Yttrande från Regionkommittén om Europeiska kommissionens meddelande "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram"

(1999/C 293/12)

BAKGRUND

Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram" [KOM(1998) 605 slutlig].

Kommissionens beslut av den 4 november 1998 att i enlighet med artikel 198c första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

Presidiets beslut av den 15 juli 1998 att ge utskott 4 - fysisk planering, stadsfrågor, energi, miljö - ansvaret för att bereda ärendet.

Det utkast till yttrande (CdR 115/99 rév. 1) som antogs av utskott 4 den 16 april 1999 (föredragande: Sally Powell och Eva-Riitta Siitonen).

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin plenarsession den 2-3 juni 1999 (sammanträdet den 3 juni) enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Regionkommittén välkomnar den utveckling av stadspolitiken som detta handlingsprogram innebär och ställer sig särskilt positiv till att man redan nu, kort tid efter publiceringen av det tidigare meddelandet "Mot ett program för städer inom Europeiska unionen", förstärker fokuseringen på städerna. Det senaste meddelandet, "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram", utgör ett viktigt steg framåt både vad gäller stadsområdenas särskilda problem och samordningen av EU:s politik för städer och kommuner. Regionkommittén ställer sig också bakom och välkomnar det övergripande synsätt man i handlingsprogrammet anlägger på stadspolitiken. Handlingsprogrammet utgör ett framsteg mot att utveckla en sant övergripande syn på stadspolitiken. Det kommer att föra in EU:s politik för städer och kommuner i det nya århundradet och fungera som vägledning för stadspolitikens framtida utformning. Åtgärder inom stadspolitiken får dock inte leda till att EU:s befogenheter utvidgas.

1.2. Både städernas och kommunernas centrala roll och vikten av att stadspolitiken står högt på EU:s dagordning erkänns, och detta är ett resultat av många års arbete, särskilt det som de lokala myndigheterna och deras organisationer utfört. ReK har också förespråkat ett sådant erkännande, exempelvis i yttrandet om "Städernas utveckling i europeiska unionen" (1995), där kommittén framhöll behovet av ett starkare stadsperspektiv i EU:s politik och i yttrandet om ESDP - Regional utvecklingsplanering i europeiskt perspektiv - i vilket städernas avgörande roll för regionernas ekonomiska livskraft och Europeiska unionens konkurrenskraft betonas. ReK välkomnar särskilt kommissionens erkännande av den avgörande roll städerna har för att EU:s huvudmål skall uppnås: ekonomisk och social sammanhållning, sysselsättning, konkurrenskraft och en miljömässigt hållbar utveckling. Erkännandet av städernas roll i denna process visar att de lokala och regionala myndigheterna måste delta aktivt vid utformningen av politiken i framtiden och att städerna - och de organisationer och institutioner som företräder dem - måste vara verkliga parter i denna process.

1.3. Handlingsprogrammet utgör grund för en bred, samordnande strategi för städernas utveckling, och i programmet behandlas ett antal nyare EU-program och policydokument rörande städerna. Samtidigt har man i handlingsprogrammet lyckats undvika att ta upp en lång rad detaljfrågor och på ett användbart sätt sammanfattat tankegångarna under fyra huvudrubriker. Handlingsprogrammet är tydligt och lättillgängligt, och Regionkommittén vill berömma kommissionen för detta begripliga och användbara dokument.

1.4. Handlingsprogrammet är dock bara det första steget. Kommissionen och medlemsstaterna måste se till att handlingsprogrammets rekommendationer följs upp med verkliga insatser och särskilt att förslagen i handlingsprogrammet genomförs under strukturfondernas nya programplaneringsperiod 2000-2006. När kommissionen nu har utarbetat ett så värdefullt dokument - i själva verket en grönbok - bör man också ta ytterligare ett steg och utarbeta en vitbok som för in stadspolitiken i nästa århundrade. Regionkommittén hoppas också att rekommendationer rörande uppföljningsarbetet kommer att utarbetas snabbt och effektivt, och kommittén uppmanar kommissionen att avdela de resurser som krävs för detta.

