EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 03.04.1996 
KOM(96) 144 slutlig 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
som bemyndigar 
Nederländerna att genomföra en åtgärd som avviker från bestämmelserna i artikel 
11 i rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas 
lagstiftning rörande omsättningsskatter 
(framlagt av kommissionen) 

EXPLANATORY MEMORANDUM 
By registered letter sent to the Secretariat-General of the Commission on 
13 August 1993, the Dutch Government, acting on the basis of Article 27 of the Sixth 
Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the 
Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform 
basis of assessment1 , requested authorization to apply, in respect of the letting of 
immovable property, a measure derogating from Articles 11 and 20 of that Directive. 
In accordance with Article 27(3) of the Directive, the other Member States were informed 
of the Netherlands' request by letter dated 13 September 1993. 
As part of its efforts to combat tax avoidance, the Dutch Government requested 
authorization to introduce the following arrangements into its legislation: 
the extension to 20 years of the adjustment period for the deduction of VAT in the 
case of immovable property, which is set at 10 years by Article 20(2) of the Sixth 
Directive; 
the introduction of a minimum taxable amount for the taxable letting of immovable 
property; 
the introduction of a minimum taxable amount for the establishment of limited 
rights in respect of immovable property. 
The Commission took the view that these measures would constitute too absolute a 
derogation from what is a key provision of the common system of value added tax, 
namely Article 11 of the Sixth Directive, and would be disproportionate to the aim 
pursued. 
Since it had serious objections to the measures, the Commission, acting under 
Article 27(4) of the Sixth Directive, requested on 11 November 1993 that the matter be 
raised by the Council. 
The Council Working Party on Financial Questions began discussing the Dutch 
Government's request at its meeting of 13 October 1994. 
The Dutch authorities subsequently indicated that they wished to amend their request for a 
derogation, retaining only the request relating to the introduction of a minimum taxable 
amount for the establishment of rights in rem in respect of buildings or parts thereof and 
the land on which they stand. In addition, the measure would apply only to cases where 
the party acquiring the rights in rem is a non-taxable legal person or a taxable person 
carrying on exempted activities that do not entitle him to deduct VAT. Private individuals 
and taxable persons carrying on activities which entitle them to deduct VAT would thus 
be excluded from the scope of the derogation. 
OJ No L 145, 13.6.1977, p.l. Directive as last amended by Directive 95/7/EC (OJ No L 102. 
5.5.1995, p. 18). 
2 
It has been found in practice that tax devices for evading payment of some of the VAT 
normally due in respect of immovable property are being set up, chiefly for the benefit of 
non-taxable legal persons or taxable persons carrying on activities which do not entitle 
them to deduct VAT. 
The practices that the Dutch authorities wish to combat by means of the special measure 
usually follow the pattern set out below. A non-taxable legal person (e.g. a municipality) 
or a taxable person engaged exclusively in activities which do not entitle him to deduct 
VAT (e.g. a school) intends to buy or build new premises. Where this person (referred to 
below as person "A") carries out the operation himself, he has to bear the full amount of 
the VAT due either on the purchase transaction or on the building works. 
To avoid this tax burden, the building in question is acquired by another legal person 
(referred to below as person "B"). The only economic activity of B is to establish rights 
in rem in respect of the immovable property on behalf of A; B's activity entitles him to 
deduct all the VAT due on the purchase transaction or the building works. 
Once the adjustment period for VAT deducted in respect of investments in immovable 
property has expired, B sells the building freehold to A. The sale then qualifies for 
exemption from VAT under Article 13(B)(g) of the Sixth Directive. 
The tax avoidance therefore takes place when the contracting parties agree on an 
abnormally low price for the establishment of rights in rem, which attracts VAT, and 
compensation for this abnormally low price in the form of a high price for the freehold 
sale of the property, which is exempt from VAT. This enables A, the final purchaser, to 
have the use of a building and become the owner after a certain length of time while 
reducing the tax burden on the property considerably. 
For the establishment of rights in rem in respect of buildings or parts thereof and the land 
on which they stand, such rights being regarded as tangible property in accordance with 
Article 5(3) of the Sixth Directive, the planned measure is therefore aimed at introducing a 
minimum taxable amount equal to the open market value of the rights. However, the 
VAT would be calculated on the basis of the minimum taxable amount only in cases where 
the administration could prove that the taxable amount determined in accordance with the 
normal rules laid down in the Directive (i.e. on the basis of the price agreed between the 
contracting parties) is abnormally low in comparison with the price that could be obtained 
for the property in a transaction between independent parties operating at arm's length. 
But application of this measure cannot be restricted to cases in which rights in rem are 
established in respect of new buildings or parts thereof as referred to in Article 4(3)(a) of 
the Sixth Directive. This is because, availing itself of the possibility open to it under 
Article 13(C)(b) of the Directive, the Netherlands allows taxable persons to opt for 
taxation of the establishment of rights in rem in respect of buildings or parts thereof and 
the land on which they stand other than those referred to in Article 4(3)(a). 
The Commission takes the view that the measure planned by the Netherlands is indeed a 
measure aimed at preventing tax avoidance within the meaning of Article 27 of the 
Directive. It also takes the view that, since the derogation should apply only in limited 
cases (where it is proven that the price agreed is abnormally low), it is proportionate to 
the aim pursued. 
3 
The Commission considers it appropriate for the Netherlands to be authorized to apply the 
planned special measure given its exceptional nature. Nevertheless, in order to enable the 
measure to be assessed once it has been applied for a certain period of time, the 
authorization should be granted only until 31 December 1998. 
Ï 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
som bemyndigar 
Nederländerna att genomföra en åtgärd som avviker från bestämmelserna i artikel 
11 i rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) om harmonisering av medlemsstaternas 
lagstiftning rörande omsättningsskatter 
(framlagt av kommissionen) 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
med beaktande av rådets sjätte direktiv (77/388/EEG) av den 17 maj 1977 om 
harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter -
gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund , särskilt artikel 27 i 
detta, 
med beaktande av kommissionens förslag, och 
med beaktande av följande: 
Enligt artikel 27.1 i direktiv 77/388/EEG kan rådet genom enhälligt beslut pä 
kommissionens förslag bemyndiga en medlemsstat att genomföra särskilda åtgärder 
som avviker från bestämmelserna i det direktivet i syfte att förenkla skatteuttaget eller 
för att hindra vissa typer av skatteflykt eller skatteundandragande. 
I ett rekommenderat brev till kommissionen daterat den 13 augusti 1993 har 
Nederländerna begärt bemyndigande att införa en åtgärd . som avviker från 
bestämmelserna i artiklarna 11 och 20 i direktiv 77/388/EEG. 
Enligt artikel 27.3 i det sjätte direktivet underrättades de övriga medlemsstaterna den 
13 september 1993 om den begäran som lämnats av Nederländerna. 
I brev daterat den 11 november 1993 begärde kommissionen att ärendet skulle tas upp i 
rådet i enlighet med artikel 27.4 i det sjätte direktivet eftersom den hade väsentliga 
invändningar mot Nederländernas begäran. 
EGT nr L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/7/EG (EGT nr L 102, 
5.5.1995, s. 18). 
Den nederländska regeringen har därefter ändrat sin begäran genom alt i hög grad 
begränsa omfattningen av de särskilda åtgärder som avviker från det gemensamma 
mervärdesskattesystemet. 
Begäran begränsar sig till en åtgärd som syftar till att införa ett lägsta skatteunderlag 
för upprättandet av sakrätter avseende byggnader eller delar därav och den mark på 
vilken de står, när dessa rättigheter förvärvas av en icke skattskyldig juridisk person 
eller av en skattskyldig juridisk person som utför transaktioner som är undantagna från 
skatteplikt vilka inte berättigar till avdrag för mervärdesskatt. 
Enligt artikel 5.3 i det sjätte direktivet betraktar Nederländerna upprättandet av 
sakrätter som leverans av varor. 
Genom att tillämpa möjligheten till valfrihet enligt artikel 13 avdelning C 
underavdelning b i rådets sjätte direktiv, tillåter Nederländerna skattskyldiga att välja 
beskattningen av upprättandet av andra sakrätter avseende byggnader eller delar därav 
och den mark på vilken de står än de som åsyftas i artikel 4.3 a i nämnda direktiv. Den 
avvikande åtgärden omfattar således även dessa transaktioner. 
Genom att utgå från det gängse marknadsvärdet för att fastställa beskattningsunderlaget 
för vissa tillhandahållanden av varor och tjänster avviker den föreslagna åtgärden från 
artikel 11 avdelning A punkt 1 a i det sjätte direktivet som föreskriver att beskattnings­
underlaget för tillhandahållande av varor skall vara allt som utgör det vederlag som 
leverantören har erhållit eller kommer att erhålla från kunden eller en tredje part för 
dessa inköp, inklusive subventioner som är direkt kopplade till priset på leveransen. 
Den avvikande åtgärden syftar till att förhindra den skatteflykt som uppstår när 
avtalsparterna å ena sidan överenskommer om ett onormalt lågt pris för upprättandet av 
mervärdesskattepliktiga sakrätter och å andra sidan om en kompensation för detta pris 
genom ett högt pris för försäljningen av den fullständiga egendomsrätten vilken är 
undantagen från mervärdesskatteplikt. 
Den särskilda åtgärden är emellertid endast tillämpbar när skatteförvaltningen kan 
påvisa att beskattningsunderlaget som fastställts enligt artikel 11 avdelning A punkt 1 a 
är onormalt lågt. Skatteförvaltningen får ej stödja sig på ostyrkta antaganden och 
berörda parter måste tillåtas inkomma med motbevis om de har invändningar mot det 
gängse marknadsvärde som fastställts av skatteförvaltningen. 
Med hänsyn till den avvikande åtgärdens begränsade tillämpningsområde anses den 
särskilda åtgärden stå i proportion till det eftersträvade målet. 
<f 
Bemyndigandet beviljas tillfälligt vilket ger möjlighet att efter en viss 
tillämpningsperiod utvärdera effekterna av åtgärden. 
Den avvikande åtgärden i fråga har ingen negativ inverkan på de av Europeiska 
gemenskapens egna medel som härrör från mervärdesskatt. 
HÄRIGENOM FORESKRIVS FÖLJANDE: 
? 
Artikel 1 
Genom ett undantag från artikel 11 avdelning A punkt 1 a i rådets direktiv 77/388/EEG 
bemyndigas Nederländerna att i enlighet med definitionen i artikel 11 avdelning A 
punkt I d i nämnda direktiv behålla gängse marknadsvärde som beskattningsunderlag 
för upprättandet av sakrälter avseende byggnader eller delar därav och den mark på 
vilken de står, vilka i enlighet med artikel 5.3 i nämnda direktiv betraktas som 
materiell egendom, när följande två villkor är uppfyllda: 
- Det beskattningsunderlag som fastställts enligt nämnda artikel 11 avdelning A punkt 
1 a skall vara onormalt lågt i förhållande till det belopp som kan erhållas för 
egendomen i fråga under sunda konkurrensbetingelser mellan oberoende parter. 
- Den som förvärvar dessa sakrätter skall vara en icke skattskyldig juridisk person 
eller en skattskyldig juridisk person som utför transaktioner som är undantagna från 
skatteplikt vilka inte berättigar till avdrag för mervärdesskatt. 
Artikel 2 
Detta bemyndigande beviljas till och med den 31 december 1998. 
Artikel 3 
Detta beslut riktar sig till Nederländerna. 
Utfärdat i Bryssel den 
På rådets vägnar 
Ordförande 
t 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 144 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 
Katalognummer : CB-CO-96-148-SV-C 
ISBN 92-78-02244-6 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
3