SV Europeiska unionens officiella tidning C 232/7

Yttrande från Regionkommittén om ”Hanteringen av effekterna av en åldrande befolkning i EU (2009 års åldranderapport)”

(2010/C 232/02)

I. INLEDNING

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1. Regionkommittén värdesätter kommissionens meddelande om ”Hantering av effekterna av den åldrande befolkningen i EU”, i vilket konstateras att befolkningens åldrande i stor utsträckning påverkar pensioner, hälso- och sjukvård samt långtidsvård. Kommissionen betonar att myndigheterna har knappt tio år på sig för att utnyttja det ”gyllene tillfället”, innan de stora barnkullarna födda efter andra världskriget går i pension. Det är brådskande, och utmaningarna och möjligheterna är stora och kräver riktade politiska insatser. De åtgärder som vidtas för att hantera denna generations åldrande måste vara nära kopplade till jämställdhetspolitiken, i syfte att komma till rätta med den rådande situationen där äldre kvinnor i högre grad är fattiga och lever under sämre socioekonomiska förhållanden samt har lägre livskvalitet på grund av högre dödstal och större beroende av andra, vilket till stor del beror på könsrelaterade faktorer.

2. Regionkommittén tackar lokala och regionala myndigheter, icke-statliga organisationer och andra parter för deras aktiva bidrag till utarbetandet av föreliggande dokument, i synnerhet vid ECOS-utskottets sammanträde den 4 september 2009, rundabordssamtalet den 18 november 2009 och arbetsgruppens sammanträde den 14 december 2009.

3. Kommittén påpekar att befolkningens åldrande inte är ett isolerat fenomen, utan ingår i en bredare demografisk omvandling. Denna utveckling påverkar i stor utsträckning befolkningens omfattning och sammansättning på lokal och regional nivå. Vi vill också framhålla att det finns många olika faktorer som påverkar den exakta utvecklingen och effekterna av denna demografiska utveckling (födelsetal, dödstal, flyttberedskap och invandring). Åldrandet är en autonom process, och kunskap om och erkännande av denna autonoma process är en förutsättning för att man ska kunna hantera effekterna av befolkningens åldrande.

4. Regionkommittén konstaterar att antalet personer i arbetsför ålder för varje person över 65 år kommer att minska från fyra till två. Det är en långtidsprognos. Även om det kan vara bra att se på utvecklingen på lång sikt, är den demografiska förändringen inte en fråga som blir aktuell först i morgon eller i övermorgon. Det är en fråga som är högst aktuell redan i dag. Över 60 regioner kännetecknas av en ”äldrekvot” som överstiger 29 %, och över 70 regioner präglas av befolkningsminskning (i en del regioner är det fråga om en årlig minskning med över 1 %).

5. ReK noterar att äldre kvinnor, funktionshindrade och invandrare kan ställas inför särskilda utmaningar under ett sunt åldrande, och denna fråga måste tas upp.

6. Kommittén ser effekterna av en åldrande befolkning som ett tema som bör behandlas inom ramen för Europa 2020-strategin. Vi anser att man bör utnyttja de möjligheter som en åldrande befolkning medför till att förstärka den sociala, ekonomiska och territoriella sammanhållningen. Europa 2020-strategin bygger på att varje medborgare och varje region bidrar till unionens styrka utifrån sina specifika kvaliteter och särdrag. Aktiva EU-medborgare som åldras med hälsan i behåll innebär en till största delen outnyttjad potential. För detta krävs inte enbart en politik med fokus på äldre, utan en politik med fokus på alla EU-medborgare i livets alla skeden.

7. Kommittén har tidigare konstaterat att en åldrande befolkning i första hand får konsekvenser för de lokala och regionala nivåerna. De regionala och lokala myndigheterna har viktiga ansvarsuppgifter inom hälsa och sjukvård, välfärd, (betald och obetald) vård, arbetsmarknad samt tillhandahållande av tjänster och faciliteter för boende, kollektivtrafik och utbildning. De har också ett ansvar för att på ett kreativt och innovativt sätt hantera effekterna av den åldrande befolkningen i regionen inom ramen för Europa 2020-strategin. Kommittén efterlyser dessutom solidaritet mellan äldre och yngre, mellan tillväxtområden och områden med befolkningsminskning, mellan landsbygd och städer och mellan regioner och medlemsstater.

II. POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

8. Kommittén förespråkar tre centrala åtgärdsområden i en ny strategi för att hantera följderna av befolkningens åldrande i EU, åtgärdsområden som måste utformas närmare i olika mellanregionala eller transregionala pilotprojekt. De centrala åtgärdsområdena ligger i linje med kommissionens målsättningar. Tonvikten ligger på de primära lokala och regionala ansvarsområdena hälsa och sjukvård, arbetsmarknad och utbud av faciliteter:

— Sunt åldrande, med målsättningen att Europas befolkning ska vara frisk och aktiv så länge som möjligt.

— Sysselsättning och produktivitet i arbetet, med målsättningen att främja ett europeiskt samhälle där alla har möjlighet att lära, delta och medverka till att forma samhället under hela livet, inklusive möjligheten till avlönat eller oavlönat arbete.

— Tillgång till tjänster och faciliteter, med målsättningen att se över faciliteterna för den åldrande befolkningen.

9. Kommittén vill påpeka att det finns ett direkt samband mellan de tre åtgärdsområdena och förespråkar därför en övergripande strategi. Människor som åldras med hälsan i behåll kan lätt utnyttja tjänster och faciliteter och har större möjligheter på arbetsmarknaden. Högre arbetsproduktivitet förutsätter en frisk befolkning i arbetsför ålder och ett bra utbud av tjänster och faciliteter. Genom att erbjuda tjänster och faciliteter kan man dessutom bidra till att människor åldras med hälsan i behåll och till ökad sysselsättning och produktivitet i arbetet. Kommittén förordar även ett jämställdhetsperspektiv som främjar ett åldrande med hälsan i behåll, med lika villkor för kvinnor och män.

10. Inom ramen för de centrala åtgärdsområdena förespråkar kommittén en stark social dagordning. Det är i relation till de äldre som det europeiska samhället visar sin solidaritet. Det handlar bland annat om att bekämpa alla former av diskriminering (i synnerhet på grund av ålder), att avlägsna hinder för äldres deltagande i samhället och att skapa ett ändamålsenligt socialt trygghetsnät. Användarna av detta trygghetsnät måste dessutom kunna förvänta sig ett värdigt bemötande. Den sociala dagordningen faller inom myndigheternas och deras sociala partners gemensamma ansvar.

11. Kommittén ställer sig bakom initiativet att utropa ett år för sunt och aktivt åldrande och solidaritet mellan generationerna, med fullt deltagande av barnen, under kommissionens kommande mandatperiod och ser de centrala åtgärdsområdena och föreslagna pilotprojekten som viktiga uppgifter under året.

12. Regionkommittén konstaterar att man också kan hämta inspiration från lokala aktörer som verkar för att aktivt engagera medborgare (inom ramen för detta yttrande framför allt äldre) i samhället. För att kunna hantera effekterna av befolkningens åldrande krävs samarbete med hela det civila samhället. Det handlar i så fall om ett aktivt deltagande från medborgarnas, samhällsorganisationernas, kunskapsinstitutionernas samt de privata organisationernas sida. Dessa parters samhällsengagemang är viktigt och en förutsättning för att de föreslagna pilotprojekten ska kunna ta form och genomföras i praktiken.

SUNT ÅLDRANDE

”Frisk och aktiv så länge som möjligt”

13. Enligt ReK:s uppfattning innefattar begreppet ”sunt åldrande” alla aspekter som bidrar till att motverka de negativa effekterna av den fysiska, psykologiska och sociala åldringsprocessen. Ett sunt åldrande förutsätter en helhetssyn där hela livsförloppet tas i beaktande (som tar sin början redan under barndomen). Här bör man fästa uppmärksamhet vid orsakerna till de hälsoproblem som utvecklas under en människas liv, möjliga sätt att effektivt förebygga hälsoproblem samt de miljöfaktorer som påverkar hälsan.

14. Kommittén vill framhålla att den ser befolkningens åldrande som en positiv (autonom) utveckling och som ett tecken på välfärd. Sunt åldrande handlar om hur människor kan bevara hälsan så länge som möjligt och fortsätta att aktivt delta i samhället med tonvikt på möjligheterna att bidra socialt och ekonomiskt. I det sammanhanget är det livssituationen och inte (den biologiska) åldern som är av betydelse.

