•fr** •fr -fr 
•fr -fr 
-fr^-fr EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 16.11.1999 
KOM(1999)587 slutlig 
Fjärde rapporten 
om införlivande av hälsoskyddskrav 
i gemenskapens politik 
(1999) 
(framlagt av kommissionen) 
Innehåll 
Inledning 
Vägen framåt 
Behovet av inriktning 
Utvärdering av gemenskapspolitikens inverkan på folkhälsan 
Slutsatser 
A 
Inledning 
(1) Folkhälsa och hälsoaspekterna på gemenskapens politik är viktiga för de europeiska 
institutionerna och för medborgarna i Europeiska unionen. Detta erkänns i fördraget 
och inom gemenskapen i sin helhet. Särskilt skall kommissionen se till att 
gemenskapens politik och verksamhet inriktas på att uppnå en hög hälsoskyddsnivå 
(artiklarna 3 och 152 i Amsterdamfördraget). 
(2) Denna rapport handlar om hur man ytterligare kan förbättra införlivandet av 
hälsokrav i gemenskapens politik i framtiden. Detta är särskilt viktigt mot bakgrund 
av att hälsoskyddskraven i gemenskapens politik ges ännu större betydelse i 
Amsterdamfördraget. 
(3) På grundval av erfarenheterna av och reaktionerna på tidigare rapporter behövs nu en 
kritisk utvärdering av hur den komplicerade frågan om hälsoskydd i övrig politik 
skall behandlas i framtiden. Det har erkänts att det inte är lätt att göra en 
"hälsokontroll" av all gemenskapspolitik. I förra årets rapport underströks således 
behovet av att förbättra det sätt på vilket man hanterar hälsoskyddskraven när 
gemenskapens politik utformas. 
(4) En detaljerad översikt av gemenskapens verksamhet på hälsoområdet under 1997 
återfinns i ett separat arbetsdokument från kommissionen. 
(5) Denna fjärde rapport innehåller en analys av den nuvarande situationen och en 
diskussion om hur man kan förbättra det sätt på vilket hälsoskyddskrav införlivas i 
utformningen av gemenskapens politik. Syftet med rapporten är dock inte att 
tillhandahålla slutgiltiga lösningar på problemen på detta område, utan att lägga fram 
förslag på vägen framåt. Resultaten av diskussion av dessa förslag kommer att 
beaktas när man utarbetar den nya folkhälsostrategi som skall läggas fram nästa år. 
Vägen framåt 
(6) Amsterdamfördragets ikraftträdande, vilket ger ökad skyldighet att införliva 
hälsofrågor i annan gemenskapspolitik, innebär att tiden är mogen för att granska hur 
skyldigheterna enligt Amsterdamfördraget hittills har genomförts. 
(7) Det är värt att upprepa att gemenskapens institutioner, enligt artikel 3 i EG-fördraget 
i dess lydelse före Amsterdamfördraget, redan hade ett konkret ansvar för att se till 
att gemenskapen bidrar till en hög hälsoskyddsnivå och att hälsoskyddskraven utgör 
en integrerad del av all gemenskapspolitik. Denna skyldighet gäller naturligtvis 
utformningen och antagandet av politik och enskilda åtgärder som rör hälsa. 
Dessutom bör kommissionen och medlemsstaterna med genomförandet av 
gemenskapens politik och åtgärder bidra till att säkerställa en hög hälsoskyddsnivå. 
(8) Enligt artikel 152 i Amsterdamfördraget får hälsoskyddskraven ännu större 
betydelse. Möjligheterna till insatser vidgas genom att det understryks att en hög 
hälsoskyddsnivå för människor skall säkerställas både vid utformning och 
genomförande av all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder. Denna 
bestämmelse har blivit den första punkten i artikeln. Räckvidden av artikeln om 
3 
folkhälsa har också utökats till att omfatta åtgärder inriktade på att "förbätra hälsa" 
och "undanröja faror för människors hälsa". 
(9) Utformningen av gemenskapens politik och åtgärder sker huvudsakligen inom 
gemenskapens institutioner. Genomförandet av politik och åtgärder inbegriper, 
utöver gemenskapens institutioner, och även medlemsstaterna, bl. a. när de överför 
gemenskapens lagstiftning till nationell rätt. 
(10) Den viktiga roll som gemenskapens institutioner spelar för att säkerställa en hög 
hälsoskyddsnivå för människor har redan tagits under övervägande av EG-
domstolen. I domstolens dom om Förenade kungarikets begäran om tillfällig lättnad 
av exportförbudet mot nötkreatur och produkter som kan härledas från nötkreatur i 
samband med BSE, underströk domstolen flera gånger gemenskapens ansvar att se 
till att hälsoskyddskrav beaktas på rätt sätt1. 
