·Samråd med berörda aktörer via arbetsgruppen för att hantera möjligheter och utmaningar i samband med att derivat flyttas från Förenade kungariket till unionen under första halvåret 2021, med flera kontaktmöten med berörda aktörer i februari, mars och juni 2021.

·Ett riktat samråd den 8 februari–22 mars 2022. Det beslutades att samrådet skulle vara riktat och frågorna inriktades på ett mycket specifikt och tekniskt område. Det riktade samrådet besvarades av 71 berörda aktörer via ett onlineformulär. Vissa konfidentiella svar inlämnades även via e-post.

·CEPS, 2021, Setting EU CCP policy – much more than meets the eye.

Initiativet syftar till att öka attraktionskraften hos centrala motparter i EU, minska EU-marknadsaktörernas alltför stora beroende av centrala motparter i tredjeland, skydda EU:s finansiella stabilitet och stärka EU:s öppna strategiska oberoende. Syftet är därmed inte specifikt att uppnå kostnadsminskningar. Det rekommenderade alternativet för att öka attraktionskraften hos centrala motparter i EU kommer dock att leda till enklare förfaranden för centrala motparter i EU, vilket genom att minska de administrativa bördorna och effektivisera de centrala motparternas verksamhet i sin tur kommer att leda till lägre kostnader. Den ungefärliga storleken på dessa kostnadsbesparingar har uppskattats utifrån kontakter med berörda parter och flera antaganden, som behövdes för att extrapolera effekterna för hela EU. Kostnadsbesparingen är av administrativ karaktär och räknas följaktligen som ”ut” enligt principen ”en in och en ut”. Det ungefärliga intervallet uppgår till cirka 5 miljoner euro till 15 miljoner euro (totalt för EU). Detta kommer sannolikt att koncentreras till ett fåtal centrala motparter i EU (eftersom få centrala motparter i EU kan tänkas föra ut nya produkter på marknaden under ett visst år) och kommer sannolikt även att öka deras attraktionskraft. Vad gäller eventuella tilläggskostnader som är relevanta för principen ”en in och en ut”, dvs. mycket begränsat pappersarbete för att öppna ett konto hos en central motpart, är de administrativa kostnaderna försumbara (se närmare information i bilaga 3 till den åtföljande konsekvensbedömningen).

·Åtgärder för att uppmuntra central clearing i EU för att skydda den finansiella stabiliteten: En kombination av olika alternativ ansågs vara lämpligast för att uppnå målen. Alternativen skulle omfatta följande aspekter: i) Ett krav på att clearingmedlemmar och kunder ska inneha ett aktivt konto hos en central motpart i EU. ii) Säkerställa efterlevnad av de nya kraven för clearingverksamhet. iii) Uppmuntra offentliga enheter som clearar frivilligt via en central motpart att göra detta i EU via ett meddelande. vi) Underlätta central clearing. Om dessa alternativ kombineras skulle det vara möjligt att komma till rätta med det alltför stora beroendet av centrala motparter i kategori 2, öka den centrala clearingen inom EU och undanröja hindren för central clearing. En del av dessa åtgärder kan kräva rättsakter på nivå 2 som anger de specifika aspekterna. Policyalternativen har även bedömts separat, men en kombination av alternativen ansågs vara mest ändamålsenlig för att uppnå målen.

Artiklarna 14, 15 och 17 ändras för att säkerställa att de berörda förfarandena för centrala motparter som vill utvidga sitt produktutbud görs kortare, mindre komplicerade och ger mer säkra resultat för centrala motparter i EU. De behöriga myndigheterna måste snabbt bekräfta att den har mottagit ansökan och bedöma huruvida den centrala motparten har lämnat in de handlingar som krävs för auktorisation eller utvidgning. För att säkerställa att centrala motparter i EU lämnar in alla handlingar som krävs tillsammans med ansökan måste Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn och genomförande som anger vilka handlingar som krävs samt deras format och innehåll. Den centrala motparten bör dessutom lämna in alla handlingar till en central databas, så att de omgående delas med den centrala motpartens behöriga myndighet, Esma och kollegiet. Den centrala motpartens behöriga myndighet, Esma och kollegiet bör under förutbestämd bedömningsperiod kontakta varandra och ställa frågor till den centrala motparten för att säkerställa en flexibel samarbetsprocess.

