Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 76/207/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

1. INLEDNING

1. Den 7 juni 2000 [1] lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 76/207/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor. Syftet med detta förslag till direktiv är att ta hänsyn till hur fördraget har utvecklats och EG-domstolens rättspraxis samt att säkerställa samstämmigheten mellan sekundärlagstiftning om samma frågor, såsom direktiven som grundar sig på artikel 13 i fördraget [2].

[1] KOM(2000) 334 slutlig.

[2] Direktiven 2000/48/EG och 2000/73/EG

2. Den rättsliga grunden för detta förslag är artikel 141.3 i EG-fördraget. Den föreslagna ändringen gäller tillämpningen av principen om lika behandling av kvinnor och män i fråga om anställning och yrke. Enligt artikel 141.3 i fördraget skall rådet enligt förfarandet i artikel 251 och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén besluta om åtgärder för att säkerställa tillämpningen av principen om lika möjligheter och lika behandling av kvinnor och män i frågor som rör anställning och yrke, inklusive principen om lika lön för lika eller likvärdigt arbete.

3. Ekonomiska och sociala kommittén har hörts i enlighet med den nämnda artikeln, och har avgett ett positivt yttrande om förslaget. Europaparlamentet antog vid sitt plenarmöte i maj 2001 flera ändringar i kommissionens ursprungliga text. Kommissionen kunde acceptera merparten av dessa ändringar eftersom de flesta av dem förbättrar textens klarhet och rättsliga säkerhet och säkerställer samstämmigheten med många bestämmelser som återfinns i direktiv grundade på artikel 13.

4. Kommissionen föreslår därför, på grundval av artikel 251.2, att ändra sitt ursprungliga förslag för att ta hänsyn till vissa ändringar som Europaparlamentet har föreslagit i sin lagstiftningsresolution.

II. KOMMENTARER TILL ÄNDRINGARNA

INGRESSEN

5. Ändringsförslag 1 ändrar skäl 1 och anger direktivets ram genom att hänvisa till domstolens rättspraxis och de nya bestämmelser i fördraget genom vilka jämställdhet har förstärkts.

6. Ändringsförslag 2 ersätter det tidigare skäl 2 och hänvisar till artikel 141.3, som är den rättsliga grunden för förslaget till direktiv.

7. Ändringsförslag 3 inför ett nytt skäl 3 som hänvisar till att en definition av direkt och indirekt diskriminering behöver föras in i förslaget till direktiv för att säkerställa samstämmighet med de direktiv som grundas på artikel 13.

8. Ändringsförslag 4 inför ett nytt skäl 3a som förtydligar möjligheten att beakta statistisk bevisning i fråga om indirekt diskriminering.

9. Ändringsförslag 5 ändrar det tidigare skäl 3 och gör det till skäl 4. Denna ändring anger att sexuella trakasserier kan förekomma på alla områden som omfattas av räckvidden för detta förslag till direktiv.

10. Ändringsförslag 6 inför ett nytt skäl 4a som hänvisar till att de ansvariga måste vidta åtgärder för att förebygga sexuella trakasserier.

11. Enligt ändringsförslag 7 utgår det ursprungliga skäl 4.

12. Ändringsförslag 8 ändrar skäl 5, som specificerar vilken yrkesverksamhet som kan uteslutas från räckvidden för detta förslag till direktiv.

13. Ändringsförslag 9 ändrar skäl 6 och för in en hänvisning till skydd under graviditet eller moderskap och även till domstolens konstateranden vad gäller kvinnors rättigheter när de återvänder till arbetet efter graviditet eller föräldraledighet.

14. Ändringsförslag 10 inför ett nytt skäl 7 som gäller möjligheten att förena familje- och arbetsliv och som hänvisar till domstolens beslut, direktiv 96/34/EG om föräldraledighet och Europeiska sociala agendan. Där anges också att detta direktiv inte påverkar vissa medlemsstater där rätt till faderskapsledighet erkänns.

15. Ändringsförslag 11 ändrar det ursprungliga skäl 7 och gör det till skäl 8. I ändringen införs en hänvisning till förklaring 28, på parlamentets begäran.