(11) Domstolen bekräftade att man i den gemensamma jordbrukspolitiken inte kan bortse 
från allmänna hänsyn, som konsumentskydd och skydd av människors och djurs liv 
och hälsa. I fråga om folkhälsa hänvisade domstolen uttryckligen till artiklarna 3 och 
129.1 tredje stycket som hänvisar till den höga hälsoskyddsnivå som avses i artikel 
129.1 första stycket i EG-fördraget i dess lydelse före Amsterdamfördraget. 
(12) Denna dom har viktiga konsekvenser för gemenskapens alla politikområden. Domen 
klargjorde vilka skyldigheter gemenskapens institutioner har i fråga om det 
införlivande av hälsoskyddskraven i gemenskapens politik som fastslås i artikel 129. 
Denna tolkning måste också tillämpas, med vederbörliga ändringar, på 
Amsterdamfördraget. 
(13) I domen understryks domstolens roll att döma om det sätt på vilket dessa krav 
införlivas i politiken. Det ligger därför i kommissionens, de övriga gemenskaps­
institutionernas och medlemsstaternas intresse att tydligt visa hur hälsokraven 
införlivas i gemenskapens politik och åtgärder och hur de sedan tillämpas för att se 
till att skyldigheterna uppfylls. Därför vore det värdefullt att få information om en 
viss politisk åtgärds effekter på hälsan och dess hälsokonsekvenser. 
(14) I den föregående rapporten om hälsokrav på andra politikområden uttalades att 
kommissionen skulle överväga vilka instrument som skulle kunna användas för att 
omsätta dessa åtaganden i praktiken, och åter ta upp dessa frågor i den fjärde 
rapporten.2 
(15) Både rådet och parlamentet har vid flera tillfällen understrukit vikten av denna fråga. 
I sina slutsatser om det framtida ramverket för kommissionens åtgärder på 
folkhälsoområdet välkomnade rådet uttryckligen kommissionens meddelande och 
uttryckte klart behovet av att stärka införlivandet av hälsokrav i annan politik.3, 4 
1 Se mål C-180/96 R, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland mot Europeiska 
gemenskapernas kommission, REG 1996,1-3903. 
2 KOM (1998) 34 slutlig, 27.1.1998. 
3 EP 223.766/def 
H 
(16) I samband med utvidgningen prioriteras dessutom den framtida strategin för att 
införliva hälsoskyddskrav i gemenskapens politik måste således utformas med 
beaktande av kandidatländernas specifika behov. 
Behovet av inriktning 
(17) Att utveckla en strategi för att på ett effektivt sätt införliva hälsokrav i politik och 
åtgärder av den omfattning och betydelse som de som utformas och genomförs på 
gemenskapsnivå är inte någon enkel uppgift. Dessutom finns det inga vedertagna 
eller allmänt utnyttjade medel som lämpar sig för hela spekret av politiska riktlinjer 
och åtgärder. På gemenskapsnivå har det till exempel visat sig svårt att utveckla och 
tillämpa adekvata metoder. Man har inte heller på medlémsstatsnivå kunnat upptäcka 
löftesrika modeller som skulle kunna anpassas för tillämpning inom gemenskapens 
politik. Saken förvärras av att det på strategiskt viktiga befattningar och nivåer i de 
organ som utformar och genomför politiken brister i medvetenhet och kunskap om 
att det är viktigt att beakta hälsoaspekterna när politiken utformas, vilket får till följd 
att nödvändiga resurser, som finansiering och sakkunskap, inte anslås. 
(18) Dessutom varierar de berörda frågorna mycket och kräver olika metoder för att de 
skall kunna införlivas i utformningen av politiken på ett framgångsrikt sätt. Vissa 
hälsofrågor är av mer teknisk art och lämpar sig för kvantitativa analyser, medan 
andra frågor snarare är av politisk art och kräver en avvägning mellan olika 
synpunkter och intressen. 
(19) I sina kommentarer till tidigare rapporter har såväl parlamentet som rådet nämnt 
behovet av en tydligare inriktning och nödvändigheten att plocka ut specifika frågor 
som är särskilt viktiga för folkhälsan. I sin rapport om kommissionens andra rapport 
om hälsoskyddskrav5 ansåg också Europaparlamentet att ett mer specifikt inriktat 
arbetssätt skulle vara värdefullt.6 I denna rapport hävdade parlamentet att det var 
alltför ambitiöst att tillhandahålla en fullständig årlig översikt över hälsorelaterad 
verksamhet på gemenskapsnivå tillsammans med en analys av denna verksamhet, 
och att det krävdes ett mer begränsat och klart definierat arbetssätt. 
