SKYDD AV GEMENSKAPENS FINANSIELLA INTRESSEN OCH BEDRÄGERIBEKÄMPNING - ÅRSRAPPORT 2000 -

(framlagd av kommissionen)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

INLEDNING

Avsnitt 1: Gemenskapens verksamhet

1. Skydd av finansiella intressen: förändringar i den övergripande lagstiftningen

1.1. Lagstiftning

1.1.1. Kampen mot penningtvätt

1.1.2. Penningförfalskning

1.1.3. Förfalskning och piratkopiering

1.1.4. Offentlig upphandling

1.2. Rättsinstrument

1.2.1 Förslaget att inrätta ett europeisk åklagarmyndighet för skydd av gemenskapens finansiella intressen

1.2.2. Straffrättsligt samarbete

1.3. Förebyggande av brottslighet

2. Skydd av gemenskapens finansiella intressen: viktiga framsteg inom enskilda sektorer

2.1. Tullar och indirekt beskattning

2.1.1. Tullförfaranden

2.1.2. Indirekt beskattning

2.2 Egna medel

2.3 Jordbruk

2.3.1. Lagstiftningen om import av bananer

2.3.2. Beslut om godkännande av räkenskaper

2.4 Strukturåtgärder

2.5. Direkta utgifter

2.6 Sektorsövergripande åtgärder: förnyelsen av budgetförordningen

2.7 Reformen av kommissionen

2.7.1. Förbättrad finansiell förvaltning och kontroll

2.7.2. Skyddet av gemenskapens finansiella intressen i vitboken

3. OLAF:s verksamhet

3.1. En ny struktur

3.2. OLAF:s utredningsrätt

3.3. En övergripande strategi för bedrägeribekämpning

3.4. Rapportering

4. Samarbete och partnerskap

4.1. Samarbete och partnerskap med medlemsstaterna

4.1.1. Samarbete med internrevisionstjänsterna i fråga om traditionella egna medel

4.1.2. Operativt samarbete

4.1.2.1. Olaglig handel med smörbaserade produkter

4.1.2.2. Olaglig import av "dollarbananer" till gemenskapen med falska importintyg

4.1.2.3. Kampen mot bedrägerier med cigaretter

4.1.2.4. Samordning av utredningar som rör strukturfonderna

4.2. Samarbete och partnerskap med medlemsstaterna

4.2.1. Administrativt samarbete

4.2.2. Operativt samarbete

4.3. Ömsesidigt bistånd med tredje land

4.3.1. Förslag till avtal med Schweiz om samarbete mot bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar Europeiska gemenskapernas, medlemsstaternas och Schweiz finansiella intressen

4.3.2. Ömsesidigt administrativt bistånd inom tullsektorn med Ryssland

Avsnitt II: Åtgärder som medlemsstaterna har antagit för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen (1 maj 2000 - 31 december 1999)

5. Den huvudsakliga rättsliga utvecklingen

5.1. Egna medel

5.2. Jordbruksutgifter

5.3. Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden

6. Huvudsaklig utveckling i fråga om organisationen av kontrollfunktioner

6.1. Egna medel

6.2. Jordbruksutgifter

6.3. Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden

7. Samarbete mellan behöriga myndigheter

7.1. Egna medel

7.2. Jordbruksutgifter

7.3. Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden

8. Frågan om återvinning

8.1. Egna medel

8.2. Jordbruksutgifter

8.3. Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden

9. Väsentliga uppgifter om metoderna för att bekämpa bedrägerier

9.1. Egna medel

9.2. Jordbruksutgifter

9.3. Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden

10. Kompletterande texter för skydd av gemenskapens finansiella intressen

10.1. Viktiga delar och läget vad gäller ratificeringen av 1995 års konvention och dess protokoll

10.2. Åtgärder som antagits till följd av konventionen med protokoll

Avsnitt 3: Statistik och analyser

11. Bedrägerier och andra oegentligheter

12. Situationen 2000

12.1. Totalt antal bedrägerier och andra oegentligheter

12.2. Ärenden som anmälts av medlemsstaterna

12.3. Ärenden som utreds av OLAF

13. Tendenser

13.1. Traditionella egna medel

13.1.1. Inledning

13.1.2. Analys av de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat

13.1.3. Slutsats

13.2. Jordbruksutgifter (EUGFJ - garantisektionen)

13.3. Strukturåtgärder

13.4. Direkta utgifter

14. Finansiell uppföljning

14.1. Avgörande faktorer

14.2. Återvinning

14.2.1. Traditionella egna medel

14.2.2 Utgifter från EUGFJ:s garantisektion

14.2.3. Strukturåtgärder

BILAGOR

BILAGA 1

BILAGA 2

BILAGA 3

BILAGA 4

BILAGA 5

BILAGA 6

BILAGA 7

BILAGA 8

BILAGA 9

BILAGA 10

BILAGA 11

INLEDNING

Enligt den nya artikel 280.5 i EG-fördraget ansvarar gemenskapen och medlemsstaterna gemensamt för att bekämpa bedrägerier och all annan olaglig verksamhet som riktar sig mot gemenskapens ekonomiska intressen. Denna årsrapport [1] ägnas följaktligen till stor del åt de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit inom området.

[1] De nya bestämmelserna presenterades utförligt i årsrapporten om skydd av gemenskapens finansiella intressen och kampen mot bedrägerier för 1999 (KOM(2000) 718 slutlig, som antogs den 8 november 2000.

Bedrägeribekämpningens operativa del [2] kommer att redovisas i en särskild rapport för perioden efter juni 2000 som kommer att läggas fram under andra halvåret 2001 för att kommissionen på så sätt skall kunna redogöra för denna i sin egen årsrapport.

[2] En första rapport om OLAF:s (Europeiska byrån för bedrägeribekämpning) operativa verksamhet (som täcker perioden 1 juni 1999-31 maj 2000) antogs den 23 maj 2000. Denna rapport offentliggörs årligen från och med dagen för byråns inrättande (den 1 juni 1999).

I kommissionens årsrapport 2000, som är den andra enligt den nya fördragsgrunden, redovisas i ett första avsnitt gemenskapens initiativ för skydd av finansiella intressen (viktiga framsteg på lagstiftningsområdet inbegripet instrument enligt kapitel VI i Amsterdamfördraget och särlagstiftningen). I rapporten redovisas i ett andra avsnitt de åtgärder som medlemsstaterna har antagit under 1999-2000. I ett tredje och sista avsnitt behandlas statistiska uppgifter som medlems staterna har lämnat om sin verksamhet för att bekämpa bedrägerier inom gemenskapens viktigare politikområden.

I den första delen behandlas först lagstiftningsinitiativ och övergripande lagstiftning, och därefter särlagstiftning. I rapporten redovisas här bland annat läget när det gäller initiativ under budget året 2000 i syfte att förstärka den straffrättsliga dimensionen, särskilt de initiativ som är förknippade med målet att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. I denna del berörs även genomförandet av vitboken om reformen av kommissionen vad gäller den del av reformen som rör skyddet av finansiella intressen. OLAF:s verksamhet tas vad gäller dess rapporterings verksamhet och uppdrag inom EU:s institutioner särskilt upp för att illustrera hur byrån genomför sin verksamhet i fråga om vertikalt samarbete med behöriga nationella myndigheter (artikel 280.3 i fördraget) samt i fråga om tekniskt och operativt bistånd.

I denna del behandlas även några av de åtgärder som gemenskapen har vidtagit i samarbete med de viktigaste aktörerna när det gäller att skydda finansiella intressen och bekämpa bedrägerier. Det ges konkreta exempel för att illustrera det operativa samarbetet på fältet med medlemsstaterna, kandidatländerna och tredje land i syfte att åstadkomma ett effektivt och samstämmigt skydd av unionens finanser mot bedrägerier och all annan olaglig verksamhet.

I den andra delen behandlas konsekvenserna av ratificeringen av Amsterdamfördraget och av genomförandet av den nya artikel 280.5 enligt vilken även medlemsstaternas verksamhet skall redovisas. I kommissionens rapport används för första gången en samordnad arbetsmetod för att utvärdera de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit under 1999 och 2000 för att skydda gemenskapens finansiella intressen. I praktiken påtar sig medlemsstaterna verkligen sina fördragsenliga skyldigheter.

I den tredje delen analyseras de uppgifter som samlats in hos medlemsstaterna genom en undersökning som gemenskapen gjort för att utröna de viktigaste tendenserna i fråga bedrägerier och andra oegentligheter samt de övergripande resultaten vad gäller återvinning och finansiell uppföljning. Det är i detta sammanhang viktigt att påminna om att medlemsstaterna bör samarbeta intimt för att upptäcka och följa upp bedrägerier och andra oegentligheter som skadar gemenskapens finansiella intressen.

År 2000 kännetecknas av ett genombrott när det gäller antalet bedrägerier och oegentligheter som konstaterats av medlemsstaterna eller misstänkts av OLAF. Siffrorna måste dock tolkas med försiktighet med tanke på skillnaderna i de uppgifter som medlemsstaterna har lämnat: efter en period av stabilitet ökar de aktuella beloppen inom flera områden. När det gäller utgifter från EUGFJ:s garantisektion och traditionella egna medel (474,5 respektive 534,5 miljoner euro, vilket motsvarar 1,17 procent av EUGFJ:s budget och 3,5 procent av gemenskapens traditionella egna medel [3]) har beloppen fördubblats till följd av några omfattande ärenden. För strukturfonderna, där beloppen minskat något (114,2 miljoner euro eller 0,45 procent av budgeten), tyder det ökade antalet ärenden på att kontrollerna har blivit effektivare. Inom området direkta utgifter med ett totalt belopp på 170 miljoner euro för 148 ärenden (1,33 procent av budgeten) noteras en kraftigt ökning (vad gäller både belopp och antal ärenden), vilket särskilt gäller den externa politiken. Detta återspeglar OLAF:s prioritering av detta verksamhetsområde. Observationerna av medlemsstaternas återvinning påvisar för övrigt en medioker resultatutveckling. Samtidigt presenteras pågående initiativ och metoder för en bättre uppföljning och en förbättrad effektivitet vad gäller denna verksamhet.

[3] De angivna procentuella budgettalen hänför sig till jordbruksbudgeten, både vad gäller utgifter och inkomster. De traditionella egna medel som avses är de belopp som medlemsstaterna betalat för år 2000 med avdrag för uppbördskostnader. Traditionella egna medel utgör 15,3 % av de totala medlen 2000.

Avsnitt 1: Gemenskapens verksamhet

1. Skydd av finansiella intressen: förändringar i den övergripande lagstiftningen

1.1. Lagstiftning

Efter en intensiv lagstiftningsverksamhet inom området skydd av finansiella intressen och bedrägeribekämpning under 1999, kännetecknades 2000 framför allt av initiativ inom närliggande områden.

I själva verket har den övergripande lagstiftningen knappast utvecklats, vilket bland annat beror på att man väntar på att medlemsstaterna skall ratificera de viktigaste instrumenten inom ramen för den tredje pelaren [4]. Däremot har kommissionen antagit flera nya texter som rör skydd av finansiella intressen och bedrägeribekämpning, korruption och alla annan olaglig verksamhet, inbegripet ekonomisk och finansiell brottslighet, som direkt eller indirekt skadar dessa intressen.

[4] Konventionen av den 26 juli 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas gemensamma intressen och protokollen till denna.

1.1.1. Kampen mot penningtvätt

Bedrägerier mot gemenskapens finansiella intressen förebådar ofta penningtvätt. Erfarenheterna visar att de "penninginsamlande" kretsar som upptäckts i realiteten ofta också ägnar sig åt bedrägerier som hänger samman med andra typer av brottslighet. När det gäller skyddet av gemenskapens finansiella intressen har man ofta understrukit vikten av ömsesidigt administrativt samarbete och informationsutbyte med de behöriga nationella myndigheterna i fråga om misstänkta finansiella transaktioner. I detta avseende innehöll förslaget till direktiv [5] om ändring av direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar en särskild bestämmelse som skulle göra det möjligt för kommissionen (OLAF) att samarbeta och utbyta information med de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för att bekämpa penningtvätt i ärenden som berör gemenskapens finansiella intressen.

[5] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv, KOM(1999) 352 slutlig, EGT C 177, 27.6.2000.

Rådet har nått en politisk överenskommelse om förslaget, bland annat i fråga om skyldigheterna för yrkesmän och mellanhänder inom den finansiella sektorn samt i fråga om definitionen av begreppet "brott". Även om rådet i sin gemensamma ståndpunkt av den 20 november 2000 hade utelämnat det ursprungliga förslaget om samarbete med kommissionen förklarade sig rådet i sina slutsatser av den 17 oktober 2000 [6] vara medvetet om det praktiska behovet av en mekanism för informationsutbyte och uppmanade kommissionen att lägga fram ett nytt förslag.

[6] Ekofinrådets och rådets (rättsliga och inrikes frågor) slutsatser av den 17 oktober 2000, särskilt punkt 9, del B.

1.1.2. Penningförfalskning

Efter kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet och Europeiska centralbanken av den 22 juli 1998 [7] om skydd av euron och kampen mot förfalskningar, lade kommissionen den 26 juli 2000 fram ett förslag till rådets förordning om skydd av euron mot förfalskning [8].

[7] KOM(1998) 474 slutlig.

[8] Se kommissionens årsrapport 1999 om skydd av gemenskapens finansiella intressen och kampen mot bedrägerier, KOM(2000) 718 slutlig. Förslag: KOM(2000) 492 slutlig av den 26 juli 2000, EGT C 337 E, 28.11.2000.

Detta förslag inbegrep följande:

- Insamling av och tillgång till tekniska uppgifter samt skyldigheterna att sända in falska sedlar och mynt i euro för identifiering.

- Skyldigheterna för kreditinstitut och andra inrättningar som ägnar sig åt valutaväxling.

- Inrättandet av en euroförfalskningsrotel inom Europol som bland annat skulle ansvara för att förvalta ett system för operationella och strategiska uppgifter.

- Centralisering till nationell nivå av upplysningar som rör penningförfalskning och skyldigheten att anmäla förfalskningar genom Europols nationella enhet samt den typ av upplysningar som omfattas.

- Frågor som rör samarbete och ömsesidigt bistånd inbegripet inrättandet av ett snabbvarningssystem.

Förslaget granskades under det franska ordförandeskapet av rådets bedrägeribekämpnings grupp, och man nådde senare en politisk överenskommelse [9]. Även om de bestämmelser som kommissionen hade föreslagit för förbindelserna mellan de nationella polismyndigheterna och Europol inte återfanns i överenskommelsen kommer den sistnämnda att bidra till fältarbetet i enlighet sitt uppdrag [10] och bestämmelserna i Europolkonventionen [11].

[9] Ekofinrådet den 12 februari 2001. Kommissionens gladde sig åt att de viktigaste delarna av dess förslag återfanns i det förslag till förordning som var föremål för denna överenskommelse.

[10] Rådets beslut av den 29 april 1999 om att utöka Europols mandat till att omfatta bekämpning av penningförfalskning och förfalskning av betalningsmedel, EGT C 149, 28.5.1999.

[11] Rådets akt av den 26 juli 1995 om fastställande av konventionen på grundval artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå, EGT C 316, 27.11.1995, s. 1.

Förordningen syftar till att säkra att all verksamhet omfattas av en övergripande och samordnad strategi där man beaktar de utmaningar som är förknippade med den gemensamma valutan. Den skall också säkra komplementaritet mellan de roller som varje institution eller organ samt medlemsstaternas har. Samordningen sker genom en styrkommitté som inrättats mellan de olika institutionella parterna (kommissionen, Europeiska centralbanken, Europol) och tack vare de nationella experternas arbete.

1.1.3. Förfalskning och piratkopiering

Som svar på en resolution från Europaparlamentet av den 4 maj antog kommissionen den 30 november ett meddelande [12], med en handlingsplan, om uppföljning av grönboken "Att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning på den inre marknaden" [13]. I denna grönbok påmindes om att ekonomisk brottslighet genom immaterialrättsliga skador (förfalskning som rör industrin, jordbruket eller handeln samt gemenskapsmärkning) snedvrider verksamheten på den inre marknaden. Dessutom påverkar den fördelningen av den relativa skattebördan på medlemsstaterna vid finansieringen av EU-budgeten genom den "fjärde resursen" som grundar sig på beräkningar av det nationella välståndet (BNI). De ekonomiska effekterna av brottslighet som hänger samman med förfalskningar kan inte underskattas [14].

[12] KOM(2000) 789.

[13] KOM(1998) 569.

[14] De varuförfalskningar som tullen beslagtog under 2000 uppskattas ha ett värde på över 1,3 miljarder euro.

Handlingsplanen syftar till att komplettera kontrollerna av varuförfalskningar och piratkopior vid Europeiska unionens yttre gränser [15] för den inre marknadens räkning samt de initiativ som tagits för att bekämpa förfalskningar och piratkopior inom ramen för förbindelserna med tredje land och multilaterala avtal. Det anges särskilt att kommissionen skall undersöka om det är lämpligt att inrätta kompletterande arrangemang för administrativt samarbete med medlems staterna som skulle kunna inspireras av de arrangemang som finns inom andra områden där gemenskapens intressen står på spel.

[15] Rådets förordning (EG) nr 241/1999 av den 25 januari 1999 om ändring av förordning (EG) nr 3295/94 om åtgärder för att förhindra övergång till fri omsättning, export, återexport eller hänförande till ett suspensivt arrangemang av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor (EGT L 27, 2.2.1999).

1.1.4. Offentlig upphandling

Inom det likaledes känsliga området offentlig upphandling vill kommissionen framför allt förstärka de förebyggande bestämmelserna. I detta syfte antog kommissionen den 30 augusti 2000 [16] ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv, som bland annat inbegrep en obligatorisk skyldighet att utesluta anbudsgivare som dömts för organiserad brottslighet, korruption eller bedrägeri riktat mot gemenskapens ekonomiska intressen samt en frivillig mekanism för att kunna utesluta marknadsaktörer som inte är tillförlitliga.

[16] Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader (KOM(2000) 275 slutlig av den 30 augusti 2000).

1.2. Rättsinstrument

Skyddet av gemenskapens finansiella intressen kan gynnas av flera initiativ som syftar till att förstärka det straffrättsliga regelverket (med förbehåll för deras slutresultat under 2000).

1.2.1 Förslaget att inrätta ett europeisk åklagarmyndighet för skydd av gemenskapens finansiella intressen

Såsom den hade aviserat i sitt yttrande av den 26 januari 2000 inför regeringskonferensen i Nice om "Institutionella reformer - en förutsättning för utvidgningen" antog kommissionen den 29 september ett meddelande där den förslog att man skulle inrätta en europeisk åklagarmyndighet med ansvar för att skydda gemenskapens finansiella intressen [17]. I detta förslag beaktas det fördjupade förberedande arbete som gjorts av en expertgrupp inom det straffrättsliga området, och som hade utmynnat i förslaget om ett regelverk känt som "Corpus juris" [18]. Genom detta förslag bekräftade kommissionen den politiska prioriteringen av bedrägeribekämpning samt besvarade den oro som Europaparlamentet hade uttryckt i sin resolution av den 14 april 2000 om regeringskonferensen.

[17] KOM(2000) 608.

[18] Corpus juris med straffrättsliga bestämmelser för skydd av Europeiska unionens finansiella intressen, under ledning av Delmas-Marty, Economica, Paris, 1997.

Kommissionen föreslog här en ny artikel i EG-fördraget som skulle vara begränsad till att föreskriva en rättslig grund som gör det möjligt att inrätta en europeisk åklagarmyndighet med ett ansvar som är strikt begränsat till att skydda gemenskapens finansiella intressen, såsom redan definierats i artikel 289 i fördraget. Detta motsvarar tankegångarna i Amsterdam fördraget, där man för första gången gjorde gemenskapen och medlemsstaterna gemensamt ansvariga för att skydda gemenskapens finansiella intressen.

Kommissionen anser att det är nödvändigt att inrätta en europeisk åklagarmyndighet för ett uppnå ett effektivt straffrättsligt skydd av gemenskapens finansiella intressen, för vilka kommissionen enligt fördragen har ett särskilt ansvar. Inrättandet av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) har förvisso gjort det möjligt att undersöka förhållanden som skadar gemenskapens finansiella intressen inom hela Europeiska unionens territorium. Den straffrättsliga uppföljningen av resultaten från OLAF:s utredningar fortsätter dock att stöta på hinder på grund av de fortsatta begränsningarna för det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna.

Denna åklagarmyndighet skulle ansvara för utredningar och uppföljningen av angrepp mot gemenskapens intressen inom ramen för de nationella jurisdiktionerna, dock utan att ersätta dessa, särskilt under rättsförfarandet. Tvärtom syftar den till att underlätta de nationella domstolsväsendenas verksamhet genom att ge dem de uppgifter som framkommit vid utredningar inom gemenskapens territorium och hjälpa dem att övervinna de hinder som hänger samman med att rättsområdet är splittrat i 15 medlemsstater, som alla har egna regler och förfaranden.

Då regeringskonferensen inte hade tagit med detta förslag aviserade kommissionen den 31 januari 2001 [19] att den skulle utarbeta en grönbok för att förnya diskussionen om dess förslag att inrätta en europeisk åklagarmyndighet. Tanken var att förslaget skulle granskas på nytt vid kommande regeringskonferens. Kommissionen anser fortfarande att det i avsaknad av en rättslig grund krävs en fördragsändring [20]. Såsom Europaparlamentet begärt kommer kommissionen i grönboken särskilt att fördjupa sin reflexion över vilka uppgifter och funktioner som skall läggas på en europeisk åklagarmyndighet med behörighet att skydda gemenskapens finansiella intressen. Kommissionen har för avsikt att anta grönboken före slutet av 2001 inför Europeiska rådets möte i Laeken. Ett så brett samrådsförfarande som möjligt med berörda aktörer kommer sedan att genomföras under hela 2002.

[19] Kommissionens arbetsprogram för 2001 (KOM(2001) 28).

[20] Se Schreyer inlägg i Europaparlamentet som svar på resolutionen av den 14 mars 2001 om kommissionens årsrapport för 1999.

1.2.2. Straffrättsligt samarbete

Vid Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15-16 oktober 1999 ägnades ett sammanträde särskilt åt området med frihet, säkerhet och rättvisa, där man bland annat begärde att rådet skulle anta den lagstiftning som krävs för att inrätta en europeisk enhet för rättsligt samarbete (Eurojust) före slutet av 2001. Kommissionen har deltagit i förhandlingarna om förslaget till rådets beslut om Eurojust genom ett meddelande som antogs den 22 november 2000 (KOM(2000) 746 slutlig). I detta meddelande preciserar kommissionen att det för brottslighet som skadar gemenskapens finansiella intressen är nödvändigt att upprätta ett intimt samarbete mellan OLAF och Eurojust i syfte att se till att de båda bidrar med ett mervärde enligt sina respektive uppdrag och behörighetsområden.

Europeiska rådet tog i Tammerfors också upp frågan om ömsesidigt erkännande inom området rättsligt samarbete, en fråga som diskuterades redan vid Europeiska rådets möte i Cardiff 1998. Kommissionen antog sedan den 26 juli 2000 ett meddelande [21] där den begärde att man mellan medlemsstaterna och Europeiska unionen skulle införa en ordning för ömsesidigt erkännande av slutgiltiga avgöranden i brottmål. Det syftar till att initiera fördjupade diskussioner inom ett område där framför allt det traditionella rättsliga samarbetet karakteriseras av långsamma, krångliga och osäkra "ansökningar" (mellan suveräna stater utan några skyldigheter på området) [22]. I meddelandet föreslås att arbetet skall göra det möjligt att ta upp liknande frågor (t.ex. ömsesidigt erkännande av bötesdomar i allmänhet, åtgärder rörande uppgifterna om en person i kriminalregistret, diskvalifikationer, alternativa påföljder, domstolskontroll av enskilda, förverkande efter frysning av tillgångar), även om frågan om utelämnande i sig inte tas upp.

[21] Kommissionens meddelande av den 26 juli 2000 (KOM(2000) 495).

[22] Detta meddelande kompletterades med att kommissionen och rådet i december 2000 antog ett arbetsprogram i frågan om ömsesidigt erkännande (EGT C 12, 15.1.2001).

1.3. Förebyggande av brottslighet

Rent allmänt anser kommissionen att strategin för att bekämpa bedrägerier bör kompletteras med en allmän strategi för att förebygga brottslighet. I detta syfte antog kommissionen den 29 november 2000 ett meddelande (KOM(2000) 786 slutlig) om brottsförebyggande i Europeiska unionen, där den föreslår en strategi i syfte att införliva brottsförebyggande i Europeiska unionens politik, öka kunskapen om brottsfenomen och inleda en dialog med samtliga offentliga aktörer, inbegripet kriminalpolis och rättssystem, samt näringslivet och det civila samhället.

Genomförandet av denna strategi skulle bland annat säkras genom ett finansiellt stöd från Europeiska unionen, för vilket kommissionen föreslår att rådet antar ett beslut om att inrätta ett program för stimulans, utbyte, utbildning och samarbete inom det brottsförebyggande området (Hippokrates).

2. Skydd av gemenskapens finansiella intressen: viktiga framsteg inom enskilda sektorer

2.1. Tullar och indirekt beskattning

2.1.1. Tullförfaranden

Transitering utgör en av pelarna för integrationen i Europa och är av centralt intresse för de europeiska företagen. Transiteringsförfarandena gör det möjligt att släppa varor och tillfälligt skjuta upp tullar och skatter som normalt är tillämpliga på varor som importeras till Europeiska gemenskapen eller som handlas mellan gemenskapen och dess partnerländer [23]. För länderna i Central- och Östeuropa har tillgången till det gemensamma transiteringssystemet en nyckelroll i deras föranslutningsstrategi. De bedrägerier som under senare år gjorts i samband med transiteringar innebär i finansiella termer betydande förluster för de nationella budgeterna och gemenskapens budget.

[23] Detta gäller Efta-länderna och Visegrad-länderna (Polen, Tjeckien, Slovakien och Ungern inom ramen för konventionen om gemensam transitering) eller mellan de 64 länder som för närvarande är avtalsparter till konventionen om internationella vägtransporter (TIR).

För att öka transiteringssystemens tillförlitlighet har man till att börja ändrat tullkodexen [24] för att säkra transiteringarna (slutkontroller, förfaranden för att återvinna skulden). Reformen syftar i sin helhet till att minska dels de risker som är förknippade med de personer som ansvarar för transiteringsförfarandena (kriterier som rör tillförlitlighet för att bevilja marknadsaktörer förenklade förfaranden), dels de risker är förknippade med de varor som handlas med en transiteringsdeklaration med uppskjutna tullar och skatter (tillräckliga garantibelopp för den finansiella risk som är förknippad med varan)

[24] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 955/1999 av den 13 april 1999 om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 vad gäller förfarandet för extern transitering (EGT L 119, 7.5.1999), som kompletterats med en ändring om tillämpningsbestämmelserna för tullkodexen (kommissionens förordning (EG) nr 2787/2000 av den 15 december 2000, EGT L 330, 27.12.2000) och bilagor till konventionen om gemensam transitering (den blandade EG-EFTA-kommitténs beslut nr 1/2000 av den 20 december 2000, EGT L 9, 12.1.2001).

Den andra delen av denna reform rör datoriseringen av transiteringsförfarandena. Utarbetandet av den europeiska planen för ett datanät för förvaltning och uppföljning av omlastningar i samband med transitering grundar sig på ett multinationellt administrativt samarbete. Det nya datoriserade transiteringssystemet (NSTI) lanserades i maj 2000 [25] och kommer enligt den geografiska och funktionsmässiga planen efter hand att byggas ut till alla medlemsstater och länder som är avtalsparter till konventionen av den 20 maj 1987 om ett gemensamt transiteringsförfarande.

[25] Med Tyskland, Spanien, Italien, Schweiz, Norge, Nederländerna och Tjeckien.

Den 16 november 2000 antogs en annan förordning om ändring av tullkodexen [26] som syftar till att underlätta datoriseringen av tulldeklarationer samt moderniseringen av ekonomiska tullordningar. Denna ändring gör det bland annat möjligt att - inom ramen för tullpreferenssystemen och på grundval av ett ursprungsintyg som utfärdats av myndigheterna i tredje land - bättre skydda erkända marknadsaktörer vilka i god tro råkat ut för ett fel från myndigheternas sida som lett till att de förlorat sin förmånliga ställning och till en motsvarande tullfordring. En importör kan dock inte åberopa god tro om kommissionen har offentliggjort ett yttrande om att det finns välgrundade tvivel när det gäller ett lands tillämpning av en sådan preferensordning. Ett sådant offentliggörande säkrar i själva verket ett tillräckligt skydd av berörda parter mot de risker som är förknippade med import från det aktuella landet [27].

[26] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2700/2000 av den 16 november 2000 om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 311, 12.12.2000).

[27] Kommissionens meddelande av den 8 september 2000 till rådet och Europaparlamentet (KOM(2000) 550 slutlig).

2.1.2. Indirekt beskattning

Även om bedrägerier inom området mervärdeskatt eller punktskatter i första hand rör nationella skatteintäkter påverkar de också den del av mervärdeskatten som förs över som gemenskapens egna medel enligt definitionen i artikel 2 i beslutet om egna medel. De har dessutom ett samband med organiserad brottslighet eftersom denna utnyttjar alla instrument (skatteflykt, finansiella bedrägerier, korruption och smuggling) för att motverka en lojal ekonomisk konkurrens. Momsbedrägerierna i gemenskapshandeln är redan stora och ökar (ett ökat antal gränsöverskridande "rundgångs"-bedrägerier).

I en rapport som antogs den 28 januari 2000 [28] noterades att medlemsstaterna ännu inte hade anpassat sina system för kontroll av mervärdeskatt till de avskaffade skattekontrollerna vid gränserna - sex år efter att de avskaffades. Efter rekommendationer från kommissionens underkommitté för bedrägeribekämpning och från rådets arbetsgrupp för frågor som rör skattebedrägeri uppmanade Ekofinrådet den 5 juni 2000 medlemsstaterna att rationalisera systemet för informationsutbyte och att anpassa sina kontrollsystem. Rådet uppmanade också kommissionen att lägga fram förslag på grundval av arbetsgruppens rekommendationer.

[28] Rapport om tillämpningen förordningen om administrativt samarbete om uppbörd och kontroll av mervärdesskatt, KOM(2000) 28 slutlig.

Kommissionen aviserade i sitt meddelande till rådet och Europaparlamentet om en förbättring av mervärdeskattesystemets funktion inom ramen för den inre marknaden att den skulle prioritera att föreslå en förstärkning av gemenskapens befintliga rättsinstrument för administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd. I denna rapport rekommenderades medlemsstaterna också att utveckla riskanalyssystem i syfte att rikta skatteförvaltningarnas begränsade resurser bättre. Inom ramen för sina befogenheter har kommissionen främjat alla initiativ från medlemsstaterna inom detta område, bland annat genom finansieringen av programmet Fiscalis för tjänstemannautbyte och seminarier i ämnet riskanalys.

När det gäller punktskatter har kommissionen efter högnivågruppens rekommendation om bedrägerier i fråga om tobak och alkoholdrycker godkänt en genomförbarhetsstudie som bekräftar att det är tekniskt möjligt att datorisera kontrollerna av handeln med varor som omfattas av punktskatter. Dessutom har det gjorts insatser för att förbättra systemet för förhandsinformation, som inrättades i december 1998.

2.2 Egna medel

Under 2000 har det antagits ett lagstiftningsinitiativ för Europeiska gemenskapen egna medel. Det handlar om offentliggörandet av rådets beslut 2000/597/EG, Euratom av den 29 september 2000 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel, som gäller från den 1 januari 2002 [29]. Detta beslut, som träder i kraft efter att det ratificerats av samtliga medlemsstater, ger bland annat medlemsstaterna rätten att ta ut en uppbörds avgift på 25 procent av de belopp som konstateras efter den 31 december 2000 (jämfört med de 10 procent som gällde tidigare).

[29] Med undantag för artikel 2.3 och artikel 4 som trädde i kraft den 1 januari 2001.

Ikraftträdandet av rådets kodifieringsförordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 [30] utgör bara en förberedande åtgärd i det arbete som pågår för att ändra tillämpningsreglerna för beslutet om egna medel.

[30] Förordning om kodifiering av de successiva ändringarna av rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 av den 29 maj 1989 (EGT L 130, 31.5.2000).

2.3 Jordbruk

2.3.1. Lagstiftningen om import av bananer

Efter att upptäckten av bedrägerier som inbegriper användning av falska importlicenser för bananer (se avsnittet om samarbete och partnerskap) har kommissionen antagit en förordning som syftar till att stärka kontrollerna inom denna sektor [31]. De nya bestämmelserna syftar till att säkra en korrekt tillämpning av tullkvoter och särskilt att bekräfta licensernas äkthet genom periodiska korskontroller som tullmyndigheterna samordnar eller som genomförs i samband med förfarandet för övergång till fri omsättning av varor och av de behöriga myndigheterna i de medlemsstater som utfärdat licenserna. I detta syfte införs genom förordningen skyldigheter för tullmyndigheterna att bevara och översända kopior av licenser. Kommissionen skall för sin del regelbundet översända en förteckning över aktörer i gemenskapen som registrerats för den aktuella importordningen.

[31] Kommissionens förordning (EG) nr 1632/2000 av den 25 juli 2000 om ändring av förordning (EG) nr 2362/98 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EEG) nr 404/93 rörande ordningen för import av bananer till gemenskapen.

2.3.2. Beslut om godkännande av räkenskaper

I den gemensamma jordbrukspolitiken utgör förfarandet för räkenskapsavslut ett viktigt instrument för utgiftskontroll och ett incitament att minska antalet oegentligheter genom att förbättra kontroll- och revisionssystemen. Förfarandet gör det möjligt att återvinna belopp som betalats ut utan en tillräcklig garanti för utbetalningarnas riktighet eller för tillförlitligheten hos den aktuella medlemsstatens kontrollsystem. Under 2000 [32] återvann kommissionen 633,6 miljoner euro som medlemsstaterna felaktigt betalat ut under en del av budgetåren 1996-1999. Det handlar om medel som återvunnits med hänvisning till otillräckliga kontrollförfaranden eller till att gemenskapens regler inom området jordbruksutgifter inte har iakttagits (otillräckligt antal inspektioner, bristfälliga riskanalyser eller att tidsfristerna för stödbetalningar inte har uppfyllts), inbegripet efter inspektioner som kommissionen har genomfört.

[32] Beslut om överensstämmelse av den 1 mars och den 5 juli 2000 enligt artikel 7.4 i rådets förordning 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (EGT L 160, 26.6.1999) samt besluten av den 14 februari och den 28 april 2000 (EGT L 57, 2.3.2000 respektive EGT L 104, 29.4.2000).

De belopp som återvunnits har dragits direkt från de förskott som varje månad betalas ut till medlemsstaterna. De finansiella korrigeringar som utförs av utanordnaren för jordbruksutgifter rör alla medlemsstater, även om det förekommer stora skillnader mellan de belopp som skall återvinnas.

2.4 Strukturåtgärder

Den 12 juli 2000 lade kommissionen fram två förslag till förordningar samt riktlinjer som rörde dels en förbättring av den finansiella förvaltningen och kontrollen av utgifter från strukturfonderna, dels tillämpningen av finansiella korrigeringar vid oegentligheter i förvaltningen av fonderna. Dessa nya initiativ antogs enligt den allmänna förordningen om strukturfonderna [33], där det rent allmänt anges att fonderna skall decentraliseras och att den finansiella förvaltningen av dem skall förstärkas.

[33] Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna.

De föreslagna tillämpningsformerna skall uppmuntra medlemsstaterna och deras regioner att tydligare definiera ansvarsområdena för alla aktörer på nationell och regional nivå som berörs av förvaltning och kontroll av strukturåtgärder. Syftet är att minska antalet fel i samband med fondernas genomförande. Då oegentligheter begås och medlemsstaterna inte vidtar erforderliga återvinningsåtgärder kan kommissionen göra finansiella korrigeringar gentemot medlems staterna enligt det förfarande som anges i de nya bestämmelserna [34].

[34] Förfaranden som fastställts i de riktlinjer där man definierar de principer, kriterier och vägledande tariffer som kommissionen skall tillämpa för att bestämma de finansiella korrigeringar som avses i artikel 39.3 i förordning (EG) nr 1260/1999, som antogs samtidigt som de båda tillämpningsförordningarna.

2.5. Direkta utgifter

När det gäller direkta utgifter antog kommissionen den 16 maj ett meddelande om reformen av gemenskapsstödet till tredje land. I detta dokument identifieras en rad olika åtgärder som syftar till att förstärka den finansiella förvaltningen, öka kvaliteten och snabba på genomförandet av internationella biståndsprojekt, ett område där utgifterna har tredubblats under de senaste tio åren och som utgör 62 procent av alla program som förvaltas direkt av kommissionen. Flera åtgärder skall bidra till en effektivare förvaltning av det som kommit att bli ett av Europeiska unionens mest synliga åtgärdsområden: skapandet av ett enhetligt organ som skall ansvara för att genomföra projekt, en långtgående decentralisering av förvaltningen till kommissionens delegationer i tredje land och myndigheterna i mottagarländerna, införande av striktare tidsfrister (anpassning av budgetförordningen), eliminering av gamla och vilande åtaganden samt tydligare definierade ansvar under projektcykeln.

Som svar på en av de centrala rekommendationerna i meddelandet har kommissionen beslutat att från den 1 januari 2001 inrätta samarbetsbyrån EuropeAid, ett enda organ som skall ansvara för att genomföra alla kommissionens instrument för yttre bistånd [35].

[35] Beslut av 29 november 2000.

2.6 Sektorsövergripande åtgärder: förnyelsen av budgetförordningen

Oberoende av vitboken om reformen [36] men i samma strävan att förbättra den ekonomiska förvaltningen, bland annat genom att förenkla och uppdatera reglerna, lade kommissionen den 17 oktober 2000 fram ett förslag till förnyelse av budgetförordningen [37]. Förslaget syftar till att samla principer och grundregler för budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen samt regler som är mer specifikt tillämpliga inom enskilda budgetområden: offentlig upphandling och subventioner, redovisning och redogörelse av räkenskaper, åtgärder i tredje land, EUGFJ:s garantisektion, strukturfonderna, forskning och förvaltningsutgifter.

[36] Vitbok: Reformen av kommissionen, KOM(2000) 200 slutlig.

[37] Förslag till rådets förordning (EG, EKSG, Euratom) om budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, KOM(2000) 461 slutlig.

I avvaktan på den nya budgetförordningens slutgiltiga antagande har vissa övergångsåtgärder redan genomförts under 2000, bland annat decentraliseringen av revisioner och efterkontroller.

2.7 Reformen av kommissionen

Med inspiration från två rapporter från kommittén av oberoende experter lade kommissionen den 1 mars 2000 fram sin övergripande strategi för sin interna förvaltningsreform tillsammans med en handlingsplan35. En av prioriteringarna i denna vitbok rör finansiell förvaltning och kontroll inom kommissionen, och denna prioritering består av ett första reformpaket som genomförs från år 2000. För övrigt innehåller vitboken flera åtgärder som syftar till att bidra till ett förstärkt skydd av gemenskapens finansiella intressen.

Andra åtgärder som tas upp i denna vitbok är reformen av disciplinära förfaranden och ett system för tidig varning för felaktigheter, vilket skall göra det möjligt att förstärka och förbättra skydds- och sanktionsåtgärder i kampen mot bedrägerier och skyddet av gemenskapens finansiella intressen. Kommissionens meddelanden om reformen av disciplinförfaranden och om varning för allvarliga felaktigheter samt förslaget till kommissionens beslut om inrättande av en undersöknings- och disciplinbyrå går alla i denna riktning.

2.7.1. Förbättrad finansiell förvaltning och kontroll

Flera initiativ i denna vitbok om reformen syftar till att förbättra den ekonomiska förvaltningen och kontrollen inom kommissionen. Detta gäller bland annat åtgärderna 78-83 [38] om en genomgripande omstrukturering av förvaltnings-, revisions- och kontrollsystemet: integrering av kontroller i förvaltningsprocessen och fastställande av miniminormer för kontroll, avskaffande av styrekonomens förhandsgodkännande av åtaganden och utbetalningar, införande av ansvarsskyldighet för finansansvariga inom de olika generaldirektoraten under överinsyn av en internrevisionstjänst och under övervakning av en kommitté för uppföljning av revisioner som består av fyra kommissionsledamöter och en oberoende expert och som leds av Michaele Schreyer.

[38] Avsnitt XXVII - Ekonomisk förvaltning och kontroll inom generaldirektoraten, åtgärd 78-83: Miniminormer för intern kontroll, ansvarsfördelning och ekonomihanteringsprocessen, utveckling av generaldirektoratens finansenheters roll, förstärkt roll för generaldirektoratens finansenheter, generaldirektörens förklaring i den årliga verksamhetsrapporten, tillräcklig personal.

Kommissionens nya förhållningssätt när det gäller interna revisioner har kommit till uttryck i inriktningar och stadgar som rör de tre främsta pelarna i det nya systemet, nämligen strukturerna för intern revision, internrevisionstjänsten och kommittén för uppföljning av revisioner [39]. Här tillkom i december 2000 en stadga där man fastställer utanordnarnas behörigheter och nya regler för intern kontroll.

[39] Dokument antagna den 31 oktober 2000.

Inom ramen för omorganisationen av gemenskapens förvaltning och huvudsakliga verksamhet, som utgör en annan prioritering i denna vitbok, har kommissionen antagit sitt meddelande om utläggning av gemenskapens programförvaltning med en ramförordning om en ny typ av genomförandeorgan [40]. Dessa nya organ skall göra det möjligt för kommissionen att genomföra gemenskapens program på ett smidigt sätt och med erforderlig specialisering, samtidigt som man behåller ansvaret för förvaltning och utformning av politiken. De utgör sålunda ett nyckelinslag i strategin för en samstämmig och kontrollerad utläggning som kommissionen åtog sig att utveckla i slutet av 1999 i syfte att avhjälpa de brister som berodde på en dåligt kontrollerad användning av vissa kontor för tekniskt bistånd [41].

[40] Meddelande från kommissionen: utläggning av gemenskapens programförvaltning med en ramförordning om en ny typ av genomförandeorgan och förslag till rådets förordning med instruktion för genomförandekontor med vissa förvaltningsuppgifter inom gemenskapsprogrammen, KOM(2000) 788 slutlig, 13.12.2000.

[41] Se den andra oberoende expertrapporten om reformen av kommissionen, analys av rådande metoder och förslag i syfte att avhjälpa den dåliga förvaltningen, oegentligheter och bedrägerier, särskilt kapitel 2 om direkt förvaltning, utläggning och kontoren för tekniskt bistånd (dok. 381655, 10.9.1999).

2.7.2. Skyddet av gemenskapens finansiella intressen i vitboken

Vitboken innehåller vidare flera åtgärder som syftar till att bidra till ett förstärkt skydd av gemenskapens finansiella intressen. Det handlar om att göra lagstiftning samt regler och förfaranden för ekonomisk förvaltning så säkra som möjligt mot oegentligheter och bedrägerier samt att klargöra samarbetet mellan kommissionens avdelningar samt mellan kommissionen och medlemsstaterna. I åtgärderna 92-98 [42] anges också riktlinjer för en god projektförvaltning i syfte att göra tjänstemännen och stödmottagarna mer uppmärksamma på handlande som i projektens och programmens olika stadier kan leda till oavsiktliga fel, intressekonflikter och oegentligheter.

[42] Avsnitt XXX i vitboken, åtgärderna 92-98: Riktlinjer för en sund projektförvaltning, bättre samverkan mellan OLAF och andra avdelningar, "bedrägerisäker" lagstiftning och handläggning av kontrakt, bättre varnings system, effektivare uppbörd av felaktigt utbetalda medel, bättre övervakning av strukturfonderna och förbättrat räkenskapsavslut inom EUGFJ.

Huvuddelen av dessa åtgärder är tänkta att genomföras under 2001, bland annat beroende på tidsfristerna för att inrätta Europeiska byrån för bedrägeribekämpning. Det finns dock två undantag, nämligen ett bättre varningssystem och en effektivare uppbörd av felaktigt utbetalda medel. I vitboken om reformen anges att man på sikt skall inrätta en central databank som syftar till att underlätta förvaltning och uppföljning av alla kontrakt och subventioner som kommissionen beviljar direkt samt en mekanism för ett obligatoriskt samråd innan ett åtagande bokförs. Då dessa var tänkta att förverkligas först under 2001 beslutade kommissionen vid sitt sammanträde den 31 oktober att bättre slå fast ansvaret för berörda avdelningar och att öka de utanordnande tjänsternas delaktighet.

När det gäller en effektivare uppbörd av felaktigt utbetalda medel i fråga om utgifter som kommissionen förvaltar direkt togs ett initiativ i slutet av 2000. För att öka återvinningsgraden för felaktigt utbetalda medel (som 1999 uppgick till cirka 71 procent av alla belopp som skulle återvinnas) och påskynda förfarandet föreslog kommissionen i ett meddelande av den 13 december 2000 [43] att man skulle förbättra ansvarsfördelningen mellan utanordnaren och räkenskaps föraren (ett ökat ansvar för förvaltningstjänsterna när det gäller processer mot gäldenärer), utveckla förvaltningsverktygen och definiera om rollerna för de olika aktörer som berörs av återvinningsärenden, nämligen utanordnaren, räkenskapsföraren samt direkt berörda tjänster (GD Budget, internrevisionstjänsten, den centrala finanstjänsten, rättstjänsten samt - vid misstanke om bedrägerier eller oegentligheter - OLAF).

[43] Meddelande om åtgärd 96 i vitboken: "Effektivare uppbörd av felaktigt utbetalda medel".

De är tänkt att OLAF skall ta hand om de ärenden som föranleder en straffrättslig uppföljning i syfte att vidta de åtgärder som krävs för att kommissionen i förekommande fall skall kunna utgöra målsägande.

3. OLAF:s verksamhet

3.1. En ny struktur

Den 27 september 2000 antog Europeiska byrån för bedrägeribekämpning en ny övergångs organisation. Denna administrativa struktur syftar främst till att säkra kontinuitet i fråga om det arbete som inletts av UCLAF och förbereda en omorganisation av byrån för att anpassa den till de uppdrag och nya politiska riktlinjer som lagstiftaren fastställde under 1999. Den motsvarar i stort de utmaningar som identifierats i den övergripande strategi för skydd av gemenskapens finansiella intressen och för bedrägeribekämpning som kommissionen antog den 28 juni 2000 [44].

[44] KOM(2000) 358 slutlig.

OLAF:s övergångsstruktur inbegriper två direktorat, nämligen ett direktorat för "policy- och lagstiftningsfrågor samt rättsliga frågor" och ett för "utredningar och operationer". Den redan befintliga underrättelseenheten har organiserats om totalt och står nu direkt under general direktören. Man har lagt betoningen på underrättelseverksamheten vad gäller både den operativa strategins inriktning och stödet till medlemsstaterna.

Det nya direktoratet för utredningar och operationer, som grundar sig på två utredningspooler, täcker all stödverksamhet (intern och extern samordning av utredningar och operationer). Man har velat skapa en flexibel och effektiv arbetsstruktur som täcker all stödverksamhet (intern och extern samordning av utredningar och operationer). Det övergripande direktoratet för policy- och lagstiftningsfrågor samt rättsliga frågor samlar åklagare och andra experter som ansvarar för att stödja uppföljningen bedrägeriärenden med de nationella rättsvårdande myndigheterna och för att handlägga ärenden inom byrån. Förutom en enhet för lagstiftning och rättsliga frågor som berör byrån, ansvarar detta direktorat för allmänna frågor och kontakterna med övriga institutioner samt för bedrägeriskydd och administrativ och ekonomisk uppföljning.

Enligt Europeiska kommissionens övergripande strategi för bedrägeriskydd skall byrån anpassa sin struktur bland annat för att utveckla sina kunskaper om det ekonomiska klimatet och brottslighet (bedrägerimekanismer, de kriminella nätverkens struktur). Detta skall genom en förbättrad riskanalys och ett bättre utnyttjande av operativ information från kommissionen, andra gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan, såsom revisionsrätten och ECB, internationella organ såsom Europol, Interpol och Världstull organisationen samt nationella myndigheter. Med denna organisation har byrån i uppdrag att samla in och analysera dessa uppgifter på ett effektivare sätt, och på så sätt bistå hela kommissionen samt medlemsstaternas och tredje lands operativa enheter. Den skall också utarbeta en operativ strategi.

Den nya strukturen syftar följaktligen till att skapa en verklig tjänsteplattform för alla OLAF:s sina behörighetsområden genom att ställa OLAF:s sektorsövergripande kunskaper och erfarenheter till förfogande för alla de avdelningar inom kommissionen som bidrar till skyddet av gemenskapens finansiella intressen samt för alla nationella organ och myndigheter. Det är därför som direktören har för avsikt att samordna och säkra samstämmighet mellan alla de uppgifter som åligger byrån: operativ verksamhet, strategisk underrättelseverksamhet, ett förbättrat regelverk och slutligen kontakterna med de nationella rätts- och polismyndigheterna. Underrättelseverksamheten, som står i centrum för denna gemensamma tjänsteplattform, skall göra det möjligt för byrån att bidra till att organisera ett intimt och regelbundet samarbete mellan de myndigheter som ansvarar för att skydda gemenskapens finansiella intressen mot bedrägerier, penningtvätt och all annan olaglig verksamhet. Den nya åklagarpoolen skall för sin del ansvara för en bättre straffrättslig handläggning av allvarliga och ofta organiserade överträdelser på nationell nivå.

3.2. OLAF:s utredningsrätt

OLAF:s utredningsrätt grundar sig på förordningarna (EG) nr 1073/1999 och (Euratom) 1074/1999 som Europaparlamentet och rådet antog den 25 maj 1999. I dessa anges att Europeiska byrån för bedrägeribekämpning skall utföra interna utredningar inom alla de institutioner, organ och byråer som inrättas genom EG- och Euratomfördragen eller på grundval av dessa fördrag samt administrativa utredningar som syftar till att bekämpa bedrägerier, korruption och all annan olaglig verksamhet som skadar gemenskapens finansiella intressen. Den skall i detta avseende efterforska sådana omständigheter av allvarlig art som har samband med tjänsteutövningen. Enligt artikel 4 i dessa förordningar skall varje institution, organ och byrå anta de bestämmelser som krävs för att fastställa villkoren och formerna för deras genomförande.

Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken har dock gjort gällande att de inte erkänner OLAF:s uttryckliga behörighet inom sina respektive institutioner [45]. Några parlamentsledamöter har också överklagat utövandet av denna utredningsrätt inom Europaparlamentet. Stats- och regeringscheferna har dock understrukit nödvändigheten i att helt genomföra lagstiftningen om bedrägeribekämpning. Även om kommissionen erkänner att man vid genomförandet av förordningarna nr 1073/1999 och 1074/1999 helt måste respektera dessa båda institutioners funktionsmässiga oberoende, anser den att ECB:s och EIB:s beslut inte är förenliga med förordningarna av den 25 maj 1999 [46]. Den beslutade följaktligen den 12 januari 2000 att överklaga besluten i EG-domstolen.

[45] ECB-rådets beslut av den 7 oktober 1999 om förebyggande av bedrägerier (EGT L 291, 13.11.1999) och beslut antaget av EIB:s ledningskommitté, anmält till kommissionen den 16 november 1999 (vad gäller dess verksamhet i fråga om egna medel).

[46] Kommissionens överklagande av den 14 januari 2000 av ECB:s beslut och kommissionens överklagande av den 19 januari 2000 av EIB:s beslut (mål C-11/00 och C-15/00, EGT C 122, 29.4.2000).

3.3. En övergripande strategi för bedrägeribekämpning

Efter viktiga lag- och organisationsändringar under 1999 och början av 2000 godkände kommissionen den 29 juni 2000 ett förslag som syftade till att konsolidera Europeiska unionens bedrägeribekämpningspolitik. I meddelandet om en övergripande strategi för bedrägeri bekämpning och skydd av gemenskapens finansiella intressen beskrivs de stora utmaningarna för gemenskapen och medlemsstaterna.

Skyddet av finansiella intressen är en fråga som berör hela kommissionen samt övriga institutioner och medlemsstaterna. I denna strategi betonas kopplingen mellan förebyggande och bekämpande av bedrägerier i syfte att säkra ett effektivt och likvärdigt skydd i hela gemenskapen: detta gäller en systematisk integrering av bestämmelser om bedrägeri bekämpning i lagstiftningsinitiativ och politiska initiativ från kommissionen såväl som en förstärkning av rättsliga instrument för att upptäcka, kontrollera och bestraffa bedrägerier. Utvecklingen av en samarbetskultur mellan alla behöriga myndigheter gör det nödvändigt att anpassa OLAF:s struktur för att byrån skall kunna erbjuda sakkunskap och operativt stöd till de nationella myndigheterna och bli en verklig sektorsövergripande tjänsteplattform.

Kampen mot bedrägerier inom institutionerna syftar till att göra alla kommissionstjänstemän medvetna om att det är nödvändigt att förebygga bedrägerier och förverkliga OLAF:s befogenhet och genomföra interna utredningar inom samtliga institutioner och organ i enlighet med lagstiftarens vilja. De fjärde utmaningen består i att förstärka den straffrättsliga dimensionen genom ett intimt samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas rättsmyndigheter för att på så sätt eliminera hinder som hänger samman med de komplicerade ärendena och bokföringsproblemen i de nationella rättssystemen. Denna strategi lades fram för Ekofinrådet den 17 juli 2000 och för Europaparlamentet, som har godkänt riktlinjerna [47].

[47] Europaparlamentets resolution av den 13 december 2000.

3.4. Rapportering

I enlighet med artikel 280.5 i EG-fördraget redogör kommissionen i sin årsrapport för den övergripande verksamheten i syfte att skydda gemenskapens finansiella intressen både internt och i medlemsstaterna [48]. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning redogör dessutom regelbundet för sin operativa verksamhet enligt artikel 12.3 i förordning nr 1073/1999. Den första rapporten av detta slag, som täcker perioden mellan den 1 juni 1999 - då OLAF inrättades - och den 31 maj 2000, antogs den 23 maj 2000. I rapporten analyserades byråns befogenheter och förfaranden, såsom de anges i lagtexterna, och byråns operativa verksamhet i statistiska och kvantitativa termer. Dessutom presenterades en rad frågeställningar som antogs kunna ligga till grund för framtida riktlinjer. För att fördela sin verksamhet jämnt över året kommer byrån att anta sin rapport för 2000 under andra halvåret 2001.

[48] Första årsrapporten för budgetåret 1999 som antogs den 8 november 2000 (KOM(2000) 718 slutlig).

Byråns övervakningskommitté har lagt fram sin första verksamhetsrapport [49] enligt artikel 11.8 i förordningarna nr 1073 och nr 1074/1999. I denna rapport beskrivs inrättandet av övervakningskommittén och övergången från den gamla enheten för samordning av bedrägeri bekämpning (UCLAF) till OLAF. Dessutom klargörs övervakningskommitténs förbindelser med byrån. Övervaknings kommittén lade för övrigt fram rekommendationer om en förbättring av förfarandena och metoderna för uppföljning, bland annat genom att ge åklagarna rådgivande funktioner och rättsligt stöd till genomförandet av utredningar.

[49] Verksamhetsrapport juli 1999-juli 2000 (EGT C 360, 14.12.2000), som rådet antog den 5 december 2000.

4. Samarbete och partnerskap

Medlemsstaterna har, särskilt inom Rådgivande kommittén för samordning av bedrägeri bekämpningen, önskat att kommissionens rapport skall innehålla några konkreta illustrationer av samarbetet med de fältansvariga myndigheterna. Följande punkter syftar därför till att ge några exempel på hur samarbetet och partnerskapet mellan de nationella myndigheterna för skydd av gemenskapens finansiella intressen inom olika gemenskapssektorer kan se ut samt på vilket mervärde OLAF kan ge detta samarbete.

4.1. Samarbete och partnerskap med medlemsstaterna

4.1.1. Samarbete med internrevisionstjänsterna i fråga om traditionella egna medel

Inom området traditionella egna medel arbetar kommissionen och särskilt GD Budget för att skapa nära band med medlemsstaternas internrevisionstjänster inom ramen för ett samarbete som grundar sig på principen om gemensamma revisionsinitiativ. Detta förhållningssätt har två tydliga syften: dels att medlemsstaterna bättre skall uppfylla sina skyldigheter när det gäller att skydda gemenskapens finansiella intressen, dels att planera den anpassning av kontroll metoderna som kommer att krävas vid utvidgningen av Europeiska unionen.

Efter att ha uppmuntrat ett erfarenhetsutbyte mellan medlemsstaternas revisionstjänster skapade kommissionen en undergrupp för revisioner inom den rådgivande kommittén för traditionella egna medel som är tänkt att ge all den stimulans som denna form av partnerskap behöver. Kommissionen utvecklar sålunda en ny metod för samarbete med medlemsstaterna när det gäller kontroll av traditionella egna medel. Den vill i framtiden kunna bekräfta om medlemsstaternas lagstiftning stämmer överens med gemenskapslagstiftningen genom oberoende kontroller som görs av medlemsstaternas deltagande revisionstjänster.

Denna nya frivilliga samarbetsmetod gör det möjligt för kommissionen att experimentera med en annan kontrollstrategi: i stället för att själv kontrollera medlemsstaterna överlåter den denna uppgift till dessa medlemsstaters internrevisionstjänster inom i förväg fastställda områden, och bekräftar sedan de resultat som de nationella revisionsgrupperna har uppnått.

En pilotåtgärd om extern transitering som Nederländerna genomförde tillsammans med kommissionen i november 2000 visade sig vara mycket övertygande. Under 2001 kommer kommissionen att experimentera med två nya åtgärder tillsammans med Danmark och Tyskland. Kommissionen är beredd att vidta de åtgärder som krävs för alla medlemsstater som har en internrevisionstjänst eller en annan typ av kontrolltjänst med ett tillräckligt stort oberoende för att få med så många medlemsstater som möjligt i detta initiativ.

Kommissionen är i själva verket övertygad om att denna strategi har en stor potential och kommer att göra det möjligt att rikta kontrollerna bättre, samtidigt som den ser till att medlemsstaterna har en trovärdig verksamhet.

4.1.2. Operativt samarbete

4.1.2.1. Olaglig handel med smörbaserade produkter

OLAF samordnar sedan 1999 rättsliga undersökningar mellan Italien, Frankrike och Belgien som rör bedräglig handel med produkter som deklarerats som italienskt vasslesmör och säljs av en företagsgrupp som har nära ekonomiska förbindelser med en brottsorganisation i Neapel. Gemenskapens intressen står på spel genom att varorna har blandats upp i Italien och expedierats till Frankrike och Belgien, för att sedan exporteras som "butter oil" med exportbidrag eller säljas på den inre marknaden som konditorismör med produktionsstöd.

I början av 1999 inledde Neapels åklagarmyndighet utredningar gentemot en grupp företag som ovannämnda brottsorganisation använde för affärs- och skattebedrägerier. Efter denna utredning har myndigheten genomfört en rad arresteringar för delaktighet i mord och annan brottslig verksamhet.

Den italienska åklagarmyndigheten begärde då OLAF:s bistånd för att säkra samordningen av ärendena mellan berörda medlemsstater. De utredningar som följt på detta har gjort det möjligt att slå fast att ett italiensk företag hade sålt en produkt som betecknats som smör till företag i flera medlemsstater.

I Frankrike har man inrättat en rättsinformationstjänst, och framställningar om internationell bevisupptagning har skickats mellan de nationella rättstjänsterna. Dessa utredningar ledde till att operationer utfördes samtidigt i Italien, Frankrike och Belgien i juni 2000 med tekniskt och operativt stöd från OLAF. Samtidiga husrannsakningar i de tre länderna gjorde det möjligt att beslagta betydande mängder uppblandat smör och genomföra omfattande arresteringar i Italien och Frankrike. Det konstaterades att man mellan 1995 och 2000 sålt cirka 35 200 ton uppblandat smör som förutom smör innehöll annat animaliskt, vegetabiliskt och syntetiskt fett. Dessa varor har köpts av flera franska, belgiska och tyska företag.

De rättsliga och administrativa utredningarna fortsätter i berörda medlemsstater. Man har bland annat samlat in bevis för att det uppblandade smöret inte medfört några risker för folkhälsan och att handelns främsta effekter har bestått i att skada gemenskapens budget (vars omfattning återstår att bestämma exakt). På detta stadium utesluter experternas analyser av de beslagtagna produkterna alla direkta hälsorisker för konsumenterna [50].

[50] Se OLAF:s pressmeddelanden OLAF/07/2000 av den 7 juli 2000 och OLAF/10/2000 av den 19 december 2000.

4.1.2.2. Olaglig import av "dollarbananer" till gemenskapen med falska importintyg

Inom ramen för årliga tullkvoter åtnjuter import av bananer från Central- och Latinamerika - om de omfattas av AGRIM-importlicenser - nedsatta tullavgifter (75 euro per ton i stället för 680 euro per ton). Denna särskilda ordnings tillförlitlighet påverkar följaktligen respekten för gemenskapens handelspolitik och effektiviteten hos vissa delar av dess utvecklingspolitik.

På byråns initiativ informerades i mitten av 2000 de italienska och belgiska myndigheterna om att det fanns motiv för att inleda administrativa och straffrättsliga förfaranden mot organisationer som utfärdade falska licenser och använde dem för olaglig import av bananer till Europeiska unionens territorium.

OLAF:s och de nationella myndigheternas gemensamma insats gjorde det möjligt att slå fast att bananer hade släppts för fri omsättning med falska AGRIM-licenser framför allt i italienska och belgiska hamnar. Senare utredningar har gjort det möjligt att konstatera liknande verksamhet i Spanien, Grekland, Tyskland och Portugal. Utredningarna drivs nu vidare för att skilja ut enskilda licenser.

Man har hittills slagit fast att minst 220 000 ton bananer har importerats under falska licenser mellan början av 1998 och mitten av 2000. De belopp som har undanhållits uppgår i nuläget till 164 miljoner euro, men kan komma att visa sig vara avsevärt högre.

Efter denna fördjupade utredning antog kommissionen omedelbart detaljerade regler i syfte att förstärka kontrollerna av import av bananer. Dessa kommer särskilt att göra det möjligt att bekräfta licensernas äkthet (se punkt 2.3.1).

4.1.2.3. Kampen mot bedrägerier med cigaretter

OLAF och medlemsstaterna bedriver fortlöpande samarbete på hög nivå när det gäller kampen mot bedrägerier med cigaretter permanent. Det handlar här om ett av de allvarligaste problemen som påverkar gemenskapens finansiella intressen och de nationella budgetarna. OLAF har gett sitt stöd till de nationella myndigheter som ansvarar för utredningar och rättslig uppföljning av dessa ärenden, bland annat för att rikta in sig på internationell cigarettsmuggling och dem som organiserar denna olagliga verksamhet. OLAF och medlemsstaterna har bland annat samarbetat när det gäller att utarbeta och verkställa flera skrivelser med en begäran om bevisupptagning. OLAF har också haft ett intimt samarbete med de behöriga myndigheterna i flera tredje länder.

När det gäller specifikt samarbete kontaktade OLAF efter upplysningar från den österrikiska tullen de grekiska myndigheterna och lyckades därmed hitta en lastbil med 4,3 miljoner smuggelcigaretter i hamnen i Patras. Cigaretterna beslagtogs och chauffören arresterades. Efter det att de nederländska myndigheterna underrättat OLAF om en container med cigaretter som beslagtagits i Rotterdam och om sina misstankar när det gällde en annan container med Portugal som destination informerade OLAF de portugisiska myndigheterna. Dessa beslagtog containern och identifierade ytterligare fyra containrar på olika platser i landet. Totalt har man lagt beslag på 39,9 miljoner cigaretter.

På förslag av OLAF har de rättsvårdande myndigheterna i Genua (Italien) utfärdat ett tillstånd till husrannsakan i en förseglad lagerbyggnad som berörs av cigarettsmuggling. I närvaro av en företrädare för OLAF kunde man vid en husrannsakan i företagets lokaler lägga beslag på ett antal T1-dokument som gällde cigarettpartier som var avsedda för afrikanska länder, men som i själva verket försetts med falska tullstämplar. Dessa husrannsakningar har också påvisat en koppling till en amerikan som varit delaktig i internationell cigarettsmuggling samt att det förekommit momsbedrägerier. Detta illustrerar tydligt att brottslingar ofta är delaktiga i flera typer av bedrägerier och att de sysslar med bedrägerier på professionell grund.

De italienska rättsliga myndigheterna har för övrigt informerat OLAF om svårigheter de stött på i samarbetet med de schweiziska myndigheterna i samband med sina utredningar av cigarett smuggling och penningtvätt. OLAF har försökt att upprätta samarbete med de schweiziska myndigheterna. På grundval av ett administrativt avtal som 1999 slöts med den schweiziska integrationsbyrån har OLAF fått till stånd sammanträden med de schweiziska myndigheterna och företrädare för den italienska åklagarmyndigheten i Rom. Arresteringen av flera personer i Schweiz, varav en var en av de främsta organisatörerna av cigarettsmugglingen till gemenskapen, tycks vara ett direkt resultat av de nära kontakter som upprättats mellan alla behöriga myndigheter.

För övrigt initierade kommissionen i november 2000 en civilrättslig process mot vissa amerikanska cigarettillverkare inför den federala domstolen i New Yorks östra distrikt för gemenskapens och flera medlemsstaters räkning. Denna åtgärd, som grundar sig på misstankar om att koncernerna är aktivt delaktiga i organisationen av smugglingen, syftar till att få ersättning för de ekonomiska förluster som drabbat gemenskapens egna medel samt att få fram ett domstolsföreläggande att de skall upphöra med smugglingen. Hittills har tio medlemsstater beslutat att ansluta sig till denna rättsprocess i vetskap om att de har dubbla intressen att agera, dels för att återvinna punktskatter och moms på sålda smuggelcigaretter, dels för att försvara Europeiska gemenskapens intressen.

4.1.2.4. Samordning av utredningar som rör strukturfonderna

Målet var här att bidra till en bättre samordning mellan de olika myndigheter som ansvarar för utredningar i medlemsstaterna och till ett bättre samarbete med OLAF i syfte att inleda utredningar efter påståenden om bedrägerier och allvarliga oegentligheter i förvaltningen av strukturfonderna. I detta syfte har OLAF gett sitt bistånd för att inrätta en sambandsgrupp för bedrägeri bekämpning mellan olika ministerier i Förenade kungariket.

Denna grupp, som framför allt har inrättats för att skydda gemenskapens och medlemsstaternas finansiella intressen, består av företrädare på hög nivå för utredningstjänsterna inom alla viktiga brittiska ministerier.

Dess främsta mål, som OLAF stöder i samband med gemensamma utredningar enligt förordning 2185/96, är att underlätta en enhetlig och samordnad utredningsstrategi.

Efter den första stora utredningen, som slutfördes i oktober 1999 tillsammans med sambands gruppen och i samarbete med utredare från fyra ministeriers bedrägeriutrednings tjänster, lämnades ärendet över till behöriga rättsvårdande myndigheter. Återvinningen av beloppen pågår eller har säkrats för belopp som felaktigt erhållits från Europeiska socialfonden (cirka 4 miljoner pund) och från kommissionens budget för forskning och utveckling (cirka 3 miljoner pund).

Under 2000 inleddes en andra utredning efter misstankar om allvarliga oegentligheter vid lämnande av ansökningar enligt gemenskapens lagstiftning om offentlig upphandling och vid användningen av finansiering från både Europeiska regionala utvecklingsfonden och Europeiska socialfonden (upp till 15 miljoner pund). I utredningen, som håller på att slutföras, har man begärt att arbetet skall samordnas med OLAF:s utredare och fyra olika behöriga myndigheter inom utredningsområdet i Förenade kungariket.

4.2. Samarbete och partnerskap med medlemsstaterna

4.2.1. Administrativt samarbete

När det gäller stöd till omstrukturering av jordbrukssektorn i kandidatländerna i Central- och Östeuropa antog kommissionen i juni 2000 en förordning om den finansiella förvaltningen av det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling (Sapard) [51], vars budget uppgår till 529 miljoner euro per år fram till 2006.

[51] Kommissionens förordning (EG) nr 2222/2000 av den 7 juni 2000 om finansiella bestämmelser för tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 1268/1999 om gemenskapsstöd för föranslutningsåtgärder för jordbruket och landsbygdens utveckling i kandidatländerna i Central- och Östeuropa under föranslutnings perioden, EGT L 253, 7.10.2000.

Denna förordning grundar sig särskilt på principen om en förvaltning som är fullständigt decentraliserad till myndigheterna i kandidatländerna och på tillämpningen av förfarandet för granskning och godkännande av räkenskaperna för EUGFJ:s garantisektion. Den syftar sålunda till att säkerställa att programmen genomförs snabbt, att anslagen utnyttjas korrekt och att det genomförs effektiva kontroller av Sapard under hela programperioden (2000-2006). Detta är också ett inslag som främjar kandidatländernas förberedelser för att kunna förvalta gemenskapsstöd efter sin anslutning.

Efter antagandet av förordningen har kandidatländerna [52] undertecknat fleråriga finansieringsavtal vilka innehåller bestämmelser om finansiell kontroll som är likvärdiga med dem som är tillämpliga för EUGFJ:s garantisektion, särskilt de regler om bedrägeribekämpning som utgör en del av gemenskapens regelverk inklusive budgetförordningen.

[52] Mellan november 2000 och mars 2001 har sådana avtal undertecknats med Bulgarien, Estland, Lettland, Polen, Tjeckien, Slovakien, Rumänien, Ungern, Slovenien och Litauen enligt artikel 9 i rådets förordning nr 1268/1999 om Sapard.

4.2.2. Operativt samarbete

För att inrätta en operativ och sektorsöverskridande struktur i Polen som särskilt skulle skydda finansiella intressen fick den polska tullens generalinspektion 1999 ett anslag på 3,5 miljoner euro från Phare-programmet. Förutsättningarna för att genomföra projektet fanns därför i god tid. Tre experter från medlemsstaterna och en tjänsteman från OLAF utsågs att bistå de polska myndigheterna i denna insats.

Man har förhandlat fram ett administrativt avtal mellan OLAF och den polska tullens generalinspektion i syfte att bestämma de administrativa och operativa förbindelserna mellan experterna från gemenskapen och den polska arbetsgruppen. Projektets operativa fas inleddes i Warszawa den 1 januari 2001.

4.3. Ömsesidigt bistånd med tredje land

Bland flera avtal om ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheterna som föreslagits eller håller på att slutas med tredje land [53] vill kommissionen peka på två aktuella fall som är särskilt relevanta i kampen mot bedrägerier och för skyddet av finansiella intressen.

[53] Bland annat trädde avtalet med Marocko i kraft i mars 2000 (EGT L 70, 18.3.2000). Under 2000 inleddes förhandlingar om sådana avtal med Cypern och F.d. jugoslaviska republiken Makedonien, och man planerar att sluta liknande avtal med 14 andra tredje länder och kandidatländer.

4.3.1. Förslag till avtal med Schweiz om samarbete mot bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar Europeiska gemenskapernas, medlemsstaternas och Schweiz finansiella intressen

Befintliga konventioner och protokoll med Schweiz, inbegripet 1997 års protokoll om ömsesidigt bistånd i tullfrågor, har begränsade effekter framför allt på grund av deras restriktiva tolkning av schweizisk lag. Detta gör det svårt att tillämpa dem konkret i sammanhang som rör ömsesidigt bistånd, särskilt i bedrägeriärenden där avsevärda belopp står på spel och organiserad brottslighet är iblandad.

År 1997 hade denna situation kritiserats i rapporten från Europaparlamentets tillfälliga undersökningskommitté för gemenskapens transiteringssystem. Europaparlamentet hade rekommenderat att man skulle ge kommissionen i uppdrag att förhandla fram ett avtal om ett närmare och effektivare samarbete i frågor som rör bedrägerier och tullbrott.

Sonderingar hos de schweiziska myndigheterna ledde fram till ett antal särskilda rekommendationer om åtgärder som skall vidtas för att förbättra samarbetet. Dessa diskussioner slutfördes i december 1999 då de båda parterna kom överens om att förbereda förhandlingar om ett avtal.

Rådet bemyndigade den 14 december 2000 kommissionen att förhandla fram ett sådant avtal med Schweiz, och det är tänkt att slutas före slutet av 2001. Avtalet syftar till att förstärka samarbetet mot organiserad brottslighet som skadar gemenskapens och Schweiz finansiella intressen. Med tanke på de intensiva ekonomiska förbindelserna mellan gemenskapen och Schweiz, vilka framöver kommer att intensifieras ytterligare med tanke på de sju bilaterala avtal som slöts med Schweiz under 1999, bör man i samarbetet beakta de krav på samarbete inom området bedrägeribekämpning som redan finns i Europeiska unionen [54].

[54] Rådets förordning av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT L 312, 31.12.1995, s. 1. Rådets förordning av den 11 november 1996 om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter, EGT L 292, 15.11.1996, s. 2. Rådets förordning av den 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd, EGT L 82, 22.3.1997, s. 1. Europaparlamentets och rådets förordning av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), EGT L 136, 31.5.1999, s. 1. Rådets förordning av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeri bekämpning (OLAF), EGT L 136, 31.5.1999, s. 8.

4.3.2. Ömsesidigt administrativt bistånd inom tullsektorn med Ryssland

Europeiska unionen och Ryssland har upprättat ett regelbundet samarbete bland annat för att bekämpa bedrägerier. Inom ramen för avtalet om partnerskap och samarbete från den 28 november 1997 mellan Europeiska gemenskaperna och medlemsstaterna å ena sidan och Ryska federationen å den andra har parterna också kommit överens om ett protokoll om ömsesidigt administrativt bistånd för en korrekt tillämpning av gemenskapens tullagstiftning.

År 1999 informerades OLAF om de problem som medlemsstaterna stött på då det betalar ut exportbidrag till exportörer från gemenskapen beroende på otillförlitliga ryska import deklarationer. Mekanismen för att bevisa att jordbruksprodukter som exporterats till Ryssland har anlänt måste förbättras för att förebygga risken för finansiella förluster för både gemenskapens och Rysslands budget. För att ge en antydan om problemets omfattning kan nämnas att exporten av nötkött till Ryssland under 2000 uppgick till 130 000 ton [55], vilket motsvarar exportbidrag på cirka 65 miljoner euro.

[55] Detta gäller bara sådan export till Ryssland som ger rätt till exportbidrag.

På grund av de stora potentiella ekonomiska följderna har man inrättat ett system för förhandsinformation mellan kommissionen och de ryska tullmyndigheterna. Det syftar till att påskynda förfarandena och att - efter en förhandsanmälan - ge en elektronisk bekräftelse från de ryska myndigheterna om att produkterna har anlänt och släppts för fri omsättning. Detta system tillämpas på prov för nöt- och fläskkött. Det är tänkt att medlemsstaternas centraliserade organ skall ge kommissionen alla upplysningar om omlastningar av varor som fraktas med vägtransport till Ryssland via systemet för förhandsinformation. Denna mekanism för ömsesidig information har inrättats på grundval av ett protokoll om administrativt bistånd som bifogats det befintliga avtalet om partnerskap och samarbete [56]. Avtalet trädde i kraft den 1 februari 2000 och kommer senare att ses över mot bakgrund av de erfarenheter som görs.

[56] Kommissionens förordning (EG) nr 2584/2000 om införande av ett system för överföring av uppgifter om vissa leveranser av nöt- och griskött som fraktas med vägtransport till Ryska federationen (EGT L 298, 25.11.2000) och administrativt avtal av den 5 juli 2000 mellan OLAF och den ryska federationens statliga tullkommitté.

Avsnitt II: Åtgärder som medlemsstaterna har antagit för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen (1 maj 2000 - 31 december 1999)

Till skillnad från tidigare årliga rapporter från kommissionen om skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen innebär genomförandet av den nya artikel 280.5 i EG-fördraget att även medlemsstaternas verksamhet inom detta område skall beaktas. Denna rapport har sedan 1999 därför ett nytt avsnitt jämfört med tidigare år.

Under rubriken "Åtgärder som medlemsstaterna har antagit för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen" beskrivs i det nya avsnittet medlemsstaternas verksamhet inom detta område - förutom statistik - mellan den 1 maj 1999, då Amsterdamfördraget trädde i kraft, och den 31 december 2000.

I detta syfte har kommissionen och medlemsstaterna gemensamt och enligt bestämmelserna i artikel 280.5 i EG-fördraget mellan april och juli 2000 utarbetat ett frågeformulär som framför allt handlar om den nationella lagstiftningen och organisationen av kontroller. Alla medlemsstater svarade på detta frågeformulär för budgetåret 1999 mellan den 1 september och den 18 december 2000, och sedan för budgetåret 2000 mellan den 15 februari och den 30 mars 2001.

Kommissionen lade för första gången fram sammanfattningen och sammanställningen av erhållna svar för diskussion mellan medlemsstaterna vid sammanträdet inom Rådgivande kommittén för samordning av bedrägeribekämpningen den 11 januari 2001. Denna sammanställning inbegrep medlemsstaternas bidrag för 1999. Därefter lades en sammanfattning fram vid mötet den 6 april 2001, vilken inbegrep samtliga bidrag från medlemsstaterna för år 2000.

Följaktligen presenteras en sammanfattning av de uppgifter som medlemsstaterna lämnat för budgetåren 1999 och 2000 som svar på frågeformulären i denna rapport, vilket anges i artikel 280 i EG-fördraget. Sammanfattningen av dessa uppgifter och sammanställningen av dessa bidrag kommer att behandlas i ett arbetsdokument som kommer att presenteras i ett särskilt dokument senare.

Det bör dock understrykas att denna rapport i dess nuvarande form inte utgör en grund för att bedöma medlemsstaternas genomförande av bestämmelserna i artikel 280 i EG-fördraget, till exempel utifrån principerna om likställighet och likvärdighet.

En sådan bedömning kan bara genomföras på sikt

- dels i form av en analys av samtliga gällande lagar och andra författningar oberoende av när de antogs,

- dels i form av en statistisk verklighetsanalys, det vill säga genomförda kontroller, oegentligheter som uppdagats i samband med dessa samt sanktioner som utdömts.

Utöver själva frågeformuläret förutsätter denna analys enligt artikel 280 i EG-fördraget en harmonisering av kontroll- och sanktionsbegrepp i statistiska syften samt att aktuella uppgifter varje år skickas till kommissionen.

Med tanke på det frågeformulär som antagits för perioden 1999-2000 kan man i nuläget inte utifrån en uppräkning av de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit under denna period bedöma deras resultat när det gäller att uppfylla kraven i artikel 280 i EG-fördraget.

Flera medlemsstater (bland annat Grekland, Spanien, Irland, Italien, Österrike, Portugal, Sverige och Förenade kungariket) har lämnat mer eller mindre detaljerade beskrivningar av de åtgärder som hade vidtagits före referensperioden. För att presentera bidragen på ett enhetligt sätt - och trots att denna rikedom av information kan vara av intresse - har dessa beskrivningar inte inbegripits i detta dokument då dess huvudsyfte är att ge en sammanställning av de nya åtgärder som antagits under perioden mellan den 1 juni 1999 och den 31 december 2000.

För övrigt hade inte alla medlemsstater några nya åtgärder att redovisa inom alla sektorer för den aktuella perioden. Detta är anledningen till att de inte förekommer systematiskt i varje del.

5. Den huvudsakliga rättsliga utvecklingen

Det område där medlemsstaterna i första hand sett över sina lagar och andra författningar under perioden 1999-2000 är kontroller. Denna gemensamma inriktning bör understrykas och ses mot bakgrund av kommissionens önskan att harmonisera bestämmelserna om kontroller på platsen enligt dess handlingsplan 2

>Plats för tabell>

001-2002.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

6. Huvudsaklig utveckling i fråga om organisationen av kontrollfunktioner

Perioden 1999-2000 utgjorde ett tillfälle för medlemsstaterna att emellanåt genomföra genomgripande organisationsförändringar inom de enheter som ansvarar f

>Plats för tabell>

ör kontroller.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

7. Samarbete mellan behöriga myndigheter

Under perioden har flera åtgärder bidragit till strävan efter det mål som anges i EG-fördraget (artikel 280.3). Detta gäller dels ett intimt och regelbundet samarbete mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter, dels samarbetet mellan dessa och kommissionen. Dessa åtgärder tycks utmynna i ett mer intimt samarbete i fråga om egna medel än inom något annat område.

För sin del fortsätter kommissionen att göra samarbetet till en central del av sin strategi för bedrägeribekämpning. I kommissionens handlingsplan för 2000-2001 anges det särskilt att man skall uppgradera samarbetsstrukturerna och f

>Plats för tabell>

örstärka arbetet att samla in och analysera upplysningar.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

8. Frågan om återvinning

I kommissionens frågeformulär till medlemsstaterna för den aktuella perioden tas frågan om återvinning särskilt upp. Kommissionen har särskilt frågat medlemsstaterna om i vilken grad de prioriterar gemenskapens finansiella intressen då gäldenären går i konkurs i samband med återvinningen. Rent allmänt (utan undantag) behandlas gemenskapens finansiella intressen likvärdigt med nationella intressen om gäldenären försätts i konkurs, och gemenskapens fordringar betraktas inte som prioriterade.

I följande tabell återges de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att förbättra återvinningen av felaktigt utbetalda medel och utgifter samt vissa mer allmänna observationer i detta avseende.

8.1. Egna medel

Tre medlemsstater aviserar här nya återvinningsåtgärder under perioden (DK, I, UK).

Medlems-stat // Åtgärder för att förbättra återvinningen av icke uppburna medel och felaktigt utbetalda utgifter

B // I den allmänna tull- och punktskattelagen föreskrivs en utsökningsrätt, att tullavgifter eller punktskatter utgör en prioriterad fordran på gäldenärens fasta egendom och att tullavgifter eller punktskatter har panträtt i gäldenärens samtliga lösegendom

Vid utsökning av tillgångar eller frivillig betalning för att verkställa ett rättsbeslut skall olika avgifter täckas i följande ordning: i första hand importavgifter och i andra hand punktskatter.

De belgiska myndigheternas undersökningar har gjort det möjligt att återvinna stora belopp

DK // Rent allmänt har gemenskapens fordringar i Danmark samma grad av prioritering som nationella fordringar vid ett återvinningsärende till följd av en oegentlighet

Tullagen har ändrats (lag nr 228) i syfte att skärpa villkoren för att erhålla betalningsfrister för tullavgifter. Tull- och skattemyndigheterna kan kräva att de företag som vill ansluta sig till ett tullkreditsystem lämnar vissa ekonomiska upplysningar och upplysningar om beräknade exportvolymer till den centrala tull- och skatteförvaltningen då de registrerar sig och vid en eventuell senare ändring av registreringsuppgifterna

Liknande regler har också införts för aktörer som exporterar varor som är föremål för exportavgifter

Slutligen är det möjligt att neka företag att få tillgång till tullkrediter då det anses föreligga särskilda risker att det inte kommer att betala gällande tullavgifter och importavgifter

EL // Den rättsliga grunden för återvinning utgörs av bestämmelserna i den nationella tullagen i kombination med förordning 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen samt lagen om offentliga intäkter. De nationella intressena och gemenskapens intressen behandlas lika

F // Enligt artikel 379 i den franska tullagen ges avgifter som utgör egna medel och nationella skatter som utgår vid import av varor samma grad av prioritering. Tullförvaltningen åtnjuter detta avseende en prioritering på samtliga fordringar

I // Under 1999 genomfördes en omfattande lagreform i Italien i syfte att förbättra återvinningsresultaten och reglera förbindelserna med koncessionsinnehavarna (lag nr 337, förordningarna nr 46, nr 112 och nr 326, finans- och budgetministeriernas gemensamma förordning nr 321 samt ministermeddelande nr 1584/VIII och 2488/VIII)

Under 2000 uppdaterades genom olika lagar och andra författningar metoderna för att återvinna och återkräva direkta bidrag

L // Revisionsinspektionen, som bland annat ansvarar för externa revisioner hos ekonomiska aktörer, för en effektiv kamp mot bedrägerier inom området traditionella egna medel. Sålunda uppgick denna enhets återvinning av egna medel till 15 510 783 luxemburgska franc under budgetåret 1999

För de tio ärenden beträffande bedrägerier och oegentligheter som redovisades i årsrapporten om traditionella egna medel för budgetåret 1999 uppgick återvinningsgraden därmed till 100 procent

NL // Man har inte vidtagit några åtgärder för att förbättra återvinningen av egna medel. Skattefordringar utgör dock prioriterade fordringar inom detta område

A // Återvinning av traditionella egna medel omfattas av ordningen för konkurser utan någon prioriteringsordning för fordringar. Enligt denna ges sålunda ingen prioritering till återvinning av offentliga fordringar inbegripet Europeiska gemenskapens fordringar

S // Uppbördsgraden för traditionella egna medel uppgår till 99,92 procent

Medlen av klass B är relativt små jämfört med andra medlemsstater

UK // Möjligheten att ta ut ränta på tullfordringar infördes i april 2000

Den centrala byrån för gemenskapstransitering har sett över förfarandena för att återvinna fordringar (påskyndad anmälan till garanterande aktörer och företag gäller för icke godkända transaktioner)

Sedan början av 2000 utgör återvinningen av tullfordringar en del av tullförfarandena för att återvinna andra skatter och avgifter

Även om tull- och jordbruksavgifter utgör icke-prioriterade fordringar om gäldenären försätts i konkurs, regleras eller garanteras huvuddelen av dessa skulder då de uppstår (eller rent av innan)

8.2. Jordbruksutgifter

När det gäller återvinning av jordbruksutgifter har tio medlemsstater antagit olika nya åtgärder under perioden (B, DK, EL, F, IRL, I, A, P, FIN, UK).

