EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 1.12.2016 COM(2016) 751 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Årsrapport om Europeiska unionens politik för humanitärt bistånd och civilskydd och dess genomförande under 2015



Innehåll Inledning Humanitärt bistånd Flyktingkrisen Humanitära kriser i Afrika Andra humanitära kriser Utbildning i nödsituationer Politik för humanitärt bistånd Civilskydd Flyktingkrisen i Syrien Insatser mot ebola Den europeiska sjukvårdsstyrkan Insatser vid naturkatastrofer Förebyggande och beredskap Politik för civilskydd Katastrofberedskap och återhämtningsförmåga EU-frivilliga för humanitärt arbete Samordning med andra EU-instrument

Ekonomiska och mänskliga resurser EU:s humanitära budget på en historiskt hög nivå Personalresurser Ytterligare information och källor Bilagor Inledning I denna rapport presenteras unionens viktigaste verksamhet och politiska resultat under 2015 inom området humanitärt bistånd och civilskydd. Verksamheten bedrivs av Europeiska kommissionens generaldirektorat för humanitärt bistånd och civilskydd (GD ECHO). Som kommissionsledamot med ansvar för humanitärt bistånd och krishantering har Christos Stylianides ett dubbelt mandat: Att tillhandahålla bistånd för att mildra humanitära kriser i världen och att främja samarbetet mellan myndigheterna för civilskydd i hela Europa i samband med insatser vid naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av människor i och utanför Europa. Uppdraget är att bidra till att rädda och bevara liv, förebygga och lindra mänskligt lidande och värna om integritet och värdighet hos befolkningar som drabbas av kriser. Detta uppdrag fullföljs genom humanitärt bistånd och civilskyddsinsatser. EU:s humanitära bistånd är en livlina för samhällen och individer som drabbas av nya, återkommande och långvariga kriser. Genom biståndet får de möjlighet att förbereda sig bättre inför framtida nödsituationer. Kompletterande civilskyddsinsatser i form av expertteam, räddningsutrustning och övervakning i realtid vid pågående katastrofer ger ett omedelbart stöd, i EU och på annat håll. När katastrofer inträffar kan snabba och effektiva ingripanden från det internationella samfundets sida innebära skillnaden mellan liv och död. Tillsammans med medlemsstaternas bidrag är EU är en världsledande givare. Detta bistånd baseras på artiklarna 196 och 214 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) och är ett grundläggande uttryck för europeisk solidaritet.



Sammanfattning Under 2015 fortsatte de humanitära kriserna med oförmildrad styrka. De väpnade konflikterna och attackerna mot civila ökade över hela världen med alarmerande takt. Samtidigt inträffar naturkatastrofer allt oftare och mer intensivt, och förvärras ytterligare av klimatförändringar och befolkningstillväxt. Med mer än 60 miljoner tvångsförflyttade människor i världen har långvariga fördrivningar kommit att utgöra en betydande humanitär, politisk och ekonomisk utmaning. Behoven överstiger allt oftare de tillgängliga resurserna och det blir mer komplicerat att leverera humanitärt bistånd och civilskydd. Under dessa extraordinära omständigheter har EU reagerat genom att rikta humanitärt bistånd till de personer som har det största behovet och är mest utsatta, och genom att uppgradera sin politik. Genom unionens civilskyddsmekanism har EU dessutom sörjt för väl samordnade insatser på europeisk nivå riktade till offer för naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människor i Europa och på annat håll. Under 2015 uppgick EU:s humanitära bistånd och civilskyddsbistånd till över 1,5 miljarder euro. Detta hjälpte fler än 134 miljoner stödmottagare som drabbats av naturkatastrofer eller konflikthärdar i över 80 länder. 2015 års humanitära budget var den största som någonsin genomförts av kommissionen. Detta var en reaktion på att naturkatastrofer och andra humanitära kriser ständigt blir allt svårare och mer frekventa. Syrien är det ursprungsland varifrån flest flyktingar för närvarande kommer till EU. Konflikten i Syrien gick in på sitt femte år med oförminskad styrka och är fortfarande världens största humanitära katastrof och säkerhetskris. Under 2015 avsattes mer än 370 miljoner euro till livräddande insatser i Syrien och dess grannländer. Utöver hjälp till fördrivna befolkningsgrupper i deras ursprungsländer finansierades även akuta humanitära insatser i transitländer, särskilt på västra Balkan (22 miljoner euro), för att hjälpa utsatta flyktingar, asylsökande och migranter. Ungern, Serbien, Slovenien, Kroatien, och Grekland aktiverade EU:s civilskyddsmekanism när de behövde omedelbart materiellt stöd för att hantera inflödet av flyktingar. Under 2015 ökade det humanitära biståndet till Irak markant, vilket innebar att närmare 79 miljoner euro av EU:s budget avsattes till en av de snabbast växande humanitära kriserna i världen. Att skydda civilbefolkningen är en av de största utmaningarna. Irak har också tagit emot nästan 250 000 syriska flyktingar. Finansieringen till Sahelregionen uppgick till 229 miljoner euro, med fokus på livsmedels- och näringskrisen. Återkommande livsmedelskriser i Sahelområdet har kraftigt urholkat återhämtningsförmågan hos de allra fattigaste familjerna och tvingat flera hundra tusen människor att lämna sina hem. Konflikterna i Mali, Centralafrikanska republiken, och norra Nigeria påverkar även grannländerna Tchad, Niger och Kamerun. Detta har ytterligare förvärrat livsmedelssituationen. Den fortsatta väpnade konflikten i Sydsudan är en kris på katastrofnivå 3 och har tvingat miljontals människor från deras hem och orsakat enorma humanitära behov. EU:s bidrag, som uppgick till 127 miljoner euro år 2015, har gett stöd till livräddande insatser i Sydsudan och hjälpt sydsudanesiska flyktingar i grannländerna. EU tillkännagav i december 2015 ett bidrag på 125 miljoner euro för att finansiera nödåtgärder i de länder som påverkas av det extrema väderfenomenet El Niño i Afrika, Västindien, Central- och Sydamerika. Riktad katastrofriskreducering och lokala insatser för kapacitetsuppbyggnad främjas i områden med hög lokal sårbarhet. I juli 2015 klassificerades krisen i Jemen som en kris på katastrofnivå 3 av FN. EU:s humanitära bistånd, som uppgick till 50 miljoner euro under 2015, riktas både till Jemens internflyktingar och till dem som flytt landet. Konflikt i kombination med fattigdom, tvångsförflyttning och stigande livsmedelspriser har förvärrat en redan allvarlig humanitär kris. Jemen påverkas också direkt av den humanitära krisen i regionen Afrikas horn. Miljontals människor i Ukraina är i behov av humanitärt bistånd på grund av striderna i den östra delen av landet. 30 miljoner euro av EU:s budget tilldelades befolkningen i Ukraina i form av humanitärt bistånd och stöd för en snabb återhämtning. Dessutom tillhandahölls icke-finansiellt stöd genom EU:s civilskyddsmekanism.

