SV Europeiska unionens officiella tidning C 244/4

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN

Säkerheten i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen (Rapport om tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/36/EG)

(Text av betydelse för EES)

(2008/C 244/03)

1. INLEDNING

SAFA-programmet (program för säkerhetskontroll av utländska flygplan) har sedan starten 1996 stått under beskydd av Europeiska civila luftfartskonferensen (ECAC) tillsammans med de gemensamma luftfartsmyndigheterna (JAA) och har alltmer visat sig stå i främsta ledet när det gäller att öka säkerheten för luftfarten i Europa, och även internationellt. Detta trots de påtagliga begränsningarna i programmet, såsom mänskliga och tekniska resurser samt den inskränkning som ingår i själva rampinspektionen – programmets hörnsten.

Europeiska gemenskapen (EG) har från början helt och hållet godkänt och stött SAFA-programmet genom att aktivt delta med medlemskap i SAFA:s styrkommitté och även genom att tillhandahålla anslag som ställts till de gemensamma luftfartsmyndigheternas förfogande av Europeiska kommissionen.

Inom ramen för gemenskapens övergripande strategi för att inrätta och upprätthålla en hög enhetlig nivå av säkerhet inom den civila luftfarten i Europa antog gemenskapen den 21 april 2004 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/36/EG om säkerhet i fråga om luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen (1), det så kallade SAFA-direktivet.

Medan medlemsstaternas skyldigheter gentemot gemenskapen enligt direktivet i stor utsträckning skulle kunna fullgöras genom deltagandet i ECAC:s SAFA-program, vars förvaltning hade överlämnats till den gemensamma luftfartsmyndigheten, var inte programmet baserat på en europeisk rättsligt bindande grund utan på ett åtagande av generaldirektörerna från de deltagande medlemsstaterna i ECAC. Inspektionerna med anknytning till utländska luftfartyg omfattar luftfartyg som inte används eller drivs under tillsyn av den behöriga myndigheten i den stat där inspektionen äger rum.

Jämfört med det dittills frivilliga deltagandet I ECAC:s SAFA-program införs genom direktiv 2004/36/EG en klart rättslig skyldighet för EU:s medlemsstater att inspektera luftfartyg från tredje land som landar på deras flygplatser och att delta i insamling och utbyte av information om de rampinspektioner som genomförts. I sådant fall omfattar ”luftfartyg från tredje land” ett luftfartyg som inte används eller drivs under tillsyn av en behörig myndighet i en EU-medlemsstat, även om EU:s medlemsstater genom direktivet inte på något sätt förbjuds att inspektera luftfartyg från andra medlemsstater i EU.

I artikel 13 i SAFA-direktivet anges krav på att kommissionen senast den 30 april 2008 ska lägga fram en rapport inför Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av direktivet. Vidare anges att kommissionens rapport, vid behov, får åtföljas av förslag till ändring av direktivet. Det viktigaste syftet med denna rapport är att ange i vilken grad direktivets mål har uppnåtts och i vilken utsträckning tillämpningen av direktivet har bidragit till att öka flygsäkerheten i EU.

För att sätta in diskussionen i sitt sammanhang ska rapporten också innehålla en beskrivning och bedömning av ändringar av förvaltning och utveckling i SAFA-programmet sedan 2004 och sikta på att bedöma i vilken omfattning direktivets regelram har bidragit till dessa förändringar. Detta kvantitativa och kvalitativa arbete kräver en omfattande inventering av de åtgärder som redan vidtagits eller planeras i kommissionens lagstiftningsprogram.

2. GENOMFÖRANDE

Rättsliga aspekter

I direktiv 2004/36/EG anges att EU:s medlemsstater ges en period av två år för att vidta nationella åtgärder i syfte att genomföra bestämmelserna. Medan tidsfristen fram till den 30 april 2006 anges i artikel 11 i direktivet för de dåvarande EU-15 medlemsstaterna, fastställs övergångsperioder för genomförandet av direktivet av de tio nya medlemsstater som anslöts till EU den 1 maj 2004.

