[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 17.3.2011

KOM(2011) 131 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om statistik som sammanställts enligt förordning (EG) (nr) 2150/2002 om avfallsstatistik och om statistikens kvalitet

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om statistik som sammanställts enligt förordning (EG) (nr) 2150/2002 om avfallsstatistik och om statistikens kvalitet

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

1.1. Förordningen om avfallsstatistik 3

1.2. Uppgifternas kvalitet då olika metoder används 3

1.3. Kvalitetskontroll 4

2. Punktlighet och aktualitet 4

3. Fullständighet 4

4. Uppgifternas tillförlitlighet 4

4.1. Uppgifternas täckning 4

4.2. Näringsgrensindelning 4

4.3. Klassificering av avfall 4

5. Jämförbarhet 4

5.1. Jämförbarhet över tid 4

5.2. Jämförbarhet mellan länderna 4

6. Belastningen på företagen 4

7. Ändringen av förordningen om avfallsstatistik 4

8. Vad har uppnåtts och hur ser framtiden ut? 4

INLEDNING

Förordningen om avfallsstatistik

Enligt artikel 8.1 i Europaparlamentets och rådets förordning nr 2150/2002 av den 25 november 2002 om avfallsstatistik[1] ska kommissionen vart tredje år överlämna en rapport om tillämpningen av denna förordning till Europaparlamentet och rådet. Den första rapporten offentliggjordes 2008[2].

Enligt avsnitt 7.3 i bilagorna I och II ska kommissionen foga medlemsstaternas kvalitetsrapporter till den rapport som anges i artikel 8. Kvalitetsrapporterna finns på följande webbplats:

http://circa.europa.eu/Public/irc/dsis/pip/library?l=/wastesstatisticssregulat/data_transmission/quality_statistics/2008.

I föreliggande rapport sammanfattas de framsteg som gjorts efter den första uppgiftsinlämningen 2006. Rapporten omfattar samtliga 27 EU-länder och tar hänsyn till resultaten av den senaste uppgiftsinlämningen i juni 2010. Den beskriver också övergången från Nace rev. 1.1 till Nace rev. 2 och redogör för förändringarna och de förbättringar som ändringen av förordningen om avfallsstatistik förväntas leda till.

Enligt förordningen måste EU:s medlemsstater fr.o.m. referensåret 2004 sända in uppgifter vartannat år. Bilagorna I och II innehåller kraven för statistik om avfallsgenerering, avfallsbehandling och kapaciteten för avfallsbehandling. Resultaten har delats upp på avfallsslag enligt statistiknomenklaturen för avfall (EAK-statistik), som anges i bilaga III till förordningen.

Uppgifternas kvalitet då olika metoder används

I förordning (EG) nr 2150/2000 definieras vilka uppgifter som ska lämnas och vilken kvalitet de ska ha, men ingen särskild metod föreskrivs för hur avfallsstatistiken ska upprättas, och det sker därför genom olika metoder. Medlemsstaterna har därmed kunnat behålla sina system för uppgiftsinsamling och endast behövt göra mycket små förändringar för att uppfylla kraven i förordningen.

Användningen av olika metoder kan dock resultera i att metoderna skiljer sig åt från ett land till ett annat, mellan olika dataunderlag från ett och samma land och t.o.m. inom enskilda dataunderlag. Därför är det svårt att säkerställa att uppgifterna är jämförbara och håller hög kvalitet.

Sättet att mäta uppgifternas kvalitet beror på vilka metoder som används. För olika metoder används olika kvalitetsparametrar (t.ex. variationskoefficienten för urvalsundersökningar och känslighetsanalys för modellering). Det är särskilt om en kombination av flera metoder använts inom ett dataunderlag som det blir svårt att fastställa indikatorer för uppgifternas övergripande kvalitet. Det faktum att förordningen tillåter användning av olika metoder gör det svårare att bedöma och redogöra för uppgifternas kvalitet.

I sina kvalitetsrapporter beskriver medlemsstaterna sina uppgifter med hjälp av de kvalitetsfaktorer som vanligen används i det europeiska statistiksystemet[3] och som fastställs i förordning (EG) nr 1445/2005 om kvaliteten på avfallsstatistik[4].

