Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen 'Utforma framtiden' Europeisk forskning i medborgarnas tjänst"

(97/C 133/06)

Den 5 september 1996 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som var ansvarig för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 5 februari 1997. Föredragande var Giannino Bernabei.

Vid sin 343:e plenarsession den 26-27 februari 1997 (sammanträdet den 26 februari 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 97 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster.

1. Ekonomiska och sociala kommitténs rekommendation

Bakgrund

1.1. Kommittén har utgått från de preliminära riktlinjer som presenterats av kommissionen för det femte ramprogrammet (), medlemsstaternas första reaktioner och de senaste skrivelserna från Europaparlamentet, Gemenskapens informationstjänst för forskning och utveckling, Europeiska observationsorganet för vetenskap och teknik och Europeiska socialfonden som framhåller starka och svaga sidor med den europeiska forskningen. Detta gjordes också vid analysen av det föregående ramprogrammet.

1.2. Den europeiska vetenskapen har bidragit till att integrera forskarsamhället, skapa mer än 100 000 samarbetsrelationer mellan företag och åstadkommit tekniska framsteg inom ledande sektorer.

1.3. Marknadernas internationaliseringsprocess och innovationsprocesserna går allt snabbare och har lett till omedelbar och allmän spridning av nya teknologier och även till att dessa snabbt blir föråldrade.

1.4. Det råder brist på gemensamma strategier som överensstämmer med övrig gemenskapspolitik för att effektivt kunna bemöta utmaningarna från de viktigaste konkurrenterna både när det gäller gemensamma forskningsansträngningar och den ökade dynamiken mellan forskning, innovationer och marknad.

1.5. Den europeiska forskningen lider av allvarliga svagheter när det gäller effektivitet, deltagande, "time to market" och teknologisk sammanhållning.

1.6. Det är svårt att förverkliga den gemensamma forskningspolitiken på grund av att nya stater ansluts och att antalet beslutsprocesser ökar.

1.7. De europeiska utgifterna för forskning uppgår till 2 % av BNP och av dessa går 9 % till forskningspolitik som rör europeiska initiativ utanför gemenskapen, 4 % till ramprogrammet och 87 % beslutas av medlemsstaterna själva.

1.8. Det finns således ett behov av att gå vidare med en omfattande översyn av ramprogrammets linjära forskningsmodell, som uppvisar brist på samordning och definition av strategiska mål. Det är omöjligt att fortsätta med slumpmässiga ingrepp med hänsyn till den planerade utvidgningen av unionen och de begränsade nationella och gemensamma finansiella perspektiven.

1.9. Medborgarnas behov när det gäller sysselsättningen, livskvaliteten och konkurrenskraftens kvalitet inom det europeiska systemet måste uppfyllas.

Med hänsyn till ovanstående vill Ekonomiska och sociala kommittén rekommendera följande:

1.10. Att en stor ansträngning görs så att helt nya förslag kan läggas fram som kan förena samförstånd och politisk vilja hos alla aktörer inom forskningsområdet när det gäller strategiska målsättningar på medellång sikt.

1.11. Att en ny filosofi antas som grundas på ett integrerat system för samverkan när det gäller forskning inom gemenskapen, europeisk forskning och större FoTU-projekt som medlemsstaterna anser skall genomföras gemensamt. På så sätt begränsar man också spridningen av de begränsade resurserna.

1.12. Att man inte begränsar sig till "en yttre frisering" av det gemensamma ramprogrammet och lämnar riktlinjerna, förfarandena och de grundläggande förvaltnings- och beslutsmekanismerna oförändrade.

1.13. Att hela avdelning XV i EU-fördraget tillämpas fullt ut som en integrerad del av ramprogrammet, särskilt med avseende på artiklarna 130k, l och n.

1.14. Att en djupgående omorganisering görs av den europeiska forskningen när det gäller definition av strategiska målsättningar och identifiering av prioriteringar, ny uppläggning, ökad flexibilitet, utvidgad tillgänglighet, tydligare ansvarsområden och förbättrad administration för utvärdering av resultat, förenklade förfaranden och effektivare åtföljande strukturer.

1.15. Att de finansiella och skattemässiga förhållandena för immateriella investeringar i forskning och utbildning utvecklas i positiv riktning.

Vi efterlyser vidare:

1.16. Att mekanismer för "teknologisk och industriell bedömning" omedelbart inrättas på europeisk nivå tillsammans med ett nätverk för systematiskt utbyte av jämförbar och relevant information om forskningsinsatser och tekniska innovationer inom unionen och en "kontrollpanel" som kan ge en översiktlig ram och en samlad bild av de åtgärder som varje medlemsstat och gemenskapen vidtagit.

1.17. Att man skall verka genom ett "nedifrån och upp"-förfarande och på grundval av detta prioritera områden som skall hanteras med större urskiljning och samtidigt inrikta sig på frågor där gemenskapsforskningen påtagligt bidrar till att lösa de problem i samhället, företagen och bland medborgarna som nämns i punkt 6.11.2.

1.18. Att de framtida ramprogrammen byggs upp på en vektorpyramid med övergripande åtgärder i basen, sektorsövergripande och tvärvetenskaplig problemlösande forskning i centrum, och i toppen stora projekt som rör prioriterade frågor av strategisk betydelse för den europeiska konkurrenskraften, sysselsättningen och det sociala området, där graden av deltagande bestäms av de medlemsstater som är intresserade av den aktuella frågan.

1.19. Att hela forskningens enhetlighet och samband säkerställs på alla nivåer genom ett integrerat synsätt som i varje forskningsprojekt främjar kopplingen till de stora strategiska frågorna och de övergripande åtgärderna.

1.20. Att anpassa gemenskapens konkurrenspolitik till en internationellt konkurrenskraftig målsättning för innovationsteknologiska insatser, genom att prioritera resultatinriktning snarare än anpassning till regler.

1.21. Att stora strategiska projekt förverkligas genom att mekanismerna i artikel 130k, l och n sätts igång med hjälp av en lämplig juridisk och institutionell ram, säkra och klara motiv, en säker miljö för näringslivet och ett åtgärdspaket för att säkerställa den geopolitiska ekonomiska balansen inom dessa projekt.

1.22. Att ett begränsat antal "problemlösningsområden" definieras. Ett sådant angreppssätt skulle underlätta genomförandet av och inriktningen mot gemensamma prioriteter som hänger samman med stora projekt av strategiskt intresse. Samtidigt skulle splittringen mellan de befintliga specifika programmen försvinna, forskningen bindas samman och utnyttjandet av resultat skulle påskyndas för att gemenskapens mervärde skulle bli synligare.

1.23. Att de övergripande åtgärderna skall betraktas som en gemensam resursreserv som är automatiskt ansluten till de stora gemenskapsprojekten och till problemlösningsprojekten, vilket gör det möjligt att organiskt koppla samman små och medelstora företag och gemenskapsåtgärder för FoTU via ett "one-stop-shop-system", liksom den akademiska och vetenskapliga världen med näringslivet via mekanismer för internationellt utbyte av mänskliga resurser.

1.24. Att på alla nivåer inom forskningen integrera instrument för stimulans och demonstration och låta dessa ingå i dynamiken forskning-innovationer-marknad.

1.25. Att den europeiska forskningen skall samordnas bättre med det europeiska samarbetet utanför gemenskapen och med strukturfondernas insatser för innovationer och andra gemenskapsinsatser för utbildning och fortbildning, samarbete och internationella kontakter, i synnerhet Tacis, Phare och Meda.

1.26. Att kommissionens interna organisation ses över på djupet och att bland annat samordningsenheter skapas för att underlätta de interna relationerna inom den vektorbaserade forskningsstrukturen och utanför denna.

1.27. Att förfaranden sätts igång för att göra tillgängligheten och förvaltningen mera flexibel, enkel och översiktlig genom att tre enhetliga förfaranden föreskrivs för pyramidens tre delar. Det är särskilt nödvändigt att föreskriva ett "one-stop-shop-system" när det gäller tillgängligheten till de övergripande åtgärderna och åtföljande mekanismer för att underlätta förslag i prioriterade ämnen som hänger samman med problemlösningsforskningen och/eller stora projekt av gemensamt intresse.

1.28. Att ökade finansiella resurser avsätts till gemenskapsforskningen genom att klartecken ges till finansiella projekt som löper under flera år och att en del av de resurser som är avsedda för annan politik avsätts för forskning och utveckling inom dessa projekt.

1.29. Att en rationellare användning av ramprogrammets resurser säkerställs som garanterar en "kritisk massa" av åtgärder i pyramidens topp, ökad flexibilitet när det gäller i vilken utsträckning gemenskapen skall delta i problemlösande forskning i linje med GATT-avtalen, och att en större del av de gemensamma resurserna avsätts för de övergripande åtgärderna än vad som sker för närvarande.

2. Inledning

2.1. Vart och ett av de fyra ramprogrammen har utgjort en avgörande etapp i gemenskapsforskningen. Målsättningarna har efterhand förfinats och medlen har ökat avsevärt. På det finansiella planet har den årliga budgeten ökat från 380 miljoner ecu 1981 till mer än 3 200 miljoner ecu 1996.

2.2. Rådet och Europaparlamentet skulle inte ha kunnat besluta om att fördubbla det fjärde ramprogrammets (1994-1998) resurser i förhållande till det tredje ramprogrammet om inte en stor majoritet av aktörerna och användarna samt den allmänna opinionen var övertygade om det gemensamma forskningssystemets effektivitet.

2.3. Alldeles innan det femte ramprogrammets riktlinjer fastställdes, med avseende på den formella presentationen av kommissionens förslag i mars/april 1997, presenterade kommissionen några preliminära synpunkter i två aktuella meddelanden: "Utforma framtiden - Europeisk forskning i medborgarnas tjänst" () och "Mot det femte ramprogrammet: nya inlägg i målsättningsdebatten" ().

2.4. I anslutning till detta inledde även medlemsländerna en intern debatt som ledde fram till deras respektive ställningstaganden. Europaparlamentet har antagit en rapport om forskningen under 2000-talet. Likaså har Gemenskapens informationstjänst för forskning och utveckling, Europeiska observationsorganet för vetenskap och teknik och Europeiska socialfonden utarbetat synpunkter i frågan.

2.5. Vid en jämförande analys av ovanstående synpunkter framgår det att det finns en viss överensstämmelse när det gäller analysen av den europeiska forskningens starka och svaga sidor. Det är i stort sett samma starka och svaga sidor som har framhållits i analyserna av kommissionens tidigare ramprogram. Kommittén har flera gånger betonat () hur nödvändigt det är med en omstrukturering på djupet av forskningsmetoderna i Europa för att man skall kunna anpassa sig till den förändrade konkurrenssituationen och den globala marknaden.

2.6. Dessa analyser kommer inte med något som inte redan påpekats - i vissa fall för flera år sedan - om bristerna i uppläggningen av kommissionens viktigaste strategiska instrument för europeisk FoTU, det vill säga ramprogrammet. Man har dock insett att man inte längre kan skjuta upp en översyn av ramprogrammet för att öka det europeiska mervärdet när det gäller FoTU genom ett konkurrenskraftigt system i medborgarnas tjänst, gemensamma strategier och en följdriktig översyn av alla disponibla gemenskapsinstrument samt ökad effektivitet och öppenhet när det gäller definition, tillgänglighet och förvaltning.

3. Gemenskapsforskningens starka sidor

3.1. Den europeiska forskningen har stimulerat integrationen av den europeiska forskningsgemenskapen och inom budgetens gränser bidragit till gemenskapens industriella konkurrenskraft.

3.2. Deltagande av fler företag, forskningscentra och användare från gemenskapens olika länder i europeiska forskningsprojekt har gjort det möjligt att under årens lopp skapa mer än 100 000 samarbetsrelationer i Europa av vilka många senare har omvandlats till handelsförbindelser.

3.3. Obestridliga resultat i några ledande sektorer, till exempel DNA-sekvensering av jäst, parallella processorer, telekommunikationsstandarder och de första kärnfusionsexperimenten, har bekräftat forskningsinitiativens stora möjligheter som hör samman med de europeiska vetenskapsmännens engagemang och koncentrationen av finansiella medel till riktade projekt.

3.4. Den europeiska forskningen har gjort en stor insats när det gäller att definiera regler och tekniska standarder på europeisk nivå och har på så vis förbättrat systemets kompatibilitet och utvidgat de gemensamma projektens möjligheter.

>Start Grafik>

Strategiska behov på lång och medellång sikt

För att tillfredsställa marknadens och medborgarnas intressen

"Paket" med

storskaliga

projekt över

gränserna

Problemlösning

-

Gemenskapsprogram

Program för förnyelse i småföretagen

-

Internationellt

samarbetsprogram

-

Program för

resursutveckling och rörlighet

Lokala marknader och att tillgodose allmänhetens intressen

Kortsiktiga behov

>Slut Grafik>

4. Svaga sidor

4.1. När det gäller beslutsfattande har EU gått från 10 till 15 medlemsstater. Ramprogrammets beslutsförfaranden har ökat och för närvarande finns det fyra olika; sambeslutsförfarande för antagande av ramprogram, rådfrågningsförfarande för godkännande av särskilda program, samarbetsförfarande för beslut om regler för deltagande och förfarande som rör tillämpning av artikel 130k, l och n i EU-fördraget. Detta invecklade system för med sig en ineffektivitet och tröghet som är märkbar när forskningspolitiken tillämpas. Därtill kommer kommissionens årliga interna budgetprocess som är en potentiell och ständig källa till konflikter mellan institutionerna. Under regeringskonferensen skulle detta förfarande kunna förbättras. Regeringskonferensen skulle kunna vara rätt tillfälle att förenkla tillvägagångssättet och reducera antalet förfaranden utan att göra avkall på insynsmöjligheter och demokrati.

4.2. När det gäller samordning på gemenskapsnivå mellan olika politikområden och politiken för FoTU och mellan den sistnämnda och den nationella politiken för FoTU saknas nödvändig integration för att undvika onödigt dubbelarbete och säkerställa resurskoncentration, vetenskapligt kunnande och nödvändiga strukturer för den kritiska massa som skulle hålla konkurrenskraften på de stora konkurrenternas nivå.

4.3. Att använda teknologier för att uppnå stora strategiska målsättningar för att tillgodose medborgarnas, företagens och samhällets behov kräver större resurser för att insatserna på gemenskapsnivå skall kunna uppnå en kritisk och effektiv nivå. Demonstration och testning kostar i allmänhet tio gånger mer än själva forskningen.

4.4. Subsidiaritet: Bristen på lämpliga styrmedel för definition av grundläggande strategier för att koncentrera och samordna europeiska och nationella forskningsansträngningar när det gäller målsättningar som bara kan uppnås genom gemensamma och systematiska insatser har gjort det omöjligt att fullt ut tillämpa subsidiaritetsprincipen med det europeiska mervärdet och dess betydelse i åtanke. Det fjärde ramprogrammets inneboende katalysatorer är dock inte effektiva om man inte, efter marknadens påtryckningar, mobiliserar ytterligare viktiga resurser på de olika nivåerna i enlighet med subsidiaritetsprincipen, utöver finansiellt deltagande till 50 %. Subsidiariteten och samordningen utgör i själva verket två sidor av samma mynt.

4.5. Vad beträffar effektiviteten har man inom gemenskapsforskningen upplevt att antalet sektorer som varit föremål för insatser har ökat och att den linjära processen stelnat, vilket fått till följd att programmen blivit ett evighetsmaskineri. Samtidigt betonar detta programmens tendens att bli mer omfattande och mindre flexibla och att utvidga sina handlingsområden. Till detta kommer den bristande rationaliseringen av de byråkratiska förvaltningsstrukturerna och den administrativa indelningen i avdelningar som förvärras av bristen på systematiskt och snabbt utbyte av information, vilket skulle säkerställa samverkan, insyn och profilering. De särskilda programmens förvaltningsmetoder har inte anpassats och är i huvudsak desamma sedan det andra ramprogrammet genomfördes, medan de finansiella medlen och antalet projekt har tredubblats. Följaktligen har de administrativa kostnaderna och kostnaderna för personal ökat dramatiskt och uppgår numera till 7 % av den totala forskningsbudgeten.

4.6. Vad beträffar medverkan har gemenskapsforskningen och dess komplexa tillträdesprocedurer gjort det svårare för företagen, särskilt de små och medelstora företagen, och slutanvändarna att genom ett större engagemang få forskningsinsatserna att utmynna i innovationer som motsvarar samhällets behov, i form av nya produkter och processer. Å andra sidan utgör småföretagen, och särskilt mikroföretagen, ett betydelsefullt stöd för en hållbar tillväxt och en ökning av sysselsättningen, vare sig det gäller specialproduktion inom nischbranscher eller användning av ny teknik i "traditionella" företag. Dessutom är klyftan mellan antalet antagna och inte antagna projekt i vissa sektorer oerhört stort, vilket resulterar i att många projekt av god kvalitet går förlorade. Detta har medfört att kostnaderna för förslagsinlämning mångdubblats jämfört med kostnaden för de projekt som sedan verkligen antagits.

4.7. Vad beträffar "time to market" ser man tydligt det paradoxala med innovationerna, nämligen obalansen mellan Europas vetenskapliga styrka och resultaten i form av innovationer. Det tar mycket längre tid för vetenskapliga resultat och tekniska framsteg att utvärderas och användas i industri och handel än för våra konkurrentländer, där kravet att investeringen verkligen ska löna sig medför att en innovation snabbare omsätts till en kommersiell produkt. Om man ser till antalet patent för tekniska uppfinningar som registreras av EU, USA och Japan är det tydligt att Japan dominerar inom avancerad teknik. Den amerikanska industrin är stark i alla sektorer sammanlagt. En nedgång registreras däremot för de traditionella sektorerna i Europa, där dessutom kostnaden för att söka patent är mycket högre.

4.8. Vad beträffar det europeiska systemets teknologiska sammanhållning har de mindre gynnade områdena en geografiskt betingad nackdel som förvärras dels av bristen på strukturer och infrastrukturer för förbindelse med resten av Europa, dels av skillnader i teknologisk standard, vilka till och med är större än de socioekonomiska skillnaderna. Bristen på nödvändig samordning mellan ramprogrammen och strukturfonderna för FoTU försvårar för verksamheter i dessa områden att delta i gemenskapens forskningsprogram, vilket kan medföra att de med tiden avskärmas från utvecklingstendenserna.

4.9. Med tanke på sysselsättningsläget i gemenskapen, konkurrenssvårigheterna, den eventuella utvidgningen från 15 till 25 stater, varje lands ekonomiska situation påverkad av Maastrichtkriterierna och följaktligen gemenskapens ekonomiska situation, kan inte punktinsatser eller en linje utan samordning eller mål godtas. Företagen blir avskräckta av den krångliga, stelbenta och enkelriktade hanteringen. Detta gäller i synnerhet de små och medelstora företagen som bedriver forsknings- och innovationsarbete med mycket hög potential. Slutligen behövs det en gemensam och förankrad strategi som genomförs i samklang med de andra åtgärderna i gemenskapen för att effektivt kunna möta utmaningen från våra främsta konkurrenter, både i form av en gemensam kraftansträngning vad beträffar forskning (3 % av BNP i Japan och 2,5 % i USA mot EU:s 2 %) och en vitalisering av dynamiken forskning-innovationer-marknad. Den europeiska innovationsparadoxen är en nackdel för vår kontinent.

4.10. Det är särskilt viktigt att stödja sådan forskning som uppmuntrar företagens insatser. Detta kräver ett ekonomiskt klimat och ett skattesystem som är gynnsamt för immateriella investeringar, så att den andel av BNP som går till forskningssatsningar finansierade av företagen ökar, något som just nu sker i USA. Europas svaghet kan illustreras av det faktum att andelen av BNP som våra företag satsar på forskning, utom i vissa branscher som kemikalie- och läkemedelsbranschen, i medeltal är 38 % lägre än motsvarande andel för USA, och 55 % lägre än Japans andel.

