Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Relationerna mellan Europeiska unionen och Kina"

(97/C 158/08)

Den 30 januari 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande () om "Relationerna mellan Europeiska unionen och Kina".

Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som var ansvarig för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 11 februari 1997. Föredragande var Göke Frerichs och medföredragande var Thomas Etty.

Vid sin 344:e plenarsession den 19-20 mars 1997 (sammanträdet den 19 mars 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 56 röster för, 3 röster emot och 7 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Kommissionen sände den 4 september 1995 ett meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europeiska unionens långsiktiga Kinapolitik.

Detta meddelande utgör ett försök att bana väg för långsiktiga relationer mellan EU och Kina in på nästa århundrade i enlighet med den nya Asienstrategi som Europeiska rådet fattade beslut om i Essen.

1.2. Allmänna rådets slutsatser antogs den 4 december 1995 och ligger till grund för Europeiska unionens långsiktiga Kinapolitik.

Rådet ger här uttryck för sin uppfattning att detta meddelande från kommissionen presenteras vid rätt tid och vid en mycket viktig tidpunkt. Kina har utvecklat sin roll som en viktig aktör på världsscenen och som en betydande ekonomisk och politisk makt och är inbegripet i en integrationsprocess i internationella ekonomiska, säkerhetspolitiska och allmänpolitiska strukturer.

1.3. Toppmötet i Madrid tog del av dessa slutsatser och betonade då betydelsen av förbättrade relationer med detta land.

1.4. Ekonomiska och sociala kommittén ägnar också stor uppmärksamhet åt utvecklingen av relationerna mellan EU och Kina. Detta initiativyttrande syftar till att bidra till att fördjupa dessa relationer och till att stödja en långsiktig EU-politik gentemot Kina.

2. Hittillsvarande relationer mellan EU och Kina

2.1. Kommissionen konstaterar i sitt meddelande att det är 20 år sedan EG och Kina upptog diplomatiska förbindelser. Det har gått 10 år sedan det dåvarande handels- och samarbetsavtalet undertecknades. Den stadigt förbättrade utvecklingen av de bilaterala relationerna avbröts 1989 på grund av händelserna på Himmelska fridens torg. Europa reagerade då, liksom många andra av Kinas viktiga internationella partner, med en rad sanktioner. Normaliseringen av relationerna under framför allt de senaste fyra åren har banat väg för ett förnyat uppsving för bilateral handel och för investeringar. Efter 1994 har det gjorts stora framsteg i det bilaterala samarbetet.

2.2. I juni 1994 utvecklades en ny, ambitiöst upplagd ram för den bilaterala politiska dialogen för att främja Kinas medverkan i globala angelägenheter, vilket ligger i båda sidors intresse. De regelbundna mötena mellan EU-trojkan och Kina på ministernivå och de politiska samtalen på hög nivå mellan kommissionen och Kina kommer att fortsätta. I framtiden kommer de att kompletteras av möten om specifika ärenden mellan utrikesministrarna och av möten som återkommer två gånger om året: det ena mellan den kinesiska utrikesministern och EU:s ambassadörer i Beijing (Peking) och det andra mellan den utrikesminister som för tillfället är ordförande i rådet och den kinesiska ambassadören i huvudstaden i den medlemsstat som enligt turordningen innehar ordförandeskapet i rådet. Dessutom kommer det att äga rum möten mellan höga tjänstemän från olika politiska ansvarsområden. Denna dialog skall med tiden utvidgas till att gälla alla ämnen av ömsesidigt intresse och av global omfattning. Efter det att man nu även har slopat kontaktförbudet för militär personal verkar det vara lämpligt att inbegripa folkets befrielsearmé i gruppen av potentiella dialogpartner med tanke på dess politiska och ekonomiska inflytande i landet.

2.3. Bland EU:s handelspartner är Hongkong nummer ett. Fem EU-länders bilaterala handel med Hongkong överstiger en summa av 2 miljarder ecu. Hongkong har visat sig vara EU:s viktigaste investeringsort med 40 bankfilialer och 45 försäkringsbolag från EU. Drygt 60 000 EU-medborgare är fast bosatta i Hongkong och arbetar där.

År 1993 öppnade EU sitt kontor för relationer med Hongkong och Macao i Hongkong och Kina har samtyckt till att kontoret fortsätter arbetet som självständig enhet även efter det att Kinas suveränitet över Hongkong och Macao har återupprättats. Handels- och samarbetsavtalet med Macao från 1992 förblir också oförändrat. Relationerna till Hongkong och Macao som autonoma medlemmar av WTO kommer inte heller att förändras. Ett samarbete inom områdena tull, standardisering, högskolor och affärsförbindelser håller redan på att byggas upp.

2.4. De stora förändringarna av den kinesiska ekonomin har fått stor inverkan på handeln mellan EU och Kina. Det gemensamma utbytet av varor översteg en summa av 30 miljarder ecu år 1993, 35 miljarder ecu år 1994 och 40 miljarder ecu (+ 18 %) år 1995.

Handeln mellan EU och Kina har tiodubblats sedan reformerna inleddes. EU:s export höll emellertid inte jämna steg med importen. EU:s handelsöverskott under mitten av 80-talet har nu förvandlats till ett handelsbalansunderskott som under de senaste fyra åren har pendlat runt 8-10 miljarder ecu. USA:s handelsunderskott gentemot Kina är emellertid mycket större än så. EU-importens exporttäckningskvot är med 55 % betydligt högre än USA:s (26 % för år 1993). Till detta kommer att EU:s andel av Kinas totala import under första hälften av detta årtionde har ökat från 11 till 15 %. Även här klarar sig EU bättre än USA, vars andel av Kinas import endast långsamt närmar sig 12 %. Bäst klarar sig Japan med 42 %. EU har faktiskt en större marknadsandel i Kina än i andra delar av Asien. År 1995 blev EU Kinas tredje största handelspartner efter Japan och USA.

2.5. När det gäller direktinvesteringar ser det emellertid mindre gynnsamt ut för Europa. EU:s andel av de utländska direktinvesteringarna i Kina på omkring 4 % ligger långt under den andel som EU har på andra uppåtgående marknader. Företag ägda av Hongkong-kineser och kineser från andra delar av världen ligger långt före företag från EU och även före företag från USA och Japan.