Kvalitetskontroll

Sedan den första uppgiftsinlämningen 2006 har Eurostat inrättat ett effektivt system för kvalitetskontroll i två steg. Det första steget är en snabb bedömning av uppgifterna och kvalitetsrapporterna, varefter en bedömningsrapport skickas till länderna senast två månader efter att tidsfristen för rapportering löpt ut. Det andra steget är en mer ingående validering utan strikt tidsfrist.

Den snabba bedömningen görs på grundval av följande fem kriterier:

- Dataunderlagens fullständighet.

- Kvalitetsrapportens fullständighet.

- Aktualitet.

- Korrekt tillämpning av definitioner och nomenklaturer.

- Användning av sunda statistiska metoder.

I detta skede handlar valideringen av uppgifterna huvudsakligen om de nya uppgifternas samanvändbarhet och utvecklingen över tid. Analysen görs på mycket aggregerad nivå och syftet är att upptäcka stora brott i serierna.

Länderna uppskattar den snabba bedömningen, något som framgår av den snabba återkopplingen på frågorna i bedömningsrapporten och bidrar till att uppgifterna snabbt offentliggörs. Landsuppgifterna publiceras i Eurostats databas tre månader efter inlämningsfristen.

Vid den ingående valideringen analyserar man uppgifterna på mer detaljerad nivå (t.ex. efter näringsgren eller avfallsslag) och jämför mönster och utveckling mellan länderna. Valideringen omfattar

- jämförelser inom länderna av avfallsgenerering med värden från tidigare år för varje näringsgren, med hjälp av lämpliga indikatorer,

- jämförelser mellan länderna av uppgifterna för varje näringsgren,

- korskontroller med avfallsuppgifter som inhämtats i samband med andra rapporteringsskyldigheter, t.ex. övervakningen av efterlevnaden i enlighet med annan avfallslagstiftning.

Eventuella frågor kontrolleras mot ländernas kvalitetsrapporter och återkopplingen på den snabba bedömningen. Det kan innebära att en andra uppsättning frågor skickas till de berörda länderna.

PUNKTLIGHET OCH AKTUALITET

Uppgifterna och kvalitetsrapporterna ska lämnas in senast 18 månader efter referensåret, vilket innebär att inlämningsfristen för referensåret 2008 var den 30 juni 2010. I de fall uppgifterna var ofullständiga eller kvalitetsrapporterna saknades ombads länderna lämna in den saknade informationen så snabbt som möjligt.

Vid tidpunkten för denna rapport kan efterlevnaden av rapporteringsfristen för referensåret 2008 sammanfattas på följande sätt:

- Nitton länder lämnade in dataunderlagen i tid.

- Fyra medlemsstater (Portugal, Österrike, Frankrike, Cypern) lämnade in uppgifterna inom tre veckor efter tidsfristen, vilket innebar att de kunde ingå i den första bedömningsomgången.

- En medlemsstat (Rumänien) lämnade in uppgifterna den 20 september 2010.

- Tre medlemsstater lämnade in uppgifterna mer än tre månader efter tidsfristen: Italien den 11 november, Grekland den 1 december och Irland den 21 december 2010. Grekland och Irland har varit mycket sena med rapporteringen också under tidigare rapporteringsår.

Sammantaget var efterlevnaden av rapporteringsfristen för 2008 tillfredsställande. Sammanlagt tjugotre av tjugosju medlemsstater lämnade in uppgifterna i tid eller högst tre veckor för sent. Eurostat har rutiner för övervakning av efterlevnaden, och med korta mellanrum skickas påminnelser till medlemsstaterna enligt ett fastställt schema. Punktligheten har följaktligen förbättrats jämfört med referensåret 2006, då arton länder lämnade in uppgifterna inom samma tid.

- Offentliggörande

Uppgifterna om avfallsgenerering och avfallsbehandling publicerades i Eurostats databas den 4 oktober. Databasen ska uppdateras när den ingående valideringen har slutförts.

FULLSTÄNDIGHET

Att fullständiga dataunderlag levereras är mycket viktigt för framställningen av EU:s aggregat. Om det saknas uppgifter begränsas tolkningen av avfallsstatistiken och dess informationsvärde. Länderna ombeds därför att i möjligaste mån begränsa mängden saknade uppgifter, om nödvändigt genom att sända in uppskattningar.