Artikel 25 ändras för att förtydliga att om Esma genomför en granskning av godkännanden av centrala motparter i tredjeland bör sådana centrala motparter inte behöva lämna in en ny ansökan, men däremot tillhandahålla all information som Esma behöver för en sådan granskning.

Artikel 49 ändras för att säkerställa att de berörda förfarandena för centrala motparter som vill genomföra modelländringar görs kortare, mindre komplicerade och ger mer säkra resultat. De behöriga myndigheterna måste snabbt bekräfta att den har mottagit ansökan om modelländring och bedöma huruvida den centrala motparten har lämnat in de handlingar som krävs. För att säkerställa att centrala motparter i EU lämnar in alla handlingar som krävs tillsammans med ansökan måste Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn och genomförande som anger vilka handlingar som krävs samt deras format och innehåll. Den centrala motparten bör dessutom lämna in alla handlingar till en central databas, så att de omgående delas med den centrala motpartens behöriga myndighet, Esma och kollegiet. Genom artikel 49 införs också en möjlighet att i stället för det ordinarie förfarandet genomgå ett förfarande med implicit validering när det gäller modelländringar som inte anses vara väsentliga och det anges närmare vilka ändringar som anses väsentliga. Om en central motpart anser att ändringen inte är betydande kan den börja tillämpa modelländringen innan den mottar beslutet från sin behöriga myndighet.

(14)Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2019/834 ändrades förordning (EU) nr 648/2012 för att bland annat införa ett undantag från rapporteringskraven för OTC-derivattransaktioner mellan motparter inom en grupp där minst en av motparterna är en icke-finansiell motpart. Detta undantag har införts eftersom transaktioner inom grupper som sker med icke-finansiella motparter utgör en relativt liten andel av alla OTC-derivattransaktioner och främst används för intern säkring inom gruppen. Dessa transaktioner bidrar därför inte i betydande grad till systemrisker eller graden av sammanlänkning med det finansiella systemet i övrigt. Eftersom dessa transaktioner är undantagna från rapporteringskraven har Esma, ESRB och andra myndigheter dock haft begränsade möjligheter att tydligt fastställa och bedöma vilka risker icke-finansiella motparter tar på sig. Detta undantag bör avskaffas för att säkerställa ökad insyn i transaktioner inom grupper med tanke på att sådana transaktioner kan ge upphov till sammanlänkningar med det finansiella systemet i övrigt och med hänsyn till den senaste marknadsutvecklingen, i synnerhet det ansträngda läge på energimarknaderna som är en följd av Rysslands oprovocerade och oberättigade aggression mot Ukraina.

(15)För att säkerställa att de behöriga myndigheterna alltid är medvetna om exponeringar på enhets- och gruppnivå och att de kan övervaka sådana exponeringar bör dessa myndigheter införa ändamålsenliga samarbetsförfaranden för att beräkna positionerna i kontrakt som inte clearas hos en auktoriserad eller godkänd central motpart samt aktivt utvärdera och bedöma exponeringsnivån för OTC-derivatkontrakt på enhets- och gruppnivå.

(16)Det är nödvändigt att säkerställa att kommissionens delegerade förordning (EU) nr 149/2013 av den 19 december 2012 om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 fortfarande är lämplig mot bakgrund av marknadsutvecklingen när det gäller kriterier för att fastställa vilka OTC-derivatkontrakt som på ett objektivt mätbart sätt minskar risker. Det är även nödvändigt att säkerställa att nivån på de clearingtrösklar som fastställs i kommissionens delegerade förordning på ett lämpligt och rättvisande sätt tar hänsyn till inneboende risker i, och egenskaper hos, andra derivat än räntederivat, valutaderivat, kreditderivat och aktiederivat. Esma bör därför även se över och när så är lämpligt förtydliga kommissionens delegerade förordning samt vid behov föreslå att den ändras. Esma uppmuntras bland annat överväga och föreskriva mer detaljerade regler för råvaruderivat. Sådana detaljerade regler kan vara att clearingtrösklarna delas upp per sektor och typ, till exempel genom att det görs åtskillnad mellan jordbruks-, energi- eller metallråvaror eller mellan råvaror som baseras på andra egenskaper, såsom kriterier för miljö, samhällsansvar och styrning, miljömässigt hållbara investeringar eller kryptorelaterade funktioner. Under översynen bör Esma sträva efter att höra berörda aktörer som har specifik kunskap om en viss råvara.