15. Kommittén menar att man genom strategin för sunt åldrande kan minska de ökade kostnader som befolkningens åldrande ger upphov till. Ju fler människor som åldras med hälsan i behåll, desto fler kan delta socialt och ekonomiskt i samhället. För att främja ett sunt åldrande krävs nya socialpolitiska koncept, nyskapande, forskning (kring behandlingsmetoder och andra aspekter, exempelvis tekniskt stöd) och en bred inriktning på ”äldrevänliga” städer eller omgivningar med ett lämpligt produktutbud. Det är även viktigt att öka den behöriga personalen på det sociala området och hälsoområdet, och att förbättra undervisningen inom olika universitetsprogram och utbildningar på temat åldrande i syfte att säkerställa att det finns personal som har utbildning och färdigheter för att hantera åldrandets olika aspekter. Framför allt är det viktigt att stödja specialutbildningar på områdena omvårdnad, vårdberoende och hälsofrämjande åtgärder. Strategin för ett sunt åldrande bidrar på så sätt tydligt till Europa 2020-strategin.

16. I syfte att minska de kostnader som hör samman med en åldrande befolkning bör de behöriga myndigheterna utforma en politik som gör att äldre kan bo kvar hemma så länge som möjligt och som även uppmuntrar till detta.

MÅL

17. Kommittén strävar efter att regionerna i Europa inom den egna politiken aktivt ska söka gemensamma beröringsytor med avseende på sunt åldrande, och tillsammans söka sig fram till de bästa metoderna för att främja innovation och forskning kring sunt åldrande och övervaka framstegen. En målinriktad innovationspolitik är en förutsättning för framgång. Myndigheterna måste i samarbete med sina (kunskaps)partner ta ledningen när det gäller att främja ett sunt åldrande.

18. Kommittén förespråkar samarbete både inom och mellan regioner och fastställer följande centrala insatsområden på området sunt åldrande. (Tonvikten ligger på hälsa. Inom ramen för övriga åtgärdsområden ligger fokus på deltagande i ekonomin respektive utbud av tjänster och faciliteter.):

— En sund bas tidigt i livet: Ett sunt åldrande kräver en god start. Åtgärder för att komma till rätta med hälsorisker som övervikt, matvanor och livsstil ger bättre resultat ju tidigare i livet man ingriper.

— Lämplig vård och snabb återanpassning: Om hälsoproblem uppstår är det viktigt att åtgärda dessa snabbt och målinriktat, dvs. på ett kostnadseffektivt sätt. På så sätt kan personer på ett optimalt sätt komma tillbaka till och fortsätta att delta i samhället. Härigenom bidrar man också i hög grad till att höja deltagandet på arbetsmarknaden och samhällsengagemanget.

— Äldreomsorg: Äldreomsorg kräver särskilda hänsyn, i första hand eftersom äldre i större eller mindre utsträckning är sårbara, vilket kan få stora konsekvenser för behandlingsresultaten. Dessutom beror hälsoproblemen hos äldre allt oftare på en kombination av sjukdomar. För att man ska kunna erbjuda adekvat (långvarig) äldreomsorg är det viktigt att vårdpersonal får tillräckliga möjligheter till utbildning som rör moderna och ändamålsenliga behandlingsmetoder och andra hälsoaspekter (t.ex. rehabilitering).

SYSSELSÄTTNING OCH PRODUKTIVITET I ARBETET

Livslångt lärande och arbete för alla

19. ReK understryker att äldre människor måste ha rätt till en inkomst på äldre dagar som ligger över fattigdomsgränsen, så att de kan garanteras ett värdigt liv. Många äldre, i synnerhet kvinnor, lever i eller löper risk att hamna i fattigdom.

20. Kommittén konstaterar att deltagande (i samhället) kraftigt bidrar till äldre människors känsla av välmående och välbefinnande. I detta sammanhang är deltagande på arbetsmarknaden den viktigaste förutsättningen. Kommittén anser dessutom att ökad sysselsättning och produktivitet är en viktig förutsättning inte bara för en sund ekonomi utan också för sunda statsfinanser och socialförsäkringssystem i en situation som präglas av en åldrande befolkning. Sysselsättning är en rättighet men med tanke på den närmaste framtiden också varje medborgares skyldighet. Detta kräver att arbetstagare och arbetsgivare visar viss flexibilitet. Det innebär också en skyldighet för arbetsmarknadsparterna och myndigheterna att undanröja alla hinder för deltagande på arbetsmarknaden. Kommittén ställer sig bakom ett brett icke-diskrimineringsdirektiv inriktat på tillgång till olika varor och tjänster (där bekämpning av åldersdiskriminering borde ingå som ett viktigt led). För närvarande föreligger stora skillnader mellan olika regioner och målgrupper. I ett modernt samhälle (med en allt äldre befolkning) måste de äldres kompetens utnyttjas och integreras optimalt. Genom att säkerställa högkvalitativa arbetstillfällen inriktade på detta kan människor arbeta längre. Det handlar inte bara om arbetsvillkoren. Det handlar också om omväxling i arbetet osv. Det är oacceptabelt att en person på grund av ålder, kön, (etnisk) bakgrund eller funktionshinder utestängs från arbetsmarknaden eller har begränsade karriärmöjligheter.

21. Regionkommittén betonar att utbildning fyller en viktig funktion när det gäller att öka sysselsättningen och produktiviteten i arbetet. Det är dags för en attitydförändring i riktning mot ett kompetensinriktat livslångt lärande, arbete – med målet att vara anställbar under hela livet – och samhällsdeltagande. Detta innebär att tillgången till tjänster och faciliteter för kurser, utbildning och fortbildning måste kunna garanteras. Medborgare, myndigheter, arbetsgivare, arbetstagare och kunskapsinstitutioner har ett delat ansvar för att förverkliga denna målsättning.

22. ReK konstaterar att man med utgångspunkt i idén om ett kompetensinriktat livslångt lärande och arbete kan verka för en pensionsperiod som i högre grad har karaktären av en ”anpassad och därmed kompetensinriktad arbetsperiod”. ”Silverekonomin” skapar många möjligheter till ökad ekonomisk styrka. Det bör med eftertryck påpekas att denna anpassade arbetsperiod på ett värdefullt sätt kan ägnas åt frivilligarbete och omsorg. Det viktigaste är att medborgarna förblir aktiva under hela livet.

23. ReK menar att (selektiv) arbetsinvandring också kan bidra till att motverka bristen på arbetskraft. Kommissionen konstaterar exempelvis att en välorganiserad politik för legal invandring kan spela en viktig roll när det gäller att fylla luckor på arbetsmarknaden. Av vikt i sammanhanget är erkännande av diplom och examensbevis och förenklade förfaranden (dock med hänsyn tagen till risken för eventuella negativa effekter av kompetensflykt från ursprungslandet).

MÅL

24. ReK strävar efter att förbättra möjligheterna att utnyttja hela den arbetsföra befolkningens kapacitet. Alla människors kompetens och färdigheter – således även äldres – måste utnyttjas optimalt. Hälsa och sunda arbetsvillkor är avgörande faktorer för människors möjligheter att arbeta. Det är i första hand arbetsmarknadsparternas ansvar att den kompetens som finns utnyttjas bättre. Man bör uppmuntra både män och kvinnor att ägna sig åt livslångt lärande för att på ett värdefullt sätt kunna finna sin plats i och medverka i samhället och ekonomin med de föränderliga krav och utmaningar som det innebär. Myndigheterna vidtar åtgärder för att underlätta och främja detta. Allmänhetens och de privata aktörernas kreativitet och entreprenörsanda måste utnyttjas till hundra procent. Utbildningsinstitutionerna måste anpassa sitt utbud till äldre människors behov för att göra det möjligt för dem att utveckla de kunskaper och färdigheter som krävs för detta. Det är särskilt viktigt att äldre människor uppmuntras och bistås när det gäller att få sin kompetens godkänd och validerad.

25. Kommittén förespråkar att man för varje region och målgrupp utarbetar en riktad policymix för att främja sysselsättningen och produktiviteten i arbetet. Inom dessa ramar bör man inrikta sig på följande:

— Investera i undervisning, utbildning och kompetensinlärning, för att stimulera ungdomars rörlighet uppåt på arbetsmarknaden.