Vid den första rapporteringsomgången för referensåret 2004 lämnade sex av EU:s tjugosju medlemsstater fullständiga dataunderlag om avfallsgenerering som omfattade alla avfallsslag och alla näringsgrenar. Tjugoen medlemsstater lämnade in dataunderlag med vissa luckor. De flesta dataluckor gällde antingen avfall som genereras i jordbruk, jakt och skogsbruk (Nace A 01, A 02) och fiske (Nace A 03) eller rapportering om slam (i både våtvikt och torrvikt). Sammantaget uppgick andelen saknade värden om avfallsgenerering till ca 9 procent av de begärda uppgifterna.

När det gäller referensåret 2006 var uppgifterna betydligt mer fullständiga. Andelen saknade värden om avfallsgenerering sjönk till 2,1 procent. Endast sju av tjugosju länder lämnade ofullständiga dataunderlag. Andelen saknade uppgifter är störst i de tidigare nämnda näringsgrenarna (Nace A 01–03). Andelen saknade värden för 2006 var störst i Irlands, Italiens och Lettlands rapportering.

Även när det gäller uppgifterna om avfallsbehandling minskade antalet länder med ofullständiga dataunderlag på nationell nivå mellan 2004 och 2006. Under 2004 lämnade femton länder ofullständiga dataunderlag. Andelen saknade uppgifter för hela EU uppgick till 2,5 procent av de begärda uppgifterna. Under 2006 lämnade endast fem länder ofullständiga uppgifter om mängden behandlat avfall. Andelen saknade värden sjönk till 1,5 procent. Över 70 procent av de saknade uppgifterna gäller bortskaffande av avfall genom behandling i markbädd och utsläpp i vattendrag, som huvudsakligen används för icke-farligt slam.

Andelen fullständiga uppgifter om avfallsgenerering och avfallsbehandling har ökat ytterligare för referensåret 2008. Men till följd av att tre länder lämnat uppgifterna för sent pågick bedömningen fortfarande när denna rapport utarbetades.

UPPGIFTERNAS TILLFÖRLITLIGHET

Tillförlitligheten handlar om förhållandet mellan det uppskattade eller beräknade värdet och det exakta eller sanna värdet, och rör också begrepp som urvalsfel, uppgifternas täckning, tillämpade tröskelvärden, bortfall, justeringar, kontroller och korrigeringar, sekretess osv.

Uppgifternas täckning

Syftet med förordningen är att ta fram avfallsstatistik i enlighet med tillämpningsområdet för direktiv 2008/98/EG: Statistik om avfallsgenerering måste sammanställas för alla näringsgrenar och för hushållen och även omfatta avfall som härrör från återvinning och bortskaffande, även kallat sekundärt avfall. Statistiken ska också omfatta avfall från små företag (med färre än tio anställda) även om sådana företag i möjligaste mån bör undantas från undersökningar.

Statistik om avfallsbehandling omfattar allt avfall som återvinns eller bortskaffas inom ett land, oberoende av var det kommer ifrån. Förordningen avser insamling av uppgifter om avfallets slutdestination. Förberedande åtgärder täcks inte.

Avfall som återvinns direkt på den plats där avfallet uppstår omfattas inte av förordningen.

- Täckningsfel

De flesta konstaterade täckningsfel har samband med en av följande aspekter:

- Otydliga definitioner (i lagstiftningen), dvs. skillnaden mellan avfall och sådant som inte är avfall.

- Importerat och exporterat avfall.

- Täckning i fråga om sekundärt avfall och små företag.

- Problem när det gäller vissa näringsgrenar (t.ex. bygg- och rivningsverksamhet).

Det är svårt att bedöma vilken generell effekt täckningsfelen har. Täckningsfel kan leda till både under- och överskattningar. Det framgår av exempel från Polen och Sverige vilka effekter metodanpassningar kan få. För referensåret 2008 anpassade Polen uppgifternas täckning avseende animaliska faeces och gödsel till europeisk rättspraxis (mål C-416/02) och tog inte med den mängd gödsel som används på jordbruksmark. I Sverige gjorde man en ny bedömning av uppgifternas täckning avseende träavfall och animaliskt och vegetabiliskt avfall i fråga om kriterierna för att skilja mellan avfall och biprodukter[5]. I bägge länderna ledde justeringarna till en avsevärd minskning av de genererade mängderna, med ca 96 miljoner ton i Polen och ca 21 miljoner ton i Sverige.