16. Ändringsförslag 12 ändrar det ursprungliga skäl 8, och gör det till skäl 9. Ändringen gäller skydd mot repressalier (bestraffning).

17. Enligt ändringsförslag 13 utgår det ursprungliga skäl 9.

18. Ändringsförslag 14 inför ett nytt skäl 10, som tar upp att medlemsstaterna måste säkerställa effektiva påföljder vid diskriminering för att uppnå direktivets målsättning, vilket redan framkommer i rättspraxis.

19. Ändringsförslag 15 inför ett nytt skäl 11, som tar upp att arbetsgivare bör uppmuntras att upprätta årliga jämställdhetsprogram.

20. Ändringsförslag 16 ändrar det ursprungliga skäl 10, och gör det till skäl 12. Ändringen tar upp behovet av tillgång till adekvat rättsligt skydd för personer som utsätts för diskriminering på grund av kön, bland annat att sammanslutningar, organisationer eller andra juridiska personer bör få möjlighet att inleda eller delta i förfaranden på enskilda personers eller gruppers vägnar eller för att stödja dem, med de berördas godkännande eller samtycke.

21. Ändringsförslag 17 ger hänvisning till detta förslag till direktiv i stället för direktiv 76/207/EEG.

ARTIKLARNA

22. Ändringsförslag 18 ändrar artikel 1.1 för att med ordalydelsen i artikel 141 ange att detta direktiv skall tillämpas i alla situationer som gäller anställning, oavsett enligt vilka rättsliga förhållanden en person är anställd eller sysselsatt.

23. Enligt ändringsförslag 19 utgår artikel 1.2 eftersom den inte längre är relevant mot bakgrund av de åtgärder som redan har vidtagits av gemenskapen inom området social trygghet.

24. Ändringsförslag 20 ändrar artikel 1.1a, och anger tydligt att medlemsstaternas skyldighet att främja jämställdhet och avskaffa ojämlikheter.

25. Ändringsförslag 21 inför i första punkten en ny artikel 1a som innehåller definitioner av direkt och indirekt diskriminering, trakasserier på grund av kön och sexuella trakasserier. Detta görs för att uppnå samstämmighet med de direktiv som grundas på artikel 13, som innehåller en liknande lista över definitioner.

26. Ändringsförslag 22 inför en ny artikel 1b som definierar "trakasserier" och "sexuella trakasserier" som diskriminering på grund av kön och anger att medlemsstaterna bör vidta åtgärder för att förebygga trakasserier, vilka kan omfatta ett system med rådgivare på arbetsplatsen.

27. Ändringsförslag 23 inför en ny artikel 1c som förbjuder användning av incitament eller instruktioner för att diskriminera på grund av kön.

28. Enligt ändringsförslag 24 utgår artikel 2.1 om indirekt diskriminering, eftersom en annan definition nu ingår i den nya artikel 1a och artikel 2.2 ändras genom att det klargörs när en medlemsstat får föreskriva om en skillnad i behandling på grund av kön, men endast när syftet är berättigat och inom ramen för proportionalitetsprincipen.

29. Ändringsförslag 25 inför i artikel 2 de två punkterna 3a och 3b som gäller moderskapsledighet respektive faderskapsledighet. När det gäller moderskapsledighet klargörs det att när kvinnor efter en sådan ledighet skall dra nytta av varje förbättring av arbetsvillkoren som de skulle ha haft rätt till under sin frånvaro.

30. Ändringsförslag 26 ersätter artikel 2.4 och gäller kravet att medlemsstaterna skall lämna rapporter till kommissionen om aktiva åtgärder vartannat år i stället för vart tredje som kommissionen ursprungligen föreslog, och i stället för varje år som Europaparlamentet föreslog. Det hänvisar också till förklaring 28 som lagts till fördraget.

31. Ändringsförslag 27 inför artikel 2a och ger medlemsstaterna möjlighet att anta åtgärder som går utöver det skydd som ges genom direktivet, men inte rätt att försvaga skyddet.

32. Ändringsförslag 28 inför en ny artikel 3.1 där den exakta räckvidden för detta förslag till direktiv fastställs när det gäller anställning och yrke, utbildning och arbetsvillkor.

33. Ändringsförslag 29 ändrar inledningsfrasen i artikel 3.2 så att den innehåller en hänvisning till artikel 141.4 om aktiva åtgärder.

34. Ändringsförslag 30 ändrar artikel 3.2b om bestämmelser som strider mor principen om jämlikhet vilka bör förklaras ogiltiga, genom att möjligheten att ändra dem utgår.

35. Ändringsförslag 31 ändrar artikel 3.2d till "jämställdhetsprincipen" i enlighet med fördraget (artikel 141 (3)).

36. Ändringsförslag 32 ersätter artiklarna 4 b och 5 b med ordet i artikel 3.2b.

37. Ändringsförslag 33 ändrar artikel 6.2 genom att införa text som anger att medlemsstaterna är skyldiga att se till att det finns riktiga och effektiva påföljder som faktiskt tillämpas.

38. Ändringsförslag 34 ändrar artikel 7 genom att utsträcka skyddet mot bestraffning inte bara till anställda utan även till fackliga företrädare och vittnen.

39. Ändringsförslag 35 ändrar artikel 8a. Enligt denna artikel skall medlemsstaterna inrätta ett oberoende organ för genomförande av jämställdhetsprincipen. Organens befogenheter omfattar de områden som ingår i räckvidden för direktiven om jämställdhet som anges i den artikeln. Det föreslås även att dessa organ med offrets godkännande skall delta i förfaranden vid diskriminering.

40. Ändringsförslag 36 ändrar artikel 8b genom att införa två nya punkter 2a och 2b vilket kräver att medlemsstaterna säkerställer en dialog med de icke-statliga organisationerna om denna fråga, för att uppmuntra arbetsgivare att vidta alla åtgärder som krävs för att främja jämställdhet och sammanställa årliga rapporter, vilka kan leda till att de måste förbättra situationen.

41. Ändringsförslag 37 ändrar det datum då det ändrade direktivet skall vara genomfört till den 31 december 2002.

2000/0142(COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av rådets direktiv 76/207/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor [Text med betydelse för EES]

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 141.3 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [3],

[3] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [4],

[4] EGT C

enligt förfarandet i artikel 251 i fördraget [5], och

[5] EGT C

av följande skäl:

(1) Kvinnors och mäns jämställdhet är en grundläggande princip enligt artiklarna 2 och 3.2 i EG-fördraget samt domstolens rättspraxis. Genom dessa bestämmelser i fördraget deklareras att kvinnors och mäns jämställdhet är gemenskapens "uppgift" och "mål", och åläggs gemenskapen den positiva skyldigheten att "främja" denna jämställdhet i all sin verksamhet.

(2) Artikel 141 och i synnerhet punkt 3, behandlar specifikt "lika möjligheter och lika behandling av kvinnor och män i frågor som rör anställning och yrke".

(3) I rådets direktiv 76/207/EEG ges ingen definition av begreppen direkt eller indirekt diskriminering. På grundval av artikel 13 i fördraget har rådet antagit direktiv 2000/43/EG om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung och rådets direktiv 2000/78/EG 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling, i vilka direkt och indirekt diskriminering definieras. Det är därför lämpligt att införa könsrelaterade definitioner som överensstämmer med definitionerna i dessa direktiv.

(3a) Bedömningen av händelser av vilka den slutsatsen kan dras att det har förekommit direkt eller indirekt diskriminering är en fråga för nationella rättsliga instanser eller andra behöriga organ, i enlighet med nationell praxis. Särskilt vad gäller indirekt diskriminering får sådana regler innebära att alla medel, inklusive statistiska bevis, används för att fastställa att diskriminering föreligger.

(4) Rådet har i sin resolution av den 29 maj 1990 om skydd av kvinnors och mäns värdighet på arbetsplatsen [6], förklarat att sexuella trakasserier på arbetsplatsen kan strida mot principen om kvinnors och mäns jämställdhet enligt rådets direktiv 76/207/EEG [7]. Därför måste det betonas att sexuella trakasserier förekommer inte bara på arbetsplatsen utan också när det gäller tillgång till anställning och yrkesutbildning, under anställning och yrkesutövning.

[6] EGT C 157, 27.6.1990, s. 3.

[7] EGT L 39, 14.2.1976, s. 40.

(4a) Därför bör åtgärder vidtas som förpliktar dem som enligt nationell lagstiftning är ansvariga för tillgång till utbildning, anställning eller yrkesverksamhet, och villkoren för denna, att införa förfaranden för att förebygga sexuella trakasserier, vilka kan omfatta ett system med rådgivare med tystnadsplikt på arbetsplatsen.

(5) Möjligheten för medlemsstaterna att kunna utesluta viss yrkesverksamhet från tillämpningsområdet för rådets direktiv 76/207/EEG bör vara begränsad till sådan yrkesverksamhet som kräver att antingen en kvinna eller en man anställs på grund av den aktuella yrkesverksamhetens särskilda karaktär, under förutsättning att det eftersträvade syftet är legitimt, och i enlighet med proportionalitetsprincipen såsom den fastställts i domstolens rättspraxis.

(6) Domstolen har konsekvent framhållit att det när det gäller principen om likabehandling är legitimt att skydda kvinnans fysiska tillstånd under och efter en graviditet. Domstolen har vidare konsekvent beslutat att all behandling som missgynnar kvinnor och som är relaterad till graviditet eller moderskap utgör direkt könsdiskriminering. Rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar [8] syftar till att säkerställa skyddet av den fysiska och psykiska hälsan för kvinnor som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar. I skälen till det direktivet anges att detta skydd av säkerhet och hälsa för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar inte får leda till någon ogynnsam behandling av kvinnor på arbetsmarknaden eller stå i strid med direktiven om kvinnors och mäns jämställdhet. Domstolen har erkänt skyddet av kvinnors anställningsrättigheter, särskilt rätten. till samma arbete, med samma arbetsvillkor, samt rätten att utnyttja de förbättringar av arbetsvillkoren som de skulle ha haft rätt till under sin frånvaro.

[8] EGT L 348, 28.11.1992, s. 1.

(7) Möjligheten att förena familje- och arbetsliv har erkänts och tillkännagivits av domstolen [9]. Dessutom har rådet genom sin resolution om lika deltagande av kvinnor och män i familje- och arbetsliv [10] bekräftat denna som en princip i gemenskapslagstiftningen. Den återspeglas i rådets direktiv 96/34/EG om ramavtalet om föräldraledighet undertecknat av UNICE, CEEP och EFS [11]. Den har även införlivats i den europeiska sociala agendan som ett grundläggande mål. I direktiv 96/34/EG erkänns redan att arbetstagare efter föräldraledigheten har rätt att återuppta arbetet. Dessutom hindrar detta direktiv inte att det i medlemsstater där faderskapsledighet är vedertaget enligt den nationella lagstiftningen och/eller praxisen upprättas nationella bestämmelser för arbetstagare som utnyttjar sin rätt till faderskapsledighet.

[9] Mål C-243/95, Hill, REG 1998, s. I-3739.

[10] EGT C 218, 31.7.2000, s. 5.

[11] Direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996, EGT L 145, 19.6.1996.

Rättigheter avseende möjligheten att förena familje- och arbetsliv bör inte betraktas som undantag från principen om kvinnors och mäns jämställdhet utan som villkor och medel för att uppnå verklig jämställdhet.

(8) I artikel 141.4 i fördraget föreskrivs att medlemsstaterna har möjlighet att behålla eller besluta om aktiva åtgärder i syfte att i praktiken säkerställa kvinnors och mäns jämställdhet i full utsträckning i arbetslivet. Denna bestämmelse i fördraget gör den befintliga artikel 2.4 i rådets direktiv 76/207/EEG överflödig.

Förklaring nr 28 som lagts till fördraget anger att positiva åtgärder främst skall syfta till att förbättra kvinnors situation i arbetslivet. Genom att kommissionen vartannat år offentliggör rapporter om utnyttjandet av artikel 141.4 kommer det att bidra till att goda rutiner sprids. Sådana rapporter kommer att hjälpa medlemsstaterna att förstå vikten och nödvändigheten av sådana åtgärder för att kunna göra jämförelser i detta avseende av bestämmelserna. Dessutom kommer de att ge medborgarna en fullständig bild av situationen i varje medlemsstat.

(9) Domstolen har beslutat att arbetstagarna, med tanke på den grundläggande naturen hos rätten till ett verkningsfullt rättsligt skydd, omfattas av ett sådant skydd även efter det att anställningsförhållandet har upphört [12]. Det skydd som de får mot repressalier från arbetsgivarens sida är inte begränsat till avskedanden, utan omfattar alla former av repressalier (bestraffning), även när en sådan åtgärd vidtas efter det att anställningen har upphört. Vidare skall den som på något sätt (vid rättegångar eller vid andra tillfällen) stöder en person som anser sig vara offer för diskriminering åtnjuta samma skydd.

[12] Mål C-185/95, Coote, REG 1998, s. I-5199.

(10) Principen om ett verkningsfullt rättsligt skydd och genuina och verkningsfulla påföljder har fastslagits av domstolen [13] i mål som avser tillämpningen av direktiv 76/207/EEG. Medlemsstaterna bör vidta åtgärder som är tillräckligt verkningsfulla för att uppnå målsättningen i direktivet och de måste garantera att de rättigheter som erhållits på det sättet faktiskt kan göras gällande inför nationella domstolar [14].

[13] Mål C-180/95, Draehmpaehl, REG 1997, s. I-2195.

[14] Mål 222/84, Johnston, Rec. 1986, s. 1651.

För att helt ge uttryck för EG-domstolens rättspraxis bör direktivet klargöra att de effektivaste påföljderna enligt nationell lagstiftning bör tillämpas vid diskriminering. Ett adekvat skadestånd är en av flera tänkbara påföljder.

(11) Arbete som hör samman med kvinnors och mäns jämställdhet bör bedrivas på ett planerat och systematiskt sätt, även på företagsnivå, där arbetsgivare bör uppmuntras att upprätta årliga jämställdhetsprogram.

(12) Personer som utsatts för diskriminering på grund av kön bör ha tillgång till adekvat rättsligt skydd. Sammanslutningar, organisationer eller andra juridiska personer bör dessutom ges befogenhet att delta i rättsliga, administrativa eller andra förfaranden på de personers vägnar , eller för att stödja enskilda personer eller grupper som är offer för diskriminering, med de berördas godkännande eller samtycke.

(13) Medlemsstaterna bör främja den sociala dialogen mellan arbetsmarknadens parter för att bekämpa och komma till rätta med olika former av diskriminering på arbetsplatsen.

(14) Medlemsstaterna bör fastställa effektiva, proportionella och avskräckande påföljder som skall tillämpas när skyldigheterna enligt detta direktiv inte iakttas.

(15) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen såsom de kommer till uttryck i artikel 5 i fördraget kan målen för detta direktiv inte i tillräcklig omfattning uppfyllas av medlemsstaterna och de kan därför bättre uppfyllas av gemenskapen. Detta direktiv inskränker sig till det minimum som krävs för att uppnå dessa mål och går inte längre än vad som är nödvändigt för det syftet.

(16) Rådets direktiv 76/207/EEG bör ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 76/207/EEG ändras på följande sätt:

1. Artikel 1.1 skall ändras på följande sätt:

"Syftet med detta direktiv är att i medlemsstaterna realisera principen om lika möjligheter och jämställdhet för kvinnor och män i fråga om anställning, yrkesverksamhet och yrkesutbildning, inbegripet arbetsvillkor, oavsett enligt vilka rättsliga förhållanden en person är anställd eller sysselsatt."

2. Artikel 1.2 skall utgå.

3. Följande punkt 1a skall införas i artikel 1:

"1a. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att undanröja bristande jämställdhet och på ett aktivt och synbart sätt främja jämställdhet mellan kvinnor och män genom att införliva detta mål i alla lagar och andra författningar samt i all politik och i all verksamhet på de områden som avses i punkt 1".

4. Följande artikel 1a skall införas:

"Artikel 1a

Definitioner

1. I detta direktiv avses med

- direkt diskriminering: en situation där en person på grund av kön behandlas på ett mindre gynnsamt sätt i jämförelse med hur en annan person behandlas, har behandlats eller skulle behandlas i en liknande situation,

- indirekt diskriminering: en situation där en skenbart neutral bestämmelse eller ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt särskilt missgynnar personer av det ena könet jämfört med personer av det andra könet, såvida inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättet i fråga är objektivt berättigat genom ett rättmätigt och proportionellt mål, och de medel som används för att uppnå det målet är lämpliga och nödvändiga,

- trakasserier: en situation där ett oönskat könsrollsrelaterat beteende äger rum vid tillgång till anställning eller på arbetsplatsen, under anställning eller yrkesutbildning med syftet eller effekten att kränka en persons värdighet eller skapa en hotfull, fientlig, förnedrande, förödmjukande, kränkande eller störande miljö,

- sexuella trakasserier: en situation där någon form av verbalt, icke-verbalt eller fysiskt beteende av sexuell natur äger rum, som förövaren är medveten om eller bör vara medveten om, vid tillgång till anställning eller på arbetsplatsen, under anställning eller yrkesutbildning med syftet eller effekten att kränka en persons värdighet eller skapa en hotfull, fientlig, förnedrande, förödmjukande, kränkande eller störande miljö."

5. Följande artikel 1b skall införas:

"Artikel 1b

'Trakasserier' eller 'sexuella trakasserier' i den mening som avses i artikel 1a skall anses som diskriminering på grund av kön och skall därför förbjudas.

Medlemsstaterna skall vidta åtgärder som förpliktar dem som enligt nationell lagstiftning ansvarar för tillgång till yrkesutbildning, anställning eller sysselsättning, eller villkoren för dessa, att vidta åtgärder för att förebygga sexuella trakasserier, vilka kan omfatta ett system med rådgivare med tystnadsplikt på arbetsplatsen."

6. Följande artikel 1c skall införas:

"Artikel 1c

Beteende i form av incitament, instruktioner eller påtryckningar som uppmuntrar till diskriminering skall omfattas av definitionerna av direkt diskriminering."

7. Artikel 2 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 2 skall ersättas med följande:

"2. Varje generellt utestängande av, eller generell begränsning som omfattar endera könet i fråga om tillgång till någon form av förvärvsarbete eller till sådan utbildning som krävs för att få tillträde till en sådan aktivitet utgör diskriminering enligt detta direktiv. I det undantagsfall där en medlemsstat föreskriver att en skillnad i behandling som grundas på en egenskap som hänförs till kön inte skall utgöra diskriminering i det fall egenskapen, på grund av arten av den berörda yrkesverksamheten utgör ett exakt och avgörande yrkeskrav, skall det mål som eftersträvas vara berättigat och kravet stå i förhållande till detta.

Undantagen från jämställdhetsprincipen skall hållas inom gränserna för vad som är lämpligt och nödvändigt för att uppnå det eftersträvade målet."

b) Följande stycke skall läggas till i punkt 3a:

"En kvinna som har fött barn skall ha rätt att efter barnledighetens slut, eller efter frånvaro som har direkt samband med, eller är en följd av graviditet och/eller förlossning, återuppta sitt eget arbete eller motsvarande arbete enligt villkor som inte är mindre förmånliga, samt dra nytta av varje förbättring av arbetsvillkoren som hon skulle ha haft rätt till under sin frånvaro ". c) Följande punkt 3b skall införas:

"De medlemsstater som erkänner rätten till faderskapsledighet skall vidta nödvändiga åtgärder för att skydda förvärvsarbetande män mot avsked när de utnyttjar denna rättighet och se till att de efter ledighetens slut har rätt att återuppta sitt arbete eller en motsvarande tjänst på villkor som inte är mindre fördelaktiga för dem.

Varje behandling som missgynnar en kvinna och som har samband med graviditet, moderskap eller förenande av familje- och arbetsliv utgör direkt diskriminering."

d) Punkt 4 skall ersättas med följande:

"4. . Medlemsstaterna skall vartannat år lägga fram rapporter för kommissionen om de aktiva åtgärder som de antar eller behåller, samt om deras genomförande, på grundval av vilka kommissionen vartannat år skall anta och offentliggöra en rapport med en jämförande utvärdering av de aktiva åtgärder som vidtas i varje medlemsstat i enlighet med artikel 141.4 i fördraget och mot bakgrund av förklaring nr 28 som lagts till Amsterdamfördraget."