5. Det förändrade internationella sammanhanget

5.1. Ett optimalt utnyttjande av de resurser som tilldelas forskningen och den tekniska utvecklingen anses numera vara grundläggande för att kunna stå sig i den internationella konkurrensen och för att uppfylla medborgarnas behov.

5.2. Detta har blivit livsviktigt för att kunna bibehålla och stärka den ekonomiska tillväxten samt öka sysselsättningen i relation till två företeelser som har ett klart samband: globaliseringen av marknaderna och den snabbhet med vilken det införs ny teknik, vilket utgör den främsta drivkraften för globalisering och snabbhet i innovationsprocessen.

5.3. I Europa satsas mindre ekonomiska resurser i procent av BNP på FoTU än i USA och Japan, och vi har bara drygt hälften så många forskare per 1 000 invånare som Japan. Förutom detta finns det två andra svagheter: brister i samordningen på programmets olika nivåer, och forskning som bedrivs parallellt men ger upphov till dubbelarbete för att man försummar att samverka. Uppdelningen av den inre marknaden på 15 nationella innovationssystem får till följd att globaliseringen snarare berör den yttre marknaden än den inre europeiska. Det är nödvändigt att skapa en verklig innovationsexpansion med utbildningsvägar som stimulerar till att utnyttja de möjligheter som ramprogrammen erbjuder och göra proceduren mer användarvänlig.

5.4. Med hänsyn till detta verkar det nödvändigt att företa en grundlig omprövning av den endimensionella modell för forskning som ramprogrammet föreskriver. En sådan förändring bör inriktas på att koncentrera mänskliga och ekonomiska resurser på gemensamma mål som bygger på en strategi på europeisk nivå och vars resultat snabbt kan få en omfattande spridning, något som är i linje med programmen för FoTU.

6. Mot det femte ramprogrammet

"Europa finns inte till för att gömma sig bakom sig själv"

Jacques Delors, 3 december 1996

6.1. Med tanke på de begränsade resurser som står till buds och risken för ytterligare splittring är det nu nödvändigt att:

- antingen begränsa ramprogrammets ambitiösa målsättning och inrikta det på att gynna samarbete i nätverk mellan olika aktörer inom gemenskapens forskning, samt förbättra administrationen, spridningen och utnyttjandet av resultaten,

- eller skapa ett styrsystem som omfattar alla nationella, europeiska och gemenskapliga åtgärder och inriktar dem på mål som utgår från gemensamma strategier - sådana strategier som man kommit överens om, accepterat och bundit sig för och som höjer den europeiska forskningens globala kvalitet och vitaliserar dynamiken forskning-innovation-marknad.

6.2. Faktum är att målsättningar som är alltför ambitiösa i förhållande till resurser, instrument och verklig politisk vilja att gemensamt uppnå dem riskerar att väcka avsmak, för att inte säga fientlighet mot en förvaltning som är ineffektiv och sluten och inte har några synliga effekter på sysselsättning och livskvalitet. Detta är väsentligt för Europamedborgaren som insett betydelsen av sunda kriterier vad beträffar ekonomisk förvaltning och även känner av de uppoffringar som måste göras just för att förstärka EU.

6.3. Om det inte görs framsteg inom ekonomi eller handel och medborgarnas behov tillgodoses, både vad gäller tillgång till nya produkter och sysselsättning, överlämnar vi, å andra sidan, en situation med teknisk, ekonomisk och sysselsättningsmässig nedrustning till kommande generationer.

6.4. Det är därför nödvändigt att vidta kraftfulla åtgärder som innebär nytänkande och kan ena alla aktörer inom forskningen och deras politiska vilja inför strategiska mål på medellång sikt.

6.5. Man kan inte nöja sig med enbart en frisering av gemenskapens ramprogram och lämna inriktningen, förfarandena och beslutsfattandet oförändrade.

6.6. Om man inte med beslutsamhet genomför lämpliga åtgärder vad beträffar tillämpningen av artiklarna 130k, l och n i fördraget om Europeiska unionen, något som är väsentligt för en verklig integrering mellan nationell forskning, gemenskapsforskning och europeisk forskning, innebär det att handhavandet av FoTU reduceras till en "utbetalningskassa" - en kassa där man får ut medel i stället för eller som ett tillskott till nationella medel. På så sätt urholkas mervärdet av gemenskapens vetenskapliga och tekniska forskning och likaså dess effekt.

6.7. Att förändra balansen mellan olika kompetensnivåer betyder inte att man gör avkall på subsidiaritetsprincipen, utan att man inför den aktuella oroväckande situationen tänker om och erbjuder medborgarna ett nytt samspel och en kraftfullare integrering mellan nationella insatser, europeiska insatser och gemenskapsåtgärder, något som medborgaren förväntas bidra ekonomiskt till.

6.8. Det behövs alltså en total omorganisation av europeisk forskning med avseende på att definiera strategier, prioritera rätt, skapa en ny struktur som är mer flexibel och lättillgänglig, förenkla rutinerna och effektivisera stödåtgärderna.

6.9. Det måste understrykas att om man inte vidtar en omvärdering av ramprogrammen med en inriktning mot en verklig europeisk forskningspolitik grundad på en gemensam konkurrensstrategi, riskerar man att gemenskapsåtgärderna inom branscher som har en avgörande betydelse för den ekonomiska utvecklingen och sysselsättningen på vår kontinent ständigt avtar och till och med upphör.

6.10. Mervärde på Europanivå vad gäller konkurrenskraften och sysselsättning i medborgarnas tjänst

6.10.1. Vad beträffar den forskningspolitik som beskrivs i avdelning XIII och avdelning XV i fördraget om Europeiska unionen är det nödvändigt att förnya målsättning, struktur och metod och göra vår forskningspolitik konkurrenskraftig gentemot USA:s och Japans. Stora amerikanska forskningsprogram såsom SEMATECH (Consortium on semiconductor technology), TRP (Technology Reinvestment Project), CRADAS (Cooperative Research and Development Agreements), MEP (Manufacturing Extension Program), ATP (Advanced Technology Project) och SBIR (Small Business Investment in Research) håller på att generera enorma samordningsvinster mellan den offentliga och den privata marknaden i denna världsdel. I Japan, där de offentliga forskningsanslagen ökade med 7 % under 1996, har rådet för vetenskap och teknik utarbetat en grundläggande plan för FoTU på medellång och lång sikt. Den grundar sig på ett antal målsättningar som är viktiga för den vetenskapliga och tekniska forskningen under de närmaste tio åren.

6.10.2. För att få till stånd ett mervärde på Europanivå, med beaktande av subsidiaritetsprincipen, som dock inte får utgöra ett hindrande element i gemenskapspolitiken och den nationella politiken, är det alltså nödvändigt med en ny inriktning på forskningen i Europa.