15 miljoner euro i omedelbart humanitärt bistånd tilldelades offren för jordbävningen i Nepal, utöver de civilskyddsexperter, sök- och räddningsteam och basartiklar som sändes ut inom ramen för EU:s civilskyddsmekanism. Utbildning i nödsituationer blev en viktig prioritering under 2015. Utbildning är en livräddande humanitär insats när de påtvingade folkförflyttningarna är så omfattande som de var under förra året. Under 2015 fick mer än 1,5 miljoner barn stöd i form av utbildning i nödsituationer. Under 2015 aktiverades EU:s civilskyddsmekanism vid 25 nödsituationer (förvarning, övervakning och begäran om bistånd) och vid 19 tillfällen begärdes direkt bistånd inom EU och i andra katastrofdrabbade länder. År 2015 hölls även det hittills mest framgångsrika europeiska civilskyddsforumet, European Civil Protection Forum, den stora konferensen som vartannat år sammanför alla europeiska och några internationella aktörer på civilskyddsområdet. 2015 års forum var platsen där arbetet med grannländerna officiellt kunde inledas, samtidigt som man gick in på det nya viktiga arbetsområdet för fjärrstyrda luftfarkoster på civilskyddsområdet. EU har vidtagit exceptionella åtgärder för att hantera ebolaepidemin i Västafrika sedan utbrottets början i mars 2014. Humanitärt bistånd åtgärdade de mest akuta behoven och utöver detta utsändes nödutrustning och experter via EU:s civilskyddsmekanism. Dessa åtgärder ledde till att sjukdomen slutligen besegrades i januari 2015. Lärdomarna från ebolakrisen ledde till att en europeisk sjukvårdsstyrka (European Medical Corps) inrättades år 2015 inom ramen för EU:s civilskyddsmekanism och dess frivilliga beredskapsreserv. Den tredje FN-konferensen om katastrofriskreducering ägde rum i Sendai i Japan i mars 2015. Där antogs en ny ram för katastrofriskreducering. EU intog en ledande roll för att bygga upp en bättre ram för katastrofriskreducering och fastställa ytterligare åtgärder för att minska riskerna och öka återhämtningsförmågan vid katastrofer, inom ramen för hållbar utveckling och baserat på synergier med klimatförändringar. De första ansökningsomgångarna för att utplacera frivilligarbetare enligt initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete offentliggjordes under 2015. Genom programmet skapas möjligheter för 18 000 personer att arbeta som frivilliga i insatser runt hela världen fram till år 2020. Humanitärt bistånd EU fortsätter att vara en vägvisare som givare av humanitärt bistånd. Kommissionen ser till att alla insatser överensstämmer med humanitära principer, är relevanta och riktas till de mest utsatta stödmottagarna, samt är välgrundade och bygger på behovsbedömningar. Insatserna är kostnadseffektiva och ändamålsenliga när kritiska sektorer finansieras, partner mobiliseras och stöd ges det globala humanitära systemet i sin helhet. I externa och oberoende utvärderingar av kommissionens insatser är betydelsen av dessa principer för bibehållande av det humanitära utrymmet väldokumenterad. (En sammanfattning av de utvärderingar som gjorts under 2015 för humanitära projekt återfinns i bilaga 1. Utvärderingen av civilskyddet baseras på kraven i dess rättsliga grund. En övergripande utvärdering av unionens civilskyddsmekanism kommer att inledas under andra halvåret 2016. Ingen utvärdering av civilskyddsåtgärder genomfördes därför under 2015.) Flyktingkrisen Syrien Europeiska Unionen och dess medlemsstater har en ledande roll i de internationella insatserna för att stävja den syriska krisen. Antalet syriska flyktingar i grannländerna och den omgivande regionen uppskattas till över 4,5 miljoner, och antalet internflyktingar i Syrien uppskattas till 6,5 miljoner. Under 2015 avsattes över 160 miljoner euro av EU:s budget till livräddande insatser i Syrien. De viktigaste strategiska prioriteringarna var att stödja sektorsövergripande, snabba, flexibla och aktiva ingripanden vid nödsituationer, samtidigt som ett regelbundet humanitärt bistånd upprätthålls till redan fördrivna och utsatta befolkningsgrupper. De flesta flyktingarna finner skydd i länder och bland människor som själva redan kämpar mot fattigdom och svårigheter. Därför är dessa värdsamfund i området också ofta mottagare av humanitärt bistånd. Metoden "hela Syrien" är baserad på en strategi på fyra pelare som omfattar förhandlat tillträde, nödinsatser, skydd, samt ansvarsskyldighet och stöd till partnerskap. Som en av de största givarna i 2015 års strategiska åtgärdsplan (Strategic Response Plan) kunde EU bistå 12 miljoner stödmottagare med hälso- och sjukvård, 5 miljoner med skyddsåtgärder, 8 miljoner med vatten, sanitet och hygien och mer än 6 miljoner utsatta internflyktingar med tak över huvudet och förnödenheter utöver livsmedel. Unionen har också i allt större utsträckning börjat delta i internationella diplomatiska initiativ (t.ex. mötena i Wien) och insatser för att främja respekten för de grundläggande humanitära principerna och internationell humanitär rätt. Grannländer Under 2015 tilldelades Libanon 97 miljoner euro av EU:s budget för att stödja 665 000 människor, med särskilt fokus på kvinnor och barn. Stödet inriktades på att tillgodose de mest utsatta flyktingarnas grundläggande behov genom kontantbaserat bistånd avsett för flera ändamål, livräddande sekundärvård, nödbostäder, vattenförsörjning och sanitet. Dessutom finansierades specifik skyddsverksamhet såsom rådgivning och juridiskt bistånd till våldsoffer. I Jordanien prioriterades de mest kostnadseffektiva och ändamålsenliga lösningarna med fokus på grundläggande behov, genom kontantbaserat bistånd på totalt 58 miljoner euro. Unionen stödde till exempel UNICEF:s bistånd till 56 000 flickor och pojkar från de mest utsatta syriska flyktingfamiljerna med ett kontantbidrag på 20 jordanska dinarer per barn och månad. Det omedelbara syftet med programmet var att förhindra sårbara familjer från att förlita sig på negativa överlevnadsmekanismer såsom barnarbete eller att äta mindre för att spara pengar. Programmet täckte de behov och kostnader som är specifika för alla barn. Som ett resultat av detta uppgav mer än 50 % av familjerna att de undvikit åtminstone en negativ överlevnadsstrategi, och 91 % av den utvalda gruppen uppgav att programmet förbättrat familjens allmänna välbefinnande. Efter decennier av konflikter kämpar utsatta irakier för att överleva i en invecklad nödsituation som går in på sitt tredje år. Strider och sekteristiskt våld har lett till folkförflyttningar som berör miljontals människor. Irak står inte bara inför konsekvenserna av sina interna konflikter, utan måste även hantera dem som uppstått i samband med konflikten i angränsande Syrien. Landet har tagit emot flera hundra tusen registrerade syriska flyktingar. För att åtgärda de allt mer omfattande humanitära behoven ökade unionen avsevärt sitt humanitära bistånd till Irak, som tilldelades närmare 79 miljoner euro under 2015. Syftet var att ge skydd och hjälpinsatser till Iraks fördrivna människor, till syriska flyktingar och andra utsatta grupper som berörs av konflikterna. Under 2015 förklarades Turkiet vara den största värdnationen för flyktingar i hela världen. Över 2,5 miljoner syriska flyktingar registrerades där i slutet av året. Nästan 36 miljoner euro avsattes från EU:s budget för humanitärt bistånd för att tillgodose de mest akuta behoven hos de mest utsatta. En av de viktigaste prioriteringarna var hälso- och sjukvårdssektorn, i synnerhet fysisk rehabilitering/postoperativ vård för krigsskadade, och primärvård i områden med undermålig täckning för cirka 130 000 personer. En annan viktig prioritering är programmen som når cirka 230 000 människor och som ger de mest utsatta flyktingfamiljerna kuponger som de kan använda för att köpa grundläggande förnödenheter. Dessutom välkomnade europeiska rådet den 15 oktober 2015 den gemensamma handlingsplanen med Turkiet som en del av en övergripande samarbetsstrategi baserad på delat ansvar, gemensamma åtaganden och resultat. Genom faciliteten för flyktingar i Turkiet frigörs betydande nya ekonomiska resurser. Samtidigt inrättas en samordningsmekanism som är utformad för att säkerställa att flyktingarnas och värdsamfundens behov tillgodoses på ett övergripande och samordnat sätt. Faciliteten kommer att samordna totalt 3 miljarder euro för perioden 2016–2017. Under 2015 reste mer än en miljon människor till EU, i många fall längs vad som blivit känt som ”västra Balkanrutten”, genom Turkiet och Grekland med målet att nå fram till centrala och norra Europa. EU-budgeten finansierade också akuta humanitära insatser i västra Balkan för 22 miljoner euro för att stöda utsatta flyktingar, asylsökande och migranter i nöd. Detta stöd bidrog till att katastrofbistånd (mat och andra förnödenheter, vatten, hygienartiklar, hälsoartiklar, grundläggande skydd och övervintringspaket) kunde delas ut i områden där ett stort antal flyktingar är koncentrerade, inklusive gränser och registreringsplatser.

