RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN - Halvtidsutvärdering av programmet Ungdom 2000-2006 (för perioden 2000-2003)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning

1.1. Bakgrund till utvärderingen

1.2. Rapportens syfte

1.3. Metod

1.3.1. Informationskällor

1.3.2. Nyckelfrågor i utvärderingen

2. Allmän bakgrund till programmet

2.1. Historisk bakgrund

2.2. Mål

2.3. Utvecklingen på ungdomsområdet sedan 2000

3. Genomförande av programmet Ungdom

3.1. Allmänna inledande överväganden

3.1.1. Allmänna och särskilda mål

3.1.2. Operativa mål

3.2. Programplaneringens samstämmighet med den allmänna utvecklingen

3.2.1. Målens relevans i förhållande till problemställningen

3.2.2. Slutsatser

3.3. Operativa aspekter

3.3.1. Beskrivning

3.3.2. Sammanfattning av positiva erfarenheter och svårigheter

3.3.3. Bedömning av de operativa aspekterna

3.3.4. Slutsatser

3.4. Delprogram 1 Ungdom för Europa

3.4.1. Riktlinjer

3.4.2. Genomförande

3.4.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

3.4.4. Slutsatser om delprogrammet

3.5. Delprogram 2 Europeisk volontärtjänst

3.5.1. Riktlinjer

3.5.2. Genomförande

3.5.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

3.5.4. Slutsatser om delprogram 2

3.6. Delprogram 3 Ungdomsinitiativ

3.6.1. Riktlinjer

3.6.2. Genomförande

3.6.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

3.6.4. Slutsatser om delprogram 3

3.7. Delprogram 4 Gemensamma åtgärder

3.7.1. Riktlinjer

3.7.2. Genomförande

3.7.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

3.7.4. Slutsatser om delprogram 4 - Gemensamma åtgärder

3.8. Delprogram 5

3.8.1. Riktlinjer

3.8.2. Genomförande

3.8.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

3.8.4. Slutsatser om delprogram 5

3.9. Verksamhet med tredje land

3.9.1. Riktlinjer

3.9.2. Genomförande

3.9.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

3.9.4. Slutsatser om verksamheten med tredje land

4. Allmän utvärdering av programmet

5. Rekommendationer

5.1. Rekommendationer för varje delprogram

5.1.1. Allmänna rekommendationer om samtliga delprogram

5.1.2. Rekommendationer om delprogram 1

5.1.3. Rekommendationer om delprogram 2

5.1.4. Rekommendationer om delprogram 3

5.1.5. Rekommendationer om delprogram 4

5.1.6. Rekommendationer om delprogram 5

5.1.7. Rekommendationer om partnerskapet mellan Europarådet och kommissionen i

fråga om europeisk ungdomsledarutbildning

5.1.8. Rekommendationer om verksamheten med tredje land

5.2. Sammanfattning av rekommendationerna

6. Slutsats

BILAGA 1

BILAGA 2

BILAGA 3

1. Inledning

1.1. Bakgrund till utvärderingen

Denna rapport har tillkommit mot bakgrund av skyldigheten till övervakning och utvärdering av programmet Ungdom enligt artikel 13 i beslut nr 1031/2000/EG [1]. Enligt överenskommelse med medlemsstaterna har utvärderingen gjorts ett år tidigare än planerat för att kommissionen skall kunna beakta slutsatserna och rekommendationerna vid utarbetandet av ett förslag till rättslig grund för de framtida programmen på ungdomsområdet.

[1] EGT L 117, 18.5.2000, s. 1.

För att utvärderingen skall bli så fullständig som möjligt sammanställs i denna rapport de studier av effekterna som lagts fram av medlemsstaterna och programländerna samt de externa utvärderingar som genomförts. Dessutom ingår resultaten från seminarier och tematiska arbetsgrupper i kommissionens regi. Därmed kan ett heltäckande halvtidsresultat av programmet presenteras.

1.2. Rapportens syfte

Med hjälp av resultaten från rapporten kommer det gällande programmet Ungdom att kunna anpassas och fungera som utgångspunkt vid utarbetandet av det framtida ungdomsprogrammet.

1.3. Metod

1.3.1. Informationskällor

Rapporten utgörs av en sammanställning av information från olika källor. Arbetet har utförts av kommissionen med utgångspunkt i bidragen under de senaste tio månaderna. Rapporten har utarbetats i enlighet med principerna för metautvärdering.

De studier av effekterna (se bilaga 1) som medlemsstaterna och programländerna överlämnat har gjorts i enlighet med de metodiska riktlinjer som kommissionen föreslagit (se bilaga 2). Studierna har genomförts under de nationella myndigheternas ansvar av externa experter och med stöd av de nationella programkontoren.

Studierna av effekterna har kompletterats med ett antal särskilda arbeten, vilket har gjort det möjligt att ge en så fullständig bild som möjligt av programmet och att lämna rekommendationer för verksamheten.

Informationskällorna är följande:

- I första hand de rapporter som utarbetats av medlemsstaterna och programländerna om effekterna av programmet Ungdoms delprogram 1, 2, 3 och 5.

- Utvärdering av de nationella programkontoren 2002.

Analys av genomförandet av bestämmelserna om medlemsstaternas och kommissionens ansvar när det gäller de nationella programkontoren för Sokrates, Leonardo och Ungdom.

- Seminarium om utvärdering av förfarandena inom programmet Ungdom i mars 2003.

I seminariet deltog företrädare för ett urval deltagarorganisationer (46 organisationer från 21 programländer) samt externa experter. De gällande förfarandena och verktygen inom ramen för programmet diskuterades och utvärderades.

- Expertmöte om delprogram 3 i februari 2003.

I mötet deltog nationella experter och företrädare för de nationella programkontoren. Effektiviteten i delprogram 3 (Ungdomsinitiativ) utvärderades.

- Den gemensamma kommittégruppen för delprogram 4 i juli 2003.

Gruppen slutförde utvärderingen av delprogram 4, som möjliggör gemensamma åtgärder med programmen Sokrates och Leonardo.

- Arbetsgruppen för delprogram 5 i maj 2003.

Delprogram 5 innefattar stödaktiviteter och krävde på grund av sin mångfald en särskild analys.

I seminariet för utvärdering av delprogram 5 deltog 20 externa experter (bl.a. ungdomsledare, företrädare för icke-statliga organisationer och deltagare i storskaliga projekt), som tillsammans med företrädare för kommissionen, de nationella programkontoren, SALTO och byrån för tekniskt stöd utvärderade det gällande delprogram 5 och utarbetade förslag om dess utveckling på kort och medellång sikt och dess roll i det framtida programmet Ungdom.

- Utvärdering av åtgärder med tredje land.

En extern utvärdering av programmet för ungdomsverksamhet i Europa-Medelhavsområdet genomfördes mellan juni och september 2001. Samarbetet med tredje land (förutom dem som deltar i Euro-Med) utvärderades externt mellan mars och september 2003, och ett utvärderingsseminarium hölls i februari 2003 med deltagarna och de nationella programkontoren.

- Extern utvärdering av partnerskapet mellan Europarådet och kommissionen i fråga om europeisk ungdomsledarutbildning.

1.3.2. Nyckelfrågor i utvärderingen

Utvärderingen av programmet är främst inriktad på följande frågor:

- Programmets interna och externa relevans.

- Programmets effekter på deltagarna.

- Systemeffekter (nationell förvaltning, lagstiftning och politik).

- Operativa verktyg.

- Resultaten för varje delprogram.

2. Allmän bakgrund till programmet

2.1. Historisk bakgrund

Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram Ungdom inrättades genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 1031/2000/EG av den 13 april 2000.

Det omfattar den verksamhet som utvecklats sedan 1988 genom de tre faserna av programmet Ungdom för Europa samt programmet Europeisk volontärtjänst för ungdomar, som genomförts sedan 1998.

I slutet av 1980-talet gällde de första åtgärder på gemenskapsnivå som riktade sig till ungdomar framför allt ungdomsutbyte, som syftar till att göra ungdomar medvetna om verkligheten i Europa genom icke-formell utbildning.

Bland de faktorer som utgjorde mervärdet i programmet Ungdom för Europa när det inleddes 1988 kan framför allt nämnas att det bidrog till att förverkliga politiken för att avskaffa hindren för den fria rörligheten för personer och till att främja ett medborgarnas Europa. Dessa initiativ sammanfaller med det uppsving som den europeiska integrationen fick i och med antagandet av enhetsakten, förverkligandet av den inre marknaden och önskan att skapa ett verkligt europeiskt medvetande.

En kvalitativ förändring av programmet ägde rum i mitten av 1990-talet i och med införandet av volontärtjänstpraktiken, som 1998 blev Europeisk volontärtjänst. Denna nya del i programmet gav ungdomar möjlighet att i ett europeiskt sammanhang skaffa sig kompetens i en icke-formell miljö och att med sitt deltagande ge ett direkt bidrag till samhället.

Införandet av Europeisk volontärtjänst inverkade också direkt på systemen för stöd till ungdomsverksamhet, å ena sidan genom att det skapades ett europeiskt nätverk av icke-statliga organisationer som tar emot unga volontärer, å andra sidan genom att medlemsstaterna anpassade sig till den nya verksamheten.

Det nya initiativet drogs igång vid en tidpunkt då EU, för att möta arbetslösheten, lanserade sin strategi för sysselsättningen, där livslångt lärande spelar en grundläggande roll. Samtidigt inleddes i ett flertal medlemsstater diskussioner om volontärtjänst i samband med att den obligatoriska militärtjänsten gradvis började ersättas med yrkesarméer.

En annan betydelsefull förändring ägde rum på 1990-talet, då programmet successivt öppnades för länder utanför EU, framför allt kandidatländerna och Efta-länderna men även länderna i Medelhavsområdet. Även i detta avseende utvecklades programmet i enlighet med de övergripande utvecklingstendenserna i den internationella politiken.

Samarbetet med tredje land på ungdomsområdet inom ramen för programmen Ungdom och Euro-Med Ungdom utgör en fortsättning av gemenskapens tidigare åtgärder och program sedan 1992. Samarbetet begränsade sig inledningsvis till länderna i Central- och Östeuropa, OSS, Maghrebländerna och länderna i Latinamerika, men utvidgades 1995 till att även omfatta tolv partnerländer i södra Medelhavsområdet, vissa länder i Sydösteuropa och, på försök, i Afrika. Ett särskilt program för partnerländerna i Medelhavsområdet, med betydande delfinansiering från budgetposten för Meda, inleddes 1999.

Man kan konstatera att Europeiska gemenskapens initiativ på ungdomsområdet sedan 1988 har följt samma utveckling som den europeiska integrationen.

2.2. Mål

För att skapa kontinuitet är målen för programmet Ungdom, som genomförs i enlighet med beslut nr 1031/2000/EG, desamma som för de två tidigare programmen Ungdom för Europa och Europeisk volontärtjänst. Programmet har fyra övergripande mål för stödet till icke-formell utbildning.

För att dessa mål skall kunna nås har programmet beviljats ett anslag på 520 miljoner euro för perioden 2000-2006. Programmet är även öppet för kandidatländerna och de Efta-länder som ingår i EES.

2.3. Utvecklingen på ungdomsområdet sedan 2000

Det var när kommissionen 2001 antog vitboken om nya insatser för Europas ungdom som samarbetet på ungdomsområdet verkligen tog fart. Vitboken var resultatet av ett omfattande samråd på europeisk och nationell nivå mellan regeringar, offentliga myndigheter, forskare, aktörer på ungdomsområdet och ungdomarna själva. Detta gjorde det möjligt att strukturera samarbetet på ungdomsområdet.

Denna process gjorde att rådet i maj 2002 kunde anta ramar för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet. I dessa fastställs bl.a. de specifika prioriteringar (delaktighet, information, volontärarbete, ökad förståelse för ungdomar) som medlemsstaterna utgick ifrån när de beslutade att utveckla en öppen samordningsmetod.

De insatser som gjorts till förmån för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet har bidragit till att ge detta område mer struktur och har därmed på ett allt tydligare sätt satt sin prägel på finansieringsinstrumentet.

Genomförandet av den öppna samordningsmetoden ledde i november 2003 till att rådet antog [2] följande gemensamma mål för delaktighet och information:

[2] EUT C 295, 5.12.2003, s. 6.

Gemensamma mål för delaktighet

- Öka ungdomars delaktighet i samhällslivet.

- Öka ungdomars delaktighet i den representativa demokratins strukturer.

- Stödja olika sätt att lära sig medverka.

Gemensamma mål för information

- Förbättra ungdomars tillgång till informationstjänster.

- Tillhandahålla information av god kvalitet.

- Öka ungdomars medverkan i utformning och spridning av information.