Näringsgrensindelning

I förordningen föreskrivs att medlemsstaterna ska dela upp uppgifterna efter 20 avfallsgenererande verksamheter (19 näringsgrenar samt hushåll). En korrekt uppdelning på olika avfallsgenererande verksamheter krävs för att

- avfallsmängderna per sektor ska vara jämförbara, och

- avfallsstatistiken ska vara samanvändbar med företagsstatistiken.

Indelningen av näringsgrenarena ska ske enligt Europeiska gemenskapens näringsgrensindelning (Nace). För referensåren 2004 och 2006 gällde Nace rev. 1.1, och för 2008 samlas uppgifterna in i enlighet med Nace rev. 2.

- Övergång till Nace rev. 2

Den nya näringsgrensindelningen i enlighet med Nace rev. 2 fastställs i bilaga IV till förordning (EG) nr 1893/2006[6]. På grund av den höga aggregeringsnivån i förordningen om avfallsstatistik har övergången från Nace rev. 1.1 till Nace rev. 2 haft begränsad effekt; sjutton av de nitton ekonomiska aggregat som används för avfallsstatistik är i stort sett identiska.

Den största förändringen gäller klassificeringen av avfallshantering. Avfallshantering som tidigare omfattades av Avloppsrening, avfallshantering, renhållning o.d. (Nace rev. 1.1, huvudgrupp 90) ingår nu i den nya huvudgrupp 38, Avfallshantering; återvinning , medan Avloppsrening (Nace rev. 1.1 kod 9001) ingår i den nya huvudgrupp 37, Avloppsrening . Till följd av detta kommer det mesta inom avfallshantering att hamna i den nya huvudgrupp 38. För att upprätthålla tidsserierna på näringsgrensnivå omräknas uppgifterna om avfallshantering för 2004 och 2006 till den indelning som gäller i Nace rev. 2. Omräkningen görs av Eurostat i samråd med medlemsstaterna.

Dessutom har Förlagsverksamhet ( Nace rev. 1.1, kod 221) flyttats från Tillverkning (där den låg under underavdelning DE) till den nya avdelning J, Informations- och kommunikationsverksamhet , och klassificeras således som en tjänst. I detta fall planeras ingen omräkning av uppgifterna för 2004 och 2006, om inte analyserna av uppgifterna visar på en betydande effekt på tidsserierna.

- Felklassificering

Hur avfall delas upp efter avfallsgenererande sektor beror på vilka metoder som använts för att samla in uppgifterna. Det finns en betydande risk för att indelningen blir felaktig i länder där uppgifterna om avfallsgenerering härleds indirekt från uppgifter om avfallsbehandling. En sådan metod används i Danmark, Tyskland, Litauen, Österrike och Malta. Uppgifterna om avfallsgenererande företag eller näringsgren kommer enbart från sekundära källor (t.ex. de som samlar in eller behandlar avfall) eller måste härledas på annat sätt (t.ex. genom modeller eller genom att man använder den europeiska avfallsförteckningen[7], som innehåller uppgifter om avfallets ursprung).

Några av de berörda länderna har ändrat tillvägagångssätt för att förbättra klassificeringen efter näringsgren. Tyskland har infört ytterligare en urvalsundersökning om dem som genererar avfallet så att det genererade avfallet ska härledas mer exakt till källorna. Litauen har också för avsikt att införa ytterligare en undersökning om avfallsgenerering. I Österrike förväntas avfallsfördelningen i näringsgrenar förbättras genom en nytt elektroniskt informationssystem. Danmark håller på att införa ett nytt datasystem om avfall för att bättre anpassa sig till den erforderliga indelningen från och med referensåret 2012.

Klassificering av avfall

Det är uppenbart att det är viktigt att klassificera avfallet för att få korrekt och jämförbar avfallsstatistik. De olika avfallsslagen måste täcka samma typer av avfall i de olika medlemsstaterna för att de ska kunna användas vid övervakning av avfallspolitiken på EU-nivå.

Förordningen innehåller en uppdelning i avfallsslag i enlighet med statistiknomenklaturen för avfall (EAK-statistik), men inga föreskrifter om en särskild klassificering för uppgiftsinsamling. Länderna får använda valfri avfallsklassificering så länge som de uppfyller format- och kvalitetskraven.

De flesta länder samlar in uppgifter i enlighet med den europeiska avfallsförteckningen, som innehåller 839 typer av avfall. Trots vissa problem med tillämpningen av avfallsförteckningen ger den utbredda användningen av klassificeringen en hög grad av jämförbarhet. Klassificeringsfelen förutsätts inte ha någon större inverkan på uppgifternas tillförlitlighet.

JÄMFÖRBARHET

Jämförbarhet över tid

Nu när den tredje rapporteringsomgången är avslutad går det att göra en första bedömning av uppgifternas jämförbarhet över tid.

Utvärderingen av ländernas kvalitetsrapporter visar att nästan alla medlemsstater i avsevärd omfattning har modifierat sina strategier för avfallsstatistik. De flesta länder håller nu på att förbättra uppgiftsinsamlingen ytterligare, både när det gäller uppgifternas kvalitet (de täcker uppgiftsluckor, förbättrar täckningen osv.) och metodernas effektivitet.

En jämförelse av uppgifterna för 2008 med tidigare år, som tyder på att avfallsgenereringen har minskat med ca 309 miljoner ton eller 10,9 procent, visar dock att metodändringar i enskilda länder ändå kan få stort genomslag på EU-aggregaten. Detta framgår tydligast av att den här utvecklingen kan tillskrivas metodändringar i tre medlemsstater. Medan minskningarna i Polen och Sverige beror på att man har ändrat uppgifternas täckning (se 4.1) beror Frankrikes kraftiga minskning av mängden avfall från byggverksamhet (Nace rev. 1.1, avdelning F) på att man har börjat göra noggrannare undersökningar av byggbranschen.

Genom Eurostats system för datavalidering kan man identifiera och korrigera eller förklara brott i tidsserierna. Dessutom har ländernas kvalitetsrapporter konstaterats vara användbara för att övervaka metodändringar och effekten av dem i medlemsstaterna.

För att garantera en enhetlig tidsserie på näringsgrensnivå anpassades uppgifterna för 2004 och 2006 till de ändringar i näringsgrensindelningen som beror på övergången till Nace rev. 2. De uppgifter för 2004 som saknades p.g.a. undantagen för elva länder imputerades i efterhand på grundval av uppgifterna för 2006.

Jämförbarhet mellan länderna

Tack vare gemensamma definitioner och nomenklaturer är uppgifterna ganska lätta att jämföra mellan länderna. Det blir allt lättare att förklara skillnaderna mellan länderna när det gäller den totala mängd som genererats och behandlats. Vissa problem kvarstår i de fall länderna inte har använt statistiska enheter för att påvisa sambandet med de näringsgrenar som genererar avfall. Detta påverkar inte den totala mängden avfall som rapporterats men gör det svårare att jämföra näringsgrenarna.

Genom en grundlig analys av uppgifterna, bl.a. med hjälp av branschspecifika indikatorer, förbättras jämförbarheten mellan länderna kontinuerligt.

BELASTNINGEN PÅ FÖRETAGEN

Enligt förordningen om avfallsstatistik ska medlemsstaterna begränsa svarsbördan genom att ge tillgång till administrativa uppgifter och genom att undanta små företag med färre än tio anställda från undersökningarna, om de inte genererar särskilt stora mängder avfall.

De flesta medlemsstaterna mäter dock inte svarsbördan i form av tidsåtgång och kan därför enbart göra kvalitetsbedömningar. I kvalitetsrapporterna för referensåret 2008 uppgav sju medlemsstater hur lång tid uppgiftslämnarna behövt. Danmark, Förenade kungariket, Slovenien, Tjeckien och Tyskland uppgav en tidsåtgång på mellan 30 minuter och fyra timmar per uppgiftslämnare. Sverige och Polen uppgav betydligt längre tidsåtgång (upp till 25 timmar respektive upp till 40 timmar per uppgiftslämnare). Trots den långa tidsåtgången anser Sverige att det inte är någon större belastning att hantera avfallsstatistik, eftersom informationen i huvudsak kommer från administrativa källor och direkta undersökningar endast krävs för ett fåtal företag. I Polen beror den höga belastningen delvis på att man håller på att ändra rapporteringssystemet, från statistiska undersökningar till ett administrativt informationssystem, och att företagen måste rapportera enligt bägge systemen tills det nya systemet har införts.

