Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning (EG) om införande av en ingripandemekanism för kommissionen för att undanröja vissa handelshinder"

(98/C 214/24)

Den 2 februari 1998 beslutade rådet i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 1 april 1998. Föredragande var Bo Green och medföredragande Klaus Schmitz.

Vid sin 354:e plenarsession den 29-30 april 1998 (sammanträdet den 29 april 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 93 röster för, 15 emot och 10 nedlagda röster.

1. Huvudsakligt innehåll i kommissionsdokumentet

1.1. I en rad fall har medborgare och företag från andra medlemsstater stött på hinder i fråga om den fria rörligheten för varor.

1.2. Europeiska rådet i Amsterdam beslutade uppmana kommissionen att "undersöka vilka medel som kan användas för att på ett effektivt sätt garantera den fria rörligheten för varor, inklusive möjligheten att införa sanktioner mot medlemsstater". Rådet bad också kommissionen att "lägga fram de relevanta förslagen före nästa möte i december 1997".

1.3. I kommissionens förslag anges EG-fördragets artikel 235 som rättslig grund.

1.4. Förslaget behandlar hinder för den fria rörligheten för varor som beror på en medlemsstats agerande eller underlåtenhet att agera.

1.5. För att beröras av reglerna skall hindren vara "klara, tydliga och ogrundade". De skall dessutom leda till allvarlig störning av den fria rörligheten för varor, ge upphov till allvarlig skada för de enskilda som drabbas samt kräva omedelbart ingripande för att störningen eller skadan inte skall fortgå, utbredas eller förvärras.

1.6. Enligt förslagets definition föreligger passivitet från en medlemsstats sida om den avstår från att vidta nödvändiga och proportionella åtgärder med hänsyn till kränkningens karaktär, för att säkra den fria rörligheten för varor utan att för den skull kränka utövandet av de grundläggande rättigheterna i den nationella rätten.

1.7. Förslagets innehåll är ett förfarande som inspirerats av EG-fördragets regler om statligt stöd.

1.8. Den bindande verkan av kommissionens beslut innebär att den som lidit skada kommer att kunna hänvisa till beslutet inför nationella domstolar. Detta kan göras antingen för att få handelshindren undanröjda eller för att få skadestånd.

2. Allmänna kommentarer

2.1. ESK ställer sig positiv till att man säkerställer den fria rörligheten för varor på inre marknaden. Kommittén välkomnar också att man inför åtgärder mot otillåtna handelshinder som träder i kraft snabbare än de 4-5 år som för närvarande är det normala för ärenden enligt EG-fördragets artikel 169.

Kommittén kan emellertid inte stödja förslaget i föreliggande form.

2.1.1. Den rättsliga grunden

Kommittén anser att kommissionen - i samarbete med medlemsstaterna - bör komma fram till modeller för att snabbt kunna tillämpa förfarandet enligt EG-fördragets artikel 169, särskilt när handelshindren kräver en snabb lösning, i stället för att välja fördragets artikel 235 som rättslig grund, vilken redan genom sin subsidiära karaktär borde vara utesluten. I detta sammanhang hänvisar ESK till artikel 186, som ger EG-domstolen befogenheter att fatta interimistiska beslut.

2.1.2. Inskränkningen av direktivets tillämpningsområde till fri rörlighet för varor

ESK undrar varför förslaget enbart behandlar den fria rörligheten för varor och inte de övriga tre friheterna på inre marknaden: för tjänster, kapital och personer.

2.1.3. Tidsgränser

Enligt ESK:s uppfattning är det inga realistiska tidsgränser som kommissionen föreslår för att medlemsstaterna skall reagera, särskilt med hänsyn till förbundsstater.

2.1.4. Grundläggande sociala rättigheter

Den ingripandemekanism som kommissionen föreslår för att säkerställa den fria rörligheten för varor får under inga förhållanden leda till att man ingriper i samband med konflikter på arbetsmarknaden. Det skulle vara problematiskt om EG-domstolen tvingades pröva huruvida arbetsmarknadskonflikter är lagliga, och därigenom ingrep i nationella rättssystem. Detta skulle strida mot subsidiaritetsprincipen.

2.1.4.1. Därför bör det klart framgå att man först måste ta hänsyn till gemenskapsrättens speciella begränsning (särskilt fördragets artikel 36) när man behandlar en åtgärd som hotar den fria rörligheten för varor. Utanför denna avgränsning skall bedömningen av huruvida kollektiva stridsåtgärder är lagliga enbart ske utifrån nationella regler, och endast av nationella myndigheter och domstolar.

2.1.5. EG-domstolen

Givetvis fäster kommissionen stor vikt vid EG-domstolens domar. ESK vill emellertid sätta frågetecken för om kommissionens förberedande arbete kan påskyndas i så hög grad att man hinner ansöka och fatta beslut om nödvändiga interimistiska åtgärder.

3. Sammanfattning och förslag

3.1. ESK vill verka för fri rörlighet för varor och stöder följaktligen möjligheterna att snabbare och effektivare ingripa mot medlemsstater som skapar hinder genom aktivt agerande eller genom underlåtenhet att agera.

3.2. Vi kan emellertid inte stödja förslaget i föreliggande form, eftersom EG-fördraget inte ger kommissionen de befogenheter som förslaget förutsätter. Kommittén ställer sig också kritisk till förslaget med hänsyn till att dess räckvidd är osäker.

3.3. Det föreligger problem med detta förslag vilket tillsammans med rådets avvisande hållning () gör att ESK föreslår att kommissionens ingripandemekanism bara skall kunna tillämpas när en medlemsstat särbehandlar EU-medborgare eller företag på grund av nationalitet. Kommissionen bör utveckla en ny rättslig grund för en sådan ingripandemekanism med utgångspunkt i EG-fördragets artiklar 6, 7a och 5 samt med hänvisning till fördragets artiklar 169 och 186. Ett sådant förfarande skulle också göra det lättare att integrera de tre övriga friheterna på inre marknaden, nämligen för tjänster, kapital och personer.

3.4. ESK föreslår att kommissionen presenterar ett meddelande som omfattar en utredning om dagsläget, om EG-domstolens rättspraxis samt om alternativa sätt att utveckla ingripandemekanismen t.ex. för situationer där en medlemsstat behandlar unionsmedborgare eller företag olika på basis av nationalitet.

Bryssel den 29 april 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Ministerrådet (ministrarna med ansvar för inre marknaden) av den 30 mars 1998, 6875/98 - PV/CONS. 16 - MI 19.