Humanitära kriser i Afrika Sahelregionen Sahel, en av världens fattigaste regioner, har fortfarande inte återhämtat sig efter fyra på varandra följande livsmedels- och näringskriser sedan 2005. Kriserna har förvärrats genom klimatförändringarnas effekter. Dessa återkommande kriser har kraftigt urholkat återhämtningsförmågan hos de allra fattigaste familjerna som kämpar för att tillgodose sina grundläggande livsmedelsbehov år efter år, särskilt under den långa tiden mellan skördarna. Under 2015 uppgick biståndet till Sahel (Burkina Faso, Kamerun, Tchad, Mali, Mauretanien, Niger, Nigeria och Senegal) till 229 miljoner euro, med fokus på livsmedels- och näringskrisen. Som ett av världens minst utvecklade länder fortsätter Tchad att stå inför en invecklad nödsituation på grund av en kroniskt osäker livsmedelsförsörjning, undernäring, naturkatastrofer, sjukdomsepidemier och massiva folkförflyttningar. EU:s humanitära bistånd uppgick till 58 miljoner euro för Tchad under 2015, vilket gjorde det möjligt för 75 000 hushåll att få tag på baslivsmedel med hjälp av kontantbidrag eller kuponger. Decennier av politisk instabilitet och naturkatastrofer i grannlandet Centralafrikanska republiken har medfört en tillströmning av flyktingar, vilket gör att det redan ansträngda läget med bristande resurser försvåras ytterligare. Utöver den utdragna livsmedelsosäkerheten har det utbredda våldet i nordöstra Nigeria orsakat av Boko Haram drivit på en kraftig utvandring. Under 2015 avsattes 21,5 miljoner euro ur EU:s budget till humanitärt bistånd i Nigeria, vilket bidrog till att tillhandahålla livsmedel i nödsituationer, hälso- och sjukvård samt skydd till fördrivna människor och konfliktoffer. Över 2 miljoner nigerianer har tvångsförflyttats inom landet och över 190 000 har flytt till de angränsande länderna Niger, Kamerun och Tchad. Det humanitära samfundet förväntar sig en ny massiv förflyttningsvåg orsakad av de pågående evakueringarna av boende på öarna i Tchadsjön, till följd av militära operationer i området. Sydsudan Sydsudan har plågats av kontinuerliga kriser som orsakat enorma humanitära behov. EU finansierar mer än 40 % av allt humanitärt bistånd till Sydsudan för att stödja livräddande program för uppskattningsvis 2 miljoner människor. Bara under 2015 gav EU 127 miljoner euro i stöd till landet. Den väpnade konflikten som pågått sedan december 2013 har skördat tusentals dödsoffer och tvingat över 2 miljoner människor att lämna sina hem. Ett fredsavtal undertecknades i augusti 2015, men det finns fortfarande inga tecken på fred i landet. Centralafrikanska republiken I Centralafrikanska republiken har den politiska instabiliteten och naturkatastroferna, däribland sårbarheten för klimatförändringen, bidragit till att förstöra landets ekonomi, bristen på utveckling och försämringen av de statliga institutionerna. Sedan konfliktens början år 2013 har EU haft en ledande roll som givare med ett humanitärt bistånd på 73 miljoner euro. Situationen är fortfarande extremt osäker. Under 2015 uppgick EU:s humanitära bistånd till Centralafrikanska republiken till sammanlagt 25 miljoner euro. Därvid stöddes projekt som omfattar skydd, tillgång till hälso- och sjukvård, livsmedels- och näringsbistånd och distribution av rent vatten, sanitära tjänster, logistik och samordning av humanitärt bistånd. En internationell högnivåkonferens om Centralafrikanska republiken hölls i maj 2015 med fokus på landets humanitära behov, återhämtning och uppbyggande av motståndskraft. Folkförflyttningar: Mellanöstern, Centralasien och Afrika år 2015 Andra humanitära kriser El Niño-krisen EU tillkännagav ett bidrag på 125 miljoner euro för att finansiera nödåtgärder i de länder som påverkas av El Niño i Afrika, Västindien och Central- och Sydamerika. Detta väderfenomen är en av de viktigaste händelserna under de senaste tre årtiondena och har förvärrats av klimatförändringarna. Det drabbar mer än 41 miljoner människor i hela världen. Särskilt Etiopien är ett av de länder som drabbas värst av El Niño, med en rapporterad ökning av antalet människor som saknar livsmedelsförsörjning på grund av torka från 2,9 miljoner i januari 2015 till 8,2 miljoner i oktober 2015. Jemen Politisk instabilitet, väpnade konflikter, dåliga ekonomiska resultat och kronisk underutveckling är centrala komponenter i den komplexa och mångfacetterade krisen i Jemen. Över 47 % av befolkningen lever under fattigdomsgränsen med mindre än 2 euro per dag och undernäringsnivån i landet är den tredje högsta i världen. Under 2015 avsattes 50 miljoner euro från EU:s budget till att hjälpa befolkningsgrupper i hela landet som drabbats av konflikter och tvångsförflyttningar, livsmedelsosäkerhet och undernäring. Huvuddelen av det humanitära biståndet gick till att tillhandahålla livsmedel, vatten och sanitär utrustning, grundläggande hälso- och sjukvård, samt nödbostäder och hushållsartiklar för internflyktingar, flyktingar från Afrikas horn och de samhällen som tar emot dessa människor som ryckts från sina hem. Ukraina Den humanitära krisen i Ukraina har fortsatt att stå högt på EU:s dagordning. Miljontals människor i Ukraina är i behov av humanitärt bistånd på grund av de kombinerade effekterna av konflikt, folkförflyttningar och extrem fattigdom. Projekten som genomfördes under 2015 genom EU:s budget uppgick till 30 miljoner euro, vilket gav direkt hjälp till över 800 000 ukrainare. Målgrupperna var de mest utsatta barnen, äldre personer och hushåll med ensamstående föräldrar, men stöd gick även till internflyktingar och fördrivna personer som flytt konfliktområden, samt till återvändande. Stödet gavs ofta i form av kontanter och kuponger, vilket har visat sig vara ett mycket effektivt och ändamålsenligt sätt att ge bistånd på, eftersom det direkt främjar den lokala ekonomin samt bidrar till att upprätthålla värdigheten hos dem som berörs. Dessutom mobiliserades materiellt stöd genom EU:s civilskyddsmekanism. I januari 2015 organiserades en gemensam EU-operation för att transportera förnödenheter via väg- och flygtrafiknät. Nepal I april 2015 drabbades centrala Nepal av en förödande jordbävning som krävde närmare 9 000 dödsoffer och utplånade hela byar. Ett humanitärt EU-bistånd på 15 miljoner euro frigjordes omedelbart för ta itu med de mest akuta behoven, dvs. nödbostäder, akutvård, vatten och sanitet, försörjningsstöd och logistik, samtidigt som åtgärder för att öka beredskapen och minska riskerna i samband med katastrofer stimuleras. Under dagarna efter jordbävningen aktiverades EU:s civilskyddsmekanism på de nepalesiska myndigheternas begäran. Civilskyddsmekanismen har gjort det lättare att utnyttja tre moduler, dvs. utökad sök och räddning i tätort, avancerade sjukvårdsenheter och vattenrening, samt att utplacera experter i byggteknik och tillhandahålla annat tekniskt stöd, utöver icke-finansiellt stöd och räddningsteam. Kommissionen agerade under en längre tid som en pådrivande kraft, vilket ledde till utformandet av en nationell strategi för katastrofhantering i Nepal (National Strategy for Disaster Management in Nepal).

Bortglömda kriser EU såg även bortom de kriser som ges mest utrymme i media, och engagerade sig i flera ”bortglömda kriser”. Under 2015 omfattade dessa kriser situationerna för de västsahariska flyktingarna i Algeriet, rohingya-folket i Myanmar/Burma och de colombianska flyktingarna i Ecuador och Venezuela. Genom metoden för bedömning av bortglömda kriser (Forgotten Crisis Assessment) upptäcks allvarliga humanitära kriser om de berörda populationerna inte får tillräckligt med internationellt stöd, eller inget stöd alls. Dessa kriser kännetecknas av låg mediebevakning, ett bristande intresse bland givare samt svaga politiska åtaganden för att lösa kriserna, vilket leder till en otillräcklig närvaro av humanitära aktörer. Under 2015 avsattes nästan 17 % av EU:s ursprungliga budget för humanitärt bistånd till bortglömda kriser. Utbildning i nödsituationer Barn utgör hälften av alla offer för konflikter i världen och de hör till de mest utsatta grupperna. Utöver eventuella skador och tvångsförflyttningar är risken för familjesplittring mycket akut i samband med kriser. Barnen löper hög risk att separeras från sina familjer, och sannolikheten för att detta påverkar dem är mycket hög. När en katastrof inträffar avbryts utbildningen för miljontals barn. Konflikternas effekter på dessa barn är ofta långvariga och kan vid utdragna kriser leda till situationer där avsaknad av lämplig utbildning leder till fortsatt våld, eftersom dessa barn i vuxen ålder upprepar de våldsamma mönster de upplevt som barn. Eftersom barnen inte är i skolan, går de miste om möjligheten att utveckla den nödvändiga kompetens som krävs för att de ska kunna skapa en mer gynnsam framtid för sig själva och sina länder. I nödsituationer kan utbildning bidra till att skapa normalitet och säkerhet åtminstone i viss mån, och ge barn det psykosociala stöd de behöver för att bearbeta trauman. Utbildning anges också ofta som en första prioritering av de berörda samhällena själva. Utbildningen i nödsituationer blev en huvudprioritering under 2015. Utbildning är en livräddande humanitär insats som finansieras genom EU:s initiativ Fredens barn och andra initiativ. Mellan 2012 och 2015 anslogs över 23 miljoner euro till utbildningsprojekt (inklusive bidrag från regeringarna i Luxemburg och Österrike), och mer än 1,5 miljoner barn har dragit nytta av dessa projekt i 26 länder runt om i världen. Vad gäller anslagen för humanitärt bistånd till utbildning i nödsituationer har kommissionen åtagit sig att öka denna andel från 1 % under 2015 (11 miljoner euro) till FN-målet på 4 % under 2016. Den EU-finansierade utbildningsverksamheten är utformad för att ta hänsyn till barnens olika behov beroende på deras ålder, kön och andra särskilda omständigheter. Åtgärderna varierar och omfattar bland annat ökad tillgänglighet till skolor inklusive uppsamlingsklasser, tillhandahållande av skoluniformer, läromedel och transport av barn till utbildningscenter. EU:s medel bidrar också till att återställa skadade skolor och bygga nya studieutrymmen och utbildningscenter. EU:s stöd har även gjort det möjligt att få tillgång till yrkesutbildning och psykosocialt stöd. Politik för humanitärt bistånd Den exceptionella humanitära krisen under 2015 berörde Europa direkt genom att antalet flyktingar och migranter ökade kraftigt. Unionen har därför drivit på för att åstadkomma starka samordnade insatser inom det internationella samfundet för att bemöta humanitära utmaningar över hela världen, för en bättre katastrofriskhantering och en större medverkan av utvecklingsaktörer i utdragna folkfördrivningar. Den 23–24 maj 2016 anordnades det allra första världstoppmötet om humanitära frågor av FN i Istanbul. Unionen hade en central roll i att stödja och förbereda toppmötet under 2015. EU var en av organisatörerna bakom det förberedande europeiska samrådet (i Budapest den 3–4 februari 2015) och följde noga alla andra regionala samråd liksom även det globala samrådet i oktober 2015. EU bidrog till undersökningar utförda i regi av FN:s kontor för samordning av humanitära frågor (Ocha), och stödde det arbete som utfördes av toppmötets sekretariat. I kommissionens meddelande av den 2 september 2015 angavs EU:s prioriteringar inför toppmötet: Upprätthålla internationell humanitär rätt, säkerställa ett effektivt stöd, skapa ett närmare samarbete i humanitära frågor och utvecklingsfrågor inbegripet vid utdragna kriser, bygga upp partnerskap med lokala, nationella och regionala aktörer, samt garantera effektiv och tillräcklig finansiering av humanitärt bistånd. Humanitärt bistånd och uppsökande verksamhet När det gäller internationellt samarbete har EU fortsatt att bedriva privilegierade dialoger med givare, såväl medlemmar som icke-medlemmar i OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd. EU anordnade sina första strategiska dialoger med Japan och Australien för att undersöka möjligheter till synergier, diskutera frågor av övergripande intresse och dela prioriteringar. EU stärkte också sitt samarbete med Islamiska samarbetsorganisationen, Arabförbundet och Förenade Arabemiraten,vilket bland annat illustrerades av en workshop i Jidda med Islamiska samarbetsorganisationen. Kommissionen fortsatte att vara ledande i samordningen av civila och militära insatser genom att aktivt utforma EU:s militära uppdrag för att bättre tillgodose behoven i det humanitära samfundet och säkerställa en smidigare samordning på fältet, t.ex. i planeringen och genomförandet av Eunavfor MED Sophia, den militära insatsen som leddes av Europeiska unionens marina styrka i Medelhavsområdet. Kommissionen har också aktivt utformat strategin för skydd av civilbefolkningen i EU-ledda militära insatser så att strategin återspeglar humanitära skyddsintressen och respekten för internationell humanitär rätt. Antalet tvångsförflyttade personer i världen var större än någonsin förr, 60 miljoner. Detta innebar att en samlad bedömning blev nödvändig under andra halvåret 2015. Denna utfördes under ledning av berörda avdelningar inom kommissionen i syfte att kartlägga politiska initiativ, relevanta instrument, åtgärder, tidigare erfarenheter och luckor på EU-nivå i hanteringen av den aktuella flyktingkrisen. Den 26 april 2016 antog kommissionen ett meddelande om tvångsförflyttning och utveckling: ”Ett värdigt liv: Från biståndsberoende till självständighet” och ett åtföljande arbetsdokument. Meddelandet är avsett att fastställa en ny utvecklingsorienterad strategi för att stödja flyktingar, internflyktingar, frivilligt återvändande och värdländernas befolkningar i partnerländerna. Integrering av tematiska strategier i humanitära insatser Livsmedel och näring Under 2015 var kommissionen ordförande i livsmedelsbiståndskommittén i anslutning till konventionen om livsmedelsbistånd och ledde arbetet på Europeiska unionens vägnar. Arbetet under året utmynnade bland annat i ett gemensamt uttalande från kommittén för världstoppmötet om humanitära frågor. Livsmedelsbiståndskommittén har utvecklats till ett betydande diskussionsforum. Vid vissa humanitära katastrofer fortsätter livsmedel att levereras till marknader och butiker, men den drabbade befolkningen förlorar sin köpkraft. I dessa fall säkerställer kontantstödsprogrammen att det humanitära biståndet direkt når dem som har de största behoven inom rimlig tid. Kontantöverföringar är snabba och kostnadseffektiva och ger personer i nöd en större valfrihet. Fördelarna är bland annat att kontantöverföringarna gynnar den lokala ekonomin och ger stödmottagarna större egenmakt, värdighet och beslutanderätt när de själva kan välja vad de vill köpa. I mars 2015 gav rådet sitt stöd till en rapport om tio gemensamma principer för ett kontantbaserat bistånd för flera ändamål i syfte att tillgodose humanitära behov (10 Common Principles for Multi-Purpose Cash-Based Assistance to Respond to Humanitarian Needs). I rapporten utvärderas möjligheterna med ett kontantbaserat bistånd för flera ändamål utifrån både ett operationellt och ett politiskt perspektiv. Riktlinjer för skydd och boenden Tillsammans med fortsatta ekonomiska, sociala och miljömässiga utmaningar orsakade av klimatförändringar har den alarmerande ökningen av fördrivna befolkningsgrupper under det gångna decenniet kraftigt ökat behovet av effektiva och ändamålsenliga insatser när det gäller skydd och boenden. Därför måste den tekniska kapaciteten för skydd och boenden uppgraderas globalt, och medlen användas mer effektivt för att bättre nå ut till det växande antalet människor i nöd. För att fånga upp bästa praxis på detta område, där upp till 180 miljoner euro fördelas årligen, utarbetas för närvarande riktlinjer. Den externa samrådsfasen avslutades under 2015.

Civilskydd Tillhandahållandet av EU:s civilskyddshjälp samordnas av Centrumet för samordning av katastrofberedskap (ERCC). Biståndet består av statligt stöd från de stater som deltar i EU:s civilskyddsmekanism och tillhandahålls omedelbart efter en katastrof. ERCC övervakar kriser över hela världen, dygnet runt, och säkerställer kompletterande åtgärder från EU och dess medlemsstater. Mekanismen gör att väl samordnade EU-insatser kan nå offer för naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människor i Europa och på andra håll, även i de fall där solidaritetsklausulen (artikel 222 i EUF-fördraget) åberopas. Under 2015 aktiverades EU:s civilskyddsmekanism i 25 nödsituationer (förvarning, övervakning och begäran om bistånd) och vid 19 tillfällen begärdes direkt bistånd inom EU och i andra katastrofdrabbade länder. Samtidigt arbetar kommissionen för att utveckla effektiva strategier för förebyggande och beredskap tillsammans med medlemsstaterna. Flyktingkrisen i Syrien EU:s civilskyddsmekanism ger stöd till de medlemsstater och angränsande länder som inte har kapacitet att omedelbart hantera de stora topparna i flyktingkrisen. Sedan andra halvåret 2015 har Ungern, Serbien, Slovenien, Kroatien och Grekland ansökt om stöd genom mekanismen. Femton länder har erbjudit bistånd och fyra förfrågningar var 2016 fortsatt aktiverade. 490 000 euro av EU:s budget avsattes till medfinansiering av transport och leveranser till de länder som berördes av krisen. Serbien har till exempel haft en massiv tillströmning av flyktingar och migranter på genomresa från Grekland till Ungern eller Kroatien. Som hjälp för att hantera flyktinginflödet mottog Serbien i september 2015 icke-finansiellt stöd från andra europeiska länder i form av fordon, bränsle, hygienartiklar, sängar, madrasser och livsmedel. Icke-finansiellt stöd har levererats till Grekland i form av tält, sängar, sovsäckar, filtar, hygienpaket, elgeneratorer, vattenpumpar, brandbekämpningsutrustning och annan specialutrustning. Ungern, Slovenien och Kroatien har också mottagit materiellt bistånd såsom vinteranpassade tält, sängar och filtar från länder som deltar i mekanismen, för att bättre kunna hantera flyktingar och asylsökande. Insatser mot ebola Den 14 januari 2016 förklarade Världshälsoorganisationen (WHO) att ebolaviruset hade slutat spridas i Västafrika. I början av den hittills värsta ebolaepidemin genom historien (i mars 2014) mobiliserade EU och medlemsstaterna snabbt sina politiska, ekonomiska och vetenskapliga resurser för att hjälpa till att begränsa, behandla och slutligen omintetgöra ebolaviruset. Med en humanitär budget på sammanlagt 71 miljoner euro sedan epidemin inleddes, kunde EU åtgärda de mest akuta behoven, bland annat genom att stödja epidemiövervakning, diagnostik, behandling och medicinsk utrustning, utplacering av läkare och sjuksköterskor, utbildning av hälsovårdspersonal, och informationskampanjer bland befolkningen. ERCC spelade en central roll i samordningen av EU:s insatser genom att anordna regelbundna samordningsmöten i den EU-arbetsgrupp som inrättats för att bekämpa ebolaepidemin, vilket sammanfört alla berörda avdelningar inom kommissionen (i huvudsätet och ute på fältet), Europeiska utrikestjänsten, EU:s delegationer, EU:s medlemsstater, FN-organ och EU:s humanitära partner. Medlemsstaterna samordnade sin verksamhet inom EU genom regelbundna möten i hälsosäkerhetskommittén, som inrättats enligt beslut nr 1082/13 om allvarliga gränsöverskridande hot mot människors hälsa. Samordningen baserades på snabba riskbedömningar som utarbetats av Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar. Aktiveringen av EU:s civilskyddsmekanism gjorde det möjligt att snabbt och samordnat leverera nödutrustning och utplacera experter som medlemsstaterna ställt till förfogande (fler än 100 flygningar och två lastfartyg). Ett system för medicinsk evakuering inrättades för att stödja mobiliseringen och garantera säkerheten för de internationella hjälparbetarna. De mobila laboratorierna som utplacerats av kommissionen spelade en nyckelroll i eboladiagnostiseringen av befolkningen i Västafrika. I mars 2015 anordnade EU konferensen ”Ebola - från kris till återhämtning”. Där betonades behovet av att bibehålla dynamiken för att förhindra en kraftig ökning av nya sjukdomsfall, och av att planera för nästa steg i kampen mot både det dåvarande utbrottet och eventuella framtida utbrott av ebolaviruset. Den europeiska sjukvårdsstyrkan Genom EU:s civilskyddsmekanism kan en ”reserv” av hälso- och sjukvårdspersonal göras tillgänglig, dvs. den europeiska sjukvårdsstyrkan (European Medical Corps). Detta koncept tog form under 2015 till följd av de lärdomar som drogs av ebolakrisen. Krav på kvalitet och samverkansförmåga definierades och utvidgades, i enlighet med WHO:s nya standarder för medicinska moduler. Den frivilliga beredskapsreserven inom EU:s civilskyddsmekanism utökas således med sjukvårdsteam, hälsoteam, mobila laboratorier för biosäkerhet, medicinsk evakueringskapacitet, och team specialiserade på att bedöma och ge stöd. Verksamheten inleddes officiellt den 15 februari 2016 då ett antal tillgängliga grupper med medicinsk insatskapacitet placerades i den frivilliga beredskapsreserven. Insatser vid naturkatastrofer Över hela världen ökar naturkatastroferna i frekvens, komplexitet och svårighetsgrad, och de förvärras av utmaningar som t.ex. klimatförändringar. Varje år inträffar förödande skogsbränder i Europa och resten av världen, och tusentals hektar skog förstörs. När en brand blivit så omfattande att det drabbade landet inte längre har förmåga att släcka den, kan EU:s civilskyddsmekanism tas i anspråk för att ta in ytterligare samordnade resurser. Dygnet runt övervakar ERCC risken för skogsbränder och deras omfattning i hela Europa, med hjälp av nationella tjänster och verktyg för övervakning som till exempel det europeiska informationssystemet för skogsbränder. I juli 2015 begärde Grekland bistånd enligt denna mekanism för att bekämpa dussintals skogsbränder, och flygplan för brandbekämpning skickades till hjälp. EU kan underlätta den övergripande samordningen av transport och logistik för liknande scenarier och medfinansierade i detta fall transporterna av bistånd till Grekland. Under 2015 uppgick EU:s totala medfinansiering av transporter till drygt 14 miljoner euro, som en del av EU:s ekonomiska stöd till transport av bistånd som tillhandahålls av de stater som deltar i EU:s civilskyddsmekanism. EU:s civilskyddsmekanism aktiverades också för att hantera andra katastrofer, däribland översvämningar i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Albanien, Myanmar/Burma och Bangladesh, skogsbränder i Paraguay och jordbävningen i Nepal. Förebyggande och beredskap Förebyggande och beredskap mildrar de värsta effekterna av naturkatastrofer och katastrofer skapade av människan, och kan göra anpassningen till klimatförändringarna mer effektiv. Ett exempel på en framgångsrik civilskyddsövning utfördes i ett industriområde i Oslo i april 2015, där scenariot var en allvarlig olycka. Övningen iscensatte en fartygskollision och en brand på en tankanläggning, vilket ledde till en explosion och utsläpp av farliga ämnen. Syftet med övningen var att pröva beredskap och räddningsinsatser samt beslutsförfaranden. Deltagarna var den norska räddningstjänsten, Oslo kommun, fylkesmannen, regionala och nationella myndigheter, samt europeiska och internationella team och experter från ERCC.

Politik för civilskydd Efter antagandet av lagstiftningen bakom EU:s civilskyddsmekanism och genomförandebeslutet i oktober 2014 präglades 2015 av det snabba upprättandet av den europeiska insatskapaciteten vid nödsituationer i form av en frivillig beredskapsreserv baserad på medlemsstaternas insatskapacitet. De berörda parterna i EU:s civilskyddsmekanism kan i förväg förbinda sig till olika former av insatskapacitet i den frivilliga beredskapsreserven, som kan utnyttjas i samordnade EU-uppdrag för civilskydd. Den frivilliga beredskapsreserven möjliggör en bättre planering av snabbinsatser och flexibla beredskapsarrangemang. I slutet av 2015 hade 21 moduler och annan insatskapacitet registrerats i den frivilliga beredskapsreserven. Kapacitetsmålet för den frivilliga beredskapsreserven är 41 moduler fram till år 2020. Kommissionen fortsätter med sin internationella verksamhet riktad mot strategiska partnerländer för civilskydd på världsomspännande plan (i Kina, Japan, USA, Asean-länderna m.fl.) och sitt pågående arbete med EU:s kandidatländer och potentiella kandidatländer. Utöver detta utvecklade kommissionen under 2015 en ny form av samarbete med EU:s grannländer, i samband med översynen av den europeiska grannskapspolitiken. En form av associerat partnerskap kommer att erbjudas ett antal grannländer för att öka deras förmåga att samarbeta kring katastrofhantering enligt EU:s civilskyddsmekanism. År 2015 hölls även det hittills mest framgångsrika europeiska civilskyddsforumet, European Civil Protection Forum, den stora konferensen som vartannat år sammanför alla europeiska och några internationella aktörer på civilskyddsområdet. 2015 års forum var platsen där arbetet med grannländerna officiellt kunde inledas, samtidigt som man gick in på det nya viktiga arbetsområdet för fjärrstyrda luftfarkoster på civilskyddsområdet. Kommissionen har dessutom varit aktivt delaktig då medlemsstaterna utarbetat nationella riskbedömningar. Detta är en följd av kravet i EU:s civilskyddsmekanism att de deltagande länderna ska lämna nationella rapporter med riskbedömningar till kommissionen senast den 31 december 2015. Riskbedömningen ska också behandlas som en del av ett globalt initiativ för att utveckla ett INFORM-index för riskhantering i samarbete med FN:s permanenta samordningskommitté och andra internationella partner. INFORM 2015, som omfattar 191 länder, lanserades i början av 2015 och hjälpte kommissionen att stödja beslutsprocesser och fördela anslag. Katastrofberedskap och återhämtningsförmåga Katastrofberedskapsprogrammet Dipecho har som mål att stärka länders interna beredskapskapacitet så att insatser kan göras i ett tidigt skede för att lindra konsekvenserna av faror och minska förlusterna av såväl människoliv som tillgångar, samt tillgodose humanitära behov. Programmet är helt integrerat i finansieringsramen för humanitärt bistånd. Alla humanitära genomförandeplaner innehåller en analys av alternativ och prioriteringar för beredskap, tidiga insatser och katastrofriskreducering. I genomsnitt sparas mellan fyra och sju euro för varje euro som används för riskreducering och beredskapsåtgärder jämfört med vad som skulle ha spenderats när en katastrof redan inträffat. Åtgärderna som genomfördes enligt programmet under 2015 bidrog även till att stärka den lokala insatskapaciteten genom investeringar i system för tidig varning, utbildningar för lokal myndighetspersonal, inrättande och utvecklande av lokala katastrofhanteringskommittéer, simuleringsövningar osv. Under 2015 tilldelades Dipecho-programmet närmare 38 miljoner euro, vilket ökade antalet direkta mottagare av stöd för katastrofriskreducering från 16 till 24 miljoner i hela världen. Katastrofriskreducerande åtgärder integrerades i 43 % av alla humanitära insatser förra året. Dessa åtgärder förväntas också bidra till en anpassning efter klimatförändringarnas effekter. EU intog en ledande roll för att skapa en robust, ambitiös och förstärkt ram för katastrofriskreducering under 2015. EU spelade en mycket viktig roll vid den tredje FN-konferensen om katastrofriskreducering, där Sendai-ramen för katastrofriskreducering 2015–2030 antogs i maj 2015. Katastrofriskreducering är nu fast förankrad som ett centralt element i arbetet för hållbar utveckling, med fokus på det internationella samfundets förmåga att minska riskerna och öka återhämtningsförmågan vid katastrofer. När man tar itu med de sammantagna utmaningarna som katastrofrisker innebär, betraktas hållbar utveckling och klimatförändringar som en viktig vägledande princip. Genom antagandet av denna nya ram fastställs tydliga mål och prioriteringar för åtgärder som kommer att leda till en betydande minskning av såväl riskerna i samband med katastrofer som förluster av människors liv, hälsa och utkomstmöjligheter. Det kommer att krävas engagemang och politiskt ledarskap för att genomföra Sendai-ramen under de närmaste 15 åren. Kommissionen följer upp Sendai-konferensen med en handlingsplan för tillämpningen av den nya internationella ramen. Unionen kommer att spela en aktiv roll i den mellanstatliga expertgruppen som inrättats för att utarbeta övergripande indikatorer som ska mäta de globala framstegen vid tillämpningen av Sendai-ramen. Kommissionen kommer att spela en aktiv roll i den mellanstatliga expertgruppen som inrättats för att utarbeta övergripande indikatorer som ska mäta de globala framstegen vid tillämpningen av Sendai-ramen. EU-frivilliga för humanitärt arbete Initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete har som mål att under perioden 2014–2020 sammanföra upp till 18 000 frivilligarbetare från EU:s medlemsstater i syfte att stödja EU:s ansträngningar för att stärka kapaciteten och återhämtningsförmågan i utsatta befolkningsgrupper i andra länder. Initiativet ger möjligheter till kapacitetsuppbyggnad och tekniskt stöd för organisationer som sänder ut och tar emot frivilligarbetare för humanitära insatser. De första ansökningsomgångarna inleddes under 2015. Tio projekt har valts ut för medfinansiering: fyra för tekniskt bistånd och sex för kapacitetsuppbyggnad inom områden såsom katastrofriskhantering, förvaltning av frivilligarbetare, kapacitet för att genomgå certifiering, verktyg och metoder för behovsbedömning, inrättande av partnerskap samt kommunikationsåtgärder. Sammanlagt 88 organisationer är involverade i genomförandet av projekten. De första konkreta resultaten av de förberedande och inledande genomförandeåtgärderna väntas under 2016, när utbildade frivilligarbetare kommer att placeras ut för humanitära projekt i hela världen. Certifiering Alla organisationer som vill sända ut eller ta emot frivilligarbetare enligt detta initiativ måste vara certifierade. Inom ramen för certifieringsprocessen kontrolleras att de höga standarderna och förfarandena som gäller vid frivilligarbete, och som skapats för att skydda och förvalta frivilligarbetare under utplaceringstiden, kan infrias och uppfyllas till fullo av alla deltagande organisationer. I januari 2015 offentliggjordes en ansökningsomgång för att upprätta en förteckning över certifierade utsändar- och värdorganisationer. Sexton certifieringar utfärdades före utgången av 2015. Certifieringen är en pågående process och ansökningsomgången pågår till och med den 30 september 2020. Utplacering och utbildning Urval, förberedande och utplacering av frivilligarbetare är de viktigaste åtgärderna inom initiativet. En ansökningsomgång offentliggjordes i juli 2015 för utplacering av frivilligarbetare. I oktober 2015 hade två ansökningar lämnats in. Dessa omfattade 27 organisationer och utplacering av 44 frivilligarbetare efter sommaren 2016. Ansökningarna kommer att utvärderas och bidragsavtalen undertecknas under 2016. En öppen anbudsinfordran för utbildning offentliggjordes i oktober 2015. Målet är att tillhandahålla utbildning för frivilligkandidater och bedöma deras kompetens och förmåga. Utvärderingen av ansökningar och undertecknandet av ramavtal ska slutföras under 2016. Europeiska kommissionens genomförandeorgan för utbildning, audiovisuella medier och kultur (Eacea) ansvarar för hela livscykelförvaltningen av EU-frivilliga för humanitärt arbete. Detta innebär genomförande av programmet inklusive ansökningsomgången, analysering av bidragsansökningar, certifiering, övervakning av projekt på plats samt spridning av projektens och programmets resultat. Kommissionen ansvarar för utvecklingen av de rättsliga ramarna som ligger till grund för initiativet EU-frivilliga för humanitärt arbete, och utövar kontinuerligt central tillsyn över politiska, ekonomiska och operativa aspekter av initiativet. Samordning med andra EU-instrument EU lägger stor vikt vid kopplingen mellan humanitärt bistånd, en åtgärd som snabbt kan sättas in vid krissituationer, och andra EU-instrument där mer långsiktig utveckling och återuppbyggnad prioriteras. Sambandet mellan utveckling och det humanitära är invecklat och kräver ökad samordning, vilket leder till gemensamma strategier mellan kommissionens avdelningar och en samverkan kring genomförande, övervakning och uppföljning av utvecklingen.

Behovet av att investera mer i denna strategi bekräftades på nytt under 2015 i och med publikationen av EU-kompendiet om återhämtningsförmåga (EU Resilience Compendium). Syftet med publikationen är att främja lärande och en ökad förståelse för hur återhämtningsförmåga kan leda till effektivare humanitärt bistånd och omvälvande förändringar för de mest utsatta på lång sikt. Kompendiet belyser hur principer för återhämtningsförmåga redan ingår i många EU-program, exempelvis för klimatanpassning och socialt skydd. Kompendiet lanserades vid den tredje FN-konferensen om katastrofriskreducering som ägde rum i Sendai i Japan i mars 2015. EU:s ”Stöd till Afrikas horns resiliens” (Share) och ”Global allians för resiliens” (Agir) är gemensamma huvudinitiativ från kommissionens avdelningar. Dessa initiativ syftar till att förbättra förmågan hos människor, samhällen och länder att klara upprepade och akuta nödsituationer i östra Afrikas horn och i Sahelregionen i Västafrika. För att uppnå detta är det avgörande att utvecklingsaktörer, regeringar och internationella hjälporganisationer arbetar tillsammans för att bryta den onda cirkel som uppstår i nödsituationer. Den drivkraft som skapades genom bägge initiativen fick nio länder i de berörda regionerna sätta upp nationella prioriteringar för återhämtningsförmåga fram till 2015. I juli 2015 samarrangerade kommissionens avdelningar ett seminarium för bistånds- och utvecklingsarbetare som arbetar i instabila och krisdrabbade länder i syfte att informera om nyligen utarbetad politik och nya koncept, principer, strategier, verktyg och förfaranden för att bättre hantera krissituationer och instabila situationer utifrån ett återhämtningsperspektiv för att undvika försämringar och säkerställa en smidigare övergång från humanitärt bistånd till utveckling. Kommissionens avdelningar och EU:s delegationer arbetar också nära tillsammans med EU-initiativet för resiliensuppbyggnad i Etiopien (Resilience Building in Ethiopia, Reset). Detta genomförs i sådana områden som ofta drabbas av torka i Etiopien. Initiativet åtgärdar inte bara symptom på extrem fattigdom, utan även vissa av de underliggande orsakerna till livsmedelsosäkerhet och undernäring. Det ökar därmed hushållens förmåga att stå emot framtida chocker. I december 2015 antog kommissionen Reset II, en handlingsplan för Etiopien, där de särskilda målen och omfattningen för EU:s förvaltningsfond integreras. EU:s förvaltningsfond för nödåtgärder i Afrika lanserades vid toppmötet om migration i Valletta den 12 november 2015 av europeiska och afrikanska partner. Fonden kommer att hjälpa de länder som är bland de mest instabila och som påverkas mest av migration i Sahelregionen, i området kring Tchadsjön, på Afrikas horn och i Nordafrika. I förvaltningsfonden sammanförs medel från EU:s olika finansieringsinstrument, vilket kompletteras med extra medel från EU:s medlemsstater och andra givare. Fonden har som syfte att åtgärda de bakomliggande orsakerna till irreguljär migration och fördrivning i ursprungs-, transit- och destinationsländerna, på en rad olika prioriterade områden: ekonomiska program, migrationsförvaltning, stabilitet och styrning samt återhämtningsförmåga. Genom återhämtningsprojekt ges stöd till bastjänster för lokalbefolkningar, i synnerhet de mest utsatta, liksom till flyktingar och fördrivna personer, bland annat genom samlingslokaler och andra metoder som ger dem tillgång till livsmedelsförsörjning och näring, hälsa, utbildning och socialt skydd, samt miljömässig hållbarhet. Den nyligen inrättade Bekou-fonden (Bekou Trust Fund) syftar till att främja stabilisering och återuppbyggnad i Centralafrikanska republiken. Fonden är inriktad på att knyta samman katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd samt återhämtningsförmåga. Bidragen kommer från Europeiska utvecklingsfonden, instrumentet för utvecklingssamarbete, EU:s humanitära bistånd och från EU-medlemsstaternas program. Åtgärder som finansieras av Bekou-fonden kompletterar också verksamheten inom EU-instrumentet som bidrar till stabilitet och fred. Fonden inrättades i juli 2014 av EU och tre medlemsstater: Frankrike, Tyskland och Nederländerna. År 2015 anslöt sig även Italien och Schweiz. Under 2015 var Bekou-fonden inriktad på tre komponenter: 1) Samhällens återhämtningsförmåga när det gäller livsmedelstrygghet genom utplacering av ”återhämtningspaket” baserat på ett integrerat system med fältskolor för jordbrukare, 2) komplettering av betesbruk genom en omorganisation av nätverken för alternerande betesområden och genom utveckling av veterinärtjänster, och 3) inrättande av livsmedels-, grönsaks- och mindre boskapssektorer i Bangui i nära samarbete med lokala myndigheter. Tillsammans med farornas frekvens och svårighetsgrad är människors och tillgångars ökade sårbarhet och exponering tunga skäl för att söka innovativa vägar för att utnyttja vetenskap och teknik till dess fulla potential. Till exempel den akuta ebola-forskningen om möjliga behandlingar, vacciner och diagnostiska test stöddes av kommissionen med anslag på närmare 140 miljoner euro, vilket kompletterades med ytterligare 100 miljoner euro från läkemedelsindustrin. Det globala forskningssamarbetet om smittskydd (GloPID-R) inrättades med stöd från gemenskapen. Det sammanför finansieringsorganisationer på global nivå för att åstadkomma effektiva forskningsinsatser vid större utbrott av smittsamma sjukdomar med pandemisk potential, och har visat sitt värde vid utbrotten av ebola och zika. Partnerskapet mellan Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning (EDCTP) sammanför europeiska och afrikanska länder för att utveckla nya insatser (diagnostik, läkemedel, vacciner) mot HIV/aids, malaria och tuberkulos (med 683 miljoner euro i EU-stöd). För att hantera migrationsfenomenet har ett antal särskilda åtgärder inom forskning och innovation finansierats genom initiativet Horisont 2020, bland annat genom den senaste ansökningsomgången gällande migration, radikalisering och integration (7,5 miljoner euro). Under 2015 lanserade EU-kommissionen initiativet Science4Refugees för matcha flyktingar och asylsökande som har akademisk bakgrund med Europeiska akademiska institutioner och berörda branscher. 224 forskningsorganisationer har meddelat att de har lediga platser för flyktingar och 42 flyktingforskare har redan registrerats. När det gäller vetenskapligt och tekniskt samarbete med utvecklingsländer ligger fokus på att bygga upp partnerskap. Exempelvis togs under 2015 de första stegen när det gäller utvecklingen av ett EU-Afrika-partnerskap för forskning och innovation om livsmedels- och näringsförsörjning och hållbart jordbruk (FNSSA). Omkring 70 miljoner euro har redan investerats i partnerskapet av kommissionen, EU-medlemsstater och länder i Afrika. I september 2015 inrättade kommissionen ett nytt internt centrum för att hjälpa EU:s medlemsstater att hantera nödsituationer och förebygga och begränsa konsekvenserna av katastrofer. Kunskapscentrumet för katastrofriskhantering åtgärdar behovet av att förbättra och utnyttja vetenskaplig och operativ kunskap om katastrofer, behovet av att bättre utnyttja befintliga kunskaper i alla skeden av katastrofen i fråga om politik och åtgärder, och behovet av att främja kunskapsutbyte, vilket är avgörande för att förbättra samspelet mellan vetenskap, kunskap och politik. Ekonomiska och mänskliga resurser EU:s humanitära budget på en historiskt hög nivå

Det humanitära biståndet och civilskyddsbiståndet uppgick till över 1,5 miljarder euro under 2015. Detta hjälpte fler än 134 miljoner stödmottagare som fastnat i naturkatastrofer eller konflikthärdar i över 80 länder. År 2015 genomförde kommissionen tidernas största budget för humanitärt bistånd. Denna budget hade ett uppenbart samband med de allt mer frekventa och omfattande naturkatastroferna och humanitära kriserna. Budgetförstärkningarna under 2015 rörde framför allt följande: Flyktingkriser bland befolkningsgrupper som berörs av den syriska konflikten, i Syrien men även i angränsande länder och längs västra Balkan-rutten. Sydsudan, där den pågående konflikten fortsätter att skapa enorma humanitära behov för befolkningen i landet och för sydsudanesiska flyktingar på andra håll i regionen. Nödåtgärder i de länder som påverkas av det extrema väderfenomenet El Niño i Afrika, Västindien, Central- och Sydamerika. Under 2015 utnyttjade kommissionen fortsättningsvis de nya finansieringsmöjligheterna enligt artikel 21.2 b i 2012 års budgetförordning och ökade användningen av externa intäkter, vilket betyder att EU:s medlemsstater och andra givarorganisationer kan delegera förvaltningen av vissa av sina medel till EU-kommissionen, för en mer harmoniserad strategi för förvaltning av stöd inom vissa sektorer och länder. De största externa intäkterna kom från Förenade kungariket och Frankrike. Kommissionen är en givare av humanitärt bistånd och genomför därför inte humanitära biståndsprogram, utan uppfyller sitt uppdrag genom att finansiera humanitära åtgärder som genomförs av partnerorganisationer. Partner är icke-statliga organisationer som ingår ett ramavtal om partnerskap, FN-organ som omfattas av det ekonomiska och administrativa ramavtalet mellan EU och FN, eller internationella organisationer med vilka relationerna styrs av tillfälliga ramavtal om partnerskap. Uppdelningen av finansieringen för 2015 per genomförande partner är följande: 47 % till icke-statliga organisationer, 39 % till Förenta nationernas organ, 13 % till internationella organisationer, 1 % för ett direkt avtal med Echo flight (flygservice för humanitärt stöd) och ett avtal med universiteten i Noha-nätverket. Liksom tidigare år finansierades framför allt åtgärder i Afrika under 2015, följt av Mellanöstern med särskild inriktning på krisen i Syrien. Omkring 98 % av 2015 års budget för humanitärt bistånd och civilskydd användes för den operativa verksamheten och resterande 2 % för administrativa och politiska åtgärder. Personalresurser På huvudkontoret i Bryssel finns 344 anställda, och över 465 sakkunniga inom humanitärt bistånd arbetar på 48 lokalkontor i de länder som är hårdast krisdrabbade i Afrika, Mellanöstern, Asien, Latinamerika och på västra Balkan. Det världsomspännande nätet av lokalkontor gör det möjligt att ta fram uppdaterade analyser över befintliga och förväntade behov i ett visst land eller region, för att säkerställa övervakning av och stöd till verksamhet och samordning med andra givare och genomförandepartner på området. Under 2015 genomförde kommissionen en översyn av detta nätverk i syfte att öka flexibiliteten och kapaciteten för belastningstoppar i nätverket, genom att i förväg utse 25 tekniska assistenter vars uttalade funktion är att hantera en ökad belastning, och genom att skapa fyra positioner för experter som anlitas vid belastningstoppar och som kan rycka ut med mycket kort varsel, säkerställa en bättre matchning av resurser mot prioriteringar, vilket ledde till att tyngdpunkten för den lokala närvaron flyttades till områden med större behov, placera de regionala kontoren närmare fältet, genom att omvandla de sex regionala stödkontoren till 12 regionala kontor. Dessutom etablerade kommissionen i slutet av 2015 sin närvaro i Belgrad som en reaktion på flyktingkrisen. Ytterligare information och källor Allmän information om GD Echo:

http://ec.europa.eu/echo/en Geografiska/politiska faktablad för enskilda länder: http://ec.europa.eu/echo/files/media/publications/annual_report/2016/ECHO_AR2016_Annex1_GEOFiches.pdf#view=fit http://ec.europa.eu/echo/files/media/publications/annual_report/2016/ECHO_AR2016_Annex2_PolicyFiches.pdf#view=fit Finansiell information om kommissionens humanitära bistånd och civilskyddsaktiviteter under 2015:

http://ec.europa.eu/echo/funding-evaluations/funding-decisions-hips-2015_en Operativ information från tidigare år: http://ec.europa.eu/echo/about/annual_reports_en.htm Bilagor Bilaga 1: Sammanfattning av de utvärderingar som genomförts under 2015 A) Inledning Följande externa och oberoende utvärderingar av europeiska kommissionens humanitära insatser har genomförts under 2015: • Västafrikanska kuststater 2008–2014 : Situationen för humanitärt bistånd i de västafrikanska kuststaterna är invecklad, bestående av en blandning av naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människor. Plötsliga och småskaliga insatser krävs ofta. Orsakerna bakom ingripandena är framför allt epidemier (inklusive ebola), översvämningar och konflikter. • Sahelstrategin 2010–2014: I Sahelregionen är nivåerna för akut undernäring hos barn bland de högsta i hela världen. Graden av akut undernäring är en av de viktigaste indikatorerna vid identifieringen av humanitära kriser. Denna indikator ger en överblick över situationen för de mest utsatta befolkningsgrupperna och information om bland annat tillgång till mat, överlevnadsstrategier och den offentliga sjukvårdens funktion. • Syrien 2012–2014: Sedan mars 2011 har det våldsamma ingripandet mot protesterna i Syrien och den efterföljande skyddskrisen gradvis utvecklats till en omfattande icke-internationell väpnad konflikt, med allvarliga humanitära konsekvenser i Syrien och dess grannländer. Från ett omfattande gerillakrig har konflikten utvecklats till ett fullskaligt inbördeskrig. Stora delar av territoriet kontrolleras tillfälligt eller permanent av någon av de många olika väpnade oppositionsgrupperna, särskilt i de norra och östra delarna av landet. • Pakistan 2010–2014: Pakistan står inför ekonomiska svårigheter, underutveckling, politisk instabilitet, väpnade konflikter och osäkerhet i flera geografiska områden. Militära operationer leder till enorma folkförflyttningar. Kommissionen har klassificerat den utdragna internflyktingkrisen i de områden som gränsar till Afghanistan i landets nordvästra delar som en bortglömd kris. • Överföringsvillkor 2011–2014: Under de senaste tio åren har systemet för humanitärt bistånd gradvis övergått från ett rent icke-finansiellt stöd som ges till berörda personer i nödsituationer och kriser till ett stöd som även omfattar överföring av kontanter och kuponger. Kontanter, kuponger och icke-finansiellt stöd är olika så kallade överföringsvillkor som används i humanitära insatser. Under de senaste åren har EU strävat efter och uppmuntrat till en ökad användning av kontantsystemet, eftersom det medför en större värdighet, fler valmöjligheter och ökad flexibilitet för stödmottagarna. Det har också potential att leda till ökad effektivitet, större kostnadsnytta och i slutändan bättre ändamålsenlighet. B) Metodik Kommissionens humanitära utvärderingar följer en standardiserad forskningsmetod som säkerställer att utvärderingsfrågorna besvaras utifrån en sund faktabas. För det första genomförs en litteraturöversikt som omfattar referensdokument, sammanhangsrelaterade handlingar, projektdokumentation, befintliga projektutvärderingar och så vidare. För det andra konsulteras de främsta berörda aktörerna med hjälp av de lämpligaste forskningsverktygen (elektroniska undersökningar, intervjuer, telefonintervjuer och så vidare). De viktigaste berörda aktörerna är de slutliga stödmottagarna, kommissionens genomförandepartner, kommissionens personal vid huvudsätet och ute på fältet, andra stora givare på det humanitära området, företrädare för regeringarna i de stödmottagande länderna och så vidare. Eftersom samtliga utvärderingar som genomförts under 2015 kommer att ingå i övergripande utvärderingar (särskilt om humanitärt bistånd och civilskyddsmekanismen) kan inte alla krav för bättre lagstiftning tillämpas. Exempelvis genomfördes inget öppet offentligt samråd inom ramen för dessa utvärderingar. Närmare uppgifter om de metoder som tillämpas för varje utvärdering och deras begränsningar, också vad gäller bedömning av effektivitet, finns i utvärderingsrapporterna. C) Resultat av utvärderingarna