Dessutom redvisar tre medlemsstater en ordning med prioriterade fordringar (EL, IRL, I).

Medlems-stat // Åtgärder för att förbättra återvinningen av icke uppburna medel och felaktigt utbetalda utgifter

B // Den belgiska interventions- och återbetalningsbyrån har vidtagit följande två åtgärder som bör understrykas:

- Inrättande av ett nytt datasystem (IRIS) som gör det möjligt att mer eller mindre automatiskt centralisera och uppdatera uppgifter om en gäldenär då problem uppstår.

- Inrättande av en gäldenärsenhet.

DK // En förbättrad förvaltning av mellanhavandena med gäldenärerna, vilket gör det möjligt att undvika förluster i fråga om nya fordringar och att återvinna huvuddelen av gamla fordringar

Införande av ett nytt system för att förvalta garantier och ett system för exportstöd har bidragit till att minska förlustriskerna ytterligare

EL // Lag nr 2520/97, som ändrades 1999, säkrar att skulder till staten prioriteras och att belopp som berörs av oegentligheter inom jordbrukssektorn återbetalas med lagenlig ränta

F // Ministeriernas gemensamma kommission för samordning av kontroller (CICC:s avdelning för EUGFJ:s garantisektion) har förstärkt sina återvinningsinsatser i samband med efterkontroller enligt förordning nr 4045/89. Man har också inrättat en databas som uppdateras av de utbetalande organen varje kvartal

// Ett av hindren för en snabbare återvinning är det faktum att mottagare av ett felaktigt utbetalt stöd allt oftare överklagar återvinningsbeslutet

// Principen att centralisera anmälningar enligt förordning 595/91, som tidigare hade ombesörjts av generaldirektoratet för tullavgifter och indirekta skatter, till CICC antogs i slutet av 1999

IRL // Rent allmänt ges återvinning av gemenskapens fordringar samma prioritering som nationella fordringar

Under 2000 anslogs kompletterande resurser till återvinning av fordringar inom ramen för ordningarna för miljöåtgärder inom jordbruket och förtidspensionering

Genom programmet "Headage/Premia" ges möjligheten att minska framtida utbetalningar till en gäldenär på grund av det skuldbelopp som uppstått inom ramen för olika gemenskapsordningar

I // Den italienska statens kontor för interventioner på jordbruksmarknaden (AIMA) åtnjuter såsom utbetalande organ en särskild rättslig ställning

Finansministeriet har främjat ett lagförslag som syftar till att utvidga dessa privilegier till andra områden

Slutligen redogör Italien för olika åtgärder som antogs under 1999, och som inbegriper återvinningsinsatser

A // Det utbetalande organ för jordbruksutgifter (AMA) har inrättat en särskild enhet för återvinning av osäkra fordringar

AMA har dessutom rätt att kvitta alla belopp som skall återvinnas mot andra utgifter för en och samma mottagare

Sålunda återvinns 95 procent av alla fordringar till en mindre kostnad genom kvittning inom ett eller ett par år

P // Det nationella institutet för interventioner och jordbruksgarantier (INGA) har fulländat det datasystem som används för återvinning och antagit bestämmelser om återvinning

En mer frekvent användning av systemet för avskrivning av fordringar har möjliggjort en snabbare återvinning

FIN // Uppdatering av anvisningar för återvinningsförfarandet, införande av en centraliserad databank (bland annat för uppföljning av återvinningsärenden)

UK // Återvinningen av jordbruksutgifter prioriteras kraftigt (på grundval av anvisningar som setts över för 1999-2000)

Under 2000 såg ministeriet för jordbruk, fiske och livsmedel (MAFF) över alla icke återvunna skulder sedan minst två år

8.3. Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden

Antalet nya åtgärder beträffande återvinning inom området strukturåtgärder är mindre. Bara fyra medlemsstater redogör för sådana åtgärder (F, S, FIN, UK).

Medlems-stat // Åtgärder för att förbättra återvinningen av icke uppburna medel och felaktigt utbetalda utgifter

DK // Förbättrad förvaltning av mellanhavandena med gäldenärerna (EUGFJ:s garantisektion) bland annat tack vare inrättandet av det nya livsmedelsdirektoratet

// Den danska arbetsmarknadsstyrelsen har ökat de regionala myndigheternas ansvar i fråga om stöd från Europeiska socialfonden

EL // För samtliga konstaterade oegentligheter inleds - oberoende av det stödberättigade beloppet - det förfarande som anges i den gemensamma ministerförordningen nr 2007892/461/27.5.98 om återvinning av felaktigt eller olagligt utbetalda belopp av nationella eller Europeiska unionens medel i samband med genomförandet av gemenskapens politik

F // Det franska sysselsättningsministeriet följer regelbundet upp återvinningsärenden på grundval av kontrollrapporter från de regionala kontrollorganen. Under 1999 preciserades detta återvinningsförfarande i skrivelse nr 99/21

IRL // Irland har inte upplevt något behov att förbättra det befintliga systemet för återvinning av felaktigt utbetalda medel inom ramen för strukturåtgärder

I // Då den administrativa förordningen om "egenskydd" görs gällande kan ärenden som rör tvångsåtervinning drivas av auktoriserade statliga jurister

A // För ESF och ERUF är det i vissa preciserade fall (förseningar, hinder för eller förändringar av projektet, avsaknad av tillräckliga bevis efter påminnelse, förskingring av subventionsmedel, motiven för en begäran kan inte bekräftas, konkurs m.m.) möjligt för de behöriga organen inom området stöd eller likvidation att kräva att mottagaren omedelbart skall återbetala stödet (med ränta) eller att ställa in betalningen av ett ännu inte utbetalt stöd

Utöver dessa förfaranden förekommer det att man kräver en särskild kompletterande garanti för gemenskapens medel (inom ramen för ERUF) som under alla omständigheter ändå säkrar återvinningen

P // För EUGFJ:s utvecklingssektion gör IFADAP en avskrivning av fordringar för att återvinna de belopp som mottagarna felaktigt har erhållit

S // AMS handbok om ekonomisk förvaltning har uppdaterats

Jordbruksverket har lanserat ett projekt som syftar till att effektivisera förfarandena för återvinning av felaktigt utbetalt miljöstöd

Man påbörjat arbetet med att utarbeta riktlinjer för handläggning av återbetalningsärenden och anmälningar av oriktigheter för stöd som finansieras av FFU

FIN // Återvinningsåtgärderna har förstärkts genom nya bestämmelser. Det har gjorts förändringar i systemen för uppföljning av återvinningsåtgärder och av resultaten från inspektioner och kontroller (2000)

UK // För ERUF betraktas återvinning av gemenskapsmedel som erhållits på felaktiga eller bedrägliga grunder som den främsta prioriteringen

Ministeriet för miljö, transport och regioner (DETR) har gjort framsteg i översynen databasen över bedrägerier och oegentligheter, och riktlinjer har distribuerats till statens regionala kontor

För ESF har ministeriet för utbildning och sysselsättning (DfEE) inrättat en mekanism för att upptäcka och återvinna felaktiga utbetalningar (möjlighet att blockera utbetalning av nya subventioner till dess att skulden reglerats, möjlighet att minska skuldbeloppet genom kvittning mot framtida betalningar), vilket har höjt återvinningsgraden till nästan 100 procent

Ministeriet verkar enligt gällande lagstiftning även på gemenskapens begäran

9. Väsentliga uppgifter om metoderna för att bekämpa bedrägerier

Rent allmänt rör de praktiska förändringar som under perioden gjorts i kampen m

>Plats för tabell>

ot bedrägerier i första hand medlemsstaternas kontrollmetoder.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

10. Kompletterande texter för skydd av gemenskapens finansiella intressen

10.1. Viktiga delar och läget vad gäller ratificeringen av 1995 års konvention och dess protokoll

Konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas gemensamma intressen av den 26 juli 1995 samt de protokoll till denna som undertecknades 1996 och 1997 (nedan kallade "konventionen med protokoll"), som antagits inom ramen för den tredje pelaren i EU-fördraget, skall i nuläget i princip utgöra de första viktiga delarna av en gemensam grund för straffrättsligt skydd av Europeiska unionens finansiella intressen genom att de täcker vissa materiella straffrättsliga aspekter och visst rättssamarbete inom detta område. Harmoniserade definitioner och straff för vissa överträdelser som anges i olika nationella brottsbalkar, medlemsstaternas skyldigheter vad gäller rättsligt samarbete, utlämnande liksom överföring och centralisering av åtal samt - inte minst - vissa väsentliga delar av konventionen med protokoll är tänkta att bidra till ett klart starkare skydd av gemenskapens finansiella intressen, som lider särskilt av den rättsliga fragmenteringen i Europa.

I tabellen nedan anges väsentliga delar i konventionen respektive varje protokoll till denna.

1. Konventionen av den 26 juli 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas gemensamma intressen [57]

[57] Konvention av den 26 juli 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, upprättad på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen (EGT C 316, 27.11.1995).

- Definition av bedrägerier mot gemenskapens finansiella intressen.

- Skyldighet för medlemsstaterna att straffbelägga och bestraffa sådana bedrägerier, utveckla sin behörighet bland annat enligt territorialprincipen, samarbeta, centralisera åtalsförfaranden och att utelämna.

- Skyldighet för medlemsstaterna att föreskriva företagschefers straffrättsliga ansvar.

2. Första protokollet av den 27 september 1996 [58]

[58] Protokoll som upprättats på grundval av artikel K.3 i Fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, av den 27 september 1996 (EGT C 313, 23.10.1996, s. 2-10).

- Definition av korruption som skadar eller som kan skada Europeiska gemenskapernas finansiella intressen.

- Skyldighet för medlemsstaterna att straffbelägga och bestraffa sådan korruption [59].

[59] Konventionen av den 26 maj 1997 om kamp mot korruption grundar sig på det första protokollet, men utan att dess tillämpningsområde är begränsat enbart till att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (EGT C 195, 25.6.1997).

3. Protokoll av den 29 november 1996 om EU-domstolens tolkning av konventionen och dess protokoll [60]

[60] Protokoll upprättat på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, av den 29 november 1996 (EGT C 151, 20.5.1997).

4. Andra protokollet av den 19 juni 1997 [61]

[61] Andra protokollet, som utarbetats på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen, till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (EGT C 221, 19.7.1997).

- Skyldighet för medlemsstaterna att för de överträdelser som anges i konventionen med protokoll straffbelägga och bestraffa penningtvätt [62] samt att föreskriva straffrättsligt ansvar för juridiska personer.

[62] För definitionen av penningtvätt hänvisas i det andra protokollet till direktiv 91/308/EG.

- Skyldighet för medlemsstaterna att föreskriva förverkande eller avlägsnande av hjälpmedel för och vinningen av bedrägeri.

- Regler om samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna samt om dataskydd.

Ratificeringar som hade anmälts till

generalsekretariatet för Europeiska unionens råd den 22 februari 2001

>Plats för tabell>

Källa: Europeiska unionens råd, avtalskontoret

Obs. Dagen för ratificering kan skilja sig från dagen för anmälan, som anger dagen för ikraftträdande i aktuell medlemsstat.

>Plats för tabell>

Avsnitt 3: Statistik och analyser

11. Bedrägerier och andra oegentligheter

Såsom kommissionen underströk i sin föregående rapport inbegriper kampen mot bedrägerier alla olagliga handlingar som har en negativ inverkan på Europeiska unionens budget. Då formen för dessa olagliga handlingar varierar kraftigt bör man tydligt skilja mellan bedrägerier i straffrättslig bemärkelse och andra oegentligheter [63]. Medan OLAF koncentrerar sig på allvarligare fall, det vill säga i första hand bedrägerier, skall medlemsstaterna enligt gällande lagstiftning [64] förutom bedrägerier anmäla varje annan oegentlighet vars konsekvenser för budgeten överstiger en viss tröskel till kommissionen. Det är av denna anledning som kommissionen har uppmanat medlemsstaterna att följa ett mer enhetligt förhållningssätt för att skilja mellan dessa båda kategorier.

[63] Med oegentlighet avses "varje överträdelse av en bestämmelse i gemenskapsrätten som är följden av en handling eller en underlåtenhet av en ekonomisk aktör och som har lett eller skulle ha kunnat leda till en negativ ekonomisk effekt för gemenskapernas allmänna budget ..." (Rådets förordning (E