1.5. Kommittén vill emellertid uttryckligen påpeka att man för vissa åtgärder som föreslås i handlingsprogrammet ännu inte kan avgöra om de är förenliga med artikel3 b i EG-fördraget. Om åtgärderna skall drivas vidare måste man i varje enskilt fall bedöma om de tar hänsyn till subsidiaritetsprincipen.

2. Allmänna kommentarer

2.1. En hållbar och integrerad utveckling i städer och kommuner är ett väsentligt inslag i handlingsprogrammet och ReK instämmer i att detta också bör vara en grundprincip vid stadspolitikens utformning. Hållbar utveckling av städer och kommuner kan uppnås endast om man samtidigt beaktar frågorna om ekonomisk konkurrenskraft, social sammanhållning och en miljömässigt hållbar utveckling. I Londonstudien, som var den första av en rad stadsstudier som stöddes av Europeiska kommissionen, tog man upp denna fråga och efterlyste "... ett erkännande av att vår livskvalitet bygger på tre utvecklingsdimensioner: Vi måste hålla oss inom de gränser som miljön sätter vad gäller vårt behov av energi, vi måste satsa på en ekonomi som är nyskapande, konkurrenskraftig och produktiv och vi måste uppnå en utveckling som inte undergräver den sociala sammanhållningen, familjerna och samhällsgemenskapen."

2.2. Behovet av en strategi som är såväl vertikalt som horisontellt integrerad erkänns klart i handlingsprogrammet. I handlingsprogrammet anges fyra oberoende politiska mål som utgör grunden för de stadspolitiska målen, och tillsammans skapar detta ett klart och övergripande handlingsprogram.

Den strategiska roll som de europeiska städerna och kommunerna spelar förtjänar större uppmärksamhet vid formuleringen av EU:s politik, och det är av stor vikt att fler undersökningar görs för att vi skall kunna förstå de europeiska städernas och kommunernas situation och framtidsutsikter. 80 % av alla EU-medborgare bor i städer och kommuner, och därför har dessa en viktig roll att spela i strävan att föra gemenskapen närmare sina medborgare. När det gäller förvaltning av städerna innebär detta att partnerskap och lokal representation måste ingå som en vardaglig del av EU-finansierade projekt - från planeringsstadiet till genomförandet. Detta borde få större uppmärksamhet i handlingsprogrammet. Kommissionen bör dessutom ta större hänsyn till städernas specifika drag och det faktum att de uppvisar stora olikheter.

2.3. Kulturfrågor ingår inte bland handlingsprogrammets utmaningar eller politiska mål. ReK anser att kulturen är ytterst viktig både vad gäller tillväxt och städernas allmänna välfärd, och kulturfrågor måste ingå i EU:s politik för städer och kommuner. För städerna har kulturen stor ekonomisk betydelse: kulturindustrin är en av de snabbast växande branscherna. I städerna återfinns Europas värden, kulturtraditioner och identitet - och städerna för detta arv vidare till kommande generationer. Vid sidan av sammanhållning och hållbar utveckling bör försvaret av Europas kultur och identitet vara ett huvudmål för den europeiska stadspolitiken - och ett mål för hela EU. Att "Morgondagens stad och kulturarvet" är en nyckelåtgärd i femte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration utgör en viktig signal. Detta är första gången städerna uttryckligen nämns i kommissionens ramprogram för FoTU.

2.4. I handlingsprogrammet undersöks globaliseringens utmaningar främst med utgångspunkt i städernas ekonomi och sysselsättningen i städerna. För städerna innebär globaliseringen både möjligheter och hot, konkurrens och samarbete. En viktig aspekt av globaliseringen som inte diskuterats i handlingsprogrammet är urbanisering och migration. Urbaniseringen fortsätter världen över, och problem knutna till migration - såväl omflyttning inom EU som invandring till EU - kommer även under nästa århundrade att vara akuta. Utmaningen från städernas tillväxt - t.ex. bostadsproblemet - bör undersökas inom ramen för EU:s politik för städer och kommuner.

2.5. Vikten av att anlägga ett sektorsövergripande integrerat synsätt på stadspolitiska åtgärder bör särskilt framhållas av kommissionen;detta är mer effektivt än de strikt sektorsvisa åtgärder som fortfarande tillämpas på gemenskapsnivå.

3. Att stärka det ekonomiska välståndet och sysselsättningen i städerna

3.1. I kombination med stadsuniversitetens intellektuella styrka kan de europeiska städernas kulturtraditioner erbjuda möjligheter till förnyelse som ännu inte beaktats. Vad gäller Europas konkurrenskraft är den centrala frågan hur de europeiska städernas förnyelsemöjligheter skall kunna omvandlas till reell kreativitet som kan leda fram till nya produkter och tjänster. ReK anser att EU genom sin stadspolitik kraftigt måste stödja städernas roll som centrum för innovation och kreativitet. Här har EU:s innovations-, forsknings- och utvecklingspolitik - särskilt inslaget "Morgondagens stad" i femte ramprogrammet - en central ställning.

3.2. Regionkommittén vill framhålla att detta inte på något sätt innebär att man bör överge den balanserade utvecklingen av olika stora städer. Genom nätverk och samarbete kommer livskraften i innovativa centrum att sprida sig även till andra centrum och till regioner som omger städerna. Det är i detta sammanhang viktigt att städerna kan uppvisa alltmer funktionella förbindelser med den omgivande landsbygden. Distansarbete på landsbygden, som möjliggjorts genom den nya kommunikationsteknologin, skulle kunna nämnas som ett exempel på nätverksarbete. Att stärka denna interaktion är en hörnsten i stadspolitiken. Stadsdimensionen måste utgöra ett betydelsefullt inslag i strukturfondsreformerna. Detta bör gälla såväl mål 1-områden som de andra målområdena, eftersom det ofta är städerna som fungerar som drivkraft bakom den ekonomiska utvecklingen i hela regionen. Stadsdimensionen bör stärkas och komplementariteten mellan städerna och landsbygden bör förbättras i det nya mål 2-programmet för att gynna en integrerad utveckling av regionen.

3.3. Enligt handlingsprogrammet är strukturfonderna EU:s viktigaste verktyg för att främja välstånd och sysselsättning. Inriktningen av stödet bör utgå från en integrerad angreppsmetod. Insatser och program måste inbegripa en flexibel kombination av åtgärder och beakta de aktuella utmaningar som den berörda staden står inför. ReK anser att kommissionens förslag går i rätt riktning. Det överensstämmer i det väsentliga med subsidiaritetsprincipen och kan om det genomförs på ett lämpligt sätt innebära förstärkning av det lokala självstyret och stöd till partnerskap.

3.4. Rent allmänt måste resursfrågan angripas. Det är i städerna vi finner många av de mest komplicerade problemen och de svåraste utmaningarna mot den sociala och ekonomiska sammanhållningen. Om man skall kunna skapa social och ekonomisk sammanhållning är det av avgörande betydelse att städerna erhåller en skälig andel av resurserna. Detta skulle visa ett verkligt engagemang när det gäller att ta itu med stadsfrågorna. Kommissionen och medlemsstaterna måste framför allt försöka uppnå en fördelning av strukturfondernas resurser som är mer rättvis för städerna.

3.5. För Europas städer är en förbättring av sysselsättningssituationen en av de mest aktuella frågorna. En integrerad förvaltning av städerna är av avgörande betydelse för att sysselsättnings- och mål 3-strategierna skall bli framgångsrika i städerna. Det är ytterst viktigt att EU sätter upp ökad sysselsättning som ett av sina huvudmål. I handlingsprogrammet framhålls att stadsdimensionen måste få större tyngd i EU:s sysselsättningsprogram. ReK menar att det är viktigt att problemet med långtidsarbetslöshet, ett problem som främst är koncentrerat till städerna, får större uppmärksamhet än tidigare i samordningen av EU:s insatser för sysselsättningen. Denna synpunkt återfinns inte i det aktuella dokumentet. Stadsdimensionen måste ges större tyngd inom ramen för strukturfondernas nya mål 3, och ett stadsperspektiv måste anläggas inom de sysselsättningsprogram som medlemsstaterna och kommissionen utformar.

