RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET om produktion och avsättning av humle (skördeåret 1998)

(framlagt av kommissionen)

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om produktion och avsättning av humle (skördeåret 1998)

INNEHÅLL

1. INLEDNING

2. 1998 ÅRS SKÖRD

2.1. Situationen på världsmarknaden

2.1.1. Produktion

2.1.2. Marknadsutveckling

2.2. Situationen inom gemenskapen

2.2.1. Produktionsstruktur

2.2.2. Produktion

2.2.3. Försäljning och prisbildning

2.2.4. Intäkter

3. DEN GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADEN FÖR HUMLE

3.1. Den särskilda ordningen och producentgruppernas roll

3.2. Särskilda tillfälliga åtgärder för humle

4. SLUTSATSER

1. INLEDNING

I enlighet med artikel 11 i förordning (EEG) nr 1696/71 skall kommissionen förelägga rådet en årsrapport om läget i fråga om produktion och avsättning av humle med upplysningar om hur marknaden, priserna och behoven utvecklas.

Denna årsrapport, som är den tjugoåttonde som kommissionen lägger fram, återger de viktigaste händelserna under regleringsåret 1998 och koncentrerar sig på viktiga fakta.

2. 1998 ÅRS SKÖRD

2.1. Situationen på världsmarknaden

2.1.1. Produktion

Utvecklingen kännetecknas världen över av en fortsatt minskning av humlearealerna

Världsarealen för humle uppgår till ungefär 71 500 ha, varav nästan 24 370 ha odlas i gemenskapens humleproducerande medlemsstater (se tabell 1). Även i Kina finns en betydande produktion, men exakta uppgifter om omfattningen saknas och endast grova uppskattningar föreligger.

Genomsnittsarealen för humle i CICH (Internationella kommittén för odling av humle) och EG har minskat med 14,89%, dvs. 9 575 ha, varav 2 414 ha inom Europeiska unionen - framför allt i Tyskland (-1 698 ha), 2 708 ha i Förenta staterna och 1 754 ha i Tjeckien.

Den totala världsproduktionen år 1998 uppgick till ca 2 234 000 Ztr [1] vilket var lägre än produktionen år 1997 (-10,71%). Kvalitetsmässigt är produktionen sämre; halten alfasyror var 6,29% och den totala produktionen av alfasyror minskade till 7 026 ton (-2 274 ton).

[1] 1 Ztr = 50 kg

Skördeåret 1998 låg ur produktionssynpunkt betydligt under genomsnittet för de senaste 20 åren.

När det gäller ölproduktionen toppar Europa fortfarande listan (8,8% för Tyskland och 24,3% för resten av Europa under 1999 [2]) men andra delar av världen, som t.ex. Mellan- och Sydamerika, och framför allt Asien, erövrar allt större marknadsandelar.

[2] Prognos enligt Hopsteiner-rapporten

Världsproduktionen av öl för år 1999 beräknas uppgå till 1 300 miljoner hektoliter. Bryggerierna tillsätter 6,4 g humle/hl öl, trots att behovet endast är 5,8 g alfasyra/hl öl, på grund av svinn vid lagringen och bearbetningen av humle. Följaktligen behövs 8 320 ton alfasyror för att producera denna mängd öl, vilket innebär att mängden producerad alfasyra under år 1998 understiger behovet med 1 294 ton. Detta stämmer endast delvis eftersom det hos bryggerierna fortfarande tycks finnas lager som är tillräckliga för att täcka ett behov motsvarande 15 månader. Det bör tilläggas att behovet av alfasyror har minskat som en följd av tendensen att brygga mindre beska ölsorter samt på grund av teknologiska framsteg.

Sedan några år tillbaka produceras det mer humle på världsmarknaden än vad bryggerierna behöver. Därför föreslog CICH-medlemsländerna - som omfattar EU:s samtliga producentländer med undantag av Österrike och Irland - att 30% av arealerna 1996 borde röjas, dvs. 18 000 ha. 1997 minskades arealerna med 6 300 ha, dvs. 10%. Minskningen för år 1998 uppgår till -9 575 ha i CICH-medlemsländerna.

2.1.2. Marknadsutveckling

Internationellt sett är det framför allt Europeiska unionen (i första hand Tyskland) och Förenta staterna som dominerar marknaden.

De amerikanska genomsnittspriserna har sjunkit (1,62 $/skålpund (453,59 g), dvs. 178,58 $/Ztr, vilket är lika med 151,48 EUR/Ztr), men eftersom avkastningen är högre än i Europa (1,82 ton/ha mot 1,43 ton/ha) är medelintäkterna per hektar ungefär lika stora (6 505,56 $/ha, dvs. 5 518,33 EUR/ha mot 5 539 EUR/ha i EU).

Att sluta terminskontrakt, som på lång sikt med hänsyn till volym, löptid och priser är på tillbakagång, har trots allt visat sig vara ett bra system när det gäller att säkra intäkterna, eftersom priserna fastställs i förväg för ett visst antal år, för vissa sorter och för vissa volymer och eftersom avtalade priser i allmänhet är mycket högre än kontantpriserna (se tabellerna 2 och 5). Till en början kan det emellertid synas ganska förvånansvärt att bryggerierna fortsätter att betala i genomsnitt dubbelt så mycket för humle på kontrakt, när de kan köpa humle billigt på den fria marknaden, i synnerhet sedan 1993 års skörd. Skälet härtill är att det är helt omöjligt att förutspå utvecklingen på den fria marknaden när det gäller produktion och försäljning. Produktionen av humle är mycket känslig för väderleksförhållanden (torka, alltför stora nederbördsmängder, vindstötar, åskväder) som liksom angrepp av skadedjur kan få förödande konsekvenser för odlingarna. Dessa kontrakt utgör alltså en trygghet för bryggerierna eftersom de innebär en försörjning till priser som är kända långt i förväg, vilket är av stor vikt när det gäller att planera utgifterna på lång sikt.

Något som särskilt oroar vissa medlemsstater inom CICH är att prisbildningsprocessen för de aromatiska sorterna grundar sig mer på innehållet av alfasyror än på själva aromen.

2.2. Situationen inom gemenskapen

2.2.1. Produktionsstruktur

Strukturförändringarna inom humlesektorn har fortsatt på samma sätt som i jordbrukssektorn i övrigt. Det finns för närvarande 3 818 företag som producerar humle inom gemenskapen (se tabell A). Antalet har alltså minskat med ungefär 7,40% jämfört med 1997, medan den genomsnittliga odlingsarealen per företag förblivit praktiskt taget oförändrad. Nära 300 företag inom gemenskapen har slutat producera humle.

2.2.2. Produktion

Gemenskapens odlingsareal fortsätter att minska år efter år. Den var 24 371 ha år 1998, vilket är 2 414 ha eller 9% mindre än 1997 (se tabellerna 1 och 6). Den största andelen finns i Tyskland (19 683 ha eller 80%). Där har arealen dock minskat med 1 698 ha eller 7,94% jämfört med 1997, vilket praktiskt taget motsvarar de arealer som lagts i tillfällig träda och röjts (se punkt 3.2).

Denna minskning av odlingsarealen är en följd av ökningen av alfaavkastningen.

För närvarande upptas 60,57% av odlingsarealen av de aromatiska sorterna och sorten Perle är dominerande (25% av odlingsarealen för aromatisk humle). Bland de aromatiska sorter som arealmässigt minskat mycket märks särskilt följande i Tyskland: Hersbrucker Spät (-696 ha eller -22,42%), Hueller (-58 ha eller -61,05%), Perle (-362 ha eller -9,08%), Spalter Select (-110 ha eller -7,66%), och i Förenade kungariket: Challenger (-79 ha eller -27, 43%), Progress (-61 ha eller -33,52%), WVG (-53 ha eller -32,32%). I Frankrike har odlingsarealen för sorten Strisselspalt ökat med 35 ha eller 5%. De beska sorterna utgör 38,16% och de övriga 0,27%.