Enligt nedanstående tabell 1, trots att ett betydande antal medlemsstater inte vidtog lämpliga genomförandeåtgärder i tid, var det inga större problem för medlemsstaterna att genomföra direktivets bestämmelser – med två obetydliga undantag. Detta berodde främst på att de viktigaste skyldigheterna i direktivet redan i stor utsträckning hade fullgjorts genom deltagandet i ECAC:s SAFA-program.

Tabell 1

Genomförande av medlemsstaterna

Medlemsstat Tidsfrist för genomförande Typ av tidsfrist Inledning av överträdelseförfarande för underlåtenhet att meddela Aktuellt läge Österrike 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 27 juni 2007 Belgien 30.4.2006 Normal tidsfrist Bulgarien 1.1.2007 Normal tidsfrist Cypern 30.4.2006 Övergångsperiod Republiken Tjeckien 30.4.2006 Övergångsperiod X Målet avslutat den 12 oktober 2006 Danmark 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 12 oktober 2006 Irland 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 11 december 2007 Estland 30.4.2006 Övergångsperiod Finland 30.4.2006 Normal tidsfrist Frankrike 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 21 mars 2007 Tyskland 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 12 oktober 2006 Grekland 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 17 oktober 2007 Ungern 30.4.2006 Övergångsperiod X Målet avslutat den 27 juni 2007 Italien 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 31 januari 2008 Lettland 30.4.2006 Övergångsperiod X Målet avslutat 12 oktober 2006 Litauen 30.4.2006 Övergångsperiod Luxemburg 30.4.2006 Normal tidsfrist X Brist på genomförande enligt en dom av EU-domstolen av den 1 april 2008 Malta 30.4.2006 Övergångsperiod X Målet avslutat den 27 juni 2007 Nederländerna 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 12 december 2006 Polen (2) 30.4.2006 Övergångsperiod X Målet är fortfarande under översyn (översänt till EG-domstolen den 28 november 2007) Portugal 30.4.2006 Normal tidsfrist Rumänien 1.1.2007 Normal tidsfrist Slovakien 30.4.2006 Övergångsperiod Slovenien 30.4.2006 Övergångsperiod X Målet avslutat den 12 december 2006 Spanien 30.4.2006 Normal tidsfrist Sverige 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 12 december 2006 Förenade kungariket 30.4.2006 Normal tidsfrist X Målet avslutat den 12 oktober 2006

Operativa aspekter

I nästan samtliga medlemsstater är antalet operativa flygningar betydligt mer omfattande än inspektionskapaciteten. Det innebär att endast punktkontroller är möjliga när det gäller rampinspektioner enligt SAFA-programmet. Hittills har dessa därför antingen anordnats slumpvis eller utgående från relevanta upplysningar som gör det möjligt att besluta att koncentrera inspektionen (se 5.2 nedan) enligt specifika kriterier som regelbunden analys av databasen av Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (EASA) eller rekommendationer från Europeiska kommissionen eller på nationell politik och prioriteringar.

3. DIREKTIVETS KONSEKVENSER

Först och främst fastställs genom direktiv 2004/36/EG inspektion av luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen som en rättslig skyldighet för medlemsstaterna.

För det andra införs genom direktivet harmoniserade metoder för att säkerställa att internationella säkerhetsstandarder verkligen följs i gemenskapen genom att reglerna och förfarandena för rampinspektioner av de luftfartyg från tredje land som landar på flygplatser i gemenskapen harmoniseras. I detta sammanhang läggs också grundstenen till att underlätta harmoniserad utbildning av inspektörer och personal som deltar i programmet, utarbetande av förfaranden och förslag för att förbättra programmet och dess redskap samt rapportering av den insamlade informationen.

Dessutom har direktivet bidragit till följande:

— det har definitivt bidragit till den betydande ökningen av rampinspektioner enligt SAFA-programmet som har utförts av medlemsstaterna under de senaste åren (se tabell 2 nedan),

— det har främjat och underlättat utbytet av information med anknytning till luftfartssäkerhet mellan medlemsstaterna själva tillsammans med kommissionen och Europeiska byrån för luftfartssäkerhet och utländska civila luftfartsmyndigheter och internationella organisationer,

— det har erkänts vara ett allt effektivare avskräckningsmedel gentemot potentiellt osäkra operatörer som flyger till gemenskapen.