3. Genomförande av programmet Ungdom

3.1. Allmänna inledande överväganden

3.1.1. Allmänna och särskilda mål

De allmänna målen för programmet följer av den rättsliga grunden, dvs. artikel 149 i EG-fördraget om utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor, särskilt punkt 2 enligt vilken ett av målen för gemenskapens insatser skall vara att "främja utvecklingen av ungdoms- och ungdomsledarutbyte".

De fyra särskilda målen för programmet anges i beslut nr 1031/2000/EG:

a) Att främja ungdomars aktiva bidrag till uppbyggnaden av Europa genom deras deltagande i gränsöverskridande utbyten inom gemenskapen eller med tredje land för att främja en bättre förståelse för Europas kulturella mångfald samt dess grundläggande gemensamma värderingar, för att på så sätt bidra till kampen mot rasism, antisemitism och främlingsfientlighet.

b) Att stärka deras solidaritetskänsla genom att ungdomar i större omfattning deltar i gränsöverskridande allmännyttig verksamhet inom gemenskapen eller i tredje land, särskilt i de länder som har ingått samarbetsavtal med gemenskapen.

c) Att uppmuntra ungdomars initiativförmåga, företagsamhet och kreativitet så att de kan spela en aktiv roll i samhällslivet och samtidigt öka medvetenheten om värdet av en icke-formell europeisk utbildningserfarenhet.

d) Att stärka samarbetet i ungdomsfrågor genom att främja utbyte av god praxis, utbildning av personer som arbetar med ungdomar/ungdomsledare och utformning av nyskapande åtgärder på gemenskapsnivå.

3.1.2. Operativa mål

För att de särskilda målen skall kunna nås är programmet indelat i fem olika delprogram:

- Delprogram 1 - Ungdom för Europa

- 1.1 - Ungdomsutbyte inom gemenskapen

- 1.2 - Ungdomsutbyte med tredje land

- Delprogram 2 - Europeisk volontärtjänst

- 2.1 - Europeisk volontärtjänst inom gemenskapen

- 2.2 - Europeisk volontärtjänst i samarbete med tredje land

- Delprogram 3 - Ungdomsinitiativ

- Delprogram 4 - Gemensamma åtgärder

- Delprogram 5 - Stödinsatser

- 5.1 - Utbildning och samarbete för aktörer inom ungdomspolitiken

- 5.2 - Information till och forskning om ungdomar

- 5.3 - Information om och synlighet hos åtgärderna

- 5.4 - Stödinsatser

Inom ramen för programmet preciseras de operativa målen genom att åtgärderna för genomförande av de särskilda målen beskrivs på följande sätt i beslut nr 1031/2000/EG:

- Stöd till ungdomars rörlighet över gränserna.

- Stöd till användning av informations- och kommunikationsteknik (IKT) inom ungdomsområdet.

- Stöd till utveckling av nätverk för samarbete på europeisk nivå, vilket möjliggör ett ömsesidigt utbyte av erfarenheter och god praxis.

- Stöd till transnationella projekt som främjar unionsmedborgarskapet och ungdomars engagemang i unionens utveckling.

- Främjande av språkkunskaper och förståelse för olika kulturer.

- Stöd till pilotprojekt som bygger på gränsöverskridande partnerskap i syfte att stimulera till förnyelse och kvalitet på ungdomsområdet.

- Utarbetande på europeisk nivå av metoder för analys och uppföljning av ungdomspolitiken och dennas utveckling (t.ex. databaser, nyckelpersoner, ömsesidig kännedom om "system") samt för spridning av god praxis.

3.2. Programplaneringens samstämmighet med den allmänna utvecklingen

3.2.1. Målens relevans i förhållande till problemställningen

När det gäller programmets inre samstämmighet kan man konstatera att målen på olika nivåer - allmänna, särskilda och operativa - hänger samman på ett harmoniskt sätt, med undantag av två av de operativa målen: "stöd till användning av informations- och kommunikationsteknik inom ungdomsområdet" och "främjande av språkkunskaper och förståelse för olika kulturer", som snarare tillhör programmets särskilda mål än de operativa målen.

Vad beträffar programmets samstämmighet med den allmänna utvecklingen kan man säga att det till viss del stämmer överens med den rådande verkligheten, särskilt efter upprättandet av ramarna för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet. Efter den första fasen av programmet Ungdom har detta utvecklats gradvis, för att svara mot behov som uppstått på avgränsade områden. Genom antagandet av ramarna för det europeiska samarbetet på ungdomsområdet ges ungdomsdimensionen struktur och självständighet. De allmänna mål som ställts upp inom dessa nya ramar bör följaktligen gälla även programmet, och hänsyn bör särskilt tas till nya prioriteringar såsom delaktighet, information, och ökad förståelse för ungdomar, men även till alla nya inslag i fråga om volontärarbete som har tillkommit sedan utkastet till konstitutionsfördrag antogs.

Programmet uppvisar generellt sett en god inre samstämmighet. När det gäller dess samstämmighet med den allmänna utvecklingen är det emellertid inte fullständigt anpassat till den rådande verkligheten. Det betyder inte att programmet saknar samband med den allmänna utvecklingen, men det tar inte hänsyn till de nya faktorer som tillkommit genom samarbetet på ungdomsområdet.

3.2.2. Slutsatser

Målen för programmet har fastställts av lagstiftaren i beslutet; det är alltså nödvändigt att inom dessa ramar försöka finna utrymme för flexibilitet, så att programmet kan anpassas till den allmänna utvecklingen. Det framtida programmet kommer lättare att kunna ta hänsyn till ramarna för samarbete på ungdomsområdet. Denna nya rättsliga grund bör dessutom vara tillräckligt flexibel för att gradvis kunna anpassas till den framtida utvecklingen av samarbetet på ungdomsområdet.

3.3. Operativa aspekter

3.3.1. Beskrivning

Programadministrationen sköts till stor del av de nationella programkontoren enligt de normala administrativa förfaranden, som i princip följs av de nationella programkontoren i samtliga programländer. Inom ramen för halvtidsutvärderingen av programmet har ett frågeformulär sänts till samtliga deltagarorganisationer, via de nationella programkontoren. Syftet var att få deltagarnas synpunkter på öppenheten i de förfaranden och hjälpmedel som för närvarande används för den allmänna programadministrationen och att kontrollera hur pass effektivt de underlättade tillgången till programmet. Frågorna gällde främst tillgången till programmet, förfarandena för ansökan, beslut och rapportering samt reglerna för beviljande av bidrag.

3.3.2. Sammanfattning av positiva erfarenheter och svårigheter

Följande har framkommit genom samrådsprocessen:

Bilden av programmet (information och publicitet): Informationen om programmet har förbättrats avsevärt tack vare dokumentation, nationella och regionala evenemang och Internet. På senare år har informationen bättre anpassats för en ung publik. Handledningen är emellertid inte tillräckligt tydlig, och den bör omarbetas och ges en mer lättläst stil och form, i stället för att ändras årligen.

Bristen på synlighet visar sig främst på politisk nivå.

Programmets tillgänglighet: Det nationella programkontoret är lättillgängligt för de flesta organisationer. Det geografiska avståndet till de nationella programkontoren utgör dock ett hinder för små, lokala organisationers tillgång till programmet, särskilt de som befinner sig i avlägsna landsbygds- eller tätortsområden. De nationella programkontor som har ett nät av lokala eller regionala informationskontor är emellertid mer lättillgängliga för dessa organisationer och kan alltså ge dem ett bättre stöd.

Samstämmighet i genomförandet av programmet: De nationella programkontoren behandlar ansökningarna likvärdigt och godkänner en rimlig andel av projekten. De skiljaktiga beslut som fattas av de nationella programkontoren är dock onekligen en källa till svårigheter för ansökande partnerorganisationer. Problemet visar sig främst i samband med projekt som beviljas delad finansiering och vars olika delar bedöms av olika nationella programkontor som inte samråder i förväg. Systemet för urval och beslut måste alltså göras öppnare, mer konsekvent och mer sammanhängande i alla programländer.

Ansökan: Den gällande tidsplanen, med ett förfarande i fem steg (tre för samarbetsprojekt med tredje land), motsvarar behoven hos de flesta deltagare.

Ansökningsblanketterna har utformats för att användas av erfarna ungdomsledare och är inte anpassade för alla kategorier av ungdomar. Vissa av frågorna är alltför detaljerade för projekt som ännu bara befinner sig på förberedelsestadiet.

I detta sammanhang har de ansökningsförfaranden som tillämpas för mikroprojekt (bilaterala/trilaterala projekt = delad finansiering) respektive makroprojekt (multilaterala projekt där minst fyra partnerorganisationer deltar = vanligtvis en enda ansökan till det nationella programkontoret i värdlandet) diskuterats. Varje förfarande hade sina förespråkare: små organisationer föredrog mikroprojekt, stora makroprojekt.

Större europeiska icke-statliga ungdomsorganisationer efterfrågade dessutom en förenkling av ansökningsförfarandet genom ett system med ansökan för flera projekt inom ett antal delprogram, i stället för ett system med ansökan för enstaka kortvariga projekt.

När ett projekt avslås bör orsakerna till detta anges i detalj, så att en ny ansökan underlättas och uppmuntras.

Finansiella bestämmelser: Systemet med schablonbelopp och fasta belopp är rättvist och mer användarvänligt än det tidigare, som utgick från procentsatser. Det är emellertid inte flexibelt, vilket innebär svårigheter för mycket missgynnade grupper, t.ex. marginaliserade ungdomar, eftersom det är svårt för dem att finna delfinansiering.

Utbetalning av bidrag: I princip skall meddelandet om att ett projekt godkänts och förhandsutbetalningen av bidraget (75 %) till deltagarna göras minst en månad innan projektet inleds. Vissa programländer har dock alltför sent fått veta vilka projekt som valts ut, och kommissionen har dröjt med utbetalningen av bidragen till projekt som bedömts och valts ut på central nivå. Dessa förseningar har i vissa fall medfört att de berörda projekten ställts in eller skjutits upp eller att partner och deltagare bytts ut, vilket har försatt organisatörerna och deras partner i en mycket svår situation.

Utvärderingsförfarande: Deltagarna förutsätts lägga fram sin slutrapport inom två månader efter det att projektet avslutats. De nationella programkontoren och kommissionen (när det gäller centraliserade projekt) utvärderar innehållet och resultatet och granskar den ekonomiska redovisningen innan det resterande bidraget betalas ut. Deltagarna får dock i allmänhet varken feedback eller synpunkter. Uppföljningsmöten, utvärdering och spridning av god praxis är av yttersta vikt för att ungdomsarbetet och strukturer för ungdomar skall kunna utvecklas.

Föreskrifter för de nationella programkontoren: Analysen av hur föreskrifterna för de nationella programkontoren har genomförts, som gjordes 2002 och vars resultat har godkänts av programkommittén, visar att de operativa verktygen och den ram för ansvarsfrågorna som upprättas genom föreskrifterna i stort sett har fungerat tillfredsställande. Även om den praktiska tillämpningen givit upphov till svårigheter i ett fåtal fall, kan erfarenheterna av genomförandet som helhet betraktas som goda. De nuvarande föreskrifterna kommer därför att fortsätta att gälla under hela den tid som programmets rättsliga grund gäller.

3.3.3. Bedömning av de operativa aspekterna

Följande utlåtande kan ges om resultatet av seminariet om förfarandena:

Bilden av programmet: Handledningen innehåller en redogörelse på programländernas viktigaste språk för de huvudsakliga målen för programmet Ungdom, urvalskriterierna och ansökningsförfarandet. Merparten av de nationella programkontoren producerar användarvänliga färgbroschyrer (vanligtvis en för varje delprogram) som vänder sig till en ung publik och förmedlar den relevanta informationen på ett enkelt och lättbegripligt sätt. Vissa webbplatser är också interaktiva och anpassade till en ung publik. Alla nationella programkontor bör uppmuntras att producera dokumentation och informationsverktyg som drar till sig ungdomars uppmärksamhet och väcker deras intresse och motivation.

Det är emellertid inte alltid som programmets mål förmedlas till de relevanta statliga myndigheterna, framför allt på regional och lokal nivå. Denna brist på information innebär också att tillgången till delfinansiering och stöd från de lokala myndigheterna försvåras eller till och med omöjliggörs.

De nationella myndigheterna, de nationella programkontoren och kommissionen har en viktig funktion när det gäller att förbättra bilden av programmet på politisk nivå. Man skulle kunna underlätta deras arbete genom att främja bildandet av partnerskap vid de lokala myndigheterna och mellan dessa. Evenemang som "europeiska ungdomsveckor" spelar också en viktig roll när det gäller att medvetandegöra allmänheten på nationell och lokal nivå.