Mellan 1979 och 1996 investerade företag från EU (15) 3,8 miljarder USA-dollar i omkring 3 900 projekt (med skulder som uppgick till 10,4 miljarder USA-dollar). Det motsvarar mindre än hälften av de investeringar som gjorts av företag från USA eller Japan. EU-projekten är visserligen ofta av större omfattning än konkurrenternas, och några projekt inom nyckelsektorerna i den kinesiska ekonomin (fordonstillverkning, telekommunikation och läkemedelsprodukter) är onekligen föredömliga, men i kinesisk-europeiska och andra ekonomiska kretsar är man helt på det klara med att företagen från EU är mindre dynamiska på den kinesiska marknaden än sina konkurrenter, vilket medför att de försitter många chanser.

2.6. Sedan 1992 har de bilaterala handelssamtalen gällt tre områden som berör varandra:

- Stöd till Kinas ekonomi- och handelsreformer.

- Stöd till Kinas inträde i det multilaterala handelssystemet.

- Förverkligande av bättre tillgång till marknaden för europeiska varor och tjänster.

Denna dialog institutionaliserades 1993 i och med att arbetsgruppen Ekonomi och handel bildades. Åren 1994-1996 hölls sektorspecifika möten som behandlade följande ämnen: immateriella rättigheter, jordbruk, finansiella tjänster och tekniska handelshinder. Konkurrens är ett tänkbart ämne för en framtida dialog, eftersom den internationella handelns effektivitet ökar genom samarbete på detta område.

2.7. Regeringslån

Till juni 1996 lånade EU:s medlemsländer och officiella finansinstitut ut sammanlagt 11,9 miljarder USA-dollar. Detta motsvarar 49,6 % av de statliga lån som Folkrepubliken Kina erhöll under samma period.

I förhållande till den betydelse som Kina har var de medel som ställdes till förfogande för samarbete i Kina knappa. I och med att samarbetet förbättrats sedan 1995 har dessa medel ökat med ca 50 miljoner ecu årligen.

3. Europeiska kommissionens förslag

3.1. Kommissionens meddelande om EU:s långsiktiga Kinapolitik behandlar huvudsakligen tre stora områden:

- Politiska relationer (Kinas införlivande i den internationella gemenskapen).

- Ekonomiska relationer och handelsrelationer (uppkomsten av en ny ekonomisk makt).

- Samarbete (de nya prioriteringarna).

3.2. Enligt kommissionen måste den politiska dialogen framför allt inriktas på att garantera de mänskliga rättigheterna i alla avseenden. Engagemanget för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter står överallt i centrum för EU:s politik. En avgörande förutsättning för långsiktig social och politisk stabilitet är att man följer den internationella överenskommelsen om mänskliga rättigheter och accepterar politisk frigörelse.

3.3. EU skall också ha följande målsättningar:

- engagemang för en dialog om frågor som gäller regional och global säkerhet,

- konkret stöd till ansträngningar för att reformera den offentliga verksamheten i Kina och till att bygga upp ett civilt samhälle enligt rättsstatsmodell,

- utveckling av ett program för riktat och koordinerat samarbete inom rätts- och lagstiftningsområdena,

- stöd för principerna i den gemensamma deklarationen om reglering av överföringen av suveräniteten över Hongkong och Macao till Kina.

3.4. När det gäller ekonomiska relationer och handelsrelationer konstateras att det ligger i alla handelsnationers intresse att Kina är medlem av Världshandelsorganisationen (WTO). Sedan Kina lämnade in en ansökan om återinträde i GATT i juli 1986 anstränger sig EU för att få till stånd ett snabbt beslut om Kinas medlemskap.

De ekonomiska reformer som inleddes för 18 år sedan har förändrat Kinas ekonomiska och sociala struktur på ett häpnadsväckande sätt. De kinesiska ledarna vet att reformerna måste fördjupas och utvidgas, om man vill förverkliga målsättningen om en "socialistisk marknadsekonomi", vilken är förankrad i den kinesiska författningen, före nästa årtusende. Kina har en lång väg att vandra innan landet har en äkta marknadsekonomi. Med hänvisning till de uttalade sociala ambitionerna måste man vid denna process även främja och utveckla skyddet av sociala rättigheter, inklusive rätten att bilda arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer. En stor utmaning för framtiden är reformen av de statliga företagen och uppbyggnaden av ett socialt skyddsnät för att kunna motverka följderna.

Under de senaste åren har Kina gradvis genomfört en liberalisering av sin handelspolitik. Bland annat har tullarna sänkts, företagens handelsrättigheter förbättrats, en enda växelkurs införts och utländska investeringar genomförts i landet. Dessa åtgärder innebär visserligen betydande framsteg, men de är inte tillräckliga på långa vägar. Exempel: den kinesiska staten har i stor utsträckning monopol på import-och exporträttigheterna - skyddstullar på många konsumtionsvaror - icke tullrelaterade hinder - licenser och fastställande av kvoter.

3.5. Samarbetet mellan EU och Kina bör utvecklas i tre huvudriktningar:

3.5.1. Den kinesiska regeringen har insett vilka akuta brister det finns i utbildningssystemet. EU borde därför utforma ett konkret utbildnings- och fortbildningsbidrag. I Shanghai finns redan China Europe Business School. En möjlighet vore att starta ett permanent institut för fack- och yrkesutbildning med denna skola som modell. Dess uppgift skulle vara att avhjälpa bristen på kvalificerade arbetare inom områden som sträcker sig från ingenjörsverksamhet till bokföring.

3.5.2. De ekonomiska och sociala reformerna borde få ett starkare stöd med hjälp av ett omfattande program. Detta skall riktas till enskilda människor av olika yrkeskategorier på livets alla områden. Framför allt bör man med eftertryck främja utvecklingen av ett rättvist och väl fungerande system som säkerställer rättvisan inom förvaltningen (lagstiftningen). Man borde också inrätta ett utbytesprogram i hela Europa för unga advokater, domare och tjänstemän inom kriminalvården, vilket skulle ge möjlighet till praktik vid europeiska civilförvaltningsdomstolar och eventuellt även vid författningsdomstolar och utvalda rådgivningsföretag i rättsliga frågor.

3.5.3. Samarbete på företagsnivå: stöd till den allmänna utvecklingen av Kinas affärsvärld, uppbyggnad av moderna fackkunskaper, något som är absolut nödvändigt för ledningen och förvaltningen av den moderna kinesiska ekonomin, tillhandahållande av information och underlättande av direkta kontakter mellan affärsmän.