(17)Icke-finansiella motparter som måste utväxla säkerheter för OTC-derivatkontrakt som inte clearas genom en central motpart bör ha tillräcklig med tid för att förhandla om och testa förfarandena för utväxling av sådana säkerheter.

(18)De europeiska tillsynsmyndigheterna bör vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa en enhetlig tillämpning av riskhanteringsförfaranden som förutsätter en utväxling av säkerheter som sker i tid, är korrekt och på lämpligt vis separerad avseende OTC-derivatkontrakt som har ingåtts av finansiella och icke-finansiella motparter.

(19)För att säkerställa ett konsekvent och samstämmigt tillvägagångssätt mellan behöriga myndigheter i unionen bör auktoriserade centrala motparter eller juridiska personer som önskar bli auktoriserade enligt artikel 14 i förordning (EU) nr 648/2012 för att tillhandahålla clearingtjänster och clearingverksamhet i finansiella instrument även kunna auktoriseras för att tillhandahålla clearingtjänster och annan verksamhet avseende icke-finansiella instrument. Förordning (EU) nr 648/2012 är enligt artikel 1.2 i den förordningen tillämplig på centrala motparter som enheter, inte på specifika tjänster. När en central motpart, förutom finansiella instrument, även clearar icke-finansiella instrument bör den centrala motpartens behöriga myndighet kunna säkerställa att den centrala motparten uppfyller alla krav i förordning (EU) nr 648/2012 för alla tjänster som den erbjuder.

(20)Centrala motparter i unionen har svårt att utvidga sitt produktutbud och lansera nya produkter på marknaden. Svårigheterna beror på vissa bestämmelser i förordning (EU) nr 648/2012 som leder till att vissa auktorisationsförfaranden är alltför långa, komplicerade och ger osäkra resultat. Förfarandet för att auktorisera centrala motparter i unionen eller utvidga deras auktorisation bör därför förenklas, samtidigt som det säkerställs att Esma och det kollegium som avses i artikel 18 i förordning (EU) nr 648/2012 deltar på lämpligt sätt. För att undvika stora och potentiellt obegränsade förseningar när de behöriga myndigheterna bedömer huruvida en ansökan om auktorisation är fullständig bör den behöriga myndigheten för det första omgående bekräfta att den har mottagit ansökan och snabbt kontrollera om den centrala motpaten har lämnat in de handlingar som krävs för bedömningen. För att säkerställa att centrala motparter i EU lämnar in alla handlingar som krävs tillsammans med ansökan bör Esma utarbeta förslag till tekniska standarder för tillsyn och genomförande som anger vilka handlingar som bör lämnas in, vilka uppgifter handlingarna bör innehålla och i vilket format de bör lämnas in. För att säkerställa en effektiv och samtidig bedömning av ansökningar bör centrala motparter för det andra kunna lämna in alla handlingar via en central databas där de omgående bör delas med den centrala motpartens behöriga myndighet, Esma och kollegiet. För det tredje bör en central motparts behöriga myndighet, Esma och kollegiet under bedömningsperioden stå i kontakt med, och ställa eventuella frågor till, den centrala motparten för att säkerställa en snabb, flexibel och samarbetsinriktad process som resulterar i en genomgripande granskning. För att undvika dubbelarbete och onödiga förseningar bör alla frågor och senare förtydliganden även delas samtidigt mellan den centrala motpartens behöriga myndighet, Esma och kollegiet.