Programmets tillgänglighet: Programmets tillgänglighet och deltagarnas geografiska närhet på nationell, regional och lokal nivå är viktiga aspekter av programmet. Vissa länder skulle kunna ta lärdom av dem som antagit regionala föreskrifter, i vissa fall permanent och i andra fall på försök, och göra programmet mer lättillgängligt för ungdomarna.

Samstämmighet i genomförandet av programmet: Även om förfarandena är standardiserade bör vissa nationella programkontor anpassa dem till sina nationella behov eller till de tillgängliga resurserna. Man kan konstatera en viss brist på öppenhet, särskilt när det gäller förfarandet för beslut om beviljande av bidrag, när nationella prioriteringar läggs till de europeiska prioriteringarna eller ersätter dessa. För att en viss flexibilitet skall kunna bibehållas är det alltså viktigt att de nationella programkontoren ser till så att det råder en konsekvent jämvikt mellan de europeiska och de nationella prioriteringarna, och att dialog och samråd kontinuerligt äger rum med de nationella programkontoren.

Vissa nationella programkontor vill behålla möjligheten till delad finansiering, eftersom detta system gör det lättare för dem att bedöma aktivitetsnivån på grundval av de ansökningar som inkommit, medan de, när det gäller multilaterala projekt, inte alltid känner till hur många partnerorganisationer som är inblandade i projekt som genomförs i andra länder. Samråd mellan programkontoren bör dock vara obligatoriskt när det gäller projekt med delad finansiering.

Finansiering av projekt: Ansökningar avseende projekt med lång varaktighet som omfattar flera delprogram skulle kunna innebära en förenklad ansökningsprocess och därmed mindre förseningar när det gäller utbetalningar. Genom ett sådant ansökningssystem skulle ungdomsorganisationerna kunna ansöka om flera projekt samtidigt, i stället för att lämna en ansökan för varje projekt. Projekt med längre varaktighet skulle kunna bidra till att öka allmänhetens medvetenhet om programmet och höja motivationen på lokal nivå, vilket skulle öka möjligheterna till ytterligare finansiering.

Det är dock nödvändigt att ta hänsyn till små organisationers och mindre gynnade gruppers begränsningar; i deras fall är mikroprojekt av grundläggande betydelse.

Utvärderingsprocess: Det är väsentligt att deltagarna får en utvärdering av sitt projekt, inte bara i samband med ansökan utan även när projektet avslutats. Utbytet av erfarenheter och god praxis bör underlättas av de nationella programkontoren och kommissionen. Projektresultaten bör påverka programmet och ge effekter på ungdomsstrukturer och ungdomspolitik. Resurser bör ställas till förfogande för att underlätta anordnandet av utvärderingsseminarier på nationell och europeisk nivå.

3.3.4. Slutsatser

Sammanfattningsvis följer här en lista över de rekommendationer som kan ges på grundval av utvärderingen av de förfaranden som gäller för programmet:

- Öka programmets synlighet i politiskt hänseende.

- Upprätta regionala och lokala informations- och kontaktkontor för att öka närheten till deltagarna. Anta riktlinjer för stöd under programmets olika faser (marknadsföring, ansökan, utvärdering), framför allt för marginaliserade ungdomar.

- Förenkla och underlätta ansökningsprocessen på administrativ nivå. Främja och stödja projekt som omfattar flera delprogram, dock utan att avskaffa de småskaliga projekten.

- Öka öppenheten i beslutsprocessen och urvalskriterierna och öka samstämmigheten och förbättra balansen mellan de nationella och de europeiska prioriteringarna i samtliga programländer.

- Förbättra tillgången till programmet för mindre gynnade grupper och ungdomar i tredje land genom att införa en mer flexibel mekanism för beviljande av bidrag.

- Anordna årliga utvärderingsmöten för deltagarna på nationell och europeisk nivå liksom för grupper av länder.

3.4. Delprogram 1 Ungdom för Europa

3.4.1. Riktlinjer

I bilagan till beslut nr 1031/2000/EG om inrättande av programmet Ungdom definieras de särskilda målen för delprogram 1 på följande sätt:

Gemenskapen skall stödja verksamhet för ungdomars rörlighet, förutsatt att verksamheten pågår under minst en vecka, utgår från gemensamma projekt inom gemenskapen (vid utbyte inom gemenskapen) och omfattar grupper av ungdomar som i princip är mellan 15 och 25 år och som är lagligen bosatta i en medlemsstat eller i ett tredje land (vid utbyte med tredje land skall åtminstone två medlemsstater vara delaktiga i denna verksamhet).

Denna verksamhet, som grundar sig på gränsöverskridande partnerskap mellan grupper av aktivt deltagande ungdomar, skall utformas så att de får möjlighet att upptäcka och bli medvetna om andra sociala och kulturella sammanhang och så att de uppmuntras att delta i eller själva starta annan verksamhet på europeisk nivå. Särskild uppmärksamhet skall ägnas ungdomar som för första gången deltar i någon europeisk verksamhet, ungdomar med sämre möjligheter samt småskaliga eller lokala grupper utan erfarenhet på europeisk nivå.

Bilateral rörlighet för grupper kommer att finansieras om detta är motiverat med avseende på målgrupper eller en särskild pedagogisk inriktning, men enbart vid utbyte mellan programländerna.

Finansiering kan ges till verksamhet som syftar till att stärka ungdomars aktiva deltagande i projekt för gruppers rörlighet, särskilt verksamhet som syftar till att förbereda ungdomarna språkligt och interkulturellt inför avresan.

3.4.2. Genomförande

a) Allmän bedömning

Delprogram 1 gör det möjligt att bidra till ungdomars utbildningsprocess, främst genom utbyten, och göra dem medvetna om den kulturella mångfalden, rätten till lika möjligheter och kampen mot utanförskap, rasism och främlingsfientlighet.

Delprogram 1 främjar upprättandet av förstärkta partnerskap på alla nivåer mellan kommissionen och medlemsstaterna, mellan de nationella programkontor som ansvarar för att genomföra delprogrammet och mellan grupper av ungdomar som förbereder och deltar i projekten.

Delprogram 1 bidrar till ungdomars "informella" utbildningsprocess genom att göra dem medvetna om att de deltar i byggandet av Europa. Det bidrar till att ge dem en bättre förståelse för den europeiska mångfalden.

b) Operativa verktyg

Bilateralt utbyte är ett verktyg som lämpar sig för en första europeisk erfarenhet för en ungdomsorganisation eller för grupper av ungdomar med sämre möjligheter. Vad de senare beträffar bör projektens varaktighet och innehåll begränsas, så att de bättre kan anpassas till dessa ungdomars behov.

Multilaterala utbyten har en verkligt interkulturell europeisk karaktär. Sökandet efter utbytespartner är emellertid en besvärlig fas. Partnerskapet är av grundläggande betydelse, men de olika partnernas roller är ibland oklara, särskilt när det gäller fördelningen av det ekonomiska och organisatoriska ansvaret. Det är viktigt att ungdomarna får effektiv ledning, och att de faktiskt deltar genom hela projektet. I detta avseende påpekar medlemsstaterna att man, om programmet tillät det, skulle kunna sänka minimiåldern för deltagande till 13 eller till och med 12 år och låta ungdomarnas mognad avgöra om de kan delta.

I allmänhet blir de ungdomar som deltar i ett utbyte motiverade att även delta i annan verksamhet inom ramen för programmet eller i andra EU-program, t.ex. Sokrates eller Leonardo. Förbindelselänkar mellan programmen vore ett välkommet inslag.

Studien av effekterna visar att ett erkännande av verksamhetens värde efterfrågas, och att deltagarna bör kunna få ett intyg som visar att de deltagit i ett ungdomsutbyte.

När det gäller genomförandet av utbytesprojekt nämner medlemsstaterna att det vore lämpligt att i projektets varaktighet räkna med den tid som ägnas åt förberedelser och åt att sammanfatta genomförandet av projektet.

3.4.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

Mellan 2000 och 2002 anslogs 79,1 miljoner euro till delprogram 1 för ungdomsutbyten inom ramen för programmet Ungdoms budget. 167 298 ungdomar kunde därigenom delta i något av de 8 467 projekt som finansierades av kommissionen. Andelen multilaterala projekt var 30 % 2000 och hade ökat till 40 % vid utgången av 2002, i överensstämmelse med det mål som kommissionen satt upp.

Effekter på ungdomar

Studien av effekterna visade att delprogram 1 gav ungdomar i kandidatländerna möjlighet att vistas i europeiska länder som de inte tidigare haft tillfälle att besöka.

I fråga om de bilaterala utbytena betonas i studien av effekterna att dessa är särskilt lämpliga för ungdomar med sämre möjligheter, t.ex. ungdomar från den romska minoriteten eller ungdomar som bor i utsatta geografiska områden, liksom för ungdomsorganisationer som gör sin första europeiska erfarenhet.

För andra ungdomar är programmet inriktat på multilaterala utbyten mellan grupper. Internationella erfarenheter är något som får ungdomar att växa men kräver en fast ledning. Ungdomsutbyten innebär dessutom en möjlighet att öva främmande språk och att göra interkulturella erfarenheter. Slutligen bidrar de till ömsesidig tolerans och respekt, ett öppet sinne och dialog.

Tack vare rörligheten får ungdomarna också ett ökat medvetande om rollen som europeisk medborgare. Detta öppnande mot Europa utgör ett mervärde som ungdomarna kan utnyttja på arbetsmarknaden. Det bör dock noteras att denna typ av icke-formell utbildning visserligen inte innebär några svårigheter för ungdomar från socialgrupper med högre utbildning, men att mindre gynnade ungdomar behöver genomgå grundliga förberedelser inför utbytet.

När det gäller det multikulturella lärandet och den personliga utvecklingen uppstår ofta en multiplikatoreffekt som gör att ungdomar som deltagit i ett utbytesprojekt i sin tur vill organisera ett utbytesprojekt eller, i ett andra steg, delta i mer individuella projekt i kreativ anda. Merparten uppvisar också ett större engagemang för verksamhet på lokal nivå.

För ungdomar från mindre gynnade miljöer, slutligen, är programmet mycket värdefullt, som en första europeisk erfarenhet genom bilateralt utbyte. Man bör även notera den positiva effekt som programmet, och framför allt utbytesverksamheten, kan ha för ungdomar med fysiska eller psykiska funktionshinder.

Effekter på ungdomsledare, organisationer och lokala samhällen

När det gäller effekterna av delprogram 1 på ungdomsledarna kan man säga att det har bidragit till att framhäva betydelsen av en hög standard på deras arbete, behovet av särskild utbildning om interkulturella internationella utbyten, nyttan med nätverk mellan behöriga organisationer på ungdomsområdet och utbyte av god praxis samt vikten av språkkunskaper.

Vad ungdomsorganisationerna beträffar står det klart att de generellt sett rättar sig efter de årliga prioriteringar som fastställs av kommissionen och de nationella programkontoren, men att en särskild ansträngning har gjorts när det gäller projektens kvalitet och de regionala särdragen.

De ungdomsledare som medverkar i multilaterala utbyten tillägnar sig kunskap genom erfarenhet, vilket har skapat ett behov av att sprida god praxis; här bör insatserna intensifieras. Ungdomsorganisationerna, å sin sida, ställs inför extraarbete och framför allt en koncentration av verksamheten till skolloven. I vissa medlemsstater använder sig kommunerna av sitt nätverk av vänorter för att utbyten skall kunna komma till stånd.

Genom ett mer systematiskt sökande efter partner, nätverksbyggande mellan ungdomsorganisationer och decentralisering av de strukturer som ger ungdomar möjlighet att delta i utbytesprojekt kan denna del av programmet förbättras.

Inom delprogram 1 (Ungdom för Europa) rekommenderas, när det gäller organisationer med internationell erfarenhet, att multilaterala projekt (med minst fyra deltagande länder) prioriteras. En begränsning av de bilaterala utbytesprojekten till nya och mindre erfarna ungdomsgrupper eller till mindre gynnade grupper är följaktligen inte motiverande för lokala grupper och ungdomsorganisationer, som har en ständig rotation bland sina medlemmar. Även om erfarenheten inte är ny för organisationen, är den det för deltagarna. För små organisationer som arbetar med mindre gynnade grupper, kan de administrativa uppgifterna, organisationen och handläggningen av projekt med flera partner kännas alltför krävande.

Utbytesprojektens multiplikatoreffekt har märkts främst på lokal och regional nivå, där intresset för Europa har ökat och nya ungdomsorganisationer har bildats.

