[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.3.2007

SEK(2007) 291 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Lettlands uppdaterade konvergensprogram för 2006-2009

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Allmän bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad samt säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten, skall medlemsstaterna lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Lettlands första konvergensprogram lades fram i maj 2004. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 5 juli 2004, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Lettlands konvergensprogram, som lades fram den 12 januari 2007, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).

För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade konvergensprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.

2. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet).

3. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

Lettland är ett land som befinner sig i en upphämtningsfas med strukturell omvandling och mycket hög ekonomisk tillväxt, och som har gjort väsentliga framsteg när det gäller att sluta inkomstgapet per capita i förhållande till EU-25. Landets relativt höga inflation avspeglar konvergensprocessen, stelheter på produkt- och faktormarknader samt, på den senaste tiden, en allt tydligare överhettning. Arbetslösheten har minskat (även om den fortfarande är hög i vissa regioner) och det har uppstått brist på arbetskraft inom viktiga näringssektorer. Arbetsmarknadsdeltagandet är lågt. I kombination med ett högt efterfrågetryck har begränsningar i utbudet på arbetskraft, som förvärrats av stor utvandring och en stadig minskning av befolkningen i arbetsför ålder, resulterat i ett tryck uppåt på lönerna. Trots en stigande arbetsproduktivitet ökar enhetsarbetskostnaderna följaktligen snabbare i Lettland än hos dess främsta handelspartner, vilket leder till att konkurrenskraften undergrävs. Höga underskott i varuhandeln uppvägs endast delvis av överskott i tjänstehandeln. Bakom underskottet i bytesbalansen (för varor, tjänster och transfereringar) ligger ett strukturellt sparandeunderskott i den privata sektorn: Ett ökat sparande i den privata sektorn har uppvägts av högre och snabbare ökande investeringar i den privata sektorn. Stora obalanser i affärerna med utlandet förutsätter att landet förlitar sig på lika stora finansiella inflöden, huvudsakligen i form av bankkrediter, och nivån på dessa har lett till att utlandsskulden brutto som andel av BNP har stigit till en mycket hög nivå. När det gäller långsiktig hållbarhet förefaller de offentliga finanserna i Lettland vara i gott skick, mot bakgrund av den låga offentliga skuldkvoten och relativt hög potentiell produktionstillväxt på lång sikt. Även om de nominella underskotten i den offentliga sektorns finanser sett utifrån ett makrofinansiellt stabilitetsperspektiv har varit fortsatt måttliga de senaste åren, döljs i dessa betydande efterfrågeinjektioner genom utgifter som finansierats med EU-medel och i den rådande situationen med tydlig överhettning är den underliggande konjunkturförstärkande inriktningen av finanspolitiken mycket oroande.

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 14 februari 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet för perioden 2005–2008. Mot bakgrund av "behovet att säkerställa en hållbar konvergens, bland annat genom att minska underskottet i bytesbalansen och bromsa inflationen, uppmanar rådet Lettland att eftersträva en mer ambitiös budgetsituation för de offentliga finanserna än vad som för närvarande planeras, även för 2006, särskilt genom att snabbare nå programmets mål på medellång sikt och undvika att driva en konjunkturförstärkande finanspolitik under ekonomiskt "goda år".

Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006

Rapporten om genomförandet av Lettlands nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 17 oktober 2006. I Lettlands nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: Säkerställa makroekonomisk stabilitet, stimulera kunskap och innovation, utveckla en gynnsam och attraktiv investerings- och arbetsmiljö, främja sysselsättningen, och förbättra undervisning och yrkesutbildning.

Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006[2]) framgår att Lettland med framgång genomför sitt nationella reformprogram, särskilt på det mikroekonomiska området och sysselsättningsområdet. De politiska åtgärder som vidtagits för att hantera de viktigaste makroekonomiska problemen är emellertid inte lika vittgående.

Mot bakgrund av konstaterade starka och svaga sidor rekommenderades Lettland att bedriva en stramare finanspolitik, vidta åtgärder inom områdena för FoU och innovation, och främja arbetsutbud och produktivitet genom att förbättra rörlighet, undervisning och utbildning.

Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom har påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets– och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets– och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Lettlands uppdaterade konvergensprogram för 2006-2009

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 9.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

4. Den [27 mars 2007] granskade rådet Lettlands uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2006-2009[6].

5. I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten kommer att minska från 11,5 % år 2006 till i genomsnitt 8,0 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av nu tillgängliga uppgifter verkar scenariot baseras på rimliga tillväxtantaganden. Det finns inte desto mindre en betydande risk för en betydligt mindre gynnsam makroekonomisk utveckling med tanke på stora obalanser i de utrikes affärerna och den rådande överhettningen i Lettlands ekonomi. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller ligga i underkant.

6. Enligt kommissionens höstprognos 2006 beräknas det offentliga underskottet för 2006 uppgå till 1,0 % av BNP, vilket kan jämföras med målet på 1,5 % av BNP i den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet. I det uppdaterade programmet beräknas underskottet bli 0,4 % av BNP, vilket förefaller rimligt med tanke på att inkomsterna blev högre än vad som förväntats och trots effekten av den i oktober 2006 antagna budgetrevideringen som innebar att utgifterna ökade med uppskattningsvis 1,5 % av BNP.

7. Det främsta målet för strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt är att gradvis förbättra de finanspolitiska utsikterna och uppnå en balanserad budget senast 2010. Detta mål kommer att kräva en betydande konsolideringsansträngning efter försämringen under 2006 och 2007 med nästan 1½ procentenhet av BNP. Den planerade justeringen under 2008 och 2009 är lika stor för det totala saldot som för det primära saldot, 0,4 respektive 0,5 procentenhet av BNP. Jämfört med den tidigare uppdateringen är de planerade målen för de offentliga finanserna striktare, samtidigt som tyngdpunkten i anpassningen fortfarande planeras att ligga i slutet av programperioden mot en bakgrund av ett mer gynnsamt makroekonomiskt scenario. Efter det att utgifterna som andel av BNP tillåtits öka markant under 2007, planeras i programmet en konsolidering av de offentliga finanserna under perioden 2008-2009 genom att inkomsternas andel av BNP ökar med 0,4 procentenhet varje år och utgifternas andel av BNP samtidigt hålls i stort sett konstant. Inkomsternas andel av BNP planeras att öka uteslutande till följd av högre "övriga" inkomster, vilket står för ökade inflöden av EU-medel. På motsvarande sätt ökar utgiftskvoten för den fasta bruttoinvesteringskomponenten, vilket efter 2007 i stort sett uppvägs av en minskning av "övriga utgifter" (som i programmet inbegriper en del offentlig konsumtion) med ¾ procentenhet 2008 och av sociala transfereringar med ½ procentenhet senast 2009.

8. Det strukturella saldot (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder), beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden, planeras att försämras från ett underskott på 1 % av BNP 2006 till ett underskott på 1¾ % av BNP 2007 för att därefter förbättras och vändas till ett överskott på ¼ % 2009. Programmets medelfristiga mål för de offentliga finanserna är ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, vilket enligt programmet beräknas att uppnås omkring 2008, liksom i det föregående programmet. Eftersom det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är mer långtgående än minimiriktmärket (ett beräknat underskott på cirka 2 % av BNP), bör dess uppfyllande skapa en tillräcklig marginal mot ett alltför stort underskott. Målet på medellång sikt ligger inom det intervall som angetts i pakten respektive uppförandekoden för de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II och avspeglar väl skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt.

9. Riskerna i programmets beräkningar av de offentliga finanserna förefaller på det hela uppväga varandra för 2007, men utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli sämre än vad som beräknats från 2008, på grund av risker i det makroekonomiska scenariot. Strategin för de offentliga finanserna bygger på en ökning av inkomsterna som andel av BNP och en minskning av sociala transfereringar och "övriga utgifter" (som i programmet inkluderar en del utgifter för offentlig konsumtion) som andel av BNP. Den kunde ha varit bättre underbyggd, med beaktande av att man enligt uppdateringen avser att från och med 2008 införa en formell medelfristig ram för planering och kontroll av de offentliga finanserna.

10. Mot bakgrund av denna riskbedömning är det möjligt att den finanspolitiska inriktning som redovisas i programmet inte är tillräckligt ambitiös för att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna med säkerhet skall kunna uppnås senast 2008 i enlighet med programmet. Programmet förefaller dock ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att under hela programperioden hålla ett underskott inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Förutom när det gäller 2007 är takten i anpassningen mot programmets medelfristiga mål i stort sett i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att anpassningen bör vara större under goda ekonomiska tider, men kan vara lägre under sämre ekonomiska tider. Inte desto mindre är 2007 ett år som utgör ett tydligt avsteg från det medelfristig målet för de offentliga finanserna i goda ekonomiska tider, vilket inte är förenligt med stabilitets- och tillvästpakten. En starkare strukturell anpassningsplan med tyngdpunkten för åtgärderna i början av programperioden vore lämplig för att stödja en stabil makroekonomisk konvergensprocess och för att minska risker för en obalanserad ekonomisk tillväxt.

11. Enligt stabilitets- och tillväxtpakten bör man, när man skall fastställa anpassningsplanen mot det medelfristiga målet, ta hänsyn till ”omfattande strukturreformer” som har en påvisbar effekt på de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. Den finanspolitiska strategi på medellång siktsom presenteras i programmet innebär för 2007 en tillfällig avvikelse från anpassningsplanen mot det medelfristiga målet. I programmet konstateras att den pågående pensionsreformen gradvis kommer att reducera socialförsäkringsavgifternas bidrag i saldot för de offentliga finanserna och att bidraget till pensionsordningen inom den andra pelaren kommer att öka från 0,4 % av BNP 2006 till 1,7 % av BNP senast 2009. Den försämring av det strukturella saldot som förutses i programmet, justerat för effekterna av det stegvisa genomförandet av pensionsreformen, beräknas komma att uppgå till ½ % av BNP 2007 och därefter följas av förbättringar på 1½ % 2008 respektive 1¼ % 2009. Trots att nettokostnaden för pensionsreformen får beaktas vid bedömningen av anpassningsplanen mot det medelfristiga målet för de offentliga finanserna, är anpassningen 2007, även om hänsyn tas till sådana kostnader, inte förenlig med pakten. Hälso- och sjukvårdsreformen och de offentliga investeringsprojekt som nämns i programmet kan å andra sidan inte anses utgöra strukturella reformer som kan ligga till grund för en tillfällig avvikelse, eftersom dessa åtgärder inte är tillräckligt specificerade och de betydande gynnsamma effekterna på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet inte redovisas i programmet.

12. Den offentliga bruttoskulden beräknas ha uppgått till 10,7 % av BNP 2006, vilket är långt under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 1,3 procentenheter under programperioden för att komma ned till 9,4 % av BNP senast år 2009.

13. De långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna av befolkningens åldrande är i Lettland lägre jämfört med genomsnittet i EU, och de åldersrelaterade utgifterna, som andel av BNP, beräknas minska under de följande decennierna, bland annat till följd av pensionsreformens utgiftsdämpande effekter. Den nuvarande nivån på bruttoskulden i Lettland är mycket låg och den planerade förbättringen av de offentliga finanserna i strukturella termer i uppdateringen av konvergensprogrammet skulle bidra till att stävja riskerna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. På det hela taget förefaller risken för de offentliga finansernas hållbarhet vara låg i Lettland.

14. Konvergensprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 av genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den medelfristiga strategin för de offentliga finanserna. Vidare ges vissa uppgifter om de direkta budgetkostnaderna eller budgetbesparingarna av de större reformer som presenteras i det nationella reformprogrammet, och konvergensprogrammets beräkningar av de offentliga finanserna tar uttryckligen hänsyn till effekterna på de offentliga finanserna av de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärderna i konvergensprogrammet verkar ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. I synnerhet förutses i båda programmen en betydande ökning av de offentliga inventeringarna, och i konvergensprogrammet beskrivs närmare vilka åtgärder som planeras för att förbättra de offentliga finansernas institutionella ram, däribland införandet av flerårsbudgetering.

15. Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer endast delvis med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Särskilt den planerade finanspolitiska inriktningen bidrar inte till att tillräckligt främja en mer hållbar betalningsbalansställning.

16. När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram innehåller programmet samtliga obligatoriska uppgifter och de flesta av de frivilliga uppgifterna[7]. Det finns dock vissa oförenligheter med avseende på den standardiserade tabell 2.

Sammantaget är slutsatsen att den försämrade ställningen för de offentliga finanserna under 2007 inte ligger i linje med en stabilitetsbefrämjande finanspolitik som syftar till att säkerställa hållbar konvergens, inklusive genom att minska obalanserna i de utrikes affärerna och dämpa inflationen. Under de påföljande åren beräknas i programmet framsteg göras i riktning mot det medelfristiga målet mot bakgrund av starka tillväxtutsikter, men målen för de offentliga finanserna är inte ambitiösa och det finns risker förenade med att uppnå dem från och med 2008.

Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Lettland att göra följande:

(i) Minska riskerna för makroekonomisk instabilitet genom att uppnå ett väsentligt bättre mål för de offentliga finanserna år 2007 och snarast möjligt anta åtgärder – som en del i en mer heltäckande reformstrategi – för att nå längre i konsolideringen av de offentliga finanserna än det medelfristiga målet under kommande år.

(ii) Upprätta en tydligare och mer bindande medelfristig ram för planering och kontroll av de offentliga finanserna.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Real BNP (förändring i %) | KP jan 2007 | 10,2 | 11,5 | 9,0 | 7,5 | 7,5 |

KOM nov. 2006 | 10,2 | 11,0 | 8,9 | 8,0 | Uppgift saknas |

KP nov. 2005 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 | Uppgift saknas |

HIKP-inflation (i %) | KP jan 2007 | 6,9 | 6,6 | 6,4 | 5,2 | 4,2 |

KOM nov. 2006 | 6,9 | 6,7 | 5,8 | 5,4 | Uppgift saknas |

KP nov. 2005 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 | Uppgift saknas |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | KP jan 20071 | 0,0 | 1,8 | 1,3 | -0,5 | -2,0 |

KOM nov. 20065 | -0,2 | 1,1 | 0,4 | -1,0 | Uppgift saknas |

KP nov. 20051 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 | Uppgift saknas |

Saldo i de offentliga finanserna6 (i % av BNP) | KP jan 2007 | 0,1 | -0,4 | -1,3 | -0,9 | -0,4 |

KOM nov. 2006 | 0,1 | -1,0 | -1,2 | -1,2 | Uppgift saknas |

KP nov. 2005 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 | Uppgift saknas |

Primärt saldo6 (i % av BNP) | KP jan 2007 | 0,7 | 0,2 | -0,8 | -0,4 | 0,1 |

KOM nov. 2006 | 0,7 | -0,4 | -0,7 | -0,7 | Uppgift saknas |

KP nov. 2005 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | Uppgift saknas |

Konjunkturrensat saldo6 (i % av BNP) | KP jan 20071 | 0,1 | -0,9 | -1,7 | -0,8 | 0,2 |

KOM nov. 2006 | 0,2 | -1,3 | -1,3 | -0,9 | Uppgift saknas |

KP nov. 20051 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 | Uppgift saknas |

Strukturellt saldo2 ,6 (i % av BNP) | KP jan 20073 | 0,1 | -0,9 | -1,7 | -0,8 | 0,2 |

KOM nov. 20064 | 0,2 | -1,3 | -1,3 | -0,9 | Uppgift saknas |

KP nov. 2005 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 | Uppgift saknas |

Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | KP jan 2007 | 12,1 | 10,7 | 10,5 | 10,6 | 9,4 |

KOM nov. 2006 | 12,1 | 11,1 | 10,6 | 10,3 | Uppgift saknas |

KP nov. 2005 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 | Uppgift saknas |

Anmärkningar: 1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. 2 Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. 3 Programmet innehåller inga engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder. 4 Kommissionens höstprognos 2006 innehåller inga engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder. 5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 9,3 %, 9,6 %, 9,6 % respektive 9,5 % under perioden 2005–2008. 6Nettokostnaderna för den pågående pensionsreformen (införandet av en andra pelare) har medräknats i underskottet. Kostnaderna uppskattas till 0,3 % av BNP 2005, 0,4 % av BNP 2006, 0,6 % av BNP 2007, 1,3 % av BNP 2008 och 1,5 % av BNP 2009. Den årliga förändring i det strukturella saldot som anges i programmet, justerat för effekterna av det gradvisa genomförandet av pensionsreformen, beräknas bli en försämring med 0,6 % av BNP 2007 och en förbättring med 1,6 % 2008 respektive 1,2 % 2009. Källor: Konvergensprogrammet (KP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: Genomförandet av den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Sedan en ny regering bildats i november 2006, efter det allmänna valet i oktober, lämnades uppdateringen in sex veckor efter tidsfristen den 1 december som fastställts i uppförandekoden.

[7] Särskilt saknas uppgifter om delkomponenterna i stock-/flödesjusteringen och vissa aspekter av de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.