SV Europeiska unionens officiella tidning C 272/25

Yttrande från Europeiska regionkommittén — Strategier för smart specialisering (RIS3): inverkan på regionerna och det mellanregionala samarbetet

(2017/C 272/06)

Föredragande: Mikel Irujo Amezaga (ES–EA), företrädare för Navarras regionregering i Bryssel

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1. Europeiska regionkommittén erinrar om att både rådet och Europaparlamentet har erkänt att strategier för smart specialisering kan vara kraftfulla instrument för att bidra till att ta itu med samhällsutmaningar och främja innovation, investeringar och konkurrenskraft på grundval av socioekonomiska och geografiska särdrag.

2. Kommittén betonar vikten av att man i förordning (EU) nr 1303/2013 har fastställt strategier för smart specialisering som ett förhandsvillkor, och välkomnar att ramen för utarbetandet av dessa strategier ger utrymme för en regional strategi och därigenom ger möjlighet att ta hänsyn till regionala förhållanden.

3. Regionerna anslöt sig till strategierna för smart specialisering eftersom detta var en värdefull metod för att göra den regionala utvecklingen mer effektiv och produktiv. Regionerna har för avsikt att bibehålla denna metod som baseras på subsidiaritet och en nedifrån och upp-taktik. De vill behålla sin frihet att välja sina regionala specialiseringar. Det huvudsakliga syftet med utarbetandet av strategier för smart specialisering bör fortsatt vara att uppfylla önskan om att stärka den regionala utvecklingsdynamiken och att skapa sysselsättning i regionerna.

4. Bestämmelserna och riktlinjerna för utarbetandet av en strategi för smart specialisering måste vara förenliga med subsidiaritetsprincipen och ge regionerna tillräckligt manöverutrymme för att kunna ta itu med specifika utmaningar.

Utveckling av strategier för smart specialisering

5. Kommittén erinrar om att man bör garantera deltagandet av samtliga förvaltningsnivåer – statlig, regional, subregional och/eller lokal nivå – som har behörighet och genomför åtgärder inom strategins insatsområden, och se till att detta involverar de relevanta aktörerna i den så kallade ”quadruple helix” (1) med särskild tonvikt på industrins, utbildningsväsendets, forskningsinstitutionernas och medborgarnas roll, även om den exakta sammansättningen av medverkande organisationer beror på de regionala förhållandena.

6. Strategier för smart specialisering har ett mervärde för de regionala och lokala förvaltningarna och ger upphov till sektorsövergripande och mellanregionala gemensamma projekt och investeringar som är till särskilt stor nytta när det gäller industriell förnyelse.

7. Kommittén betonar att utvecklingen av strategier för smart specialisering bör involvera alla berörda aktörer och uppmuntra dem att enas bakom en gemensam vision. Processen bör främja flernivåstyre och bidra till att skapa kreativt och socialt kapital i de berörda områdena.

8. Processen för utformning och löpande översyn av strategierna för smart specialisering bör utgå från en interaktiv förvaltingsmodell som stöder den så kallade entreprenörsprocessen, som åtföljs av en process som kombinerar uppifrån och ned-orienterade och nedifrån och upp-orienterade processer, där också medborgarna, företrädda via kanaler som bedöms vara lämpliga, bör involveras på lämpligt sätt.

9. Kommittén påpekar att skyldigheten att bedriva en deltagandeorienterad process framgår av punkt 4.3 i bilaga I till förordning (EU) nr 1303/2013. I många fall är dock denna process fortfarande otillräcklig. Därför uppmanar ReK kommissionen att uppmuntra relevanta berörda aktörer på nationell, regional och lokal nivå att säkerställa en effektiv tillämpning av denna rättsliga bestämmelse.

10. Kommittén påminner om att det för utvecklingen av strategier för smart specialisering också behövs politiskt ledarskap och enighet, och därför rekommenderas ett aktivt deltagande av alla representativa politiska krafter eller en majoritet av dessa, samt av arbetsmarknadens parter och civilsamhällets organisationer.

11. Kommittén anser att strategierna för smart specialisering inte bör begränsas till frågor om forskning, innovation och utveckling av företag. I linje med den nya kompetensagendan för Europa ska strategierna även ta upp utvecklingen av nya färdigheter, inlärning och utbildning för alla medborgare, särskilt ungdomar, arbetstagare och arbetslösa. Det är också viktigt att främja program för utbildning och utveckling, särskilt i regioner med begränsad erfarenhet på detta område, och med särskilt fokus på framgångar inom olika sektorer som kan användas som referens för andra regioner. Vi vill framhålla att man bör anta åtgärder som rör samarbete mellan innovativa regioner och mindre utvecklade regioner.

12. Kommittén anser att regionernas val av smart specialisering även kan utgöra en uppmuntran till att stärka EU-politiken på vissa områden. Ett flertal regioner har exempelvis valt att utveckla smarta specialiseringar kring frågor som rör sjöfart genom att tillämpa tvärgående och intersektoriella strategier, som EU ännu inte har utarbetat någon struktur för, vilket begränsar deras effektivitet och förmåga att ge stöd.

13. Kommittén understryker att prioriteringen av sektorer där en region har en fördel jämfört med andra regioner bör anpassas till Lissabonstrategins inneboende mål (utbildning av unga och tillgång till sysselsättning, jämställdhet mellan kvinnor och män, investeringar i högre utbildning och forskning, stöd till innovation i små och medelstora företag inom alla sektorer inom den regionala ekonomin, stöd till social och ekologisk innovation osv.). Det är av yttersta vikt att EU:s politik kan fortsätta att stödja dessa grundläggande mål i Lissabonstrategin och samtidigt stärka strategierna för smart specialisering. Även om det faktiskt har skett omfattande framsteg på detta område, krävs det ytterligare framsteg i alla europeiska regioner för att dessa mål ska kunna uppnås.

14. Vi framhåller den roll som strategierna för specialisering och innovation spelar för den hållbara utvecklingen i landsbygdsområdena och vikten av utbildningar med koppling till kartläggningen och utnyttjandet av den potential eller den kapacitet som finns i de lokala samhällena och värdena.

15. Kommittén påminner om att enligt ovannämnda förordning bör strategierna för smart specialisering omfatta en ”övervakningsmekanism”, som bör kunna identifiera och övervaka de ändringar som föreskrivs i respektive prioritering för strategierna för smart specialisering genom ett lämpligt val av resultatindikatorer, och främja utbytet av bästa praxis. Vi understryker vikten av att fokusera på övervakning och utvärdering. Man bör utforma en vägledande, flexibel, gemensam ram, som gör det möjligt att identifiera och övervaka de ändringar som föreskrivs i respektive prioritering för strategierna för smart specialisering, och som underlättar för regionerna att utveckla sina egna mekanismer för övervakning och skräddarsydda indikatorer, på grundval av deras situation och behov. Övervakningsmekanismen gör att regionerna kontinuerligt kan vidareutveckla sina strategier på evidensbaserad grund. Mekanismen beror till stor del på respektive strategis särdrag, och fastställandet av den bör därför vara ett led i utvecklingen av strategin. Kommittén föreslår i detta sammanhang att ett särskilt finansiellt anslag med medel från flera fonder skulle kunna övervägas för att stödja en metod för genomförandet som är integrerad och gemensam för alla aktörer, och som även omfattar verksamheten för analys, övervakning, utvärdering och uppföljning.

16. ReK anser också att strategierna för smart specialisering inte bör begränsas till innovation och forskning. De bör utvidgas så att de i framtiden utvecklas till mer heltäckande strategier för regional utveckling, som omfattar andra aspekter som exempelvis utbildning och yrkesutbildning.

17. ReK noterar den aktuella situationen och föreslår att man skapar en gemensam vägledande ram för uppföljning som kan fungera som referens för de enskilda regionerna, så att de kan utarbeta sina egna övervakningsramar med hänsyn till regionernas särdrag, och man bör även göra det möjligt för regionerna att använda sina egna utvärderings- och uppföljningsmetoder.

18. Kommittén noterar de ansträngningar som gjorts av plattformen för smart specialisering (S3-plattformen) i form av tekniskt bistånd och utveckling av instrument, även om en gemensam vägledande ram skulle uppmuntra större samstämmighet i samband med genomförandet och övervakningen av strategierna för smart specialisering.

19. Kommittén uppmanar till en jämn utveckling och försiktighet i utvärderingsprocessen för strategier för smart specialisering, som är ett nytt politikområde, vars utarbetande och genomförande är komplext och vars fullständiga effekt först kommer att kunna ses under de kommande åren. Den främsta bedömningsgrunden för framgång bör förbli hur den lokala prioriteringen och mobiliseringen ser ut. Regionerna bör vara djupt involverade i fastställandet av utvärderingssystemets verktyg och hur de används.

20. ReK uppmanar kommissionen att offentliggöra villkoren för utarbetandet av strategierna i god tid före nästa programperiod. Att lägga fram riktlinjer efter programperiodens början, såsom i fallet med de nuvarande förhandsvillkoren, omöjliggör arbetet för de verkställande organen.

21. Vi rekommenderar en nära koppling till övervakningen av de regionala operativa programmen inom Eruf, där sådana operativa program spelar en viktig roll för genomförandet av forsknings- och innovationsstrategin, och till användningen av de regionala harmoniserade kriterier som utarbetats för dessa och som enligt kommissionen (2) kan delas upp i ”resursindikatorer”, ”outputindikatorer” och ”resultatindikatorer” (kvalitativa och kvantitativa), samtidigt som man fullt ut beaktar de territoriella särdragen.

22. Vi vill framför allt understryka den potential som de högre utbildningsanstalterna, andra utbildningsanstalter, forsknings- och teknikorganisationer och företag – i synnerhet små nystartade företag samt små och medelstora företag – har när det gäller utformningen och genomförandet av strategierna för smart specialisering. De högre utbildningsanstalterna utgör en förbindelselänk inom den så kallade kunskapstriangeln (forskning, utbildning och innovation) och kan på ett mycket passande sätt stödja uppbyggandet av innovationskapaciteten i regionerna. Därför bör de regionala regeringarna uppmuntra de högre utbildningsanstalterna att spela en aktiv roll i processen för strategier för smart specialisering. I detta sammanhang måste man eftersträva en jämvikt mellan de högre utbildningsanstalternas öppnande gentemot marknadens behov å ena sidan och förutsättningslös utbildning och (grund)forskning för morgondagens innovationer å andra sidan. Vi anser att det därför är viktigt att de högre utbildningsanstalterna är tillgängliga för alla, bidrar till den höjning av utbildningsnivån som krävs i ett kreativt kunskapssamhälle, och svarar mot arbetsmarknadens behov, såväl vad gäller företag som andra arbetsgivare.

23. Kommittén rekommenderar att man i strategierna för smart specialisering i möjligaste mån föreskriver inrättande av flexibla, externa organisationer eller strukturer som syftar till att stödja myndigheterna, särskilt de som har begränsade resurser, i samband med uppbyggnaden av de lokala och regionala myndigheternas kapacitet. Det stöd och de externa utvärderingar (till stöd för expertgranskningar och expertbesök) som S3-plattformen står för är mycket användbara men inte tillräckliga, eftersom vi anser att varje lokal och regional myndighet bör få möjlighet att utveckla sin egen lokala och regionala kapacitet, inklusive mekanismer för genomförande, övervakning och uppföljning av strategierna för smart specialisering.

24. Även vid utvecklingen och genomförandet av strategierna för smart specialisering måste kostnaderna och nyttan stå i proportion till varandra. Generellt sett måste man utnyttja alla möjligheter för att undvika att strategierna för smart specialisering leder till nya byråkratiska bördor.

25. Strategierna för smart specialisering måste vara utformade på ett sådant sätt att de är tillräckligt flexibla under hela strukturfondsperioden. De får inte stå i vägen för nya utvecklingstendenser, smart diversifiering och t.ex. omvälvande innovationer i regionerna. I synnerhet får strategierna för smart specialisering inte begränsa privat näringsverksamhet, t.ex. hos uppstartsföretag, i de berörda regionerna.

Synergier mellan de europeiska struktur- och investeringsfonderna och andra program

26. Kommittén påpekar att den bakomliggande tanken med strategierna för smart specialisering sträcker sig längre än en mer effektiv användning av strukturfonderna, och syftet är att skapa synergieffekter mellan den regionala innovations- och utvecklingspolitiken och de finansiella instrumenten för att undvika dubbleringar.

27. Att främja synergieffekter mellan de europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna) och Horisont 2020 är en av prioriteringarna för perioden 2014–2020. Det komplicerade regelverket utgör emellertid ett hinder för denna process. Detta sökande efter synergieffekter bör även involvera Europeiska unionens andra politikområden och deras verktyg för ingripande.

28. Kommittén understryker att en sådan strategi även bör syfta till att stärka stödet till små och medelstora företag, deras olika projekt och kollektiva agerande, samt nystartade företag.

29. ReK framhåller att det är absolut nödvändigt att förenkla regelverket och skapa fungerande förbindelselänkar som kommer att förbättra samspelet mellan de olika stödkoncepten. Samtidigt bör dessa innehålla en lättbegriplig och tydlig beskrivning av hur de avser att förverkliga och underlätta synergier.

30. Kommittén anser att det är viktigt att främja program för kapacitetsuppbyggnad, särskilt i områden med begränsad erfarenhet i detta avseende, genom att rikta uppmärksamheten på projekt som är framgångsrika ur ett sektorsspecifikt perspektiv som skulle kunna utgöra riktmärken för andra regioner.

31. En viktig framgångsfaktor för att synergieffekter ska uppstå är att man främjar kommunikationen och samarbetet mellan de berörda parter som känner till de olika stödinstrumenten (strukturfonder och Horisont 2020) men som hittills vetat för lite om det andra området i fråga. Detta gäller på både regional och europeisk nivå. Vi uppmanar kommissionen och regionerna att stödja och främja utbyten mellan dessa grupper.

32. En avgörande faktor för om projektet ska bli framgångsrikt är friktionsfria förbindelser mellan de olika styresnivåerna (europeisk, nationell, regional och i förekommande fall lokal nivå), liksom samordningen mellan bl.a. förvaltningsmyndigheterna och de nationella kontaktpunkterna.

33. Vi beklagar att den bristfälliga harmoniseringen mellan regelverket för det stöd som administreras direkt av kommissionen (Horisont 2020), och det indirekt förvaltade stödet (ESI-fonderna) som omfattas av begränsningarna av det statliga stödet, fortfarande är ett stort hinder för utnyttjandet av synergieffekter mellan dessa båda. Rekommendationerna i den studie om denna fråga som nyligen beställdes av Europaparlamentet bör tillämpas (3).

Rationalisering av kommissionens initiativ

34. Kommittén vill ännu en gång uppmärksamma det utmärkta arbete som utförts av S3-plattformen, samtidigt som det finns en lång rad kommissionsinitiativ som ger upphov till förvirring, brist på medvetenhet och bristande samordning mellan regionerna.

35. Det är nödvändigt att analysera synergieffekter mellan olika instrument, initiativ, verktyg och stödorgan, till exempel plattformen för smart specialisering, European Cluster Observatory (kluster), europeiska innovationspartnerskap, Europeiska strategiska forumet, initiativ när det gäller viktig möjliggörande teknik samt forskningsinfrastrukturer, och många fler.

36. Kommissionen uppmanas att säkerställa ökad samstämmighet när det gäller tolkningen av initiativen samt genomförandet av dessa, framför allt med tanke på mindre regioner och regioner med mindre administrativ kapacitet.

37. Kommittén vill se ett tydliggörande för att bättre kunna identifiera de områden där kommissionen har för avsikt att avsätta betydande resurser i syfte att utveckla ett övergripande förhållningssätt till värdekedjan på europeisk nivå inom en viss sektor med hjälp av framgångsrika exempel på viktiga områden som är relevanta för så många medlemstater/regioner som möjligt, där det är lämpligt att kommissionen fokuserar på strategier för nätverk, stöd och organisation med hjälp av strategier för smart specialisering.

38. Kommittén uppmanar EU att förtydliga vilken inverkan strategierna för smart specialisering kommer att ha på EU:s andra styrmekanismer och de berörda aktörerna och att förbättra kommunikationen, och föreslår att man utarbetar en ”atlas över initiativ, verktyg och projekt inom EU” om frågor som rör strategierna för smart specialisering, i likhet med kommissionens e-juridikportal, som syftar till att underlätta det dagliga livet för medborgarna genom att erbjuda flerspråkig information.

39. Vi rekommenderar att man främjar en kunskapsgemenskap som, med beaktande av bland annat OECD:s, S3-plattformens samt en omfattande akademisk sektors arbete, tillhandahåller utbildning för experter när det gäller strategierna för smart specialisering.

Främjande av mellanregionalt samarbete och skapande av värdekedjor

40. ReK betonar vikten av att skapa en kritisk massa på regional och lokal nivå för att EU och dess industri ska bli konkurrenskraftiga på global nivå. De lokala och regionala myndigheterna är den lämpliga nivån för innovativa ekosystem med möjlighet att skapa de nödvändiga kopplingarna mellan EU:s politik, industrin, forskningscentrum, institutioner för högre utbildning samt medborgarna.

41. Med utgångspunkt i de prioriteringar som fastställs i strategierna för smart specialisering är det nödvändigt att utveckla ett mellanregionalt samarbete som gör det möjligt att skapa värdekedjor i hela EU.

42. Det mellanregionala samarbetet kommer att skapa samverkanseffekter mellan ekonomisk verksamhet och resurser som redan fastställts i regionerna så att man bättre kan utnyttja den potential som finns och undvika onödiga dubbleringar vad gäller investeringar genom att använda strukturfonderna.

43. Det viktigaste är att få tillräcklig information och samordningskapacitet vars optimala resultat vore ett perfekt system präglat av enhetlig komplementaritet, som undanröjer ineffektivitet till följd av överlappning och ren imitation.

44. ReK välkomnar kommissionens olika initiativ på området, t.ex. de tematiska plattformarna, men anser att dessa initiativ bör lanseras med mycket tydligt fastställda finansiella instrument och mål, för att undvika risken för osäkerhet mellan deltagarna och för att undvika överlappning med andra initiativ eller program, exempelvis kunskaps- och innovationsgrupper, ERA-NET, Cosmes klusterprogram, projekt inom ramen för Interreg Europe etc.

45. Vi beklagar att de stora finansiella instrumenten inte används för mindre projekt och är fortsatt otillräckliga för att ge små och medelstora företag möjlighet att bemöta marknadsmisslyckanden och för att underlätta tillgången till krediter och riskfinansieringar, trots de höga belopp som mobiliserats, särskilt inom ramen för Efsi. Många gånger är det komplexiteten, de tidskrävande förfarandena för att förbereda, genomföra och avsluta ett mycket omfattande projekt, samt den låga tekniska mognadsgraden (utan någon synbar avkastning på investeringarna) som hindrar mindre aktörer från att delta.

46. Kommittén betonar vikten av kommissionens utveckling av tematiska plattformar, i synnerhet den möjlighet de erbjuder när det gäller att främja samarbetet mellan regionala aktörer. Kommittén noterar även att ovannämnda plattformar för mellanregionalt samarbete har visat sig vara mycket viktiga för genomförandet och för att maximera den ekonomiska tillväxten och marknadspotentialen, i synnerhet när det gäller industriledd innovation. ReK anser därför att det bör vara möjligt för flera frivilliga regioner att planera organiseringen av vissa specialiseringar på mellanregional nivå: — Inom ett och samma land. — I ett gränsområde. — I de yttersta randområdena. — I ett kust- eller bergsområde. — Inom ramen för ett europeiskt nätverk utan territoriell kontinuitet (till exempel för kulturella och kreativa industrier, tjänster med koppling till de demografiska utmaningarna eller Vanguard-initiativet).

47. Strategierna för smart specialisering bör uppmuntra regionerna att samarbeta för att kluster ska utveckla internationella samarbeten inom sektorer eller gemensamma marknadssegment som bidrar till att förstärka ovannämnda internationella värdekedjor. Den roll som kluster kan spela som förbindelselänkar mellan aktörer inom och utanför regionerna och som kanaler för företagsstöd till små och medelstora företag bör avspeglas i EU:s politik.

48. Kommittén beklagar att de nationella och regionala myndigheterna inte på ett tillfredsställande sätt utnyttjar det gällande regelverket för mellanregional och transnationell användning av de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Detta gäller även genomförandet av insatser utanför programområdet, vilket i praktiken nästan aldrig sker.

49. Enligt ett flertal studier finns det betydande hinder som försvårar användningen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för mellanregionalt och transnationellt samarbete, till exempel brist på resurser eller administrativ kapacitet, brist på exempel på god praxis, osäkerhet om hur man ska gå tillväga, avsaknad av referensram och metoder, avsaknad av tydliga mål, nivåasymmetri i fråga om politisk behörighet, rättsliga hinder och avsaknad av en finansiell ram som främjar arbetet.

50. Det nuvarande regelverket begränsar därför det interregionala samarbetet snarare än att främja det. Vi uppmanar därför kommissionen att stödja arbetet i nätverken av Eruf- och ESF-förvaltningsmyndigheter med praktiska åtgärder t.ex. i fråga om utbyte av information och undanröjande av osäkerhet om huruvida planerade åtgärder i ett specifikt fall är tillåtna, samt att avstå från restriktiva tolkningar av det befintliga regelverket. Vissa av de konkreta hindren beror emellertid inte på att den befintliga lagstiftningen är otillräcklig utan på bristen på administrativ kapacitet och de assymmetriska nivåerna i fråga om politiska/administrativa/vetenskapliga befogenheter.

En ny rättslig och ekonomisk ram

51. Kommittén anser att strategierna för smart specialisering i regionerna verkligen bör beaktas inom all EU-politik, bland annat i genomförandet av hela sammanhållningspolitiken, och inte bara i genomförandet av Eruf.

52. Det kan vara svårt att försöka främja nya politiska strategier med en oförändrad rättslig och ekonomisk ram, och därför vore det lämpligt att göra programmen mer flexibla så att de på ett smidigt sätt kan anpassas till utvecklingen av nya politiska strategier.

53. För att regionerna ska kunna utveckla sitt samarbete i fråga om strategierna för smart specialisering anser ReK att de behöver ett enkelt verktyg som gör det möjligt att verkligen ta hänsyn till kostnaderna för nätverksbyggandet och inte bara när det gäller gemensamma operativa projekt.

54. Kommittén avvisar alla försök att åternationalisera sammanhållningspolitiken efter 2020 eftersom den förblir en hörnsten för att främja strategier för smart specialisering i alla regioner i EU, och det skulle äventyra den positiva utveckling som redan inletts på lokal och regional nivå under den nuvarande finansieringsperioden.

55. ReK rekommenderar därför följande: — En reform av det nuvarande regelverket inom perioden 2014–2020 som främjar såväl samverkanseffekter mellan struktur- och investeringsfonderna och andra program som mellanregionalt samarbete. I denna reform måste det krävas att hanteringen av de europeiska struktur- och investeringsfonderna förenklas och görs flexiblare, genom tillämpningen av förenklade metoder för motivering som baseras på till exempel uppnåendet av mål, användningen av kostnader per enhet såväl som andra åtgärder som är mer anpassade för att medlen för smart specialisering ska kunna tillämpas effektivt. — En förstärkning av målen om hållbar tillväxt för alla samt skapande av sysselsättning inom ramen för strategierna för smart specialisering. — En vägledande, flexibel, gemensam ram i form av en rekommendation om strategierna för smart specialisering som råder bot på den nuvarande avsaknaden av samordning av utformning, genomförande, övervakning och uppföljning av dessa strategier. Dokumentet bör grundas på subsidiaritetsprincipen och vara ett flexibelt och levande verktyg som utvecklas fortlöpande och som lämnar utrymme för uppkomsten av nya nischer för specialisering som tidigare inte fanns. — Snabbt tillhandahållande av lämpliga tillfälliga finansieringsinstrument för främjande av mellanregionalt samarbete. Dessa instrument kan bestå av en kombination av olika typer av finansiering (t.ex. en kombination av bidrag och lån, offentlig och privat finansiering på olika nivåer) och innovativ användning av medel för att stödja pilotprojekt som är inriktade på mellanregionalt samarbete, med konkreta kontakter med industrin och vars resultat kommer att ha en inverkan på marknaden. — I framtiden bör Horisont 2020 föreslå en territoriell strategi som gör det möjligt att samordna den europeiska forsknings- och innovationspolitiken samt strategierna för smart specialisering. Horisont 2020 måste dock även fortsättningsvis bygga på principen om spetskompetens. — Denna territoriella strategi bör ta hänsyn till de svårigheter som vissa regioner, t.ex. de yttersta randområdena, står inför när det gäller att bli projektpartner, eftersom de ligger långt från ekonomiska och tekniska centrum. — Man bör dra lärdom av de pilotprojekt som genomförts av GD Regional- och stadspolitik i de mindre utvecklade regionerna, i syfte att kunna ge tillräckligt stöd till dessa regioner för att på så sätt minska innovationsklyftan i EU. — Man bör genomföra en grundlig förhandsutvärdering av de regionala konsekvenserna av införlivandet av strategin för smart specialisering med flera av EU:s politikområden, som t.ex. forskning (FP 9), industripolitik och den framtida sammanhållningspolitiken. — En brådskande tilldelning av resurser till Interreg Europe, som de kommande åren kommer att vara det konkreta och välbekanta verktyg som för regionerna är det mest lämpliga för detta stöd till nätverksbyggandet med koppling till strategierna för smart specialisering. — Genomförandet av Junckerplanen bör främja inrättandet av regionala plattformar till stöd för utarbetandet av projekt och finansieringen av dessa för att ge Efsi möjlighet att konkret stödja strategierna för smart specialisering. För att projekturvalet ska bli väl genomtänkt är det viktigt att de parter som är involverade i bedömningen av projekten får heltäckande information om det stöd som de lokala och regionala myndigheterna behöver och om deras behov. En förstärkning av det tekniska stödet på regional nivå inom ramen för Efsi är en absolut prioritering. — Europeiska regionkommitténs deltagande i ”High Level Group on maximizing impact of EU R&I Programmes”.

56. Kommissionen rekommenderas att inrätta en arbetsgrupp med aktivt deltagande av Europeiska regionkommittén, där man tar upp alla dessa aspekter som gör det möjligt att i samband med ovannämnda förhandsvillkor för strategierna för smart specialisering säkerställa ökad konkretion samt mål och instrument.

Bryssel den 22 mars 2017. Markku MARKKULA Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) Detta innebär att nationella och regionala förvaltningsmyndigheter och intressenter, t.ex. universitet och andra institutioner för högre utbildning, näringslivet, arbetsmarknadens parter och medborgarna deltar i en process med syftet att utforska möjligheter i fråga om företagande.

(2) Till exempel ”Guidance document on monitoring and evaluation – European Regional Development Fund and Cohesion Fund”, Europeiska kommissionen, 2014.

(3) ”Maximisation of synergies between European Structural and Investment Funds and other EU instruments to attain Europe 2020 Goals”, Europaparlamentet, generaldirektoratet för EU-intern politik, juni 2016, IP/B/REGI/IC/2015-131.