Den del av odlingsarealen som år 1998 utnyttjades för de beska sorterna har ökat något på bekostnad av övriga sorter. Bland de beska sorterna är för närvarande Hallertauer Magnum (3 425 ha = +399 ha eller +13,19%) den mest odlade, följd av Northern Brewer (2 294 ha, vilket är en minskning med 689 ha eller 23,09% jämfört med 1997). Därefter följer sorterna Nugget (1 269 ha), Target (820 ha) och Brewer's Gold (246 ha). Även för de två senare sorterna minskade arealen med 41 ha respektive 317 ha. Den allmänna trenden när det gäller de beska sorterna är att superalfa-sorterna, t.ex. Hallertauer Magnum och framför allt Hallertauer Taurus, är på uppgång på grund av ökad efterfrågan på marknaden. Odlingsarealen för Hallertauer Taurus har ökat med 783 ha jämfört med skördeåret 1997.

Kvantitetsmässigt var 1998 års skörd klart underlägsen 1997 års skörd (-9,74%). Med 755 890 Ztr var medelavkastningen per hektar 1,55 t/ha eller 31 Ztr/ha, dvs. lika hög som föregående skörds.

Kvalitetsmässigt var produktionen god och genomsnittshalten alfasyra över hela gemenskapen 7,5% för de tre kategorierna av sorter, dvs. motsvarande 2 853 ton alfasyra - 117 kg per hektar - för 1999 års ölproduktion.

2.2.3. Försäljning och prisbildning

Försäljning på terminsmarknaden

Generellt sett uppgick genomsnittspriset för humle som säljs på terminsmarknaden till 197 EUR/Ztr, eller 5 EUR/Ztr mindre än för 1997 års skörd, dock med priser som varierar mellan medlemsstaterna från 150 EUR/Ztr i Spanien till 365 EUR/Ztr i Irland, de två länder som har sålt hela sin produktion på terminsmarknaden (se tabell 6).

I Tyskland har priserna på terminsmarknaden varit ganska oförändrade under de senaste tjugo åren. Däremot uppvisade andra producentländer lägre priser på terminsmarknaden, särskilt Frankrike (245 EUR/Ztr år 1997 och 211 EUR/Ztr år 1998, dvs. -34 EUR/Ztr eller -13,88%). Undantag utgjorde Belgien (+4 EUR/Ztr) och Spanien (+7 EUR/Ztr) som trots allt låg under genomsnittet för gemenskapen.

Den andel av 1998 års skörd som såldes med terminskontrakt uppgick till 73% (se tabell 5 i bilagan) i likhet med föregående år. Belgien låg klart under genomsnittet med sina 23%. I Portugal såldes inget på terminsmarknaden.

Som vanligt noterades de högsta genomsnittspriserna på terminsmarknaden för de aromatiska sorterna (211 EUR/Ztr), varvid de dyraste sorterna var Bramling Cross, Challenger, First Gold, Fuggles, Goldings och Progress. Priserna i euro för dessa sorter som främst odlas i Förenade kungariket är högre än genomsnittet för hela gruppen. I nationell valuta har de brittiska priserna emellertid sjunkit kraftigt. Skillnaden beror på omräkningskursen mellan pund sterling och euro. För sorten Strisselspalt som enbart odlas i Förenade kungariket noterades ett genomsnittspris på terminsmarknaden av 213 EUR/Ztr. Bland de sorter med de lägsta priserna var utan tvekan Hersbrucker som upptog ungefär 16% av odlingsarealen för aromatiska sorter (termin 162 EUR/Ztr).

För de beska sorterna var genomsnittspriset på terminsmarknaden 174 EUR/Ztr. De sorter som generellt sett fick de högsta priserna var Buket (odlas enbart i Österrike), Herald och Northdown (odlas huvudsakligen i Förenade kungariket). Priserna på terminsmarknaden för sorten Nugget ligger mer eller mindre kvar på samma nivå.

Försäljning på den fria marknaden

Genomsnittspriset för humle på den fria marknaden är klart högre än föregående år och ligger på 92 EUR/Ztr, jämfört med 64 EUR/Ztr år 1997. Det närmar sig därigenom genomsnittspriset för skörden 1996. Prisskillnaderna varierar också kraftigt mellan medlemsstaterna allt från 85 EUR/Ztr i Belgien till 180 EUR/Ztr i Frankrike (se tabell 6).

I Tyskland har priserna på den fria marknaden varierat starkt under de senaste tjugo åren med extremvärden mellan 119 DM/Ztr (1997 års skörd) och 1 400 DM/Ztr (1980 års skörd).

Priserna på den fria marknaden är lägst för de övriga sorterna (80 EUR/Ztr) och för de aromatiska sorterna (81 EUR/Ztr), men mycket högre för de beska sorterna (103 EUR/Ztr).

Priset på den fria marknaden för sorten Nugget har gått upp från 62 EUR/Ztr till 90 EUR/Ztr (45,16%). Denna sort som är mycket rik på alfasyror har visat sig väldigt attraktiv för vissa odlare vilket ledde till ett enormt stort utbud på världsmarknaden, som till största delen försörjs av Förenta staterna. Den areal som odlas med denna sort i Förenta staterna börjar emellertid minska till förmån för superalfa-sorterna, framför allt sorten Columbus.

Priserna på den fria marknaden har ökat kraftigt i Tyskland (41,67%) och i Belgien (71%) och sjunkit i övriga länder, särskilt i Österrike (-46,24%).

Bland de sorter som odlas i stor skala är den sort som sedan 1993 års skörd har betingat de lägsta priserna den aromatiska sorten Hersbrucker, som innan dess var mycket uppskattad av amerikanerna, men som sedan en tid tillbaka klart tappat farten på grund av att den amerikanska inköpspolitiken ställts om till förmån för andra sorter som Spalter Select och Hallertauer Tradition. Dessa två aromatiska sorter som produceras på Forskningsinstitutet i Hüll (D) börjar kännetecknas av samma utveckling som sorten Hersbrucker, eftersom de trängs undan av sorten "Hallertauer Mittelfrüher". Detta är skälet till att det, även om det för sorten Hersbrucker endast betalades 55 EUR/Ztr på den fria marknaden, inte betalades några bättre priser för de två nya aromatiska sorterna (55 EUR/Ztr respektive 52 EUR/Ztr), vilket trots allt fortfarande är lägre än genomsnittet i gemenskapen för de aromatiska humlesorterna.

I tre av de åtta humleproducerande länderna låg priset på den fria marknaden under gemenskapens genomsnittspris (för samtliga sorter), nämligen Belgien, Tyskland och Portugal.

1998 års skörd har sålts praktiskt taget helt och hållet. Av de 755 890 Ztr som producerades i gemenskapen under 1998 är det enligt officiella uppgifter faktiskt endast 5 198 Ztr (0,69%) som forfarande är osålda. Irland och Spanien har sålt hela sin produktion på terminsmarknaden, till genomsnittspriser på 365 EUR/Ztr respektive 150 EUR/Ztr (se tabell 5), följda av Österrike som har sålt 91% av sin produktion på terminsmarknaden till ett genomsnittspris av 246 EUR/Ztr.

2.2.4. Intäkter

Intäkterna under 1998 är jämförbara med 1997 års. Medelintäkten per hektar för humleodlingar i full produktion låg på 5 539 EUR/ha (se tabell 6), jämfört med 5 528 EUR/ha för skördeåret 1997 (+ 0,19%).

På gemenskapsnivå noteras de högsta intäkterna fortfarande för de aromatiska sorterna (5 759 EUR/ha i full produktion, även om detta innebär en minskning med 3,29% jämfört med året innan). I Belgien har intäkterna för dessa sorter dock ökat.

De mest lönsamma aromatiska sorterna var sorten Strisselspalt i Frankrike (intäkter på 7 098 EUR/ha i full produktion) och sorterna Challenger (10 330 EUR/ha i full produktion), Goldings (11 120 EUR/ha i full produktion) och Fuggles (9 237 EUR/ha i full produktion) i Förenade kungariket. Det bör noteras att även Célia som enbart odlas i Österrike och som helt och hållet har sålts på terminsmarknaden har gett intäkter på upp emot 12 278 EUR/ha i full produktion.

När det gäller de beska sorterna har intäkterna också ökat till 5 191 EUR/ha i full produktion (+ 6%). Ifråga om dessa sorter har intäkterna emellertid minskat i vissa producentmedlemsstater, bl.a. i Irland (-8,31%), Österrike (-10,22%), Portugal (-43,30%) och Förenade kungariket (-15,71%). I Portugal beror denna minskning uteslutande på de sänkta priserna för sorten Nugget som enbart odlas i detta land och som helt och hållet säljs på den fria marknaden. För de "övriga" sorterna, som huvudsakligen odlas i Tyskland (60 ha) och en liten del i Förenade kungariket (5 ha) har medelintäkten ökat (+14,75%). Eftersom dessa sorter bara odlas på små arealer är effekten på producenternas totala medelintäkter försumbar.

3. DEN GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADEN FÖR HUMLE

3.1. Den särskilda ordningen och producentgruppernas roll

Den gemensamma organisationen av marknaden för humle upprättades redan 1971 genom förordning (EEG) nr 1696/71 i syfte att förbättra produktkvaliteten och skydda producenternas levnadsstandard. Eftersom gemenskapen medvetet har avstått från att upprätta särskilda regler för extern handel och ett interventionssystem är gemenskapens humlesektor starkt utsatt för konkurrensen på världsmarknaden.

Huvudpunkterna i grundförordningen, som sedermera preciserades i särskilda förordningar från rådet eller kommissionen, handlar om avsättningen av humle enligt ett certifieringsförfarande och en ordning om "förutfastställelseavtal", erkännandet och främjandet av producentgrupper samt utbyte med tredje land. Förordningen föreskriver även en ordning om stöd för humle som produceras inom gemenskapen. Detta stöd uppgår till 480 ecu/ha till och med skörden år 2000. Stödet är i själva verket en förening av två stöd från den tidigare ordningen, nämligen producentstödet och stödet för omställning till andra sorter. Producentgrupperna har rätt att själva bestämma om de skall betala hela stödet till sina medlemmar i förhållande till deras odlade areal eller endast en del av stödet, mellan 80 och 100 procent, om det finns ytterligare behov att fylla i samband med omställning till andra sorter eller eventuellt andra åtgärder att vidta (se stycke c nedan).

Vid den senast ändringen av grundförordningen i augusti 1997 - genom förordning (EG) nr 1554/97 [3] - betonades vikten av att stärka producentgruppernas roll genom att

[3] EGT L 208, 2.8.1997, s. 1.

a) ge medlemmarna i en erkänd producentgrupp möjlighet att själva, utan att straffas genom minskat stöd, avsätta hela eller delar av sin produktion om producentgruppen tillåter detta. Denna skall ha rätt att övervaka de priser som förhandlas fram mellan producenter och handlare och kan godkänna eller neka att godkänna de avtal som sluts. Om det råder oenighet om det föreslagna priset är producentgruppen skyldig att ta tillbaka partiet till ett högre pris och finna en ny köpare;

b) ge en permanent möjlighet att ställa om till andra sorter, dvs. utan begränsningar vad gäller areal eller tid, eftersom stödet till detta ingår i det nämnda schablonmässiga stödet per hektar. Inom vissa gränser beslutar producentgruppen efter behov om de medel som skall avsättas för detta ändamål (se stycke c nedan);

c) det är möjligt att hålla inne upp till 20% av stödet till producenterna (högst 100% enligt den gällande ordningen) för att särskilda åtgärder skall kunna genomföras. Med dessa särskilda åtgärder avses åtgärder för att rationalisera och mekanisera odling och skörd, tillämpning av gemensamma produktionsbestämmelser (odlingsmetoder, gödsling, sorter etc.), omställning till andra sorter, marknadsföring, åtgärder för att bestämma och förbättra kvaliteten, forskningsverksamhet och interventionsåtgärder enligt andra strecksatsen ovan. Syftet med denna åtgärd är att göra det möjligt för producentgrupperna att på ett flexibelt sätt förvalta stödet och ge dem möjligheten att, om de så önskar, utnyttja 20% av stödet helt och hållet för omställning till andra sorter. Om producentgruppen inte avsätter medlemmarnas hela produktion blir denna möjlighet istället en skyldighet och procentsatsen förblir densamma, dvs. 20%.

3.2. Särskilda tillfälliga åtgärder för humle

Rådet antog nyligen en förordning om att införa särskilda tillfälliga åtgärder för humle (förordning (EG) nr 1098/98 av den 25 maj 1998 [4]).

[4] EGT L 157, 30.5.1998, s. 7.

Humlemarknaden kännetecknas för närvarande av ett överskott. Detta överskott har både konjunkturmässiga och strukturella grunder. Produktionen bör därför minskas genom att den odlade humlearealen minskas inom gemenskapen.

Det beslutades om saneringsåtgärder för fem år framåt från och med 1998 års skörd i form av tillfällig träda och/eller definitiv röjning av humlearealer.

För att genomföra dessa åtgärder planerar man att ge producentgrupperna större flexibilitet dock inom de nuvarande budgetramarna.

De två åtgärderna är frivilliga för medlemsstaten, producentgruppen eller den enskilde producenten.

Åtgärderna genomförs genom att

- "tillfällig träda" och "röjning" av humlearealer införs i förteckningen över de särskilda åtgärder som producentgrupperna får vidta för att gemensamt anpassa produktionen till marknadens krav,

- producentgrupperna åtar sig att betala ett ekonomiskt bidrag som dras av från stödet till producenterna (får ej överstiga 20%). Syftet med bidraget är att delvis kompensera för de faktiska kostnaderna för att tillämpa åtgärderna och för uteblivna intäkter,

- producenterna kompenseras, med ett belopp som motsvarar det stöd som de skulle ha fått om arealerna hade skördats, under högst fem år för arealer som satts i tillfällig träda eller som röjts, under förutsättning att vissa villkor uppfylls.

Tre medlemsstater, nämligen Tyskland, Belgien och Portugal har anmält att de använt sig av de särskilda åtgärderna under 1998, och att det rörde sig om följande fördelning:

>Plats för tabell>

4. SLUTSATSER

Odlingsarealerna för humle fortsätter att minska världen över. I de två största producentländerna, nämligen Tyskland och Förenta staterna, minskade arealerna under 1998 med + 1 700 ha respektive + 2 700 ha jämfört med 1997, och denna utveckling fortsätter även under 1999 med en minskning med + 1 200 ha i Tyskland och + 1 000 ha i Förenta staterna.

Denna minskning har gjort det möjligt att upprätthålla en viss jämvikt mellan produktionen och bryggeriernas efterfrågan, men hänsyn måste i detta sammanhang tas till följande förhållanden:

· producenterna fortsätter att odla sorter med allt större innehåll av alfasyror och med allt större avkastning, vilket innebär att det behövs allt mindre arealer för att producera samma mängder,

· röjning bidrar till att få bort aromatiska sorter, som är mindre efterfrågade av industrin,

· ölmarknaden är stagnerande i Förenta staterna, Västeuropa och Japan. De expanderande marknaderna i t.ex. Latinamerika och Asien lider fortfarande av följderna av de ekonomiska och monetära kriser som drabbat dem,

· de tekniska framstegen på bryggerierna har medfört att tillsatsen av humle minskat stadigt (antal gram alfasyra som behövs per hektoliter öl),

· konsumenterna visar en allt starkare förkärlek för mindre beska ölsorter,

· bryggeriernas tvetydiga uppträdande är en följd av den allt hårdare konkurrensen som tvingar dem att sänka kostnaderna. Eftersom det finns mycket stora lager på bryggerierna - som ingen känner till omfattningen på - är deras inköpspolitik på den fria marknaden helt omöjlig att förutspå, och de köper inte nödvändigtvis hos de traditionella leverantörerna.

Enligt grundförordningen (EEG) nr 1696/71 (artikel 18), skall kommissionen före den 1 september 2000 göra en bedömning av sektorn och överlämna till rådet.