Belgien, Estland, Frankrike, Nederländerna, Polen, Sverige och Tyskland behöver minska sin primära energiförbrukning snabbare under perioden 2014–2020 än 2005–2013 för att nå sina vägledande mål för 2020. Belgien, Estland, Frankrike, Litauen, Malta, Slovakien, Tyskland och Österrike har satt upp mål för slutlig energiförbrukning till 2020 som förutsätter att förbrukningen minskas under perioden 2014–2020 i snabbare takt än 2005–2013.

Lagförslag om genomförande av den nya utformningen av marknaden planeras till 2016. Lagstiftningens främsta mål är bättre sammankopplade grossist- och detaljistmarknader, stärkt regionalt samarbete, ökad gränsöverskridande handel samt utveckling av de kortfristiga och långfristiga marknaderna för att ge elproducenter och kunder rätt signaler att investera i modern teknik. Ett omgjort EU-system för handel med utsläppsrätter torde också leda till bättre incitament till koldioxidsnåla långsiktiga investeringar. Kommissionen övervakar att medlemsstaterna, när de ger statligt stöd till investeringar på energimarknaderna, utformar stödpolitiken enligt kraven i riktlinjerna för statligt miljö- och energistöd för att undvika att marknaden snedvrids. Dessutom granskas inom den pågående branschutredningen om statligt stöd till elkapacitetsmekanismer i vilken mån befintliga och planerade elkapacitets-mekanismer kan hindra den inre marknaden att fungera effektivt.

När kommissionen utarbetar sina lagförslag kommer den att särskilt lägga tonvikten på att stimulera efterfrågesidans delaktighet som ett sätt att öka energinätens effektivitet och flexibilitet. Brist på information om kostnader och förbrukning, svårigheter med att byta leverantör och avsaknad av belöningar för aktiva val bör höra det förflutna till.

Kunderna – både hushåll och näringsliv – vill ha mer insyn i energipriser och energikostnader. Därför håller kommissionen på att utarbeta en ny rapport, som ska läggas fram 2016, om energipriser och energikostnader för att ge en bild av kostnaderna för energi, skatter, avgifter och även subventioner. Detta bör tjäna som underlag för en mer välunderbyggd diskussion om prisnivåerna i medlemsstaterna, vad som ingår i energipriserna, hur de påverkar det europeiska näringslivets konkurrenskraft och investeringarna i EU och hur de kan påverka förbrukarnas beteende. Som ett första steg lägger kommissionen i dag fram ett förslag om bättre EU-statistik över gas- och elpriser.

När kommissionen ser över lagstiftningen under 2016 tänker den lägga särskild vikt vid skyddet av utsatta konsumenter, bl.a. vid översynen av energieffektivitetsdirektivet och det nya förslaget om marknadens utformning, där medlemsstaternas och marknadsoperatörernas skyldigheter gentemot utsatta konsumenter kan bli tydligare. Kommissionen avser att se till att finansieringsprogram för energieffektivitet också omfattar fattiga och utsatta energikunder och kommer att sträva efter att förbättra insamlingen av uppgifter om energifattigdom.

Politiska slutsatser för medlemsstater, regioner och EU som helhet: Många medlemsstater har gjort goda framsteg med att konkurrensutsätta sina grossistmarknader, och det skapar stor nytta. Det råder dock stora skillnader mellan medlemsstaterna, och många av dem har ännu inte helt infört de regler som möjliggör konkurrenskraftiga och likvida marknader. När det gäller elinfrastruktur är 22 medlemsstater på väg att nå eller har redan nått målet på 10 % kapacitet för elsammankoppling senast 2020. De åtta medlemsstater som ligger under målet är Cypern, Förenade kungariket, Irland, Italien, Polen, Portugal, Rumänien och Spanien. Sammankopplingar behövs fortfarande för en djupare inre elmarknad (t.ex. i sydvästra Europa) och mellan flera länder i norra och centrala Europa (t.ex. Polen, Tjeckien och Tyskland) eller bygga ut en del medlemsstaters (Förenade kungarikets och Irlands) kopplingar till resten av Västeuropa. Reglering av detaljistpriset måste vara tidsbegränsad och bara gälla i undantagsfall, enligt en ny dom i EU-domstolen. Visserligen har fler medlemsstater nyligen gått ifrån reglering av slutanvändarpriset (Irland och Lettland), men hushållens priser förblir reglerade på ett eller annat sätt i omkring hälften av medlemsstaterna, vilket kan hindra konkurrens i detaljistledet och delaktighet på efterfrågesidan. Samtliga medlemsstater behöver informera konsumenterna bättre om energieffektivitet och förbättra privatkundernas investeringsvillkor ytterligare. Dessutom behövs mer fokuserade åtgärder för utsatta konsumenter för att åtgärda energifattigdom. Konsumentmakt genom smarta elmätare har tagits i drift bara i några medlemsstater (främst Finland, Italien och Sverige) och i begränsad omfattning i några till (Danmark, Estland och Nederländerna). I flera länder hindrar administrativt krångel konsumenter från att byta leverantör och få bättre villkor. På regional nivå är de flesta av EU:s grossistelmarknader i mitten av 2015 anslutna till en eller flera grannmarknader, och det finns tecken på priskonvergens. Situationen är en annan inom gas. Trots viss priskonvergens i de stora europeiska gasnaven kvarstår betydande prisskillnader och otillräcklig marknadsintegration i EU, bl.a. på grund av kontrakt med lång löptid och brist på sammankopplingar. Detaljistmarknaderna för både el och gas är fortfarande nationella (eller inomnationella). Vi behöver mer satsningar av alla medlemsstater för att främja regional marknadsintegration.

5. Energitrygghet, solidaritet och förtroende

Framsteg

EU och medlemsstaterna har beslutat att föra en mer enhetlig utrikes- och energipolitik där hänsyn tas till den geopolitiska utvecklingen. I juli 2015 antog rådet slutsatser om energidiplomati och en handlingsplan. Här framhålls behovet av stärkt bilateral och multilateral dialog, ökad användning av utrikespolitiska instrument för att diversifiera energiförsörjningen samt främjande av regelbaserade, öppna och hållbara energimarknader.

Övergången till en konkurrenskraftig koldioxidsnål ekonomi kommer att minska förbrukningen av importerade fossila bränslen genom dämpad efterfrågan på energi och användning av förnybar energi och andra inhemska energikällor. Investeringar i störningstålig infrastruktur måste anpassas till dessa nya villkor så att felinvesteringar undviks.

Året 2015 har kännetecknats av de pågående spänningarna mellan Ryssland och Ukraina, stadigt låga oljepriser som påverkat energimarknaderna i hela världen, nya initiativ för mer försörjningsinfrastruktur för naturgas från Ryssland, nya möjligheter efter kärnenergiavtalet med Iran samt fortsatt vikande inhemsk produktion av fossila bränslen.

Trots det vanskliga politiska läget visade Ukraina sig under vintern 2014/2015 vara en tillförlitlig transitpartner för rysk gas. EU anser att det ligger i alla parters intresse att Ukraina förblir ett betydelsefullt transitland. EU stöder aktivt den ukrainska regeringen och Naftogaz satsningar för att se till att så förblir fallet, särskilt genom de omfattande strukturreformer av gassektorn som Ukraina håller på att genomföra. Det har avgörande betydelse att reformerna fortsätter. Under 2015 verkade kommissionen aktivt för att underlätta förhandlingarna mellan Ukraina och Ryssland för att trygga gasleveranserna till Ukraina under vintern. Detta ledde till paraffering av ett bindande protokoll den 25 september 2015 som började tillämpas den 9 oktober 2015. Kapaciteten för omvänt gasflöde från EU, särskilt från Slovakien, till Ukraina ökade också väsentligt under 2015, så att Ukraina kan importera gas via EU och därigenom minska sitt direkta beroende av Ryssland.

Kommissionen noterar ett antal kommersiella företags planer att bygga fler rörledningar mellan Ryssland och Tyskland genom Östersjön. Om Nordstream 3 och 4 byggs ger de inte tillgång till någon ny energiförsörjning och skulle dessutom öka överföringskapaciteten från Ryssland till EU som redan i dag inte används till mer än 50 %. Dessa ledningar måste helt överensstämma med EU-rätten. Kommissionen kommer att bedöma alla sådana projekt enligt EU-reglerna och på sakliga grunder.

EU stöder bara infrastrukturprojekt som överensstämmer med energiunionens kärnprinciper, däribland EU:s strategi för energitrygghet. Diversifiering av energikällor, energileverantörer och transportrutter är avgörande för en trygg och störningstålig försörjning för enskilda och företag i EU. EU:s energitrygghet hänger också nära samman med grannskapets energitrygghet. Energigemenskapen har stor betydelse här, både för att främja viktiga sammankopplingsprojekt och för att se till att regionens regler är förenliga med EU:s. Därför enades länderna i regionen vid toppmötet för Västra Balkan i Wien om att inrätta en regional elmarknad. Inom högnivågruppen för gasanslutningar i Central- och Sydosteuropa har sex länder i energigemenskapen anslutit sig till avsiktsförklaringen och handlingsplanen med nio EU-länder: ett utmärkt exempel på hur energiunionens inflytande sträcker sig utöver EU:s gränser. Under 2015 gav kommissionen sitt stöd till reformerna inom energigemenskapen. Den internationella energistadgan undertecknades av bl.a. kommissionen vid en konferens den 20–21 maj 2015 i Haag.