MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om behovet av och metoderna för att förbättra kvaliteten på statistiken över de offentliga finanserna

1. Inledning

Förfarandet vid alltför stora underskott infördes i Maastrichtfördraget 1992 och har tillämpats sedan 1994, då Ekonomiska och monetära unionens andra fas inleddes, efter antagande av sekundärlagstiftning (rådets förordning (EG) nr 3605/93 [1]). De olika stegen i förfarandet och de kvantitativa kriterierna beskrivs i artikel 104 (tidigare artikel 104c) i EG-fördraget och i protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, som är fogat till EG-fördraget.

[1] EGT L 332, 31.12.1993, s. 7.

Förfarandet vid alltför stora underskott förtydligades och förstärktes 1997 genom rådets förordning (EG) nr 1467/97 om påskyndande och förtydligande av tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott [2], som är en av de två förordningar som, tillsammans med Europeiska rådets resolution av den 17 juni 1997 [3], utgör stabilitets- och tillväxtpakten. Förfarandet vid alltför stora underskott och stabilitets- och tillväxtpakten har i mycket hög grad bidragit till att förbättra EU-ländernas offentliga finanser och utgör grundläggande beståndsdelar i samordningen av finanspolitiken i EU och EMU.

[2] EGT L 209, 2.8.1997, s. 6.

[3] EGT C 236, 2.8.1997, s. 1.

Inom ramen för EU:s ekonomiska politik bedöms budgetdisciplin med utgångspunkt i två kvantitativa kriterier avseende underskottet i den offentliga sektorns finanser och skuldsättningen i den offentliga sektorn. Kvaliteten hos det statistiska underlaget är därför av avgörande betydelse för en korrekt tillämpning av de överenskomna ramarna för övervakning av de offentliga finanserna och en effektiv samordning av budgetpolitiken. Frågan om det statistiska underlaget beaktades redan vid utarbetandet av Maastrichtfördraget. Enligt protokollet skall medlemsstaterna sammanställa det statistiska underlaget med utgångspunkt i objektiva bestämmelser - med underskott avses "nettoupplåning enligt definitionen i det europeiska nationalräkenskapssystemet" [4] - och "kommissionen skall tillhandahålla det statistiska underlaget". Härigenom ville fördragets författare se till att budgetstatistiken håller hög kvalitet och att jämförelser mellan länder kan göras.

[4] Sedan dess har Europeiska nationalräkenskapssystemet ersatts med Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS 95).

Att kommissionen tillhandahåller det statistiska underlaget innebär att den, vid sidan av sitt övriga ansvar när det gäller övervakningen av de offentliga finanserna i medlemsstaterna och samordningen av budgetpolitiken, fungerar som statistikmyndighet på detta område. Eftersom kommissionen emellertid inte direkt sammanställer uppgifter i varje medlemsstat, inrättades genom rådets förordning (EG) nr 3605/93 ett rapporteringsförfarande som innebär att varje land två gånger om året lämnar uppgifter till kommissionen om underskott och skulder och om andra förhållanden med anknytning till dessa. Kommissionen gör sedan före det officiella offentliggörandet en bedömning av kvaliteten hos dessa uppgifter, särskilt efterlevnaden av redovisningsreglerna.

Stora framsteg har gjorts av medlemsstaterna när det gäller att sammanställa och rapportera budgetstatistik, och av kommissionen när det gäller att harmonisera och förtydliga redovisningsreglerna och kontrollera att de tillämpas i medlemsstaterna. Trots dessa framsteg kan systemet dock förbättras, eftersom erfarenheterna visar att det har vissa svagheter i fråga om budgetstatistikens tillförlitlighet, öppenhet och punktlighet. Dessa svagheter kan inverka negativt på grunderna för EU:s ekonomiska politik. När samordningen av finanspolitiken förstärks [5], är det också nödvändigt att vidta åtgärder för att förbättra budgetstatistikens kvalitet.