8. Följande artikel 2a skall införas:

"Artikel 2a

Medlemsstaterna kan införa eller behålla bestämmelser som bättre slår vakt om principen om kvinnors och mäns jämställdhet än bestämmelserna i detta direktiv.

Detta direktivs genomförande får under inga omständigheter ligga till grund för en försvagning av det skydd mot diskriminering som redan finns i medlemsstaterna på de områden som omfattas av direktivet."

9. Artikel 3.1 skall ersättas med följande:

"1. Tillämpningen av principen om kvinnors och mäns jämställdhet innebär att det inte skall förekomma någon direkt eller indirekt diskriminering på grund av kön i den offentliga eller privata sektorn, inklusive offentliga organ, i fråga om följande:

a) Villkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egenföretagare eller yrkesutövning, inklusive urvalskriterier och villkor för anställning inom alla verksamhetsgrenar på alla nivåer i arbetslivet, inbegripet befordran.

b) Tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesutbildning, högre yrkesutbildning och omskolning, inklusive yrkespraktik.

c) Anställnings- och arbetsvillkor, inklusive avskedande och löner.

d) Medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation eller i andra organisationer vars medlemmar utövar ett visst yrke, inbegripet de förmåner dessa organisationer tillhandahåller."

10. I artikel 3.2 skall den inledande meningen ändras på följande sätt:

"2. För detta ändamål, och utan att bestämmelserna i artikel 141.4 åsidosätts, skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att"

11. I artikel 3.2 skall led b ersättas med följande:

"b) alla bestämmelser som strider mot principen om kvinnors och mäns jämställdhet och som ingår i kollektivavtal eller anställningsavtal, interna bestämmelser i företag eller i bestämmelser som reglerar all självständig yrkesverksamhet, skall förklaras ogiltiga,"

12. I artikel 3.2 skall följande punkt d läggas till:

"d) Alla bestämmelser som strider mot principen om kvinnors och mäns jämställdhet skall anses ogiltiga , när de rör medlemskap och verksamhet i en arbetstagar- eller arbetsgivarorganisation eller annan organisation, vars medlemmar har ett särskilt yrke, inklusive de fördelar en sådan organisation ger."

13. Artikel 4 b skall ersättas med följande:

"b) alla bestämmelser som strider mot principen om kvinnors och mäns jämställdhet och som ingår i kollektivavtal eller individuella anställningsavtal, interna bestämmelser i företag eller i bestämmelser som reglerar all självständig yrkesverksamhet, skall förklaras ogiltiga,"

14. Artikel 5 b skall ersättas med följande:

"b) alla bestämmelser som strider mot principen om kvinnors och mäns jämställdhet och som ingår i kollektivavtal eller individuella anställningsavtal, interna bestämmelser i företag eller i bestämmelser som reglerar all självständig yrkesverksamhet, skall förklaras ogiltiga,"

15. Artikel 6 skall ersättas med följande:

"Artikel 6

1. Medlemsstaterna skall inom sina nationella rättssystem vidta de åtgärder som är nödvändiga för att de personer som anser sig ha förfördelats på grund av att principen om kvinnors och mäns jämställdhet inte har tillämpats i deras fall i enlighet med artiklarna 3, 4, och 5 skall få möjlighet att få ärendet prövat i domstol, eventuellt efter att de har vänt sig till andra behöriga myndigheter, även efter det att anställningsförhållandet har upphört.

2. Medlemsstaterna skall inom sina nationella rättssystem vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att ersättningen för den förlust som lidits eller den skada som åsamkats den person som drabbats av diskriminering i strid med artiklarna 3, 4 eller 5 är riktiga och effektiva, proportionella och avskräckande och inte begränsas genom att man på förhand fastställer en övre gräns eller utesluter att ränta utges för att gottgöra den förlust som skadeståndsmottagaren lidit på grund av den tid som förflutit tills dess att skadeståndsbeloppet faktiskt betalades ut."

16. Artikel 7 skall ändras på följande sätt:

"Artikel 7

"Medlemsstaterna skall, för att säkerställa att principen om kvinnors och mäns jämställdhet iakttas, införa sådana åtgärder inom sina nationella rättssystem som är nödvändiga för att skydda personer som omfattas av detta direktiv, inklusive anställda och fackliga företrädare, vare sig de är offer eller vittnen, från avskedande, annan ogynnsam behandling eller andra ogynnsamma konsekvenser, inbegripet rättsliga åtgärder som vidtas mot dem, till följd av alla slags klagomål eller förfaranden och som syftar till att se till att principen om kvinnors och mäns jämställdhet följs."

17. Följande artiklar 8a, 8b och 8c skall införas:

"Artikel 8a

1. Medlemsstaterna skall inrätta oberoende organ för att tillämpa principen om kvinnors och mäns jämställdhet. Dessa organ kan utgöra en del av ett oberoende organ som på nationell nivå har till uppgift att säkerställa enskildas rättigheter. Dessa organs befogenheter skall omfatta samtliga områden inom direktivets räckvidd, rådets direktiv 75/117/EEG, rådets direktiv 79/7/EEG, 86/378/EEG, ändrat genom direktiv 96/97/EG, rådets direktiv 92/85/EG, rådets direktiv 96/34/EG, ändrat genom direktiv 97/75/EG, rådets direktiv 97/80/EG, ändrat genom direktiv 98/52/EG.

2. Medlemsstaterna skall se till att de oberoende organ som avses i punkt 1 bland annat har till uppgift att ta emot, behandla och föra vidare klagomål från enskilda, grupper av enskilda och organisationer om diskrimininering på grund av kön, att inleda undersökningar eller utföra studier om diskriminering på grund av kön samt att offentliggöra rapporter i frågor med anknytning till diskriminering på grund av kön.

3. Medlemsstaterna skall se till att sammanslutningar, organisationer och andra rättssubjekt vilka har ett legitimt intresse av att säkerställa att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs, kan, antingen på den klagandes vägnar eller för att stödja denne med dennes godkännande, delta i rättsliga eller administrativa förfaranden som fastställts för att se till att skyldigheterna i detta direktiv respekteras.

Artikel 8b

1. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att främja den sociala dialogen mellan arbetsmarknadens parter i syfte att främja likabehandling, inklusive genom övervakning av praxis på arbetsplatsen, kollektivavtal, uppförandekoder, forskning eller utbyte av erfarenheter och goda lösningar.

2. Medlemsstaterna skall, utan att inkräkta på deras avtalsfrihet, uppmuntra arbetsmarknadens parter att på lämplig nivå fastställa regler mot diskriminering på området likabehandling av kvinnor och män.

2a. Medlemsstaterna skall främja dialogen med de icke-statliga organisationer som enligt nationell lagstiftning och praxis har ett berättigat intresse av att främja lika möjligheter.

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att garantera att arbetsgivarna främjar kvinnors och mäns jämställdhet på arbetsplatsen på ett planerat och systematiskt sätt, inbegripet lika lön för lika arbete eller arbete av lika värde.

2b. Medlemsstaterna skall uppmuntra arbetsgivare att sammanställa årliga rapporter om jämställdhet, som innehåller statistik avseende antalet kvinnor och män på olika nivåer i organisationen. Om det i detta avseende förekommer skillnader skall arbetsgivare uppmuntras att i den årliga rapporten inkludera åtgärder för att förbättra situationen.

Artikel 8c

1. Medlemsstaterna skall föreskriva påföljder för överträdelser av de nationella bestämmelser som antagits med tillämpning av detta direktiv och skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa påföljder genomförs på ett effektivt sätt. Påföljderna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 31 december 2002."

Artikel 2

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 2002 eller skall se till att arbetsmarknadens parter genom avtal senast den dagen för in de bestämmelser som krävs. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att de vid varje tidpunkt skall kunna garantera de resultat som krävs enligt detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall inom tre år efter det att detta direktiv trätt i kraft överlämna till kommissionen all den information som behövs för att kommissionen skall kunna utarbeta en rapport till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av detta direktiv.

3. Utan att tillämpningen av punkt 2 påverkas skall medlemsstaterna vart annat år till kommissionen överlämna texten till de lagar, förordningar och bestämmelser om aktiva åtgärder som antagits enligt artikel 141.4 i fördraget.

Artikel 3

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande