnad mellan inkomster beräknade enligt ett mikroekonomiskt förfarande och inkomster beräknade enligt ett makroekonomiskt förfarande

>Plats för tabell>

Källa:

Centraal Bureau voor de Statistiek de La Haye (Nederländernas nationella statistikkontor).

44. Att ge medlemsstaterna möjlighet att välja mellan ett mikroekonomiskt förfarande och ett makroekonomiskt förfarande för att beräkna den disponibla inkomsten är diskutabelt. Eftersom en medlemsstat fann att beräkningarna av den disponibla inkomsten enligt de båda olika angreppssätten skilde sig åt motsvarande 46 % för 1997 och 48 % för 1998, kan man alltså tvivla på att de båda metoderna är likvärdiga. Med sådana skillnader är det även tveksamt om det är möjligt att jämföra uppgifter från medlemsstater som har använt olika förfaranden. Kommissionen har inte undersökt vad dessa skillnader kan bero på och därmed inte heller gjort någon uppföljning av dem vad gäller metod.

Svårigheter med att genomföra projektet

45. När det gäller beräkning av inkomster för jordbrukshushållssektorn med mikroekonomiska uppgifter som inte är harmoniserade, ställs medlemsstaterna regelbundet inför problemet med att erhålla tillförlitliga uppgifter. En av de medlemsstater som besökts hämtade sina uppgifter från en årlig undersökning bland hushållen, men jordbrukshushållen var proportionellt sett så få att undersökningen inte kunde anses vara representativ. Då det inte var ekonomiskt möjligt att utvidga undersökningen till att gälla andra jordbrukshushåll har denna medlemsstat slutat att lämna in uppgifter till Eurostat (Tyskland).

46. Vissa medlemsstater har svårt att samla in de vitt skilda uppgifter som behövs för att registrera alla inkomstkällor för de olika personerna i hushållet. Skattesekretess och skydd av personuppgifter förhindrar dessutom användningen av uppgifter i vissa medlemsstater. I en medlemsstat kan statistikkontoret endast använda inkomstuppgifter från skattedeklarationer om de är anonyma. Dessa uppgifter kan alltså inte med säkerhet bindas till jordbruksföretag (Frankrike). En annan medlemsstat kan använda skatteuppgifter men eftersom skattesystemet inte gör någon skillnad mellan inkomst av jordbruksverksamhet och inkomst från industriell eller kommersiell verksamhet, kan en betydande del av de hushåll som berörs av undersökningen inte med säkerhet knytas till jordbruket (Nederländerna). En medlemsstat kringgår dessa svårigheter genom att endast använda uppgifterna i ISJR, som baseras på företagen, utan att ta hänsyn till skillnaderna i metod (Österrike).

47. I tabell 2 visas en översikt över uppgifter som lämnats in senast den 12 oktober 2001. De i vissa fall stora förseningarna visar tydligt vilka svårigheter man har stött på vid genomförandet av projektet.

Tabell 2

Uppgifter som lämnats för beräkning av inkomsterna för jordbrukshushållssektorn

>Plats för tabell>

Källa:

Europeiska kommissionen (Eurostat), möte i Ständiga kommittén för jordbruksstatistiks arbetsgrupp "Räkenskaper för jordbruket" i Luxemburg den 28 och 29 november 2001, dok. ASA/EEA/513, s. 37 f.

48. År 2002 undersökte Eurostat tillsammans med medlemsstaterna vilka svårigheter som förhindrar insamlingen av tillförlitliga uppgifter. Vid detta tillfälle meddelade fyra medlemsstater att de inte var intresserade av projektet, fem andra anförde tekniska problem och sex anförde ekonomiska problem. Eurostat bekräftade då att projektet om inkomsterna för jordbrukshushållssektorn inte var prioriterat, och kontrakten för de två sakkunniga som fram till 2002 var knutna till projektet förlängdes inte.

Kostnad för ISJR, EAA och projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn

49. Revisionsrätten har uppmanat de högre revisionsmyndigheterna i medlemsstaterna att överlämna information till revisionsrätten som gör det möjligt att utvärdera kostnaden för ISJR, EAA och projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn, samt vilka fördelar man hade av att använda dessa uppgiftskällor. Den insamlade informationen om kostnaderna visas i tabell 3. De flesta högre revisionsmyndigheter har betonat vissa fördelar, men den information som mottagits var alltför olikartad för att det skulle gå att dra några allmänna slutsatser av den.

Tabell 3

Kostnad för ISJR, EAA och projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn

>Plats för tabell>

Källa:

Information från de högre revisionsmyndigheterna i medlemsstaterna; dokument från kommissionen om återbetalningar för ISJR; undersökningar genomförda av revisionsrätten; bilaga I till den konsoliderade versionen av kommissionens förordning (EEG) nr 1859/82 av den 12 juli 1982 om val av rapporterande företag för fastställande av inkomstförhållanden i jordbruksföretag (EGT L 205, 13.7.1982, s. 5).

50. Tillräckligt exakt och jämförbar information om kostnaderna finns endast för projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn och följande kan konstateras:

a) För de flesta medlemsstater utgör kommissionens återbetalningar endast en relativt liten del (mellan 10 och 20 %) av den totala kostnaden för ISJR. Två medlemsstater skiljer sig dock från detta då den ena medlemsstatens kostnader täcks i relativt hög grad, cirka 50 % (Spanien), och den andra medlemsstatens kostnader endast täcks i mycket låg grad, nämligen 2 % (Nederländerna).

b) Den genomsnittliga kostnaden per jordbruksföretag för att få in uppgifter till ISJR varierar kraftigt mellan medlemsstaterna inom ett spann från omkring 230 euro (Spanien) till över 2700 euro (Nederländerna). Vissa medlemsstater betalar i själva verket revisionsbyråer för att upprätta årsredovisningar för de jordbruk som tillhör stickprovet för ISJR, eller samlar inom ramen för ISJR in många fler uppgifter för nationellt bruk än vad som formellt krävs, till exempel information om användning av gödselmedel eller bekämpningsmedel.

RELEVANSEN HOS DE STATISTISKA VERKTYG SOM ANVÄNDS AV KOMMISSIONEN

51. Verktygen för jordbruksstatistik är avsedda att bevaka utvecklingen av resultaten av den gemensamma jordbrukspolitiken med avseende på målen i fördraget. De har även införts för att se till att jordbruksbefolkningen har en skälig levnadsstandard, i enlighet med det mål som formuleras i artikel 33 i EG-fördraget. Om man genom dessa verktyg verkligen får fram lämpliga uppgifter för detta syfte kan de anses vara "relevanta", det vill säga att de uppfyller de tillämpliga granskningskriterierna för statistik (se punkt 6).

52. Begreppen "jordbruksbefolkning" och "skälig levnadsstandard" i artikel 33 i EG-fördraget behöver dock förtydligas innan man bedömer relevansen hos de statistiska indikatorerna för dessa båda begrepp. För detta ändamål har revisionsrätten undersökt vad som, vid de viktigaste stegen i den gemensamma jordbrukspolitiken, har skrivits för att förtydliga ordalydelsen i artikel 33 i EG-fördraget. För övrigt har revisionsrätten bett en sakkunnig på jordbruksområdet att medverka till att ta fram en fungerande tolkning av begreppen "jordbruksbefolkning" och "skälig levnadsstandard".

Områden som skall omfattas av statistiken över jordbruksinkomsterna

Utvecklingen av de socioekonomiska förhållandena inom den gemensamma jordbrukspolitiken

Den gemensamma jordbrukspolitikens början

53. I början av den gemensamma jordbrukspolitiken satsade man på att ta sig ur den svåra perioden efter kriget och bli självförsörjande. Dessa båda mål skulle nås genom att jordbruksföretagen höjde produktiviteten(35). Vid konferensen i Stresa 1958 beslutade jordbruksministrarna och kommissionen att man skulle gynna produktiviteten genom prisstöd till jordbruksprodukter(36). Europeiska gemenskapen gav denna politik en rättslig ram genom att bilda marknadsorganisationer för de viktigaste jordbruksprodukterna.

54. Prisstödet skulle inte bara stimulera jordbruket, utan även medföra ökade inkomster för jordbruksbefolkningen. Genom prisstöd ville kommissionen garantera en skälig inkomst för personer som hade arbetat heltid under många år på ett välskött och ekonomiskt livskraftigt jordbruksföretag - det vill säga inte alls till samtliga jordbruksföretag och inte ens till de medelstora företagen(37).

55. Efter konferensen i Stresa riktade jordbruksministrarna uppmärksamheten på de jämförelsevis mindre förmånliga jordbruksinkomsterna(38). Dock preciserades inte vad som menades med "skälig inkomst" eller med en "inkomstnivå jämförbar med industriarbetarnas". Det finns fortfarande inget svar på frågan om vilken inkomst som skall mätas och vilken jämförelse som skall göras.

56. Innebörden av "jordbruksföretag" förtydligades inte då. I Spaak-rapporten som föregick Rom-fördraget(39) ansåg man ännu 1956 att familjejordbruket var den grundläggande formen dittills och i den framtida jordbruksverksamheten inom Europeiska gemenskapen(40). År 1960 beskrev dock kommissionen redan i större drag jordbruksföretaget som en jordbruksstruktur i vilken jordbruk av olika slag och storlek kompletterar varandra, och där jordbruk som drivs med avlönad personal - ett sunt jordbruk ur socioekonomisk synvinkel - har sin givna plats(41).

57. Sammanfattningsvis har kommissionen inte preciserat vad som menas med "jordbruksbefolkning" och "skälig levnadsstandard". Varken rådet eller kommissionen har gett dessa begrepp en betydelse som är bindande för dem(42). Det framgår dock tydligt av dokumenten från konferensen i Stresa att vad som är "skäligt" avgörs genom jämförelser med andra sektorer.

Utveckling mot ett bredare och mer komplext synsätt

58. I grönboken om perspektiv för den gemensamma jordbrukspolitiken (1985) undersökte kommissionen behovet av inkomststöd till jordbrukare med låga eller sjunkande inkomster. Tanken som låg till grund för det sociala synsättet var att strukturförändringarna inom jordbruket borde ske stegvis för att skydda jordbruksföretagarna från en hastig strukturell förändring, samtidigt som pressen på dem att anpassa sina jordbruksföretag till marknadens behov skulle kvarstå. Så länge det inte finns någon alternativ lösning på inkomstproblemen och sysselsättningsproblemen, bör man införa stödordningar för jordbrukarnas inkomster för att undvika svåra sociala situationer(43).

59. Detta nya synsätt väckte ingen större entusiasm hos jordbruksföretagarna som var skeptiska till direkta inkomststöd, som vant sig vid stöd från samhället, och som fruktade att en sådan ordning skulle hindra dem från att utöva många olika verksamheter(44). Det var därför prisstödet endast delvis ersattes med inkomststöd till jordbruksföretagarna genom Mac Sharry-reformen 1992(45). Det rörde sig i huvudsak om tre åtgärder: prissänkningar på produktionen, kompensation för denna inkomstsänkning genom direkta betalningar till producenterna och begränsning av produktionen, till exempel genom arealuttag(46).

60. I Agenda 2000 betonades återigen övergången från prisstöd till inkomststöd genom att interventionspriset för spannmål, nötkött och mjölkprodukter sänktes samtidigt som nivån för arealstöd och djurstöd höjdes och tillämpningsområdet för dessa områden utvidgades för att kompensera för eventuella inkomstbortfall. Två av de fem viktigaste målen för den gemensamma jordbrukspolitiken (Agenda 2000) avser jordbrukarnas inkomster: garantera jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard och stabila inkomster av jordbruk, samt främja andra eller kompletterande sysselsättningsmöjligheter och inkomstkällor i landsbygdsområden och på så sätt bidra till den ekonomiska sammanhållningen inom EU(47).

61. Vid kommissionens halvtidsöversyn framhölls att garantier för en skälig levnadsstandard för jordbrukare och en ökad stabilitet i jordbruksinkomsterna fortfarande är centrala mål för den gemensamma jordbrukspolitiken. I samma dokument konstateras det att den ökade genomsnittliga storleken på jordbruksföretagen, jordbruksföretagens ökade specialisering på vissa grödor och koncentrationen av produktionen till vissa regioner har lett till ett ökat tryck på metoderna inom traditionell produktion och blandjordbruk. Det påpekas dessutom att många av dessa jordbruksföretag kommer att behöva mer riktat stöd för att anpassa sig till de möjligheter som erbjuds av öppnare marknader och konsumenternas efterfrågan på produkter av hög kvalitet. Dessutom gör kommissionen iakttagelsen att en minoritet av jordbrukarna erhåller huvuddelen av direktstödet och ställer sig frågan om fördelningen av direktstödet är den bästa tänkbara(48).

62. Vid en jämförelse av programmen framgår det tydligt att kraven på information om jordbruksbefolkningens ekonomiska situation har förändrats. Tidigare handlade det främst om direktstöd som kompensation för inkomstbortfall, men efter Agenda 2000 ser kommissionen även till andra inkomstkällor än jordbruket. I dokumentet om halvtidsöversynen tar man även upp inkomstfördelningen och frågan om mottagarna av direktstöden är behövande. Man kan dock endast besvara dessa frågor - om andra inkomstkällor och inkomstfördelningen - om man känner till den totala disponibla inkomsten för olika jordbruksföretag.

63. Kommissionen är även medveten om att kraven på information om jordbrukarnas ekonomiska situation har förändrats, i synnerhet för strukturpolitiken: "Den integrerade utvecklingen av landsbygden får ständigt större betydelse för sektorspolitiken, och däribland jordbrukspolitiken.(...) Detta medför nya behov i fråga om kunskaper, särskilt i form av tillgängliga statistiska uppgifter(...). Dessa nya behov rör dels en mer detaljerad områdesuppdelning av de uppgifter som normalt samlas in på nationell nivå, men också områdesuppdelningar som ofta skiljer sig från de uppdelningar i förvaltningsregioner som oftast används vid utarbetandet av regional statistik. Det finns dessutom ett behov av uppgifter om jordbruksföretagens och deras hushålls inkomster från annan verksamhet än jordbruket, och särskilt från bisysslor inom jordbruksverksamheten och tjänster som jordbrukarna utför för samhället"(49).

Förslag till tolkning av begreppen i artikel 33 i EG-fördraget

64. Sammanfattningsvis har Europeiska gemenskapen hittills undvikit att tolka det mycket generella målet "skälig levnadsstandard" och dela upp det i avgränsade, exakta och mätbara mål. Dessutom finns det inte heller någon definition av begreppet "jordbruksbefolkning"(50). I de viktigaste stegen i den gemensamma jordbrukspolitiken kan man dock urskilja vilka olika aspekter av jordbruksbefolkningens levnadsstandard som Europeiska gemenskapen intresserar sig för, nämligen om det förekommer inkomster från andra verksamheter och i så fall hur stora de är, samt hur jordbrukshushållens inkomster är fördelade.

65. I brist på en tydlig definition av begreppen "jordbruksbefolkning" och "skälig levnadsstandard" har revisionsrätten uppdragit åt en sakkunnig(51) att utreda innebörden av dessa begrepp som är viktiga för utvärderingen av kommissionens statistiska verktyg. Resultaten av sakkunnigutlåtandet sammanfattas i en bilaga.

Konsekvenser av tolkningen av artikel 33 för kommissionens statistiska verktyg

66. Tolkningen av artikel 33.1b i EG-fördraget påbjuder följande kriterier för utarbetandet av kommissionens statistiska verktyg: inom jordbrukssektorn är levnadsstandarden inte skälig när samtliga disponibla inkomster för samtliga medlemmar av jordbrukshushållet understiger en särskild nivå som skall fastställas genom politiska beslut och i förhållande till andra företagarhushåll. För att ta ställning i frågan om i jordbruksinkomsternas skälighet måste kommissionen förfoga över relevant information om de enskilda jordbrukshushållens totala inkomster och andra jämförbara företagares hushåll. Kommissionen behöver även denna information för att kunna studera jordbrukarnas övriga inkomstkällor och fördelningen av inkomsterna inom jordbrukssektorn.

Utvärdering av relevansen hos Europeiska gemenskapens statistiska verktyg

67. Revisionsrätten har granskat de statistiska verktyg som använts av kommissionen och i medlemsstaterna för att se om dessa verktyg gör det möjligt att dra några slutsatser om huruvida jordbruksbefolkningens levnadsstandard är skälig.

Informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR)

68. ISJR:s främsta tillgång är den harmoniserade mikroekonomiska databasen. Eftersom jordbruksföretagen i enlighet med den europeiska typologin klassificeras utifrån storlek, region och verksamhet, är det också möjligt att göra en differentierad analys. Det omfattande programmet för kontroll av företagsredovisningar, som är tillgängligt på Internet sedan 2002 (uppgifter från budgetåret 2000) och som garanterar en exakt kontroll av uppgifterna, är också positivt. Att resultaten i stor utsträckning är tillgängliga på Internet för forskare är ytterligare en fördel.

69. ISJR hänför sig dock till företagen och inte till hushållen. Inkomsterna för andra hushållsmedlemmar än företagaren, liksom andra personers inkomster tas alltså inte med. Dessutom bokförs i ISJR endast de inkomster som härrör från jordbruket. Övriga inkomstkällor förbigås helt. I figur 4 visas att i tolv av femton medlemsstater utgörs minst hälften av den totala inkomsten för jordbrukshushåll i strikt bemärkelse av inkomst från den egentliga jordbruksverksamheten. I nio medlemsstater får jordbrukshållen dock endast mellan 25 och 60 % av sin inkomst från jordbruksverksamheten. De tillgängliga uppgifterna visar dessutom att det rör sig om ännu lägre siffror om man utgår från populationen av jordbrukshushåll i vid bemärkelse.

Figur 4

Jordbruksinkomsternas procentandel av jordbrukshushållens totala inkomster

>PIC FILE= "C_2004045SV.001701.TIF">

Källa för strikt bemärkelse:

Eurostat, Inkomster för jordbrukshushållssektorn - Rapport 2001, Luxemburg 2002. Sifferuppgifterna för Sverige, Spanien och Portugal inbegriper inkomster från självständig jordbruksverksamhet och självständig icke-jordbruksverksamhet.

Källa för vid bemärkelse:

Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, arbetsgrupp om jordbrukspolitik och jordbruksmarknad: sammanfattande rapport om jordbrukshushållens inkomster i OECD-länderna (AGRÉÉ/CA/API (2002)11 slutlig), av den 29 oktober 2002, s. 14.

För att skilja mellan jordbrukshushåll och andra hushåll använder OECD de definitioner som har fastställts av Eurostat: i strikt bemärkelse är ett jordbrukshushåll ett hushåll där referenspersonen - vanligtvis familjeförsörjaren - har jordbruket som sin främsta inkomstkälla. I vid bemärkelse däremot är jordbrukshushåll alla hushåll där minst en medlem får viss inkomst från självständig jordbruksverksamhet (Europeiska kommissionen, Inkomster för jordbrukshushållssektorn, rapport 1999, Luxemburg, s. 8).

70. ISJR begränsas dessutom till de jordbruksföretag som drivs professionellt. I praktiken innebär detta att ISJR endast täcker 65 % av samtliga jordbrukare i Europeiska gemenskapen. Gränsen för jordbruksföretagens ekonomiska storlek är inte alltid densamma, vilket innebär stora variationer mellan medlemsstaterna: i Österrike täcker ISJR endast 41,9 % av jordbrukarna medan 87,9 % täcks i Irland(52).

71. Som framgår av granskningen som gjorts i vissa medlemsstater, kvarstår skillnader mellan medlemsstaterna som påverkar möjligheterna att göra jämförelser vad gäller avgränsning av befolkningen, tillvägagångssättet för att göra ett representativt stickprov och välja ut nya jordbruksföretag, vilket står i kontrast mot den höga nivån av harmonisering av företagsredovisningarna.

72. Sammanfattningsvis ger ISJR en tillförlitlig bild av den disponibla inkomsten för de enskilda jordbruksföretagare som lever ensamma och endast har inkomst från jordbruket. Om jordbruksföretaget är av annan juridisk form, om jordbrukshushållet består av flera personer som är yrkesverksamma eller om företagaren har andra inkomstkällor än jordbruket, ger inkomsten för familjejordbruket i ISJR inte någon exakt indikation om jordbrukshushållens disponibla inkomst.

Räkenskaper för jordbruket (EAA)

73. Den första uppskattningen av EAA offentliggjordes före slutet på det budgetår som rapporten avsåg. En av de stora fördelarna med EAA är alltså att resultaten snabbt blir tillgängliga.

74. Dock är de aggregat och indikatorer som används inom ramen för EAA inte några indikatorer för vare sig jordbrukarnas totala inkomst eller deras disponibla inkomst, eftersom jordbrukarna kan ha andra inkomstkällor än jordbruksproduktionen. Den jordbruksinkomst som beräknas inom ramen för EAA kan därför inte vara samma sak som jordbrukarnas eller jordbrukshushållens totala inkomst.

75. Dessutom är det lämpligt att ta i beaktande att de siffror som meddelas är medelvärden som inte ger någon indikation om fördelningen av inkomsterna. Om man för övrigt beaktar att den nämnare som används i beräkningen av indikatorerna A och B (se figur 2), det vill säga årsverket(53), inte är helt enhetlig, blir det omöjligt att göra en jämförelse mellan inkomsterna i medlemsstaterna i absoluta tal. Endast utvecklingen inom varje enskild medlemsstat kan jämföras. Det är därför lämpligt att inte dra någon slutsats om inkomsternas absoluta värde. Av denna anledning avstår Eurostat sedan flera år från att göra det och jämför endast utvecklingen av de inkomster som iakttagits i de olika medlemsstaterna(54).

Inkomster för jordbrukshushållssektorn

76. Projektet om inkomsterna för jordbrukshushållssektorn har skapats för att täcka bristen på information om jordbruksbefolkningens reella levnadsstandard. Den disponibla nettoinkomsten beräknad enligt inkomster för jordbrukshushållssektorn har den fördelen att den inte grundar sig på jordbruksprodukter eller på företaget, utan på hushållet. Dessutom är det med detta projekt möjligt att - förutom inkomster av kapital - beakta olika inkomstkällor. Inkomster för jordbrukssektorn är alltså genom sitt betraktelsesätt överlägset ISJR och EAA när det gäller att värdera levnadsstandard. En reservation finns dock när inkomsterna för jordbrukshushållssektorn beräknas enligt ett makroekonomiskt förfarande, eftersom de då inte innehåller någon information om hur inkomsterna är fördelade.

77. Projektet om inkomsterna för jordbrukshushållssektorn har dock aldrig lett till tillförlitliga och jämförbara resultat på grund av tekniska och ekonomiska hinder och det faktum att kommissionen och flera medlemsstater inte anser projektet vara prioriterat.

SLUTSATS

78. De tre verktyg som kommissionen förfogar över och som har granskats - informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR), räkenskaper för jordbruket (EAA), och inkomster för jordbrukshushållssektorn - syftar alla till att fastställa jordbruksinkomsterna. Vid en närmare granskning blir det tydligt att dessa tre verktyg inte har skapats för samma ändamål. EAA tjänar till att beräkna överskottet av inkomster i förhållande till kostnaderna för samtliga jordbruksprodukter. Syftet med ISJR är att beräkna vilken inkomst som tas ut av professionellt drivna jordbruksföretag. ISJR och EAA ger inte någon direkt information om jordbruksbefolkningens levnadsstandard (artikel 33.1b i EG-fördraget). Därför startades projektet om inkomster för jordbrukshushållssektorn. Detta projekt har dock aldrig gett tillförlitliga och jämförbara resultat.

79. Sammanfattningsvis ger gemenskapens statistiska verktyg i nuläget ingen fullständig information om jordbrukshushållens disponibla inkomster som gör det möjligt att utvärdera jordbruksbefolkningens levnadsstandard.

REKOMMENDATIONER

80. Kommissionen bör utvärdera den nu aktuella statistiken om jordbruksföretagens och jordbrukshushållens situation, och sedan exakt fastställa det statistiska ramverk som behövs för att kontrollera genomförandet av målen för den gemensamma jordbrukspolitiken, i synnerhet i artikel 33 i EG-fördraget.

81. ISJR tjänar till att mäta jordbruksföretagens inkomster. För att det skall gå att jämföra resultaten mellan de olika medlemsstaterna har kommissionen skapat många regler för vad uppgifterna skall innehålla, hur de skall kontrolleras och hur indikatorer skall beräknas. Manöverutrymmet är dock sådant att skillnaderna mellan medlemsstaterna kan påverka resultatens jämförbarhet. Revisionsrätten rekommenderar att det upprättas en tvärvetenskaplig grupp som gör en beräkning av dessa skillnader, utvärderar dem och föreslår nödvändiga förbättringar.

82. EAA baseras på olika sorters källor beroende på medlemsstat. Eftersom ursprung och kvalitet varierar mellan medlemsstaterna, rekommenderar revisionsrätten att uppgifternas genomskinlighet förbättras genom att en inventarieförteckning upprättas och standardiserade granskningar införs. Dessutom skulle det vara mycket bra om de som använder EAA kunde bilda sig en uppfattning om uppgifternas kvalitet med hjälp av indikatorer för statistisk exakthet.

83. Vad gäller inkomster för jordbrukshushållssektorn bör kommissionen göra en utvärdering av projektet och besluta om förutsättningarna för dess fortsättning. Revisionsrätten rekommenderar att man förespråkar ett enhetligt arbetssätt, antingen makroekonomiskt eller mikroekonomiskt utifrån en preliminär bedömning från kommissionen om vilken statistisk information kommissionen behöver för att kontrollera att man uppnår målet som är en skälig levnadsstandard för jordbruksbefolkningen.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 4 december 2003.

För revisionsrätten

Juan Manuel Fabra Vallés

Ordförande

(1) Artikel 33 i EG-fördraget lyder:

"1. Den gemensamma jordbrukspolitiken skall ha som mål att

a) höja produktiviteten inom jordbruket genom att främja tekniska framsteg och genom att trygga en rationell utveckling av jordbruksproduktionen och ett optimalt utnyttjande av produktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften,

b) på så sätt tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, särskilt genom en höjning av den individuella inkomsten för dem som arbetar i jordbruket,

c) stabilisera marknaderna,

d) trygga försörjningen,

e) tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser.

2. Vid utformningen av den gemensamma jordbrukspolitiken och de särskilda åtgärder som krävs för att tillämpa den skall hänsyn tas till

a) jordbruksnäringens särskilda karaktär som är en följd av jordbrukets sociala struktur och av strukturella och naturbetingade olikheter mellan olika jordbruksregioner,

b) nödvändigheten av att gradvis genomföra lämpliga anpassningsåtgärder,

c) det faktum att jordbruket i medlemsstaterna utgör en sektor som är nära förbunden med ekonomin i dess helhet.

Europeiska unionens konsoliderade fördrag, Byrån för europeiska gemenskapernas officiella publikationer, Luxemburg, 1997."

(2) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet, Perspektiv för den gemensamma jordbrukspolitiken, Luxemburg, 15 juli 1985, KOM(85) 333 slutlig, s. 20 f.; Europeiska gemenskapernas kommission, förslag till rådets förordningar (EG) om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, Bryssel, 18 mars 1998, KOM(1998) 158 slutlig, s. 5 (punkt 2.1); Europeiska gemenskapernas kommission, meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet, halvtidsöversyn av den gemensamma jordbrukspolitiken, Bryssel, 10 juli 2002, KOM(2002) 394, s. 1 och 7 f (motivering).

(3) Eurostat, Assessment of the Quality in Statistics, Luxemburg, 4-5 april 2000, s. 2.

(4) Eurostat, Assessment of the Quality in Statistics, Luxemburg, 4-5 april 2000, s. 2.

(5) EGT P 109, 23.6.1965 s.1859-1865.

(6) Artikel 1.2 i förordning (EEG) nr 79/65.

(7) Artikel 6.1 i förordning (EEG) nr 79/65.

(8) Artikel 20 i förordning (EEG) nr 79/65.

(9) Insatsförbrukningen utgörs av särskilda lagerkostnader (inklusive insatsvaror producerade inom företaget) och allmänna produktionskostnader under budgetåret, till exempel utsäde, gödningsmedel, foder, etc.

(10) Inklusive löner som betalats ut till familjemedlemmar inom ramen för ett anställningskontrakt.

(11) Standardtäckningsbidrag betyder skillnaden mellan produktionens standardvärde och standardvärdet av vissa särskilda kostnader (artikel 3 i kommissionens beslut nr 85/377/EEG av den 7 juni 1985 om upprättande av en gemenskapstypologi för jordbruksföretag (EGT L 220, 17.8.1985, s. 1)).

(12) Europeiska kommissionen, Gemenskapskommittén för informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR), Revision of thresholds in FADN selection plans (RI/CC 1321), Bryssel, 1 december 2000, s. 2.

(13) Den gemensamma jordbrukspolitiken tillämpas fullt ut i de franska utomeuropeiska departementen. Av huvudsakligen budgetmässiga skäl begär dock de franska myndigheterna inte att dessa departement tas upp i förteckningen över de distrikt som omfattas av ISJR och som tas upp i en bilaga till ISJR:s grundförordning.

(14) Manfred G. Korter, Stichprobenverfahren für Revisoren und Controller, 5.2.6, Ottokar Schreiber Verlag, 1. Auflage Hamburg, 1997.

(15) http://europa.eu.int/comm/ agriculture/rica/ methodology2_en.cfm.

(16) Artikel 6.1 b i förordning (EEG) nr 79/65.

(17) Kommissionens förordning (EEG) nr 1859/82 av den 12 juli 1982 om val av rapporterande företag för fastställande av inkomstförhållanden i jordbruksföretag (EGT L 205, 13.7.1982, s. 5).

(18) Artikel 3.1 i förordning (EEG) nr 1915/83.

(19) Kommissionens förordning (EG) nr 368/2001 om fastställande av standardarvodet per företagsredovisning för räkenskapsåret 2001 i samband med informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (EGT L 55, 24.2.2001, s. 40).

(20) Kommissionens förordning (EG) nr 1251/2002 av den 11 juli 2002 (EGT L 183, 12.7.2002, s. 9).

(21) Kommissionens förordning (EG) nr 1409/2003 av den 7 augusti 2003 om undantag från förordning (EEG) nr 1915/83 om vissa tillämpningsföreskrifter som rör redovisning för fastställande av inkomster i jordbruksföretag (EUT L 201, 8.8.2003, s. 8).

(22) Artikel 6.1 d i förordning (EEG) nr 79/65.

(23) Artikel 4 i förordning (EEG) nr 1915/83.

(24) Rådets förordning (EEG) nr 3508/92 av den 27 november 1992 om ett integrerat system för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen (EGT, L 355, 5.12.1992, s. 1.)

(25) För jordbruksföretag i bolagsform är alltså de enda två betydelsefulla indikatorerna för ISJR jordbrukets bruttoförädlingsvärde och jordbrukets nettoförädlingsvärde, som i detta fall är mindre intressant för inkomstnivån.

(26) Sett endast till ISJR:s undersökningsområde (professionella jordbruk) visade undersökningen "Structures" i Frankrike att jordbruksföretagen i bolagsform 1997 stod för en andel på 25,4 %.

(27) Europeiska kommissionen, generaldirektoratet för jordbruk, sammanfattande rapport om det 141:e mötet i ISJR:s kommitté i Midi-Pyrénées, VI. A.3/YP D(99), s. 2, Jordbruks- och fiskeministeriet, Agreste Primeur, nummer 93-juni 2001.

(28) Tyska förbundsministeriet för konsumentskydd, livsmedel och jordbruk, rapport från förbundsregeringen om livsmedels- och jordbrukspolitiken 2002, Berlin, 2002, tabell 8, s.12.

(29) Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om räkenskaper för jordbruket i gemenskapen, Bryssel, 4 februari 2003, KOM(2003) 50 slutlig, skäl 1.

(30) Europeiska gemenskapernas kommission, förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om räkenskaper för jordbruket i gemenskapen, Bryssel, 4 februari 2003, KOM(2003) 50 slutlig.

(31) Europeiska gemenskapernas kommission, KOM(85) 333 slutlig, s. 56 f.

(32) Europeiska gemenskapernas kommission, Inkomster för jordbrukshushållssektorn, rapport 1999, Luxemburg, 2000, tabell 1.1, s. 104.

(33) Europeiska gemenskapernas kommission, Inkomster för jordbrukshushållssektorn, rapport 1999, Luxemburg, 2000, s. 103 f.

(34) Europeiska gemenskapernas kommission, Inkomster för jordbrukshushållssektorn, rapport 1999, Luxemburg, 2000, s. 106 f.

(35) Det förklarar också referensen i artikel 33.1 b i EG-fördraget ("på så sätt") till en höjning av produktiviteten (artikel 33.1 a i EG-fördraget).

(36) Dokumentsamling från jordbrukskonferensen för medlemsstaterna i Europeiska ekonomiska gemenskapen i Stresa den 3 till 12 juli 1958, s. 215 och 222.

(37) Hans-Broder Krohn, och Jacques van Lierde, Proposed Criteria for Fixing the Prices of Agricultural Products in the European Economic Community, International Journal of Agrarian Affairs, Vol. 111 (1963), s. 246.

(38) Jordbrukskonferens för medlemsstaterna i Europeiska ekonomiska gemenskapen den 3-11 juli 1959, citerad i: Gottsmann, Der Gemeinsame Agrarmarkt, Nomos Verlagsgesellschaft Baden-Baden, Loseblattsammlung, Stand 1.8.1998, I A 1, s. 2 f.

(39) Vid konferensen i Messina 1955 inrättade utrikesministrarna i EKSG:s medlemsstater en arbetsgrupp ledd av Paul-Henri Spaak, med uppgift att undersöka möjligheterna att fördjupa den ekonomiska integrationen. Spaak-rapporten (april 1956) innehöll de första utkasten till ett gemenskapsfördrag som föregick upprättandet av EEG och Euratom.

(40) Mellanstatlig kommitté skapad av Messinakonferensen, Rapporter från delegationscheferna till utrikesministrarna, 21 april 1956, s. 47.

(41) European Economic Community Commission, Proposals for the Working-Out and Putting into Effect of the Common Agricultural Policy in Application of Article 43 of the Treaty Establishing the European Economic Community, Bryssel, 30 juni 1960, VI/COM(60) 105, II/13 och 14.

(42) Berkeley Hill, Farm Incomes, Wealth and Agricultural Policy, Ashgate Publishing Ltd, 3:e upplagan, Hants 2000, s. 28.

(43) Europeiska gemenskapernas kommission, KOM(85) 333 slutlig, s. 56 f.

(44) Nigel Robson, The Changing Role of Part Time Farming in the Structure of Agriculture, Journal of Agricultural Economics, vol. XXXVIII nr. 2, maj 1987, s. 169.

(45) Meddelande från kommissionen till rådet - reflektionsdokument om den gemensamma jordbrukspolitikens utveckling och framtid, KOM(91)100 slutlig, s. 12.

(46) Europeiska gemenskapernas kommission, meddelande från kommissionen till rådet, Den gemensamma jordbrukspolitikens utveckling och framtid, KOM(91) 100 slutlig, s. 13 och 14.

(47) Europeiska gemenskapernas kommission, Förslag till rådets förordningar (EG) om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, Bryssel, 18 mars 1998, KOM(1998) 158 slutlig, s. 5 (nr 2.1).

(48) Europeiska gemenskapernas kommission, Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Halvtidsöversyn av den gemensamma jordbrukspolitiken, Bryssel, 10 juni 2002, KOM(2002) 394, s. 2 och 7 f.

(49) Kommissionens andra rapport till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av rådets beslut nr 96/411/EG om förbättring av gemenskapens jordbruksstatistik, punkt 5.9, s. 12.

(50) Hill, a.a, s. 28.

(51) Professor Stephan von Cramon, Göttingens universitet.

(52) http://europa.eu.int/comm/ agriculture/rica/ methodology2_en.cfm

(53) Ett årsverke motsvarar en persons arbete för jordbruksföretaget på heltid. (Eurostat, Statistics in Focus, Theme 5 - 2/2003, s. 7).

(54) Se tidigare statistik: Europeiska kommissionen, Inkomst från jordbruksverksamhet 1998, Luxemburg, 1999, rubrik 6, s. 95 f.

BILAGA

HUVUDSAKLIGA SLUTSATSER I SAKKUNNIGUTLÅTANDE OM TOLKNINGEN AV INNEHÅLLET I ARTIKEL 33 I EG-FÖRDRAGET

1. Det har framför allt visat sig vara nödvändigt att jämföra skäligheten i levnadsstandarden med en given nivå(1). Genom detta förfarande skall man

a) definiera föremålet för jämförelsen - levnadsstandard,

b) avgränsa målgruppen, precisera vems levnadsstandard som skall mätas,

c) utse en referensgrupp vars levnadsstandard skall tjäna som jämförelsekriterium, och

d) fastställa en tröskel under vilken levnadsstandarden inte längre kan anses vara "skälig".

2. De överväganden som sammanfattas nedan stöder sig på publicerad litteratur samt på sakkunnigutlåtandet som gjorts för revisionsrätten.

Föremålet för jämförelsen: "levnadsstandard"

3. Levnadsstandard är ett begrepp för socialt välstånd. Livskvalitet härleds från konsumtion, i detta fall den potentiella konsumtionen. Den potentiella konsumtionen får man fram genom att lägga samman två storheter - inkomst och förmögenhet. Den potentiella konsumtionen, som är knuten till miljö och personliga faktorer, till exempel hälsa, visar den individuella levnadsstandarden (se figur nedan)(2).

Figur

Faktorer som påverkar levnadsstandarden

>PIC FILE= "C_2004045SV.002002.TIF">

Källa:

Prof. Stephan von Cramon, Department of Agricultural Economics, University of Göttingen.

4. Levnadsstandard definierad på detta sätt är mycket svår att mäta i praktiken. Det är därför revisionsrätten har valt ett förfarande som består av att endast den disponibla inkomsten mäts(3).

Målgruppen: "jordbruksbefolkningen"

5. Med tanke på att levnadsstandarden och den disponibla inkomsten endast kan beröra en fysisk person eller en grupp personer, kan företaget inte tjäna som referens i jämförelsen. Valet av hushåll berättigas av det faktum att man i jordbrukshushållen i allmänhet delar på inkomsterna och att medlemmarna av hushållet tillsammans fattar beslut om konsumtion. Referensenheten för jämförelsen bör alltså vara hushållet och inte den enskilde jordbrukaren(4).

6. Det som kvarstår för att man skall kunna definiera målgruppen är att urskilja jordbrukshushåll från andra hushåll. Genom att använda de två kriterier som används mest (inkomst och arbetstid), anses en verksamhet vara jordbruksverksamhet om jordbruket utgör den främsta inkomstkällan eller den största delen av verksamheten. Denna distinktion innebär att vissa jordbruksbefolkningar utesluts, till exempel personer som har jordbruksverksamhet som sekundär verksamhet, eller ägare till utarrenderad mark som används för jordbruk(5).

Referensgruppen

7. Gemenskapsinstitutionerna har inte preciserat om jämförelsekriteriet skall ligga på regional, nationell eller europeisk nivå, eller om jämförelserna skall göras inom jordbrukssektorn eller mellan denna sektor och andra samhällsgrupper(6). Jordbruksministrarna har dock sedan konferensen i Stresa 1958 förklarat sig framförallt vara bekymrade över de relativt mindre gynnsamma jordbruksinkomsterna(7), men utan att förtydliga vilka yrkesgrupper som står som referens. Med tanke på att de flesta jordbrukare arbetar på eget initiativ och på egen risk, är det logiskt att jämföra dem med andra företagare(8).

Definition av "skälighet"

8. Man kan anse jordbruksinkomsten som icke skälig om den understiger en viss nivå(9). Att se det på detta individualiserade sätt innebär en abstraktion av medelvärdena. Man hänför sig då till fördelning och spridning av inkomsterna(10).

9. I likhet med fattigdomströskeln är det dock vanskligt att fastställa en gräns under vilken levnadsstandarden inte längre kan anses vara skälig(11). Europeiska gemenskaperna har idag ännu inte löst denna svårighet. Man förfogar alltså inte över något jämförelsekriterium som gör det möjligt att bedöma jordbruksinkomsternas "skälighet".

(1) Professor Stephan von Cramon, Department of Agricultural Economics, University of Göttingen, Aspects of the Commission's Management of the "Fair Standards of Living" Treaty Objective, s. 1.

(2) von Cramon, a.a, s. 6 f.

(3) Disponibel inkomst: totala inkomster minus obligatoriska utgifter (t.ex. skatter och sociala avgifter).

(4) von Cramon, a.a, s. 8.

(5) von Cramon, a.a, s. 10.

(6) von Cramon, a.a, s. 3.

(7) Jordbrukskonferens för medlemsstaterna i Europeiska ekonomiska gemenskapen den 3-11 juli 1959, citerad i: Gottsmann, Der Gemeinsame Agrarmarkt, Nomos Verlagsgesellschaft Baden-Baden, Loseblattsammlung, 1.8.1998, I A 1, s. 2 f.

(8) von Cramon, a.a, s. 5.

(9) Samma tillvägagångssätt används i allmänhet när det gäller att definiera fattigdomsbegreppet (se till exempel von Cramon, a.a., s. 1 och 38).

(10) von Cramon, a.a, s. 1 och 14.

(11) von Cramon, a.a, s. 1.

Kommissionens svar

SAMMANFATTNING

II. a) Att förbättra kvaliteten, framför allt jämförbarheten när det gäller statistik från informationssystemet för jordbruksföretagens redovisningsuppgifter (ISJR), är en viktig uppgift för de avdelningar som svarar för denna statistik. Kommissionen, ISJR-kommittén och medlemsstaterna uppmärksammar kontinuerligt denna fråga. Medlemsstaterna har infört en grundläggande strategi som syftar till att förbättra kvaliteten och harmonisera ISJR:s resultat. Jordbrukssektorns regionala mångfald, både socioekonomiskt och strukturellt sett, har lett till att vissa medlemsstater infört särskilda regler. På grund av de åtgärder som vidtagits när det gäller urval och viktning blir dock konsekvenserna av dessa olika metoder, som nämns av revisionsrätten, inte så stora.

b) Räkenskaperna för jordbruket kontrolleras kontinuerligt och grundligt med avseende på precision och jämförbarhet av arbetsgruppen för jordbruksräkenskaper och -priser samt genom mer specifika kontroller, såsom inventeringar. Därför har kvaliteten på den inkomststatistik som tas fram inom räkenskaperna för jordbruket alltid ansetts vara tillfredsställande. Det är medlemsstaterna som väljer datakällor med hänsyn till den specifika strukturen inom sin jordbrukssektor och sitt statistiska system, men detta har endast liten inverkan på kvaliteten på uppgifterna inom dessa räkenskaper. Harmoniseringen av uppgifter inom räkenskaperna för jordbruket mellan medlemsstaterna garanteras inte genom en harmonisering av datakällor, utan snarare genom en harmonisering av begrepp och principer för utarbetande. Detta bidrar också till kvaliteten. Slutligen har undersökningar visat att de många datakällorna gör att det blir mycket svårt att fastställa och komplicerat att tolka precisa indikatorer för statistik, såsom nationella räkenskaper och jordbruksräkenskaper.

c) Statistiken över jordbrukshushållens inkomster är inte av samma kvalitet och inte lika homogen och uppdaterad som ISJR och räkenskaperna för jordbruket. Under 2003 upprättades det en arbetsgrupp som skall utveckla och förbättra denna statistik i samarbete med FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, OECD och FN-ECE.

III-IV. Det finns olika sätt att mäta inkomst (bland annat inkomster per bransch, hushållsinkomster på makroekonomisk nivå och jordbruksföretagens inkomster på mikroekonomisk nivå). Kommissionen har i stor utsträckning använt och offentliggjort dessa för uppföljningen och analysen av nivåer och utveckling när det gäller jordbruksinkomsterna, liksom i diskussionerna om jordbrukspolitiken.

VI. Sedan de infördes har ISJR och räkenskaperna för jordbruket gjort det möjligt att följa upp, utvärdera och analysera utvecklingen av inkomsterna från jordbruksverksamhet, både för jordbrukssektorn som helhet och för olika typer av specialiserad jordbruksverksamhet. Då den största delen av jordbrukshushållens inkomster kommer från jordbruksverksamhet (framför allt professionella jordbruksföretag) kan man också på grundval av denna statistik på ett förhållandevis tillförlitligt sätt följa och analysera hur jordbrukshushållens inkomster utvecklas. Detta stämmer också överens med artikel 33 a och b, där målet att säkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard uttryckligen knyts till en ökning av inkomsterna från jordbruksverksamhet.

VII. De olika statistiska verktygen ger ytterligare underlag för beslutsfattandet. De bör därför sägas komplettera varandra på ett mycket komplicerat område.

Räkenskaperna för jordbruket och ISJR har sedan flera år tillbaka givit mycket användbar, tillförlitlig och relevant information om inkomster från jordbruksverksamhet. Denna information har visat sig vara mycket viktig för uppföljningen, utvärderingen och utformningen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Hittills har denna statistik över inkomster från jordbruksverksamhet kunnat betraktas som relativt tillförlitliga uppskattningar av inkomsterna för jordbrukshushåll, eftersom den största delen av dessa hushålls inkomster kommer från jordbruksverksamhet. Användningen av denna statistik stämmer även överens med artikel 33 a och b, där målet att säkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard uttryckligen knyts till en ökning av inkomsterna från jordbruksverksamhet.

Den socioekonomiska utvecklingen inom jordbrukssektorn och de förändringar av jordbrukspolitiken som nyligen skett (framför allt när det gäller landsbygdsutveckling) kan eventuellt leda till att det behövs mer statistik över jordbrukshushållens inkomster. Det finns tillförlitlig statistik över jordbrukshushålls inkomster i flera medlemsstater, men man bör i framtiden undersöka möjligheterna och kostnaderna för att ta fram statistik som innebär att man kan mäta levnadsstandarden för jordbruksbefolkningen i EU:s alla medlemsstater.

Även i framtiden kommer den ekonomiska situationen och inkomstnivån för jordbruksföretag och inom jordbrukssektorn som helhet att följas upp regelbundet, på grundval av uppgifter inom ISJR och räkenskaperna för jordbruket, vars harmonisering och samstämmighet bör förstärkas genom ett intensifierat samarbete mellan de olika berörda avdelningarna.

STATISTISKA VERKTYG FÖR BERÄKNING AV INKOMSTER

12-14. Tröskeln för företagens ekonomiska storlek, som avgör undersökningsområdet, har fastställts genom det förfarande med förvaltningskommittén som fastställs i artikel 19 i rådets förordning. Denna tröskel måste återspegla jordbrukets mångfald i medlemsstaterna och det skulle inte vara möjligt att fastställa en enhetlig definition. ISJR-data måste vara representativa för varje region, jordbrukstyp och ekonomisk storleksklass. Kommissionen har utvecklat ett nytt verktyg för att kontrollera urvalens representativitet.

12. a) För Österrikes del skulle det ha varit lämpligt med en lägre tröskel vid anslutningen. Denna fråga måste tas upp igen med beaktande av resultaten från 2003 års undersökning av jordbruksföretagens struktur.

b) I Nederländerna finns det inte några separata delmängder när det gäller företag. Detta hindrar dock inte att urvalet omfattar sådana företag.

c) Kommissionen kommer att undersöka denna fråga.

13-14. Kommissionen följer representativitetsprincipen för urvalsplanerna och resultaten med hänsyn till de tre kriterier som fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 1859/82 (region, typ av jordbruk och ekonomisk storleksklass). Medlemsstaterna kan göra urvalet på det sätt som bäst passar deras förutsättningar. I vissa medlemsstater används för ISJR befintliga nationella nät för datainsamling som tar hänsyn till vissa faktorer inom jordbruket som är specifika för olika länder. Eftersom det är frivilligt för jordbrukarna att delta kan kommissionen endast rekommendera att urvalet sker slumpmässigt.

15. För företagsanalyser krävs kontinuitet i urvalet. Därför är varken en låg eller mycket hög förnyelsetakt önskvärd. Kommissionen rekommenderar att urvalen förnyas kontinuerligt, men med tanke på att deltagandet är frivilligt, har den inte infört några tvingande bestämmelser om hur länge ett jordbruk bör ingå i ISJR-urvalet. Det förekommer därför skillnader mellan medlemsstater eller regioner.

17. a) I den nya urvalsplanen för Grekland, som diskuterades i ISJR-kommittén i december 1999, finns information om urvalsskikt.

b) Kommissionen har vid flera tillfällen begärt att de grekiska myndigheterna skall förbättra situationen. Den har också finansierat flera åtgärder för att förbättra Greklands ISJR-statistik.

c) Det är frivilligt för jordbrukare att delta i ISJR. Beroende på erfarenheter från det nya systemet för datainlämning och -kontroll (RICA-1), håller kommissionen på att ta ställning till om genomföranderapporterna kan avskaffas.

d) Fram till 2001 var man tvungen att jämföra urvalsplanerna med resultaten genom analyser. Dessa analyser har diskuteras i ISJR:s förvaltningskommitté, senast i november 2002.

e) Kraven för urvalsplanerna fastställs i artikel 4 i kommissionens förordning (EG) nr 1859/82. Urvalsplanen skall innehålla närmare uppgifter om de statistiska referenskällorna, metoderna för stratifiering av undersökningsområdet enligt gemenskapens typologi av företag samt metoderna för bestämmande av det urvalsskikt som skall väljas i varje stratum. ISJR-kommittén rådfrågas i syfte att kontrollera att planerna uppfyller kraven i artikel 4 i rådets förordning. Kommissionen anser att detta förfarande är tillräckligt för att säkerställa att urvalsplanerna harmoniseras, med beaktande av skillnaderna i företagstyper och storleksklasser i medlemsstaterna.

19. Den situation som rådde fram till 2002, och som innebar att medlemsstaterna ansvarade för inlämningen av ifyllda rapporter, men att endast kommissionen hade tillgång till datakontrollprogrammet, gav ibland upphov till tidskrävande och besvärligt arbete för att få in förtydliganden och korrigeringar från medlemsstaterna. Kommissionen har därför moderniserat systemet för datainlämning och -kontroll. Det nya systemet (RICA 1) har fungerat sedan mitten av 2002 och användes första gången för data från år 2000. Syftet var att förbättra resultatkvaliteten och se till att resultaten snabbare kan bli tillgängliga.

23. I det nya systemet för datainlämning och -kontroll (RICA 1) korrigerar antingen medlemsstaterna uppgifterna eller undersöker felmeddelandet. Kommissionen har hela tiden kontakt med medlemsstaterna och för bilaterala diskussioner om fel, hur dessa skall rättas till och hur den övergripande kvaliteten på ISJR-data kan förbättras.

24. Under 2004 kommer det att finnas en indikator på företags organisatoriska form för räkenskapsåret 2002. På så vis kan indikatorn "familjejordbruksföretagets inkomst" endast användas för företag som är familjejordbruk. De övriga inkomstindikatorerna "företagets nettomervärde" och "företagets nettomervärde per arbetsenhet" kan användas för alla jordbruksföretag och används i praktiken i större utsträckning i analyserna än "familjejordbruksföretagets inkomst".

27. För analyser som bygger på ISJR-data används ofta "företagets nettomervärde" som inkomstindikator. Denna indikator kan användas på liknande sätt för alla jordbruksföretag oavsett juridisk status.

30. Europaparlamentet och rådet håller på att anta en förordning om räkenskaper för jordbruket i gemenskapen. Denna förordning kommer att konsolidera den metodologiska ramen för räkenskaperna för jordbruket och fastställa en ram för överföring av uppgifter. Den torde också bidra till att förbättra kvaliteten på räkenskaperna för jordbruket.

34-36. Räkenskaperna för jordbruket kontrolleras kontinuerligt och grundligt med avseende på precision och jämförbarhet av arbetsgruppen för jordbruksräkenskaper och -priser och genom mer specifika åtgärder, såsom inventeringar. Därför har kvaliteten på inkomststatistiken inom ramen för räkenskaperna för jordbruket alltid ansetts vara tillfredsställande.

Det är medlemsstaterna som väljer datakällor med hänsyn till den specifika strukturen inom sin jordbrukssektor och sitt statistiska system, men detta har endast liten inverkan på kvaliteten på uppgifterna inom räkenskaperna för jordbruket. Harmoniseringen av uppgifter inom räkenskaperna för jordbruket mellan medlemsstaterna garanteras inte genom en harmonisering av datakällor, utan snarare genom en harmonisering av begrepp och principer för utarbetande. Detta bidrar också till kvaliteten.

Dessutom har undersökningar visat att de många datakällorna gör att det blir mycket svårt att fastställa och komplicerat att tolka precisa indikatorer för statistik, såsom nationella räkenskaper och jordbruksräkenskaper.

48. Eurostat fortsätter att samla in tillgängliga data om inkomster för jordbrukshushållssektorn (utan att anlita underleverantörer).

49-50. ISJR, räkenskaperna för jordbruket och inkomsterna för jordbrukshushållssektorn har utarbetats för olika ändamål som sträcker sig längre än en enkel beräkning av inkomster (ISJR används alltmer för ekonomiska analyser). De totala kostnaderna för ISJR verkar ha beaktats, men de kostnader som nämns för räkenskaperna för jordbruket och inkomsterna för jordbrukshushållssektorn verkar endast delvis avspegla de verkliga kostnaderna. Räkenskaperna för jordbruket och inkomsterna för jordbrukshushållssektorn bygger till stor del på annan statistik (bland annat nationella räkenskaper och ISJR), och det är därför svårt att exakt beräkna kostnaderna för dessa olika statistiska uppgifter (en stor del av kostnaderna för räkenskaperna för jordbruket och inkomsterna för jordbrukshushållssektorn betalas via nationella räkenskaper och ISJR).

RELEVANSEN HOS DE STATISTISKA VERKTYG SOM ANVÄNDS AV KOMMISSIONEN

57. Sedan den gemensamma jordbrukspolitiken började bedrivas har kommissionen i stor utsträckning använt sig av de statistiska instrumenten ISJR och räkenskaperna för jordbruket för uppföljning och utvärdering av den gemensamma jordbrukspolitikens inkomstmål. Då den största delen av jordbrukshushållens inkomster kommer från jordbruksverksamhet (framför allt professionella jordbruksföretag), har denna statistik också gjort det möjligt att på ett relativt tillförlitligt sätt följa och analysera hur jordbrukshushållens inkomster utvecklas. Detta stämmer också överens med artikel 33 a och b, där målet att säkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard uttryckligen knyts till en ökning av inkomsterna från jordbruksverksamhet.

64-66. Av de skäl som nämns i punkt 57 har inkomstmålet i samband med den gemensamma jordbrukspolitiken alltid kunnat följas och utvärderas på ett relativt tillförlitligt och relevant sätt med hjälp av de statistiska instrumenten ISJR och räkenskaperna för jordbruket. Som exempel kan nämnas att alla referenser rörande inkomstutvecklingen och potentiella effekter på inkomsterna inom jordbrukssektorn som gjordes vid den senaste reformen av jordbruket (som antogs i juni 2003) grundades på indikatorer som härletts från räkenskaperna för jordbruket och ISJR.

67. Kommissionen använder dessa olika statistiska instrument dels för att observera den tidigare utvecklingen, dels för att underbygga reformförslag. De olika statistiska verktygen ger ytterligare underlag för beslutsfattandet. De bör därför sägas komplettera varandra på ett mycket komplicerat område.

69. Databasen ISJR skapades för att tillgodose den gemensamma jordbrukspolitikens behov och har således utformats för att bland annat följa inkomstutvecklingen för dem som mest direkt berörs av den gemensamma jordbrukspolitiken.

I figur 4 bekräftas kommissionens analys att den största delen av jordbrukshushållens inkomster kommer från jordbruksverksamhet och att räkenskaperna för jordbruket och ISJR således kan användas för att på ett tillförlitligt sätt beräkna jordbrukshushållens inkomster. Enligt figur 4 är det betydligt mer än 50 % av jordbrukshushållens totala inkomster som kommer från jordbruksverksamhet i 12 av de 15 medlemsstaterna. Denna del är mindre än 50 % endast i Tyskland (delvis av konjunkturbetingade skäl), i Finland (där jordbrukare även i stor utsträckning driver skogsbruk) och i Sverige (vilket beror på metoden att klassificera hushåll med avseende på huvudsaklig verksamhet och inte på inkomst samt ändringar av kapitalbeskattningen).

Det bör också framhållas att en bred definition av jordbrukshushåll kan ge intressant kvantitativ information för ekonomiska ändamål i klart avgränsade situationer, men att det statistiska värdet inte kan jämföras med uppgifter som skapas genom en snävare definition, vilket är den enda definition som stämmer överens med bestämmelser för nationalräkenskapssystem.

70. Även om de endast täcker 65 % av företagen är de inkomstindikatorer som kommer från ISJR i stor utsträckning representativa för jordbrukssektorn, eftersom den del av företagen som ISJR omfattar är mycket större om man ser till inkomst. Eftersom strukturen i jordbrukssektorn skiljer sig mellan medlemsstaterna, ligger den ekonomiska tröskeln på olika nivåer. Det har visat sig vara mycket besvärligt och kostsamt att utvidga ISJR till små företag och detta skulle endast ge begränsad ytterligare information om inkomster.

71. Kommissionen arbetar kontinuerligt för att förbättra resultatkvaliteten. Inom ISJR används samma tillvägagångssätt och metod i alla medlemsstater, men det kan tas hänsyn till faktorer som är specifika för olika länder. Frågan om representativitet har diskuterats i ISJR:s förvaltningskommitté. Kommissionen samarbetar med medlemsstaterna för att förbättra urvals- och viktningsmetoderna inom ISJR. Dessa metoder måste ta hänsyn till jordbrukets mångfald i medlemsstaterna.

72. ISJR kan eventuellt också omfatta skogsbruk och turism som har anknytning till jordbruk. Under 1994 avvisade medlemsstaterna ett förslag om att även andra inkomstkällor skulle omfattas. Den grundläggande observationsenheten inom ISJR är "företag" och inte "jordbrukshushåll". För företagsanalyser, som är ISJR:s andra huvudmål, finns bara observationsenheten "företag". I beräkningen för år 2000 hade andelen juridiska personer eller företagsgrupper i ISJR:s undersökning av EU:s 15 medlemsstater ökat till 6 % från 3 % 1990.

74. Det främsta syftet med räkenskaperna för jordbruket är en beskrivning och analys av produktionsprocessen och de inkomster som genererats av jordbruksverksamhet. Syftet är således inte att mäta inkomster från annan verksamhet eller olika överföringar.

75. Eftersom räkenskaperna för jordbruket är branschräkenskaper kan de användas för att bedöma och analysera inkomstutvecklingen för hela jordbrukssektorn. Denna information kan kompletteras med ISJR:s information på mikroekonomiskt plan, som bland annat möjliggör teknisk-ekonomiska analyser och fördelningsanalyser.

77. I medlemsstaterna har projektet ISJR hittills varit förknippat med resursbrist och metodologiska problem. Den gemensamma jordbrukspolitikens utveckling den senaste tiden och jordbrukssektorns struktur kan leda till en ny efterfrågan på denna statistik och främja dess utveckling.

SLUTSATS

78. ISJR och räkenskaperna för jordbruket ger information om inkomsterna från jordbruksverksamhet, vilken används som grund för uppföljning och utvärdering av den gemensamma jordbrukspolitiken. Denna statistik behövs även för utarbetandet av statistik över inkomsterna för jordbrukshushållssektorn som kan ge ytterligare information om jordbruksbefolkningens levnadsstandard.

79. Räkenskaperna för jordbruket och ISJR har sedan flera år tillbaka givit mycket viktig, tillförlitlig och relevant information om inkomsterna från jordbruksverksamhet. Denna information har visat sig vara mycket viktig för uppföljningen, utvärderingen och utformningen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Hittills har denna statistik över inkomster från jordbruksverksamhet kunnat betraktas som relativt tillförlitliga uppskattningar av jordbrukshushållens inkomster, eftersom den största delen av dessa hushålls inkomster kommer från jordbruksverksamhet. På samma sätt stämmer användningen av denna statistik överens med artikel 33 a och b, där målet att säkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard uttryckligen knyts till en ökning av inkomsterna från jordbruksverksamhet.

Den socioekonomiska utvecklingen i jordbrukssektorn och de förändringar av jordbrukspolitiken som nyligen skett (framför allt när det gäller landsbygdsutveckling) kan eventuellt leda till att det behövs mer statistik över jordbrukshushållens inkomster. Det finns tillförlitlig statistik över jordbrukshushålls inkomster i flera medlemsstater, men man bör i framtiden undersöka möjligheterna och kostnaderna för att ta fram statistik som innebär att man kan mäta levnadsstandarden för jordbruksbefolkningen i EU:s alla medlemsstater.

Även i framtiden kommer den ekonomiska situationen och inkomstnivån för jordbruksföretag och för jordbrukssektorn som helhet att följas upp regelbundet, på grundval av uppgifter inom ISJR och räkenskaperna för jordbruket, vars harmonisering och samstämmighet bör förstärkas genom ett intensifierat samarbete mellan de olika berörda avdelningarna.

REKOMMENDATIONER

80. Med bistånd av behöriga kommittéer och arbetsgrupper utvärderar kommissionen kontinuerligt kvaliteten och täckningen när det gäller den statistik över jordbruksinkomsterna som krävs för uppföljningen av den gemensamma jordbrukspolitikens mål, och försöker hela tiden att förbättra denna statistiks kvalitet.

81. Inom ISJR används samma tillvägagångssätt och metod i alla medlemsstater, men det kan tas hänsyn till specifika faktorer i olika länder. I dagsläget planeras flera undersökningar som skall bidra till en ytterligare harmonisering av metoderna och till bättre resultat. I ISJR-kommittén kommer kommissionen att utveckla ISJR i samarbete med medlemsstaterna. Det planeras också en ytterligare harmonisering mellan ISJR och undersökningen av jordbruksföretagens struktur.

82. Kvaliteten på räkenskaperna för jordbruket kommer även i framtiden att kontrolleras av arbetsgruppen för jordbruksräkenskaper och -priser. Det kommer att bedrivas ett mer aktivt arbete för att förbättra räkenskaperna för jordbruket (genom en systematisk uppföljning av brister som konstateras vid inventeringar) då dessa räkenskaper hädanefter kommer att upprättas på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning.

Undersökningar har visat att de många datakällorna gör att det blir mycket svårt att fastställa och tolka precisa indikatorer för statistik, såsom nationella räkenskaper och jordbruksräkenskaper. Om det inte sker framsteg när det gäller att mäta redovisningsuppgifternas exakthet, verkar det inte vara möjligt att följa denna rekommendation.

83. Kommissionen kommer att fortsätta utvärderingen av det nyligen påbörjade projektet. På grundval av denna utvärdering kommer den att undersöka möjligheterna och kostnaderna för att utarbeta statistik som gör att man kan mäta levnadsstandarden för jordbruksbefolkningen i alla medlemsstater. I samarbete med medlemsstaterna eller de behöriga kommittéerna kommer den också att besluta om vilken metod som skall tillämpas.