3.6. Två områden med särskild framtidspotential är miljöfrågor och vetenskapligt och tekniskt samarbete:

Kinas miljöproblem beror för det första på systemet - dåliga kunskaper om de långsiktiga följderna av passivitet - och har för det andra teknologiska förklaringar eller beror på att Kina inte anser sig kunna ta på sig kostnaderna för miljöförbättringar. EU måste därför i så stor utsträckning som möjligt bidra med fackkunskaper beträffande problemlösning och teknologi - inklusive miljövänlig teknologi, framför allt metoder för ren kolförbränning. Vid samtliga initiativ måste man till fullo utnyttja den europeiska affärsvärldens vilja att utforma ett teknologiskt partnerskap med Kina på lång sikt. Ett vetenskapligt och tekniskt samarbete skulle kunna bidra till att finna vetenskapliga lösningar på globala problem.

4. Ekonomiska och sociala kommitténs kommentarer till riktlinjerna för de framtida relationerna mellan EU och Kina

4.1. Mänskliga rättigheter

4.1.1. Ekonomiska och sociala kommittén stöder med eftertryck "engagemanget för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter", vilket står i centrum för EU:s politik runt om i världen. Det finns betydande dokumentation om Kinas kränkningar av såväl politiska och medborgerliga som ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Det är helt klart att landet står inför enorma problem i och med den ekonomiska utvecklingen, men detta får inte rättfärdiga fortsatta kränkningar av de grundläggande mänskliga rättigheterna. EU reagerar med oro på brott mot de mänskliga rättigheterna, inte bara därför att de utgör en orättvisa, utan även på grund av en övertygelse om att iakttagandet av den internationella uppfattningen om mänskliga rättigheter och acceptans av politisk liberalisering är en avgörande förutsättning för långsiktig social och politisk stabilitet.

4.1.2. EU har för avsikt att vidta åtgärder för att främja de mänskliga rättigheterna på tre nivåer. För det första: EU kommer att stödja eventuella ansträngningar i Kina som görs i avsikt att åstadkomma en öppning och liberalisering på alla livets områden, inklusive samhälleliga och ekonomiska områden. Detta kommer oundvikligen att påskynda utvecklingen av ett civilt samhälle som vilar på en rättsstatlig grund. För det andra: EU kommer i sin bilaterala dialog med Kina systematiskt och regelbundet att diskutera frågan om de mänskliga rättigheterna. För det tredje: EU kommer att inbegripa det internationella samfundet i dialogen via multilaterala organ, till exempel FN. Genom antagandet av deklarationen och handlingsprogrammet från Världskonferensen om mänskliga rättigheter i Wien i juni 1993 () är ramen för dessa aktiviteter klart angiven ().

4.1.3. I diskussioner med Kina bör man visserligen från EU:s sida vara öppen för de problem och villkor som är specifika för Kina, inklusive kulturella frågor, men det är oacceptabelt när de kinesiska myndigheterna använder dessa som argument för en egen tolkning av de standarder som gäller för de universella mänskliga rättigheterna. Sådana standarder får endast bli föremål för "flexibel tolkning" om formuleringen av dessa standarder uttryckligen föreskriver flexibilitet.

4.2. Ekonomiskt och socialt samarbete

4.2.1. ESK välkomnar uttryckligen den politik som har förts av Europeiska unionens råd och kommission med stöd på medellång och lång sikt för reformansträngningarna i Folkrepubliken Kina med dess mångtusenåriga kultur, en stat med världens största befolkning på 1,21 miljarder människor på en yta av 9,6 miljoner kvadratkilometer.

4.2.2. Detta flitiga folk står politiskt och ekonomiskt inför en stor och snabb utveckling som inte bara kommer att utöva ett påtagligt inflytande över USA och Asien, utan i synnerhet kommer att vara av växande betydelse för Europa.

4.2.3. Ett konsekvent stöd till den påbörjade svåra processen att genomföra ekonomiska och sociala reformer ligger helt och hållet i Europas intresse för att i ett förtroendefullt samarbete på medellång och lång sikt göra det möjligt att förverkliga gemensamma uppgifter.

4.3. Enligt ESK:s uppfattning krävs det därtill en praktisk förstärkning av samarbetet och en utvidgad fri och öppen dialog om alla frågor av gemensamt intresse inklusive de samhällsorganisationer som redan finns, vilka förändras genom reformprocesserna, även om de beror på olika politiska, ekonomiska och sociala faktorer.

4.3.1. ESK anser att denna ständiga dialog mellan socioekonomiska grupper från båda sidor kräver att det skapas en institutionell ram, så att arbetet tillförs en dynamik, inte bara genom uttalanden - hur vältaliga de än är - utan även i praktiken.

Till förfogande som samtalspartner i denna viktiga fråga står "National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference (CPPCC)" ().

4.4. Förslag till förbättringar av samarbetet

4.4.1. Till grund för dessa kommentarer ligger ett förbättrat och utvidgat ekonomiskt och socialt samarbete i vid bemärkelse på de olika verksamhetsområdena, under medverkan av arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer. Av det stora antal förslag som inkommit till ESK kan därför endast några av de viktigaste räknas upp. Det föreligger alltså inga anspråk på fullständighet.

Bland annat följande förslag har framkommit:

4.4.2. Harmonisering av de tidigare störda handelspolitiska relationerna på grund av avsevärda meningsskiljaktigheter på båda sidor och vidtagande av förtroendeskapande åtgärder mellan affärspartner för att befästa de traditionella handelsrelationerna mellan Europa och Kina.

4.4.3. Ett stegvis införlivande av Kina i världsekonomin och främjande av ett snabbt inträde i WTO. Vid ett sådant medlemskap i WTO måste det finnas garantier för att Kina kan uppfylla de omfattande förutsättningarna för medlemskap i WTO och för att WTO-systemet samtidigt förblir intakt. Samarbete och tekniskt bistånd från EU kan hjälpa Kina i förberedelsearbetet för att uppfylla WTO-kraven.

4.4.4. Skydd för mänskliga rättigheter genom att Kina - i såväl lagstiftningen som i praktiken - börjar tillämpa FN-stadgan om politiska och medborgerliga rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter samt ILO:s konventioner om grundläggande mänskliga rättigheter, dvs. om förenings- och organisationsfrihet, rätt att sluta kollektivavtal, om tvångsarbete och diskriminering i arbetet och vid anställning.

4.4.5. Arbetstagarnas och arbetsgivarnas organisationer skall ha rätt att arbeta självständigt, i enlighet med relevanta ILO-konventioner.

4.4.6. Förbättring av ramvillkoren för en snabb utbyggnad av investeringar på medellång och lång sikt i Folkrepubliken Kina och främjande av samriskföretag, i synnerhet för små och medelstora företag där lantliga provinser och utkantsregioner medvetet inkluderas.

4.4.7. Fördjupning av det vetenskapliga och tekniska samarbetet, skol- och utbildningsåtgärder, samarbete med universitet, högskolor och språkinstitutioner samt ett utbyte som inriktas på professorer och studenter, unga tekniker och hantverkare.

4.4.8. Främjande av och hjälp med brådskande och nödvändiga miljövårdsåtgärder, utbyggnad av infrastrukturen och förbättrad energiförsörjning.

4.4.9. Inom ramen för de ekonomiska och sociala reformerna bör stöd i första hand ges till åtgärder som främjar kvinnor, barn och ungdomar samt bekämpar fattigdom.

4.4.10. En generell och omfattande utvidgning av informationsmöjligheterna för att föra européerna och kineserna närmare varandra och för att den kinesiska befolkningen skall få bättre kunskaper om och förståelse för Europa.

5. ESK:s särskilda kommentarer till riktlinjerna för de framtida relationerna mellan EU och Kina

5.1. Ekonomiska och sociala kommittén är medveten om att det på kort sikt inte kommer att vara möjligt för Kina att bli medlem i WTO. En mängd åtgärder bör emellertid vidtas redan i förväg.

I detta sammanhang önskar ESK:

5.1.1. En snabb och omfattande liberalisering på båda sidor och kontroll av de påbörjade insatserna mot dumpning för att befria handelsutbytet från omfattande protektionistiska åtgärder och en tullpolitik från båda parters sida som gör det möjligt att utbyta varor på ett långsiktigt, friktionsfritt och säkert sätt.

5.1.2. Bättre informationsmöjligheter om varuutbytet och dess villkor genom att inrätta en fullt modern databank som ständigt är uppkopplad.

5.1.3. Inom ramen för utbyggnaden av handelsrättigheterna vore det fördelaktigt att förhandla fram rättsföreskrifter som reglerar rätten till etablering i Kina och skapar tydligare regler för försäljning av produkter samt ger advokater, banker, försäkringsbolag, speditionsfirmor och revisorer rätt till etablering.

5.1.4. Den nya lagen i skiljedomstolsordningen för China International Arbitration Commission (CIETAC) från 1995 kräver en snabb komplettering beträffande bestämmelserna om tidsfrister.

5.1.5. EU-kommissionen ombeds att vid förhandlingarna insistera på att företag med utländskt kapital (samriskföretag) också får importera varor och försälja dem i Folkrepubliken Kina för att komplettera sitt produktsortiment.

5.1.6. Det vore mycket bra för det växande handelsutbytet om Folkrepubliken Kina regelbundet kunde offentliggöra en aktuell uppställning över gällande importrestriktioner (importlicenser, importkvoter och importkontroller) och meddela vilka bestämmelser som har avskaffats eller införts utan att det har offentliggjorts. Trots ömsesidiga bedyranden klagas det i affärskretsar fortfarande över detta problem.

5.1.7. I enlighet med principen om absolut ömsesidighet borde de inskränkande bestämmelserna för utländska representationskontor och deras medarbetare regleras på ett snabbt och tillfredsställande sätt liksom de inskränkande bestämmelserna om utlänningars verksamhet i samriskföretag.

5.1.8. Som representant för socioekonomiska intressegrupper i EU:s medlemsstater hyser Ekonomiska och sociala kommittén i detta sammanhang ett speciellt intresse för grundläggande internationella arbetsstandarder. Kommittén hoppas att Kina är redo att ratificera ILO-konventionen om organisationsfrihet, om rätten att sluta kollektivavtal, om tvångsarbete och om diskriminering i arbetet och vid anställning, och i synnerhet hoppas kommittén att åtgärder vidtas snarast möjligt för att få bukt med de allvarliga problem som för närvarande föreligger vad gäller grundläggande fackliga rättigheter.

Kina är ILO:s största medlemsstat och bör uppmuntras till att ratificera och tillämpa ILO-konventionerna nr 87 och 98 om förenings- och organisationsfrihet, precis som en överväldigande majoritet av ILO-medlemsstaterna redan har gjort, inklusive de flesta utvecklingsländer.

5.2. Kina har fått nya och förbättrade möjligheter att integreras i världshandelssystemet genom de förändringar av utrikeshandeln som trädde i kraft den 1 april 1996 och som utgör det största liberaliseringspaketet sedan 1979. Importtullen på över 4 000 varuslag har sänkts med i genomsnitt över 30 %.

Den genomförda sänkningen av tullen från i genomsnitt 35,9 % till 23 % skiljer sig emellertid klart från det kinesiska tillkännagivandet från 1994 om att sänka tullarna till i genomsnitt 17 %. Denna utfästelse om en sänkning till 17 % är kopplad till ett inträde i WTO och kommer därför inte att införas omedelbart.

På APEC-konferensen i Manila i november 1996 tillkännagav Kina att den genomsnittliga tullsatsen skulle sänkas till 15 % till år 2000.

5.3. En annan förändring som också trädde i kraft den 1 april 1996 gäller utländska investerare. Från och med denna tidpunkt måste de betala importtull och mervärdesskatt för import av utrustning och råvaror. Undantag beviljas endast för företag som hade fått tillstånd att etableras redan före den 1 april 1996. I utkastet till den nya femårsplanen motiverade den kinesiska regeringen avskaffandet av den förmånliga tullen för samriskföretag med att utlänningar skall likställas med den inhemska befolkningen.

Utländska investerare missgynnas inte bara av investerings- och handelshinder som inte består av tullar och avgifter, utan även av att de kinesiska företagen ofta lyckas slippa undan avgifterna.

5.4. Ett effektivt samarbete på den omfattande miljöpolitikens område med målsättningen att anpassa ländernas miljövårdsnormer till varandra kräver inte bara att marknaden öppnas, utan även den kinesiska miljöpolitiken gentemot Europa.

Informationsutbytet skulle kunna intensifieras och institutionaliseras. Europas näringsliv och experter borde inbegripas i en dialog om miljön. Europeiska expertkunskaper beträffande miljöbeslut och miljöteknologi borde vidareförmedlas och en framgångsrik och praktisk tillämpning i Kina - med energisektorn som exempel - borde möjliggöras.