6.10.3. Det nya synsättet borde grundas på ett vektordynamiskt system som samordnar gemenskapsforskningen, den europeiska forskningen och de större projekt inom FoTU som medlemsstaterna prioriterar och anser skall genomföras gemensamt. Detta skulle innebära att hela forskningsverksamheten inriktas mot gemensamma strategiska mål, samtidigt som man enligt subsidiaritetsprincipen låter genomförandet ske på den lämpligaste nivån. Enligt denna nya inriktning skall alla forskningsprojekt, oavsett nivå, initieras och förverkligas i en europeisk dimension.

6.10.4. Det är bara med en gemensam inriktning mot gemensamma mål på europeisk nivå som konkurrenskraften för högteknologin kan bibehållas, nya arbetstillfällen skapas och medborgarnas behov tillfredsställas. På så sätt uppnås ett mervärde på europeisk nivå.

6.11. Precisering av gemensamma strategier

6.11.1. För närvarande grundar sig alla analyser av strategiska prognoser för gemenskapen på tillgängliga nationella uppgifter och uppgifter från andra internationella organ såsom OECD. EU har inget integrerat system för utbyte av aktuell information om forskningsprojekt och tekniska innovationsprojekt för att ta fram strategiska prognoser som är tydliga, snabba och effektiva, och som kan vara vägledande för gemensamma åtaganden på företagsnivå, regional och nationell nivå och gemenskapsnivå.

6.11.2. För att finna gynnsamma lösningar på medborgarnas, företagens och samhällets problem måste man definiera en klar och synlig målsättning, som man på olika nivåer uppnår enighet om. Problemen som avses rör livskvalitet, miljö och hälsa; informationssamhället, utbildning och multimedia; en hållbar utveckling och sysselsättningsskapande tillväxt; industrins konkurrenskraft; avancerade energisystem; bärkraftiga och kombinerade transporter; boende och avancerad infrastruktur i stadsmiljö, på landsbygden och i kustområden; framtidens fabrik; teknologisk sammanhållning för investering och innovation; bevarande av det kulturella och arkitektoniska arvet.

6.11.3. Därför måste det på Europanivå införas åtgärder som "technology and industrial assessment", liksom ett nätverk för ständigt utbyte av jämförande uppgifter om forskningsprojekt och teknisk innovation inom unionen. Dessutom bör det införas ett slags kontrollpanel, liknande den som Europeiska observationsgruppen för sysselsättning använder, som kan ge en jämförande och övergripande bild av de åtgärder som varje stat vidtagit.

6.11.4. Dessa planer är nödvändiga för det efterföljande utarbetandet av en verklig politisk strategi för en konkurrenskraftig FoTU inom gemenskapen, som innebär att något erbjuds - inte åläggs - de aktörer som arbetar för teknisk utveckling och innovationer.

6.11.5. Alla nationella instansers deltagande i planeringen skulle göra det lättare att uppnå enighet om prioriteringar gällande gemenskapens forskning och tekniska utveckling, vilket skulle utgöra det verkliga mervärdet på Europanivå.

6.12. Prioriteringar

6.12.1. Såsom kommissionens dokument anger måste urvalsmekanismen på ett bättre sätt få fram de områden som bör prioriteras, och "lägga tyngdpunkten på ämnen där gemenskapsforskningen kan medverka till en avsevärd förbättring". Men hittills har urvalet skett enligt metoden "uppifrån-och-ned" med ytterst liten inblandning av dem som utför forskningsarbetet och medborgarna.

6.12.2. Det skulle i stället vara lämpligt att EU tillhandahåller strukturen, medan de som forskar i privat eller offentlig regi får välja vilka stora forskningsområden som gemenskapen, nationerna eller privata företagare skall stödja ekonomiskt. Detta skulle ske på grundval av de tekniska prognoser som står till buds, med hänsyn tagen till på förhand bestämda kriterier som beaktar vad som är viktigt för industrin, samhället och sammanhållningen.

7. Den nya strukturen

7.1. För att undersöka om en ny struktur på ramprogrammet är möjlig måste man beakta de villkor och möjligheter som nämns i fördraget, särskilt avdelning XV "Forskning och teknisk utveckling" och avdelning XIII "Industri".

7.2. Vad beträffar villkoren föreskriver fördraget en fullständig integrering av forsknings- och utvecklingspolitiken med övrig gemenskapspolitik, med huvudsaklig målsättning att förstärka de vetenskapliga och teknologiska grunderna inom industrin och servicesektorn sammantaget. Därmed ökar konkurrenskraften internationellt och den inre marknadens möjligheter kan utnyttjas till fullo. Det är särskilt viktigt att anpassa gemenskapens konkurrenspolitik till de internationella konkurrensmålsättningarna för teknik- och innovationspolitikområdena, så att målinriktning snarare än formella regler gynnas.

7.3. Integreringen av den nationella politiken och gemenskapspolitiken beskrivs i artikel 130g, särskilt vad gäller program som främjar samarbete med och mellan företag, forskningscentra och universitet, internationellt samarbete, spridning och fullt utnyttjande av resultaten samt stimulerar utbildning och rörlighet för forskare.

7.4. Artikel 130h föreskriver en samordning mellan nationell politik och gemenskapspolitik, medan artiklarna 130k, l, och n beskriver möjligheter som hittills inte tagits till vara, såsom tilläggsprogram, samriskföretag eller gemenskapens deltagande i forskningsprogram som har inletts av flera medlemsstater.

7.5. Med tanke på dessa villkor och möjligheter är det nödvändigt att hitta en ny vektordynamisk struktur för gemenskapens forskning för att målinrikta och föra all europeisk, gemenskaplig och nationell forskning på olika nivåer mot gemensamma prioriteringar, så att det som fördraget föreskriver äntligen tillämpas på ett riktigt sätt.

7.6. Om man ser till forskningsutgifterna i Europa kan man konstatera att de uppgår till 2 % av BNP. De forskningsinsatser som görs av länder som inte är medlemmar i EU uppgår till 9 %, de som görs inom ramprogrammen uppgår till 4 % och övrig forskning genomförs av enskilda länder. Därför skulle en ny struktur underlätta den pådrivande roll som gemenskapsforskningen borde ha med inriktning mot en starkare integrering av nationella och europeiska insatser på forsknings- och utvecklingsområdet.

7.7. Ramprogrammets nya uppläggning kan med fördel ritas som en vektorpyramid.

7.7.1. I basen skulle det finnas tre övergripande - "horisontella" - åtgärder:

- Stöd till innovationer, teknisk demonstration och främjande av små och medelstora företags medverkan i forskningsarbetet.

- Ett närmande av gemenskapens forskningsarbete till viktiga angränsande områden.

- Utbildning och rörlighet för forskare, särskilt mellan industrin och den akademiska världen, så att den europeiska identiteten stärks.

7.7.2. Pyramidens centrum utgörs av tvärvetenskaplig forskning som omfattar flera sektorer och upprätthåller kontinuiteten i de åtgärder som har påbörjats i enlighet med det gällande ramprogrammet och samtidigt tillåter en stark fokusering på prioriterade problemlösningsområden. På så sätt undviker man att, som nu är fallet, gemenskapsforskningen splittras upp på en mängd olika specialprogram som ofta överlappar varandra och där det sällan finns utrymme för samarbete mellan programmen.

7.7.3. I pyramidens topp finns större insatser inom prioriterade områden av strategisk betydelse för den europeiska konkurrenskraften, sysselsättningen och den sociala dimensionen. Deltagandet i dessa åtgärder bestäms av en öppen "variabel geometri", dvs. gemenskapen och de medlemsstater som är intresserade av den aktuella frågan. Åtgärderna skall ingå i ett strategiskt paket med projekt för att slå vakt om den ekonomiska och sociala sammanhållningen, i enlighet med de formuleringar och förfaranden som föreslagits av kommittén i ett tidigare yttrande om samordning av forskningspolitiken ().

7.8. För att kunna omvandla den europeiska innovationsparadoxens negativa aspekter till en positiv utveckling inom ekonomi, handel och sysselsättning måste marknaden och uppfyllandet av medborgarnas behov placeras in såväl i basen som i toppen på denna vektorpyramid. I toppen skall de stora projekten av gemensamt intresse utformas genom att man anlägger ett "nedifrån och upp"-perspektiv som involverar aktörerna i den dynamiska trekanten forskning-innovationer-marknad inom ramen för de strategiska huvudmålsättningar som fastställts på gemenskapsnivå. De åtgärder som utgör pyramidens bas skall säkerställa mekanismer för omedelbar överföring av forskningsresultat till marknadsframgångar genom att minska de avstånd i tid och rum, kostnader och risker som en sådan process innebär.

7.8.1. Forskningens enhetlighet och sambandet mellan forskningsinsatser på olika nivåer skall säkerställas genom ett integrerat synsätt som i varje forskningsprojekt främjar kopplingen till de övergripande strategiska frågorna och den horisontella verksamheten. Ett sådant synsätt samordnar den internationella, demonstrativa och innovativa dimensionen samt mänskliga resurser i ett organiskt system som integreras i EU:s övergripande strategiska vägval.

7.8.2. Genomförandet av en sådan målsättning skulle kunna underlättas av att man belönar nationella projekt som ger samordningsvinster i relation till den gemensamma europeiska strategin.

7.9. Pyramidens topp: större strategiska projekt

7.9.1. Denna nya struktur kan ses som en konkret tolkning av kommissionens huvudriktlinjer. Fokusering och samordning är förutsättningen för en mer marknadsanpassad forskning, och därmed för en forskning som bättre svarar mot medborgarnas behov och som kan ge nya arbetstillfällen. Det är då lämpligt att utnyttja de samordningsvinster som kan uppnås genom en samordning mellan det innevarande ramprogrammets mekanismer och de mekanismer som föreskrivs i artikel 130k, l och n (enligt "variabel geometri", dvs. med deltagande av olika medlemsstater beroende på vilken fråga det gäller). Man bör även beakta de positiva effekter som kan uppnås genom att samordna dessa mekanismer med Cost- och Eureka-initiativen, som redan på planeringsstadiet inbegriper medlemsstaterna och gemenskapen, konsumentorganisationer och aktörer inom forskningen i utarbetandet av de prioriterade, starkt marknadsinriktade målsättningarna.

7.9.2. Den fruktade marginaliseringen av medlemsstater med lägre forskningskapacitet i några av industrins nyckelsektorer - som är grunden till det starka motståndet mot inrättandet av kommissionens "task force" - skulle kunna avhjälpas genom olika övergripande strategiska projekt i form av åtgärdspaket för att säkerställa den geopolitiska och ekonomiska balansen. Kommittén har i ett yttrande från 1995 redan föreslagit hur en sådan samordning av forskningspolitiken bör utformas.

7.9.2.1. Dessutom skulle en medfinansiering på gemenskapsnivå säkerställa att företag, forskningsinstitut och universitet i alla medlemsstater har fri och icke-diskriminerande tillgång till gemenskapsunderstödd forskning. Genomförandet av övergripande strategiska forskningsprojekt på gemenskapsnivå skulle även kunna främjas genom konkurrensregler som föreskriver närvaron av en sådan dimension som ett nödvändigt villkor för att projektet skall anses ligga helt i linje med gemenskapsbestämmelserna.

7.9.3. Exempel på fokusering och samordning finns att hämta bl.a. på kärnfusionens område, men harmoniseringen av forskningsstrategierna är här resultatet av politiska intentioner snarare än av någon systematisk praxis. Harmoniseringen borde i stället växa fram ur en ny systematisk strategi som kan ge den samlade europeiska forskningen en vektordynamisk dimension och rikta in forskningen mot större projekt med målsättningar som delas av de intresserade medlemsstaterna. Dessa medlemsstater måste vara beredda att inom gemensamma ramar inrikta en betydande del av sin nationella forskning mot de utmaningar som global konkurrens för med sig.

7.9.4. En multiplikatoreffekt av att samla de finansiella och mänskliga resurserna, såväl inom som utanför ramprogrammet, skulle då göra det möjligt att nå den "kritiska massa" av samordnade åtgärder som erfordras för att EG-fördragets övergripande målsättningar för kvalitet, innovationer och högteknologi skall kunna uppfyllas.

7.9.5. För att stimulera de mekanismer som beskrivs i artiklarna 130k, l och n bör EU skapa ett lämpligt rättsligt och institutionellt ramverk och ett system med klart fastställda stimulansregler för att kunna underlätta lokaliseringen av gemensamma problemområden, ange vilka typer av undantag från gemenskapens konkurrenslagstiftning som kan medges, definiera förutsättningarna för skydd av industriell egendom samt för att kunna avsätta de resurser som krävs för att starta projekt i form av genomförbarhetsstudier och samordningsstrukturer, såväl inom som utanför ramprogrammet.

7.10. Pyramidens mittparti: tvärvetenskaplig problemlösning som omfattar flera sektorer

7.10.1. I samband med de större och strategiskt intressanta projekten inom de teknologiska områden där det är aktuellt med en omorganisering av ramprogrammet skulle en ökad rationalisering och en inriktning mot gemensamma, prioriterade mål kunna skapa en samordning mellan alla olika forskningsaktiviteter, påskynda den praktiska tillämpningen av forskningsresultaten och bidra till att göra gemenskapsåtgärderna mer synliga, dvs. ge ett ökat europeiskt mervärde.