— Främja möjligheterna att kombinera arbete och familjeliv, exempelvis genom barnomsorg, ledighet för vård av anhöriga, föräldraledighet och tekniska innovationer (distansarbete).

— Främja hälsa på arbetsplatsen: Den genomsnittliga livslängden i EU stiger visserligen, men det innebär inte att folk är friska längre än tidigare. Arbetsmarknaden måste vara utformad på ett sådant sätt att människor kan delta trots eventuella begränsningar och hälsoproblem. Sunda(re) och bättre arbetsförhållanden är här av avgörande betydelse.

— Godkänna och validera äldre medborgares kompetens och erfarenheter.

— Undersöka möjligheterna att ge arbetstagare från tredjeland lättare tillgång till den europeiska arbetsmarknaden på områden med brist på arbetskraft (för närvarande t.ex. inom vissa delar av vårdsektorn och vissa kunskapsintensiva sektorer, men i framtiden eventuellt även inom andra sektorer).

26. ReK understryker att risken för att förlora en del av eller hela pensionen vid extrainkomster efter pensionsåldern ofta är en anledning till att äldre arbetstagare inte fortsätter att vara yrkesverksamma. Man bör utreda vilka möjligheter det finns att anta flexiblare regler på lämpliga nivåer i detta fall.

27. ReK framhåller också att det är viktigt att göra företagen och i synnerhet personalchefer och personalrekryterare uppmärksamma på möjligheterna att anställa personal i högre ålder, särskilt kvinnor. Man bör stödja företag som gör särskilda ansträngningar för att erbjuda intern rörlighet och flexibla arbetsförhållanden för äldre arbetstagare eller som fokuserar strategier för utbildning och karriärutveckling på de särskilda behov som äldre arbetstagare har. Europeiska kommissionen bör samla in och sprida de bästa metoderna på detta område. Det är också viktigt att medvetandegöra och informera äldre anställda om dessa frågor.

TILLGÅNG TILL TJÄNSTER OCH FACILITETER

Se över utbudet av tjänster

28. Med utbud av tjänster och faciliteter menar kommittén den breda sociala, ekonomiska och territoriella (fysiska) infrastruktur som bidrar till att höja lokal- och regionalsamhällets kvalitet. I det sammanhanget kan det vara lämpligt att göra en åtskillnad mellan regionala och lokala tjänster och faciliteter (såsom kollektivtrafik, vård, utbildning, sociala aktiviteter och omsorg) och nationella sociala system (såsom pensioner osv.). För utbudet av tjänster och faciliteter krävs en helhetsinriktad och samstämmig strategi så att de sociala, ekonomiska och geografiska möjligheterna kan utnyttjas.

29. ReK konstaterar att utbudet av tjänster och faciliteter inte är anpassat till efterfrågan, som förändras på grund av den demografiska utvecklingen. Politiken måste inriktas på att människor på bästa sätt ska kunna utnyttja tjänster och faciliteter, så att de kan förbli aktiva och delta i samhället. När efterfrågan ökar och de offentliga resurserna inte är tillräckliga innebär detta att utbudet av tjänster och faciliteter måste ses över. Innovationspotentialen måste utnyttjas till fullo eller användas för förändring. Effekterna av en åldrande befolkning utgör dessutom ytterligare en utmaning när det handlar om att söka efter tillräcklig och kvalificerad arbetskraft, som är en förutsättning för att tillgången till tjänster och faciliteter ska kunna säkerställas. Genom ökad sysselsättning och produktivitet kan man bidra till att underlätta situationen (utöver det krävs även andra strategier).

30. Kommittén betonar att tjänster och faciliteter inte alltid kan tillhandahållas på traditionellt sätt i områden som starkt påverkas av den demografiska utvecklingen. Exempelvis kan man genom så kallad e-integration stimulera alternativa och säkra garantier för tjänstetillgång. Som exempel kan ges e-tjänster som e-sjukvård, e-utbildning, e-vård och e-stöd. Den traditionella och ofta åldersbundna skillnaden mellan fysiska faciliteter och elektroniska tjänster försvinner allt mer. I fortsättningen krävs ett modernt områdesspecifikt angreppssätt. Utifrån ett sådant nytt perspektiv bör ett regionanpassat nät av inte bara fysiska utan även digitalt tillgängliga tjänster och faciliteter utformas. En liten början till detta utgör t.ex. telefonkedjor.

31. Kommittén betonar vidare att en välfungerande och ändamålsenlig kollektivtrafik i stor utsträckning ökar möjligheterna att tillhandahålla tjänster och faciliteter, i synnerhet om dessa är centralt belägna och de kan göras mer tillgängliga genom ett välfungerande (offentligt) transportsystem. Detta gäller både (vård-) tjänster till äldre och till exempel skolor och kunskapsinstitutioner för unga och vuxna. I detta sammanhang är det viktigt att kollektivtrafiken samordnas regionalt.

32. Kommittén hänvisar till ett initiativ av Världshälsoorganisationen som syftar till att främja Healthy Cities, där tjänster och faciliteter i kombination med den fysiska infrastrukturen i större utsträckning anpassas efter den åldrande befolkningen. De äldres aktiva deltagande fyller en viktig funktion vid utformningen av politiken kring healthy cities. Denna hållning knyter nära an till kommitténs strävan efter bättre tillgång till tjänster och faciliteter.

MÅL

33. Kommittén strävar efter att så många människor som möjligt på bästa sätt ska kunna utnyttja tjänster och faciliteter, så att de kan förbli aktiva och delta i samhället. Utbudet av regionala och lokala tjänster och faciliteter måste under kommande år ses över allteftersom efterfrågan förändras. Efterfrågan måste i det här fallet baseras inte enbart på ålder, utan snarare på livsstil. Människor med en sund livsstil efterfrågar ofta färre och andra slags tjänster än människor som lever osunt.

34. Regionkommittén förespråkar kunskapsutveckling och kunskapsutbyte om utbud av tjänster och faciliteter både inom och mellan regioner. Den viktigaste uppgiften innefattar följande:

— Stärka samarbetet: Utbud av tjänster och faciliteter kräver ett välfungerande samarbete. Lokalt och regionalt samarbete mellan myndigheter, kunskapsinstitutioner, samhällsorganisationer (särskilt icke-statliga organisationer) och näringsliv är en förutsättning om man vill förstärka underlaget för dessa tjänster (kvalitativt och kvantitativt).

— Främja ett kreativt företagande, innovation och e-integration: Den europeiska befolkningens åldrande måste betraktas som en viktig möjlighet att öka de ekonomiska aktörernas konkurrenskraft. De offentliga och privata aktörerna på lokal och regional nivå utmanas att använda nya koncept och ny teknik för att förbättra organisationen och finansieringen av utbudet av tjänster och faciliteter. Som exempel kan nämnas bredband och e-integration (intelligenta bostäder, tele-care, nätshopping, distansutbildning). Utveckling av nya regionala transportsystem eller vidareutveckling av befintliga system för kollektivtrafik är också en möjlighet.

— Förändra utbudet: Utbudet av tjänster och faciliteter, såväl elektroniska tjänster som informella vårdtjänster, anpassas efter medborgarnas förändrade efterfrågan.

— Främja användningen av IKT för att få till stånd en bättre social och territoriell integration av de äldre.

SLUTSATSER

35. Regionkommittén förespråkar en områdesspecifik strategi för att hantera effekterna av en åldrande befolkning på följande områden: 1) sunt åldrande, 2) sysselsättning och produktivitet i arbetet och 3) tillgång till tjänster och faciliteter. Kommittén ställer sig därmed positiv till en helhetssyn på effekterna av en åldrande befolkning som ett led i en bred demografisk utveckling. Förhållningssättet utgår från hela levnadsförloppet, ett maximalt utnyttjande av alla möjligheter och regional differentiering. På så sätt uppstår en ny strategi för att hantera följderna av befolkningens åldrande i EU, en passande strategi mot bakgrund av de lokala och regionala myndigheternas ansvar för att erbjuda kreativa och innovativa lösningar inom sina områden.

36. Kommittén uppmanar kommissionen att fästa särskild vikt vid följande:

— Uppmuntra medvetenhet, kunskapsutbyte, tekniska innovationer samt utveckling av välfungerande metoder och åtgärdsstrategier hos alla aktörer i unionen (icke-statliga organisationer, kunskapsinstitutioner, privata aktörer och myndigheter).

— Den övervakning av och de prognoser för befolkningens åldrande som görs på regional nivå spelar en viktig roll vid utformningen och genomförandet av politiken. Det föreligger stora regionala skillnader som inte framkommer tydligt vid nationella utvärderingar, men som är av stor betydelse när man ska föregripa effekterna av den åldrande befolkningen.

— Att integrera frågan om befolkningens åldrande, som är ett led i en bred demografisk omvandling, i olika europeiska program som ett instrument till stöd för regionala, områdesspecifika, helhetsinriktade och innovativa strategier. Regionerna efterlyser här ett nära och direkt samarbete med kommissionen.

37. Regionkommittén rekommenderar att man i samarbete med kommissionen inleder olika transregionala och mellanregionala pilotprojekt inom ramen för de tre åtgärdsområdena. Projekten bör i första hand vara inriktade på utbyte av kunskap och bästa metoder. Det handlar således inte enbart om att öka medvetenheten. Inom ramen för projekten bör konkreta strategier tillämpas och utbytas. Med tanke på åldrandeproblematikens områdesöverskridande karaktär skulle kommittén gärna se ett kunskapsutbyte inte enbart inom åtgärdsområdena utan även horisontellt mellan åtgärdsområdena. Inom ramen för pilotprojekten bör kunskapsutveckling främjas. Vid genomförandet av de konkreta programmen kan parterna själva använda sig av olika EU-anslag. I broschyren ”How to promote ageing well in Europe: instruments and tools available to local and regional actors” har kommittén i samarbete med AGE kartlagt vilka finansieringskällor som står till buds (CdR 2009). Det är ett instrument som kan komma väl till pass när pilotprojekt inleds. Kommitténs ledamöter kommer att utarbeta förslag för ändamålet.

38. Kommittén föreslår följande ram för pilotprojekten: Pilotprojekten bör vara inriktade på att generera praktisk och vetenskaplig kunskap (både grundläggande och tillämpad) som kan ligga till grund för insatser för att avhjälpa effekterna av befolkningens åldrande. Grundforskningen måste bidra till att minska det framtida vårdbehovet på lång sikt. I detta sammanhang utgör kohortstudier och biobanker viktiga källor till information. För att få reda på hur människan kan åldras med hälsan i behåll och därmed kunna skjuta vårdfrågan på framtiden, måste vi veta vilka cellprocesser som ligger till grund för åldringsprocessen. Mellanregionala och transregionala partnerskap mellan kunskapsinstitutioner, (lokala och regionala) myndigheter och privata aktörer bör utvecklas för att utarbeta innovativa områdesspecifika strategier och testa dem i praktiken. I detta sammanhang kan också arbetsmarknadsparter, vårdinrättningar och andra icke-statliga organisationer fylla en viktig funktion. Dessa regionala partnerskap kan utformas kring den specifika kompetens eller de samarbetsnät som finns i vissa regioner eller kring de särskilda effekter av en åldrande befolkning som är utmärkande för vissa regioner. Deltagande i Interreg-programmen är en möjlighet i sammanhanget. Förutom de åtgärder som omnämns ovan inom varje åtgärdsområde bör följande aspekter betonas:

— Sunt åldrande: Stärka vårdnätverken (vård som samordnas mellan olika vårdgivare under ett livsförlopp och individernas vårdbehov) genom att integrera forskningsrön i nya produkter, teknik och tjänster och utnyttja praktiska erfarenheter i forskningsprogram.

— Sysselsättning och produktivitet: Med målsättningen att främja ett europeiskt samhälle där alla har möjlighet att lära, delta och medverka till att forma samhället under hela livet, inklusive möjligheten till avlönat eller oavlönat arbete.

— Tillgång till tjänster och faciliteter: Utveckla områdesspecifika strategier för att se över tjänsteutbudet.

39. Regionkommittén uppmanar Europaparlamentet att instämma i kommitténs vädjan om att man i form av mellanregionala och transregionala pilotprojekt ska ta sig an den akuta och aktuella frågan om effekterna av en åldrande befolkning (som ingår i en bred demografisk omvandling) på regional nivå och medverka till att dessa sätts i gång.