Effekter på politik, lagstiftning och institutioner

Programmet Ungdom tjänar som inspirationskälla för medlemsstaterna, som ofta stöder identiska projekt utanför programmet. Decentraliseringen av programmet, som blir allt mer utbredd vid de nationella programkontoren, ger en multiplikatoreffekt och gör programmet mer lättillgängligt för alla ungdomar utan åtskillnad.

Vad kandidatländerna beträffar är ungdomsutbyten en relativt ny företeelse, eftersom de egentligen inte haft möjlighet att delta i internationella utbyten tidigare.

Kommissionens årliga prioriteringar respekteras och motsvarar i många fall de nationella prioriteringarna. Det vore emellertid önskvärt att inga fler prioriteringar fastställdes, och de nationella prioriteringarna får inte vara sinsemellan oförenliga eller oförenliga med de europeiska prioriteringarna.

3.4.4. Slutsatser om delprogrammet

Genom ungdomsutbyten får ungdomar av olika nationaliteter tillfälle att träffas på ett enkelt sätt i en miljö som gör det möjligt att utforska gemensamma ämnen och upptäcka andra kulturer.

Den i stort sett fullständiga decentraliseringen av detta delprogram till programkontoren har bidragit till att göra programmet mer lättillgängligt och tydligt för de ungdomar som deltar.

Projektens kvalitet blir ständigt bättre tack vare ett grundligare arbete hos organisationerna och andra partner som leder projekt.

Programkontoren arbetar på denna nivå med information och utbildning för projektledare, genom att anordna informations- och utbildningsseminarier.

Följande förbättringar bör dock göras:

- Mer arbete bör läggas ned på att upprätta högkvalitativa partnerskap, särskilt inom de multilaterala projekten. De nationella programkontoren bör spela en viktigare roll i detta sammanhang.

- De nationella programkontoren bör bli mer samspelta för att kunna ge partnerna en bättre service, något som är av ännu större betydelse för bilaterala projekt vars finansiering är beroende av flera nationella programkontor.

- För grupper av ungdomar med sämre möjligheter bör projektens varaktighet kunna förkortas.

- Minimiåldern för deltagande i ett utbyte skulle i vissa fall kunna sänkas till 12-13 år.

- Ungdomar som deltagit i ett utbytesprojekt bör kunna få ett intyg som visar att de deltagit i ett europeiskt program.

- Ett ungdomsutbytesprojekt bör pågå under längre tid och innefatta förberedelser, genomförande av själva projektet och en redogörelse för vad ungdomarna uppnått med projektet när det avslutats.

- Förbindelselänkar mellan delprogrammen bör kunna skapas i form av "övergångsprojekt" med längre varaktighet.

3.5. Delprogram 2 Europeisk volontärtjänst

3.5.1. Riktlinjer

I bilagan till beslut nr 1031/2000/EG om inrättande av programmet Ungdom anges de särskilda målen för Europeisk volontärtjänst. I beslutet avses med "ung volontär" en person som i princip är mellan 18 och 25 år gammal. De unga volontärerna skall utföra en solidarisk verksamhet i syfte att förvärva social förmåga och sociala färdigheter och samtidigt lämna ett bidrag till samhället. De skall i detta syfte i en annan medlemsstat än den där de är bosatta, eller i tredje land, under en begränsad tid (högst tolv månader) delta i en ideell, oavlönad verksamhet som är av betydelse för samhället. Volontärtjänsten bygger på partnerskap och delat ansvar mellan den unga volontären, den utsändande organisationen och den mottagande organisationen. Kommissionen skall utfärda ett intyg om att de unga volontärerna deltagit i volontärtjänsten.

När det gäller delprogram 2.1 (Europeisk volontärtjänst inom gemenskapen) föreskrivs följande i samma bilaga till den rättsliga grunden: "Gemenskapen kommer att stödja gränsöverskridande projekt (av begränsad längd, i princip mellan tre veckor och ett år) som gör det möjligt för ungdomar att aktivt och individuellt delta i verksamheter som är avsedda att bidra till att fylla olika behov i samhället på en rad olika områden och som samtidigt utgör en informell utbildningserfarenhet för att tillgodogöra sig sociala och kulturella färdigheter. Syftet med dessa projekt är att ungdomar skall komma i kontakt med andra kulturer och andra språk och få erfarenhet av nya idéer och projekt i ett multikulturellt civilt samhälle."

Flera prioriteringar har införts: utveckling av den del som avser kortare projekt, för att förbättra tillgången till volontärtjänsten för ungdomar med sämre möjligheter och garantera dem personligt stöd; introducera volontärtjänstverksamhet som något nytt i befintliga partnerskap eller nya partnerskap; inbegripa organisationer som ännu inte deltagit i Europeisk volontärtjänst; införa nya områden och innovationer; bidra till lokal utveckling.

3.5.2. Genomförande

a) Allmän bedömning

Europeisk volontärtjänst lanserades 1996 som en pilotåtgärd. I dag ingår den i programmet Ungdom (2000-2006) och får ett budgetanslag på omkring 25 miljoner euro per år. Det handlar alltså om en av de viktigaste delarna av programmet. Varje år får omkring 3 500 ungdomar i programländerna möjlighet att tillbringa mellan 6 och 12 månader utomlands. För ungdomar med sämre möjligheter har det inrättats en särskild programdel som omfattar projekt med kort varaktighet. Genom Europeisk volontärtjänst finansieras dock även större projekt med deltagande av upp till 60 volontärer på olika platser. År 2002 infördes en möjlighet till kollektiv volontärtjänst, för att ännu fler volontärer skulle kunna sättas in i samband med särskilda evenemang, t.ex. idrottsevenemang.

b) Operativa verktyg

De allra flesta projekt inom Europeisk volontärtjänst administreras av de nationella programkontoren. Det är till största delen frågan om individuella volontärtjänstprojekt med lång varaktighet (bilaterala projekt där en volontär deltar), men det kan även röra sig om individuella projekt eller grupprojekt med kortare varaktighet (mellan 3 veckor och 6 månader) som är öppna för unga volontärer med sämre möjligheter. På central nivå skiljer man mellan två typer av projekt: å ena sidan större europeiska projekt som innefattar många partnerorganisationer och ett stort antal volontärer som sänds till olika platser, å andra sidan individuellt mottagande på europeiska icke-statliga ungdomsorganisationers sekretariat. Ett förfarande för godkännande av mottagande organisationer inom volontärtjänstprojekt har inrättats i programländerna och går ut på att en intresseanmälan görs. Godkännandet är en förutsättning för att en bidragsansökan skall kunna göras och innebär en garanti för det mottagande projektets öppenhet och kvalitet. Byrån för tekniskt stöd kan också hjälpa intresserade personer, volontärer, organisationer och nationella programkontor och arbetar dessutom med kommunikation och rådgivning.

3.5.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

Mellan 2000 och 2002 anslogs sammanlagt 66,5 miljoner euro till Europeisk volontärtjänst (2000: 20,7 miljoner euro; 2001: 23,9 miljoner euro; 2002: 21,9 miljoner euro). Antalet projekt har ökat kraftigt och konstant sedan 2000 (med 15 % mellan 2000 och 2001 och 21 % mellan 2001 och 2002). 17 703 mottagande och sändande projekt finansierades (2000: 5 423; 2001: 5 754; 2002: 6 526). Antalet volontärer inom Europeisk volontärtjänst uppgick sammanlagt till nästan 10 000 vid utgången av denna första treårsperiod (2000: 2 798; 2001: 3 430; 2002: 3 432), och mellan 2000 och 2001 var ökningen så stor som 23 %. Nu tycks antalet ha stabiliserats till omkring 3 500 volontärer per år. I detta sammanhang bör det noteras att omkring 6 000 bilaterala mottagande projekt finns tillgängliga i Europeisk volontärtjänsts databas på Internet.

Effekter på ungdomar

Europeisk volontärtjänst utgör ett avgörande steg i de unga volontärernas liv. De deltar aktivt i projektet och fattar beslutet att leva, lära och arbeta i upp till 12 månader i ett främmande land. Eftersom volontärtjänsten är av övervägande individuell karaktär och pågår under en längre tid bidrar den i de flesta fall mycket till den personliga utvecklingen och ger ett avsevärt förbättrat självförtroende.

Man kan också mycket ofta se en förändring av volontärernas utbildnings- och yrkesmässiga målsättningar. När de kommit tillbaka hem är de f.d. volontärerna öppnare, mer toleranta och mer osjälviska i sitt sätt att tänka och agera. En annan viktig multiplikatoreffekt är att de f.d. volontärerna är mer benägna att delta i icke-formell utbildningsverksamhet och att uppmuntra sina kamrater att också göra det.

Europeisk volontärtjänst innebär otvivelaktigt att ungdomarna får tillfälle att skaffa sig nya personliga, sociala, interkulturella och tekniska färdigheter, vilket kan bidra till att förbättra deras möjligheter i arbetslivet. Det inarbetade och välfungerande systemet med intyg anses mycket betydelsefullt i detta avseende. Generellt sett är volontärerna oerhört nöjda med Europeisk volontärtjänst.

Effekter på ungdomsledare, organisationer och lokala samhällen

Nya och oerfarna organisationer har systematiskt inbegripits och har kunnat skapa nya gränsöverskridande och lokala partnerskap. Deras normala volontär- eller ungdomsverksamhet har i de flesta fall fått ett rejält uppsving när det gäller kvalitet, innovation och internationalisering. Många organisationer har bekräftat att det är tack vare programmet Ungdom som de har kunnat bibehålla sitt ungdomsarbete på internationell nivå.

Eftersom de lokala myndigheterna betraktas som möjliga sändande eller mottagande organisationer, har programmet ofta en hävstångseffekt när det gäller att inleda internationell verksamhet som initierats av kommunerna eller komplettera befintlig verksamhet med hjälp av ett gränsöverskridande volontärprojekt.

I vissa programländer spelar stabila och erfarna nätverk och samordningsorganisationer en betydande roll. Å ena sidan kan dessa nätverk och organisationer dela med sig av en avsevärd erfarenhet och ett stort kunnande till övriga partner. Å andra sidan kan det hända att övriga parter blir mindre motiverade att bidra aktivt, och i några fall ger Europeisk volontärtjänst inget uppenbart mervärde och saknar en tydlig profil.

Vissa organisationer har påpekat att den finansiering som behövs för deltagarna i Europeisk volontärtjänst är mycket betungande för dem och att deras ordinarie volontärprogram haft svårt att konkurrera.

De ungdomsledare som medverkar i projekthandläggningen inom Europeisk volontärtjänst skaffar sig ny kompetens och nya färdigheter. Bland dem som oftast nämns finns organisationsförmåga, solidaritet, kreativitet, ökad ansvarskänsla, mer omfattande internationell erfarenhet och interkulturell kompetens, förmåga att skaffa finansiering och entreprenörsanda.

När det gäller de lokala multiplikatoreffekterna har ett intressant tankeexperiment gjorts i Storbritannien: de sändande och de mottagande organisationerna inom Europeisk volontärtjänst uppger att varje volontär påverkar i genomsnitt 600 personer, vilket innebär att Europeisk volontärtjänst bara i Storbritannien, där 700 volontärer tas emot och sänds ut, hjälper 420 000 personer. Andra länder nämner multiplikatoreffekter inom vissa sektorer; när exempelvis några av deras barnhem börjar ta emot volontärer, får detta de övriga att också göra det.

Effekter på politik, lagstiftning och institutioner

Det är svårt att slå fast ett orsakssamband när det gäller volontärtjänstens effekter på politik, lagstiftning och institutioner. Det är omöjligt att med säkerhet avgöra om det är programmet Ungdom som ligger bakom förändringar i politik, lagstiftning och institutioner på nationell nivå. Man kan dock med säkerhet konstatera en betydande ömsesidig påverkan mellan å ena sidan utvecklingen på nationell nivå, å andra sidan impulserna från programmet och vitboken.

I länder som inte bedriver någon nationell ungdomspolitik eller där välgörenhet traditionellt sett inte förekommer, har programmet en särskilt stor inverkan i detta avseende.

Vissa länder har nyligen tillkännagivit förändringar i de omgivande strukturerna (ökat medvetandegörande om Europeisk volontärtjänst vid de nationella förvaltningarna, anpassningar av lagstiftningen för att göra den nationella volontärtjänsten mer förenlig med den internationella/europeiska dimensionen). I vissa länder, som valt att regionalisera programadministrationen eller att upprätta regionala nätverk med rådgivande funktion eller multiplikatorfunktion, kan man konstatera en stor institutionell påverkan: det har skapats myndigheter och regionala organ för uppföljning, informationsspridning, rådgivning och till och med bistånd med urvalsförfarandena. Det återstår dock att se i vilken utsträckning effektiviteten i programmets genomförande och de gemensamma kriterierna kan garanteras i dessa fall.