[5] Se meddelandet från kommissionen till Europaparlamentet och rådet: Bättre samordning av finanspolitiken, KOM (2002) 668 slutlig, 27.11.2002.

De metoder som kommissionen, och Eurostat på uppdrag av kommissionen, använder för att tolka redovisningsreglerna och kontrollera att de tillämpas måste också förtydligas, rationaliseras och bättre förklaras för alla berörda parter.

Kommissionen anser att ett starkt engagemang från alla parter (medlemsstaterna och kommissionen) för en kod för bästa praxis utgör ett värdefullt steg på vägen mot förbättrad kvalitet, tillförlitlighet och öppenhet hos statistiken över de offentliga finanserna. Koden bör omfatta i) medlemsstaternas sammanställning och rapportering av uppgifter - häri bör ingå ett åtagande att till fullo efterleva redovisningsreglerna, så att de siffror som rapporteras stämmer överens med andra uppgifter och insyn i rapporteringen kan garanteras; ii) förfarandet för att lösa tekniska svårigheter; och iii) bedömningen av de rapporterade siffrorna och kommissionens tillhandahållande av underlag. Kommissionen föreslår härmed en sådan kod och uppmanar rådet att godkänna den så snart som möjligt.

2. Ständiga framsteg sedan Maastricht

Förfarandet vid alltför stora underskott och stabilitets- och tillväxtpakten har i mycket hög grad bidragit till att öka de offentliga räkenskapernas betydelse för den politiska debatten i medlemsstaterna och i EU, och till att förbättra deras kvalitet. Den budgetpolitiska debatten i alla medlemsstater är nu inriktad på de offentliga räkenskaperna enligt ENS 95, medan uppmärksamheten tidigare var koncentrerad till andra definitioner av underskott, som är snävare, mindre relevanta för den ekonomiska analysen och inte harmoniserade mellan länderna.

Ett stort steg har tagits i och med att alla medlemsstater antagit ENS 95 som nationalräkenskapssystem, i stället för det tidigare systemet ENS 79. År 2000 började ENS 95 användas som räkenskapssystem för övervakningen av de offentliga finanserna på EU-nivå. ENS 95 är ett modernt nationalräkenskapssystem med en stark rättslig grund i form av en rättsligt bindande förordning [6], medan det tidigare räkenskapssystemet endast var ett administrativt dokument.

[6] Rådets förordning (EG) nr 2223 (EGT L 310, 30.11.1996, s. 1).

Dessutom har sekundärlagstiftning om offentliga kvartalsräkenskaper nyligen antagits [7]. Även om den formella tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott grundas på årsuppgifter, kommer offentliga kvartalsräkenskaper att vara ett värdefullt verktyg när det gäller att övervaka budgetutvecklingen i EU:s och EMU:s medlemsstater.

[7] Sammanställningen av offentliga kvartalsräkenskaper regleras i kommissionens förordning (EG) nr 264/2000 beträffande kortfristig statistik över offentliga finanser (EGT L 29, 4.2.2000, s. 4) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1221/2002 om kvartalsvisa konton för icke-finansiella transaktioner för den offentliga sektorn (EGT L 179, 9.7.2002, s. 1).

Den offentliga budgetstatistiken, som utgör grunden för övervakningen av de offentliga finanserna, är nu tillförlitligare, fullständigare, öppnare och mer detaljerad, och den offentliggörs med större punktlighet än vad som var fallet när Maastrichtfördraget skrevs och undertecknades. Dessutom är medlemsstaternas offentliga räkenskaper sinsemellan jämförbara i högre grad än tidigare, tack vare de insatser för harmonisering av redovisningsreglerna och kontroll av tillämpningen som samordnats av Eurostat.

3. Frågor som gäller budgetstatistikens kvalitet och punktlighet

Trots ständiga framsteg under nästan ett decennium, kan ett flertal svagheter fortfarande konstateras i de förfaranden som följs vid medlemsstaternas sammanställning och rapportering av offentliga räkenskaper. Dessa svagheter kan utgöra ett hinder för en punktlig och effektiv tillämpning av systemen för övervakning av de offentliga finanserna.

