Förslag till rådets direktiv om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i viss industriell verksamhet (97/C 99/02) (Text av betydelse för EES) KOM(96) 538 slutlig - 96/0276 (SYN)

(Framlagt av kommissionen den 18 februari 1997)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 130s 1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 189c i fördraget, och

med beaktande av följande:

1. I Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram om miljön, vilket rådet och företrädare för medlemsstaternas regeringar förenade i rådet antagit genom resolutioner av den 22 november 1973 (1), 17 maj 1977 (2), 7 februari 1983 (3), 19 oktober 1987 (4) och 1 februari 1993 (5) betonas betydelsen av att förhindra och minska luftföroreningar.

2. I resolutionen av den 17 oktober 1987 framhålls vikten av att gemenskapsåtgärderna bl.a. inriktas på att införa lämpliga normer för att säkerställa en hög nivå i fråga om folkhälsa och miljöskydd.

3. Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater har undertecknat protokollet till 1979 års Konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar vilken avser en begränsning av utsläppen av flyktiga organiska föreningar i syfte att minska sina gränsöverskridande flöden och flödena från de därav följande sekundära fotokemiska oxidanterna för att skydda människors hälsa och miljön mot skadeverkningar.

4. Föroreningar förorsakade av flyktiga organiska föreningar i en medlemsstat påverkar ofta luft och vatten i andra medlemsstater. I enlighet med artikel 130 r i fördraget är åtgärder på gemenskapsnivå nödvändiga.

5. På grund av dessa ämnens natur ger användning av organiska lösningsmedel i vissa processer och industrianläggningar upphov till utsläpp av organiska föreningar i luften som kan vara skadliga för folkhälsan. Den kan också bidra till att det lokalt eller gränsöverskridande bildas fotokemiska oxidanter i troposfärens gränsskikt, något som kan skada naturtillgångar av avgörande miljömässig och ekonomisk betydelse och, under vissa exponeringsförhållanden, medföra skadeverkningar för människors hälsa.

6. Den betydande förekomsten av höga troposfäriska ozonkoncentrationer de senaste åren har utlöst en utbredd oro för verkningarna på folkhälsan och miljön.

7. Det krävs därför förebyggande åtgärder för att skydda folkhälsan och miljön mot verkningarna av särskilt skadliga utsläpp från användning av organiska lösningsmedel och för att garantera medborgarna rätten till en ren och hälsosam miljö.

8. Utsläpp av organiska föreningar kan undvikas eller minskas i många processer och anläggningar eftersom potentiellt mindre skadliga ersättningsämnen finns eller kommer att bli tillgängliga inom de närmaste åren. Om lämpliga ersättningar inte finns att tillgå bör andra tekniska åtgärder vidtas för att minska utsläpp i miljön i den utsträckning det är ekonomiskt och tekniskt möjligt.

9. Användningen av organiska lösningsmedel och utsläppen av de organiska föreningar som har de allvarligaste verkningarna på folkhälsan bör minskas i den utsträckning det är tekniskt möjligt.

10. De anläggningar och processer som omfattas av detta direktiv måste alltid registreras, såvida de inte är föremål för ett tillståndsförfarande enligt gemenskapslagstiftningen eller nationell lagstiftning.

11. Eftersom organiska lösningsmedel används i många olika typer av anläggningar och processer måste, förutom de allmänna kraven, särskilda krav fastställas tillsammans med tröskelvärden för storleken på de anläggningar som måste följa detta direktiv.

12. För att uppnå en hög miljöskyddsnivå behöver man i hela gemenskapen fastställa och följa gränsvärden för utsläpp av organiska föreningar och motsvarande driftsvillkor, enligt principen om bästa tillgängliga teknik, i fråga om vissa industrianläggningar och processer där organiska lösningsmedel används.

13. Operatörerna bör minska utsläppen av organiska lösningsmedel, även flyktiga utsläpp, och organiska föreningar. En plan för hantering av lösningsmedel är ett viktigt verktyg för att verifiera detta. Även om planen kan ge vägledning är den inte så långt utvecklad att en gemenskapsmetodik kan fastställas. Kommissionen bör ta hänsyn till hur användningen av sådana planer utvecklas för att i lämpliga fall fastställa en sådan metodik.

14. I vissa fall kan medlemsstaterna befria operatörer från att följa gränsvärdena för utsläpp eftersom andra åtgärder, t.ex. användning av produkter med låg halt av lösningsmedel eller produkter som är fria från lösningsmedel, utgör ett alternativ för att uppnå motsvarande utsläppsminskningar.

15. Befintliga processer och anläggningar måste anpassas så att de inom en lämplig tidsfrist följer de gränsvärden för utsläpp som fastställts för nya anläggningar och processer. Denna tidsfrist bör stämma överens med tidsplanen för att uppfylla bestämmelserna i direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (6).

16. Utsläppsbegränsande åtgärder som vidtas innan direktivet träder i kraft måste beaktas på lämpligt sätt.

17. I många fall kan något mindre stränga krav ställas på små och medelstora, nya och befintliga anläggningar för att upprätthålla deras konkurrenskraft.

18. I befintliga anläggningar måste de delar som genomgår omfattande förändringar uppfylla samma standard som nya anläggningar.

19. Det är nödvändigt att utsläppen övervakas, även med hjälp av mätteknik, för att man skall kunna bedöma masskoncentrationen eller mängden av de föroreningar som får släppas ut i miljön.

20. Medlemsstaterna måste fastställa ett förfarande som skall följas och åtgärder som skall vidtas om gränsvärdena för utsläpp överskrids.

21. Medlemsstaterna måste vidta lämpliga åtgärder för att främja utvecklingen av bästa tillgängliga teknik för att minimera utsläppen av organiska lösningsmedel och organiska föreningar i miljön.

22. Medlemsstaterna måste lämna en rapport till kommissionen om genomförandet av detta direktiv.

23. Vissa medlemsstater kan redan ha vidtagit åtgärder för att minska utsläppen av flyktiga organiska föreningar som inte är förenliga med åtgärderna i detta direktiv. Alternativa metoder för minskning kan eventuellt göra det möjligt att uppnå målet med detta direktiv på ett sätt som är effektivare än att införa enhetliga gränsvärden för utsläpp. Medlemsstaterna kan därför befrias från att följa gränsvärdena för utsläpp om de genomför en nationell plan som inom tidsplanen för genomförandet av detta direktiv medför en minst lika stor minskning av utsläppen av organiska föreningar från dessa processer och industrianläggningar.