(21)För närvarande råder det osäkerhet om huruvida en ytterligare tjänst eller verksamhet omfattas av en central motparts auktorisation. Det är nödvändigt att undanröja denna osäkerhet och säkerställa proportionalitet om en föreslagen ytterligare tjänst eller verksamhet inte ökar den centrala motpartens risker. Det är således nödvändigt att fastställa att ansökningar i dessa fall inte bör genomgå hela bedömningsförfarandet. Det bör därför närmare anges vilka ytterligare clearingtjänster och clearingverksamheter som inte är väsentliga och därmed inte ökar riskerna för en central motpart i EU, och dessa bör godkännas genom ett förfarande med implicit godkännande av den centrala motpartens behöriga myndighet. Förfarandet med implicit godkännande bör tillämpas när den centrala motparten har för avsikt att cleara ett eller flera finansiella instrument som tillhör samma klasser av finansiella instrument som den har auktoriserats för att cleara, under förutsättning att de handlas på en handlingsplats för vilken den centrala motparten redan tillhandahåller clearingtjänster eller clearingverksamheter, och den föreslagna ytterligare clearingtjänsten eller clearingverksamheten inte omfattar betalning i en ny valuta. Förfarandet med implicit godkännande bör även tillämpas när en central motpart lägger till en ny unionsvaluta i en klass av finansiella instrument som redan omfattas av den centrala motpartens auktorisation eller om den lägger till en eller flera ytterligare löptider i en klass av finansiella instrument som redan omfattas av den centrala motpartens auktorisation, under förutsättning att löptidsintervallet inte förlängs i någon större utsträckning. En central motpart bör dessutom även kunna be sin behöriga myndighet att tillämpa förfarandet med implicit godkännande om den centrala motparten anser att den föreslagna ytterligare clearingtjänsten eller verksamheten inte kommer att öka dess risker, i synnerhet om den nya tjänsten eller verksamheten liknar de tjänster för vilka den centrala motparten redan har beviljats auktorisation. Förfarandet med implicit godkännande bör inte kräva ett separat yttrande från Esma och kollegiet, eftersom ett sådant krav skulle vara oproportionerligt. Esma och kollegiet bör i stället kunna lämna synpunkter till den centrala motpartens behöriga myndighet via den gemensamma tillsynsgrupp som har inrättats för den centrala motparten.

(22)För att främja en samarbetsinriktad fortlöpande tillsyn av centrala motparter bör kollegiet avge ett yttrande om en behörig myndighet överväger att upphäva en central motparts auktorisation och när den behöriga myndigheten genomför den årliga översynen och utvärderingen av den centrala motparten.

(23)För att säkerställa att alla kollegier arbetar på samma sätt och göra tillsynen mer enhetlig bör Esma vara ordförande och leda arbetet i kollegiet för varje central motpart i EU samt beviljas rösträtt i det kollegiet.

(24)Esma bör kunna bidra på ett mer ändamålsenligt sätt till att säkerställa att centrala motparter i unionen är säkra, robusta och konkurrenskraftiga när de tillhandahåller sina tjänster inom unionen. Esma bör därför, utöver de tillsynsbefogenheter som för närvarande fastställs i förordning (EU) nr 648/2012, även kunna avge ett yttrande till centrala motparters behöriga myndigheter om årliga översyner och utvärderingar av centrala motparter, upphävanden av auktorisationer och marginalsäkerheter. När Esma avger ett yttrande bör myndigheten bedöma den centrala motpartens uppfyllande av tillämpliga krav och särskilt fokusera på identifierade gränsöverskridande risker eller risker för unionens finansiella stabilitet. Det är även nödvändigt att göra tillsynen mer enhetlig och säkerställa att alla berörda aktörer informeras om Esmas och kollegiets bedömning av en central motparts verksamhet. Esma bör därför offentliggöra att en behörig myndighet inte följer, eller inte har för avsikt att följa, Esmas eller kollegiets yttrande samt de villkor eller rekommendationer som ingår i yttrandena, samtidigt som hänsyn bör tas till behovet av att skydda konfidentiell information. Esma bör från fall till fall kunna besluta att offentliggöra den behöriga myndighetens skäl att inte följa Esmas eller kollegiets yttrande eller villkor eller rekommendationer som ingår i dessa.

(25)Det är nödvändigt att säkerställa att centrala motparter även efter ett förfarande med implicit godkännande av ytterligare clearingtjänster eller clearingverksamheter, eller ett förfarande med implicit validering av modelländringar, där Esma och kollegiet inte avgett något yttrande, fortsätter att uppfylla kraven i förordning (EU) nr 648/2012. I den översyn som den behöriga myndigheten för en central motpart genomför minst årligen bör den därför i synnerhet överväga sådana nya clearingtjänster eller clearingverksamheter och eventuella modelländringar. För att säkerställa en enhetlig tillsyn och att centrala motparter i unionen är säkra, robusta och konkurrenskraftiga när de tillhandahåller sina tjänster inom unionen bör behöriga myndigheter lägga fram rapporter årligen och Esma och kollegiet avge yttranden om dessa rapporter.

(26)Esma bör ha bör ha medel att identifiera eventuella risker för unionens finansiella stabilitet. Esma bör därför, i samarbete med EBA, Eiopa och ECB, inom ramen för de uppgifter i fråga om tillsyn över kreditinstitut inom den gemensamma tillsynsmekanismen som den tilldelats i enlighet med rådets förordning (EU) nr 1024/2013 fastställa sammanlänkningar och inbördes beroenden mellan olika centrala motparter och juridiska personer, inbegripet gemensamma clearingmedlemmar, kunder och indirekta kunder, gemensamma väsentliga tjänsteleverantörer, gemensamma väsentliga tillhandahållare av likviditet, korsvisa arrangemang för säkerheter, korsvisa fallissemangsklausuler och korsvisa nettningsavtal mellan centrala motparter, korsvisa garantiavtal samt risköverföringar och back-to-back-handelsavtal.

(27)De utgivande centralbanker för alla unionsvalutor för finansiella instrument som clearas av auktoriserade centrala motparter som har begärt medlemskap i tillsynskommittén för centrala motparter är medlemmar utan rösträtt i den kommittén. De deltar endast i kommitténs möten om centrala motparter i unionen i samband med diskussioner om unionsomfattande bedömningar av dessa centrala motparters motståndskraft mot en negativ/relevant marknadsutveckling. Utgivande centralbanker är därför, till skillnad från deras delaktighet i tillsynen över centrala motparter i tredjeland, inte tillräckligt delaktiga i tillsynsfrågor som rör centrala motparter i unionen och som är av direkt betydelse för penningpolitiken och för betalningssystemens funktion, vilket innebär att gränsöverskridande risker inte beaktas i tillräcklig utsträckning. Det är därför lämpligt att dessa utgivande centralbanker kan delta som medlemmar utan rösträtt i alla möten i tillsynskommittén för centrala motparter som rör centrala motparter i unionen.

(28)Det är nödvändigt att säkerställa ett snabbt informations- och kunskapsutbyte och ett ändamålsenligt samarbete mellan de myndigheter som deltar i tillsynen över auktoriserade centrala motparter, särskilt när det krävs ett snabbt beslut av en central motparts behöriga myndighet. Det är därför lämpligt att inrätta en gemensam tillsynsgrupp för varje central motpart i unionen som bistår dessa tillsynsmyndigheter, bland annat genom att lämna synpunkter till den centrala motpartens behöriga myndighet i samband med förfarandet med implicit godkännande av en utvidgning av en central motparts befintliga auktorisation, bidra till att fastställa hur ofta och hur ingående översyner och utvärderingar av centrala motparter bör genomföras samt genom att delta i kontroller på plats. Med tanke på att en central motparts behöriga myndighet även fortsättningsvis har det yttersta ansvaret för de slutliga tillsynsbesluten bör den gemensamma tillsynsgruppen arbeta under ledning av den myndighet som är behörig för den centrala motpart för vilken den gemensamma tillsynsgruppen har inrättats och bestå av tjänstemän från den centrala motpartens behöriga myndighet, Esma och vissa kollegiemedlemmar. Även andra kollegiemedlemmar bör kunna begära att få delta genom att hänvisa till sin bedömning av de effekter som den centrala motparten, om den hamnar i ett finansiellt nödläge, kan få för den finansiella stabiliteten i deras respektive medlemsstater.

(29)För att ge relevanta unionsorgan bättre förutsättningar att få en samlad bild av marknadsutveckling som är relevant för clearing i unionen, övervaka genomförandet av vissa clearingrelaterade krav i förordning (EU) nr 648/2012 och gemensamt diskutera de potentiella risker som är en följd av sammanlänkningar mellan olika finansiella aktörer och andra frågor som rör den finansiella stabiliteten, är det nödvändigt att inrätta en sektorsövergripande övervakningsmekanism som sammanför berörda unionsorgan som deltar i tillsynen över centrala motparter i unionen, clearingmedlemmar och kunder. En sådan gemensam övervakningsmekanism bör förvaltas och ledas av Esma, eftersom det är den unionsmyndighet som deltar i tillsynen av centrala motparter i unionen och övervakar systemviktiga centrala motparter i tredjeland. Andra deltagare bör vara företrädare för kommissionen, EBA, Eiopa, ESRB och ECB inom ramen för de uppgifter som rör tillsynen av kreditinstitut inom den gemensamma tillsynsmekanism som ECB tilldelas i enlighet med rådets förordning (EU) nr 1024/2013.

(30)Som underlag för framtida politiska beslut bör Esma, i samarbete med de andra organ som deltar i den gemensamma övervakningsmekanismen, lämna in en årlig rapport till Europaparlamentet, rådet och kommissionen om resultatet av deras verksamhet. Esma kan inleda ett förfarande vid överträdelser av unionsrätten enligt artikel 17 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 om myndigheten, på grundval av den information som mottagits genom den gemensamma övervakningsmekanismen och de diskussioner som hållits där, anser att behöriga myndigheter inte säkerställer att clearingmedlemmar och kunder uppfyller kravet på att cleara åtminstone en andel av identifierade kontrakt på konton hos centrala motparter i unionen, eller om myndigheten fastställer att det föreligger en risk för unionens finansiella stabilitet på grund av en påstådd överträdelse eller underlåtenhet att tillämpa unionsrätten. Innan Esma inleder ett sådant förfarande vid överträdelser av unionsrätten kan myndigheten utfärda riktlinjer och rekommendationer enligt artikel 16 i den förordningen. Om Esma på grundval av de uppgifter som mottagits genom den gemensamma övervakningsmekanismen och de diskussioner som hållits där anser att uppfyllandet av kravet att åtminstone cleara en andel av identifierade kontrakt på konton hos centrala motparter i unionen inte på ett effektivt sätt säkerställer en minskning av de alltför stora exponeringarna mot centrala motparter i kategori 2 hos clearingmedlemmar och kunder i unionen, bör Esma se över och föreslå en ändring av kommissionens relevanta delegerade förordning som närmare specificerar detta krav och vid behov föreslå att en lämplig anpassningsperiod fastställs.

(31)Oron på marknaden 2020 till följd av covid-19-pandemin och de höga priserna på grossistmarknaderna för energi 2022 till följd av Rysslands oprovocerade och oberättigade aggression mot Ukraina visade att Esma, även om det är viktigt att de behöriga myndigheterna samarbetar och utbyter information för att hantera de risker som uppstår när händelser med gränsöverskridande effekter uppstår, fortfarande saknar de verktyg som behövs för att säkerställa en sådan samordning och en samstämmig strategi på unionsnivå. Esma bör därför kunna sammankalla möten i tillsynskommittén för centrala motparter, antingen på eget initiativ eller på begäran och eventuellt med en utvidgad sammansättning, för att på ett ändamålsenligt sätt samordna de behöriga myndigheternas åtgärder i en krissituation. Esma bör också på enkel begäran kunna begära information från marknadsaktörer som är nödvändig för att Esma ska kunna utföra sin samordningsfunktion i dessa situationer och för att kunna utfärda rekommendationer till den behöriga myndigheten.

(32)För att minska bördan för centrala motparter och Esma bör det klargöras att om Esma genomför en översyn av ett godkännande av en central motpart i tredjeland enligt artikel 25.5 första stycket b, bör den centrala motparten inte vara skyldig att lämna in en ny ansökan om godkännande. Den bör dock ge Esma all information som behövs för en sådan översyn. Esmas översyn av ett godkännande av en central motpart i tredjeland bör alltså inte utgöra ett nytt godkännande av den centrala motparten.

(33)Kommissionen bör när den antar likvärdighetsbeslut kunna undanta det berörda tredjelandet från kravet på ett effektivt likvärdigt system för godkännande av centrala motparter i tredjeland. I sin bedömning av om detta skulle vara proportionerligt kan kommissionen beakta flera faktorer, bland annat om det berörda tredjelandet följer de principer för finansmarknadsinfrastrukturer som offentliggjorts av kommittén för betalningar och marknadsinfrastruktur och Internationella organisationen för värdepapperstillsyn, storleken på de centrala motparter från tredjeland som är etablerade i den jurisdiktionen och, om det finns uppgifter om detta, den verksamhet som clearingmedlemmar och handelsplatser i unionen förväntas bedriva hos dessa centrala motparter från tredjeland.