En sammanställning av utvärderingsresultaten redovisas enligt de fem utvärderingskriterier som fastställts i EU-kommissionens riktlinjer för bättre lagstiftning, nämligen: 1. Relevans Relevansen hos kommissionens åtgärder under den berörda perioden bekräftades i allmänhet av de utvärderingar som undersöktes. De insatser som riktats mot de mest utsatta grupperna var i allmänhet tillfredsställande och väl underbyggda med systematiska behovsbedömningar, och involverade stödmottagarna på ett tillfredsställande sätt. På grundval av EU:s mandat låg den viktigaste tyngdpunkten på bistånd och rehabilitering, med hänsyn till de luckor som lämnats av andra givare samt sektorsspecifika behov. 2. Samstämmighet Utvärderingsresultaten visar att kommissionens åtgärder var förenliga med grundläggande humanitära principer (humanitet, neutralitet, opartiskhet, oberoende, skydd och inte vålla skada). Det blev också tydligt att det kan vara svårt att följa den humanitära principen om opartiskhet och samtidigt säkerställa överensstämmelse med nationell politik och praxis, eftersom det sistnämnda ofta styrs av politiska eller ekonomiska överväganden, och därigenom skapar inkonsekvens med kommissionens principbaserade strategi. Samstämmigheten med GD DEVCO:s åtgärder illustreras huvudsakligen genom att katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd knyts samman, vilket manifesterats på ett i allmänhet positivt sätt i de västafrikanska kuststaterna och Sahel, där prioriteringar och planering till viss del kunnat anpassas till varandra. Det bör nämnas att utvärderingen för Pakistan belyser avsaknaden av samstämmighet med GD DEVCO, vilket visar på svaga kopplingar mellan prioriteringar och programplanering mellan de två olika generaldirektoraten. I utvärderingen avseende Syrien slås fast att kommissionen har ett robust system med förfaranden för att säkerställa överensstämmelse med initiativet för gott humanitärt givarskap. Detta har resulterat i behovsbaserade finansieringsbeslut på projektnivå, vilket har lett till den allmänna uppfattningen att kommissionens humanitära givarskap baseras på principfasthet. Kommissionens humanitära genomförandeplaner för krisen i Syrien under perioden 2012–2014 hänvisar dock inte uttryckligen till de 23 principerna för ett gott humanitärt givarskap på strategisk nivå. Särskilda krav ställs på kommissionens partner för att uppfylla principerna om opartiskhet (princip nr 2) och för att uppmuntra till överensstämmelse med normerna för att knyta samman katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd (princip nr 9). 3. Europeiskt mervärde Kommissionen har blivit referensgivare genom att basera sina åtgärder på humanitära principer, väl underbyggda utvärderingar och främjande av en icke-politisk strategi för humanitärt bistånd. Betydelsen av detta för att upprätthålla det humanitära handlingsutrymmet är allmänt erkänd (vilket framkommer tydligt i exempelvis utvärderingen avseende Pakistan). I strategin baserad på principer och behov ingår att ta itu med ”bortglömda kriser”, vilket tydliggjorts i t.ex. de västafrikanska kuststaterna. Vid varje humanitär problemsituation i dessa bortglömda områden har kommissionen varit närvarande med en rad anpassade finansieringsinstrument, när andra givare saknats. Vid större kriser har kommissionen konsekvent förespråkat ett ingripande i situationer där andra givare inte varit närvarande och ofta spelat rollen som samordnare och katalysator. Tack vare sin finansiella tyngd kan kommissionen utöva ett politiskt ledarskap och införa en mer samordnad och enhetlig strategi för genomförandepartner. Ett exempel som ges i utvärderingen av överföringsvillkoren är att kontantöverföringar blivit ett allt vanligare inslag i humanitära insatser, delvis på grund av kommissionens initiativ för kapacitetsuppbyggnad och faktabaserade strategier för finansiering, vilket främjar effektivitet och ändamålsenlighet för humanitärt bistånd. Dessutom möjliggör kommissionens starka närvaro på fältet en övergripande förståelse för de komplexa behoven på plats, och dess opartiskhet ger större flexibilitet och befogenhet att agera till förmån för de mest utsatta. Detta är särskilt tydligt i Sahel och de västafrikanska kuststaterna. Kommissionen uppskattas av andra givare för sin tekniska sakkunskap och samordningsförmåga. Möjligheten att använda Europeiska utvecklingsfonden/”anslag B” skapar förutsättningar för ett gemensamt europeiskt mervärde, förutsatt att detta finansieringsverktyg bidrar till att samordna den gemensamma programplaneringen mellan kommissionens humanitära bistånd och utvecklingsåtgärder. Vissa utvärderingsresultat (särskilt vad avser Pakistan) pekade dock på att detta potentiella mervärde för EU inte utnyttjats, eftersom resultaten av humanitära biståndsprojekt i vissa fall skulle kunna synliggöras mer och fångas upp bättre i utvecklingsåtgärder om katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbiståndet knöts samman mer. Vissa partner i Pakistan ansåg att kommissionen skulle kunna använda sin tyngd och sitt inflytande bättre genom att sätta press på regeringar, och verka för ett bättre humanitärt tillträde och nyckelfrågor som påverkar det humanitära samfundet. 4. Effektivitet För de västafrikanska kuststaterna bekräftade utvärderingen att de insatser som finansierats av kommissionen överlag var ändamålsenliga. Kommissionen finansierade de viktigaste sektorerna, mobiliserade samarbetspartner och stödde det humanitära biståndssystemet i sin helhet. Katastrofriskreducering fick dock inte starkt stöd från kommissionen (och andra givare) med tanke på att katastrofriskreducerande strategier, program och verksamheter är särskilt relevanta för regionen, och att ett tydligt fokus på beredskap behövs. För Sahel visade utvärderingen att barnadödligheten minskade under perioden. Totalt sett var kommissionens mest betydelsefulla insats att öka täckningen för primärvårdsinrättningar som erbjuder näringsbehandling och hälsokontroller samt undersökningar och behandlingar för barn under fem år. Sahelstrategin spelade dessutom en mycket viktig roll då det gällde att knyta samman katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd. Ett antal exempel visar att samarbetet med kommissionens utvecklingsåtgärder och andra aktörer var framgångsrikt i detta avseende. Vad gäller överlämnandet av kommissionens humanitära resultat till regeringar, har en förändring noterats bland regeringarna i synen på undernäring som ett sjukdomstillstånd och en fråga som måste behandlas på nationell nivå. Katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd bör dock knytas samman ytterligare i regionen för att främja verkningsfullhet och hållbarhet, vilket är en av utvärderarnas rekommendationer. Kommissionen beslutade att stödja verksamheter i avlägset belägna områden som kontrolleras av väpnade oppositionsgrupper inne i Syrien, och att samtidigt arbeta för att minska riskerna i samband med detta. Därigenom kunde kommissionen tillhandahålla effektivt livräddande bistånd till några av de mest utsatta befolkningsgrupperna i svårtillgängliga områden. Att dessa avlägsna krishanteringsinsatser vidtogs parallellt med kommissionens biståndsinsatser i statskontrollerade områden gjorde det möjligt för kommissionen att tillhandahålla ett behovsbaserat och opartiskt bistånd under svåra omständigheter. Kommissionens dokument om förvaltning på distans (Remote Management) betraktas fortfarande av många partner som ledande för politiken på detta område. En översyn av kommissionens insatser i Syrien visar att dokumentet i stor utsträckning följts av samtliga parter. I Pakistan kunde kommissionen – i de allra flesta fall – uppfylla sina mål och finansiera partner för att uppnå resultat som de inte skulle ha kunnat klara utan EU-finansiering. Det stöd som finansierades av kommissionen för näring i Sindh-provinsen var omfattande och bidrog till att belysa de bestående problemen med kronisk undernäring som identifierades i samband med översvämningen år 2010. Kommissionen har också bidragit till att involvera andra givare samt GD DEVCO som fokuserade på de underliggande problemen med undernäring i området. I utvärderingen lyftes dock även viss kritik från partner mot kommissionen gällande huruvida finansieringen kom i rätt tid, vilket är en förutsättning för effektiva och ändamålsenliga åtgärder. Samordningen med andra avdelningar inom kommissionen och den nationella myndigheten för katastrofhantering var begränsad, vilket också påverkade kommissionens förmåga att effektivt främja ett mer långsiktigt humanitärt bistånd och knyta samman katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbistånd i Pakistan. 5. Verkan