24. Kommissionen och medlemsstaterna måste samarbeta för att se till att det sker ett informationsutbyte om genomförandet av detta direktiv och utvecklingen av ersättningsämmen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Syfte och räckvidd

Syftet med detta direktiv är att hindra eller minska de direkta och indirekta verkningarna av utsläpp av flyktiga organiska föreningar i miljön, i synnerhet i luften, och de potentiella riskerna för folkhälsan genom att det fastställs åtgärder och förfaranden som skall genomföras beträffande de industriella verksamheter som definieras i bilaga I till detta direktiv om de bedrivs inom de tröskelområden som anges i bilaga IIIA.

Artikel 2 Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

1. Tillstånd:

Ett förfarande genom vilket den behöriga myndigheten genom ett eller flera skriftliga beslut ger tillstånd att driva en hel anläggning eller delar av en anläggning.

2. Behöriga myndigheter:

Alla myndigheter eller organ som enligt medlemsstaternas rättsliga föreskrifter är ansvariga för genomförandet av de förpliktelser som detta direktiv medför.

3. Inneslutning:

En anläggning som drivs på ett sådant sätt att utsläppen kan samlas upp och följaktligen inte helt förflyktigas.

4. Utsläpp:

Alla utsläpp av ämnen eller beredningar från en anläggning eller process i miljön.

5. Flyktiga utsläpp:

Alla ouppsamlade utsläpp av flyktiga organiska föreningar i luft, mark och vatten och lösningsmedel som finns i produkten, om inte annat anges i bilaga III. Häri ingår de ouppsamlade utsläpp som via fönster, dörrar, ventilationsschakt och liknande öppningar kommer ut i utomhusmiljön.

6. Riktvärde för utsläpp:

En utsläppsbegränsning som i den mån det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart inte bör överskridas.

7. Gränsvärde för utsläpp:

Den största mängden av en gasformig organisk förening eller en grupp gasformiga organiska föreningar som avgaserna från en anläggning innehåller och som inte får överskridas under normala driftsförhållanden. Om inte annat anges i bilaga III skall den beräknas antingen som den totala massan organiskt kol eller som massan av enskilda organiska föreningar i förhållande till avgasvolymen, förutsatt att det råder normala temperatur- och tryckförhållanden. Gasvolymer som tillsätts avgaserna för avkylning eller utspädning skall inte tas med i beräkningen vid bestämmingen av masskoncentrationen av föroreningen i avgaserna.

8. Utsläppskrav:

Alla slag av i siffror uttryckta utsläppskrav med undantag av gränsvärden för utsläpp och gränsvärden eller riktvärden för flyktiga utsläpp.

9. Gränsvärde för flyktiga utsläpp:

Den gräns, uttryckt i procent av lösningsmedlet som tillförs anläggningen, som en mängd av flyktiga organiska föreningar som släpps ut i form av flyktiga utsläpp inte får överskrida.

10. Riktvärde för flyktiga utsläpp:

Den gräns, uttryckt i procent av lösningsmedlet som tillförs anläggningen, som en mängd av flyktiga organiska föreningar som släpps ut i form av flyktiga utsläpp, i den mån det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart, inte får överskrida.

11. Anläggning:

En stationär anordning som utför en eller flera av de verksamheter som anges i bilaga I. Häri ingår de produktionsmaskiner och den tilläggsutrustning som krävs för drift av processen eller processerna inom samma lokaler.

12. Befintlig anlägning:

En anläggning som är i drift eller som, enligt den gällande lagstiftning som gällde före detta direktivs genomförande, hade tillstånd eller enligt den behöriga myndighetens uppfattning var föremål för en fullständig ansökan om tillstånd, förutsatt att den anläggningen tas i drift senast ett år efter dagen för detta direktivs genomförande.

13. Ny anläggning:

En anläggning för vilken en fullständig ansökan om tillstånd lämnas in för första gången efter detta direktivs genomförande eller som tas i drift mer än ett år efter det att direktivet genomförts.

14. Operatör:

En fysisk eller juridisk person som driver eller bestämmer över anläggningen eller som har tilldelats den ekonomiska beslutsrätten i fråga om den tekniska driften om detta föreskrivs i den nationella lagstiftningen.

15. Organisk förening:

En förening som innehåller minst ett element av kol och ett eller flera element av väte, halogener, syre, svavel, fosfor, kisel eller kväve, med undantag av koloxider och oorganiskt kol och bikarbonater.

16. Organiskt lösningsmedel:

En flyktig organisk förening som, utan att genomgå någon kemisk förändring, används ensam eller tillsammans med andra medel för att lösa upp råvaror, produkter eller avfallsprodukter, eller som rengöringsmedel för att lösa upp föroreningar, som lösningsmedel, som förtunningsmedel, eller för justering av viskositeten eller ytspänningen, eller som smidighetsförbättrare eller konserveringsmedel. I detta direktiv skall den andel kreosot som överstiger det tröskelvärde som anges för ångtrycket under det särskilda användningsförhållandet anses som ett organiskt lösningsmedel.

17. Registrering:

Ett förfarande som fastställs i en rättsakt och som innebär att operatören skall anmäla till den behöriga myndigheten att han har för avsikt att driva en anläggning eller proces som omfattas av bestämmelserna i detta direktiv. Den behöriga myndigheten måste bekräfta mottagandet av anmälan.

18. Ämnen:

Kemiska element och deras föreningar, i naturligt tillstånd eller industriframställda, oavsett om de föreligger i fast eller flytande form eller i form av gas eller ånga.

19. Omfattande förändring:

- I fråga om små anläggningar, en ökning av den nominella kapaciteten med mer än 25 %.

- I fråga om anläggningar som omfattas av rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar, gäller den definition som fastställs i det direktivet.

- I fråga om alla andra anläggningar, en ökning av den nominella kapaciteten med mer än 10 %.

20. Flyktig organisk förening:

En organisk förening som vid 293,15 K har ett ångtryck av minst 0,01 kPa eller som har motsvarande flyktighet under rådande användningsförhållanden.

Vissa tekniska termer definieras i bilaga II.

Artikel 3 Förpliktelser för nya anläggningar

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla nya anläggningar som inte har tillstånd enligt direktiv 96/61/EG redan innan de tas i drift registreras eller genomgår ett tillståndsförfarande i fråga om verksamhet inom den räckvidd som definieras i artikel 1 och att de uppfyller kraven som anges i artiklarna 5 till 9 i detta direktiv.

Artikel 4 Förpliktelser för befintliga anläggningar

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa följande:

1. Alla befintliga anläggningar som inte redan har tillstånd enligt direktiv 96/61/EG skall registreras eller genomgå ett tillståndsförfarande senast vid utgången av den tidsfrist som anges i bilaga III B till detta direktiv.

2. Befintliga anläggningar skall uppfylla kraven som anges i artikel 5 till 9 senast den 30 oktober 2007.

3. Om en anläggning genomgår en omfattande förändring eller för första gången faller inom direktivets räckvidd till följd av en omfattande förändring skall den del av anläggningen som genomgår den omfattande förändringen behandlas antingen som en ny anläggning, eller som en befintlig anläggning, förutsatt att anläggningens totala utsläpp inte överskrider de utsläpp som den skulle ha gett upphov till om den behandlats som en ny anläggning.

Artikel 5 Gränsvärden för utsläpp

1. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder, antingen genom specifikation i villkoren för tillstånd eller, för anläggningar som omfattas av ett registreringsförfarande, genom allmänna bindande regler, för att säkerställa att punkt 2 till 9 följs.

2. Alla anläggningar skall följa de gränsvärden för utsläpp, de gränsvärden för flyktiga utsläpp och de andra utsläppskrav som fastställs i bilaga III A eller kraven i den minskningsplan som beskrivs närmare i bilaga III B. Anläggningar som släpper ut de ämnen som specificeras i punkterna 6, 7 och 8 befrias inte från att uppfylla kraven i dessa punkter genom att använda minskningsplanen. Vissa anläggningar som redan använder reningsutrustning den dag som fastställs för detta direktivs genomförande skall beviljas undantag från gränsvärdena för utsläpp i bilaga III A förutsatt att anläggningarnas totala utsläpp inte överskrider de utsläpp som skulle bli följden om samtliga krav i bilaga III A uppfylldes. Räckvidden och arten av detta undantag anges närmare i bilaga III A. Beträffande anläggningar för vilka minskningsplanen inte används skall all reningsutrustning som installeras efter den dag som fastställts för detta direktivs genomförande uppfylla samtliga krav i bilaga III A.

3. I anläggningar där det bedrivs två eller flera verksamheter som var för sig överskrider gränsvärdena i bilaga III A gäller följande:

a) För de ämnen som specificeras i punkterna 6 och 8 skall kraven i dessa punkter uppfyllas för varje enskild process.

b) I fråga om alla andra ämnen

i) skall antingen kraven i punkt 2 uppfyllas för varje enskild process, eller

ii) de totala utsläppen inte överskrida de utsläpp som tillämpningen av punkt i skulle ha medfört.

4. De riktvärden för flyktiga utsläpp som anges i bilaga III A skall följas i den mån det är tekniskt och ekonomiskt möjligt.

5. I de processer och anläggningar för vilka minskningsplanen i bilaga III B inte tillämpas skall driften vara innesluten om detta är tekniskt eller ekonomiskt möjligt. Alla utsläpp från processer och anläggningar som omfattas av detta direktiv skall ske på ett sätt som garanterar folkhälsan och miljön.

6. Ämnen eller preparat som är märkta med riskfraserna R45, R46, R49, R60, R61 på grund av sin halt av flyktiga organiska föreningar som klassificeras som carcinogener, mutagener eller toxiska för reproduktionen enligt rådets direktiv 67/548 EEG (7), skall i möjligaste mån snarast ersättas med mindre skadliga ämnen eller preparat.

7. För betydande utsläpp av de organiska föreningar som avses i punkt 6, dvs. utsläpp där det sammanlagda massflödet av de föreningar som ger upphov till märkningen i punkt 6 är större än eller lika med 10 g/h, skall ett gränsvärde för utsläpp på 2 mg/m³ gälla. Gränsvärdet för utsläpp avser den sammanlagda massan av de enskilda föreningarna.

8. För betydande utsläpp av halogenerade organiska lösningsmedel som är märkta med riskfras R40, dvs. utsläpp där det sammanlagda massflödet av de föreningar som ger upphov till märkningen R40 är större än eller lika med 100 g/h, skall ett gränsvärde för utsläpp på 20 mg/m³ gälla. Gränsvärdet för utsläpp avser den sammanlagda massan av de enskilda föreningarna.

9. Alla lämpliga försiktighetsåtgärder skall vidtas för att minimera utsläppen vid idriftsättning och urdrifttagning.

10. Om en riskbedömning enligt rådets förordning (EEG) nr 793/93 (8) eller rådets direktiv 88/379/EEG (9) utförs i fråga om något av de ämnen som ger upphov till märkning med riskfras R40, R60 eller R61 och som omfattas av bestämmelserna i detta direktiv skall kommissionen, i enlighet med det förfarande som beskrivs i artikel 13 i detta direktiv, överväga slutsatserna av riskbedömningen och i motsvarande grad ändra begränsningen av dessa ämnen.

Artikel 6 Ersättningsämnen

1. Kommissionen skall se till att det på ett administrativt rationellt sätt sker ett informationsutbyte mellan medlemsstaterna och de berörda sektorerna om användning av organiska ämnen och potentiella ersättningsämnen för dessa, för att överväga frågorna om lämplighet och potentiella miljöeffekter och utföra en kostnads- och intäktsanalys av de alternativ som finns i syfte att ställa upp riktlinjer för användning av de material som har de minsta potentiella effekterna på luft, vatten, mark, ekosystem och folkhälsa. Kommissionen skall offentliggöra resultaten av informationsutbytet sektorsvis.