Den rättsliga grunden för det gällande programmet Ungdom innehåller visserligen en uppmaning till medlemsstaterna att minska hindren för rörlighet, men det finns fortfarande ett stort antal problem med anknytning till volontärernas rättsliga, skattemässiga och sociala skydd, viseringsfrågan, frågan om erkännande av icke-formell utbildning osv. Det är bara i ett fåtal länder som volontärer har en särskild rättslig ställning.

Erkännandet av den icke-formella utbildning som erhålls inom ramen för Europeisk volontärtjänst, i form av ett intyg som undertecknas av den ansvariga kommissionsledamoten, får positiva omdömen, liksom den förenkling som nyligen gjordes av förfarandet för utfärdande av intyget. Volontärtjänsten är den enda del av programmet där ett sådant godkännande införts. Intyget innebär emellertid ännu inte något systematiskt erkännande av kompetens och färdigheter.

Europeisk volontärtjänst har också i hög grad bidragit till att öka det nationella medvetandet om situationen i grannländerna och på europeisk nivå. Den första europeiska konferensen om samhällstjänst och ungdomar, som hölls den 28-29 november 2003 i Rom, möjliggjorde ett första utbyte av information och god praxis mellan nationella samhällstjänster och de organ som ansvarar för ungdomspolitiken på europeisk nivå. Avsikten är att fortsätta i samma riktning under 2004.

Avslutningsvis påpekar vissa länder att de relativt höga kostnaderna för Europeisk volontärtjänst inte står i proportion till det relativt begränsade antalet volontärer per år. Dessutom innebär volontärtjänstens huvudsakligen individuella karaktär en begränsning när det gäller effekt och synlighet.

3.5.4. Slutsatser om delprogram 2

Det råder inget tvivel om att Europeisk volontärtjänst bör bibehållas som en väsentlig och igenkännlig del av det framtida programmet. Systematiska förbättringar rekommenderas när det gäller delprogrammets tillgänglighet, användarvänlighet, effekt, synlighet, effektivitet och ändamålsenlighet.

- Längre och intensivare förberedelser rekommenderas (förberedande besök, utbildning, språkkurser).

- Större vikt bör läggas vid stabila partnerskap, även med avseende på volontärens deltagande. Ett kompletterande stöd eller ett systematiskt deltagande av andra partner, t.ex. mentorer eller föreningar för f.d. volontärer, skulle kunna bidra till att förbättra kvaliteten och kontinuiteten.

En mer användarvänlig Europeisk volontärtjänst - verktyg, förfaranden, former

- Volontärtjänsten bör förenklas när det gäller formella villkor och förfaranden.

- Den tid som förflyter från projektets utformning fram till genomförandet bör förkortas.

- En intensivare uppföljning eller utvärdering skulle kunna införas för volontärtjänstprojekt och eventuellt även inom programdelen Framtidssatsning.

- Förfarandet för att anmäla intresse för mottagande bör decentraliseras, och ett snabbare och mindre tungrott generellt förfarande bör tillämpas för godkännande och ansökan.

- Införande av minimikvalitetsnormer för mottagande projekt, oberoende av EU-finansieringen, skulle kunna vara av avgörande betydelse för marknadsföringen av Europeisk volontärtjänst. Normerna skulle kunna tjäna som kvalitetsstämpel och vara vägledande för gränsöverskridande volontärarbete.

- Europeisk volontärtjänst bör även i fortsättningen vara decentraliserad, men det rekommenderas att vissa kompletterande projekt förblir centraliserade för att öppna för nyskapande, multilateral, kollektiv, interaktiv eller flerårig verksamhet.

Tillgänglighet

- Tillgången till Europeisk volontärtjänst bör förbättras.

- Det bör undersökas om Europeisk volontärtjänst kan nå målet på 10 000 unga européer per år och i så fall när och på vilket sätt.

- Ungdomar med sämre möjligheter bör även i fortsättningen utgöra den huvudsakliga målgruppen, och volontärtjänsten bör utvecklas för att svara mot deras behov.

- Det finns förslag om att åldersgränserna bör vara 18 och 30 år, med möjlighet till undantag i särskilda fall, men det råder inget allmänt samförstånd i denna fråga.

- Det rekommenderas vidare att Europeisk volontärtjänst fortsätter att stå öppen för små, lokala och oerfarna organisationer, som också kan vara i behov av särskilt stöd.

Finansiering

Det ömsesidiga ekonomiska beroende som skapas av systemet med delad finansiering börjar påverka Europeisk volontärtjänst negativt.

- Alla tänkbara alternativ till delad finansiering bör undersökas, utan att man för den skull avskaffar projektpartnernas och de nationella programkontorens gemensamma ansvar.

- Bland övriga förslag märks sponsring av volontärtjänstprojekt, avskaffande av bidragen, införande av ett system för märkning utan EU-finansiering, förkortad varaktighet för projekten och en sänkning av bidragstaken för varje deltagare.

- Vissa icke-statliga organisationer har föreslagit att frågan om införande av en enhetlig rörlighetskupong för volontärer, studerande och kursdeltagare skall undersökas.

- Förberedelser, utvärdering och uppföljning bör stödjas i större utsträckning.

- Principen med schablonbelopp, fasta belopp och delfinansiering får positiva omdömen och bör bibehållas.

Erkännande

- Utfärdandet av intyg över Europeisk volontärtjänst rekommenderas gå hand i hand med ett bättre erkännande på alla nivåer av den icke-formella utbildning som erhålls inom Europeisk volontärtjänst, t.ex. genom lagstiftning, frivilliga överenskommelser, förstärkt samarbete med Europass eller inrättande av ett bonussystem som syftar till att underlätta tillgången till formell utbildning och sysselsättning.

Rättslig ram

Det finns stora förväntningar på den öppna samordningsmetoden, som införts i samband med volontärtjänst för ungdomar. Man tror att Europeisk volontärtjänst kommer att göra det möjligt att nå vissa av målen i vitboken om ungdomspolitik på det prioriterade området "volontärtjänst för ungdomar".

- Särskild uppmärksamhet måste alltså ägnas åt att eliminera hindren för rörlighet i medlemsstaterna.

- De flesta europeiska länder har varken lagstiftning, föreskrifter om rättslig ställning eller politik som särskilt avser volontärarbete. Denna brist anses allmänt som ett stort hinder för rörligheten, eftersom den innebär att volontärerna likställs med avlönade arbetare, studerande eller praktikanter, som beskattas, går miste om sina sociala förmåner eller stöter på svårigheter när de ansöker om uppehållstillstånd.

3.6. Delprogram 3 Ungdomsinitiativ

3.6.1. Riktlinjer

I bilagan till beslut nr 1031/2000/EG om inrättande av programmet Ungdom definieras de särskilda målen för delprogram 3 på följande sätt:

"För att främja ungdomars initiativförmåga och kreativitet skall gemenskapen stödja projekt där ungdomar aktivt och direkt deltar i nyskapande och kreativa projekt och i projekt som inriktar sig på ungdomars sociala engagemang på lokal, regional, nationell och europeisk nivå. Dessa projekt kommer att ge ungdomarna möjlighet att utveckla sin företagsamhet och att förverkliga egna idéer om verksamhet inom vilken de spelar en central roll. Gemenskapen skall stödja initiativ som syftar till att hjälpa unga volontärer att på bästa sätt använda sig av den erfarenhet som de har förvärvat under sin volontärtjänstgöring och till att uppmuntra deras aktiva integrering i samhället. De initiativ som tas av ungdomarna sedan de har avslutat sin europeiska volontärtjänstgöring kommer att ge dem möjlighet att påbörja och driva verksamhet av social, kulturell, sociokulturell och ekonomisk art och/eller att inrikta sig på sin personliga utveckling. Dessa initiativ skall i första hand vända sig till de ungdomar som är i störst behov av dem. Stödet till ungdomsinitiativ skall syfta till att uppmuntra till en utvidgning av dessa projekt till att omfatta liknande initiativ i andra medlemsstater för att stärka den gränsöverskridande karaktären och i avsevärd omfattning öka erfarenhetsutbytet och samarbetet mellan ungdomar. Stödet kan innebära att möten organiseras mellan ungdomar som arbetar för initiativ på europeisk nivå. Ekonomiskt stöd kan beviljas för ett effektivt inrättande av fasta och gränsöverskridande partnerskap mellan sådana projekt."

3.6.2. Genomförande

a) Allmän bedömning

Delprogram 3, det nyaste inom programmet Ungdom, drogs med vissa svårigheter i början av programmets genomförande. Med sina tre delar (Ungdomsinitiativ, Nätverksprojekt och Framtidssatsning) verkade delprogrammet komplicerat att genomföra, både för deltagarna och för de nationella programkontoren. Detta är anledningen till att delprogrammet, trots ansträngningarna att harmonisera föreskrifterna med hjälp av handledningen, fram till 2002 tolkades och utvecklades på olika sätt i de olika programländerna. Kommissionen anordnade därför under 2002 och 2003 seminarier för diskussion om och utvärdering av delprogram 3.

Studierna av effekterna och de två utvärderingsseminarierna har visat att gruppinitiativen generellt sett har utvecklats på ett tillfredsställande sätt i de flesta programländerna. De har framför allt gjort det möjligt att öppna programmet för en bredare publik och i många fall för ungdomar med sämre möjligheter.

Däremot har det även visat sig att tanken med nätverksprojekten inte var tillräckligt tydlig. Kommissionen preciserade 2003 kriterierna i handledningen och höjde schablonbeloppen. Dessutom öppnades nätverksprojekten, som fram till 2002 varit förbehållna tidigare deltagare i gruppinitiativprojekt, för alla intresserade ungdomar.

Genom Framtidssatsning får ungdomar som deltagit i Europeisk volontärtjänst möjlighet att genomföra ett individuellt projekt som utgör en förlängning av volontärtjänstgöringen. Denna programdel skiljer sig från gruppinitiativen och nätverksprojekten och tycks inte höra hemma inom delprogram 3. Hittills har ungdomarna inte utnyttjat denna möjlighet i någon större utsträckning.

b) Operativa verktyg

Av studien av effekterna framgick att systemet med schablonbelopp har visat sig fungera och alltså bör bibehållas i framtiden. För att underlätta alla ungdomars tillgång till delprogram 3 uppmanar flera länder till en ytterligare förenkling av blanketterna för bidragsansökan och rapportförfarandena.

Den decentraliserade administrationen av delprogram 3 har givit goda resultat. Den har bl.a. gjort det möjligt att öka flexibiliteten och att på nära håll vägleda ungdomar som utformar eller genomför ett projekt. Vissa länder föreslår att man går ännu längre och decentraliserar projektadministrationen.

Flera länder påpekar att stödinsatserna inom delprogram 5 mer systematiskt bör tillämpas till stöd för delprogram 3.

Dessutom uttrycker flera länder önskemål om en förstärkt roll för de organisationer som fungerar som mellanhänder och kontaktpunkter och som vägleder ungdomar som förbereder projekt inom delprogram 3. Det har visat sig att projektens kvalitet förbättras om ungdomarna får god vägledning och projekten ges fasta ramar.

3.6.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

Mellan 2000 och 2002 anslogs 19,4 miljoner euro till Ungdomsinitiativ och Framtidssatsning inom ramen för programmet Ungdoms budget. Därmed kunde 58 954 ungdomar delta i något av de 3 314 projekt som finansierades av kommissionen.

Effekter på ungdomar

Studien av effekterna visade att delprogram 3 bidrar till att de allmänna och särskilda målen för programmet Ungdom kan nås. Det ger ungdomarna möjlighet inte bara att utforma sitt eget projekt i enlighet med sina idéer och övertygelser och med utgångspunkt i sina egna mål, utan även att själva genomföra det. På så sätt inleds en icke-formell och informell läroprocess, genom vilken de lär sig att fatta beslut, ta ansvar, planera ett projekt och slutföra det. När det gäller gruppinitiativen och nätverksprojekten rör det sig om en kollektiv läroprocess, medan lärandet är individuellt inom Framtidssatsning. Det är framför allt inom gruppinitiativen och nätverksprojekten som ungdomarna utformar projekt som främjar deras aktiva deltagande och engagemang i samhället. Genom att aktivt delta i ett projekt blir de medvetna om värden som demokrati, tolerans, solidaritet och kulturell mångfald liksom om riskerna med social utestängning, rasism och främlingsfientlighet.

På individuell nivå innebär genomförandet av ett projekt inom delprogram 3 att ungdomar kan skaffa sig kompetens av mer yrkesmässig art, t.ex. kommunikations-, förhandlings- och argumentationsförmåga, och färdigheter när det gäller projektadministration och ekonomisk förvaltning, kunskaper i informationsteknik samt språkkunskaper. Samtidigt får de bättre självförtroende, lär sig att arbeta i grupp, planera projekt och lösa problem, och därmed utveckla kompetens av mer social karaktär.

En annan fråga gäller ändring av åldersgränsen. Att utveckla ett gruppinitiativ eller ett nätverksprojekt är ett mycket komplext arbete som är svårt att utföra för ungdomar mellan 15 och 20 år. Generellt sett är det ungdomar i 25-årsåldern som lägger fram projekt inom delprogram 3.

Studien av effekterna visade också att denna icke-formella utbildningserfarenhet inte erkänns eller värdesätts på nationell och regional nivå, vilket gör att effekten av programmet blir mindre.

En stark sida hos delprogram 3, särskilt den del som avser gruppinitiativ, är att det är lättillgängligt för ungdomar "i svårigheter". Det har visat sig vara ett värdefullt redskap i programmets strategi för social integration, som syftar till att främja dessa ungdomars tillgång till programmet.

Gruppinitiativ och nätverksprojekt utgör förbindelselänkar till annan verksamhet inom programmet Ungdom. Större delen av dessa projekt föreslås av nya grupper som aldrig tidigare deltagit i programmet. För många unga är det lokala projektet ett första steg innan man går vidare till en "mer sofistikerad" verksamhet som innebär samarbete med utländska partner. I detta avseende innebär delprogram 3 att nya ungdomar får möjlighet att delta i programmet och att deltagarnas mångfald ökar.

När det gäller Framtidssatsning har det framkommit att det är mycket få ungdomar som deltar i verksamheten. I många länder utnyttjas inte hela anslaget. Dessutom är kostnaden för Framtidssatsning hög per deltagare för ett resultat som hittills inte varit övertygande.

Effekter på ungdomsledare och organisationer

När det gäller effekterna av delprogram 3 på ungdomsledare kan det konstateras att programmet Ungdom i allmänhet och delprogram 3 i synnerhet bidrar till att höja kvaliteten på deras arbete och att ge ungdomsarbetet en europeisk eller till och med internationell dimension. För att kunna leda projekt inom programmet måste socialarbetare och ungdomsledare skaffa sig kompetens i fråga om internationellt samarbete och finna partnernätverk utomlands. Hänsyn måste dock tas till det faktum att effekten av delprogram 3 på ungdomsledare är mindre än effekten av andra delprogram, eftersom gruppinitiativen utarbetas av ungdomsgrupperna själva. Det har emellertid visat sig att projektens kvalitet ökar när ungdomarna får vägledning och råd av socialarbetare eller ungdomsledare. Multiplikatoreffekten är tyvärr inte heller alltid den bästa, eftersom de ungdomsledare som deltagit i ett projekt inte alltid utnyttjar denna erfarenhet i samband med framtida projekt.

Effekter på politik, lagstiftning och offentlig förvaltning

Gruppinitiativ och nätverksprojekt är i allmänhet relativt synliga projekt, som ger kommunerna tillfälle att träffa ungdomar och ta del av deras bekymmer och förhoppningar. I detta avseende bidrar de till att på lokal nivå skapa en känsla av att tillhöra Europa.

Generellt sett har programmet Ungdom bidragit till att medvetandegöra inte bara politiska beslutsfattare utan även den allmänna opinionen om frågor med anknytning till den europeiska ungdomspolitiken, på både nationell, regional och lokal nivå. Vitboken om ungdomspolitik har spelat en viktig roll i detta sammanhang, men även projekten inom programmet har bidragit till att "ungdomens Europa" blivit synligare. Detta gäller framför allt gruppinitiativen, som ofta är väl synliga på lokal nivå.

Detta delprograms stora betydelse har lett till att vissa länder skjuter till egna medel för att stödja ett större antal projekt.

3.6.4. Slutsatser om delprogram 3

Sammanfattningsvis kan man säga att målen för delprogram 3 uppnås främst tack vare gruppinitiativen. Effekten av gruppinitiativen är särskilt tydlig när det gäller ungdomarnas personliga utveckling, formandet av deras identitet (självförtroende, anpassningsförmåga, självständighet, initiativförmåga och ansvarskänsla) och deras politiska insikter (konkret insikt om Europatanken, känsla av att ingå i ett europeiskt sammanhang). Denna del av delprogrammet bör bibehållas i det framtida programmet.

Genom nätverksprojekten får gruppinitiativprojekten en europeisk dimension och ett inslag av interkulturellt lärande. I detta avseende kan de betraktas som ännu ambitiösare än gruppinitiativprojekten. Efter en besvärlig inledning skedde under 2003 en avsevärd ökning av antalet nätverksprojekt och en kvalitetsförbättring, tack vare stödåtgärder från kommissionens och de nationella programkontorens sida.

Dessa båda verksamhetstyper bör finnas kvar i programmet: gruppinitiativen därför att de i vidare mening bidrar till den sociala integrationen, och nätverksprojekten därför att de förstärker den europeiska dimensionen hos delprogram 3.

Gruppinitiativen och nätverksprojekten kan verkligen bidra till att förstärka inslaget av icke-formell och informell utbildning i programmet. De kan utgöra ett intressant verktyg för att förverkliga huvudprioriteringarna i vitboken om ungdomspolitik, nämligen ungdomars aktiva samhällsengagemang, ungdomars oberoende, information till ungdomar, deras sociala integration och slutligen deras anställbarhet.

Vad beträffar Framtidssatsning är resultaten inte lika övertygande. De få projekt som genomförts hittills har inte haft tillräcklig effekt för att det skall kunna anses berättigat att bibehålla denna del av delprogram 3.

När det gäller delprogrammets utveckling i framtiden bör de nationella myndigheterna ta följande under övervägande:

- Delprogrammet bör utvecklas med inriktning på ungdomarnas aktiva deltagande, icke-formellt och informellt lärande och social integration.

- Målgruppen bör främst utgöras av ungdomar med sämre möjligheter.

- Det bör skapas förbindelselänkar mellan all verksamhet för att tillgodose ungdomarnas behov.

- Det bör skapas förbindelselänkar mellan icke-formell och informell utbildning och vice versa.

- Programmet Ungdom bör komplettera programmen Sokrates och Leonardo da Vinci och andra politikområden, t.ex. kultur, idrott och sysselsättning.

- Resultaten av icke-formell och informell utbildning bör erkännas (en förteckning över färdigheter när ett projekt avslutas med utgångspunkt i erfarenheterna från Europass (Leonardo da Vinci-programmet) eller de försök med "Personal Record of Achievement" som gjorts av det brittiska nationella programkontoret).

- Åldersgränsen för delprogram 3 bör kunna höjas till 30 år.

- Projektledningen inom delprogram 3.1 (gruppinitiativ och nätverksprojekt) bör förstärkas, bl.a. genom utnyttjande av delprogram 5, särskilt för kontaktseminarier för att förbereda nätverksprojekt.

3.7. Delprogram 4 Gemensamma åtgärder

3.7.1. Riktlinjer

I bilagan till beslut nr 1031/2000/EG om inrättande av programmet Ungdom definieras de särskilda målen för delprogram 4 på följande sätt:

"Eftersom ett flexibelt och kreativt synsätt är en förutsättning för samarbete mellan sektorerna, kan (...) gemenskapsstöd [erhållas] för verksamhet som skall bedrivas tillsammans med andra gemenskapsinitiativ som rör kunskapens Europa, särskilt gemenskapsprogram på utbildningsområdet.

(...) Dessa projekt skall omfatta en rad insatser från ett antal olika sektorer, bland annat ungdomssektorn. Deras finansiering kan kompletteras med stöd från ett antal olika gemenskapsprogram och kan genomföras med hjälp av framställningar om gemensamma projekt.

Lämpliga åtgärder kan vidtas för att främja kontakt och samverkan på regional och lokal nivå mellan dem som deltar i detta program och i utbildningsprogram. I detta sammanhang kan stöd ges till verksamheter som syftar till att öka medvetenheten om vilka möjligheter gemenskapen erbjuder ungdomar."

Eftersom den rättsliga grunden är något generell och abstrakt, har kommissionen hittills valt att genomföra gemensamma åtgärder med hjälp av inbjudningar att lämna projektförslag.

3.7.2. Genomförande

a) Allmän bedömning

De gemensamma åtgärderna genomförs huvudsakligen efter inbjudningar att lämna projektförslag inom de tre programmen Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom. Den första inbjudan offentliggjordes 2001. Det finns därför i dagsläget endast mycket få projekt som kommissionen skulle kunna utvärdera. Sex projekt valdes ut 2001 och formaliserades i mars 2002. Tre av dessa projekt gäller ämnet "Byggandet av kompetensbroar: ett system för att överföra och samla studiemeriter inom det livslånga lärandet", två gäller "Studie- och yrkesvägledning", och ett projekt gäller "Utbildningscentrum för många ändamål och e-lärande". Under 2002 godkändes femton projekt, varav fjorton formaliserades och beviljades anslag i mars 2003. Tre av dessa projekt syftade till en fördjupning på lokal nivå av ämnet studie- och yrkesvägledning (ämne: "Lokala vägledningsnätverk"), sex projekt gällde ämnet "Social integrering av målgrupper", och fem projekt avsåg "Ungdomars aktiva medborgarskap". För 2003 valdes sexton projekt ut i juli månad, och de kommer att formaliseras före årets utgång. Dessa projekt bygger vidare på ämnet "Ungdomars aktiva medborgarskap", och dessutom införs ämnena "Integrering av människor med funktionshinder" och "Värdesättande av icke-formellt och informellt lärande".

Eftersom 2002 års projekt nyligen har inletts, finns det i dag endast sex projekt som skulle kunna göras till föremål för en grundlig och kvalificerad utvärdering. Den kritiska massan av projekt har alltså ännu inte nåtts, och det är därför för tidigt att uttala sig om projektens resultat.

Man kan emellertid redan nu sammanfatta erfarenheterna av de gemensamma åtgärderna på det organisatoriska planet. Detta nya delprogram hade inledningsvis vissa svårigheter, men det har förtjänsten att ha tvingat fram en ökad öppning gentemot andra program, en diskussion om gemensamma ämnen samt samarbete och samordning. På det administrativa och finansiella planet har gemensamma regler och förfaranden samt standardiserade avtalsförlagor utarbetats, trots svårigheterna med harmonisering.

Slutligen har de gemensamma åtgärderna inneburit en möjlighet för kommissionen att prova ett nytt system för övervakning av projekt. Även om projekten administreras av avdelningar som har ledningsansvar för ämnet i fråga, har för första gången kontaktpersoner från andra avdelningar deltagit i den tematiska projektövervakningen. Denna nya metod har utan tvekan bidragit till öppnare och mer nyskapande projekt och till att det skapats nätverk mellan projektledare.

b) Operativa verktyg

Efter de första tre årens genomförande av de gemensamma åtgärderna står det klart att de administrativa och finansiella förfaranden som antagits är tungrodda och komplicerade. Detta problem gäller framför allt beslutsprocessen. En gemensam kommittégrupp för de gemensamma åtgärderna, bestående av 18 företrädare för de tre programmen, har inrättats men inte givits några beslutsbefogenheter. Den gemensamma kommittégruppen möts en eller två gånger om året men utfärdar bara riktlinjer. Programkommittéerna (för Ungdom, Leonardo och Sokrates) bör höras genom skriftligt eller muntligt förfarande, och Europaparlamentet bör utöva sin rätt till insyn, så att ett beslut kan fattas om delprogram 4.

3.7.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

Enligt den gemensamma kommittégruppen är de mål som gäller för de gemensamma åtgärderna relevanta och svarar mot ett verkligt behov. Stora pilotprojekt av försökstyp kan göra det möjligt att nå dessa ambitiösa mål. Man måste emellertid fråga sig om man kan begränsa sig till dessa stora projekt eller om det skulle vara lämpligare, framför allt för att få ungdomssektorn att delta, att tillåta finansiering av mindre projekt inom ramen för de gemensamma åtgärderna. Detta skulle också kunna möjliggöra en ökning av det sammanlagda antalet delfinansierade projekt.

I sin nuvarande utformning verkar de gemensamma åtgärderna något för stelbenta. Urvalskriterierna är relativt strikta och lämnar litet utrymme för projekt av mycket hög kvalitet vars enda brist ibland är att de inte helt och hållet uppfyller kriteriet om sektorsöverskridande samarbete mellan utbildnings-, yrkesutbildnings- och ungdomssektorerna. Erfarenheten visar också att de som ansöker om projekt gällande gemensamma åtgärder ofta på ett något onaturligt sätt försöker visa att det finns ett samarbete mellan de tre sektorerna. Det skulle alltså kunna vara bättre att begränsa sig till partnerskap mellan två sektorer och att ställa högre krav när det gäller kriterierna för innovation, metod och effekt.

Ett annat alternativ som föreslås går ut på att ge projektledarna större frihet när det gäller det ämne som skall behandlas i ett projekt inom ramen för gemensamma åtgärder. Flera medlemmar av den gemensamma kommittégruppen vill att ett helt öppet ämne skall införas, så att projektledarna kan förverkliga sina idéer under förutsättning att de bidrar till att målen nås.

Större ansträngningar bör göras för att höja värdet av de gemensamma åtgärderna och göra dem väl synliga vid sidan av de stora programmen.

Slutligen infinner sig frågan om huruvida inbjudningar att lämna projektförslag är det lämpligaste verktyget för genomförande av de gemensamma åtgärderna. I detta skede är det för tidigt att ge ett definitivt svar på den frågan. Det förefaller dock lämpligt att komplettera den metoden med åtgärder av annat slag, t.ex. undersökningar, partnerskap på olika nivåer, verksamhet för spridning av god praxis eller medvetandegörande samt kommunikation.

3.7.4. Slutsatser om delprogram 4 - Gemensamma åtgärder

Genomförandet av delprogram 4 var inledningsvis förknippat med vissa svårigheter. I dag kan följande huvudsakliga rekommendationer lämnas:

- De förfaranden som tillämpas i samband med gemensamma åtgärder bör förenklas.

- Uppdraget för den gemensamma kommittégruppen bör preciseras, och gruppen bör ges beslutsbefogenheter.

- Urvalskriterierna för gemensamma åtgärder bör göras mer anpassningsbara, så att de blir ett flexibelt verktyg för finansiering av all verksamhet som förmodas bidra till att målen för de gemensamma åtgärderna kan nås.

- En strategi för kommunikation, information och tillvaratagande av resultat bör utarbetas, så att de gemensamma åtgärderna blir väl synliga.

- Den befintliga webbplatsen och översikten över finansierade projekt skulle kunna förbättras.

3.8. Delprogram 5

3.8.1. Riktlinjer

Målen för delprogrammet definieras i bilagan till beslut nr 1031/2000/EG om inrättande av programmet Ungdom. Det handlar huvudsakligen om

- utbildning och samarbete för aktörer inom ungdomspolitiken,

- information till och forskning om ungdomar,

- information om och synlighet hos åtgärderna.

3.8.2. Genomförande

a) Allmän bedömning

Inom delprogram 5 ges deltagarna och de nationella programkontoren en rad möjligheter till utbildning och samarbete, med syftet att bistå vid utformningen av annan programverksamhet och att stärka den europeiska ungdomspolitiken.

De utvärderare som vid sidan av ungdomsledarna under 2003 deltog i studien av effekterna och vid utvärderingsseminariet för delprogram 5 anser att verksamheten bidrar till att förbättra ungdomarnas tillgång till övriga delprogram, genom att särskilt ungdomsledarnas kompetens utvecklas, partnerskap och nätverk upprättas eller får stöd och deltagarnas självförtroende och motivation stärks. Delprogrammet betraktas som mycket värdefullt för ungdomarna, eftersom det ger dem möjlighet att få bättre information om prioriteringarna för programmet Ungdom.

I många länder är delprogram 5 grundläggande för utvecklingen av den nationella ungdomspolitikens internationella dimension och påverkar direkt kvaliteten på deras nationella arbete på området. Genom att fungera som gränssnitt mellan den lokala/regionala och den europeiska nivån tillför delprogram 5 nya inslag i arbetet för ungdomarna, samtidigt som det har en avsevärd potentiell multiplikatoreffekt.

Alla är alltså överens om att detta delprogram tydligt bidrar till ökad tolerans och kulturell mångfald, medan däremot dess effekt på integrationen anses som visserligen konkret men ännu otillräcklig. Större insatser måste göras, framför allt för mycket missgynnade ungdomar och ungdomar i landsbygdsområden och avlägsna områden.

Som komplement till de möjligheter som erbjuds inom delprogram 5 offentliggörs, såsom framgår av handledningen, varje år en inbjudan att lämna förslag till storskaliga projekt inom delprogram 5. Syftet är att ge deltagarna möjlighet att arbeta med de huvudsakliga prioriteringarna för programmet, t.ex. integrationen och kampen mot rasism, i längre utbildnings-, samarbets- eller informationsprojekt. Resultaten av dessa storskaliga projekt har givit upphov till positiva reaktioner. Vad som framför allt måste förbättras när det gäller dessa projekt och delprogrammet i allmänhet är synligheten och spridningen av god praxis.

b) Operativa verktyg

Enligt utvärderarna är delprogram 5 effektivt i förhållande till de mål som ställts upp, särskilt när det gäller utbildning, nätverk, motivation och ungdomarnas benägenhet att ta ansvar.

Delprogram 5 omfattar tre olika delar - samarbete med programländerna, samarbete med tredje land, samarbets- och utbildningsplaner vid det nationella programkontoret - och nio verksamhetstyper samt stödåtgärder, och det är därmed ett av de mest komplexa delprogrammen inom programmet Ungdom. Denna komplexitet betraktas både som produktiv, i och med att den bidrar till att stimulera projekten, och stelbent, i och med att den begränsar handlingsutrymmet i samband med genomförandet.

Även om deltagarna anser att det är enklare att genomföra verksamhet med kortare varaktighet (mellan några dagar och några veckor) inom delprogram 5, framhåller de vikten av att även ha möjlighet till verksamhet med längre varaktighet, upp till ett år, för att kunna inleda och stödja projekt och nätverk på utbildningsområdet.

Utvärderarna uppger att delprogram 5, som främst syftar till att stödja delprogram 1 och 2, även bör utnyttjas för delprogram 3. De påpekar att man i högre grad bör inrikta sig på en kvantitativ utvärdering av uppföljningsprojekten inom delprogram 5.

Programländerna välkomnar ofta åtgärder för att decentralisera verksamheten till nationell nivå. Flera av dem betonar att decentralisering leder till ökad öppenhet och närhet. För ungdomar med sämre möjligheter, särskilt de som bor i avlägsna landsbygdsområden, är det faktiskt av avgörande betydelse att ha tillgång till kontaktpersoner i den egna regionen.

Införandet av systemet med schablonbelopp för huvuddelen av verksamheten inom delprogram 5 får godkänt av samtliga deltagare, som nu möter mindre svårigheter när det gäller att uppskatta kostnaden och ställa upp en budget för projekten. I och med det nya systemet får deltagarna möjlighet att i högre grad koncentrera sig på innehållet. Ett antal deltagare har dock begärt ersättning för samtliga resekostnader, särskilt när projekten omfattar tredje land och ett stort antal deltagare från kandidatländerna.

3.8.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

Mellan 2000 och 2002 frigjordes 32,3 miljoner euro för finansiering av projekt inom delprogram 5.1. De 4 031 projekt som finansierades omfattade sammanlagt 91 610 deltagare - ungdomsledare, ungdomar och företrädare för icke-statliga organisationer.

Av de 174 ansökningar som följde av de tre inbjudningarna att lämna förslag till storskaliga projekt för samarbete, utbildning och information valdes 34 ut och genomfördes.

Utbildning, kvalitet, nätverk, innovation, tillgänglighet

Tillgänglighet, utbildning, kvalitet, nätverk och innovation beskrivs som faktorer som i hög grad hänger samman.

Genom utbildningsdelen av delprogram 5 kan deltagarna inleda en process av kvalitativ personlig utveckling. De får möjlighet att skaffa sig kompetens och färdigheter på internationell nivå inom ungdomssektorn, särskilt i fråga om tolerans, integration och deltagande. I flera länder utgör programmet Ungdom en av de få utbildningsmöjligheterna för ungdomsledare. Systemet med "peer education" anses som en väsentlig del av utbildningen inom programmet.

Efter utbildningen har ungdomsledarna lärt sig att skapa nätverk och bidra till och stödja dem; dessa nätverk ger i sin tur möjlighet till ett kontinuerligt utbyte av erfarenheter, innovationer och skapande av nya projekt. Ett effektivt nätverksbyggande betraktas som oundgängligt för att kunna ge en innovation konkret form. En ökad och mer effektiv användning av IT, offentliggörande av projekten med bästa praxis och skapande av webbplatser ses som möjliga sätt att komma till rätta med kommunikationssvårigheterna på innovationsområdet.

Den funktion som delprogram 5 har är mycket uppskattad: det ger tillträde till programmet Ungdom, och det är öppet för alla ungdomar. Verksamhetens stora bredd uppfattas som genomtänkt; den gör det möjligt att förbereda projekt inom delprogram 1-3 och att förbättra projektens kvalitet. Tidigare deltagare i projekt inom ramen för delprogram 1-3 återkommer ofta till delprogram 5 och breddar på så sätt sin erfarenhet.

Medan bidraget från utbildningsåtgärderna inom delprogram 5 till övriga delprogram erkänns av nästan alla, beklagar man i vissa rapporter att det praktiskt taget inte görs någon kvantitativ utvärdering av uppföljningsprojekten inom delprogram 5 i form av ungdomsutbyten eller volontärtjänstprojekt.

Effekter på ungdomar

Effekten av delprogram 5 på ungdomarnas personliga utveckling har varit föremål för omfattande diskussion och utvärdering. Genom delprogrammet får ungdomarna hjälp att utveckla sin kreativitet och sin initiativförmåga och att skaffa sig de färdigheter och det självförtroende som krävs för att kunna starta projekt och ta ekonomiskt ansvar för dem. Det sägs om delprogram 5 att det är en källa till motivation, att det bidrar till ökade språkkunskaper och förbättrad kommunikationsförmåga, att det gör det möjligt att skaffa kompetens i fråga om gruppdynamik och konflikthantering och att det bidrar till att utveckla ett europeiskt medvetande.

Ungdomarnas medverkan vid planering, förberedelse och genomförande av projekt är väsentlig, för den ger ungdomarna en känsla av att äga sitt projekt. Utbildning och "peer education" anses också ha stor betydelse i detta avseende.

Effekter på ungdomsledare, ungdomsorganisationer och lokala samhällen

Delprogrammet har en avsevärd effekt på ungdomsledarna när det gäller kvalitetsmedvetande och kunskap, något som prioriteras inom programmet Ungdom. Behörighetsbestämmelser leder till en större professionalism. Eftersom ungdomsarbetet skiljer sig mycket mellan länderna ses utarbetandet av en internationell standard som betydelsefullt för att kvalitetsförbättringen skall kunna fortsätta.

Utöver utvecklingen av färdigheter med anknytning till de övergripande prioriteringarna för programmet, är delprogram 5 särskilt effektivt när det gäller att förbättra ungdomsledarnas praktiska färdigheter (t.ex. skapande av sammanhållning, kunskap om olika pedagogiska grepp, arbetsmetoder och presentationsteknik). Enligt de synpunkter som inkommit bidrar delprogram 5 till att motivera ungdomsledarna och hjälper dem att till fullo inse betydelsen av sitt arbete. På internationell nivå konstateras det att delprogram 5 skapar en sund konkurrens mellan jämlikar.

Vad organisationerna beträffar kan man framhålla den viktiga roll som delprogram 5 spelar när det gäller att upprätta nya partnerskap och utvidga befintliga. Bilaterala förbindelser blir tri- eller multilaterala, partnerskapen blir mer balanserade och i mindre utsträckning dominerade av en enda organisation, och ofta lever de vidare utanför programmet. För många organisationer införs genom delprogram 5 för första gången idén om "nätverkstänkande" i ungdomsarbetet. För små organisationer är det viktigt att vidga sitt kontaktnät.

Delprogram 5 bidrar till att ge ungdomsorganisationerna en ökad professionalism och stimulerar till jämförelser mellan organisationer, inte bara med avseende på olikheter i fråga om nationalitet eller kultur, utan även med avseende på organisationstyp och arbetssätt. Programmet Ungdom och delprogram 5 ger "kontinuitet, synlighet och struktur åt det gränsöverskridande samarbetet, och bidrar till att ge det en gräsrotsdimension".

Effekten av delprogram 5 för de lokala samhällena märks på flera nivåer:

- Ungdomsorganisationer - kommuner: "Upprättandet av närmare kontakter med kommunanställda skulle kunna främja bildandet av klubbar och organisationer och få en större följdverkan i politiskt och ekonomiskt hänseende." Deltagande grupper och organisationer stärker ofta sitt samarbete med lokala myndigheter, stabiliserar sina förbindelser med kommunala ungdomsavdelningar och inriktar sig i högre grad på internationell verksamhet.

- Organisationer som deltar kan motivera ungdomsorganisationer på samma ort att själva engagera sig internationellt.

Effekter på politik, lagstiftning och institutioner

Effekterna av delprogram 5 på den nationella, regionala och lokala politiken beskrivs i allmänna ordalag, men det finns få exempel på konkreta effekter. Alla är dock överens om att denna politik och den europeiska politiken bör komplettera varandra.

I vissa fall tycks den europeiska ungdomspolitiken ersätta den nationella, regionala och lokala politiken. Det är i kommunerna som den största effekten märkts (se ovan). Kommuners och lokalpolitikers engagemang har visat sig fruktbart och bidrar till en större öppenhet för internationell verksamhet. Härigenom kan fördomar och rasism övervinnas på lokal nivå.

3.8.4. Slutsatser om delprogram 5

När det gäller delprogrammets framtid betonar utvärderarna behovet av att fortsätta utveckla ungdomspolitiken i Europa i enlighet med målsättningarna i vitboken och att skapa nätverk för samarbete på europeisk/nationell/regional/lokal nivå, eller att förstärka dem, särskilt på lokal nivå, för att enklare nå ungdomar med sämre möjligheter.

Ungdomspolitik - prioriteringar

- I vissa fall tycks den europeiska ungdomspolitiken ersätta den nationella, regionala och lokala politiken. Alla är överens om att de olika synsätten bör komplettera varandra.

- Införande av internationella standarder skulle kunna bidra till en kontinuerlig förbättring av ungdomsarbetets kvalitet.

- Det bör vara möjligt att inom ramen för programmet finansiera forskningsprojekt med ungdomsanknytning, inte bara inom själva programmet Ungdom, utan även utanför detta.

- Delprogrammets effekter när det gäller att integrera ungdomar med sämre möjligheter bör förstärkas ytterligare.

Delprogrammets aktuella struktur

- Delprogrammets komplexitet uppfattas på samma gång som produktiv och stelbent, eftersom den begränsar handlingsutrymmet i samband med genomförandet.

- En del av verksamheten inom delprogram 5 bör ingå vid utformningen av projekt inte bara inom delprogram 1 och 2, utan även inom delprogram 3.

Urvalsprocess, beslutsprocess, reaktioner och uppföljning

- Ungdomsledarna skulle vilja vara mer delaktiga i urvalsprocessen och få bättre information om de olika stegen i beslutsprocessen.

- Deltagarna skulle vilja få tydligare skriftliga motiveringar när projektansökningar avslås, så att de kan förbättra sina framtida ansökningar. När ett projekt avslutas skulle de vilja ha feedback på arbetets kvalitet.

- Den kvantitativa utvärderingen av projekt inom delprogram 1, 2 och 3, som tillkommit tack vare ett projekt inom delprogram 5, bör förstärkas.

Synlighet - nätverksarbete - överförbarhet

- Förbättrad spridning av god praxis genom ett bredare offentliggörande av berörda projekt på olika webbplatser och utnyttjande av hela det berörda nätverkets potential (nationella programkontor, regionala center, SALTO, Europarådet).

- En ökad decentralisering i programländerna skulle kunna ge större öppenhet och närhet, vilket särskilt skulle främja integreringen av ungdomar i avlägsna områden och, mer allmänt, ungdomar med sämre möjligheter.

3.9. Verksamhet med tredje land

3.9.1. Riktlinjer

Kommissionen och programkommittén för programmet Ungdom har definierat fyra prioriterade geografiska områden för samarbetet med tredje land: med första prioritet, de länder som gränsar till det utvidgade EU, dvs. Medelhavsområdet (Marocko, Algeriet, Tunisien, Egypten, Libanon, Jordanien, Syrien, Israel, Västbanken och Gaza, Turkiet, Cypern och Malta), Sydeuropa (Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Serbien och Montenegro) och Oberoende staters samfund (Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Moldavien, Ryssland, Ukraina) och, med andra prioritet, Latinamerika (Argentina, Bolivia, Brasilien, Chile, Colombia, Costa Rica, Kuba, Ecuador, Guatemala, Honduras, Mexiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, El Salvador, Uruguay, Venezuela).

Samarbetet med tredje land inom ramen för programmet Ungdom syftar till att främja fred, dialog, tolerans och solidaritet ungdomar emellan. Övriga huvudmål är att skapa stabila och varaktiga partnerskap och att åstadkomma ett utbyte av kunskap och färdigheter när det gäller ungdomsarbete mellan statliga och icke-statliga strukturer i EU och tredje land. Verksamhet som innefattar tredje land bör ge deltagarna möjlighet att få en bättre förståelse för varandras situation och kultur och stämma till eftertanke om deras respektive identitet. Verksamheten avses också bidra till volontärsektorns och det civila samhällets utveckling i partnerländerna och möjliggöra för partnerna i tredje land att skaffa sig erfarenhet av icke-formell utbildning samt bidra till ungdomsarbetets och ungdomsorganisationernas utveckling i dessa länder.

Programmet Euro-Med Ungdom har följande allmänna mål: att förbättra den ömsesidiga kunskapen och förståelsen samt dialogen mellan ungdomar i Medelhavsområdet och EU och att främja ungdomars, särskilt unga kvinnors, aktiva medborgarskap i de lokala samhällena samt de icke-statliga ungdomsorganisationernas bidrag till samhällslivet i landet. De särskilda målen är att främja ungdomars möjligheter till informellt interkulturellt lärande liksom ungdomsledares och ungdomsansvarigas utbildningsmöjligheter, att utbyta erfarenheter och god praxis, att främja utveckling av strukturer utan vinstsyfte, att främja det civila samhällets demokratisering, att informera icke-statliga ungdomsorganisationer, att öka den ömsesidiga förståelsen mellan de 27 partnerländerna i Europa och Medelhavsområdet och att förbättra bilden av varandra samt att uppmuntra de icke-statliga partnerorganisationerna i Medelhavsområdet att delta i gränsöverskridande nätverk.

Programmet Euro-Med Ungdom rör framför allt tre delar av programmet Ungdom: delprogram 1 (ungdomsutbyte), delprogram 2 (volontärtjänst) och delprogram 5 (stödinsatser).

3.9.2. Genomförande

a) Allmän bedömning

I genomsnitt har omkring 8 % av den årliga budgeten för programmet Ungdom gått till finansiering av samarbetet mellan de 30 programländerna och 42 tredje länder. Medel från Medaprogrammet har i betydande utsträckning kompletterat den del av budgeten för programmet Ungdom som avsatts för Euro-Med Ungdom.

Programavsnittet "samarbete med tredje land" har varit mycket efterfrågat i förhållande till de tillgängliga medlen. I genomsnitt har omkring 55 % av alla projektansökningar godkänts, vilket är en lägre andel än vad som noterats i programländerna.

Verksamhetens europeiska mervärde utgörs av dess bidrag till en europeisk utrikespolitik och främjandet av en positiv bild av Europa i världen. Vidare bidrar programmet till erkännandet av ett Europa grundat på demokrati och solidaritet, skapandet av en europeisk identitet och öppnandet av samarbete med länder som inte nödvändigtvis ingått bilaterala avtal med samtliga medlemsstater.

b) Operativa verktyg

Programmet genomförs nästan uteslutande genom mikroprojekt. Även om denna metod är tungrodd och kräver mycket personal, har den återigen visat sig vara den bästa när det gäller att garantera närheten till medborgaren och tillgängligheten för lokala organisationer och grupper, vilka är karakteristiska för ungdomssektorn. Storskaliga, fleråriga, interaktiva projekt, såsom youthNET och Balkan Youth Project, har bidragit till att förbättra synligheten och tillgängligheten för tredje land och har givit upphov till partnerskap och nätverk. Dessa projekt är värdefulla, men de bör inte ersätta mikroprojekten.

Med hänsyn till det stora antalet mindre avtal har administrationen gradvis decentraliserats till de nationella programkontoren. Fördelarna med denna metod är att den medger en större närhet till användarna och, i princip, innebär att urvals- och avtalsprocessen går snabbare, dock till priset av att enhetligheten går förlorad i de yttre förbindelserna. En annan nackdel med denna administrationsmetod är fragmenteringen i budgethänseende, som ger upphov till motsägelsefulla situationer när det gäller marknadsföringen och förmågan att tillgodose efterfrågan. Å andra sidan räknar man med en förbättring av marknadsföringen och synligheten tack vare de nationella programkontorens insatser. Dessutom medför decentraliseringen gradvis en mer aktiv medverkan från de programländer som bara hade ett fåtal, eller inga, projekt med tredje land så länge budgeten fördelades centralt.

Viss verksamhet (projekt som föreslås av europeiska icke-statliga organisationer och av organisationer i södra Medelhavsområdet) administreras fortfarande centralt (av kommissionen), men man har ännu inte helt kommit till rätta med förseningarna i fråga om genomförandet.

Vad projektadministrationen beträffar är det endast organisationer i partnerländerna i Medelhavsområdet som kan fungera som ledare och projektsamordnare inom Euro-Med Ungdom, medan organisationerna i övriga tredje länder måste gå via sina europeiska partner.

Kunnande och arbetsverktyg har sammanställts av två resurscenter vid de nationella programkontoren (Resurscentret för sydöstra Europa och Euro-Med). Dessa resurscenter har visat sig vara värdefulla när det gäller att främja information, synlighet och tillgång till programmet i tredje land.

Den nuvarande metoden för tilldelning av bidrag - schablonbelopp - har visat sig mer användarvänlig än finansiering med en viss procentsats av den faktiska kostnaden. Den är emellertid mindre flexibel och tillåter ingen anpassning till de specifika förhållandena i de berörda tredje länderna. Dessutom är det svårt att beräkna de slutgiltiga utbetalningarna, främst på grund av att olika procentsatser tillämpas i de olika länderna och att både schablonbelopp och finansiering på grundval av den faktiska kostnaden tillämpas inom ett och samma projekt.

Vad verktyg och kriterier beträffar har det konstaterats att vissa av de gällande kriterierna inte helt och hållet svarar mot ungdomarnas/organisationernas behov. Många grupper och organisationer har t.ex. ansett att kravet på att utbytet skall vara multilateralt (minst fyra partner, eller till och med fem i kandidatländernas fall) är för hårt. Den övre åldersgränsen utgör ibland ett hinder för deltagande från ungdomar i vissa tredje länder. Kravet på att arbeta tillsammans med partner i samma geografiska område har upplevts som alltför begränsande av både de nationella programkontoren, organisationerna och ungdomarna. En blandning av olika regioner i samma projekt har därför rekommenderats.

3.9.3. Analys av effektivitet och ändamålsenlighet

Mellan 2000 och 2002 frigjordes sammanlagt 18,6 miljoner euro för samarbetet med tredje land. Detta anslag kom från budgeten för Ungdom (13,7 miljoner euro) respektive Meda (4,9 miljoner euro). 41 % av medlen gick till samarbetet med Medelhavsområdet, 34 % till de angränsande områdena i sydöstra Europa (sydöstra Europa 14 %, OSS 20 %) och 25 % till Latinamerika. Omkring 18 000 ungdomar, ungdomsledare och företrädare för icke-statliga organisationer deltog i något av de 850 projekten. Ungefär lika många deltagare kom från programländerna (53 %) och från tredje land (47 %).

Under 2001 och 2002 togs mer medel i anspråk än vad som ursprungligen anslogs vid årets början till verksamhet med tredje land, vilket berodde på det goda resultatet i form av de högkvalitativa projekt som föreslogs och godkändes.

Effekter på ungdomar

De konkreta resultaten har hittills haft avsevärda effekter på ungdomar i form av interkulturellt lärande, personlig utveckling och aktivt deltagande i samhällslivet. Verksamheten har åstadkommit en ökad ömsesidig förståelse mellan europeiska och icke-europeiska ungdomar. Den har bidragit till erkännandet av ett Europa grundat på solidaritet och stöd, särskilt i konfliktdrabbade områden.

Ungdomsutbytet har visat sig vara särskilt effektivt när det gäller att främja interkulturell förståelse och känslan av europeisk tillhörighet inom en större målgrupp, tack vare effekterna på de mottagande lokala samhällena. Europeisk volontärtjänst har å sin sida haft en större effekt på deltagarnas personliga utveckling.

Effekter på ungdomsledare, organisationer och lokala samhällen

Verksamheten har även, främst genom stödinsatserna, på ett betydande sätt bidragit till att det skapats nätverk mellan ungdomsledare och ungdomsorganisationer/ungdomsstrukturer och till att dessas kapacitet stärkts. Organisationerna har dragit nytta av erfarenhetsutbytet och skapandet av nya kontakter, som ofta lett till varaktiga partnerskap med sikte på framtida samarbete.

Eftersom organisationerna i tredje land måste gå via en europei