Dessutom har det grundliga genomförandet av direktivet visat sig vara en huvudfaktor när det gäller upprättandet, genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2111/2005 (3), av en förteckning över luftfartyg som har flygförbud i gemenskapen – vanligtvis kallad ”svarta listan”.

Efter det att den ovannämnda förordningen trätt i kraft har rampinspektioner enligt SAFA-programmet och redogörelsen över medlemsstaternas uppföljningsåtgärder fått största vikt som primärt kriterium för undersökningar som leder till förslag till, och eventuellt införande av flera operatörer på gemenskapens ”svarta lista”.

Tabell 2

Antal SAFA-inspektioner per land per år

EU:s medlemsstater 2002–2007

2002 2003 2004 2005 2006 2007 Totala rapporter 1 Belgique/België 104 92 74 73 84 100 527 2 България 7 7 3 Česká republika 32 28 18 39 40 24 181 4 Danmark 51 50 50 60 60 60 331 5 Deutschland 1 065 992 840 793 786 845 5 321 6 Eesti 10 6 11 18 30 31 106 7 Éire/Ireland 45 52 50 41 59 24 271 8 Ελλάδα 28 3 7 44 105 182 369 9 España 50 4 43 368 1 518 1 513 3 496 10 France 1 129 1 277 1 536 1 468 1 888 2 357 9 655 11 Italia 625 879 854 883 3 241 12 Κύπρος/Kıbrıs 2 9 11 13 Latvija 4 2 3 2 21 32 14 Lietuva 3 1 7 21 24 14 70 15 Luxembourg 4 4 15 2 25 16 Magyarország 2 2 9 36 8 3 60 17 Malta 4 9 13 10 9 45 18 Nederland 113 154 182 243 267 277 1 236 19 Österreich 42 243 285 20 Polska 60 25 111 141 115 135 587 21 Portugal 9 35 100 39 22 205 22 România 28 40 35 108 104 133 448 23 Slovenija 5 8 6 8 8 18 53 24 Slovensko 12 7 4 6 12 41 25 Suomi/Finland 24 7 51 56 113 125 376 26 Sverige 54 52 60 62 102 101 431 27 United Kingdom 194 213 224 197 251 233 1 312 Totalt 3 013 3 030 3 993 4 793 6 517 7 376 28 722

4. UTÖVANDE AV GEMENSKAPENS BEHÖRIGHET OCH ÖVERFÖRING TILL EUROPEISKA BYRÅN FÖR LUFTFARTSSÄKERHET

Vid ECAC:s generaldirektörers 125:e möte diskuterade ECAC:s medlemsstater SAFA-förfarandets framtid och enades om att överföra det till gemenskapens institutioner (dvs. Europeiska kommissionen och Europeiska byrån för luftfartssäkerhet).

Ett första konkret steg i rätt riktning togs med genomförandet (genom ett kommittéförfarande som anges i artikel 8 i direktiv 2004/36/EG) av kommissionens förordning (EG) nr 768/2006 (4). I förordningen fastställs föreskrifter om överföring till Europeiska byrån för luftfartssäkerhet av uppgifter i samband med SAFA-förfarandet (som hittills hanterats av den gemensamma luftfartsmyndigheten) som i första hand omfattar ansvar för SAFA-databasen, programmets stöttepelare, tillsammans med andra kompletterande verksamheter vars syfte är att säkra gemensamma standarder för rampinspektioner och tillhörande utbildningsverksamhet.

Överföringen genomfördes gradvis under hela 2006 och slutfördes helt vid slutet av året. Kommissionen konstaterar med tillfredsställelse samordningen av den smidiga övergångsprocessen mellan de två enheterna som får ytterligare en betydelse med tanke på de praktiska, tekniska och logistiska hinder som är inblandade för att möjliggöra en sådan flyttning med minsta möjliga avbrott i SAFA-systemets övergripande kontinuitet.

4.1 1 januari 2007 – Europeiska gemenskapens (EG) SAFA-program

Den 1 januari 2007 överfördes därför det fullständiga ansvaret för förvaltning och vidareutveckling av Europeiska gemenskapens (EG) SAFA-program till Europeiska kommissionen med assistans av Europeiska byrån för luftfartssäkerhet.

Det fortsatta deltagandet av ECAC.s medlemsstater som inte är medlemsstater i EU, och sålunda programmets övergripande europeiska dimension, har säkerställts genom undertecknandet av ett arbetsavtal mellan varje enskild medlemsstat i ECAC som inte är en EU-medlemsstat och Europeiska byrån för luftfartssäkerhet om insamling och utbyte av information om de luftfartygs säkerhet som använder flygplatser i gemenskapen och flygplatser på en enskild stats territorium.

Inbegripet EU-27 kan därför EG:s SAFA-program för närvarande skryta med 42 deltagande stater. Albanien, Armenien, Azerbajdzjan, Belgien, Bosnien-Hercegovina, Bulgarien, Cypern, Danmark, Estland, Finland, Frankrike, Förenade kungariket, Georgien, Grekland, Island, Irland, Italien, Kroatien, Lettland, Litauen, Luxemburg, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Malta, Republiken Moldavien, Monaco, Nederländerna, Norge, Polen, Portugal, Rumänien, Serbien, Slovakien, Slovenien, Spanien, Sverige, Schweiz, Tjeckien, Turkiet, Tyskland, Ukraina, Ungern och Österrike.

Liksom dess föregångare i ECAC/den gemensamma myndigheten är den främsta principen i EG:s SAFA-program att rampinspektioner av luftfartyg (”tredje land” för EU-stater eller ”utländsk” för ECAC-stater som inte är medlemsstater i EU) kan utföras i varje deltagande SAFA-stat. Dessa inspektioner rör huvudsakligen flygningsdokument och handböcker, besättningens certifikat, luftfartygets synbara tillstånd och kontroll av att obligatorisk säkerhetsutrustning i kabinen är tillgänglig och i gott tillstånd. Hänvisningarna till dessa inspektioner ingår i standarderna för Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO) bilagorna 1 (besättningslicenser), 6 (drift av luftfartyg) och 8 (luftvärdighetsbevis för luftfartyg). Dessa kontroller genomförs enligt ett förfarande som är likadant för samtliga deltagande stater. Resultatet redovisas i en rapport som också följer ett gemensamt format. Om betydande oegentligheter konstateras, ska operatören och den berörda luftfartsmyndigheten (operatörens stat eller registreringsstaten) kontaktas i syfte att finna vilka korrigerande åtgärder som ska vidtas inte enbart för det inspekterade luftfartyget utan också med hänsyn till andra luftfartyg som kan vara berörda om det avser en oegentlighet av allmän art. Samtliga uppgifter från rapporten samt extra information (t.ex. en förteckning över vidtagna och slutförda åtgärder efter en inspektion) centraliseras i en databas som inrättas och förvaltas av Europeiska byrån för luftfartssäkerhet i Köln i Tyskland.

De viktigaste dragen i EG:s SAFA-program kan sammanfattas på följande sätt:

— det ska tillämpas av samtliga deltagande 42 SAFA-stater i Europa,

— en bred spridning av inspektionsresultaten genom en centraliserad databas,

— metod nerifrån och upp – så att programmet huvudsakligen är inriktat på rampinspektioner av luftfartyg,

— det tillhörande syftet att kontrollera överensstämmelsen med ICAO-standarderna som vanligtvis tillämpas på samtliga inspekterade luftfartyg internationellt.

Driftsstruktur

I enlighet med direktiv 2004/36/EG tillsammans med genomförandet av kraven i förordning (EG) nr 768/2006 omfattar programmets operativa struktur två huvudsakliga organ.

— kommittén för luftfartssäkerhet som inrättas genom förordning rådets (EG) nr 3922/91: den första operativa faktor som kommissionen räknar med för att anta harmoniserade genomförandeåtgärder till direktiv 2004/36/EG som syftar till att stärka effektiviteten i EG:s SAFA-program, särskilt inspektions-/rapporteringsordningen, i enlighet med artiklarna 8 och 12 i detta direktiv,

— Europeiska byrån för luftfartssäkerhet (EASA) Den andra operativa faktorn som enligt förordning (EG) nr 768/2006, förutom att genomföra databasrelaterade operativa uppgifter, ger kommissionen och kommittén för luftfartssäkerhet förslag till ytterligare förbättringar och utveckling av EG:s SAFA-program tillsammans med läglig analys (med hjälp av lämpliga analytiska redskap) av rapporter som matas in i databasen.