7.10.2. Teknologierna för problemlösning kan appliceras på ett stort antal sektorer och kan därför tillämpas av ett brett spektrum av användargrupper. Detta förutsätter också att grundforskningen och den allmänna forskningen utvecklas och kan utnyttjas för framtida nya projekt i enlighet med de ekonomiska och sociala behov som uppstår. Teknologierna för problemlösning kan följaktligen få en mycket stor spridning och bidrar på så sätt till att öka det totala industriella systemets konkurrenskraft. Pyramidens centrum skall inte längre presentera en fastställd, fullständig serie specifika ämnesområden, utan snarare utgöra ett område som står öppet för tillämpad tvärvetenskaplig och sektorsövergripande forskning för att hitta lösningar på samhällets, företagens och medborgarnas problem. På så sätt kan kontinuiteten från det fjärde ramprogrammet upprätthållas, samtidigt som större utrymme ges till "nedifrån och upp"-mekanismer och en ämnesmässig splittring i olika sektorer undviks.

7.10.3. Den nödvändiga kopplingen mellan större strategiska projekt och forskningsområdena för problemlösning skulle kunna förverkligas med ett matrissystem, som genom tvärvetenskapliga och interaktiva länkar skulle binda samman de enskilda projekten sinsemellan, och även koppla ihop dessa med den mer övergripande forskningsverksamheten på gemenskapsnivå.

7.11. Pyramidens bas: horisontell verksamhet

7.11.1. Den övergripande verksamheten skall ses som en gemensam reserv av resurser som är automatiskt kopplade till de större gemenskapsprojekten och problemlösningsprojekt, med positiva samordningseffekter som följd.

7.11.2. En sådan systematisk samordning skall ge en organisk koppling nedifrån och upp via ett "one-stop-shop"-system mellan små och medelstora företag å ena sidan och åtgärder för FoTU på gemenskapsnivå å den andra. Samma typ av koppling skall även finnas mellan å ena sidan den akademiska världen och den offentliga och privata forskningen, och å andra sidan näringslivet (via ömsesidigt utbyte av mänskliga resurser) respektive omvärlden (via internationellt samarbete).

7.11.3. Det är framför allt en ökad medverkan av små och medelstora företag och humankapital i problemlösningsforskning med inriktning mot gemenskapens strategiska målsättningar som kan lägga grunden till ett samarbete med de större projekten i pyramidens topp. På så sätt stärks innovationsutvecklingens inriktning mot samhällets framtida behov.

7.11.4. För att skapa en gemensam marknad för innovationer - en absolut nödvändig del i genomförandet av EU:s inre marknad - bör man anta ett branschövergripande innovationsprogram för små och medelstora företag, och därvid beakta kommitténs synpunkter om grönboken om innovationer (). Ett sådant program bör på alla utvecklingsstadier - planering, genomförande och utvärdering - integrera forskningsresultaten och bli föremål för granskning av kommissionens särskilda samordningsenhet (). Ett integrerat synsätt skall automatiskt tillämpas på strukturfondernas insatser till förmån för innovationer (artikel 10 i förordningen för EU:s regionalfond), små och medelstora företag, Adapt och Leader II samt för strukturella åtgärder på nationell och regional nivå. Även den nyligen inrättade europeiska börsen för snabbväxande småföretag (Easdaq) bör kunna tjäna som en pådrivande faktor vad gäller innovationer genom att tillgången till riskvilligt kapital underlättas.

7.11.5. Det krävs även en aktivering av den internationella dimensionen vad gäller innovationer genom en närmare interaktion med europeiska icke-gemenskapliga samarbetsorgan, i synnerhet Cost och Eureka. Det bör påpekas att under de tio år som Eureka funnits har projektens genomsnittliga storlek minskat avsevärt, och de stora strategiska projekten i princip helt försvunnit, samtidigt som de små och medelstora företagens deltagande har ökat starkt ().

7.11.6. För att innovationsprocessens aktörer skall stimuleras till ett aktivt deltagande och för att främja acceptansen för ny teknologi - vare sig aktörerna är företag eller konsumenter - bör de demonstrationsbefrämjande mekanismerna stärkas och inlemmas på alla forskningsnivåer, som integrerande element i den dynamiska trekanten forskning-innovationer-marknad.

7.11.6.1. På liknande sätt bör sådana aspekter som organisation, administration, marknad, finansiering, rättsliga frågor och skydd av immateriella och industriella rättigheter integreras i forskningsverksamheten. Därmed kan "time to market"-processen för omsättning av forskningsresultat i ekonomiska och kommersiella framgångar förkortas.

7.11.7. Den europeiska forskningens starka internationella prägel kan bidra till att ett konkret utrymme ges i globaliseringsprocessen för att i högre grad föra samman och integrera de geografiska områden som gränsar till EU genom att man främjar de östeuropeiska staternas EU-anslutning och integrerar staterna runt Medelhavet i ett frihandelsområde. I synnerhet skulle ett forskningsprogram inriktat mot de stora teknologiska målsättningarna för den europeiska konkurrenskraften kunna bidra till att dessa staters produktion och handel snabbare kommer upp till EU-nivå - och därmed skulle integreringen underlättas.

7.11.8. Med tanke på att två tredjedelar av alla innovationer och vetenskapliga upptäckter görs utanför EU och att de expansiva marknader som krävs för att kunna lansera nya produkter i huvudsak ligger utanför Europas gränser, måste samordningen mellan åtgärderna för att främja europeiska innovationer och internationella sarmarbetsinitiativ stärkas. För att kunna utforma strategier som är exakt avpassade för vart och ett av de större geografiska områdena (Östeuropa, Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien) bör man se till att europeiska forsknings- och innovationsbefrämjande åtgärder integreras i sådana samarbetsprogram på gemenskapsnivå som Tacis, Phare och Meda. Åtgärderna bör kännetecknas av samordning, överskådlighet och ömsesidig nytta, samt tillåta fullt deltagande av båda parters industriella slutanvändare.

7.11.9. Dessutom kräver skapandet av en kraftfull sammanslutning med högkvalificerade forskare som kan sammanlänka den akademiska världen och företagen, särskilt små och medelstora företag, att man inrättar en stadga för europeiskt forskarutbyte () som kan underlätta ett fortlöpande erfarenhetsutbyte. Man måste samordna utvecklandet av infrastrukturer i form av nätverk av laboratorier och kunskapsspridande forskningscentra för att garantera grundvalarna för det europeiska systemets konkurrenskraft på medellång sikt. Kommittén hänvisar här till kommissionens grönbok "Grundutbildning, vidareutbildning, forskning: hinder för rörlighet över gränserna" vilken är föremål för ett yttrande som vi håller på att utarbeta. Immateriella investeringar i forskning och utbildning utgör ett avgörande belägg för att den som främst kan påverka utvecklingen är människan.

7.12. Större flexibilitet och överskådlighet

7.12.1. En forskning som ligger steget före den teknologiska och vetenskapliga utvecklingen förutsätter större flexibilitet och överskådlighet beträffande tillgänglighet och administration. Det är framför allt behovet av förenkling och överskådlighet som gör det önskvärt med tre identiska förfaranden för pyramidens tre plan.

7.12.2. Den nuvarande administrationen för forskning inom "problem solving" är splittrad och uppdelad på flera generaldirektorat inom kommissionen, där vart och ett har sina egna förfaranden för förslagsframställan, avtalsförhandlingar och genomförandet av utvalda projekt. Med större enhetlighet och centralisering skulle man kunna göra betydande besparingar i mänskliga och finansiella resurser, eftersom deltagarna nu ofta är tvungna att splittra upp sina sektorsövergripande projekt på flera olika specifika program.

7.12.3. Det är uppenbart att det behövs en genomgripande översyn av den nuvarande organisationen av kommissionens interna arbete för att organisationen skall bli förenlig med såväl den vektorbaserade strategin som ett mer integrerat synsätt. En sådan omorganisation skulle även syfta till att göra gemenskapens budskap begripligare, överskådligare och entydigare.

7.12.4. Vad gäller den horisontella verksamheten i pyramidens bas framstår det som lämpligt med en rationalisering av nuvarande förfaranden, framför allt i form av ett "one-stop-shop"-system för var och en av de tre verksamhetsinriktningarna och genom kompletterande mekanismer för att underlätta en styrning av förslagen mot de prioriterade delarna av problemlösningsområdet och/eller mot större projekt som är av gemensamt intresse och för vilka den rättsliga och finansiella situationen är gynnsam.

7.12.5. Det kan vara lämpligt att definiera de gemensamma urvalskriterierna för de större gemenskapsprojekten och presentera kriterierna i ett "paket". På så sätt kan man beakta sådana faktorer som ökad konkurrenskraft inom europeisk industri, ökad ekonomisk och social sammanhållning och reella möjligheter för en snabb återhämtning i ekonomin och sysselsättningen.

7.12.6. I detta syfte bör man även för varje enskilt större strategiskt projekt upprätta en avsiktsförklaring som skall skrivas under av medlemsstaterna, kommissionen och alla övriga berörda offentliga och privata aktörer. En sådan avsiktsförklaring skall sanktioneras politiskt inom ramen för en dialog mellan medlemsstaterna, kommissionen och Europaparlamentet.

7.12.7. Vad samordningen beträffar bör en minskning av antalet problemlösningsområden till tre eller fyra huvudområden och antalet program till de tre övergripande programmen (HP) leda till att även antalet programkommittéer kan minskas. Detta skulle underlätta en systematisk interaktion mellan programkommittérna och med Kommittén för vetenskaplig och teknisk forskning (CREST), utan att det för den skull blir alltför betungande för forskningsinstitutens administrationsapparat. I synnerhet bör representanter för CREST och för HP-kommittéerna systematiskt delta i arbetet i de programkommittéer som behandlar problemlösningsprojekt.

7.12.8. Det finns dessutom ett behov av att inrätta samordningsenheter för att säkerställa att interaktionen såväl inom den vektorbaserade forskningsstrukturen som mellan denna struktur och gemenskapens politik och instrument i övrigt verkligen fungerar. Sådana enheter skulle ha rollen som stödorgan och på så sätt förstärka de positiva effekter som en samordning av de finansiella, rättsliga, skattemässiga, administrativa och operativa instrumenten kan ge upphov till på såväl gemenskaps- som medlemsstatsnivå.

8. Den finansiella situationen

8.1. Ekonomiska och sociala kommittén har vid ett flertal tillfällen betonat vikten av ökade anslag från gemenskapsbudgeten till forskning på gemenskapsnivå, eftersom forskning och tekniska innovationer utgör en nyckelfaktor i strävandena mot en hållbar utveckling, ökad sysselsättning och ökad internationell konkurrenskraft. Det är därför viktigt att så snart som möjligt kunna lägga fast de finansiella villkor som skall gälla vid genomförandet av det femte ramprogrammet. På så sätt kan man uppnå ett visst mått av säkerhet i flerårsplaneringen och säkerställa en maximal tilldelning av fondanslagen i enlighet med Edinburgh-avtalet, dvs. upp till de två tredjedelar av det beräknade finansieringsbehovet som föreskrivs i avdelning III (gemenskapens interna politik).

8.2. Samtidigt måste man även kunna säkerställa lämpliga finansieringsmöjligheter och att en del av de resurser som är avsedda för andra politikområden avsätts för forskning och utveckling inom dessa projekt.

8.3. Vid resursfördelningen bör man se till att de fonder som finns tillgängliga i pyramidens topp avpassas efter de totala disponibla beloppen, eftersom dessa belopp skulle få en multiplikatoreffekt på upp till fem eller sex gånger de resurser som gemenskapen anslår till fonderna.

8.4. Medel till problemlösning bör anslås genom redan beprövade mekanismer, men man bör även utnyttja de möjligheter som GATT-avtalet erbjuder för att öka flexibiliteten uppåt beträffande EU:s delaktighet, i synnerhet vad gäller innovationer och demonstration.

8.5. De horisontella programmen bör tilldelas en större andel av de totala gemenskapsresurserna än vad som nu är fallet. Graden av engagemang från gemenskapens sida måste i så fall kunna variera i förhållande till innovations- och demonstrationsprojektens strategiska betydelse för i synnerhet de små och medelstora företagen, strävan mot ökad ekonomisk och social sammanhållning och andra instrument som kan bli aktuella i sammanhanget. De små och medelstora företagen måste dessutom vara fullständigt integrerade i problemlösningsprojekten.

Bryssel den 26 februari 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Dok. KOM(96) 332, 10.7.1996 och KOM(96) 595, 20.11.1996.

() Dok. KOM(96) 332, 10.7.1996.

() Dok. KOM(96) 595, 20.11.1996.

() EGT nr C 18, 22.1.1996 om samordning av forskningspolitik och teknisk utveckling och EGT nr C 212, 22.7.1996 om förslag till beslut om en andra anpassning av beslut 1110/94/EG om det fjärde ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1994-1998) (KOM(96) 12 slutlig).

() Se not 3, s. 14.

() Yttrandet om "Grönbok om innovation" (EGT nr C 212, 22.7.1996, s. 52).

() Yttrande om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om en andra anpassning av beslut 1110/94/EG (i dess lydelse enligt beslut 616/96/EG) om det fjärde ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1994-1998)" (EGT nr C 212, 22.7.1996, s. 24).

() Jfr "Eureka evaluation report 1995", s. 8.

() EGT nr C 393, 31.12.1994.