5.5. Vi delar till fullo Europeiska kommissionens uppfattning att det är nödvändigt att inrätta ett kinesiskt nätverk av företagsinformationscentra och att inleda direkta företagskontakter med hjälp av ett överenskommet samarbetsprogram för handels- och investeringsseminarier för affärsmän, vilka skall äga rum i Europa och Kina för att främja spridandet av information som är relevant för näringslivet i båda riktningarna. Detta kan framför allt de små och medelstora företagen dra nytta av.

5.6. Det skattesystem som gäller för utländska företag är ett mycket centralt problem. Det verkar inte finnas några klara regler för beskattning av vare sig företagens vinster eller omsättning.

Att förhandla med skattemyndigheten ter sig ofta mycket svårt och det verkar ibland vara fråga om diskriminering på basis av nationalitet eller investeringens förväntade utdelning. Ansträngningar måste göras för att få till stånd klara regler.

5.7. Utbildning

ESK anser att utvecklingen av de mänskliga resurserna är ytterst viktig. Det bör därför ges bidrag till utbildning. Vi välkomnar EU:s förslag att det skall komma nya initiativ efter det att det har inrättats en Business School i Shanghai. Till dem hör ett program för att bygga upp kontakter och nätverk mellan enskilda institutioner för högre utbildning i Kina och inom EU och även möjligheter för kinesiska studenter att få ta del av europeiska kunskaper och erfarenheter, vidare ett program för fack- och yrkesutbildning som är konkret inriktat på sådana kinesiska behov som marknadsaktörerna har angivit.

Det kommer säkert också att bli nödvändigt att utbilda de blivande europeiska ledarna bättre. Utbildning av fler sinologer i samband med ekonomistudier och förståelse för kulturella egenheter är exempel på områden där det kan krävas konkreta åtgärder.

De ekonomiska och sociala reformerna bör få ytterligare stöd genom utbildning och teknisk hjälp inom reformens nyckelsektorer. Man bör även inbegripa nya områden, till exempel copyright, kvalitetssäkring, standardisering och offentlig upphandling samt främja utvecklingen av yrken inom rättsväsendet. Eftersom det för närvarande inte finns någon modern rättslig ram, måste den betydelsefulla utvecklingen av yrken inom rättsväsendet uppmuntras.

5.8. Hongkong och Macao

EU följer med stort intresse återförandet av dessa båda territorier under kinesisk överhöghet. De långtgående autonoma rättigheter för de båda speciella förvaltningsområdena som bekräftats i deklarationerna är av stor betydelse för en positiv utveckling i framtiden. Båda territorierna spelar en nyckelroll som inkörsport till olika regioner i Kina. De skulle kunna vara utmärkta förmedlare av en förstärkt handels- och investeringsverksamhet.

I synnerhet när det gäller Hongkong kommer det säkerligen att visa sig om Kina menar allvar med att vissa demokratiska institutioner som kännetecknar Hongkongs samhällssystem verkligen kommer att övertas och att autonoma rättigheter kommer att bibehållas som man utlovat (one country, two systems). Kommittén vill i detta sammanhang uttrycka sin oro med anledning av Kinas uttalande i mars förra året att man skall ersätta Honkongs lagstiftande råd (LegCo) med en provisorisk lagstiftande församling, som väljs av ett organ utsett av Kina. Kina har sagt att denna lagstiftande församling kommer att upphäva Hongkongs grundlag.

Mot denna bakgrund välkomnar kommittén slutsatserna från Europeiska rådet i Dublin den 13-14 december 1996. Det betonas där att Europeiska unionen fullt ut stöder den specifika status som Hongkong har som "speciellt administrativt område" (Special Administrative Region - SAR) och på alla sätt stöder Hongkongs invånare, inklusive deras rätt till sådana representativa demokratiska institutioner som redan finns upprättade, och att EU vill se en lugn och smidig överföring av regeringsmakten i Macao i december 1999. Med stort intresse ser kommittén fram emot att få ta del av kommissionens meddelande om ekonomiskt samarbete med SAR Hongkong.

Kina har klargjort att efter den 1 juli 1997 kommer diplomatiska beskickningar i Hongkong endast att ha rättslig status i Hongkong och Macao. För närvarande har en del beskickningar personal som även är ackrediterade i Kina och som har tillåtelse att verka där. Kinas politik går ut på att uppmuntra EU:s medlemsstater att upprätta konsulat i Guangzhou. Denna politik kan innebära vissa svårigheter, särskilt för de mindre medlemsstaterna.

EU borde i enlighet med sitt uttalande om de politiska relationerna i kommissionens meddelande om "Europeiska unionens långsiktiga politik gentemot Kina" () (dok. KOM(95) 279 slutlig) hålla sig informerad om utvecklingen i Hongkong och ständigt delta i dialogen med den kinesiska partnern. Kommittén kommer att med särskilt intresse följa utvecklingen vad gäller respekten för arbetstagares och arbetsgivares förenings- och organisationsfrihet och rätten att sluta kollektivavtal. Kommittén kommer att ta upp dessa frågor i den fortlöpande dialogen med Kinas CPPCC.

5.9. Icke-statliga organisationer

I Kina finns det inga icke-statliga organisationer enligt västerländsk modell.

Organisationer som Rädda barnen, Oxfam och Médecins sans Frontières (Läkare utan gränser), vilka har arbetat många år i Kina, har med framgång byggt upp förtroende och förståelse mellan parterna. De har på ort och ställe bevisat sin vilja att göra insatser och därmed sin trovärdighet genom att påbörja mindre projekt som har fått stöd av EU och Unesco.

Rädda barnen har till exempel genomfört synnerligen lyckade daghemsprojekt och anses främja utvecklingen. Trots att icke-statliga organisationer alltså har fått ett något förbättrat anseende, bedriver Kina inte någon nationell politik för att inrätta några icke-statliga organisationer eller några filialer till sådana organisationer.

Med tanke på ökande ömsesidig öppenhet och förståelse skulle ESK anse det vara mycket positivt om Kina utfärdade rättsliga föreskrifter om föreningsfriheten. Detta skulle främja framväxten av äkta oberoende icke-statliga organisationer och därmed underlätta deras värdefulla välgörenhetsarbete.

5.10. Kvinnor

All China Womens' Association är ett enormt stort förbund som påminner om en regeringsorganisation med till synes långtgående befogenheter och kompetens som finansieras av regeringen. Som paraplyorganisation omfattar den 500 grupper och det nybildade China Womens' College som skall utbilda kvinnlig förvaltningspersonal.

Det uttalade målet för denna organisation är att tillvarata kvinnors rättigheter och att främja jämställdheten. Den har bland annat sagt att FN-konferensen år 1995 och de 12 viktiga handlingsområden som angavs där har hjälpt organisationen i dess arbete och att regeringen fokuserar kvinnofrågan i ett nytt program med koncentration på 11 frågor under tidsperioden 1995-2000.

Det finns program för att minska analfabetismen som i Kina sägs uppgå till 14 procent, och av dessa är 70 procent kvinnor. Det är ett uttalat mål för regeringen att sänka antalet kvinnliga analfabeter med 3 miljoner per år. Man uppmanar därför läs- och skrivkunniga kvinnor att bli "lärare" på fritiden. De nya undervisningsmetoder som tillämpas i detta projekt, där grundläggande färdigheter i läsning och skrivning förmedlas i samband med yrkesutbildning, har fått beröm av FN.

Man har lagstiftat om födelsekontroll med utgångspunkt i folkmängden och i de tillgängliga resurserna. I praktiken tillämpas denna politik på lika många sätt som det finns olika typer av eftersatta kvinnor som tillhör etniska minoriteter, men regeringens politik går ut på att eftersträva jämställdhet för kvinnor och för detta ändamål tillsätta en kommission som skall arbeta med frågor som gäller kvinnor och barn.

Det finns ett nätverk som består av 136 kvinnoorganisationer, av vilka somliga är specialiserade på särskilda frågor, till exempel vetenskaps- eller familjefrågor, och dessa organisationer är mycket bekymrade över problemet med att barn som inte har några syskon blir bortskämda. Dessa organisationer informerar kvinnor som kan läsa om sin verksamhet med hjälp av 74 olika tidskrifter.

Programmet för 1995-2000 - det första omfattande programmet för utveckling av kvinnofrågor - handlar om tillvaratagande av kvinnors lagstadgade rättigheter, om bekämpning av problem för kvinnor inom utbildningsväsendet och sjukvården, nya former för kvinnors sysselsättning, förbättrade arbetsvillkor, införande av en miniminivå för den sociala tryggheten beträffande kostnader för mammaledighet, vaccinationsprogram och till och med en kampanj för uppdelning av hushållsarbetet mellan män och kvinnor!

Den viktigaste prioriteringen är emellertid att nå fram till de 10 miljoner kvinnor som lever i områden som kännetecknas av fattigdom och åtminstone ge dem yrkeskunskaper.

5.11. Problem för arbetstagarorganisationer och fackföreningar

5.11.1. Den ekonomiska reformprocessen har skapat, och fortsätter att skapa, enorma sociala och arbetsmarknadsmässiga problem. En del av dessa är nya, medan andra fanns redan före 1979 men märks tydligare nu eller har förvärrats.

5.11.2. De kostnader, socialt och mänskligt sett, som hör samman med ansträngningarna för att komma till rätta med dessa problem är även de enorma. Allvarliga exempel är massarbetslöshet, arbetskraftsrörlighet och bristande social trygghet.

5.11.3. Det åligger framför allt regeringen och partiet att ta itu med dessa problem. Det finns inga oberoende organisationer för arbetstagare och arbetsgivare som skulle kunna spela en roll i detta sammanhang. På arbetsgivarsidan har inte mycket hänt sedan den första fasen i den ekonomiska reformprocessen. Fackföreningarna kontrolleras fortfarande noga av regeringen och partiet. Regeringen har upprättat ett fackföreningsmonopol till förmån för All China Federation of Trade Unions (ACFTU). Fackföreningar som bildas utan godkännande från ACFTU är olagliga. Detta är ett uppenbart brott mot ILO-konventionen om organisationsfrihet. Arbetstagares försök att bilda oberoende fackföreningar har brutalt slagits ned. Under de senaste åren har ACFTU dragit igång organisationskampanjer bland arbetare på företag som är (delvis) utlandsägda och visat ett ökat intresse för kollektivavtal inom såväl dessa företag som inom kinesiska företag.

5.11.4. Vad beträffar övriga grundläggande mänskliga rättigheter i ILO-konventionerna, utgör tvångsarbete ett stort problem i Kina. Majoriteten av dem som dömts till fängelsestraff eller arbetsläger, inklusive politiska fångar, arbetar vanligtvis för låg lön eller ingen lön alls. Det finns trovärdiga rapporter från organisationer för mänskliga rättigheter som beskriver fall där fångar som hålls i förvar i väntan på rättegång sätts i tvångsarbete.

En del fängelser eller straffläger har i kontrakt med vanliga företag avtalat att fångar skall utföra fabriks- och monteringsarbete. Det har uppstått konflikter mellan Kina och några av Kinas handelspartner med anledning av att Kina exporterar produkter som tillverkats av fångar. 1991 upprepade den kinesiska regeringen sitt tidigare beslut som förbjuder export av sådana varor.

5.12. Strategiskt samarbete

Kinas roll för att upprätthålla den globala balansen är redan nu viktig och kommer att bli än viktigare. Samarbetet mellan EU och Kina måste följaktligen ha en strategisk dimension. Syftet skall vara att inom ramen för FN och internationella organisationer etablera ett effektivt och demokratiskt internationellt rättssystem.

En institutionaliserad kulturdialog mellan EU och Kina är något som med tiden också blir allt viktigare. Med tanke på risken för en kulturkonfrontation under det kommande seklet måste vi arbeta med alternativa scenarier och verkligheter. Man skulle därför kunna etablera en institutionaliserad kulturdialog med Kina, baserad på en mångkulturell modell för den kulturella utvecklingen under det kommande seklet.

Bryssel den 19 mars 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Kommittén ändrar därmed sitt beslut av den 22-23 november 1996 om att utarbeta en informationsrapport.

() Kommissionens meddelande av den 5 juli 1995, dok. KOM(95) 279 slutlig.

() FN:s generalförsamlings resolution.

() CPPCC grundades 1949 och består av företrädare för Kinas kommunistiska parti, företrädare för demokratiska partier, partilösa, företrädare för folkrörelseorganisationer, etniska minoriteter och olika samhällsområden samt även av offentliga personer och hemkomna utlandskineser. CPPCC har 2 099 medlemmar och ett ständigt utskott på 315 medlemmar. CPPCC:s huvuduppgifter är att vara ett politiskt rådgivningsorgan, utöva demokratisk kontroll och organisera deltagandet i regeringspolitiken och diskussion av politiska, ekonomiska, kulturella och sociala frågor, även på regional och lokal myndighetsnivå.

() Ej officiell titel.

BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Den ekonomiska situationen i Kina

1.1. Den nionde femårsplanen (1996-2000)

Den nionde femårsplanen förutspår en genomsnittlig årlig tillväxttakt på 8-9 % och en inflationstakt på 7-8 %. Investeringarna antas öka med 30 %.

För att stabilisera ekonomin och därmed också bibehålla samhällslugnet bör man framför allt investera mer i jordbruket. Man bör också i högre grad förlägga industrier till landsbygden för att absorbera sådan arbetskraft som frigörs från jordbruket. Grundandet av nya städer spelar en viktig roll i detta sammanhang. Bara under de tio senaste åren har över 300 städer grundats i Kina.

De små och medelstora företag som är i statlig ägo - det finns för närvarande omkring 100 000 - bör moderniseras genom kapitaltillskott till både produkter och ledningen.

På lång sikt kommer, enligt ekonomiska experter från Beijing, endast drygt 1 000 av de 100 000 stora och medelstora företagen att finnas kvar. De andra måste antingen "simma eller drunkna" på marknaden.

Eftersom en friställning av arbetskraft endast kan genomföras i den mån nya arbetstillfällen skapas, kommer denna strukturrationalisering att låta vänta på sig. I en studie från regeringen uppskattar man att denna utveckling kommer att ta ytterligare 30 år.

Ett problem kommer emellertid att bestå: omkring 48 % av de statliga företagen gör förlust och tendensen är närmast stigande.

Kinas utlandshandel, som 1994 uppgick till 236,7 miljarder USA-dollar, bör vid utgången av nästa femårsplan uppgå till 400 miljarder USA-dollar.

Detta bör framför allt bli möjligt genom att industriernas internationella konkurrenskraft förbättras genom en fortsatt modernisering av de industriella sektorerna, särskilt elektronik- och verkstadsindustrierna.

Därmed utvecklas Kina med rasande fart mot att bli en leverantör av sådana produkter som européerna egentligen anser vara sin starka sida.

Utvägen kan bara bestå i att Europa å ena sidan bevakar sitt teknologiska försprång genom investeringar och, å andra sidan, att europeiska företag genom de investeringar som nu görs tar del i Kinas framtida ekonomiska framgångar.

1.2. Det ekonomiska läget 1995/1996

Under de kommande fem åren skall den kinesiska ekonomin enligt det statliga planeringsutskottet ha en årlig reell genomsnittstillväxt på 8-9 %, detta efter ett årsgenomsnitt på 11,7 % åren 1991-1995. Inflationen - som under den gångna femårsplanen 1991-1995 låg på i genomsnitt 11,6 % per år - har Beijing för avsikt att pressa ned till 8-9 %. Svångremspolitiken kommer att fortsätta, även om förväntningarna och det politiska trycket på en uppmjukning av penningpolitiken ökar och man inte kan utesluta åtminstone mindre lättnader.

Trots överhängande problem - som den otillräckliga utvecklingen av jordbruket, de ökande klyftorna mellan de östra delarna med hög tillväxttakt och inlandet som hamnar på efterkälken, den nödlidande offentliga sektorn - ser ledningen i Beijing positivt på den fortsatta ekonomiska utvecklingen.

Den statliga industrin förblir ett av reformpolitikens sorgebarn. Kina sitter i kläm mellan en stigande inflation och högre arbetslöshet. Svångremspolitiken skulle egentligen ha tvingat fram ytterligare friställningar, men det har inte varit acceptabelt ur socialpolitisk synpunkt.

Om Kina vill stoppa utflyttningen från inlandet till de rika kustområdena och säkra en balanserad ekonomisk utveckling, måste man göra större ansträngningar än hittills. Att ensidigt gynna de östra områdena, som man tidigare gjort, har haft till följd att av hundra renmimbi som investerades i fasta anläggningstillgångar kom 18 från utlandet, medan motsvarande siffra för inlandet bara var 2.

Kinas BNP steg 1995 med 10,2 % i reella termer. Därmed klarar Kina en viktigt förutsättning för att hela ekonomin skall kunna "landa mjukt". 1994 uppgick BNP-tillväxten till 11,8 %, 1993 till 13,4 %, med fara för en överhettad ekonomi.

Den pågående svångremspolitiken visar nu de första resultaten när det gäller kampen mot inflationen. 1995 uppgick inflationen till 14,8 %.

De privata insättningarna på banker och regionala kreditkooperativ steg oavbrutet även 1995. Privatpersonernas totala tillgodohavanden uppgick 1995 till 3 550 miljarder renmimbi, vilket innebär att de sedan årets början stigit med 40 %.

De utlandsinvesteringar som enbart utvecklat den regionala strukturen i de rika östra områdena fortsatte under 1995 och 1996. Över 70 % gick till provinserna respektive städerna Guangzhou, Fujian, Shanghai osv. Inget gick till Tibet eller inre Mongoliet.

Inlandsprovinsernas missnöje över att deras områden missgynnas kommer därmed att öka ytterligare. Beijing har sedan länge inte kommit med mer än tomma ord i denna fråga. Följderna av den ensidiga utvecklingspolitiken - undersysselsättning på landsbygden och en ökande migration till städerna - kommer därför att bli allt explosivare.

De utländska investeringarnas utveckling kan vid en första anblick tyckas oproblematisk. Investeringarna i utländskt kapital i realiserade projekt uppgick 1995 till 37,7 miljarder USA-dollar, omkring 11,7 % mer än föregående år. Tillsammans med den positiva bytesbalansen gjorde nämnda investeringar att den kinesiska valutareserven 1995 steg till 73,6 miljarder USA-dollar och det totala värdet av hittills investerat utländskt kapital till 133,4 miljarder USA-dollar. Tillväxttakten för nykontrakterade investeringar sjönk visserligen 1995 med nästan 20 % till 10,9 %.

En anledning bland andra till att de utländska investeringsprojekten minskat är att regeringens stränga penningpolitik inte hjälper de lokala bankerna att kunna garantera finansiering för de kinesiska parternas andelar i samriskföretag.

Man kan emellertid notera en förbättring i projektens struktur. Tidigare stod andelen spekulativa investeringar, framför allt i fastighetssektorn, för omkring en tredjedel av de totala utländska investeringarna, som till större delen kommit från Hongkong, Taiwan och Singapore. Numer investeras mer i produktionsföretag, och i samband med detta har särskilt antalet samriskföretag för tillverkning av stora maskiner, elektronik samt produkter för infrastruktur respektive transport och förädling av råvaror ökat.

1.2.1. Den kinesiska utrikeshandeln ökade 1995 med 26,3 %. Handelsbalansöverskottet uppgick till 1 miljard USA-dollar: exporten var 126,0 miljarder och importen 106,3 miljarder.

EU har tappat andelar som handelspartner under året, till förmån för grannländerna vid Stilla havet. EU:s andel av Kinas import sjönk 1995 till 15 %. Som en följd av det passerades Frankrike (nu på trettonde plats) av Canada och Malaysia på listan över största leverantörer, och Storbritannien (femtonde plats) passerades dessutom av Indonesien. Av Kinas 10 viktigaste handelspartner är nu bara två europeiska - Tyskland och Italien.

Generellt sett uppvisar Kinas handel med Ostasien den högsta tillväxttakten. Varuutbytet med ASEAN-länderna ökade med 50,5 %, nära följt av Korea med + 47,1 %, Japan + 26,9 %, Hongkong + 20,1 % och Taiwan + 16,8 %.

Den kinesiska exportens struktur har sedan 1995 allt mer präglats av förädlade produkter, som det året utgjorde 86,5 % av exporten. Exporten av maskiner och fordon har varit särskilt expansiv. Här ökade leveranserna med 61,3 %, medan den traditionellt viktigaste exportposten beklädnadsprodukter bara ökade med 8 %.

I motsats till detta var ökningen av intäkterna från förädlade produkter under genomsnittet med sina 8,1 %. Den kinesiska regeringens nuvarande svångremspolitik har till och med lett till att de traditionellt största importposterna maskiner och fordon för första gången sedan reformpolitiken påbörjades uppvisar en negativ utveckling med 1,4 %.

År 1995 efterfrågades också elektroteknik- och elektronikprodukter (+ 34,9 %) och kemiprodukter (+ 49,4 %). Denna trend fortsätter även 1996. EU är den viktigaste leverantören av den modernaste tekniken (till exempel fiberoptiknät inom telekommunikationen). Fram till juni 1996 undertecknade Kina 3 297 kontrakt om import av teknik från EU motsvarande ett värde av 26,5 miljarder USA-dollar. Det motsvarar 48,6 % av den totala teknologiimporten.

Importen från EU ökade totalt med 7,3 %, därav import från Italien med 0,7 %, Frankrike 10,6 %, Storbritannien 7,6 % och Tyskland 5,9 %. Ökningen av leveranstakten från huvudkonkurrenterna var betydligt högre: Japan + 11,3 %, USA + 14,3 %, Taiwan + 11,0 % och Korea + 40,9 %.

Med tanke på den förväntade ihållande kinesiska ekonomiska tillväxten kan man förutse varaktiga konsekvenser för världens råvaru- och livsmedelsmarknader.

I detta sammanhang förtjänar det att påpekas att Kinas andel av världens befolkning är 22 %, andelen utnyttjad jordbruksareal 7 %, utnyttjade färskvattentillgångar också 7 % och olje- och kolreserver 2 respektive 11 %. Konsekvenserna av detta för framtiden är av mycket stor betydelse för EU:s långsiktiga näringslivspolitiska överväganden.

1.3. De senaste siffrorna och utvecklingen 1996 ()

Den 19 januari 1997 offentliggjorde ministern för Kinas statliga planutskott, Chen Jinhua, de nyaste statistiska uppgifterna för 1996. Den kinesiska ekonomin har lyckats "landa mjukt". Istället för den förväntade tillväxttakten på 8 % och en prisstegring på 10 %, hamnade tillväxten 1996 på 9,7 % och inflationen på 6,1 % (i december 1996 bara 4,2 %).

Investeringarna steg nominellt med 18,9 % och reellt med 12,5 %. Försäljningen av konsumtionsvaror steg med 19,3 %, i reella tal med 12 %.

Exporten steg 1996 till 151,1 miljarder USA-dollar, dvs. en ökning med 1,5 %.

Importen steg med 5,1 % till 138,3 miljarder USA-dollar.

Utlandsinvesteringarna uppgick till 40 miljarder USA-dollar och valutareserven till 105 miljarder USA-dollar.

Minister Chen Jinhua förklarade att tillväxten kommer att fortsätta i Kina under den nionde femårsplanens andra år. Med avseende på den stabiliseringspolitik som påbörjats 1993 lovordade ministern "Deng-Xiaoping-teorin" om utveckling av en "socialistisk marknadsekonomi med kinesisk prägel". Även i framtiden måste makroekonomiska kontroller finnas som håller de marknadsekonomiska krafterna med deras strävan efter kortsiktiga vinster i schack.

Ministern medgav också att det fanns ekonomiska svårigheter: landets oljeraffinaderier utnyttjas bara till 70 %. Det finns för många textil- och polyesterfabriker. 45 % av de statliga företagen gör förlust. Företagens förluster uppgår officiellt för 1996 till 69 miljarder yuan (omkring 8,32 miljarder USA-dollar), vilket motsvarar en ökning med 45 % jämfört med 1995. De statliga företagens totala skuldsättning uppgår till 3,36 biljoner yuan (ca 405 miljarder USA-dollar).

De totala sparmedlen i Kinas samtliga banker uppgick den sista december 1996 till 3,85 biljoner yuan (464 miljarder USA-dollar). För att undvika kreditförluster i samband med hotande företagskonkurser har den kinesiska regeringen avsatt 30 miljarder yuan (omkring 3,6 miljarder dollar).

För att rädda de hårt belastade statliga företagen kommer man förutom massavskedanden framför allt att utlova skattelättnader och betalningsanstånd för räntebetalningar till bankerna.

På det hela taget ser den kinesiska ledningen positivt på 1997, vilket inte minst tycks bero på att Hongkong åter kommer att hamna under kinesiskt herravälde.

() Källa: Presentation i "Frankfurter Allgemeine Zeitung" den 20 januari 1997. Siffrorna speglar Kinas offentliga uppgifter.