Vidare har kommissionen, under beskydd av kommittén för luftfartssäkerhet, inrättat en europeisk SAFA-styrgrupp (ESSG) som består av företrädare från samtliga 42 deltagande stater. Utöver att föra samman nationella experter som har en konsultativ roll på begäran från kommissionen och/eller kommittén för luftfartssäkerhet själv utgör denna grupp en ovärderlig kommunikationskanal mellan gemenskapen och de deltagande stater som inte är medlemsstater i EU vilket ytterligare framhäver kommissionens uttalade åtagande gentemot bibehållandet och stärkandet av programmets övergripande europeiska dimension.

5. STÄRKANDE AV EG:s SAFA-PROGRAM

Genom den erfarenhet som uppnåtts efter ikraftträdandet av direktiv 2004/36/EG, dess oupplösliga länk med ”svarta listan”-förordningen (EG) nr 2111/2005 samt överföringen av hela SAFA-programmet till gemenskapens behörighet, som var oförutsedd vid tiden för direktivets antagande, blev det omedelbart uppenbart för kommissionen att de befintliga bestämmelserna i ovanstående direktiv krävde en brådskande översyn för att säkra en smidig funktion och vidare utveckling av programmet.

Under 2007 lade därför kommissionen fram två förslag till nya lagstiftningsinstrument som handlar om förfaranden för att utföra rampinspektioner respektive prioritering av de inspektioner som utförs av medlemsstaterna (se punkt 5.1 och 5.2). Efter omfattande diskussioner i kommittén för luftfartssäkerhet och granskning av de slutliga texterna av Europaparlamentet, antogs de båda lagstiftningsinstrumenten av kommissionen den 16 april 2008 (5).

Andra möjliga förbättringar och kommande utveckling av programmet anges i punkt 5.3 och 5.4.

5.1 Kommissionens direktiv om ändring av bilaga II till direktiv 2004/36/EG

I sin ursprungliga version innehöll bilaga II till direktiv 2004/36/EG endast allmänna kriterier som belyste en bred ram för mer omfattande förfaranden för medlemsstaternas ledning och senare rapportering om rampinspektioner.

Ur ett annat relaterat perspektiv och mot bakgrund av den ökade vikt som kommissionen lägger vid resultaten av rampinspektioner enligt SAFA-programmet och beaktar när den fattar beslut om luftfartyg som ska föras upp på gemenskapens ”svarta lista”, kändes det också nödvändigt att ändra bilagan för att ge rättslig status (och genomförbarhet) åt de viktigaste komponenter som ligger till grundval för förfarandena för medlemsstaternas harmonisering av genomförandet och rapporteringen av rampinspektioner. I den meningen uppfyller den ändrade bilagan till direktivet flera behov som identifierades de föregående månaderna, nämligen följande:

1. Nödvändigheten att införliva i bilagan viktiga delar till en handbok över EG:s rampinspektioner enligt SAFA-programmet, som nära följer de bestämmelser som anses vara obligatoriska för medlemsstaterna (genom införandet i bilaga II till direktivet), och vilket också är tillämpligt för deltagande stater som inte är medlemsstater i EU genom deras arbetsavtal med Europeiska byrån för luftfartssäkerhet. De viktiga delarna avser följande: — kvalifikationskriterier och utbildningskrav för SAFA-inspektorer, — relevanta säkerhetsnormer som är viktiga för EG:s SAFA-program, — inspektionsförfaranden, — kategorisering av resultat, — uppföljningsåtgärder som ska vidtas till följd av olika möjliga resultat av rampinspektioner.

2. Nödvändigheten att ersätta ”SAFA:s checklist” som utgör en del av den ursprungliga bilagan med de aktuella ”SAFA-förfarandena” enligt den senaste uppdateringen.

3. Nödvändigheten att införa en särskild bestämmelse om skyldighet för samtliga deltagande stater att respektera tidsfristen på senast 15 arbetsdagar mellan dagen för rampinspektion och inmatningen av inspektionsrapporten i den centraliserade databasen för att förbättra exaktheten och relevansen för den analys av de inmatade rapporterna som regelbundet genomförs av Europeiska byrån för luftfartssäkerhet.

4. Nödvändigheten att upprätta ett standardiserat ”inspektionsbevis”, av vilket ett avsnitt överlämnas till den berörda personalen på det luftfartyg som ska inspekteras mot ett undertecknat mottagandebevis.

5. Nödvändigheten att omarbeta flera delar av ursprungstexten i syfte att förbättra bilagans tydlighet och läsbarhet.

I den ändrade bilagan, kompletterar Europeiska byrån för luftfartssäkerhet dessa viktiga delar genom utarbetandet av vägledningsmaterial som ska tillämpas av medlemsstaterna. I detta syfte ska Europeiska byrån för luftfartssäkerhet upprätta ett öppet förfarande för samråd med de medlemsstater som anlitar tillgängliga experter från medlemsstaternas regleringsmyndigheter för luftfart och genom att, vid behov, blanda in lämpliga experter från relevanta berörda parter. Den kan i detta syfte inrätta en arbetsgrupp.

5.2 Kommissionens förordning om genomförandet av direktiv 2004/36/EG när det gäller prioritering av rampinspektioner av luftfartyg som landar på flygplatser i gemenskapen

Kommissionen har gång på gång upprepat sitt åtagande att göra bästa möjliga bruk av samtliga redskap som den förfogar över för att samla in upplysningar om luftfartssäkerhet i syfte att nå högsta möjliga effektivitet för de begränsade resurser som är tillgängliga för EG:s SAFA-program. Denna åtgärd bemyndigar kommissionen att formellt begära ”kvalitativ målinriktning” genom prioritering av ett antal rampinspektioner som leds av medlemsstaterna om särskilda ämnen identifierade enligt en rad kriterier (fastställda genom förordningen) som är potentiellt möjliga att omfatta säkerhetsbrister.

Kommissionen tror att denna åtgärd rimligen bör utnyttja det slumpmässiga SAFA:s rampinspektionsprogram genom att hjälpa till att i högre grad identifiera potentiellt farliga ämnen samt möjliggöra insamling av vidare uppgifter om sådana ämnen som möjligtvis också leder till framläggning av till och med bättre definierade fall för beslut enligt ”svarta listan”-förordningen (EG) nr 2111/2005.

5.3 Kvantitativ målinriktning

Med hänvisning till ovanstående tabell 2 (se sidan 7) kan man konstatera att sedan 2001 har den övergripande mängden rampinspektioner enligt EG:s SAFA-program mer än fördubblats. Man kan också notera den stora skillnaden när det gäller det olika mängder rampinspektioner som genomförs av de enskilda medlemsstaterna.

Medan kommissionen till fullo bedömer den lika stora skillnad som i många fall finns när det gäller mänskliga och materiella resurser som är tillgängliga för olika medlemsstater, tror kommissionen att oberoende av de resurser som står till deras förfogande gränsar det resultat som registrerats av många medlemsstater när det gäller genomförda årliga inspektioner till det oacceptabla. På basis av stat för stat gäller detta för följande:

— det aktuella antalet inspektioner i och för sig,

— antalet inspektioner som genomförs jämfört med trafikvolymen till/från varje särskild medlemsstat.

I detta sammanhang har kommissionen gång på gång upprepat att situationen måste förbättras. Den fortsätter att med Europeiska byrån för luftfartssäkerhet och medlemsstaterna undersöka ett sätt att upprätta minsta antal inspektioner som varje medlemsstat skulle genomföra varje år, naturligtvis på grundval av olika parametrar som antal flygningar, internationella flygplatser, intensiteten hos de kontroller som tidigare genomförts i andra medlemsstater, etc.

5.4 Europeiska byrån för luftfartssäkerhet – Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 216/2008

Den 20 februari 2008 antog Europaparlamentet och rådet förordning (EG) nr 216/2008 (6) om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättandet av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet, och om upphävande av rådets direktiv 91/670/EEG, förordning (EG) nr 1592/2002 och direktiv 2003/36/EG (härefter hänvisat till som EASA-förordningen). I dess bestämmelser förutses att direktiv 2004/36 (de relaterade genomförande reglerna) ska ersättas med en rad regler som antagits under EASA-förordningen enligt följande:

I artikel 10 i den förordningen – som trädde i kraft den 8 april 2008 – anges åtgärder som hittills omfattades av direktiv 2004/36/EG. Dessutom anges i artikel 10.5 att genomförandeåtgärderna i relation till denna artikel kan antas genom ett kommittéförfarande (”i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 65.4” i förordningen).

Dessutom föreskrivs genom artikel 69 i förordningen att direktiv 2004/36/EG ska upphävas från och med ikraftträdandet av genomförandeåtgärderna enligt artikel 10.5 i förordningen och utan att det påverkar de genomföranderegler som anges i artikel 8.2 i direktiv 2004/36/EG.

Slutligen ska de principer som anges i artikel 10 gälla endast från de datum som anges i respektive genomföranderegler men inte i något fall senare än den 8 april 2012.

6. DEN SAMMANLAGDA SAFA-RAPPORTEN (7)

I artikel 6.2 i direktiv 2004/36/EG anges att kommissionen varje år ska offentliggöra en samlad informationsrapport som är tillgänglig för allmänheten och intressegrupper i branschen och innehåller en analys av samtliga informationer som mottagits genom rapporterna om rampinspektioner som utförts på luftfartyg som landar på flygplatser i gemenskapen. Sådan analys bör vara enkel och lätt att förstå eftersom den anger om det finns en ökad säkerhetsrisk för flygpassagerarna. Den informationskälla för information som en sådan analys innehåller bör vara omlagd för identifiering.

I det avseendet antogs och offentliggjordes en första samlad rapport av kommissionen i februari 2008 som analyserade resultaten från rampinspektioner som utförts inom tidsramen mellan den 30 april 2006 och den 31 december 2006. Under 2008 kommer samma rapport att fasas in på helårsbasis (och årligen därefter) som täcker perioden mellan den 1 januari och 31 december 2007 – den första hela året efter överföringen av ansvaret för förvaltning och utveckling av SAFA-programmet från ECAC och den gemensamma myndigheten till gemenskapens behörighet.

Kommissionen tror att på grund av ökad öppenhet och ökat ansvar med hänsyn till alla aktörer som är inblandade i programmet såväl gentemot Europaparlamentet som den allmänna opinionen rent allmänt, bör kraven i artikel 6.2 i direktiv 2004/36/EG mjukas upp så att de berörda årsrapporterna ger möjlighet att tillhandahålla exaktare information när det gäller säkerhetsgenomförandet av de olika aktörer som är inblandade.

7. SLUTSATSER

På grundval av de SAFA-inspektioner som utförts under de senaste åren visar erfarenheten att de ger en allmän anvisning om utländska operatörers säkerhet. Dessa uppgifter är dock begränsade i den meningen att ingen fullständig bild kan uppnås om säkerheten i ett särskilt luftfartyg eller hos en särskild operatör. Detta beror på att vissa aspekter är svårbedömda under en inspektion (t.ex. resursförvaltning i fråga om besättningen, fullständig status för luftvärdighetsbevis, etc.) på grund av den begränsade tid som är tillgänglig för att utföra en inspektion och följaktligen den begränsade detaljnivå som är möjlig under en sådan inspektion.

En fullständig bedömning av ett särskilt luftfartyg eller en särskild operatör kan endast uppnås genom en kontinuerlig översikt från den ansvariga luftfartsmyndighetens sida (operatörsstat eller registreringsstat). På så sätt är den information som kommer genom EG:s SAFA-program verkligen mycket nyttig:

— i första hand som ett förebyggande redskap som hjälper till att identifiera potentiellt negativa säkerhetstrender varigenom ett stort antal och/eller återkommande antal resultat om en särskild operatör är en mycket god indikator på potentiella strukturella svagheter både när det gäller den operatörens förvaltning av kvalitetskontroll samt den nivå av säkerhetsöversyn som utövas av de ansvariga nationella civilflygsmyndigheterna i den stat där den operatören är certifierad. Liknande negativa trender kan också identifieras för särskilda luftfartygstyper,

— SAFA-inspektionerna kan i realtid bidra till säker drift för ett särskilt flygplan som just har inspekterats och påverkar de inspekterande myndigheterna att säkerställa att korrigerande åtgärder vidtas före vidare drift av det flygplanet.

Informationen från samtliga inspektioner som utförs är delad och bidrar sålunda till en fullständigare bild av ett visst luftfartyg, luftfartygstyp, operatör eller alla operatörer från en särskild stat. SAFA:s centraliserade databas är därför relativ användbar eftersom den innehåller ett snabbt flöde av sådan information till alla stater som deltar i EG:s SAFA-program.

Vidare har SAFA-inspektionerna fått ökad betydelse som ett av de kriterier som beaktas av kommissionen när den fattar beslut om införandet av flygplan på gemenskapens förteckning. Så har det varit sedan upprättandet av den första gemenskapsförteckningen i ars 2006 och dess tillhörande regelbundna uppdateringar.

Om man ska summera de slutsatser som man kommit fram till i denna rapport kan man säga att

— genom direktiv 2004/36/EG fastställs i gemenskapen ett obligatoriskt system, för regelbundna rampinspektioner av luftfartyg från tredje land som använder flygplatser i gemenskapen samtidigt som grunderna till harmoniserade förfaranden läggs när det gäller skötsel, rapportering och uppföljning av sådana inspektioner samt utbyte av information om inspektionerna mellan medlemsstaterna, kommissionen och Europeiska byrån för luftfartssäkerhet,

— med några mindre undantag har det inte funnits några stora problem för medlemsstaterna att införa och genomföra bestämmelserna i direktivet,

— beslutet att överföra förvaltning och utveckling av hela ECAC:s/JAA:s SAFA-program till gemenskapens behörighet medförde ett brådskande behov av kompletterande lagstiftning i direktivet vars lagstiftning genomfördes lägligt och möjliggjorde på så sätt en smidig överföring av programmet,

— de viktiga delar som ligger till grund för gemenskapens rampinspektionsordning har gjorts rättsligt bindande genom ändring av bilaga II till direktivet, och därför fördelat harmoniseringen till alla medlemsstater samt till andra 15 SAFA deltagande stater. Denna åtgärd bör förbättra den övergripande kvaliteten på rampinspektionsrapporterna som är av särskild vikt i samband med de undersökningar som har samband med gemenskapens ”svarta lista” över luftfartyg som upprättats enligt förordning (EG) nr 2111/2005,

— genomförandet av lagstiftningen har föreskrivits vilket fastställer regler och kriterier för att prioritera rampinspektioner av särskilda flygplan som kan identifieras efter fastställda kriterier eftersom de utgör ett potentiellt hot mot luftfartssäkerheten,

— medan den övergripande mängden rampinspektioner som utförts i gemenskapen har mer än fördubblats sedan 2001 finns det stora olikheter i de olika antalen rampinspektioner som utförts av enskilda medlemsstater. Likaledes undersöker gemenskapen genomförbarheten när det gäller att fastställa minimikvoter för inspektioner som ska genomföras av enskilda medlemsstater,

— genom antagandet av förordning (EG) nr 216/2008 om fastställande av gemensamma bestämmelser på det civila luftfartsområdet och inrättande av en europeisk byrå för luftfartssäkerhet, ska direktiv 2004/36/EG så småningom upphävas – senast den 8 april 2012 – för att gradvis ersätta sav bestämmelserna i artikel 10 i den förordningen och tillhörande genomföranderegler enligt artikel 10.5. I det avseendet planeras att Europeiska byrån för luftfartssäkerhets ansvar för förvaltning och vidare utveckling av programmet påtagligt ska öka.

(1) EUT L 143, 30.4.2004, s. 76.

(2) Polen har anmält en rad reviderade genomförandeåtgärder den 13 mars 2008 som för närvarande ses över av kommissionens rättstjänst.

(3) EUT L 344, 27.12.2005, s. 15.

(4) EUT L 134, 20.5.2006, s. 16.

(5) EUT L 109, 19.4.2008, s. 7 och s. 17.

(6) EUT L 79, 19.3.2008, s. 1.

(7) EUT C 42, 15.2.2008, s. 1.