2. Medlemsstaterna skall säkerställa följande:

a) För anläggningar för vilka det krävs ett tillståndsförfarande skall under förfarandet hänsyn tas till riktlinjerna som anges i punkt 1 så att de material som har de minsta potentiella effekterna på luft, vatten, mark och allmän hälsa används.

b) De anläggningar för vilka registrering krävs skall få de riktlinjer som anges i punkt 1.

Artikel 7 Övervakning

Medlemsstaterna skall fastställa lämpliga övervakningsvillkor för utsläpp jämte mätmetoder och mätfrekvens, utvärderingsförfarande och en skyldighet att till behörig myndighet lämna de uppgifter som krävs för kontroll av detta direktivs efterlevnad. Utsläpp från skorstenar som är försedda med reningsutrustning och som vid det slutliga utsläppsstället släpper ut sammanlagt mer än 10 kg/h av organiskt kol (fastställt som ett glidande medelvärde under 8 timmar) skall dock mätas kontinuerligt.

Artikel 8 Kontroll av överensstämmelse med gränsvärdena för utsläpp

1. Överensstämmelse med artikel 5.7 och 5.8 skall bedömas utifrån masskoncentrationen av varje enskild organisk förening. I alla övriga fall skall överensstämmelsen bedömas utifrån den totala massan av utsläppt organiskt kol.

2. För kontinuerliga mätningar skall de gränsvärden för utsläpp som fastställs i artikel 5 och bilaga III A anses uppfyllda om

a) inget av de glidande medelvärdena under 8 timmars normal drift överskrider gränsvärdena för utsläpp,

b) inget av de glidande timmedelvärdena överskrider det fastställda gränsvärdet för utsläpp med mer än en faktor på 1,5.

Vid beräkning av de värden som anges i punkt a skall endast de perioder då normal drift av anläggningarna eller processerna verkligen pågår tas med i beräkningen.

3. Vid periodiska mätningar skall tre avläsningar utföras vid varje mättillfälle och tiden mellan mättillfällena får inte vara längre än 24 månader. Överensstämmelse med de gränsvärden för utsläpp som fastställs i artikel 5 och i bilaga III A skall anses uppnådd om inget av de gällande slumpvis mätta värdena överskrider gränsvärdet för utsläpp. Överensstämmelsen skall kontrolleras på nytt efter en omfattande förändring.

4. Överensstämmelse med följande skall på ett tillfredsställande sätt kunna visas för den berörda myndigheten:

- Gräns- och riktvärden för flyktiga utsläpp.

- Kraven i minskningsplanen i bilaga III B.

- Bestämmelserna i artikel 5.3.

- Utsläppskrav, uttryckta i utsläpp av lösningsmedel per produktenhet.

I bilaga IV ges en orientering om de planer för hantering av lösningsmedel som används för att påvisa överensstämmelse med dessa parametrar.

5. Kommissionen skall organisera ett informationsutbyte om användning av planer för hantering av lösningsmedel, på grundval av de uppgifter beträffande genomförandet av detta direktiv som har samlats in under de tre närmaste åren efter det datum som fastställts för direktivets genomförande. På grundval av resultaten av informationsutbytet skall kommissionen, i enlighet med det förfarande som beskrivs i artikel 13 i detta direktiv, vid behov ändra denna artikel och bilaga IV.

Artikel 9 Bristande efterlevnad

1. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa följande om det konstateras att kraven i detta direktiv inte är uppfyllda:

a) Operatören skall meddela den behöriga myndigheten och vidta åtgärder för att se till att kraven åter uppfylls snarast möjligt.

b) Drift av anläggningen skall om det är nödvändigt förbjudas.

2. Om målen i en överenskommen nationell plan inte uppnås skall medlemsstaten se till att de industrisektorer som inte uppfyller sina åligganden och skyldigheter enligt planen följer utsläppsbegränsningar av det slag som fastställs i artikel 5.2, 5.3 och 5.4 samt bilaga III, genom vilka det säkerställs att dessa åligganden och skyldigheter uppfylls, och att åtminstone bestämmelserna i artikel 5.2, 5.3 och 5.4 samt bilaga III uppfylls. Denna överensstämmelse skall uppnås inom samma tidsram som gäller för andra anläggningar av samma typ eller inom två år efter det att den bristande överensstämmelsen konstaterats, beroende på vilket som sker sist.

Artikel 10 Informationssystem och rapportering

1. Medlemsstaterna skall vart tredje år informera kommissionen om genomförandet av detta direktiv, i form av sektorsrapport som även skall omfatta andra relevanta gemenskapsdirektiv. Rapporten skall sammanställas med utgångspunkt från en enkät eller mall som utformats av kommissionen i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 6 i rådets direktiv 91/692/EEG (10). Enkäten eller mallen skall sändas till medlemsstaterna senast sex månader före början på den period som omfattas av rapporten. Rapporten skall överlämnas till kommissionen inom nio månader efter utgången av den treårsperiod som omfattas av rapporten. Medlemsstaterna skall offentliggöra de sammanställda rapporterna samtidigt som de lämnas till kommissionen om inte annat sägs i de restriktioner som fastställs i artikel 3.2 och 3.3 i rådets direktiv 90/313/EEG (11). Den första rapporten skall omfatta perioden 2000 till 2003.

2. De uppgifter som lämnas enligt punkt 1 skall särskilt omfatta följande:

a) Närmare uppgifter om tillstånd och registreringar som utfärdats enligt detta direktiv.

b) Närmare uppgifter om i vilken grad kraven i artikel 5.2, 5.3 och 5.4 och bilaga III eller kraven i artikel 12 har uppfyllts.

c) Uppgift om att kraven i artikel 5.6 och 5.8 är uppfyllda.

Artikel 11 Allmänhetens tillgång till information

1. Utan att det hindrar tillämpningen av direktiv 90/313/EEG skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att ansökningar om tillstånd för nya anläggningar eller för omfattande förändringar är tillgängliga för allmänheten under tillräckligt lång tid så att synpunkter kan lämnas på dessa innan den behöriga myndigheten fattar något beslut. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 96/61/EG ingår det ingen skyldighet att anpassa informationen för allmänt bruk.

Även det beslutet skall vara tillgänglig för allmänheten tillsammans med minst ett exemplar av tillståndet och eventuella senare uppdateringar.

För anläggningar för vilka det krävs registrering skall registret och de gällande allmänna föreskrifterna lämnas ut till allmänheten.

2. Resultaten av den övervakning av utsläpp som krävs enligt de tillstånds- eller registreringsvillkor som avses i artikel 7 och som finns hos den behöriga myndigheten skall lämnas ut till allmänheten.

3. Om inte annat följer av de restriktioner som fastställs i artikel 3.2 och 3.3 i direktiv 90/313/EEG, beträffande skälen till att de offentliga myndigheterna avslår en begäran om uppgifter, inklusive affärshemligheter, skall punkterna 1 och 2 gälla.

Artikel 12 Nationella planer

1. Medlemsstaterna kan fastställa och genomföra nationella planer för minskning av utsläpp från de processer och industrianläggningar som omfattas av artikel 1. De årliga utsläppen av flyktiga organiska föreningar från anläggningar som omfattas av detta direktiv skall genom dessa planer fram till 30 oktober 2007 minska med minst samma mängd som skulle ha varit fallet om gränsvärdena för utsläpp enligt artikel 5.2, 5.3 och 5.4 samt bilaga III tillämpades.

En medlemsstat som gör detta skall befrias från att genomföra de gränsvärden för utsläpp som fastställs i artikel 5.2, 5.3 och 5.4 samt bilaga III.

2. Planen skall innehålla en förteckning över de rättsliga åtgärder som vidtagits eller kommer att vidtas för att säkerställa att det mål som anges i punkt 1 uppnås, liksom närmare detaljer om övervakningsmekanismen för den föreslagna planen. Den skall också innehålla bindande etappmål för minskning, mot vilka de framsteg som görs att nå målet kan mätas.

3. Medlemsstaterna skall lämna ett exemplar av planen till kommissionen senast den dag som fastställts för direktivets genomförande. Handlingar som gör det möjligt att kontrollera att målet i punkt 1 kommer att uppnås liksom alla andra handlingar som kommissionen särskilt begär skall bifogas planen.

4. Medlemsstaterna skall utse en nationell myndighet som skall samla in och utvärdera den information som krävs enligt punkt 3 och genomföra den nationella planen.

5. Om kommissionen, då den granskar planen eller de lägesrapporter som en medlemsstat lämnat enligt artikel 10, inte är övertygad om att målet med programmet kommer att uppnås inom föreskriven tid skall den underrätta medlemsstaten och kommittén som avses i artikel 13 om sin ståndpunkt och motiveringen för denna inom sex månader från det att planen eller rapporten tagits emot. Medlemsstaten skall sedan, inom tre månader, anmäla till kommissionen de korrigerande åtgärder den kommer att vidta för att säkerställa att målet uppnås.

6. Om kommissionen, i fråga om den ursprungliga planen, inom sex månader från anmälan av de korrigerande åtgärderna, beslutar att åtgärderna inte är tillräckliga för att säkerställa att målet med planen uppnås inom föreskriven tid måste medlemsstaten uppfylla kraven i artikel 5.2, 5.3 och 5.4 samt bilaga III inom den tidsfrist som fastställs i direktivet för befintliga anläggningar och inom 12 månader från dagen för kommissionens beslut för nya anläggningar.

Artikel 13 Rådgivande kommittén

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 19 första stycket i direktiv 96/61/EG (nedan kommittén) och som fungerar enligt samrådsförfarandet.

2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till atgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning.

Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet.

Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats.

Artikel 14 Sanktioner

Medlemsstaterna skall bestämma vilka sanktioner som skall gälla vid överträdelser av de nationella bestämmelser som fastställts med avseende på detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att de skall genomföras. De sanktioner som bestäms skall vara verksamma, proportionerliga och preventiva. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast vid den tidpunkt som nämns i artikel 15 och eventuella ändringar av dessa snarast möjligt.

Artikel 15 Genomförande

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, förordningar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1999. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

2. Dessa lagar, förordningar och andra författningar skall innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 16 Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 17 Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT nr C 112, 20.12.1973, s. 1.

(2) EGT nr C 139, 13.6.1977, s. 1.

(3) EGT nr C 46, 17.2.1983, s. 1.

(4) EGT nr C 328, 7.12.1987, s. 1.

(5) EGT nr C 138, 1.2.1993, s. 1.

(6) EGT nr L 257, 10.10.1996, s. 26.

(7) EGT nr 196, 16.8.1967, s. 1.

(8) EGT nr L 84, 5.4.1993, s. 1.

(9) EGT nr L 187, 16.7.1988, s. 14.

(10) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48.

(11) EGT nr L 158, 23.6.1990, s. 56.

BILAGA I

RÄCKVIDD

Typer av industriprocesser som avses i artikel 1. I samtliga fall ingår rengöring av utrustningen i processen, men inte rengöring av produkten.

Limbeläggning:

- Alla processer genom vilka lim anbringas på en yta, med undantag av limbeläggning och laminering i samband med tryckprocesser.

Ytbeläggningsprocesser:

- Alla processer genom vilka ett enkelt eller flera sammanhängande beläggningsskikt anbringas på följande:

- Fordon enligt nedanstående förteckning:

- Nya bilar, definierade som fordon av kategori M1 i direktiv 70/156/EEG och kategori N1, förutsatt att de lackeras i samma anläggning som fordon av kategori M1.

- Förarhytter och alla tillhörande höljen till teknisk utrustning i fordon av kategori N2 och N3 i direktiv 70/156/EEG.

- Lastbilar och skåpbilar, definierade som fordon av kategori N1, N2 och N3 i direktiv 70/156/EEG, dock utan förarhytter.

- Bussar, definierade som fordon av kategori M2 och M3 i direktiv 70/156/EEG.

- Metall- eller plastytor.

- Träytor.

- Textil-, väv-, folie- och pappersytor.

- Läder.

Hit räknas inte beläggning av substrat med metall genom elektroforesisk och kemisk sprayteknik. Om samma artikel under beläggningen också trycks anses tryckningen som en del av beläggningsprocessen. Tryckning som sker separat ingår däremot inte.

Bandlackering:

- Alla processer där bandstål, rostfritt stål, belagt stål, kopparlegeringar eller aluminiumband beläggs med ett filmbildande skikt eller laminat i en kontinuerlig process.

Förädling av naturgummi eller syntetiskt gummi:

- Blandning, malning, kalandrering, extrudering och vulkanisering av naturgummi eller syntetiskt gummi och kompletterande förfaranden genom vilka naturgummi eller syntetiskt gummi förädlas till en färdig produkt.

Kemtvätt:

- Alla processer i vilka flyktiga organiska föreningar används för att avlägsna föroreningar från följande konsumtionsvaror: päls, läder, dunfjädrar, textilvaror eller andra föremål av fibrer.

Impregnering av träytor:

- Alla processer genom vilka virke ges ett skyddsskikt.

Framställning av beläggning, lacker, tryckfärg och lim

- Framställning av ovanstående slut- och mellanprodukter, om de senare framställs i samma anläggning, genom att blanda pigment, hartser och lim med organiska lösningsmedel eller annat bärarmaterial, inbegripet dispergering och predispergering, justering av viskositet och ton och emballering av slutprodukten.

Framställning av farmaceutiska produkter:

- Kemisk syntes, fermentering, extrahering, formulering och färdigställande av farmaceutiska produkter och mellanprodukter.

Tryckning:

- En reproduktionsprocess för text eller bilder genom vilken tryckfärger med hjälp av en bildbärare överförs till en yta av önskad typ. I processen ingår tillhörande lackerings-, beläggnings- eller lamineringsteknik. Endast följande underprocesser omfattas av detta direktiv:

Flexografi - en tryckprocess i vilken det används en bildbärare av gummi eller elastiska polymerer på vilken färgerna på färgbäraren är upphöjda, tillsammans med flytande tryckfärger som torkar genom avdunstning.

Rulloffset med heatset-torkning - en rulltryckprocess i vilken det används en bildbärare där färgbäraren och fuktbäraren ligger i samma nivå. Rulltryckning innebär att materialet som skall tryckas matas in i maskinen från en rulle och inte som separata ark. Fuktbäraren är behandlat så att den absorberar vatten och alltså är färgavvisande. Färgbäraren är behandlad så att den tar upp färgen och överför den till den yta som skall tryckas. Det tryckta materialet torkas genom avdunstning i en varmluftsugn.

Laminering i samband med tryckning - vidhäftning av två eller flera flexibla material för framställning av laminat.

Flerfärgstryck - rotogravyr för tryckning av tidskrifter, broschyrer, kataloger och liknande produkter med hjälp av toluenbaserade tryckfärger.

Rotogravyr - en tryckprocess i vilken det används en cylindrisk bildbärare där färgbäraren är nedsänkt under fuktbäraren tillsammans med flytande tryckfärger som torkar genom avdunstning. Fördjupningarna fylls med färg och överskottsfärgen avlägsnas från fuktbäraren innan tryckytan kommer i kontakt med cylindern och färgen i fördjupningarna avsätts på denna.

Rotationsscreentryck - en rulltryckprocess i vilken färgen överförs till tryckytan genom att den pressas genom en finmaskig bildbärare med porös struktur, där färgbäraren har öppningar och fuktbäraren är täckt. I processen används endast flytande färger som torkar genom avdunstning. Rulltryckning innebär att materialet som skall tryckas matas in i maskinen från en rulle och inte som separata ark.

Lackering - en process i vilken lack eller ett limskikt anbringas pa ett flexibelt material för senare förslutning av emballaget.

Ytrengöring:

- Alla processer, med undantag av kemtvätt men inbegripet avfettning, där föroreningar på materialytor avlägsnas med hjälp av organiska lösningsmedel. En rengöringssprocess i vilken det ingår ett eller flera rengöringssteg före eller efter ett annat bearbetningssteg skall betraktas som en enda ytrengöringsprocess. Denna process gäller rengöring av produkter men inte rengöring av processutrustning.

Utvinning av vegetabiliska oljor och raffinering av fetter och vegetabiliska oljor:

- Utvinning av vegetabiliska oljor från fröer och andra vegetabiliska ämnen, beredning av torra återstoder för framställning av djurfoder, rening av fetter och vegetabiliska oljor utvunna ur fröer eller vegetabiliska eller animaliska ämnen.

Fordonsreparationslackering (1)

- All lackering av ett vägfordon enligt definitionen i direktiv 70/156/EEG, eller delar av detta fordon, till följd av reparation, underhåll eller dekoration som sker i andra anläggningar än tillverkningen, liksom ursprunglig lackering av ett fordon med produkter som är avsedda för reparationslackering om detta sker på annan plats än den ursprungliga produktionslinjen.

Beläggning av lindningstråd:

- Beläggning av metalledare som används för lindning av spolar till transformatorer och motorer, osv.

Trä- och plastlaminering

- Vidhäftning av trä eller plast för framställning av laminat.

(1) Kommissionen skall pröva tillvägagångssätt för reglering av denna sektor genom föreskrifter för de produkter som används, varigenom denna sektor inte längre skulle omfattas av detta förslag utan regleras på annat sätt.

BILAGA II

DEFINITIONER

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

Lim:

- Alla beredningar, inklusive alla organiska lösningsmedel eller beredningar som innehåller organiska lösningsmedel för att kunna anbringas, som används för att sammanfoga enskilda delar av en framställd produkt.

Halogenerat organiskt lösningsmedel:

- Ett organiskt lösningsmedel innehållande minst en halogenatom per molekyl.

Beläggning:

- Alla beredningar, inklusive alla organiska lösningsmedel eller beredningar som innehåller organiska lösningsmedel för att kunna anbringas, som används för att uppnå en dekorativ, skyddande eller annan funktionell effekt på en yta.

Konsumtion:

- Den totala mängden organiska lösningsmedel som tillförs en anläggning eller process per kalenderår eller annan 12-månadersperiod, borträknat alla flyktiga organiska föreningar som återvinns för förnyad användning.

Tryckfärg:

- En beredning, inklusive alla organiska lösningsmedel eller beredningar som innehåller organiska lösningsmedel för att kunna anbringas, som används i en tryckprocess för att trycka text eller bilder på en yta.

Glidande medelvärde under åtta timmar:

- Beräkning, en gång i timmen, av det aritmetiska medelvärdet för alla giltiga avläsningar som utförts under de föregående 8 timmarna av normal drift och beräknats efter varje 8-timmarsperiod av normal drift.

Nominell kapacitet:

- Den största massan av organiska lösningsmedel som används i en anläggning, fördelad över en dag, om anläggningen drivs under normala förhållanden motsvarande den produktion för vilken den är konstruerad.

Normal drift:

- All tid en anläggning eller process är i funktion, med undantag av när anläggningen tas i eller ur drift eller processen startas eller stoppas och underhåll av utrustning.

Beredning:

- Blandningar eller lösningar av två eller flera ämnen.

Återanvändning av organiska lösningsmedel:

- Användning av organiska lösningsmedel som återvunnits från en anläggning i tekniskt eller kommersiellt syfte, även om de används som bränsle, om detta på ett tillfredsställande sätt kan visas för den behöriga myndigheten, såvida inte dessa återvunna organiska lösningsmedel behandlas som avfall.

Standardförhållanden:

- En temperatur av 273,15 Kelvin och ett tryck av 101,3 KPa.

Idriftsättning och urdrifttagning:

- Förlopp då en process, en apparat eller en tank tas i eller ur funktion eller försätts i beredskapsläge. Regelbundna svängningsfaser i en process skall inte anses som idriftsättning eller urdrifttagning.

Små anläggningar:

- Anläggningar som omfattas av punkterna 6, 11 eller 12 i bilaga III A eller de nedre tröskelvärdena i punkterna 1, 3, 4, 5, 8, 10, 13, 16 eller 18 i bilaga III A.

Lack:

- En genomskinlig beläggning.

Avgaser:

- Det slutliga utsläppet av gaser som innehåller organiska föreningar eller andra föroreningar från en skorsten eller reningsutrustning till luften. Det volymetriska gasflödet skall uttryckas i m³/h under standardförhållanden.

BILAGA III

A. TRÖSKELVÄRDEN OCH GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP

>Plats för tabell>

Undantag från artikel 5.2

Anläggningar som enligt ovanstående tabell måste uppfylla gränsvärden för utsläpp på 75 mgC/m³ eller 100 mgC/m³ och som är utrustade med reningsutrustning som uppfyller ett gränsvärde för utsläpp på 150 mgC/m³ och som togs i drift efter 1994 undantas från gränsvärdena för utsläpp i tabellen förutsatt att de totala utsläppen från anläggningen inte överstiger de utsläpp som skulle ha varit fallet om samtliga krav i ovanstående tabell uppfyllts.

Fordonslackeringsindustrin

Gränsvärdena för utsläpp uttrycks i gram utsläppta lösningsmedel i förhållande till produktens kvadratmeteryta.

Ytan på en produkt som nämns i nedanstående tabell definieras på följande sätt:

- Den yta som beräknas på den totala med elektroforesisk teknik behandlade ytan och ytan på delar som eventuellt tillkommer i senare skeden av beläggningsprocessen och som beläggs med samma material som används för den berörda produkten, eller den totala ytan på den produkt som ytbehandlas i anläggningen.

Ytan på den elektroforesiskt behandlade ytan beräknas med hjälp av följande formel:

>NUM>2 × produkthöljets totalvikt

>DEN>metallplåtens genomsnittstjocklek × metallplåtens täthet

Denna metod skall också användas för andra ytbehandlade plåtdelar.

Datorstödd konstruktion eller andra motsvarande metoder skall användas för beräkning av ytan på tillkommande delar eller den totala ytan som beläggs i anläggningen.

Det totala gränsvärdet för utsläpp i nedanstående tabell gäller alla processteg som utförts i samma anläggning genom elektroforesisk beläggning eller någon annan beläggningsprocess, inklusive den avslutande vaxningen och poleringen av ytskiktet och lösningsmedel som används vid rengöring av processutrustningen. Gränsvärdet uttrycks som den totala massan av organiska lösningsmedel per m² av den belagda produktens totala yta.

>Plats för tabell>

Anläggningar för fordonslackering i vilka lösningsmedelskonsumtionen ligger under de tröskelvärden som anges i ovanstående tabell skall uppfylla kraven för fordonsreparationslackering i bilaga IIIA.

B. MINSKNINGSPLAN

1. Principer

Syftet med minskningsplanen är att göra det möjligt att genom andra åtgärder minska utsläppen i lika hög grad som om gränsvärdena tillämpades. Genom planens utformning tas det hänsyn till följande fakta:

i) Om ersättningsämnen som har en låg halt av lösningsmedel eller inte innehåller några lösningsmedel alls fortfarande är under utveckling måste operatören ges en frist för att genomföra sina minskningsplaner.

ii) Referenspunkten för minskade utsläpp bör i så stor utsträckning som möjligt motsvara de utsläpp som skulle ha skett om ingen åtgärd för minskning hade vidtagits.

Följande plan skall användas för anläggningar för vilka en konstant halt av fasta ämnen kan antas och tillämpas för att fastställa referenspunkten för minskade utsläpp. Om följande metod visar sig olämplig kan den behöriga myndigheten använda en alternativ undantagsplan genom vilken de här framlagda principerna uppnås på ett för myndigheten tillfredsställande sätt.

2. Genomförande

i) Operatören skall presentera en minskningsplan för utsläpp som särskilt omfattar minskningar av den genomsnittliga halten av tillförda lösningsmedel eller en höjning av effektiviteten vid användandet av fast ämnen för att uppnå en minskning av de totala utsläppen från anläggningen till en bestämd procentsats av de årliga referensutsläppen, det så kallade utsläppsmålet. Detta måste ske inom följande tidsram:

>Plats för tabell>

ii) Det årliga referensutläppet beräknas på följande sätt:

a) Den total massan av fasta ämnen i den årligen konsumerade mängden beläggning eller tryckfärg, lack eller lim bestäms.

b) De årliga referensutsläppen beräknas genom att multiplicera den massa som bestämts i punkt a med motsvarande faktor i nedanstående tabell. De behöriga myndigheterna kan anpassa dessa faktorer för enskilda anläggningar med hänsyn till en påvisad effektivitetsökning i användandet av fast ämnen.

>Plats för tabell>

iii) Utsläppmålet är lika med det årliga referensutsläppet multiplicerat med en procentsats motsvarande

- (gränsvärdet för flyktiga utsläpp + 15) för anläggningar som omfattas av punkt 6 och det lägre tröskelvärdet för punkterna 8 och 10 i bilaga IIIA,

- (gränsvärdet för flyktiga utsläpp + 5) för alla andra anläggningar.

iv) Kraven är uppfyllda om den faktiska konsumtion av lösningsmedel som fastställs enligt planen för hantering av lösningsmedel är mindre än eller lika med utsläppsmålet.

BILAGA IV

PLAN FÖR HANTERING AV LÖSNINGSMEDEL

1. Inledning

Denna bilaga innehåller riktlinjer för upprättandet av en plan för hantering av lösningsmedel. Den omfattar en definition av de gällande principerna (punkt 2) och ramarna för massbalansen (punkt 3) samt riktlinjer för verifiering av överensstämmelse med kraven (punkt 4).

2. Principer

Syftet med planen för hantering av lösningsmedel är följande:

i) Att verifiera överensstämmelse med kraven enligt artikel 8.4.

ii) Att definiera framtida minskningsalternativ.

iii) Att göra uppgifter om lösningsmedelskonsumtionen, utsläpp av lösningsmedel och överensstämmelse med kraven i detta direktiv tillgängliga för allmänheten.

3. Definitioner

Följande definitioner utgör ramen för bestämning av massbalans.

Tillförda organiska lösningsmedel (input):

I1. Mängden organiska lösningsmedel eller mängden av dessa i inköpta beredningar som tillförs processen under den tidsperiod för vilken massbalansen bestäms.

I2. Mängden organiska lösningsmedel eller mängden av dessa i återvunna och återanvända beredningar som tillförts processen (det återvunna lösningsmedlet räknas varje gång det tillförs processen).

Utsläppta organiska lösningsmedel (output):

O1. Uppsamlade organiska lösningsmedel eller organiska föreningar förorsakade av lösningsmedelskonsumtion som släppts ut från skorstenar eller reningsutrustningar.

O2. Förlust av organiska lösningsmedel i vatten, med hänsyn till behandlingen av spillvatten, om detta är lämpligt vid beräkningen av O5.

O3. Mängden organiska lösningsmedel som blir kvar som förorening eller återstoder i produkter som uppstår ur processen.

O4. Utsläpp av ouppsamlade organiska lösningsmedel i luften. I dessa utsläpp ingår vanlig rumsventilation som släpps ut i miljön genom fönster, dörrar, ventilationsschakt och liknande öppningar.

O5. Förlust av organiska lösningsmedel eller organiska föreningar på grund av kemiska eller fysiska reaktioner (t.ex. sådana som destruerats genom förbränning eller annan behandling av avgaser eller spillvatten eller samlats upp, t.ex. genom adsorption, förutsatt att de inte omfattas av O6, O7 eller O8).

O6. Organiska lösningsmedel som ingår i uppsamlat avfall.

O7. Organiska lösningsmedel eller organiska lösningsmedel som ingår i beredningar och som har ett kommersiellt värde.

O8. Organiska lösningsmedel som ingår i beredningar som återvunnits för återanvändning, förutsatt att de inte omfattas av O7.

O9. Organiska lösningsmedel som deponeras i marken.

4. Riktlinjer för användning av planen för hantering av lösningsmedel för verifiering av överensstämmelse med kraven.

Det sätt på vilket planen för hantering av lösningsmedel kommer att användas beror på det särskilda krav som skall verifieras enligt följande:

i) Verifiering av överensstämmelse med minskningsalternativet i bilaga IIIB, med ett gränsvärde för utsläpp uttryckt i utsläpp av lösningsmedel per produktenhet, och med kraven i artikel 5.2 ii.

a) För alla processer för vilka bilaga IIIB tillämpas bör planen för hantering av lösningsmedel göras upp årligen för att fastställa konsumtionen. Konsumtionen kan beräknas enligt följande ekvation:

C = I1 - O8

Parallellt med denna bör de fasta ämnen som används vid beläggning beräknas för att få fram det årliga referensutsläppet och utsläppsmålet.

b) För bedömning av överensstämmelse med ett gränsvärde för utsläpp uttryckt i utsläpp av lösningsmedel per produktenhet bör planen för hantering av lösningsmedel göras upp årligen för bestämning av utsläppen. Utsläppen kan beräknas enligt följande ekvation:

E = F + O1

där F är de flyktiga utsläppen enligt definitionen i punkt ii a nedan. Utsläppssiffran delas sedan med motsvarande produktparameter.

c) För bedömning av överensstämmelse med kraven i artikel 5.2 ii bör planen för hantering av lösningsmedel göras upp årligen för bestämning av de totala utsläppen från alla berörda processer, varefter den siffran jämförs med de totala utsläpp som skulle ha blivit följden om kraven i bilaga III hade uppfyllts individuellt för varje process.

ii) Bestämning av flyktiga utsläpp för jämförelse med rikt- och gränsvärdena i bilaga IIIA:

a) Metodik

De flyktiga utsläppen kan beräknas enligt följande ekvation:

F = I1 - O1 - O5 - O6 - O7 - O8

Denna mängd kan bestämmas genom direkt mätning av mängderna. Alternativt kan en motsvarande beräkning utföras på annat sätt, t.ex. med hjälp av processens uppsamlingskapacitet.

Gränsvärdet för flyktiga utsläpp uttrycks som en del av de tillförda organiska lösningsmedlen som kan beräknas enligt följande ekvation:

I = I1 + I2

b) Frekvens

De flyktiga utsläppen från en del av en anläggning kan bestämmas genom punktvisa men omfattande mätningar. Mätningarna behöver sedan inte upprepas förrän det görs ändringar av utrustningen. Om inte varje individuell anläggningsdel uppfyller gränsvärdena för flyktiga utsläpp bör dock en plan för hantering av lösningsmedel göras upp årligen för anläggningen i dess helhet för att säkerställa att gränsvärdet för flyktiga utsläpp iakttas.