I flera länder är de offentliga räkenskaperna ännu inte så tillförlitliga som de borde vara och genomgår därför omfattande översyner. På senare tid kan t.ex. nämnas det sena konstaterandet under 2002 av ett alltför stort underskott 2001 i Portugal och de stora justeringarna uppåt av den offentliga sektorns underskott och skuldsättning i andra medlemsstater. Ej tillförlitlig statistik kan leda till felaktiga strategiska beslut på nationell och europeisk nivå och till ineffektiv samordning av den ekonomiska politiken, och därmed äventyras trovärdigheten hos förfaranden och institutioner.

Vidare präglas de offentliga räkenskaperna i flera länder av bristande öppenhet. Exempelvis är det i flera länder så att underskottet i den offentliga sektorns finanser och förändringen av skuldsättningen i den offentliga sektorn inte stämmer överens med andra indikatorer, t.ex. de offentliga delsektorernas kontantbaserade balanser. Dessutom är medlemsstaternas uppgifter om förhållandet mellan underskottet i den offentliga sektorns finanser och skuldsättningen inte tillräckligt detaljerade. Räkensskapernas svårtillgänglighet är ett hinder för en korrekt teknisk bedömning av om de rapporterade uppgifterna följer redovisningsreglerna. Vidare har det vid upprepade tillfällen förekommit problem med vissa medlemsstaters överföring av offentliga uppgifter, särskilt när det gäller punktligheten [8] och tabellernas fullständighet.

[8] När det gäller exempelvis det andra rapporteringstillfället 2002 respekterades tidsfristen den 1 september av de flesta medlemsstater, men Frankrike och Irland rapporterade omkring 10 dagar för sent, Tyskland 24 dagar för sent och Luxemburg 37 dagar för sent.

Dessa problem kommer att förvärras i samband med utvidgningen. Kandidatländerna har i allmänhet mindre välutvecklade statistiksystem än de nuvarande medlemsstaterna. Kandidatländerna har visserligen förbättrat budgetstatistiken på senare tid, men ytterligare insatser krävs.

Även om kommissionen fungerar som budgetmyndighet, är de offentliga räkenskapernas kvalitet främst beroende av de enskilda medlemsstaterna. I detta sammanhang bör det noteras att vissa nationella statistikinstitut har knappa resurser för sammanställningen av de offentliga räkenskaperna och kan vara utsatta för politiska påtryckningar. I vissa länder utarbetas dessutom tabellerna av finansministeriet, och de nationella statistikinstituten har en relativt begränsad roll i den processen. Detta kan ge upphov till svårigheter, eftersom den statistik som produceras utgör grunden för bedömningen av varje lands budgetutfall.

Erfarenheten har också visat att flera länders preliminära uppgifter för det innevarande året ofta består av inaktuella prognoser. De utgör därför inga tillfredsställande förutsägelser av budgetutfallet och är inte av något större värde för övervakningen av de offentliga finanserna.

4. Kommissionens roll som statistikmyndighet

Kommissionen fullgör sin roll som statistikmyndighet när det gäller förfarandet vid alltför stora underskott och stabilitets- och tillväxtpakten. Kommissionen tillhandahåller det statistiska underlag som skall användas vid tillämpning av förfarandet vid alltför stora underskott och stabilitets- och tillväxtpakten, efter en kvalitetsbedömning av de uppgifter som medlemsstaterna rapporterat. Dessutom måste kommissionen tolka redovisningsreglerna när det föreligger tvivel om klassificeringen av offentliga transaktioner och om hur sådana transaktioner påverkar den offentliga sektorns finanser och skuldsättning.

