A4-0146/95

Resolution om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om Europeiska gemenskapens och dess medlemsstaters aidspolitik i utvecklingsländerna (KOM(93)0479 - C3-0022/94)

Parlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet av den 7 januari 1994 (KOM(93)0479 - C3-0022/94),

- med beaktande av rådets resolution nr 6449/94 av den 6 maj 1994 om detta meddelande,

- med beaktande av slutakten av den 1 december 1994 från det världsomfattande aidstoppmötet i Paris,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och samarbete och yttrandena från budgetutskottet, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd, utskottet för forskning, teknologisk utveckling och energi och utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0146/95), och

med beaktande av följande:

A. Den fortsatta utbredningen av aids i världens alla länder är djupt oroande, och i synnerhet den i utvecklingsländerna där nästan 80 % av de hiv- smittade kommer att bo år 2000.

B. Den utbredda aidsepidemin är inte endast ett medicinskt fenomen utan bör betraktas i sin helhet eftersom den har destrukturaliserande sociala, ekonomiska, demografiska, juridiska och politiska följder, vilka dessutom underlättar utbredningen av sjukdomen

C. Aids är ett gissel och en sjukdom som ännu är obotlig, och för att bekämpa den krävs både global och inom europeisk solidaritet, inte bara beträffande forskning om sjukdomsbehandling utan även beträffande information och förebyggande åtgärder. Denna solidaritet bör också göra det möjligt att stärka den oundgängliga vården av enskilda patienter.

D. För närvarande finns inget sätt att utrota viruset, och enbart mycket kostsamma läkemedel (t.o.m oöverkomliga för utvecklingsländerna) gör det möjligt att bromsa upp sjukdomens förlopp. Användning av kondom är fortfarande det enda sättet att hindra sexuell överföring av hiv-viruset.

E. De sociala problemens omfattning i utvecklingsländerna leder unga människor till prostitution, tillfälligt eller permanent, och «sexturismens» ökning främjar detta sätt att förtjäna sitt levebröd samt ökar ytterligare virusets utbredning.

F. Unionen arbetar för närvarande med att vidta åtgärder för säkerhet vid blodtransfusioner, och detta arbete bör fungera som riktlinjer för utvecklingsländerna, de bör även erbjudas stöd på detta område.

G. Aids drabbar de mest aktiva befolkningskategorierna, vilket har katastrofala följder för hela den sociala och produktiva strukturen. Detta innebär att de resultat som uppnåtts på det sociala och ekonomiska området till en stor del kan gå om intet och innebär på lång sikt en allvarlig fara för den varaktiga utvecklingen i dessa länder.

H. Kvinnor och unga män bör bli föremål för särskilda åtgärder eftersom de är biologiskt, epidemiologiskt och socialt mer mottagliga för viruset än vuxna män och det är när det gäller dem som de förebyggande åtgärderna kan vara som effektivast.

I. Man måste finna sätt att hjälpa barn till hiv-smittade kvinnor och barn som blivit föräldralösa på grund av aids.

J. Hälsovården i utvecklingsländerna uppvisar allvarliga svagheter och har brist på kvalificerad personal, läkare och vårdinrättningar.

K. På grund av sina sociala och ekonomiska konsekvenser är aids, liksom tropiska sjukdomarna och andra sjukdomar som hör samman med fattigdom, generellt ett allvarligt hinder för utvecklingen, i synnerhet för hälsovården.

L. De insatser som hittills gjorts av det internationella samfundet och unionen har varit otillräckliga, och det är nödvändigt att öka utgifterna för förebyggande verksamhet för att på lång sikt minska epidemins direkta och indirekta följdkostnader, i synnerhet genom att vid informationskampanjer ta hänsyn till ett nytt sexuellt beteende i vissa riskgrupper: att vägra använda kondom.

M. Det är djupt oroande att medlen avsedda för forskning om hiv och aids fortsätter att minska, vilket beror på att läkemedelsindustrin inte längre vill investera i dyrbar forskning som inte ger någon vinst på medellång sikt.

N. Parlamentet bekräftar resolutionen om aids från AVS-EU:s gemensamma församling av den 1 oktober 1992.

Parlamentet

1. välkomnar att kommissionen i ett meddelande har beskrivit den politik som den bedriver för att bekämpa aids i utvecklingsländerna och att denna politik också omfattar sociala och ekonomiska aspekter förutom de medicinska,

2. konstaterar dock att varken detta meddelande eller rådets yttrande utgör en tillräcklig grund för gemenskapens och dess medlemsstaters fortsatta handlande,

3. uppmärksammar de otillräckliga finansiella resurserna, avsaknaden av en klar rättslig grund och bristen på information om de åtgärder som hittills har vidtagits samt deras resultat,

4. saknar en starkare koncentrering på några få åtgärder av betydelse,

5. kräver att kommissionen framlägger en detaljerad rapport om de åtgärder som hittills har vidtagits samt deras resultat och förväntar sig att en klar rättslig grund samt ett klart definierat åtgärdsprogram skall utarbetas,

6. anmodar kommissionen att föreslå ett åtgärdsprogram för kampen mot aids i utvecklingsländerna,

7. anser att det är viktigt att åtgärderna koncentreras på följande:

- tillhandahållande av hiv-fritt blod, och förbud mot okontrollerad försäljning av blod via institutioner eller enskilda personer,

- bättre utbildning av och information till medicinsk personal, i synnerhet beträffande förvaring av blod och genomförande av transfusioner,

- främjad användning av engångssprutor och gratis utdelning av sådana, respektive åtgärder för effektiv sterilisering av sprutor,

- ökad information till opinionsbildare som lärare, kommunala ledare och företrädare för media (i synnerhet genom informationsprogram för journalister inom radio och TV),

- främjande av spridningen av radioapparater som fungerar utan batterier, för att underlätta information till befolkningen,

- medvetandehöjning och information om eget ansvar beträffande användning av kondom för allmänheten, och i synnerhet riskgrupper - inklusive turister,

- särskild politik för sjukdomsförebyggande och sexualupplysning, i synnerhet för kvinnor och barn,

- stöd åt upprättande av rådgivnings- och vårdinrättningar,

- främjande av alla metoder för förebyggande av sexuellt överförbara sjukdomar, och en minskning av kostnaderna för framställning och distribution av kondomer,

anser dessutom att dessa åtgärder måste genomföras i samarbete och/eller samverkan med regeringar, lokala och regionala myndigheter och lokala icke- statliga organisationer,

8. betonar att det är nödvändigt att främja och samordna de icke-statliga organisationernas verksamhet, eftersom dessa på grund av sin direkta kontakt med de lokala befolkningarna har större möjligheter att göra dessa medvetna om hur allvarligt problemet är och därför spelar en väsentlig roll i kampen mot aids och anser att det dessutom är önskvärt att främja samarbetet mellan de icke-statliga organisationerna och de nationella programmen för aidsbekämpning,

9. konstaterar att hiv och aids, som framförallt drabbar den förvärvsarbetande delen av befolkningen, har betydande ekonomiska och sociala konsekvenser i utvecklingsländerna, och anmodar därför kommissionen och medlemsstaterna att, inom ramen för sitt utvecklingspolitiska samarbete, genomföra hjälpprogram på det sociala och mänskliga planet, att kompensera de ekonomiska förluster, som uppstår av den overksamhet som en del av den förvärvsarbetande befolkningen tvingas till,

10. kräver att de aidssjukas socioekonomiska situation beaktas mer, samt att de inlemmas i produktionen och arbetslivet,

11. anser att det är absolut nödvändigt att få till stånd en tillnärmning av vården för befolkningarna, vilket kräver att man främjar förbindelserna mellan sjukhussystemen och decentralisering av vården,

12. kräver att åtgärderna måste koncentreras till de fattigaste länderna eftersom resurserna är begränsade,

13. konstaterar att de preventiva åtgärderna är som effektivast när epidemin fortfarande håller på att utvecklas,

14. anmodar EU att bedriva en politik som leder till en social och, i synnerhet, ekonomisk omgivning, som gör det möjligt för kvinnor och tonårsflickor att ta ansvar för sig själva, genom information, yrkesutbildning och rättsliga och sociala åtgärder,

15. kräver att det medicinska vårdbehovet för kvinnor som utsätts för våld, i synnerhet i krigssituationer, beaktas med tanke på den därmed förknippade högre risken för hiv-smitta,

16. anser att man bör fästa särskild vikt vid situationen för vissa speciellt riskabla grupper såsom manliga och kvinnliga prostituerade, fångar, militärer och flyktingar, och anser att nomadbefolkningarnas särskilda situation, i synnerhet beträffande tillgång till förebyggande åtgärder, kontroll och vård, kräver särskild uppmärksamhet,

17. anmodar kommissionen och medlemsstaterna att, inom ramen för sina program för samarbete med utvecklingsländerna, föreskriva rättsliga åtgärder och straff för att förhindra «sexturism», och att i respektive länder stänga de resebyråer som är inblandade i dessa sexresor, samt att undanröja de obskyra kanaler som främjar sexturism,

18. kräver att bekämpningen av hiv/aids skall utgöra en integrerad beståndsdel av biståndspolitiken och att hiv/aidspolitiken skall knytas till hälsoprogrammen rörande sexualitet och reproduktion (inklusive familjeplanering samt förebyggande åtgärder och behandling av veneriska sjukdomar), och önskar att den lokala forskningen och utbildningen stärks i utvecklingsländerna,

19. uppmanar kommissionen att framlägga en genomförbarhetsstudie över stöd till lokala initiativ för distribution av kondomer i Afrika och främjande av tillgången till prismässigt överkomlig lokal rådgivning, liksom en prismässigt överkomlig metod för hiv-test, och att främja utvecklingen av ett billigt hiv-test för blodprodukter,

20. konstaterar att de kulturella traditionerna i utvecklingsländernas olika samhällen visserligen måste respekteras, men att kampen mot aids och spridningen av hiv inte får begränsas eller hindras enbart av religiös hänsyn, och anmodar kommissionen och medlemsstaterna att inom ramen för sitt hälsopolitiska samarbete vidta åtgärder för sexualupplysning, som uppmuntrar ett riktigt utnyttjande av alla förebyggande medel samtidigt som man respekterar den lokala kulturen,

21. konstaterar att det i många avseenden var möjligt att nå en pragmatisk kompromiss med representanter för de religiösa samfunden om attityden till användningen av kondomer och uppmanar Europeiska rådet att inleda en dialog på detta område med högt uppsatta representanter för världsreligionerna,

22. kräver forskning om preventivmedel för kvinnor som skyddar mot sexuellt överförbara sjukdomar, inklusive hiv och aids,

23. betonar att det är nödvändigt att förbättra den existerande statistiken och föreslår att man upprättar en databank som skulle ha till uppgift att samla och sprida information och statistik som riktar sig till de berörda personerna i unionens medlemsstater och i utvecklingsländerna

24. konstaterar att koordineringen av gemenskapens och medlemsstaternas åtgärder fortfarande är bristfällig och kräver en förbättring genom åtgärder för systematisk integrering av program inom gemenskapen för bekämpning av aids, och kräver en ökning av antalet experter som har kännedom om och erfarenhet av hiv- och aidsproblemen inom gemenskapen och medlemsstaterna,

25. betonar att en effektiv kamp mot aids i utvecklingsländerna kräver en samordning av gemenskapens och medlemsstaternas hälsopolitik, och anmodar därför kommissionen och de enskilda medlemsstaterna att samordna sina program för samarbete på hälsoområdet och för kampen mot aids i de enskilda länderna och på regional nivå,

26. är djupt oroat över de små ekonomiska medel, som ställs till förfogande av gemenskapen och medlemsstaterna för kampen mot aids, och som enligt meddelandet uppgår till ett indikativt minimibelopp på 199 miljoner ecu för perioden 1994-1998, mindre än för perioden 1987-1992 då sjukdomens utbredning ännu inte hade nått nuvarande omfattning, och vädjar därför till behöriga instanser att väsentligt öka det internationella finansiella stödet till kampen mot aids i utvecklingsländerna,

27. konstaterar mycket bekymrat att det internationella politiska samfundets intresse för kampen mot aids och hiv avtar, och är oroat över ett flertal regeringars overksamhet på detta område, och anmodar därför eftertryckligen hela världssamfundet att på allvar arbeta för att finna metoder som kan bekämpa eller åtminstone begränsa sjukdomen, och anmodar FN att utropa ett «årtionde för kampen mot aids», inom vars ramar en samordning kan göras av länders och forskningscentras insatser på detta område, så att ett vaccin mot hiv kan finnas så snart som möjligt,

28. konstaterar att de välbärgade oljestaterna och Japan knappt deltar i de globala åtgärderna mot aids och uppdrar åt utrikesministrarna att ta upp frågan med dessa stater inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken,

29. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaterna.