Vid sidan av dessa möjliggörande faktorer kommer all ovannämnd teknik att vara central för nya produkter, nya tillverkningsprocesser och nya affärsmodeller baserade på rättvis delning av data i dataekonomin. Inga företag hamna på efterkälken i detta sammanhang. Omställningen av företag kommer att bero på deras förmåga att snabbt införa ny digital teknik i alla delar av verksamheten, även inom de industriella ekosystem och tjänsteekosystem som i dagsläget släpar efter. Detta är särskilt viktigt för små företag, som är den europeiska ekonomins livsnerv. Därför bör minst 75 % av de europeiska företagen senast 2030 ha anammat molntjänster, stordata och artificiell intelligens, och mer än 90 % av de europeiska små och medelstora företagen bör ha uppnått minst en grundnivå av digital intensitet. Man bör särskilt uppmärksamma banbrytande innovation, med sikte på att fördubbla antalet enhörningsföretag i Europa till 2030, genom att se till att antalet innovativa uppskalningsföretag i EU ökar och att deras tillgång till finansiering förbättras.

Om färdigheter är en nödvändig förutsättning, är en hållbar digital infrastruktur för konnektivitet, mikroelektronik och kapacitet att behandla enorma datamängder viktiga möjliggörande faktorer för att vi ska kunna utnyttja digitaliseringens fördelar och för fortsatt teknisk utveckling och Europas digitala ledarskap. Med förstklassig och säker konnektivitet för alla överallt i Europa, även på landsbygden och i avlägsna områden, kommer alla medborgare och företag i Europa att kunna utnyttja alla det digitala decenniets möjligheter fullt ut. Samhällets behov av nedladdnings- och uppladdningsbandbredd ökar hela tiden. Senast 2030 ska det finnas nät med gigabithastighet som har tillgängliga villkor och kan användas av alla som behöver eller önskar en sådan kapacitet, och alla befolkade områden ska ha 5G-täckning. Samma sak gäller för mikroprocessorer, som finns i början av de flesta strategiska värdekedjor av betydelse, såsom uppkopplade bilar, telefoner, sakernas internet, högpresterande datorer, kantdatorsystem och artificiell intelligens. Därför bör produktionen av banbrytande och hållbara halvledare i Europa, inbegripet processorer, 2030 uppgå till minst 20 % av den globala produktionen räknat i värde (vilket innebär tillverkningskapacitet för noder under 5 nm, med sikte på 2nm, som är tio gånger så energieffektiva som i dag). Dessutom bör 10 000 klimatneutrala och mycket säkra kantdatornoder används i EU 2030, på ett sätt som garanterar tillgång till datatjänster med låg latens oavsett var det berörda företaget är lokaliserat.

I sina slutsatser av den 25 mars 2021 underströk Europeiska rådet den digitala omställningens betydelse för unionens återhämtning, välstånd, säkerhet och konkurrenskraft och välbefinnandet i våra samhällen. Där betonades behovet av att stärka EU:s digitala suveränitet på ett självvalt och öppet sätt genom att bygga vidare på EU:s starka sidor och minska svagheterna och genom att via smarta och selektiva åtgärder bevara öppna marknader och den globala konkurrenskraften. Man lyfte fram meddelandet om den digitala kompassen som ett steg i planeringen av EU:s digitala utveckling under det närmaste årtiondet, och efterlyste en snabb översyn inför utarbetandet av det planerade policyprogrammet En färdväg för det digitala decenniet. Kommissionen uppmanades också att utöka Europeiska unionens verktygslåda av strategier för den digitala omställningen, både på EU-nivå och på nationell nivå, och att använda alla tillgängliga instrument från industri-, handels- och konkurrenspolitik, kompetens och utbildning, forsknings- och innovationspolitik samt långsiktiga finansieringsinstrument för att främja den digitala omställningen.

Den 9 mars 2021 antog kommissionen meddelandet Digital kompass 2030: den europeiska vägen in i det digitala decenniet (meddelandet om den digitala kompassen). Där lade EU-kommissionen fram en vision och mål och vägar för en framgångsrik digital omställning av Europa till senast 2030. Denna omställning är också mycket viktig för omställningen till en klimatneutral, cirkulär och motståndskraftig ekonomi. EU:s ambition är att vara digitalt självbestämmande i en öppen och sammanlänkad värld och att föra en digital politik som ger människor och företag möjlighet att dra nytta av en människocentrerad, hållbar och mer välmående digital framtid. Därför måste sårbarheter och beroenden åtgärdas och investeringar måste göras i snabbare takt. Meddelandet utgjorde ett svar på Europeiska rådets uppmaning om att ta fram en ”digital kompass” och byggde vidare på kommissionens digitala strategi från februari 2020. Kommissionen föreslog att man skulle enas om ett antal digitala principer, snabbt inleda viktiga flerlandsprojekt och utarbeta ett lagstiftningsförslag med en robust styrning genom en mekanism för uppföljning och samarbete med medlemsstaterna, för att säkerställa framsteg – policyprogrammet ”En färdväg för det digitala decenniet” (policyprogrammet).

Det är också i överensstämmelse med de initiativ som kommissionen har lagt fram inom ramen för paketet om den gröna given.

Såsom framgår av ovanstående omfattar förslaget inte några konkreta policyval i sak utan snarare en ram för metoder och styrning, som är neutral i förhållande till framtida konkreta åtgärder som baseras på den. Detaljerna vad gäller den föreslagna ramens effekter beror på dess fortsatta genomförande (och därmed operationalisering) på EU-nivå och nationell nivå. Baserat på ovanstående konsoliderade kommissionen det befintliga underlaget i ett arbetsdokument som åtföljer förslaget. När det gäller just flerlandsprojekt visar arbetsdokumentet för det första att det behövs en förfaranderam för att påskynda genomförandet av flerlandsprojekt och för det andra att medlemsstaterna måste ha möjlighet att genomföra flerlandsprojekt genom ett nytt instrument som kan användas när inga befintliga instrument är lämpliga för ett visst flerlandsprojekt. Detta nya instrument, det europeiska konsortiet för digital infrastruktur (Edic), innebär inte att något nytt unionsorgan faktiskt inrättas och det är inte inriktat på ett visst flerlandsprojekt, istället fyller det en lucka i EU:s verktygslåda när det gäller att kombinera medel från medlemsstaterna och EU-budgeten och privata investeringar för utbyggnad och drift av infrastrukturer och tjänster av gemensamt intresse, utanför forskningsområdet.

Policyprogrammet En färdväg för det digitala decenniet omfattar också en mekanism för en rättslig struktur som möjliggör ett snabbt och flexibelt inrättande och genomförande av flerlandsprojekt, i synnerhet för utbyggnaden över gränser av storskaliga digitala infrastrukturer och/eller tjänster. Det bör vara möjligt att kombinera medel från centralt förvaltade unionsprogram och medel som avsatts av medlemsstaterna inbegripet, under vissa villkor, bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens, såsom förklaras i del 3 i kommissionens vägledning till medlemsstaterna om planerna för återhämtning och resiliens. Den rättsliga strukturen kommer att omfatta standardarrangemang för gemensamma frågor, såsom projektstyrning, ansvarsfrågor, ägarskap och förvaltning av data, samt sammanförande av flera olika finansieringskällor, som exempelvis kan innefatta direkt och indirekt förvaltade unionsprogram, medlemsstaternas bidrag och privat finansiering. Detta kommer att utgöra ett alternativ för genomförandet av flerlandsprojekt, och mekanismen kommer även fortsatt att vara frivillig för medlemsstaterna. De exakta detaljerna om finansieringen, genomförandet och deltagandet i enskilda projekt, och de specifika områdena, kommer inte att fastställas i detta policyprogram. Dessa kommer att bli tillgängliga först om något år och bero på medlemsstaternas stöd.

I enlighet med riktlinjerna i verktygslådan för bättre lagstiftning ansåg kommissionen inte en konsekvensbedömning vara nödvändig utan tillhandhöll i stället ett arbetsdokument som åtföljer förslaget till beslut. Redan i meddelandet Digital kompass 2030: den europeiska vägen in i det digitala decenniet, som godkänts av Europeiska rådet, beskrevs en detaljerad uppföljnings- och samarbetsmekanism som i hög grad beaktas av detta förslag. Eftersom ett antal inslag fastslogs redan i meddelandet (t.ex. mål, uppföljnings- och samarbetsmekanism, ram för genomförandet av flerlandsprojekt) fanns ett mycket begränsat utrymme vad gäller politiska alternativ – vilket är vad en konsekvensbedömning i första hand analyserar.

När det gäller mål och indikatorer förlitar sig policyprogrammet framför allt på ett utökat index för digital ekonomi och digitalt samhälle (Desi) , som är ett sammanställningsindex över Europas digitala prestanda vilket följer EU-medlemsstaternas utveckling i fråga om digital konkurrenskraft, inbegripet av nationell politik på det digitala området. Viktiga studier som samlar in data till Desi om bredbandstäckning och priser, benchmarking av e-förvaltning och konjunkturundersökning bidrar också till processen för insamling av relevanta data. Ett helhetsperspektiv på EU:s digitala sårbarheter och kapaciteter, även kopplat till andra dimensioner som resiliens (grön, social och ekonomisk samt geopolitisk) fås genom resultattavlorna för digital resiliens.

De följande artiklarna omfattar de regler som behövs för att Edic-konsortierna ska kunna fungera smidigt. Artikel 17 innehåller reglerna om medlemskap, som innebär att medlemsstater som tillhandahåller finansiella eller andra bidrag blir medlemmar med rösträtt medan andra medlemsstater får vara observatörer. Artikel 18 omfattar en styrningsmekanism som omfattas av kommissionens vetorätt under strikt definierade omständigheter. Artikel 19 omfattar de minimikrav som måste uppfyllas av stadgarna.

Artikel 15 omfattar en genomförandemekanism i form av ett europeiskt konsortium för digital infrastruktur (Edic-konsortium). Edic-konsortier väntas i första hand användas för flerlandsprojekt som inte kan genomföras inom ramen för befintliga genomförandemekanismer. I samma artikel föreskrivs att ett Edic-konsortium ska vara en juridisk person. Detta betyder att när ett Edic-konsortium ansöker om bidrag från unionen är det själva konsortiet som är sökanden och därmed måste ansöka genom att lämna in sina förslag inom ramen för en förslagsomgång eller en inbjudan att inkomma med förslag från det stödbeviljande organet. Med undantag för ett bidragsavtal som omfattar flera bidragsmottagare kan denna ansökan inte inlämnas av en tredje part, som exempelvis en medlemsstat på Edic-konsortiets vägnar.

Den förfarandemässiga ramen för att påskynda genomförandet av flerlandsprojekt finns i artikel 14. En samordningsmekanism i två steg förutses, vilken ska genomföras i nära samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna. Som ett första steg uppmanas alla medlemsstater att uttrycka sitt intresse för genomförandet av specifika flerlandsprojekt. Om intresset från medlemsstaternas sida är tillräckligt stort kommer kommissionen i steg två att lämna vägledning om vilken genomförandemekanism den anser mest lämplig för genomförandet av ett visst projekt samt om andra strategiska aspekter av genomförandet. Tekniskt stöd och andra typer av stöd kan också tillhandahållas under hela genomförandet av projektet.

Samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna kommer att vara öppet, effektivt och transparent och ske via en ändamålsenlig struktur som inrättas av kommissionen (artikel 10). Denna struktur kommer också att fungera som ett forum för inbördes utvärdering mellan medlemsstaterna. För att säkerställa transparens och allmänhetens deltagande kommer kommissionen och medlemsstaterna också att föra en dialog med alla berörda intressenter (inbegripet på nationell, regional och lokal nivå – i synnerhet medlemsstaternas organ för den digitala omställningen av den offentliga sektorn – samt med arbetsmarknadens parter, medborgarna och det civila samhället) (artikel 11).

När som helst under det årliga samarbetet kommer kommissionen och en eller flera medlemsstater att kunna göra gemensamma åtaganden, inbegripet inrättandet av flerlandsprojekt och enas om åtgärder och insatser på unionsnivå och nationell nivå, med beaktande av t.ex. genomförandet av andra politiska strategier och initiativ på det digitala området. Dessa gemensamma åtaganden och andra åtgärder kommer att göras med sikte på framsteg mot det digitala decenniets mål, i enlighet med de beräknade utvecklingskurvor som avses i lägesrapporten om det digitala decenniet. Kommissionen och enskilda medlemsstaterna kommer att kunna begära ett möte mellan kommissionen och medlemsstaterna. Ett sådant möte kommer i synnerhet att hållas när en medlemsstat vill genomföra ett nytt flerlandsprojekt eller en gemensam insats som förutsätter andra medlemsstaters deltagande. Den berörda medlemsstaten eller kommissionen kommer också att kunna begära att en process för inbördes utvärdering inleds.

Såsom beskrivs i artikel 6 kommer kommissionen årligen att lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om framstegen med den digitala omställningen av unionen, lägesrapporten om det digitala decenniet. Desi kommer att ingå i denna rapport. Rapporten kommer att täcka den digitala omställningen, i synnerhet utvecklingen mot visionen för 2030 och de motsvarande digitala målen, samt det allmänna läget beträffande uppfyllande av de allmänna syftena och de digitala principerna enligt [för in titeln på den högtidliga förklaringen]. Rapporten kommer också att omfatta rekommendationer om politiska strategier, åtgärder och insatser som riktas till medlemsstaterna samt gemensamma åtaganden som föreslås och genomförs av kommissionen och medlemsstaterna. I rapporten kan kommissionen ange rekommenderade insatser i fråga om politiska strategier, åtgärder och insatser som ska genomföras av medlemsstaterna på de områden där framstegen mot de digitala målen anses otillräckliga, och som också bör finnas med i medlemsstaternas nationella strategiska färdplaner för det digitala decenniet. Alla sådana rekommenderade insatser kommer att beakta resultatet av samarbetsdialogen, inklusive synpunkter från medlemsstaterna efter den föregående rapporten. Kommissionen får i synnerhet föreslå genomförandet av särskilda lagstiftningsåtgärder eller offentliga interventioner för att främja ytterligare investeringar i digital teknik och kapacitet, däribland genom utvecklingen av flerlandsprojekt.

Framstegen mot målen på unionsnivå kommer att följas upp (artikel 5) genom indexet för digital ekonomi och digitalt samhälle (Desi). Därför kommer en del av Desis dimensioner och indikatorer att anpassas till de digitala mål som fastställs i detta beslut. Uppföljningen av utvecklingen mot 2030-målen baseras på nyckelutförandeindikatorer, som årligen definieras i Desi av kommissionen, i samråd med medlemsstaterna, samt på beräknade utvecklingskurvor på EU-nivå, som fastställs av kommissionen i nära samarbete med medlemsstaterna. Kommissionen har befogenhet att fastställa den förteckning över nyckelutförandeindikatorer som behövs för att följa upp vart och ett av de digitala målen via en genomförandeakt, när detta är nödvändigt för en effektiv uppföljning eller för att ta hänsyn till teknisk utveckling. Uppföljningen kan också innefatta att resultaten anges i form av ”trafikljus”: ett rapporteringssystem där trafikljusens färger (dvs. grönt, gult och rött) visar om de faktiska trender som iakttas på unionsnivå är på rätt väg för uppfyllande av målen för en viss nyckelutförandeindikator jämfört med den förväntade trenden.

Beslutets syfte och tillämpningsområde fastställs i artikel 1, genom vilken policyprogrammet En färdväg för det digitala decenniet inrättas, inbegripet en tillhörande uppföljnings- och samarbetsmekanism samt uppföljning. I artikel 2 beskrivs beslutets allmänna syften, som är att främja en människocentrerad, säker och öppen digital miljö, stärka medlemsstaternas kollektiva resiliens, säkerställa en säker och tillgänglig digital infrastruktur, främja utbyggnaden och användningen av digital kapacitet, säkerställa tillgängligheten för det demokratiska livet och offentliga onlinetjänster, säkerställa att digitala infrastrukturer och tekniker blir mer hållbara och energi- och resurseffektiva samt säkerställa att all befintlig politik av betydelse för de digitala målen beaktas så att den kan bidra fullt ut till den digitala omställningen.

2021/0293 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT

om inrättade av 2030-policyprogrammet ”En färdväg för det digitala decenniet”

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 173.3,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

(1)I sitt meddelande Digital kompass 2030: den europeiska vägen in i det digitala decenniet av den 9 mars 2021 (meddelandet om den digitala kompassen) beskrev kommissionen sin vision för 2030 som är egenmakt åt medborgarna och företagen genom den digitala omställningen. Unionens utveckling mot den digitala omställningen av ekonomin och samhället bör omfatta digital suveränitet, inkluderande, jämlikhet, hållbarhet, resiliens, säkerhet, förbättrad livskvalitet, respekt för medborgarnas rättigheter och önskningar och bör bidra till en ekonomi och ett samhälle i unionen som präglas av dynamik, resurseffektivitet och rättvisa.

(2)I sitt uttalande av den 25 mars 2021 beskrev Europeiska rådet meddelandet om den digitala kompassen som ett steg på vägen mot att staka ut Europas digitala utveckling under det kommande årtiondet och bekräftade den vision som fördes fram i meddelandet, inbegripet tanken på ett politiskt program med robust styrningsstruktur och en ram för att främja genomförandet av flerlandsprojekt, som behövs för Europas digitala omställning på kritiska områden. Kommissionen uppmanades också att utvidga Europeiska unionens politiska verktygslåda för digital omställning, såväl på EU-nivå som på nationell nivå, och att utnyttja alla tillgängliga instrument från industri-, handels- och konkurrenspolitiken, politikområdena kompetens och utbildning, forskning och innovation samt långsiktiga finansieringsinstrument för att underlätta den digitala omställningen.

(3)Såsom anges i kommissionens meddelande om uppdatering av industristrategin 2020 måste Europeiska unionen identifiera system för kritisk teknik och strategiska sektorer, åtgärda strategiska svagheter och högriskberoenden som kan leda till försörjningsbrister eller cybersäkerhetsrisker och främja digital omställning. Detta visar hur viktigt det är att medlemsstaterna förenar sina krafter och stöder industrins ansträngningar för att åtgärda dessa beroenden och utveckla strategiska kapacitetsbehov. Det är också i enlighet med analysen i 2021 års strategiska framsynsrapport. Inom ramen för faciliteten för återhämtning och resiliens och utarbetandet av nationella planer för återhämtning och resiliens uppmanade kommissionen medlemsstaterna att samordna sina insatser till förmån för flerlandsprojekt på det digitala området. Denna erfarenhet visade att kommissionen behövde stödja medlemsstaternas samordningsinsatser och att unionen behövde förfoga över genomförandemekanismer som främjar gemensamma investeringar, för att flerlandsprojekt skulle kunna förverkligas. I överensstämmelse med andra kommissionsinitiativ, som observationsgruppen för kritisk teknik, bör en styrningsstruktur inrättas för genomförandet av meddelandet om den digitala kompassen och den bör bidra till att kartlägga unionens nuvarande och eventuella framtida digitala strategiska beroenden och bidra till att stärka unionens digitala suveränitet.

(4)Kommissionens meddelande om den europeiska gröna given underströk att Europa måste ta vara på potentialen i den digitala omställningen, som är en nyckelfaktor för att uppnå målen i den gröna given. Unionen bör främja och investera i den nödvändiga digitala omställningen, eftersom digital teknik är en kritisk möjliggörande faktor för att uppnå den gröna givens hållbarhetsmål inom många olika sektorer. Digital teknik, såsom artificiell intelligens, 5G, molntjänster, kantdatorteknik och sakernas internet kan påskynda och maximera effekterna av politiska strategier för att hantera klimatförändringar och skydda miljön. Digitaliseringen innebär också nya möjligheter till distansövervakning av luft- och vattenföroreningar och till övervakning och optimering av hur energi- och naturresurser används. Europa behöver en digital sektor som sätter hållbarheten i centrum, som säkerställer att digitala infrastrukturer och tekniker på ett kontrollerbart sätt blir mer hållbara och energi- och resurseffektiva och som bidrar till en hållbar cirkulär och klimatneutral ekonomi och ett hållbart cirkulärt och klimatneutralt samhälle i linje med den europeiska gröna given.

(5)De åtgärder som ingår i meddelandet om den digitala kompassen bör genomföras, för att intensifiera åtgärderna i strategin Att forma EU:s digitala framtid, baserat på befintliga unionsinstrument (som sammanhållningsprogrammen, instrumentet för tekniskt stöd, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/694, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/695 och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/523 ) och på de medel som avsatts för den digitala omställningen enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241. Genom detta beslut bör därför det politiska programmet ”En färdväg för det digitala decenniet” inrättas för att åstadkomma, påskynda och forma en framgångsrik digital omställning av unionens ekonomi och samhälle.

(6)Digitala mål bör fastställas för att säkerställa att den digitala omställningen följer unionens utvecklingskurva. Dessa mål bör kopplas till konkreta områden där kollektiva framsteg bör göras inom unionen. Målen är i enlighet med de fyra huvudområden som identifierades i meddelandet om den digitala kompassen och som anses vara särskilt viktiga för unionens digitala omställning: digitala färdigheter, digitala infrastrukturer samt digitalisering av företag och offentliga tjänster.

(7)Digitala färdigheter – både grundläggande och avancerade – behövs för att stärka den kollektiva resiliensen för samhället i unionen. Kapabla medborgare med digital egenmakt kommer att kunna utnyttja det digitala decenniets möjligheter. Digital utbildning bör också stödja en arbetskraft där betydligt fler människor än i dag kan skaffa sig specialiserade digitala färdigheter för att få kvalitativa jobb och givande karriärer, med minskade skillnader mellan kvinnor och män. Samtidigt är hållbar digital infrastruktur för konnektivitet, mikroelektronik och förmåga att behandla enorma datamängder en viktig möjliggörande faktor för utnyttjande av digitaliseringens fördelar, för fortsatt teknisk utveckling och för Europas digitala ledarskap. Det behövs förstklassig och säker konnektivitet för alla överallt i Europa, även på landsbygden och i avlägsna områden. Samhällsbehoven av bandbredd för upp- och nedladdning ökar hela tiden. Senast 2030 bör det finnas nät med gigabithastighet med tillgängliga villkor för alla som behöver eller önskar en sådan kapacitet. Mikroprocessorer, som redan dag finns i början av de flesta centrala, strategiska värdekedjor, väntas också bli ännu mer efterfrågade i framtiden, i synnerhet de mest innovativa sådana. Andra kritiska möjliggörande faktorer väntas vara klimatneutrala och mycket säkra kantdatornoder som garanterar tillgång till datatjänster med låg latens oavsett var företagen är belägna samt kvantdatorkapacitet.