3.6. Städerna spelar en särskilt avgörande roll i samband med informationssamhällets utveckling. Nya teknologiska innovationer som på ett dynamiskt sätt kan ge utrymme för nya inkomstkällor och ökad sysselsättning uppstår för det första ofta i städerna. För det andra kan städerna genom att använda ny teknologi förbättra det offentliga tjänsteutbudet på områden som socialtjänst, hälsovård och utbildning, och på detta sätt effektivt minska den sociala utslagningen. För det tredje ger datanätverken utrymme för direkt feedback från stadsinvånarna och kan potentiellt stärka den lokala demokratin. Datanät ger dessutom möjlighet att förstärka samarbetet mellan landsbygd och stad. ReK anser att dessa utmaningars stadspolitiska karaktär ännu inte har klargjorts tillräckligt. Man måste undersöka sambanden mellan stadspolitiken och politiken rörande informationssamhället, och dessa politikområden måste föras närmare varandra.

3.7. För att uppnå handlingsprogrammets mål krävs att innovationer och "lärande stad"-konceptet aktivt understöds. För att uppnå ekonomisk konkurrenskraft, ett rättvist samhälle, hållbar utveckling och en väl fungerande förvaltning måste man göra verklighet av principen om ett livslångt lärande. En grundläggande förutsättning för städernas välstånd och konkurrenskraft är att städernas invånare och de som arbetar där erhåller tillräcklig utbildning. Utbildningen bör framhållas tydligare som en huvudprincip i stadspolitiken. Särskild uppmärksamhet måste ges EU-insatser till stöd för datasystem, forskning och internationella bedömningar och jämförelser vad avser den innovativa verksamheten i städerna. Det måste skapas nätverk för samarbete mellan å ena sidan städer och å andra sidan universitet, kultur- och forskningsinstitutioner.

4. Att främja jämställdhet, social delaktighet och förnyelse av städerna

4.1. Regionkommittén ställer sig positiv till kommissionens målsättning att angripa den sociala utslagningen genom samordning av de politiska målen. Social rättvisa, ekonomisk konkurrenskraft och miljöskydd är områden som måste samordnas för att en hållbar förnyelse av städerna skall kunna uppnås. ReK vill uppmana kommissionen att låta engagemanget för hållbar förnyelse av städerna genomsyra all verksamhet inom kommissionen.

4.2. Den sociala utslagningen är inte uteslutande ett stadsproblem - även om det är tydligare i städerna och mer koncentrerat där. Det är dock i städerna som vi kan se de allvarligaste formerna av social och ekonomisk utslagning. I många annars välmående regioner finns öar av misär, något som återspeglar de skarpa skiljelinjerna mellan de socialt utslagna och de etablerade som kommissionen konstaterat. I EU:s första rapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen klarlades denna tendens:

"Samexistensen av stadsdelar med högt värdeskapande och invånare med höga inkomster med stadsdelar med låga inkomster, hög arbetslöshet, högt socialbidragsberoende, överbefolkning och dåliga bostadsförhållanden har blivit alltmer vanliga i Europa."

4.3. I sitt förslag till nya prioriteringar för mål 2, där städer i svårigheter definieras som prioriterade, konstaterade kommissionen att det finns områden med allvarlig misär i annars välmående städer. Den nya BNP-statistiken från Eurostat ger ett uppseendeväckande exempel på just denna företeelse. Vissa städer hamnar mycket högt i tabellen samtidigt som man i dessa städer finner några av de mest eftersatta stadsdelarna i hela EU.

4.4. Många av de mest missgynnade medborgarna drabbas av flera olika typer av misär och fattigdom - de lever i undermåliga bostäder, är arbetslösa utan några större utsikter att finna arbete, de är lågutbildade och saknar specialkompetens. Dessa problem är rentav ännu allvarligare inom vissa socialgrupper. Bland dem som drabbas hårdast av misären inom EU återfinns de etniska minoriteterna. Det är denna dubbla eftersatthet som gör att EU och medlemsstaterna måste utforma en samordnad politisk strategi. För att principen om icke-diskriminering, såsom denna definieras i Amsterdamfördragets artikel 13, skall bli effektiv måste den utgöra en integrerad del av all gemenskapspolitik.

4.5. Att skapa vägar bort från utslagning - och in i sysselsättning - är en grundprincip för stadsförvaltningen. Om man vill skapa kopplingar till ekonomin i bred bemärkelse är "funktionella stadsområden" (ett begrepp som myntades av Regionkommittén) ett fundamentalt inslag för att öppna dörren till sysselsättningsmöjligheter i regionen som helhet. Detta koncept måste studeras närmare och beaktas i dokumentet som ett referensområde för åtgärder. Kommissionen bör även studera i vilken utsträckning städerna och regionerna är beroende av och kompletterar varandra, samt behovet av goda relationer mellan dem. ReK stöder fullt ut kommissionens avsikt i de nya riktlinjerna för strukturfondernas nästa programplaneringsperiod 2000-2006 att särskilt ta sig an städernas behov. Detta kommer att utgöra ett av de mest effektiva sätten att se till att det finns en strategisk syn på hur städernas problem skall angripas i de olika regionerna.

4.6. Regionkommittén konstaterar att det finns behov av partnerskap för att man skall kunna hitta lösningar. Dessa partnerskap skulle kunna omfatta både horisontella och vertikala beslutsnivåer, varigenom komplementaritet mellan medlemsstaternas och EU:s åtgärder kan säkerställas. Dessutom finns en växande medvetenhet om att lokala partnerskap utgör nyckeln till att uppnå hållbar förnyelse och skapa ett samhälle där utslagningen minskar. Kommissionens gemenskapsinitiativ Urban utformades speciellt för att uppmuntra en gemenskapspräglad ansats vid kampen mot den sociala och ekonomiska utslagningen. ReK välkomnar utvecklingen av denna princip, som nu utgör grund för den prioritet som inom det nya mål 2 ges kampen mot de strukturella problemen i såväl städer och tätorter som på landsbygden. Dessutom välkomnar kommittén Europaparlamentets förslag att låta gemenskapsinitiativet Urban löpa vidare.

4.7. I handlingsprogrammet erkänns behovet av områdesbaserade åtgärder i vilka alla sektorer i samhället involveras för att genomföra förändringar och försöka uppnå målen. ReK stöder partnerskapstanken och vill samtidigt uppmana kommissionen att beakta att det kommer att ta tid att bygga upp den kapacitet som behövs inom partnerskapen och att man måste inse att resurser måste avsättas för att detta skall uppnås.

4.8. ReK välkomnar den tonvikt som man i ramdokumentet om Urban lägger på behovet av kunskaps- och erfarenhetsutbyte. Kommittén vill emellertid framhålla vikten av de lokala och regionala myndigheternas medverkan, eftersom dessa är ansvariga för genomförandet av medlemsstaternas och EU:s politik och eftersom de kan bygga på sin rika erfarenheter.

5. Att skydda och förbättra miljön i städerna: mot lokal och global hållbarhet

5.1. Avsnittet om miljön i städerna är vad gäller såväl målsättningar som konkreta insatser enligt Regionkommittén både lättförståeligt och inriktat på de väsentliga frågorna. Att sträva mot en hållbar utveckling och minska de negativa miljökonsekvenserna av städernas specifika sätt att fungera har helt riktigt utpekats som det främsta målet. De övriga målen omfattar de huvudsakliga utmaningar som miljön i städerna står inför. Vid genomförandet av dessa målsättningar befinner sig städerna i en central position. För städerna utgör detta en stor utmaning. Det viktigaste är samordningen av miljöpolitiken med annan politik på alla förvaltningsnivåer (lokala, regionala, nationella, EU). EU:s viktigaste enheter och regeringarna i medlemsstaterna måste harmonisera sin politik så att nyttan blir så mångsidig som möjligt.

5.2. För att förbättra stadsområdenas miljö måste man förbättra styrningen av resurser i städernas ekosystem. Till detta bör man räkna vatten och vattenrening, sopsortering och återvinning av avfall, strävan efter energibesparingar och förbättring av den multimodala och minst förorenande kollektivtrafiken. Miljökvalitetsnormer för luft, vatten m.m. kan aktivt bidra till att styra om utvecklingen mot bärkraftiga system.

5.3. När det gäller förbättring av stadsmiljön är det särskilt viktigt med de EU-åtgärder som syftar till att mer effektivt tillämpa unionens miljölagstiftning. EU måste samarbeta med städerna i ett tidigt skede av lagstiftningsarbetet för att se till att direktiven tillämpas. Att beakta stadsdimensionen innebär att nya projekt planeras i samarbete med såväl företrädare för den lokala förvaltningen som andra berörda parter. Det aktuella åtgärdsförslaget måste ha fullt stöd. Vid utarbetandet av direktiv måste det skapas största möjliga klarhet rörande direktivens effekter på den lokala nivån, och speciella lokala särdrag måste alltid beaktas.

5.4. Transportfrågor är på alla områden en av de viktigaste miljöfrågorna. Den ständigt ökande vägtrafiken är inte förenlig med principen om hållbar utveckling. Framför allt är en förbättring av kollektivtrafiken och en påtaglig ökning av dess marknadsandel avgörande faktorer. Det kommer att krävas stora insatser och en omfattande samordning på denna punkt, och detta gäller alla förvaltningsnivåer. Vid sidan av åtgärder som syftar till en mer kompakt lokal samhällsstruktur bör EU utforma åtgärder med ekonomisk inriktning, exempelvis åtgärder för att främja och stödja kollektivtrafiken så att den blir konkurrenskraftig.

Genom frivilliga avtal främjar EU produktutveckling på det fordonstekniska området för att minska utsläppen av avgaser från fordon. Fordons- och oljeprogrammet kommer att leda till förbättrad bränslekvalitet under de närmaste åren. EU bör konsekvent driva vidare och utvidga denna verksamhet. Städerna måste gripa tillfället att främja användningen av de mest miljövänliga fordonen och maskinerna genom initiativ som Alter.

5.5. Under de närmaste åren kommer genomförandet av Kyotoprotokollet att utgöra en mycket viktig utmaning på miljöområdet. Ur städernas perspektiv är samordning av kollektivtrafikplaneringen med markanvändningspolitiken ett viktigt verktyg för att minska utsläppen av växthusgaser.

5.6. Vad gäller offentlig upphandling kan och bör städerna föregå med gott exempel. De lokala och regionala myndigheternas avsevärda köpkraft kommer att spela en central roll. Målet måste vara att ge politiken för offentlig upphandling en "grön" framtoning och att främja ett kretsloppstänkande. Olyckligtvis strider miljöpolitiken och politiken för inre marknaden i praktiken ofta mot varandra. I detta sammanhang krävs politisk vilja och insatser från EU:s sida. EU kan stödja städerna genom att påskynda utvecklingen av EMAS-förordningen och upphandlingsförordningen samt införandet av miljömärkning - genom att offentliggöra och harmonisera märkningssystemen. Detta arbete kräver en omfattande investering i forskning och utveckling från EU:s sida.

5.7. Regionkommittén anser att medborgarinflytande i beslutsprocesserna, inbegripet dialogen om den lokala Agenda 21, kommer att kräva ökad miljömedvetenhet bland allmänheten. Detta kommer i sin tur att kräva att tydlig och lättförståelig information utarbetas om vilka följder människans agerande får för miljön. De största utmaningarna mot en hållbar utveckling är konsumenternas beteende och människors livsstil. Att förändra allmänhetens inställning är av avgörande betydelse för skapandet av hållbar utveckling. I utbildningen, läroplanerna och vardagslivet är det av central betydelse att vi utgår från idén om hållbar utveckling.

6. Att främja medborgarinflytande och god förvaltning av städerna

6.1. Regionkommittén ger sitt fulla stöd till kommissionens åtagande att främja och utveckla dialogen med de lokala och regionala myndigheterna angående utformningen av EU:s politik. Vi välkomnar varmt förslaget att inrätta en expertgrupp som skall diskutera framstegen vad gäller genomförandet av handlingsprogrammet. ReK skulle vilja att de lokala och regionala myndigheterna får en stor representation i denna grupp: kommunerna går ofta i täten för utvecklingen av stadspolitiken. Det är också viktigt att de som är aktivt engagerade i det konkreta genomförandet av den verksamhet som rör stadsutveckling och förnyelse av städerna finns företrädda i denna grupp. ReK uppmanar kommissionen att snarast tillsätta denna expertgrupp.

6.2. Det är av avgörande betydelse att den stadspolitiska expertgruppen behandlar fler frågor än övervakning av handlingsprogrammets genomförande. Den bör även bidra till utformningen av framtida insatser. Projekt för städerna, exempelvis gemenskapsinitiativet Urban, och insatser finansierade inom ramen för den nya budgetrubriken inom strukturfonderna rörande nya innovativa åtgärder, bör utformas i nära anslutning till expertgruppens åsikter.

6.3. ReK skulle vilja se ett större engagemang från kommissionens sida att upprätta ett nära samarbete med Regionkommittén och andra sammanslutningar av lokala myndigheter på europeisk, nationell eller regional nivå vad gäller politikens utformning. ReK skulle särskilt vilja att det skapas bättre former för mellaninstitutionellt samarbete, så att kommittén redan från början får möjlighet att delta i diskussionerna om politikens utformning.

6.4. ReK instämmer i att politisk samordning måste vara en huvudprincip som tillämpas på alla aspekter av strategin och av politikens utformning. Genom partnerskap och samarbete kan parterna erkänna och förstå de andras målsättningar, och de kan förstå att exempelvis ekonomisk tillväxt förhindras om den sociala utslagningen inte motverkas och att miljöförbättringar ofta förutsätter tillväxt.

6.5. Utnämningen av en ny kommission och en eventuell regeringskonferens i början av nästa århundrade ger EU:s institutioner ett gyllene tillfälle att göra en översyn av sina beslutsförfaranden och administrativa arrangemang för samordnade insatser i städerna. Ett positivt reforminslag skulle vara att ge en kommissionsledamot det övergripande ansvaret för samordning av stadspolitiska insatser.

6.6. ReK välkomnar att kommissionen i utkastet till förordning om strukturfonderna stöder en fortsatt finansiering av projekt som främjar lokal kapacitetsutveckling.

6.7. Kommissionen spelar en viktig roll när det gäller att uppmuntra erfarenhetsutbyte mellan städer i syfte att främja lokal kapacitetsutveckling och att öka medvetenheten om innovativt arbete beträffande hållbar utveckling i städerna. Stöd bör även fortsättningsvis ges till arbete på detta område, exempelvis Europaomfattande databaser, utbildningsprogram och belöningssystem.

6.8. En god förvaltning av städerna kräver en avancerad modell för medborgarinflytande. Bristande intresse för att delta i val och en uppifrån-och-ned-modell för utformning av politiken är inte förenlig med skapandet av hållbara stadssamhällen.

6.9. Gemenskapen har en uppgift i fråga om att studera och sprida information om nya modeller för stadsförvaltning och dialog med allmänheten. På EU-nivå bör ansträngningar göras för att hitta effektiva sätt att engagera alla grupper på det lokala planet, även de socialt och ekonomiskt marginaliserade.

6.10. De lokala och regionala myndigheterna har utvecklat nyskapande metoder - opinionsundersökningar, medborgarpaneler m.m.- men detta sker ofta helt isolerat. Städerna har svårt att motivera att knappa resurser avsätts till att prova ut olika samrådsmekanismer, och det är en försvarbar och värdefull roll för EU att ta initiativ till nyskapande projekt och sprida information om välfungerande lösningar.

6.11. Kommissionen måste se till att lokalsamhällena engageras på ett meningsfullt sätt i de stadsförnyelseprojekt som EU finansierar, särskilt strukturfondsinsatserna. Ett helhjärtat deltagande från lokal sida är en avgörande förutsättning för att de ekonomiska utvecklingsinitiativen skall tillfredsställa lokala behov på ett verksamt sätt och för att de positiva resultaten skall bestå när stödprogrammen avslutas.

6.12. Regionkommittén är positiv till förslaget om medborgarforum över hela EU som skall studera stadsfrågor. Allt måste göras för att dessa forum skall bli konstruktiva och för att alla samhällsgrupper skall representeras.

6.13. Handlingsprogrammet kommer sannolikt att uppmuntra och stödja de lokala instanserna att utveckla indikatorer som är meningsfulla på lokal nivå och att arbeta vidare med jämförande resultatanalyser på basis av pilotförsök med benchmarking inom stadstrafiken. ReK håller på med en studie för utveckling av en begränsad uppsättning livskvalitetsindikatorer som kan vara till hjälp i samband med stadspolitiska frågor. Syftet är att komma fram till indikatorer som ligger i linje med tillgängliga data och når längre än existerande, traditionella mått på livskvalitet, baserade på befolkningstäthet, BNP och arbetslöshet. Kommissionen uppmanas ta hänsyn till studiens resultat i kommande arbeten.

7. Slutsatser

7.1. Till syvende och sist är en framgångsrik stadspolitik avhängig av att städerna själva är aktiva. I enlighet med subsidiaritetsprincipen måste EU:s och de nationella regeringarnas politik stödja och komplettera städernas egna insatser. Eftersom detta ligger i sakens natur måste man betrakta stadsregionernas integrerade utvecklingsplaner, som är lokalt förankrade och baserade på självstyre, som det centrala verktyget för stadspolitiken.

7.2. Regionkommittén betonar att tätorterna och särskilt städerna är drivkraften bakom den ekonomiska tillväxten och arbetet med en hållbar utveckling i hela Europa. Europeiska kommissionen bör stödja städernas ansträngningar att uppfylla sina åtaganden gentemot de omgivande regionerna. En meningsfull dialog och ett meningsfullt samarbete ligger i både stadens och den omgivande regionens intresse. Den metodik som presenterades i ESDP kan, om den utvecklas i dialog med städer och regioner, bli ett verkningsfullt samordningsinstrument.

7.3. EU måste införa stadsdimensionen som vägledande princip på de politikområden som är absolut avgörande för en hållbar stadsutveckling. Förslaget att kommissionens enhetsövergripande grupp skall arbeta vidare måste följaktligen stödjas på alla sätt. Städerna måste integreras som verkställande aktörer i samband med utvecklingen och uppföljningen av stadspolitiken.

7.4. Information håller på att bli en allt viktigare resurs för utveckling av städer och kommuner. Den forskning och information till allmänheten som är direkt inriktad på stadspolitik måste förstärkas på kommissionsnivå. Projektet Urban Audit, "stadsrevision", är ett blygsamt men betydelsefullt steg i denna riktning. Det är dock viktigt att informationen om städerna inte begränsas till de största städerna som för närvarande ingår i "stadsrevisionen", utan utvecklas till att omfatta även medelstora och mindre städer. Eurostat måste utveckla ett enhetligt system för statistik med stadsanknytning. Både i bevakningen av läget i städerna och i bedömningen av åtgärder för främjande av en hållbar stadsutveckling saknar man ömsesidigt accepterade mätmetoder och indikatorer. Här bör kommissionen svara för finansiellt stöd.

7.5. Mekanismer för och finansiering av erfarenhets- och informationsutbyte mellan städer - och spridning av välfungerande lösningar - måste fortlöpande utvecklas i linje med samtliga fyra politikområden i handlingsprogrammet. Detta gäller i allt högre grad även verksamhet över unionens yttre gränser.

7.6. Vi stöder förslaget att en stadspolitisk expertgrupp skall inrättas. Regionkommittén måste representeras i denna grupp vid sidan av övriga EU-institutioner. Detta är enda sättet att få garantier för en integrerad metod att angripa stadsfrågor. Europas stads- och kommunnätverk bör också företrädas i gruppen.

7.7. Regelbundna stadsforumarrangemang är ett verksamt sätt att utveckla och profilera stadspolitiska frågor. Uppföljningsprogram i mindre skala, exempelvis med inriktning på ett visst tema, skulle komplettera forumarrangemangen och ge möjlighet att diskutera sakfrågor mer detaljerat, eventuellt med ytterligare tillfällen till detaljdiskussion och erfarenhetsutbyte.

7.8. När kommissionen nu har gjort ett utkast till något som i praktiken är en grönbok måste man ta nästa steg, att utarbeta en vitbok i stadsfrågor som kan föra stadspolitiken vidare in i nästa århundrade. Den måste produceras i samarbete mellan alla de viktigaste parterna och i en sann partnerskapsanda.

Bryssel den 3 juni 1999.

Regionkommitténs

ordförande

Manfred DAMMEYER