(20) I sin resolution av den 20 december 19957 uppmanade rådet kommissionen att 
säkerställa en snabb och öppen utvärdering av gemenskapspolitikens inverkan på 
folkhälsan och att bland annat undersöka de initiativ som tagits på följande 
områden: ekonomisk politik, särskilt skattepolitik, socialpolitik inbegripet 
sysselsättningsfrågor, varors och personers fria rörlighet, jordbrukspolitik och 
4 Europeiska unionens råd, Luxemburg den 30 april 1998 
5 KOM (96) 0407-C4-0663/96. 
6 PE 223.766/def 
7 KOM (96) 0407 C4-0663/96 
S 
livsmedelspolitik; konsumentskydd, forskning och teknisk utveckling; miljö och 
transport. 
(21) Senare uppmanade rådet i sin resolution av den 12 november 1996 kommissionen att 
utforma en strategi för att utvärdera gemenskapspolitikens inverkan på folkhälsan. 
Att utveckla en utvärdering av gemenskapspolitikens inverkan på folkhälsan 
(22) Kommissionen instämmer i att det är nödvändigt att fastställa prioriteringsområden, 
med tanke på bredden av åtgärder för att säkerställa ett gott hälsoskydd vid 
utformning och genomförande av gemenskapens politik. En mer selektiv inriktning 
där vissa frågor tas fram skulle underlätta utvecklandet av en effektiv strategi för att 
säkerställa införlivandet av hälsokrav. Kommissionen skulle därför överväga att 
utarbeta djupgående rapporter som skulle ersätta det nuvarande systemet med 
allmänna rapporter som endast innehåller korta översikter av hälsorelaterad 
verksamhet. 
(23) Kommissionen anser att den bästa vägen framåt består i att plocka ut ämnen för 
fördjupad utvärdering. Med tanke på de senaste händelserna och med tanke på BSE-
och dioxinkriserna bör konsumentskyddet behandlas i den första rapporten. 
(24) Rapporterna skall i framtiden innehålla information om ett bestämt ämne, inte bara 
angående utvecklingen på gemenskapsnivå, utan också på medlemsstatsnivå. Ett 
sådant arbetssätt kräver långtgående samordning mellan gemenskapen och 
medlemsstaterna. Detta skulle inbegripa en detaljerad utvärdering av hur de organ 
som ansvarar för politiken och dess genomförande införlivar en hög hälsoskyddsnivå 
i sin verksamhet, både på medlemsstatsnivå och på gemenskapsnivå. 
(25) En konsekvensutvärdering av gemenskapens politik kräver att ett metodiskt ramverk 
tas fram på ett noggrant sätt. Det kommer att bli nödvändigt att utveckla kriterier och 
specifika metoder, som t. ex. riktlinjer för uppskattningar och checklistor, gentemot 
vilka både specifika politiska förslag och utvecklingen i hälsorelaterad politik under 
genomförandet kan mätas. 
é 
Slutsatser 
(26) I denna rapport har behovet av ökade insatser för att införliva hälsoskyddskrav i 
gemenskapens politik understrukits. Detta krävs mot bakgrund av erfarenheterna 
hittills och den ökade tyngd som ges denna fråga i Amsterdamfördraget. 
(27) I rapporten framhålls att man vid framtida insatser för införlivande av hälsokrav 
måste beakta frågans komplicerade art och det stora antal politikområden inom 
gemenskapen som har samband med hälsofrågor. Det är uppenbart att ett stegvis 
arbetssätt behövs, som innebär att ett politikområde i taget väljs ut för att framsteg 
skall kunna göras. Såväl parlamentet som rådet har erkänt detta. För att uppnå bättre 
resultat framhålls också i rapporten att medlemsstaterna själva har en viktig roll att 
spela eftersom de i stor utsträckning är ansvariga för planeringen och genomförandet 
av gemenskapens politik, vare sig det gäller lagstiftning eller andra instrument. 
(28) Kommissionen kommer därför att beakta de hälsorelaterade politiska frågorna i 
rådets resolution från 1995 vid fastställandet av verksamhet för kommande rapporter. 
Nästa rapport skulle kunna behandla konsumentskydd. 
(29) I framtiden bör rapporten om hälsoskyddskrav ingå i detta arbete, och ersätta det 
nuvarande systemet med årliga beskrivande översikter över all hälsorelaterad 
verksamhet inom gemenskapen. 
¥ 
ISSN 1024-4506 
KOM(1999) 587 slutlig 
DOKUMENTS 
SV 05 17 04 15 
Katalognummer: CB-CO-99-579-SV-C 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg