Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk) /* KOM/2011/0651 slutlig - 2011/0295 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Genom direktiv 2003/6/EG[1] om marknadsmissbruk, som antogs i början av 2003, infördes en övergripande ram för att ta itu med insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (tillsammans benämnda marknadsmissbruk). Direktivet syftar till att öka investerarnas förtroende och marknadens integritet genom att göra det förbjudet för personer som besitter insiderinformation att handla med relaterade finansiella instrument och genom att förbjuda marknadspåverkan genom t.ex. spridande av falsk information eller rykten eller handel som låser fast priserna på onormala nivåer. Betydelsen av marknadens integritet har blivit tydligt i den rådande globala ekonomiska och finansiella krisen. Därför har G20-gruppen enats om att stärka den finansiella övervakningen och regleringen för att upprätta en ram av internationellt accepterad hög standard. I enlighet med G20-resultaten rekommenderade högnivågruppen för finansiell tillsyn i EU att ett sunt företagsramverk för den finansiella sektorn måste bygga på ett starkt övervaknings- och påföljdssystem[2]. I sitt meddelande Effektiva, säkra och solida derivatmarknader åtog sig kommissionen att utvidga de relevanta bestämmelserna i direktivet om marknadsmissbruk till att omfatta derivatmarknaderna på ett heltäckande sätt[3]. Betydelsen av ett effektivt regelverk för transaktioner med OTC-derivat har betonats i diskussionerna i olika internationella forum som G20 och IOSCO liksom i det amerikanska finansdepartementets program för finansiell reform. I kommissionens meddelande Översyn av småföretagsakten för Europa uppmanas unionen och medlemsstaterna att utforma regler utifrån principen ”tänk småskaligt först” genom att begränsa den administrativa bördan, anpassa lagstiftningen till behoven hos de emittenter vars finansinstrument godkänts för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag och förenkla tillgången till finansiering för dessa emittenter[4]. I kommissionens meddelande om att förstärka sanktionssystemen i den finansiella tjänstesektorn[5] gjordes en översyn av de befintliga befogenheterna i detta hänseende samt deras praktiska tillämpning. Syftet var att främja en konvergering av påföljder inom all tillsynsverksamhet. Europeiska kommissionen har utvärderat tillämpningen av direktivet om marknadsmissbruk och funnit ett antal problem som påverkar marknadens integritet och investerarskyddet negativt och som leder till olika konkurrensvillkor och medför kostnader och gör det svårare för emittenter som vill följa regelverket och vars finansinstrument godkänts för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag, när de ska skaffa kapital. Regelverkets, marknadens och teknikens utveckling har gett upphov till luckor i regleringen av nya marknader, plattformar och över disk-instrument. Samma faktorer har lett till luckor i regleringen av råvaruderivat och relaterade derivat. I och med att tillsynsmyndigheterna saknar viss information och vissa befogenheter, och att påföljder saknas eller inte är tillräckligt avskräckande, kan de inte kontrollera efterlevnaden av direktivet på ett effektivt sätt. Slutligen omfattar direktivet om marknadsmissbruk olika alternativ och visst handlingsutrymme och vissa centrala begrepp är otydligt definierade. Detta underminerar dess effektivitet. Mot bakgrund av dessa problem syftar detta initiativ till att öka marknadens integritet och förbättra investerarskyddet och samtidigt säkerställa en enhetlig regelbok och göra värdepappersmarknaderna mer attraktiva när det gäller kapitalanskaffning. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER SAMT KONSEKVENSANALYSER Initiativet är resultatet av ett omfattande samråd med alla viktiga intressenter, inklusive offentliga organ (regeringar och värdepapperstillsynsmyndigheter), emittenter, finansiella mellanhänder och investerare. Det beaktar de rapporter som publicerats av Europeiska värdepapperstillsynskommittén om arten och omfattningen på medlemsstaternas tillsynsbefogenheter enligt direktivet om marknadsmissbruk[6] och om alternativen och manöverutrymmet enligt den marknadsmissbruksordning som tillämpas av medlemsstaterna[7]. Det beaktar också en rapport från expertgruppen för de europeiska säkerhetsmarknaderna[8] som bedömer hur effektivt direktivet om marknadsmissbruk har varit i förhållande till sina primära mål. Där identifieras vissa brister och problem och en del förbättringar föreslås[9]. Den 12 november 2008 höll Europeiska kommissionen en offentlig konferens om ordningen för marknadsmissbruk[10]. Den 20 april 2009 gick Europeiska kommissionen ut med en uppmaning om att inkomma med synpunkter om översynen av direktivet om marknadsmissbruk. Kommissionens avdelningar mottog 85 bidrag. De bidrag som inte är konfidentiella kan läsas på kommissionens webbplats[11]. Den 28 juni 2010 inledde kommissionen ett offentligt samråd om revideringen av direktivet som avslutades den 23 juli 2010[12]. Kommissionens avdelningar mottog 96 bidrag. De bidrag som inte är konfidentiella kan läsas på kommissionens webbplats[13]. En sammanfattning finns i bilaga 2 till konsekvensanalysen[14]. Den 2 juli 2010 höll Europeiska kommissionen ytterligare en offentlig konferens om översynen av direktivet[15]. I överensstämmelse med sin politik för bättre lagstiftning gjorde kommissionen en konsekvensanalys av policyalternativen. De analyserade alternativen var reglering av nya marknader, plattformar och OTC-instrument, råvaruderivat och relaterade derivat, påföljder, behöriga myndigheters befogenheter, förtydligande av centrala begrepp och minskade administrativa bördor. Varje alternativ bedömdes utifrån följande kriterier: konsekvenser för berörda aktörer, effektivitet och ändamålsenlighet. De totala effekterna av alla de förespråkade alternativen kommer att avsevärt förbättra arbetet mot marknadsmissbruk inom EU. Först och främst kommer marknadens integritet och investerarskyddet att förbättras genom att det klargörs vilka finansiella instrument och marknader som omfattas av bestämmelserna och det säkerställs att de instrument som godkänns för handel endast via en multilateral handelsplattform (MTF-plattform) och andra nya typer av organiserade handelsplattformar (OTF-plattformar) omfattas. De förespråkade alternativen kommer också att förbättra skyddet mot marknadsmissbruk genom råvaruderivat med hjälp av ökad öppenhet och insyn på marknaden. Det kommer också att bli lättare att upptäcka marknadsmissbruk i och med att de behöriga myndigheterna tilldelas de befogenheter som de behöver för att göra utredningar, och påföljdssystemen förbättras genom införandet av minimiprinciper för administrativa åtgärder eller påföljder. Förslaget till ett direktiv [XX] kräver också att straffrättsliga påföljder införs. Genom de förespråkade alternativen uppnår man också en mer samstämmig hantering av marknadsmissbruk, i och med att antalet alternativ och manöverutrymmen begränsas för medlemsstaterna, och samtidigt införs en proportionell ordning för emittenter vars finansiella instrument godkänns för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag. Totalt sett väntas de förespråkade alternativen bidra till en större integritet på finansmarknaderna, vilket kommer att ha en positiv påverkan på investerarnas förtroende som i sin tur kommer att bidra till finansmarknadernas finansiella stabilitet. GD Markts tjänstemän träffade kommissionens konsekvensbedömningsnämnd den 23 februari 2011. Nämnden analyserade konsekvensanalysen och avgav ett yttrande den 25 februari 2011. Under mötet lämnade nämnden olika synpunkter till GD Markt om hur innehållet i konsekvensanalysen skulle kunna förbättras. Detta föranledde följande ändringar av texten: – Det klargörs hur den nuvarande lagstiftningens effektivitet har utvärderats och hur utvärderingsresultaten har påverkat analysen av problemet. – Det införs evidensbaserade beräkningar för att fastställa den totala negativa inverkan på den europeiska ekonomin till följd av marknadsmissbruk på de berörda marknaderna och de totala vinster som de förespråkade alternativen väntas ge, med de nödvändiga förbehållen för tolkningen av dessa beräkningar. – I utgångscenariot förtydligas det hur andra relaterade finansbestämmelser kompletterar direktivet om marknadsmissbruk. – Innehållet i vissa policyalternativ förtydligas, och presentationen av de förespråkade alternativen förbättras och de totala effekterna av dessa alternativ bedöms, med beaktande av deras eventuella positiva eller negativa påverkan på varandra. – Det görs en mer proportionell analys av de mest kostsamma åtgärderna i samband med bedömningen av de administrativa bördorna och kostnaderna. – I huvudtexten införs tydligare och mer koncisa sammanfattningar av bedömningen av alternativens inverkan på grundläggande rättigheter, särskilt när det gäller undersökningsbefogenheter och påföljder. – Man motiverar bättre varför en tillnärmning av straffrätten är nödvändig för en effektiv EU-politik för marknadsmissbruk, på grundval av studier och bevis från medlemsstaterna som visar effektiviteten i straffrättsliga påföljder och en sammanfattning av reaktionerna på kommissionens meddelande om att förstärka sanktionssystemen i den finansiella tjänstesektorn. – I huvudtexten har synpunkterna från aktörer, inklusive institutionella och individuella investerare, om alternativen förtydligats. 3. RÄTTSLIGA ASPEKTER PÅ FÖRSLAGET 3.1. Rättslig grund Förslaget grundas på artikel 114 i EUF-fördraget som den lämpligaste rättsliga grunden för en förordning på detta område. En förordning anses vara det lämpligaste rättsliga instrumentet för en marknadsmissbruksram i unionen. En förordning, som är direkt tillämplig, kommer att förenkla regelsystemet och öka rättssäkerheten för dem som omfattas av lagstiftningen i EU, eftersom den inför en harmoniserad uppsättning kärnbestämmelser och bidrar till en väl fungerande inre marknad. 3.2. Subsidiaritet och proportionalitet Enligt subsidiaritetsprincipen (artikel 5.3 i EUF-fördraget) ska åtgärder vidtas på EU-nivå endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå. Även om samtliga ovannämnda problem får viktiga konsekvenser för varje enskild medlemsstat är det först i ett gränsöverskridande perspektiv som de totala effekterna kan urskiljas. Marknadsmissbruk kan nämligen ske var som helst där ett instrument är noterat, eller över disk, och även på andra marknader än den berörda emittentens primärmarknad. Det finns därför en reell risk för att nationella åtgärder mot marknadsmissbruk kringgås eller blir ineffektiva om det saknas åtgärder på EU-nivå. Det är nödvändigt med ett konsekvent angreppssätt för att motverka regleringsarbitrage, och i och med att denna fråga redan omfattas av det befintliga direktivet om marknadsmissbruk behandlas ovannämnda problem bäst genom en gemensam insats. Mot denna bakgrund förefaller det enligt subsidiaritetsprincipen vara lämpligt med EU-åtgärder. Enligt proportionalitetsprincipen ska varje insats vara målinriktad och inte gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen. Denna princip har varit vägledande under hela processen, från kartläggningen och utvärderingen av olika alternativ till utarbetandet av förslaget. 3.3. Efterlevnad av artiklarna 290 och 291 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Den 23 september 2009 antog kommissionen ett förslag till förordning om inrättande av en europeisk bankmyndighet, en förordning om inrättande av en europeisk försäkrings- och tjänstepensionsmyndighet och en förordning om inrättande av en europeisk värdepappers- och marknadsmyndighet[16]. I detta sammanhang vill kommissionen påminna om sitt uttalande avseende artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget i samband med antagandet av förordningarna om inrättande av de europeiska tillsynsmyndigheterna: ”När det gäller processen för antagande av regleringsstandarder framhåller kommissionen den unika karaktären hos sektorn för finansiella tjänster, i enlighet med Lamfalussy-strukturen och uttryckligen erkänd i förklaring 39 i EUF-fördraget. Emellertid hyser kommissionen allvarliga tvivel huruvida begränsningarna av dess roll vid antagandet av delegerade akter och genomförandeåtgärder är i linje med artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget.” 3.4. Närmare redogörelse för förslaget 3.4.1. Kapitel I (Allmänna bestämmelser) 3.4.1.1. Reglering av nya marknader, handelsplattformar och OTC-instrument Direktivet om marknadsmissbruk bygger på ett förbud mot insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan när det gäller finansiella instrument som godkänts för handel på en reglerad marknad. Sedan MiFID-direktivet[17] antogs har dock handeln med finansiella instrument i allt högre grad börjat bedrivas på MTF-plattformer, på andra typer av OTF-plattformar, som t.ex. plattformar för swap-transaktioner eller matchningssystem eller endast OTC-handel. Dessa nya handelsplatser och plattformar har ökat konkurrensen på den befintliga reglerade marknaden, vunnit en ökad andel av likviditeten och lockat en bredare grupp investerare. Den ökade handeln över olika handelsställen har gjort det svårare att övervaka eventuellt marknadsmissbruk. Därför utvidgar förordningen tillämpningsområdet för marknadsmissbruksramen till att omfatta varje finansiellt instrument för godkänns för handel på MTF-plattformar eller OTF-plattformar, liksom alla relaterade finansiella instrument i OTC-handel som kan påverka den underliggande marknad som omfattas. Detta är nödvändigt för att undvika alla former av regleringsarbitrage mellan handelsställen, för att upprätthålla skyddet för investerare och marknadens integritet på grundval av lika konkurrensvillkor i hela EU, och för att entydigt förbjuda otillbörlig marknadspåverkan av sådana finansiella instrument genom derivat som handlas på OTC-marknaden, som CDS. 3.4.1.2. Reglering av råvaruderivat och relaterade spotavtal avseende råvaror Spotmarknader och relaterade derivatmarknader hänger nära samman, och marknadsmissbruk kan ske över båda dessa marknader. Det här är särskilt oroande med tanke på spotmarknaderna eftersom de befintliga bestämmelserna om insyn och marknadsintegritet endast är tillämpliga på finans- och derivatmarknaderna och inte på de relaterade spotmarknaderna. Syftet med förordningen är inte att direkt styra dessa spotmarknader. Transaktioner och beteenden som strikt begränsas till dessa icke-finansiella marknader bör inte tillhöra denna förordnings tillämpningsområde utan i stället omfattas av sektorsspecifik reglering och övervakning i likhet med regleringen av energiområdet enligt kommissionens förslag till förordning om integritet och öppenhet på energimarknaderna[18]. Förordningen bör dock omfatta sådana transaktioner eller beteenden på spotmarknader som är relaterade till eller har inverkan på finans- och derivatmarknader inom förordningens räckvidd. Enligt det nuvarande direktivet om marknadsmissbruk saknas en entydig och bindande definition av insiderinformation när det gäller råvaruderivatmarknader, vilket kan leda till informationsassymetri i förhållande till dessa relaterade spotmarknader. Det här betyder att investerare i råvaruderivat kan ha ett sämre skydd enligt den rådande ramen för marknadsmissbruk än investerare i finansmarknadsderivat, eftersom en person kan dra nytta av insiderinformation på en spotmarknad genom handel på en relaterad derivatmarknad. Därför bör definitionen av insiderinformation avseende råvaruderivat anpassas till den allmänna definitionen av insiderinformation och utvidgas till att omfatta både priskänslig information som är av betydelse för det relaterade råvarukontraktet på spotmarknaden och själva derivatet. Detta kommer att säkerställa rättssäkerhet och bättre information till investerare. Direktivet om marknadsmissbruk förbjuder endast all otillbörlig påverkan som snedvrider priset på finansiella instrument. Eftersom vissa transaktioner på derivatmarknaden också kan användas för att otillbörligt påverka priset på relaterade spotmarknader, och transaktionerna på spotmarknaderna kan utnyttjas för att otillbörligt påverka derivatmarknaderna, bör förordningens definition av otillbörlig marknadspåverkan utvidgas till att även täcka dessa typer av marknadsöverskridande otillbörlig påverkan. När det gäller just energiprodukter i grossistledet ska de behöriga myndigheterna och den europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten samarbeta med byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (Acer) och medlemsstaternas nationella tillsynsmyndigheter för att säkerställa en samordnad kontroll av efterlevnaden av de relevanta bestämmelserna avseende finansiella instrument och energiprodukter i grossistledet. De behöriga myndigheterna bör i synnerhet beakta de specifika definitionerna i [Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr… om integritet och öppenhet på energimarknaderna] när de tillämpar definitionerna av insiderinformation, insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan i denna förordning på finansiella instrument kopplade till energiprodukter i grossistledet. 3.4.1.3. Otillbörlig marknadspåverkan genom algoritmhandel och högfrekvenshandel På finansmarknaderna ökar användningen av automatiserade handelsmetoder som algoritmhandel eller högfrekvenshandel kraftigt. Sådan handel bygger på att dataalgoritmer avgör om en beställning ska göras och/eller aspekter av verkställandet av beställningen. En särskild typ av algoritmhandel brukar kallas högfrekvenshandel (HFT). Högfrekvenshandel är vanligtvis inte någon strategi i sig utan innebär att man använder mycket sofistikerad teknik för att genomföra traditionella handelsstrategier som arbitrage och marketmaker-funktioner. De flesta strategier för algoritmhandel och högfrekvenshandel är legitima, men det finns vissa automatiserade strategier som enligt vad tillsynsmyndigheterna fastställt troligen utgör otillbörlig marknadspåverkan om de utförs. Några sådana exempel är quote stuffing (att överösa konkurrenter med kurser), layering (att lägga falska order nära bästa köp/säljkurs)och spoofing (falsk identitet på nätet). Definitionen av otillbörlig marknadspåverkan i direktivet om marknadsmissbruk är mycket bred och kan redan tillämpas på marknadsmissbruk oavsett vilket medium som används för handeln. Förordningen bör dock omfatta ytterligare specifika exempel på sådana strategier som bygger på algoritmhandel och högfrekvenshandel som faller under förbudet mot otillbörlig marknadspåverkan. Genom en bättre kartläggning av de strategier som innebär marknadsmissbruk säkerställs att de behöriga myndigheternas övervakning och kontroll av efterlevnaden är konsekvent. 3.4.1.4. Försök till otillbörlig marknadspåverkan Direktivet om marknadsmissbruk omfattar inte försök till otillbörlig marknadspåverkan. Därför måste en tillsynsmyndighet visa att en order antingen lagts eller att en transaktion verkställts för att kunna bevisa att sådan påverkan förekommit. Det finns dock situationer då en person vidtar åtgärder och en avsikt till otillbörlig marknadspåverkan entydigt kan bevisas utan att en order lagts eller en transaktion verkställts. Förordningen förbjuder uttryckligen försök till otillbörlig marknadspåverkan, vilket kommer att öka marknadens integritet. Den existerande definitionen av insiderhandel rymmer aspekter som rör försök till otillbörlig marknadspåverkan. Dessa kommer att tas bort och försök till insiderhandel kommer att räknas som ett separat brott. 3.4.1.5. Utsläppsrätter Utsläppsrätter kommer att omklassificeras som finansiella instrument, som ett led i översynen av direktivet om marknader för finansiella instrument. Till följd av detta kommer de även att omfattas av marknadsmissbruksramen. De flesta åtgärder inom marknadsmissbruksordningen skulle utan ändringar gälla för utsläppsrätter, men ett fåtal bestämmelser måste anpassas till dessa instruments särdrag och denna marknads struktur. Till skillnad från de flesta klasser av finansiella instrument kan offentliggörande av insiderinformation liksom förpliktelser kopplade till insiderförteckningar och transaktioner som utförs av personer i ledande ställning inte på ett effektivt sätt inriktas på utfärdaren av utsläppsrätter som har ansvaret för utvecklingen och genomförandet av unionens klimatpolitik. De ansvariga myndigheterna (inklusive kommissionen) är hur som helst skyldiga att säkerställa att offentliggörandet av och tillgången till nya beslut, förändringar och data sker på ett rättvist och icke-diskriminerande sätt. I sin strävan att genomföra unionens klimatpolitik bör medlemsstaterna, kommissionen och övriga officiellt utsedda organ inte begränsas av de skyldigheter som fastställs i marknadsmissbruksordningen. Därför införs en särskild definition av insiderinformation när det gäller utsläppsrätter. Skyldigheten att offentliggöra insiderinformation kommer att läggas på deltagarna på utsläppsrättsmarknaden, dvs. de som förfogar över den relevanta informationen för enstaka eller periodiska offentliggöranden. En tröskel (utryckt som utsläpp eller tillförd effekt eller en kombination av dessa) som fastställs i en delegerad akt skulle innebära att alla de enheter med en verksamhet som i sig inte har någon väsentlig påverkan på prisbildningen för utsläppsrätter eller de (därav följande) riskerna för insiderhandel inte längre omfattas av skyldigheterna enligt artikel 12 (och även artiklarna 13 och 14). I och med att utsläppsrätter klassificeras som finansiella instrument enligt MiFID-direktivet blir det slutligen möjligt att få in alla marknadsmissbruksåtgärder avseende auktionering av utsläppsrätter i en enhetlig regelbok och föra samman dem med den allmänna ordningen mot marknadsmissbruk för andrahandsmarknaden. 3.4.2. Kapitel II (insideraffärer och otillbörlig marknadspåverkan) 3.4.2.1. Insiderinformation Insiderinformation kan missbrukas redan innan en emittent är skyldig att offentliggöra den. Exempel på information som kan vara relevant för investerare är läget i avtalsförhandlingar, villkor som provisoriskt godkänts i kontraktsförhandlingar, möjligheten för placering av finansiella instrument, villkoren för saluföring av finansiella instrument eller provisoriska villkor för placeringen av finansiella instrument. Därför bör sådan information betecknas som insiderinformation. Den här typen av information är dock inte alltid tillräckligt exakt för att uppfylla kraven på offentliggörande. I sådana fall bör förbudet mot insiderhandel gälla, men inte emittentens skyldighet att offentliggöra informationen. 3.4.2.2. Samma spelregler för alla handelsplatser och plattformar när det gäller förebyggande och upptäckt av marknadsmissbruk Den ökade handeln med instrument över olika handelsställen har gjort det svårare att övervaka eventuellt marknadsmissbruk. Enligt MiFID-direktivet kan MTF-plattformar drivas av marknadsaktörer eller värdepappersföretag. Övervakningsskyldigheterna enligt artikel 26 i MiFID-direktivet gäller för samtliga dessa. Skyldigheten enligt artikel 6 i direktivet om marknadsmissbruk att anta strukturella bestämmelser som syftar till att förebygga och upptäcka otillbörlig marknadspåverkan omfattar endast marknadsaktörer. Förordningen syftar till att säkerställa lika konkurrensvillkor för alla handelsplatser och plattformar som omfattas av förordningen genom att ålägga dem att anta de strukturella bestämmelser som krävs för att förebygga och upptäcka otillbörlig marknadspåverkan. 3.4.3. Kapitel III (informationskrav) 3.4.3.1. Offentliggörande av insiderinformation 3.4.3.2. Enligt artikel 6.1 i direktivet om marknadsmissbruk ska medlemsstaterna se till att emittenter av finansiella instrument så snart som möjligt informerar allmänheten om insiderinformation som direkt berör dessa emittenter. Enligt artikel 6.2 får dessa emittenter enligt särskilda villkor skjuta upp offentliggörandet. Enligt förordningen kommer emittenter att vara skyldiga att informera de behöriga myndigheterna om sitt beslut att skjuta upp offentliggörandet av insiderinformation omedelbart efter att ett sådant offentliggörande gjorts. Det kommer även i fortsättningen att vara emittenten som ska bedöma om ett sådant uppskjutande är motiverat. De behöriga myndigheterna kommer att ha möjlighet att, när så är lämpligt, i efterskott utreda om de särskilda villkoren för uppskjutandet verkligen uppfyllts, vilket kommer att förbättra investerarskyddet och marknadsintegriteten. Om insiderinformationen är systemviktig och det är av allmänt intresse att offentliggörandet skjuts upp, kommer de behöriga myndigheterna att ha befogenhet att med hänsyn till ett bredare allmänt intresse tillåta ett sådant uppskjutande under en begränsad period för att bevara det finansiella systemets stabilitet och undvika förluster som skulle kunna bli resultatet om t.ex. en systemviktig emittent går i konkurs. Insiderförteckningar är ett viktigt verktyg för behöriga myndigheter som utreder eventuellt marknadsmissbruk. Förordningen syftar till att undanröja de nationella skillnader som fram till nu har medfört onödiga administrativa bördor för emittenter, genom att föreskriva att de exakta data som ska ingå i sådana förteckningar ska definieras i delegerade akter och tekniska standarder för genomförande som antas av kommissionen. 3.4.3.3. Informationskrav för emittenter vars finansiella instrument godkänts för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag Utan att det påverkar målet att bevara finansmarknadernas integritet och öppenhet och skydda investerarna, är marknadsmissbruksramen anpassad till egenskaperna och behoven hos emittenter vars finansiella instrument godkänns för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag. Om förordningens nya marknadsmissbruksram tillämpas på ett odifferentierat sätt på alla tillväxtmarknader för små och medelstora företag kan det avskräcka emittenterna på dessa marknader från att anskaffa kapital på kapitalmarknaderna. Dessa emittenters affärer är av mer begränsad omfattning och storlek, och de händelser som gör det nödvändigt att offentliggöra insiderinformation är normalt sett mer avgränsade hos dem än hos stora emittenter. Enligt förordningen ska dessa emittenter offentliggöra insiderinformation på ett modifierat och förenklat marknadsspecifikt sätt. Sådan insiderinformation får offentliggöras av dessa tillväxtmarknader för små och medelstora företag, på dessa emittenters vägnar, i enlighet med ett standardiserat innehåll och format som fastställs i tekniska standarder för genomförande som antas av kommissionen. Dessa emittenter undantas också, på vissa villkor, från skyldigheten att föra och kontinuerligt uppdatera insiderförteckningar, och de omfattas av den nya tröskeln för rapportering om transaktioner som görs av ledningen enligt nedanstående. 3.4.3.4. Rapportering om ledningens transaktioner Förordningen klargör omfattningen på rapporteringsskyldigheterna när det gäller ledningens transaktioner. Denna rapportering har de viktiga syftena att avhålla ledningen från insiderhandel och att tillhandahålla information av nytta för marknaden om ledningens syn på prisrörelserna för dessa emittenters aktier. Förordningen klargör att varje transaktion som utförs av en person som agerar på en i ledningens vägnar eller varigenom en person i ledningen pantsätter eller lånar ut sina aktier måste också rapporteras till de behöriga myndigheterna och offentliggöras för allmänheten. Förordningen inför också en tröskel på 20 000 euro, som är samma för alla medlemsstater och som utlöser skyldigheten att rapportera sådana transaktioner som görs av personer i ledningen. 3.4.4. Kapitel IV (Esma och behöriga myndigheter) 3.4.4.1. De behöriga myndigheternas befogenheter Enligt artikel 12.2 b i direktivet om marknadsmissbruk har de behöriga myndigheterna befogenhet att begära upplysningar av vem som helst. Det finns dock en informationslucka när det gäller spotmarknaden för råvaror, där det inte finns några regler om öppenhet och insyn eller rapporteringsskyldigheter till sektorernas tillsynsmyndigheter, om sådana finns. Befogenheten att begära upplysningar från vem som helst tillåter vanligtvis behöriga myndigheter att få tillgång till alla upplysningar som behövs för att utreda misstankar om eventuellt marknadsmissbruk. Dessa upplysningar är dock inte alltid tillräckliga, i synnerhet inte om det saknas en sektorsmyndighet som övervakar dessa spotmarknader för råvaror. Förordningen ger de behöriga myndigheterna tillgång till kontinuerliga data genom att föreskriva att sådana data ska lämnas direkt till dem i ett specificerat format. Genom att de behöriga myndigheterna får tillträde till handelssystemen på spotmarknaden för råvaror kan de också övervaka dataflödena i realtid. När det gäller att upptäcka fall av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan måste de behöriga myndigheterna kunna få tillträde till privata lokaler och beslagta handlingar. Tillträde till privata lokaler krävs i synnerhet om i) den person som mottagit en begäran om upplysningar (delvis eller helt) underlåter att hörsamma den, eller ii) det finns rimlig anledning att tro att en eventuell begäran inte skulle hörsammas eller att de handlingar eller upplysningar som informationskravet avser skulle undanröjas, manipuleras eller förstöras. I dag omfattar alla jurisdiktioner tillgång till handlingar, men inte alla behöriga myndigheter har befogenhet att få tillträde till privata lokaler eller beslagta handlingar. Därför finns det en risk för att de behöriga myndigheterna i sådana fall inte får tillgång till viktiga och nödvändiga bevis och följaktligen att fall av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan kan förbli oupptäckta och ske utan påföljder. I detta sammanhang bör det påpekas att sådan tillgång till privata lokaler och uppgifter om tele- och datatrafik från teleoperatörer kan strida mot de grundläggande rättigheterna när det gäller respekten för privatlivet och familjelivet och skyddet av personuppgifter enligt artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Därför bör de behöriga myndigheterna i en medlemsstat ha befogenhet att få tillträde till privata lokaler för att beslagta dokument endast om en domstol i den berörda medlemsstater lämnat sitt förhandsgodkännande i enlighet med nationell lag, och om det finns rimlig misstanke om att dokumenten relaterade till föremålet för inspektionen kan ha relevans för att bevisa ett fall av insiderhandel eller otillbörlig marknadspåverkan i strid med denna förordning eller direktiv [nya direktivet om marknadsmissbruk]. Förbudet mot insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan gäller för alla personer. Därför måste de behöriga myndigheterna ha tillgång till de upplysningar som innehas, inte bara av värdepappersföretag utan av dessa personer själva och till den information om dessa personers beteende som finns i databaser hos icke-finansiella företag. Befintliga uppgifter om tele- och datatrafik från värdepappersföretag som utför transaktioner och befintliga uppgifter om tele- och datatrafik från teleoperatörer är viktiga bevis när det gäller att upptäcka och styrka förekomsten av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Med hjälp av uppgifter om tele- och datatrafik kan man fastställa identiteten på personer som är ansvariga för spridning av falsk eller vilseledande information. De flesta formerna av insiderhandel eller marknadsmanipulering involverar handlingar som utförs av två eller flera personer som förmedlar information eller samordnar sitt agerande. Uppgifter om tele- och datatrafik kan visa att det finns en koppling mellan en person som har tillgång till insiderinformation och en annan persons handelsverksamhet eller en koppling mellan två personer vars handelsverksamhet sker i hemlig samverkan. Uppgifter om tele- och datatrafik från teleoperatörer anses vara en av de frågor som är viktigast för CESR-ledamöternas utrednings- och tillsynsbefogenheter[19]. Tillgången till uppgifter om tele- och datatrafik är ett viktigt bevis (och ibland det enda beviset) när det ska fastställas om insiderinformation har förmedlats från en förstahandsinsider till någon som handlar med hjälp av denna insiderinformation. Sådana uppgifter skulle t.ex. utgöra bevis om en ledamot i en företagsstyrelse som innehar insiderinformation förmedlar insiderinformation via telefon till en vän, släkting eller familjemedlem och denne sedan utför en misstänkt transaktion på grundval av den insiderinformation som erhålls. Uppgifter om tele- och datatrafik från teleoperatörer skulle kunna användas av tillsynsmyndigheten för att visa att förstahandsinsidern ringt ett samtal till sin vän eller släkting strax innan den berörda personen ringt upp sin mäklare för att ge denne i uppdrag att göra en misstänkt transaktion. Teleoperatörernas uppgifter om tele- och datatrafik skulle styrka att det fanns en koppling, och de skulle kunna användas som bevis och ligga till grund för påföljder i fall som annars aldrig skulle upptäckas. Ett annat exempel är om falska eller vilseledande meddelanden läggs ut på anslagstavla på internet för att påverka priset på ett finansiellt instrument. Uppgifter om tele- och datatrafik kan bidra till att identifiering av upphovsmannen. Sådana uppgifter kan också visa att det finns en koppling till en annan person som före eller efter detta utfört misstänkta transaktioner så att man kan bevisa otillbörlig påverkan på marknaden genom spridning av falsk eller vilseledande information. I detta sammanhang är det viktigt att införa samma spelregler på den inre marknaden när det gäller de behöriga myndigheternas tillgång till befintliga uppgifter om tele- och datatrafik som innehas av teleoperatörer eller värdepappersföretag. Därför bör de behöriga myndigheterna kunna begära att få befintliga uppgifter om tele- och datatrafik som innehas av en teleoperatör eller ett värdepappersföretag när det finns rimlig misstanke om att sådana uppgifter relaterade till föremålet för inspektionen kan vara relevant för att bevisa insiderhandel eller otillbörlig marknadspåverkan enligt definitionen i denna förordning eller direktiv [det nya direktivet om marknadsmissbruk]. Det bör också tydligt fastställas att dessa uppgifter inte omfattar innehållet i den kommunikation som de avser. Marknadsmissbruk kan ske över gränser och skära över olika marknader. Därför har Esma en stark samordnande funktion och de behöriga myndigheterna är skyldiga att samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter och, när det gäller råvaruderivat, med de tillsynsmyndigheter som har ansvaret för de berörda spotmarknaderna, inom unionen och i tredjeländer. 3.4.5. Kapitel V (Administrativa påföljder) 3.4.5.1. Påföljder Finansmarknaderna i unionen har blivit allt mer integrerade och överträdelser kan ha gränsöverskridande effekter i unionen. Medlemsstaternas nuvarande olika påföljdssystem främjar regleringsarbitrage och inverkar menligt på slutmålet som är marknadsintegritet och öppenhet och insyn på den inre marknaden för finansiella tjänster. En inventering av de nuvarande nationella systemen har t.ex. visat att nivåerna på de administrativa böterna varierar mycket mellan olika medlemsstater, att en del behöriga myndigheter saknar vissa viktiga sanktionsbefogenheter och att vissa behöriga myndigheter inte kan fastställa påföljder riktade mot fysiska personer och juridiska personer[20]. Därför införs genom denna förordning minimibestämmelser för administrativa åtgärder, påföljder och böter. Det här hindrar inte enskilda medlemsstater från att fastställa högre standarder. Förordningen föreskriver återbetalning av alla vinster som identifieras, inklusive ränta, och för att uppnå en avskräckande effekt införs böter som måste överstiga alla vinster som gjorts eller förluster som undvikits till följd av överträdelsen av denna förordning. Dessa ska fastställas av de behöriga myndigheterna i ljuset av fakta och omständigheter. Straffrättsliga påföljder har en starkare avskräckande effekt än administrativa åtgärder och påföljder. Genom förslaget till direktiv [XX] införs kravet att alla medlemsstater ska införa effektiva, proportionella och avskräckande straffrättsliga påföljder för de allvarligaste överträdelser som rör insiderhandel och otillbörlig påverkan på marknaden. Direktivet ska tillämpas med beaktande av bestämmelserna i denna förordning, inklusive framtida genomförandeåtgärder. De definitioner som används i direktivet kan dock skilja sig från definitionerna enligt denna förordning. 3.4.5.2. Skydd och incitament för interna uppgiftslämnare (”whistleblowers”) Interna uppgiftslämnare kan vara en användbar källa till förstahandsinformation som kan göra myndigheterna uppmärksamma på misstänkt marknadsmissbruk. Genom förordningen förbättras marknadsmissbruksramen i unionen genom att man inför ett ändamålsenligt skydd för interna uppgiftslämnare som rapporterar misstänkt marknadsmissbruk, genom att man möjliggör ekonomiska incitament för personer som till myndigheterna lämnar viktig information som leder till ekonomiska påföljder samt genom att man förbättrar medlemsstaternas bestämmelser för att ta emot och granska information från interna uppgiftslämnare. 4. BUDGETKONSEKVENSER Förslagets budgetkonsekvenser är kopplade till uppgifter som tilldelas Esma enligt den finansieringsöversikt för rättsakt som åtföljer detta förslag. De särskilda budgetkonsekvenserna för kommissionen bedöms också i denna. Förslaget påverkar gemenskapens budget. 2011/0295 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[21], efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[22], med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[23], med beaktande av Europeiska datatillsynsmannens yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) En verklig inre marknad för finansiella tjänster är avgörande för ekonomisk tillväxt och skapande av arbetstillfällen i unionen. (2) För en integrerad och effektiv finansmarknad krävs marknadsintegritet. Välfungerande värdepappersmarknader som har allmänhetens förtroende är en förutsättning för ekonomisk tillväxt och välstånd. Marknadsmissbruk skadar finansmarknadernas integritet och allmänhetens förtroende för värdepapper och derivatinstrument. (3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG[24] om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan (marknadsmissbruk), som antogs den 28 januari 2003, fullbordade och uppdaterade unionens rättsliga ram för att skydda marknadens integritet. Med tanke på lagstiftningens, marknadens och teknikens utveckling sedan dess, som har medfört betydande förändringar av den finansiella miljön, bör det direktivet nu ersättas för att hålla jämna steg med utvecklingen. Ett nytt lagstiftningsinstrument behövs också för att garantera enhetliga bestämmelser, klargöra centrala begrepp och säkerställa att det finns en enhetlig regelbok i linje med slutsatserna från högnivågruppen för finansiell tillsyn[25]. (4) En enhetlig ram måste fastställas för att bevara marknadens integritet och undvika potentiellt regleringsarbitrage samt för att öka rättssäkerheten och förenkla lagstiftningen för marknadsdeltagare. Denna direkt tillämpliga rättsakt syftar till att på ett avgörande sätt bidra till en väl fungerande inre marknad och bör följaktligen baseras på bestämmelserna i artikel 114 i EUF-fördraget, tolkade i enlighet med konsekvent rättspraxis från Europeiska unionens domstol. (5) För att undanröja kvarvarande hinder för handel och motverka betydande snedvridning av konkurrensen till följd av lagstiftningsskillnader på nationell nivå, samt för att förhindra att andra troliga hinder för handel och snedvridningar av konkurrensen uppstår, är det därför nödvändigt att anta en förordning med enhetliga regler som ska tillämpas i alla medlemsstater. Marknadsmissbrukskraven får formen av en förordning, vilket bör säkerställa att dessa krav blir direkt tillämpliga. Detta torde säkerställa enhetliga villkor genom att förhindra uppkomsten av olikartade nationella krav till följd av införlivandet av ett direktiv. Denna förordning bör medföra att alla personer följer samma regler i hela unionen. En förordning bör också förenkla lagstiftningen och sänka företagens kostnader för att efterleva den, i synnerhet när det gäller företag som har gränsöverskridande verksamhet; den bör även bidra till att undanröja konkurrenssnedvridning. (6) I kommissionens meddelande En ”Small Business Act” för Europa[26] uppmanas unionen och dess medlemmar att utarbeta bestämmelser för att minska den administrativa bördan, att anpassa lagstiftningen till behoven hos emittenterna på marknader för små och medelstora företag och att underlätta tillgången till finansiering för dessa emittenter. Ett antal bestämmelser i direktiv 2003/6/EG medför administrativa bördor för emittenterna, i synnerhet emittenter med finansiella instrument som godkänts för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag; dessa administrativa bördor bör minskas. (7) Marknadsmissbruk är det begrepp som omfattar alla olagliga beteenden på finansmarknaderna, och i denna förordning bör begreppet anses omfatta insiderhandel eller missbruk av insiderinformation och otillbörlig påverkan på marknaden. Sådana beteenden hindrar den fullständiga genomlysning på marknaden som är en förutsättning för handel för alla ekonomiska aktörer på integrerade finansmarknader. (8) Direktiv 2003/6/EG var inriktat på finansiella instrument godkända för handel på reglerade marknader, men de senaste åren har man i allt högre grad handlat med finansiella instrument på multilaterala handelsplattformar (MTF-plattformar). Det finns också finansiella instrument som endast handlas på andra typer av organiserade handelsplattformar (OTF), som matchningssystem (broker crossing systems), eller endast över disk. Denna förordnings räckvidd bör dock utvidgas till att innefatta varje finansiellt instrument som handlas på en MTF-plattform eller OTF-plattform, liksom finansiella instrument som handlas över disk, t.ex. kreditswappar, eller varje annat beteende eller annan handling som kan påverka ett sådant finansiellt instrument som handlas på en reglerad marknad, MTF eller OTF. Detta bör förbättra investerarskyddet, upprätthålla marknadens integritet och säkerställa att otillbörlig marknadspåverkan på sådana instrument, genom finansiella instrument som handlas över disk, är entydigt förbjuden. (9) Stabilisering av finansiella instrument eller handel med egna aktier i återköpsprogram kan under vissa omständigheter vara berättigad av ekonomiska skäl och bör därför inte i sig betraktas som marknadsmissbruk. (10) Medlemsstaterna och Europeiska centralbankssystemet, Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten, de nationella centralbankerna och andra myndigheter eller specialföretag för en eller flera medlemsstater samt unionen och vissa andra offentliga organ bör kunna föra penning- eller växelkurspolitik, förvalta offentlig skuld eller föra klimatpolitik utan begränsningar. (11) Förnuftiga investerare baserar sina investeringsbeslut på information som de redan har tillgång till, alltså tillgänglig förhandsinformation. Därför bör frågan om en förnuftig investerare, i samband med ett investeringsbeslut, rimligtvis skulle beakta en viss uppgift utvärderas på grundval av den tillgängliga förhandsinformationen. En sådan bedömning måste ta hänsyn till de förväntade effekterna av dessa uppgifter i ljuset av den berörda emittentens verksamhet som helhet, informationskällans tillförlitlighet och alla andra marknadsvariabler som kan förväntas påverka de finansiella instrumenten, de relaterade spotavtalen avseende råvaror, eller de auktionerade produkter som är baserade på utsläppsrätterna under de givna omständigheterna. (12) Efterhandsinformation kan användas för att kontrollera antagandet att förhandsinformationen var priskänslig, men man bör inte använda den för att vidta åtgärder mot personer som drog rimliga slutsatser av den förhandsinformation de hade tillgång till. (13) Rättssäkerheten bör förbättras för marknadsdeltagarna genom en mer detaljerad definition av två av de aspekter som är väsentliga för definitionen av insiderinformationen och betydelsen av dess potentiella effekter på priserna på de finansiella instrumenten, de relaterade spotavtalen avseende råvaror eller de auktionerade produkter som är baserade på utsläppsrätterna. För derivat som är grossistenergiprodukter, bör i synnerhet information som ska offentliggöras i enlighet med förordning [Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr… om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi] anses som insiderinformation. (14) Insiderinformation kan missbrukas innan en emittent är skyldig att offentliggöra den. Exempel på information som kan vara relevant för investerare är läget i avtalsförhandlingar, villkor som provisoriskt godkänts i avtalsförhandlingar, möjligheten för placering av finansiella instrument, villkor för saluföring av finansiella instrument eller provisoriska villkor för placeringen av finansiella instrument. Därför bör sådan information betecknas som insiderinformation. Den här typen av information är dock inte alltid tillräckligt exakt för att emittenten ska vara skyldig att offentliggöra den. I sådana fall bör förbudet mot insiderhandel gälla, men inte emittentens skyldighet att offentliggöra informationen. (15) Spotmarknader och relaterade derivatmarknader är nära sammankopplade och globala, och marknadsmissbruk kan ske över båda dessa marknader och över gränser. Detta gäller för både insiderhandel och otillbörlig påverkan på marknaden. I synnerhet kan insiderinformation från en spotmarknad vara till nytta för en person som handlar på en finansiell marknad. Därför bör den allmänna definitionen av insiderinformation avseende finansiella marknader och råvaruderivat även gälla för all information av relevans för den relaterade råvaran. Strategier för otillbörlig påverkan kan också omfatta spotmarknader och derivatmarknader. Handel med finansiella instrument, inklusive råvaruderivat, kan användas för att otillbörligt påverka relaterade spotavtal avseende råvaror, och spotavtal avseende råvaror kan användas för att manipulera relaterade finansiella instrument. Förbudet mot otillbörlig marknadspåverkan bör fånga dessa ömsesidiga kopplingar. Det är dock varken lämpligt eller praktiskt möjligt att utvidga förordningens räckvidd till att omfatta beteenden som inte berör finansiella instrument, t.ex. handel med spotavtal avseende råvaror som endast påverkar spotmarknaden. När det specifikt gäller grossistenergiprodukter bör de behöriga myndigheterna beakta särdragen i definitionerna i [Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr… om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi] när de tillämpar definitionerna av insiderinformation, insiderhandel, otillbörlig marknadspåverkan i denna förordning på finansiella instrument relaterade till grossistenergiprodukter. (16) Till följd av klassificeringen av utsläppsrätter som finansiella instrument som ett led i översynen av direktivet om marknader för finansiella instrument, kommer även dessa instrument att omfattas av denna förordning. Med tanke på dessa instruments särdrag och koldioxidmarknadens struktur, bör det säkerställas att medlemsstaternas, Europeiska kommissionens och andra officiellt utsedda organs verksamhet med avseende på utsläppsrätter inte begränsas när det gäller att genomföra unionens klimatpolitik. Skyldigheten att offentliggöra insiderinformation måste också gälla deltagare på den marknaden i allmänhet. För att undvika att utsätta marknaden för rapportering som inte är till nytta, och samtidigt se till att den planerade åtgärden blir kostnadseffektiv, tycks det nödvändigt att begränsa regleringseffekterna av denna skyldighet till endast de verksamhetsutövare inom EU:s system för handel med utsläppsrätter som – genom sin storlek och verksamhet – rimligtvis kan förväntas ha en betydande påverkan på utsläppsrätternas pris. När deltagare på marknaden för utsläppsrätter redan uppfyller motsvarande skyldigheter att offentliggöra insiderinformation, i synnerhet enligt (Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr… om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi) bör skyldigheten att offentliggöra insiderinformation om utsläppsrätter inte medföra någon dubblering av obligatoriska offentliggöranden som har samma innehåll i sak. (17) I kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 av den 12 november 2010 om tidsschema, administration och andra aspekter av auktionering av utsläppsrätter för växthusgaser i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen[27] föreskrivs att två parallella system mot marknadsmissbruk ska tillämpas på auktioner för utsläppsrätter. Till följd av att utsläppsrätter klassificeras som finansiella instrument bör dock denna förordning utgöra en enhetlig regelbok av marknadsmissbruksåtgärder som är tillämpliga på hela förstahands- och andrahandsmarknaden för utsläppsrätter. Denna förordning bör också tillämpas på auktioneringen av utsläppsrätter eller andra auktionerade produkter som är baserade på utsläppsrätter i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 av den 12 november 2010 om tidsschema, administration och andra aspekter av auktionering av utsläppsrätter för växthusgaser i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen. (18) De åtgärder mot otillbörlig marknadspåverkan som föreskrivs i denna förordning bör kunna anpassas till nya former av handel eller nya strategier som kan innebära marknadsmissbruk. För att återspegla det faktum att handeln med finansiella instrument allt oftare är automatiserad är det önskvärt att otillbörlig marknadspåverkan kompletteras med specifika exempel på marknadsmissbruksstrategier som kan utföras genom algoritmisk handel, inklusive högfrekvenshandel. De exempel som tillhandahålls är varken avsedda att vara uttömmande eller att antyda att det inte skulle röra sig om marknadsmissbruk om samma strategier genomfördes på annat sätt. (19) För att komplettera förbudet mot otillbörlig marknadspåverkan bör denna förordning inbegripa ett förbud mot försök till otillbörlig marknadspåverkan, i och med att även misslyckade försök till otillbörlig marknadspåverkan bör bestraffas. Försök till otillbörlig marknadspåverkan bör särskiljas från situationer då beteenden inte har den eftersträvade påverkan på priset på ett finansiellt instrument. Ett sådant beteende anses som otillbörlig marknadspåverkan eftersom det förmodligen skulle ge falska eller vilseledande signaler. (20) Denna förordning bör också klargöra att handlingar som innebär otillbörlig marknadspåverkan eller försök till otillbörlig marknadspåverkan avseende ett finansiellt instrument kan ha formen av användning av relaterade finansiella instrument, som derivatinstrument, som handlas på en annan handelsplats eller över disk. (21) För att säkerställa enhetliga marknadsvillkor för olika handelsställen och plattformar som omfattas av denna förordning, bör de som driver reglerade marknader, MTF-plattformar och OTF-plattformar åläggas att anta proportionella strukturella bestämmelser som syftar till att förebygga och upptäcka metoder som innebär otillbörlig marknadspåverkan. (22) Otillbörlig påverkan eller försök till otillbörlig påverkan på finansiella instrument kan också bygga på att man lägger order som kanske inte verkställs. Ett finansiellt instrument kan också utsättas för otillbörlig påverkan genom beteenden utanför handelsplatsen. Därför bör personer som yrkesmässigt arrangerar eller verkställer transaktioner, och som är skyldiga att ha system för att upptäcka och rapportera misstänkta transaktioner, även rapportera misstänkta order och misstänkta transaktioner som sker utanför en handelsplats. (23) Otillbörlig påverkan eller försök till otillbörlig påverkan på finansiella instrument kan också bygga på spridning av falsk eller vilseledande information. Spridning av falsk eller vilseledande information kan ha betydande påverkan på priserna på finansiella instrument på relativt kort tid. Det kan röra sig om fabricering av uppenbart falsk information, men också om avsiktligt utelämnande av väsentliga fakta, liksom medvetet felaktig rapportering av information. Denna form av otillbörlig marknadspåverkan är till särskild skada för investerare, eftersom den får dem att basera sina investeringsbeslut på oriktig eller snedvriden information. Den är också till skada för emittenter, eftersom den minskar förtroendet för den tillgängliga information som rör dem. Bristande marknadsförtroende kan i sin tur hota emittentens förmåga att utfärda nya finansiella instrument eller beviljas kredit från andra marknadsdeltagare för att finansiera sin verksamhet. Information sprids snabbt på marknaden. Följaktligen kan skadan för investerare och emittenter kvarstå under relativt lång tid innan informationen befinns vara falsk eller vilseledande och kan korrigeras av emittenten eller den som är ansvarig för informationsspridningen. Det är därför nödvändigt att spridandet av falsk eller vilseledande information, inklusive rykten och falska eller vilseledande nyheter, ska anses strida mot denna förordning. Därför bör inte de som är aktiva på finansmarknaderna ha rätt att fritt uttrycka information som står i strid med deras egen uppfattning eller bättre vetande och som de vet eller borde veta är falsk eller vilseledande, vilket är till skada för investerare och emittenter. (24) Det är viktigt att en emittent snabbt offentliggör insiderinformation för att motverka insiderhandel och säkerställa att investerare inte vilseleds. Emittenter bör därför åläggas att så snart som möjligt underrätta allmänheten om insiderinformation, om inte ett uppskjutande inte riskerar att medföra att allmänheten vilseleds och om emittenten kan säkerställa informationens konfidentialitet. (25) Vid tillfällen då en finansiell institution får nödlån kan det ligga i den finansiella stabilitetens intresse att offentliggörandet av insiderinformation skjuts upp när informationen är systemviktig. Den behöriga myndigheten bör därför kunna ge tillstånd för uppskjutande av offentliggörandet av insiderinformation. (26) Kravet på offentliggörande av insiderinformation kan vara betungande för emittenter vars finansiella instrument godkänts för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag, med tanke på kostnaderna för övervakning av den information de innehar och för juridisk rådgivning för att fastställa om och när informationen måste offentliggöras. Det är dock viktigt att insiderinformation snabbt offentliggörs för att säkerställa investerarnas förtroende för dessa emittenter. Därför bör Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) kunna utfärda riktlinjer som hjälper emittenterna att fullgöra skyldigheten att offentliggöra insiderinformation utan att göra avkall på skyddet för investerare. (27) Insiderförteckningar är ett viktigt verktyg när tillsynsmyndigheterna utreder eventuellt marknadsmissbruk, men nationella skillnader vad gäller de uppgifter som ingår i dessa förteckningar medför onödiga administrativa bördor för emittenterna. För att sänka dessa kostnader bör det därför finnas enhetliga krav på vilka datafält som krävs för insiderförteckningar. Kravet att föra och kontinuerligt uppdatera insiderförteckningar medför i synnerhet administrativa bördor för emittenter på tillväxtmarknader för små och medelstora företag. I och med att de behöriga myndigheterna kan utöva effektiv tillsyn över marknadsmissbruk utan att hela tiden ha tillgång till insiderförteckningar för dessa emittenter bör de undantas från denna skyldighet för att sänka de administrativa kostnaderna som denna förordning medför. (28) Ökad insyn i de transaktioner som utförs av personer med ledningsansvar hos emittenter och, i tillämpliga fall, av dem närstående personer, är en förebyggande åtgärd mot marknadsmissbruk. Ett offentliggörande av dessa transaktioner, på åtminstone individuell basis, kan även utgöra en värdefull informationskälla för investerarna. Det är nödvändigt att klargöra att skyldigheten att offentliggöra dessa ledande personers transaktioner även innefattar pantsättning eller utlåning av finansiella instrument och även transaktioner som utförs av en annan person för dessa ledande personers räkning. För att uppnå en lämplig balans mellan graden av insyn och antalet rapporter som anmäls till behöriga myndigheter eller offentliggörs bör en enhetlig tröskel införas genom denna förordning, och transaktioner under denna tröskel bör inte anmälas. (29) Tillsynens effektivitet garanteras genom en uppsättning effektiva verktyg och befogenheter för den behöriga myndigheten i varje medlemsstat. Även företagen på marknaden och alla ekonomiska aktörer bör bidra till marknadens integritet. Det förhållandet att en enda behörig myndighet utses för marknadsmissbruk utesluter inte samarbete eller delegering på den behöriga myndighetens ansvar mellan den myndigheten och företag på marknaden, i syfte att säkerställa effektiv övervakning av att de bestämmelser som antas i enlighet med denna förordning följs. (30) När det gäller att upptäcka fall av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan måste de behöriga myndigheterna kunna få tillträde till privata lokaler och beslagta handlingar. Tillträde till privata lokaler krävs i synnerhet om den person som redan har mottagit en begäran om information (helt eller delvis) underlåter att hörsamma den, eller om det finns rimliga skäl att anta att en eventuell begäran inte skulle hörsammas eller att de dokument eller upplysningar som informationskravet avser skulle undanröjas, manipuleras eller förstöras. (31) Befintliga uppgifter om tele- och datatrafik från värdepappersföretag som verkställer transaktioner och befintliga uppgifter om tele- och datatrafik från teleoperatörer är ett avgörande bevis (och ibland det enda beviset) när det gäller att upptäcka och styrka förekomsten av insiderhandel och otillbörligt marknadsmissbruk. Uppgifter om tele- och datatrafik kan göra det möjligt att fastställa identiteten på en person som ansvarar för spridningen av falsk eller vilseledande information, fastställa att personer varit i kontakt med varandra en viss tidpunkt och fastställa att det finns en koppling mellan två eller fler personer. För att införa samma spelregler i hela unionen när det gäller de behöriga myndigheternas tillgång till befintliga uppgifter om tele- och datatrafik som innehas av en teleoperatör eller ett värdepappersföretag, bör de behöriga myndigheterna kunna kräva befintliga uppgifter om tele- och datatrafik som innehas av en teleoperatör eller ett värdepappersföretag när det finns en rimlig misstanke om att sådana uppgifter relaterade till föremålet för inspektionen kan vara relevanta för att bevisa insiderhandel eller otillbörlig marknadspåverkan enligt definitionen i [det nya direktivet om marknadsmissbruk] i strid med denna förordning eller direktiv [det nya direktivet om marknadsmissbruk].Uppgifter om tele- och datatrafik omfattar inte innehållet i kommunikationen. (32) Marknadsmissbruk kan ske över gränser och skära över olika marknader, och därför bör de behöriga myndigheterna vara skyldiga att samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter och tillsynsmyndigheter samt med Esma, i synnerhet när det gäller utredningsverksamhet. Om de behöriga myndigheterna är övertygade om att marknadsmissbruk utförs, eller har utförts, i en annan medlemsstat eller påverkar finansiella instrument som handlas i en annan medlemsstat, bör den anmäla detta till den behöriga myndigheten och Esma. I fall av marknadsmissbruk med gränsöverskridande effekter bör Esma åläggas att samordna utredningen om en av de berörda behöriga myndigheterna så begär. (33) För att säkerställa informationsutbyte och samarbete med tredjeländer för att uppnå en effektiv kontroll av efterlevnaden av denna förordning, bör de behöriga myndigheterna ingå samarbetsarrangemang med sina motsvarigheter i tredjeländer. Varje överföring av personuppgifter som görs på grundval av dessa arrangemang ska vara förenlig med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[28] och med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter[29] (34) Ett sunt företagsramverk för den finansiella sektorn bör bygga på starka övervaknings- och påföljdssystem. Därför bör tillsynsmyndigheterna förses med de befogenheter som de behöver för att agera och bör kunna förlita sig på rättvisa, starka och avskräckande påföljder mot alla ekonomiska oegentligheter, och dessa påföljder bör verkställas på ett effektivt sätt. Högnivågruppen ansåg att inget av detta fanns i dagsläget. Kommissionens meddelande av den 8 december 2010 om att förstärka påföljdssystemen i den finansiella tjänstesektorn[30] innehåller en översyn av befintliga sanktionsbefogenheter och deras praktiska tillämpning i syfte att främja konvergens vad gäller påföljder. (35) Tillsynsmyndigheterna bör därför förses med effektiva övervakningsverktyg och befogenheter och samtidigt bör en uppsättning administrativa åtgärder, påföljder och böter fastställas för att se till att medlemsstaterna har ett gemensamt tillvägagångssätt och för att öka den avskräckande effekten. Administrativa böter bör beakta faktorer som återbetalning av alla identifierade ekonomiska vinster, överträdelsens allvarlighetsgrad och varaktighet, alla försvårande eller förmildrande faktorer, det faktum att böter måste ha en avskräckande effekt och, om lämpligt, inkludera en rabatt för samarbete med den behöriga myndigheten. Antagandet och offentliggörandet av påföljder bör överensstämma med de grundläggande rättigheterna enligt Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet respekten för privatlivet och familjelivet (artikel 7), rätten till skydd av personuppgifter (artikel 8) och rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol (artikel 47). (36) Interna uppgiftslämnare gör de behöriga myndigheterna uppmärksamma på ny information som kan vara till nytta i arbetet med att upptäcka och besluta om påföljder i fall av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan. Uppgiftslämnare kan dock avskräckas på grund av rädsla för repressalier eller brist på incitament. Denna förordning bör därför säkerställa att det finns ändamålsenliga arrangemang som uppmuntrar interna uppgiftslämnare att uppmärksamma behöriga myndigheter på eventuella överträdelser av denna förordning och skyddar dem mot repressalier. Interna uppgiftslämnare bör dock endast ha rätt till dessa incitament då de bidrar med ny information som de inte redan är skyldiga att anmäla enligt lag och då denna information resulterar i en påföljd för överträdelse av denna förordning. Medlemsstaterna bör också se till att de system för internt uppgiftslämnande som de genomför omfattar mekanismer som ger ett ändamålsenligt skydd för en rapporterad person, i synnerhet när det gäller personens rätt till skydd av personuppgifter och förfaranden för att säkerställa personens rätt till försvar och rätt att höras före antagandet av ett beslut som rör denne, liksom personens rätt till effektiva rättsmedel inför domstol mot beslut som rör denne. (37) Eftersom medlemsstaterna har antagit lagstiftning för genomförande av direktiv 2003/6/EG, och eftersom delegerade akter och genomförandeakter och tekniska standarder för genomförande planeras och bör antas innan den ram som införs kan tillämpas på ett fungerande sätt, är det nödvändigt att uppskjuta tillämpningen av de materiella bestämmelserna i denna förordning en tillräckligt lång tidsperiod. (38) För att underlätta en smidig övergång till tillämpningen av denna förordning bör sådan marknadspraxis som existerar före denna förordnings ikraftträdande, och som godtas av behöriga myndigheter i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 2273/2003 av den 22 december 2003 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG när det gäller undantag för återköpsprogram och stabilisering av finansiella instrument[31] för tillämpningen av artikel 1.2 a i direktiv 2003/6/EG, fortsätta att tillämpas fram till ett år från det datum som anges för tillämpning av denna förordning i praktiken, under förutsättning att de anmäls till Esma. (39) Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna i enlighet med fördraget, i synnerhet vad gäller rätten till respekt för privatlivet och familjelivet, rätten till skydd av personuppgifter, yttrandefriheten och informationsfriheten, näringsfriheten, rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol, presumtionen för oskuld och rätten till försvar, principerna om laglighet och proportionalitet i fråga om brott och straff samt rätten att inte bli dömd eller straffad två gånger för samma brott. Begränsningarna av dessa rättigheter är förenliga med artikel 52.1 i stadgan eftersom de är nödvändiga för att uppnå mål av allmänt intresse, nämligen att skydda investerare och finansmarknadernas integritet, och det finns ändamålsenliga skyddsmekanismer som säkerställer att rättigheterna strikt begränsas till vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål och genom åtgärder som står i proportion till det mål som ska uppfyllas. I synnerhet är rapporteringen av misstänkta transaktioner nödvändig för att säkerställa att de behöriga myndigheterna kan spåra och besluta om påföljd för marknadsmissbruk. Det är nödvändigt att förbjuda försök att otillbörligt påverka marknaden för att de behöriga myndigheterna ska kunna utdöma påföljd för sådana försök när de har styrkt en avsikt att otillbörligt påverka marknaden, även det inte finns några märkbara effekter på marknadspriserna. Tillgången till uppgifter om data- och teletrafik är nödvändig för att få fram bevis och ledtrådar för utredning av eventuell insiderhandel eller otillbörlig marknadspåverkan, och därmed för upptäckt och beslut om påföljder när det gäller marknadsmissbruk. De villkor som införs genom denna förordning säkerställer förenligheten med de grundläggande rättigheterna. Åtgärder avseende internt uppgiftslämnande (whistleblowing) är nödvändiga för att främja upptäckt av marknadsmissbruk och säkerställa skyddet av uppgiftslämnaren och den rapporterade personen, inklusive skyddet av deras privatliv och personuppgifter samt rätten att höras och till effektiva rättsmedel inför domstol. Införandet av gemensamma minimiregler för administrativa åtgärder, påföljder och böter är nödvändigt för att säkerställa att jämförbara marknadsmissbruksöverträdelser ger jämförbara påföljder och för att säkerställa att de påföljder som utdöms står i proportion till överträdelsen. Denna förordning hindrar på intet sätt medlemsstaterna från att tillämpa sina egna konstitutionella bestämmelser om pressfrihet och yttrandefrihet i medierna. (40) Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[32] och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter[33], styr den behandling av personuppgifter som utförs av Esma inom ramen för denna förordning och under överinseende av medlemsstaternas behöriga myndigheter, i synnerhet de offentliga oberoende myndigheter som utses av medlemsstaterna. Varje utbyte eller överföring av information som görs av de behöriga myndigheterna bör ske i enlighet med bestämmelserna om överföring av personuppgifter enligt direktiv 95/46/EG. Varje utbyte eller överföring av information som görs av Esma bör ske i enlighet med bestämmelserna om överföring av personuppgifter enligt förordning (EG) nr 45/2001. (41) Denna förordning, liksom de delegerade akter, standarder och riktlinjer som antas i enlighet med den, bör inte påverka tillämpningen av unionens konkurrensbestämmelser. (42) Kommissionen bör få befogenheter att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget. Delegerade akter bör i synnerhet antas när det gäller villkoren för återköpsprogram och stabilisering av finansiella instrument, indikatorerna för otillbörlig påverkan som finns förtecknade i bilaga 1, tröskeln för att fastställa tillämpningen av skyldigheten till offentliggörande när det gäller deltagare på marknaden för utsläppsrätter, villkoren för upprättande av insiderförteckningar och tröskeln och villkoren för transaktioner som görs av personer i ledande ställning. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under det förberedande arbetet, inbegripet på expertnivå. När kommissionen utarbetar och upprättar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar överlämnas samtidigt, i god tid och på lämpligt sätt till Europaparlamentet och rådet. (43) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning när det gäller förfaranden för rapportering av överträdelser av förordningen bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 183/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter. (44) Tekniska standarder för finansiella tjänster bör säkerställa enhetliga villkor i hela unionen när det gäller frågor som omfattas av denna förordning. I och med att Esma är ett organ med mycket specialiserade expertkunskaper är det lämpligt och ändamålsenligt att Esma anförtros utarbetandet av förslag till tekniska regelstandarder och tekniska standarder för genomförande som inte inbegriper politiska ställningstaganden, för överlämnande till kommissionen. (45) Kommissionen bör anta de utkast till tekniska regelstandarder som utarbetas av Esma när det gäller förfaranden och arrangemang för handelsplatser som syftar till att förhindra och upptäcka marknadsmissbruk, system och mallar som ska användas av personer för att upptäcka och anmäla misstänkta handelsorder och transaktioner samt tekniska villkor för personkategorier för objektiv presentation av information som rekommenderar en investeringsstrategi och för offentliggörande av särskilda intressen och intressekonflikter; detta ska göras genom delegerade akter enligt artikel 290 i EUF-fördraget och i enlighet med artiklarna 10–14 i förordning (EU) nr 1093/2010. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under det förberedande arbetet, inbegripet på expertnivå. (46) Kommissionen bör också ha befogenhet att anta tekniska standarder för genomförande genom genomförandeakter enligt artikel 291 i EUF-fördraget och i enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1093/2010. Esma bör anförtros uppgiften att utarbeta tekniska standarder för genomförande som ska lämnas till kommissionen när det gäller offentliggörande av insiderinformation, format för insiderförteckningar samt format och förfaranden för de behöriga myndigheternas samarbete och informationsutbyte med varandra och med Esma. (47) Eftersom målet för den föreslagna åtgärden, nämligen att förhindra marknadsmissbruk i form av insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (48) Bestämmelserna i direktiv 2003/6/EG är inte längre relevanta och tillräckliga och därför bör detta direktiv upphöra att gälla den [24 månader från denna förordnings ikraftträdande]. Kraven och förbuden i denna förordning är strikt kopplade till kraven och förbuden i MiFD-direktivet, och därför bör de tillämpas från och med den dag då det omarbetade MiFID-direktivet börjar tillämpas. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Avsnitt 1 Syfte och tillämpningsområde Artikel 1 Syfte Genom den här förordningen fastställs ett gemensamt regelverk om marknadsmissbruk för att säkra de finansiella marknadernas integritet i unionen och förbättra investerares skydd på och förtroende för dessa marknader. Artikel 2 Tillämpningsområde 1. Förordningen ska tillämpas på (a) finansiella instrument som är godkända för handel på en reglerad marknad eller för vilka en ansökan om godkännande för handel har lämnats in, (b) finansiella instrument som handlas på en MTF‑ eller OTF-plattform i minst en medlemsstat, (c) beteenden eller transaktioner som rör ett finansiellt instrument som avses i led a eller b oavsett om beteendet eller transaktionen faktiskt äger rum på en reglerad marknad, en MTF-plattform eller OTF-plattform, och (d) beteenden eller transaktioner, inklusive bud relaterade till auktionering av utsläppsrätter eller andra auktionerade produkter baserade på sådana enligt kommissionens förordning nr 1031/2010[34]. Utan att det påverkar tillämpningen av eventuella särskilda bestämmelser som avser bud som lämnas i samband med en auktion, ska alla krav och förbud i denna förordning som avser handelsorder tillämpas på sådana bud. 2. Artiklarna 7 och 9 gäller även förvärv eller avyttring av finansiella instrument som inte avses i led a och b i punkt 1, men vars värde rör ett finansiellt instrument som avses i den punkten. Detta gäller främst derivatinstrument för överföring av kreditrisker som är relaterade till ett finansiellt instrument som avses i stycke 1 och finansiella kontrakt för skillnader som rör ett sådant finansiellt instrument. 3. Artiklarna 8 och 10 gäller även transaktioner, handelsorder eller annat beteende som rör (a) typer av finansiella instrument, inklusive derivatkontrakt eller derivatinstrument för överföring av kreditrisker där transaktionen, handelsordern eller beteendet påverkar, kan påverka eller är avsedd att påverka ett finansiellt instrument som avses i led a och b i stycke 1, (b) spotavtal avseende råvaror, som inte är grossistenergiprodukter, där transaktionen, handelsordern eller beteendet påverkar, kan påverka eller är avsedd att påverka ett finansiellt instrument som avses i led a och b i stycke 1, eller (c) typer av finansiella instrument, inklusive derivatkontrakt eller derivatinstrument för överföring av kreditrisker, där transaktionen, handelsordern eller beteendet påverkar, kan påverka eller är avsedd att påverka spotavtal avseende råvaror. 4. Kraven och förbuden i denna förordning ska gälla åtgärder som utförs inom eller utom unionen i fråga om instrument som avses i punkterna 1–3. Avsnitt 2 Undantag från tillämpningsområdet Artikel 3 Undantag för återköpsprogram och stabilisering 1. Förbuden i artiklarna 9 och 10 i denna förordning gäller inte handel med egna aktier i återköpsprogram om alla detaljer om programmet offentliggörs innan handeln startar, handeln rapporteras som del av återköpsprogrammet till den behöriga myndigheten och därefter offentliggörs för allmänheten och om lämpliga begränsningar i fråga om pris och volym respekteras. 2. Förbuden i artiklarna 9 och 10 i denna förordning gäller inte handel med egna aktier i återköpsprogram för stabilisering av ett finansiellt instrument när stabiliseringen utförs under en begränsad tidsperiod, när relevant information om stabiliseringen offentliggörs och lämpliga begränsningar i fråga om pris respekteras. 3. Kommissionen ska, genom delegerade akter i enlighet med artikel 31, anta åtgärder som innehåller villkoren för sådana återköpsprogram och stabiliseringsåtgärder som avses i punkterna 1 och 2, inklusive villkor för handel, begränsningar i fråga om tid och volym, krav på offentliggörande och rapportering samt prisvillkor. Artikel 4 Undantag för verksamhet kopplad till penningpolitik, förvaltning av offentlig skuld och klimatpolitik 1. Denna förordning gäller inte transaktioner, handelsorder eller beteenden utförda i penning- eller växelkurspolitiska syften eller inom ramen för förvaltning av offentlig skuld av en medlemsstat, Europeiska centralbankssystemet, en centralbank i någon medlemsstat, av något ministerium, någon byrå eller något annat specialföretag (special purpose vehicle) i en medlemsstat, eller av en person som handlar på deras vägnar, och, i de fall medlemsstaten är en federal stat, inte heller sådana transaktioner, handelsorder eller beteenden som utförs av en medlem i federationen. Den ska inte heller gälla transaktioner, handelsorder eller beteende som utförs av unionen, ett specialföretag för flera medlemsstater, Europeiska investeringsbanken, en internationell finansiell institution inrättad av två eller fler medlemsstater, som syftar till att mobilisera finansiering och ge finansiellt bistånd till dem av dess medlemmar som har, eller hotas av, svåra finansiella problem, eller europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten. 2. Denna förordning gäller inte en verksamhet som rör utsläppsrätter och som utförs inom ramen för unionens klimatpolitik av en medlemsstat, Europeiska kommissionen eller ett annat officiellt utsett organ eller en person som handlar på deras vägnar. Avsnitt 3 Definitioner Artikel 5 Definitioner I denna förordning avses med 1. - finansiellt instrument: instrument i den mening som avses i led 8 i artikel 2.1 i MiFIR-förordningen, 2. - reglerad marknad: ett multilateralt system i unionen den mening som avses i led 5 i artikel 2.1 i MiFIR-förordningen, 3. - multilateral handelsplattform (MTF): ett multilateralt system i unionen i den mening som avses i led 6 i artikel 2.1 i MiFIR-förordningen, 4. - organiserad handelsplattform (OTF): ett multilateralt system i unionen i den mening som avses i led 7 i artikel 2.1 i MiFIR-förordningen, 5. - handelsplats: ett sådant system eller en sådan plattform i unionen som avses i led 26 i artikel 2.1 i MiFIR-förordningen, 6. - tillväxtmarknad för små och medelstora företag: en MTF i unionen i den mening som avses i led 17 i artikel 4.1 i nya MiFID-direktivet, 7. - behörig myndighet: den behöriga myndighet som utsetts i enlighet med artikel 16, 8. - person: en fysisk eller juridisk person, 9. - råvara: en råvara i den mening som avses i artikel 2.1 i kommissionens förordning (EG) nr 1287/2006[35], 10. - spotavtal avseende råvaror: kontrakt för leverans av en råvara som handlas på en spotmarknad och som levereras direkt när transaktionen är reglerad, inklusive derivatkontrakt som måste regleras fysiskt, 11. - spotmarknad: en råvarumarknad där råvaror säljs kontant och levereras direkt när transaktionen är reglerad, 12. - återköpsprogram: handel med egna aktier i enlighet med artiklarna 19-24 i rådets direktiv 77/91/EEG[36]. 13. - algoritmhandel: handel med finansiella instrument med hjälp av dataalgoritmer i den mening som avses i led 37 i artikel 4.1 i nya MiFID-direktivet, 14. - utsläppsrätt: ett finansiellt instrument enligt definitionen i punkt 11 i avsnitt C i bilaga I till direktiv [nya MiFID-direktivet], 15. - en deltagare på marknaden för utsläppshandel: person som inleder en transaktion, inklusive att lägga en handelsorder, i fråga om utsläppsrätter, 16. - emittent av ett finansiellt instrument: en emittent enligt definitionen i artikel 2.1 h i direktiv 2003/71/EG[37], 17. - Acer: byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter som upprättats genom förordning (EG) nr 713/2009[38], 18. - grossistenergiprodukt: samma mening som i artikel 2.4 i [Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr… om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi][39], 19. nationell tillsynsmyndighet: samma mening som i artikel 2.7 i [Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr… om integritet och öppenhet på grossistmarknaderna för energi[40], Avsnitt 4 Insiderinformation, insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan Artikel 6 Insiderinformation 1. I denna förordning avses med insiderinformation följande typer av information: (a) Icke offentliggjord information av specifik natur, som direkt eller indirekt hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument och som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas ha en väsentlig inverkan på priset på dessa finansiella instrument eller på priset på relaterade derivatinstrument. (b) När det gäller råvaruderivat: icke offentliggjord information av specifik natur, som direkt eller indirekt hänför sig till ett eller flera sådana derivat eller relaterade spotavtal avseende råvaror och som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas ha en väsentlig inverkan på priset på dessa derivat eller relaterade spotavtal avseende råvaror; främst information som ska offentliggöras i enlighet med lagar och andra bestämmelser på unionsnivå eller nationell nivå, marknadsregler, avtal eller sedvänja, om de relevanta råvaruderivaten eller spotmarknaderna. (c) När det gäller utsläppsrätter eller auktionerade produkter baserade på sådana: icke offentliggjord information av specifik natur, som direkt eller indirekt hänför sig till ett eller flera sådana instrument och som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas ha en väsentlig inverkan på priset på sådana instrument eller på priset på relaterade derivatinstrument. (d) För personer som har som uppgift att genomföra handelsorder avseende finansiella instrument ska med insiderinformation även avses information som lämnats av en uppdragsgivare och hänför sig till dennes ännu ej genomförda handelsorder som rör finansiella instrument, som är av specifik natur, som direkt eller indirekt hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument och som, om informationen offentliggjordes, skulle kunna ha en väsentlig inverkan på priset på dessa finansiella instrument, på priset på relaterade spotavtal avseende råvaror eller på priset på relaterade derivatinstrument. (e) Information som inte omfattas av punkt a, b, c, eller d, som direkt hänför sig till en eller flera emittenter av finansiella instrument eller till ett eller flera finansiella instrument, som inte är allmänt tillgänglig för allmänheten, men som, om den vore tillgänglig för en förnuftig investerare, som regelbundet handlar på marknaden och med det finansiella instrumentet eller ett relaterat spotavtal avseende råvaror, av den personen skulle betraktas som relevant när villkoren bestäms för vilka transaktioner i det finansiella instrumentet eller ett relaterat spotavtal avseende råvaror som ska påverkas. 2. Vid tillämpning av punkt 1 ska information anses vara av specifik natur om den anger omständigheter som föreligger eller rimligtvis kan komma att föreligga eller en händelse som har inträffat eller rimligtvis kan förväntas inträffa och om denna information är tillräckligt specifik för att göra det möjligt att dra slutsatser om omständigheternas eller händelsens potentiella effekt på priserna på finansiella instrument, på relaterade spotavtal avseende råvaror eller på de produkter som auktionerats ut på basis av utsläppsrätter. 3. Vid tillämpning av punkt 1 ska ”information som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas ha en väsentlig inverkan på priset på dessa finansiella instrument, på relaterade spotavtal avseende råvaror eller på de produkter som auktionerats ut på basis av utsläppsrätter” avse information som en potentiell investerare skulle kunna förväntas utnyttja som en del av grunden för sitt investeringsbeslut. Artikel 7 Insiderhandel och olämpligt yppande av insiderinformation 1. Vid tillämpningen av denna förordning uppkommer insiderhandel när en person förfogar över insiderinformation utnyttjar denna för att förvärva eller avyttra finansiella instrument som omfattas av denna information, för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt. Att använda insiderinformation för att avbryta eller ändra en handelsorder som rör ett finansiellt instrument som informationen gäller, om handelsordern lades innan personen fick tillgång till insiderinformationen, ska också anses vara insiderhandel. 2. Vid tillämpningen av denna förordning uppkommer försök till insiderhandel när en person som förfogar över insiderinformation och försöker förvärva eller avyttra finansiella instrument som omfattas av denna information, för egen eller annans räkning, direkt eller indirekt. Försök att avbryta eller ändra en handelsorder som rör ett finansiellt instrument som informationen gäller på grundval av insiderinformation ska, om handelsordern lades innan personen fick tillgång till insiderinformationen, också anses vara ett försök till insiderhandel. 3. Vid tillämpningen av denna förordning, rekommenderar eller förmår en person en annan person att ägna sig åt insiderhandel om personen förfogar över insiderinformation och rekommenderar eller förmår en annan person, på basis av denna information, att förvärva eller avyttra finansiella instrument som omfattas av informationen. 4. Vid tillämpningen av denna förordning uppkommer olämpligt offentliggörande av insiderinformation när en person som förfogar över insiderinformation yppar den informationen till en annan person, utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst eller verksamhet. 5. Punkterna 1–4 gäller alla personer som förfogar över insiderinformation som följd av något av följande: (a) De är medlemmar av emittentens administrations-, lednings- eller kontrollorgan. (b) De har aktieinnehav i emittenten. (c) De har tillgång till information genom fullgörande av tjänst eller verksamhet. (d) De ägnar sig åt kriminell verksamhet. Punkterna 1–4 gäller även insiderinformation som en person skaffat under andra omständigheter än de som beskrivs i led a–d och där personen vet, eller borde känna till, att det rör sig om insiderinformation. 6. När den person som avses i punkterna 1 och 2 är en juridisk person, gäller bestämmelserna i de punkterna även de fysiska personer som deltar i eller påverkar beslutet att genomföra, eller försöket att genomföra, förvärvet eller avyttringen för den juridiska personens räkning. 7. När den person som avses i punkt 1 är en juridisk person, gäller bestämmelserna i den punkten inte transaktioner utförda av den juridiska personen om denne hade infört effektiva system som garanterade att ingen person som förfogade över insiderinformation som var relevant för transaktionen på något vis var inblandad i beslutet eller agerade på något sätt för att påverka beslutet, eller hade någon kontakt med dem som var inblandade i beslutet varigenom information kunde ha överförts eller dess förekomst kunde ha antytts. 8. Punkt 1 ska inte tillämpas på transaktioner som utförs för att uppfylla ett åtagande att förvärva eller avyttra finansiella instrument, när detta åtagande följer av ett avtal som ingåtts, eller för att uppfylla skyldigheter i lagstiftning eller bestämmelser, innan personen ifråga kom att förfoga över insiderinformationen. 9. I fråga om utsläppsrätter eller auktionerade produkter baserade på sådana och som innehas enligt förordning (nr) 1031/2010, ska förbudet enligt punkt 1 även gälla om insiderinformationen används genom att den person som förfogar över insiderinformation lämnar in, ändrar eller drar tillbaka ett bud för egen eller annans räkning. Artikel 8 Otillbörlig marknadspåverkan 1. I denna förordning avses med otillbörlig marknadspåverkan följande typer av aktivitet: (a) Inledande av en transaktion, läggandet av en handelsorder eller annat beteende som – som ger eller kan förväntas ge falska eller vilseledande signaler om tillgång, efterfrågan eller pris på finansiella instrument, eller ett relaterat spotavtal avseende råvaror, eller – som låser, eller som kan förväntas låsa, fast priset på ett eller flera finansiella instrument eller ett relaterat spotavtal avseende råvaror vid en onormal eller konstlad nivå. (b) Inledande av en transaktion, läggandet av en handelsorder eller annat beteende som påverkar priset på ett eller flera finansiella instrument eller ett relaterat spotavtal avseende råvaror, som utnyttjar falska förespeglingar eller andra slag av vilseledande eller manipulationer, eller (c) Spridning genom medierna, inklusive internet, eller på annat sätt, av information som kan få de konsekvenser som avses i punkt a, om personen som spred informationen insåg eller borde ha insett att den var falsk eller vilseledande. Om information sprids för journalistiska ändamål, ska spridningen bedömas mot bakgrund av bestämmelserna om pressfrihet och yttrandefrihet i andra media, om inte – dessa personer direkt eller indirekt får fördel eller vinst från spridningen av den aktuella informationen, eller – yppandet eller spridningen av informationen görs med avsikt att vilseleda marknaden när det gäller tillgång, efterfrågan eller pris på ett finansiellt instrument. 2. I denna förordning avses med försök till otillbörlig marknadspåverkan ett (a) försök att inleda en transaktion, att lägga en handelsorder eller att försöka ägna sig åt annat beteende enligt definitionen i punkt 1 a eller 1 b, eller (b) försök att sprida information enligt definitionen i punkt 1 c. 3. Följande beteende ska anses vara otillbörlig marknadspåverkan eller försök till otillbörlig marknadspåverkan: (a) Att en person, eller flera personer i samarbete, agerar för att skapa sig en dominerande ställning när det gäller utbud eller efterfrågan på ett finansiellt instrument eller ett relaterat spotavtal avseende råvaror, och detta får till följd, direkt eller indirekt, att inköps- eller försäljningspriser fixeras eller andra oskäliga transaktionsvillkor skapas. (b) Att köpa eller sälja finansiella instrument strax innan marknaden stänger på ett sådant sätt, eller med sådan avsikt, att de investerare som handlar på grundval av slutkursen vilseleds. (c) Att skicka handelsorder till en handelsplats genom algoritmhandel, inklusive högfrekvenshandel, utan avsikt att handla, men däremot i syfte att – störa eller försena handelsplatsens handelssystem, – försvåra för andra personer att identifiera äkta handelsorder på handelsplatsens handelssystem, eller – skapa en falsk eller vilseledande bild av tillgång till eller efterfrågan på ett finansiellt instrument. (d) Att ta positioner i ett finansiellt instrument eller det relaterade spotavtalet avseende råvaror och utnyttja en tillfällig eller regelbunden tillgång till traditionella eller elektroniska medier genom att yttra sig om det finansiella instrumentet eller det relaterade spotavtalet avseende råvaror (eller indirekt om emittenten av detta) och därefter dra nytta av den påverkan dessa yttranden får på priset på det finansiella instrumentet eller det relaterade spotavtalet avseende råvaror utan att samtidigt ha offentliggjort intressekonflikten på ett korrekt och effektivt sätt. (e) Att köpa eller sälja utsläppsrätter eller relaterade derivat på andrahandsmarknaden före auktionen hållen i enlighet med förordning nr 1031/2010, vilket får till följd att auktionspriset på auktionsprodukterna fixeras på en onormal eller konstlad nivå eller vilseleder budgivare som lägger bud i auktionerna. 4. Vid tillämpningen av led a och b i artikel 8.1 och utan att det påverkar de beteenden som avses i punkt 3, fastställs i bilaga I icke-uttömmande indikatorer på falska förespeglingar eller andra slag av vilseledande eller manipulationer, samt icke-uttömmande indikatorer på falska eller vilseledande signaler och låsning av priser. 5. Kommissionen kan, genom delegerade akter i enlighet med artikel 31, anta åtgärder varigenom indikatorerna i bilaga I specificeras för att klargöra deras delar och för att beakta den tekniska utvecklingen på finansmarknaderna. KAPITEL 2 INSIDERHANDEL OCH OTILLBÖRLIG MARKNADSPÅVERKAN Artikel 9 Förbud mot insiderhandel och olämpligt yppande av insiderinformation En person får inte (a) ägna sig åt eller försöka ägna sig åt insiderhandel, (b) föreslå eller förmå någon annan person att ägna sig åt insiderhandel, eller (c) yppa insiderinformation på ett olämpligt sätt. Artikel 10 Förbud mot otillbörlig marknadspåverkan En person får inte ägna sig åt otillbörlig marknadspåverkan eller försöka ägna sig åt otillbörlig marknadspåverkan. Artikel 11 Förhindrande och upptäckt av marknadsmissbruk 1. Alla personer som driver en handelsplats ska anta och underhålla effektiva system och förfaranden i enlighet med [artiklarna 31 och 56] i nya MiFID-direktivet som syftar till att förhindra och upptäcka otillbörlig marknadspåverkan. 2. Personer som yrkesmässigt arrangerar eller genomför transaktioner med finansiella instrument ska ha infört system som upptäcker och rapporterar handelsorder och transaktioner som kan utgöra insiderhandel, otillbörlig marknadspåverkan eller försök till sådan marknadspåverkan eller insiderhandel. Om den personen har skäl att misstänka att en handelsorder eller transaktion utförd med ett finansiellt instrument, oavsett om den placerats eller genomförts på eller utanför en handelsplats, utgör insiderhandel eller otillbörlig marknadspåverkan eller försökt till sådan handel eller marknadspåverkan ska den omedelbart meddela den behöriga myndigheten. 3. Esma ska ta fram utkast till tekniska standarder för tillsyn för att fastställa lämpliga system och förfaranden för personer så att de kan uppfylla kraven i punkt 1 och fastställa de system och mallar för anmälan som ska användas av personer så att de kan uppfylla kraven i punkt 2. 4. Esma ska överlämna de utkast till tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket till kommissionen senast den [...]. Kommissionen ges befogenhet att anta de tekniska standarder för tillsyn som avses i första stycket i enlighet med artikel 10–14 i förordning (EU) nr 1095/2010. KAPITEL 3 KRAV PÅ OFFENTLIGGÖRANDE Artikel 12 Offentliggörande av insiderinformation 1. En emittent av finansiella instrument ska så snart som möjligt informera allmänheten om insiderinformation som direkt berör emittenten och ska, under en lämplig period, på sin webbplats offentliggöra all insiderinformation den är skyldig att offentliggöra. 2. En deltagare på marknaden för utsläppshandel ska på ett effektivt sätt och vid rätt tidpunkt offentliggöra insiderinformation om utsläppsrätter som den innehar som led i sin affärsverksamhet, inklusive flygverksamhet enligt specificeringen i bilaga I till direktiv 2003/87/EG eller installationer i enlighet med artikel 3 e i samma direktiv som den berörda deltagaren, moderföretaget eller relaterat företag, äger eller kontrollerar eller för vilket deltagaren, dess moderföretag eller relaterat företag helt eller delvis ansvarar för driftsfrågor. När det gäller installationer, ska sådant offentliggörande omfatta relevant information om kapacitet och utnyttjande av installationer, även information om installationerna inte är tillgängliga, oavsett om det är planerat eller oplanerat. Första stycket gäller inte en deltagare på marknaden för utsläppshandel om installationerna eller flygverksamheten som den äger, kontrollerar eller ansvarar för, under föregående år uppvisade utsläpp som inte överskred en minimitröskel för koldioxidekvivalenter och, om de bedriver förbränningsprocesser, har haft en installerad tillförd effekt som inte överskrider en minimitröskel. Kommissionen ska, genom en delegerad akt i enlighet med artikel 31, fastställa en minimitröskel för koldioxidekvivalanter och en minimitröskel för installerad tillförd effekt när det gäller tillämpningen av undantaget i andra stycket. 3. Punkterna 1 och 2 ska inte gälla information som bara är insiderinformation enligt artikel 6.1 e. 4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 5 får en emittent av ett finansiellt instrument eller en deltagare på marknaden för utsläppshandel, som inte är undantagen enligt artikel 12.2 andra stycket, på eget ansvar skjuta upp det offentliggörande av insiderinformationen som avses i punkt 1 i syfte att inte skada sina egna legitima intressen. Följande två villkor måste dock vara uppfyllda: – Det får inte vara sannolikt att den uteblivna informationen vilseleder allmänheten. – Emittenten av ett finansiellt instrument eller en deltagare på marknaden för utsläppshandel ska kunna säkerställa att informationen förblir konfidentiell. Om en emittent av ett finansiellt instrument eller en deltagare på marknaden för utsläppshandel har senarelagt offentliggörandet av insiderinformation enligt denna punkt, ska denne omedelbart efter det att informationen offentliggjorts informera den behöriga myndigheten om att informationen var försenad. 5. En behörig myndighet kan tillåta att en emittent av ett finansiellt instrument senarelägger offentliggörandet av insiderinformation under förutsättning att följande villkor är uppfyllda: – Informationen ska vara av systemviktig betydelse. – Det ligger i allmänhetens intresse att senarelägga offentliggörandet. – Man ska kunna säkerställa att informationen förblir konfidentiell. Tillståndet ska vara skriftligt. Den behöriga myndigheten ska se till att senareläggandet varar högst så länge som är nödvändigt för det allmänna intresset. Den behöriga myndigheten ska minst en gång i veckan undersöka om senareläggandet är motiverat och ska omedelbart dra tillbaka tillståndet om något av villkoren i punkterna a–c ovan inte uppfylls. 6. Om en emittent av ett finansiellt instrument eller en deltagare på marknaden för utsläppshandel, som inte är undantagen enligt artikel 12.2 andra stycket, eller en person som handlar på emittentens vägnar eller för emittentens räkning, yppar insiderinformation till en utomstående i samband med fullgörande av tjänst eller verksamhet på det sätt som anges i artikel 7.4, ska denna information offentliggöras fullständigt och effektivt; detta ska ske samtidigt om det rör sig om ett avsiktligt offentliggörande och så snart som möjligt om det rör sig om ett oavsiktligt. Denna punkt ska inte gälla om den person som mottar informationen är skyldig att inte röja denna, oberoende av om denna skyldighet grundar sig på lagar och andra förordningar, bolagsordningar eller ett avtal. 7. Insiderinformation som rör emittenter av ett finansinstrument, vars finansinstrument godkänts för handel på tillväxtmarknader för små och medelstora företag, får offentliggöras på webbplatsen för handelsplatsen i stället för på emittentens webbplats om handelsplatsen erbjuder den möjligheten för emittenter på den marknaden. I sådana fall, ska emittenten anses ha uppfyllt kravet i punkt 1. 8. Denna artikel ska inte gälla emittenter som inte har begärt eller godkänt handel med sina finansiella instrument på en reglerad marknad i en medlemsstat eller, när det rör sig om instru