Den största hjälpen man kan ge företagen är att undvika dubbelrapportering genom att använda administrativa uppgifter och/eller samordna avfallsundersökningar mellan berörda institutioner (statistikmyndigheter, miljöministerier och miljömyndigheter). I femton medlemsstater är administrativa uppgifter det huvudsakliga råmaterialet för avfallsstatistik. Andra länder använder administrativa uppgifter som en av flera källor.

Undantaget för små företag har hanterats på olika sätt. Vissa länder täcker små företag genom urvalsundersökningar och extrapolerar resultaten. De flesta undantar dem dock helt och hållet, och bryr sig antingen inte alls om siffrorna eller extrapolerar dem genom en faktorsbaserad uppskattningsmodell. Länderna har fastställt olika tröskelvärden, oftast för antal anställda eller mängd avfall per år. Vissa länder kombinerar de båda kriterierna för att uppgifter ska samlas in även från små företag när deras avfallsgenerering ligger över tröskelvärdet.

ÄNDRINGEN AV FÖRORDNINGEN OM AVFALLSSTATISTIK

Efter de två första rapporteringsperioderna har vissa brister blivit uppenbara samtidigt som det redan i den första rapporten till Europaparlamentet och rådet (KOM(2008) 355) konstaterades vad som behövde förbättras. Det reviderade ramdirektivet om avfall (2008/98/EG) innehåller dessutom nya informationsbehov och ändrade definitioner.

En arbetsgrupp inrättades därför hösten 2008 för att behandla alla tänkbara frågor och utarbeta slutliga rekommendationer för en ändring av bilagorna till förordningen. Dokument som ingående beskriver och förklarar de föreslagna ändringarna skickades till medlemsstaterna för samråd i slutet av juli 2009. Förslaget till rättsakt antogs av kommissionen den 27 september 2010[8].

Syftet med ändringen var att

- öka avfallsstatistikens användbarhet,

- förenkla förordningens bestämmelser,

- anpassa förordningen till andra rapporteringsskyldigheter när det gäller avfall.

Den viktigaste förändringen är harmoniseringen av uppdelningen i avfallsslag i avsnitt 2 i bilagorna I och II till förordningen. De olika indelningarna begränsade möjligheterna att validera och tolka uppgifterna och att redogöra för resultaten. I framtiden kommer avfallsgenerering och avfallsbehandling att rapporteras i enlighet med samma 51 avfallsslag. Visserligen innebär den nya bestämmelsen en nominell ökning av de uppgifter som måste rapporteras, men den väntas inte medföra någon extra belastning.

Dessutom har några avfallsslag omorganiserats eller nyligen införts för att öka uppgifternas användbarhet, t.ex. vid övervakning av avfallspolitiken. Detta omfattar

- separata avfallsslag för mineraliskt bygg- och rivningsavfall, jordmassor och muddermassor,

- separata avfallsslag för flytande avfall från avfallsbehandling och mineralavfall från avfallsbehandling (sekundärt avfall),

- omorganisering av avfallsslagen animaliskt och vegetabiliskt avfall samt metallavfall,

- aggregering av olika typer av kemiskt avfall i ett enda avfallsslag.

Vidare har uppdelningen i kategorier för avfallsbehandling gjorts om för att anpassa förordningen till definitionerna och kraven i det reviderade ramdirektivet om avfall och för att integrera de uppgifter om antalet deponier och deras kapacitet som hittills samlats in i enlighet med direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall[9].

Uppgifter om behandlade avfallsmängder enligt bilaga II måste rapporteras enbart på nationell nivå. Rapportering på NUTS 1-nivå slopas eftersom det inte finns något dokumenterat politiskt behov av denna information. Rapporteringskraven avseende antalet anläggningar för avfallshantering och deras kapacitet har minskat eftersom det visade sig att vissa av de framtagna uppgifterna var av begränsat värde.

Sammantaget väntas ändringen av förordningen öka uppgifternas användbarhet och tydlighet utan att belasta länderna ytterligare. Även om ändringen medför vissa brott i serierna kommer uppgifternas kontinuitet över tid i hög grad att upprätthållas. Den ändrade förordningen kommer att gälla från och med referensåret 2010.

Handboken om tillämpningen av förordningen om avfallsstatistik ( Manual for the Implementation of Regulation (EC) No 2150/2002 on Waste Statistics ) har anpassats till de kommande ändringarna.

- Statistik över import och export av avfall

Enligt artikel 1.3 i förordningen om avfallsstatistik ska avfallsstatistiken, efter att pilotstudierna enligt artikel 5.1 har genomförts, omfatta import och export av avfall för vilket inga uppgifter samlas in enligt förordning (EG) nr 1013/2006 om transport av avfall[10], s.k. grönt avfall. På grundval av dessa bestämmelser utarbetade Eurostat ett program för pilotstudier 2003–2007, som elva länder deltog i.

Med utgångspunkt i pilotstudierna, vars resultat sammanfattas i kommissionens rapport KOM(2008) 501, diskuterades ett förslag med medlemsstaterna i november 2009. Vid diskussionen framgick det att flera länder skulle ha svårt att regelbundet ta fram statistik om import och export av avfall. Till följd av detta beslöt Eurostat att se över användarbehoven och den politiska motiveringen till denna statistik.

VAD HAR UPPNÅTTS OCH HUR SER FRAMTIDEN UT?

Insamlingen av avfallsstatistik fungerar numera mycket bättre än vid den första rapporteringen 2006. Medlemsstaternas uppgifter lämnas i högre grad in i tid, de är oftare fullständiga och publiceras snabbare än förut. Det har blivit ganska lätt att jämföra de olika ländernas avfallsstatik och uppgifternas täckning har ökat. Sammantaget är de flesta länders uppgifter av god kvalitet.

Harmoniseringen av uppgifterna underlättas av ett antal metodhandledningar som finns på följande webbplats för centrum för miljödata om avfall: Environmental Data Centre on Waste. Felkällor och metodbrister identifieras med hjälp av systemet för kvalitetskontroll.

I och med inlämningen av uppgifter för 2008 finns det nu uppgifter om avfallsgenerering och avfallsbehandling för perioden 2004–2008. Genom förlängningen av tidsserierna har uppgifterna blivit allt värdefullare, t.ex. i samband med byggindikatorer och miljöräkenskaper.

Samtidigt bör det påpekas att metodändringar i enskilda länder fortfarande kan påverka tidsserierna i hög grad, både på nationell nivå och för hela EU. Utvecklingen över tid bör således tolkas med försiktighet och efter noggrann analys av det statistiska underlaget. Man måste också undersöka effekten av de nya begrepp som införts genom det reviderade ramdirektivet om avfall, dvs. kriterier för när avfall upphör att vara avfall.

Man har utarbetat indikatorer för generering av farligt avfall och av annat avfall än mineralavfall, och dessa indikatorer införlivas nu i indikatorerna för hållbar utveckling och indikatorerna för övervakning av Europa 2020-strategin. Arbetet med att ta fram en indikator för återvinning pågår fortfarande.

Ändringen av förordningen, som blir tillämplig från och med referensåret 2010, väntas göra avfallsstatistiken betydligt mer användbar och lättare att tolka.

[1] EGT L 332, 9.12.2002, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 849/2010 (EUT L 253, 28.9.2010, s. 2).

[2] KOM(2008) 355 slutlig, 13.6.2008.

[3] Eurostats webbplats om kvalitet: http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2273.1 2273_47140765&_dad=portal&_schema=PORTAL.

[4] EUT L 229, 6.9.2005, s. 6.

[5] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – Tolkningsmeddelande om avfall och biprodukter , KOM(2007) 59 slutlig.

[6] EUT L 393, 30.12.2006, s. 1.

[7] Beslut 2000/532/EG vad gäller avfallsförteckningen, EGT L 226, 6.9.2000, s. 3.

[8] Kommissionens förordning (EU) nr 849/2010 av den 27 september 2010 om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2150/2002 om avfallsstatistik (EUT L 253, 28.9.2010, s. 2).

[9] Kommissionens beslut av den 17 november 2000 om ett frågeformulär för medlemsstaternas rapporter om genomförandet av direktiv 1999/31/EG om deponering av avfall (EGT L 298, 25.11.2000, s. 24).

[10] EUT L 190, 12.7.2006, s. 1. Senast ändrad genom EUT L 119, 13.5.2010, s. 1.