Internt inom kommissionen är det Eurostat som står för granskningen av de rapporterade räkenskaperna och tolkningen av redovisningsreglerna. Genom att delegera denna uppgift till Eurostat vill kommissionen förvissa sig om att frågor som rör redovisning och statistik behandlas på ett oberoende sätt, av ett opartiskt och tekniskt kunnigt organ och med utgångspunkt i objektiva kriterier. Detta oberoende och tekniska kunnande förstärks ytterligare genom det bistånd som ges av Kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik, som består av statistiker och ekonomer från samtliga medlemsstaters nationella statistikinstitut och centralbanker samt företrädare för kommissionen och ECB.

Sedan 1994 har kommissionen utan svårigheter fungerat som statistikmyndighet, och dess erfarenhet har ökat under åren. Det finns dock fortfarande utrymme för att förtydliga, rationalisera och framför allt påskynda förfarandet, för att göra det effektivare, mer ändamålsenligt och öppnare. Vidare är det viktigt att slå fast genom vilka olika steg redovisningsproblem kan lösas, och att klargöra kommissionens befogenheter när det gäller revision. Slutligen är det också av yttersta vikt att medlemsstaterna och allmänheten blir medvetna om och förstår kommissionens roll som statistikmyndighet och de förfaranden som införts för att den skall kunna fullgöra denna uppgift.

5. Slutsats

Sedan 1994 har avsevärda framsteg gjorts när det gäller budgetstatistiken, tack vare medlemsstaternas och kommissionens insatser. De offentliga räkenskaperna enligt ENS 95 är nu mer tillförlitliga, fullständigare, öppnare och mer detaljerade, och de offentliggörs med större punktlighet än när förfarandet vid alltför stora underskott inrättades. Den budgetstatistik som utgör grunden för systemet för övervakning av de offentliga finanserna på EU-nivå har dock fortfarande några betydande svagheter. Dessa svagheter kan inverka negativt på grunderna för EU:s ekonomiska politik. När samordningen av den ekonomiska politiken förstärks, är det också nödvändigt att vidta åtgärder för att förbättra budgetstatistikens kvalitet.

En förbättring av budgetstatistikens kvalitet kräver insatser och ett starkt engagemang från alla parter. Kommissionen anser att statistiken skulle blir mer tillförlitlig om de förfaranden som både medlemsstaterna och kommissionen tillämpar förtydligades och rationaliserades. Detta bör ske med hjälp av en kod för bästa praxis, som alla berörda parter förbinder sig att tillämpa.

I en bilaga till detta meddelande föreslår kommissionen en sådan kod och uppmanar Ekofin-rådet att godkänna den snarast möjligt, före nästa rapportering med anknytning till förfarandet vid alltför stora underskott den 1 mars 2003.

BILAGA

Kod för bästa praxis vid medlemsstaternas sammanställning och rapportering av uppgifter och kommissionens tillhandahållande av underlag för förfarandet vid alltför stora underskott

1. Syfte

I denna kod redogörs för bästa praxis vid medlemsstaternas sammanställning och rapportering av underskottet i den offentliga sektorns finanser och skuldsättningsnivån i den offentliga sektorn samt vid kommissionens tillhandahållande av underlag för förfarandet vid alltför stora underskott.

I koden för bästa praxis förtydligas och rationaliseras de regler och förfaranden som tillämpas vid bearbetning av uppgifter med anknytning till förfarandet vid alltför stora underskott. Koden medför ingen förändring av de definitioner, tidsfrister eller skyldigheter som fastställs i de gällande rättsakterna.

2. Rättslig grund och förfarande

I artikel 4 i protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, som är fogat till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, föreskrivs att "kommissionen skall tillhandahålla det statistiska underlag som skall användas för tillämpningen av detta protokoll". Detta innebär att kommissionen fungerar som statistikmyndighet.

Eftersom kommissionen inte direkt sammanställer offentliga uppgifter i medlemsstaterna, måste den förlita sig på uppgifter som sammanställs och rapporteras av de nationella myndigheterna. Rapporteringsförfarandet styrs av förordning (EG) nr 3605/93 [9], i dess ändrade lydelse [10].

[9] EGT L 332, 31.12.1993, s. 7.

[10] Rådets förordning (EG) nr 475/2000 (EGT L 58, 3.3.2000, s. 1), och kommissionens förordning (EG) nr 351/2002 (EGT L 55, 26.2.2002, s. 23).

Medlemsstaternas rapportering till kommissionen av offentliga uppgifter omfattar överföring av en uppsättning tabeller två gånger per år, före den 1 mars och före den 1 september. Dessa tabeller avser det innevarande året (preliminära uppgifter) och de fyra föregående åren (definitiva uppgifter).

När det gäller tillhandahållandet av underlag gör kommissionen en kvalitetsbedömning av de uppgifter om underskott och skuldsättning som rapporterats, godkänner eller ändrar siffrorna och offentliggör definitiva uppgifter. Eurostat, Europeiska gemenskapernas statistikkontor, är den avdelning inom kommissionen som står för kvalitetsbedömningen av uppgifterna och för kommissionens räkning tillhandahåller definitiva statistiska uppgifter som skall användas för tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott. Kommissionen offentliggör också egna ekonomiska prognoser för underskottet i den offentliga sektorns finanser och skuldsättning under det innevarande året och kommande år.

3. Sammanställning och rapportering av offentliga uppgifter

Varje medlemsstat ansvarar för rapporteringen av den offentliga sektorns underskott och skuldsättning samt uppgifter som hänger samman därmed. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som ansvarar för att inrätta interna förfaranden för överföringen av uppgifter till kommissionen.

De institutionella arrangemangen skiljer sig visserligen åt mellan medlemsstaterna, men bästa praxis är att definitiva uppgifter sammanställs av de nationella statistikinstituten. De nationella centralbankerna har också, eftersom de har stor erfarenhet av finansräkenskaper, involverats i denna process, särskilt sammanställningen av definitiva uppgifter om skuldsättningen i den offentliga sektorn.

Vid sammanställningen av de offentliga räkenskaperna använder sig de nationella statistikinstituten av basuppgifter från finansministerierna och andra offentliga organ, från de regionala och lokala förvaltningarna och socialförsäkringsmyndigheterna. Staten skall tillhandahålla de resurser och de uppgifter som krävs för en korrekt klassificering av transaktionerna och en punktlig sammanställning av de offentliga räkenskaperna.

För att kommissionen skall kunna göra sin kvalitetsbedömning av uppgifterna skall de nationella statistikinstituten förse kommissionen med en detaljerad förteckning över de förfaranden och de grundläggande statistiska uppgifter som använts för sammanställningen av de definitiva uppgifterna. Förteckningen skall uppdateras regelbundet.

De preliminära uppgifter för det innevarande året som rapporteras av medlemsstaterna tas i allmänhet fram av finansministerierna, med hänsyn till de senaste budgetbesluten och utvecklingen och framtidsutsikterna på det ekonomiska området. Bästa praxis är att de preliminära uppgifterna tas fram strax innan tidsfristen för rapportering löper ut, så att man undviker att lämna inaktuella prognoser. De preliminära uppgifterna måste tas fram med hjälp av samma metod som används för de definitiva uppgifterna, utan att några serier bryts.

Tidsfristerna för rapportering (före den 1 mars och före den 1 september varje år) måste respekteras till fullo av medlemsstaterna. Om ett land är förhindrat att respektera tidsfristerna av exceptionella skäl som inte kunnat förutses, bör det genast underrätta kommissionen om orsaken till dröjsmålet och meddela när rapporten kan förväntas inkomma.

Medlemsstaterna bör meddela kommissionen vilka nationella institutioner som ansvarar för rapporteringen med anknytning till förfarandet vid alltför stora underskott. De tabeller som används för rapporteringen bör undertecknas av dessa institutioner. I princip bör kommissionens nationella motpart i frågor som rör redovisning och metoder vara respektive nationellt statistikinstitut.

4. Efterlevnad av redovisningsreglerna, överensstämmelse med andra uppgifter och revidering av uppgifterna

Enligt fördragsprotokollet om förfarandet vid alltför stora underskott skall det statistiska underlag som skall användas för tillämpningen av förfarandet vid alltför stora underskott sammanställas i enlighet med Europeiska nationalräkenskapssystemet. Den gällande versionen av räkenskapssystemet är Europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS 95) [11].

[11] Rådets förordning (EG) nr 2223/96 (EGT L 310, 30.11.1996, s. 1).

De nationella statistikinstituten har sammanställt nationalräkenskaper, inklusive offentliga räkenskaper, i många år. De har den kunskap som krävs för en korrekt tillämpning av redovisningsreglerna. Det är därför de som övervakar tillämpningen av dessa regler enligt ENS 95 i medlemsstaterna. De nationella centralbankerna har också engagerats i sammanställningen av finansräkenskaperna.

Vid sammanställningen och rapporteringen av den offentliga statistiken bör de nationella statistikmyndigheternas agerande präglas av fullständigt vetenskapligt oberoende och fullständig efterlevnad av redovisningsreglerna. Redovisningsreglerna definieras i förordning 3605/93, i dess ändrade lydelse, i förordning 2223/96 (förordningen om ENS 95), i dess ändrade lydelse [12], och i ENS 95 handledning över offentligt underskott och offentlig skuldsättning (ESA95 Manual on Government Deficit and Debt), som innehåller Eurostats tolkning av redovisningsreglerna.

[12] Rådets förordning (EG) nr 2223/96 har ändrats vid flera tillfällen. De ändringar som har störst relevans för uppgifter om de offentliga finanserna är kommissionens förordning (EG) No 1500/2000 beträffande offentliga utgifter och inkomster (EGT L 172, 12.7.2000, s. 3), Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2516/2000 (EGT L 290, 17.11.2000, s. 1) och kommissionens förordning (EG) nr 995/2001 (EGT L 139, 23.5.2001, s. 3) beträffande skatter och sociala avgifter och Euorpaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2558/2001 beträffande omklassificering av betalningar som grundar sig på swapkontrakt och framtida räntesäkringsavtal (EGT L 344, 28.12.2001, s. 1).

De uppgifter som rapporteras bör överensstämma med andra statistiska uppgifter som lämnas till kommissionen (Eurostat) i andra sammanhang [13]. Denna övriga statistik innefattar framför allt de uppgifter som lämnas enligt leveransprogrammet för ENS 95 (bilaga B till rådets förordning 2223/96) med beaktande av de särskilda regler som gäller förfarandet vid alltför stora underskott [14]. Uppgifterna om skuldsättning bör överensstämma med offentliga finansiella balansräkningsuppgifter, som sammanställs av medlemsstaterna och lämnas enligt leveransprogrammet för ENS 95, med hänsyn till de särskilda bestämmelserna om definition och värdering enligt förordning 3605/93.

[13] Om offentliga räkenskaper som offentliggörs i något annat sammanhang skiljer sig från dem som rapporterats till kommissionen bör denna skillnad förklaras.

[14] I bilaga V till ENS 95, som lades till räkenskapssystemet genom förordning (EG) nr 2558/2001, fastställs att flöden med anknytning till swappar behandlas annorlunda i samband med förfarandet vid alltför stora underskott.

Rapporterna med anknytning till förfarandet vid alltför stora underskott bör alltid innehålla de senaste uppgifterna. Om de offentliga räkenskaperna (definitiva eller preliminära uppgifter) ändras i betydande omfattning sedan tabellerna överlämnats, är bästa praxis att de nationella myndigheterna lämnar en reviderad rapport till kommissionen. [15]

[15] Den 22 november 1993, när förordning 3605/93 antogs, påpekade rådet följande (uttalande 8): "Under tiden mellan de rapporter som avses i artikel 4.1 [dvs. rapporterna den 1 mars och den 1 september], förbinder sig medlemsstaterna att underrätta kommissionen om alla större förändringar av de siffror avseende underskott och skuldsättning som redan rapporterats."

5. Öppenhet i rapporteringen

För att rapporteringen skall bli konsekvent och öppen krävs enligt förordning 3605/93 att medlemsstaterna lämnar uppgifter som förklarar förhållandet mellan den offentliga balansen enligt de offentliga räkenskapernas definition av underskott - som typiskt är en kontantbaserad balans - och underskottet/överskottet i de offentliga finanserna enligt ENS 95, och mellan underskottet/överskottet i de offentliga finanserna och förändringen av skuldsättningen i den offentliga sektorn (s.k. stock-/flödesjustering).

I praktiken har de flesta länder lämnat uppgifter om förhållandet mellan underskottet enligt de offentliga räkenskaperna och underskottet/överskottet enligt ENS 95 bara för statsbudgeten. Stock-/flödesjusteringen har gjorts för hela den offentliga sektorn.

Erfarenheten har visat att mer detaljerade tabeller behövs för en tillfredsställande övervakning och analys av de rapporterade uppgifterna. Bästa praxis är att medlemsstaterna lämnar uppgifter som förklarar förhållandet mellan de kontantbaserade balanserna och underskottet i de offentliga finanserna enligt ENS 95 för samtliga offentliga delsektorer, för vart och ett av de år som rapporten avser. Även stock-/flödesjusteringen bör delas upp på delsektorer och åtföljas av kompletterande uppgifter om de viktigaste transaktionerna, t.ex. privatisering, kapitaltillskott i statliga företag, skuldövertaganden, utestående skattefordringar osv. för vart och ett av de tidigare år som rapporten avser. Kommissionen kommer därför att lägga fram reviderade tabeller.

Betydande ändringar av de definitiva uppgifter som rapporterats i förhandsmeddelanden bör dokumenteras. Det kan röra sig om ändringar till följd av tillförlitligare uppgifter, ändrad klassificering av enheter eller transaktioner, förbättrade informationskällor, ändrade skattningsmetoder eller annat. Vid behov revideras förteckningen över förfaranden och grundläggande statistiska uppgifter.

6. Förfarande för lösning av tekniska svårigheter

Reglerna i ENS 95 ger inte alltid tydlig vägledning om registrering av offentliga transaktioner. Orsakerna till detta är egenheter i de enskilda länderna, eftersom samma räkenskapssystem tillämpas av länder med olika institutionella arrangemang, mångfalden och mängden offentliga transaktioner varje år och att de offentliga transaktionerna blir allt mer sofistikerade. I fall där det råder tvivel om hur en viss offentlig transaktion skall redovisas, ges vägledning i nationalräkenskapssystemets allmänna principer.

Om man från statligt håll planerar en viss åtgärd eller transaktion om vilken det råder tvivel när det gäller redovisningen och inverkan på den offentliga sektorns underskott och skuldsättning, bör det nationella statistikinstitutet rådfrågas. Statistikavdelningen vid respektive nationell centralbank kan också rådfrågas. Bästa praxis är att organisera formella och regelbundna samråd på nationell nivå - t.ex. genom att inrätta en treparts expertkommitté - vilket skulle underlätta en konstruktiv dialog mellan statistiker och beslutsfattare. För att undvika otydlighet i den politiska processen bör sådana samråd hållas innan åtgärden antas eller genomförs.

Om de nationella statistikinstituten inte kan lösa problemet bör de formellt begära att Eurostat avgör frågan. Eurostat kontaktar andra avdelningar inom kommissionen och vid behov ECB:s statistikdirektorat och andra experter och ger snabb rådgivning om registrering av budgettransaktionen i fråga i räkenskaperna enligt ENS 95. Bästa praxis är att den formella begäran om ett avgörande från Eurostat görs i god tid, så att ingen redovisningsfråga återstår att lösa när rapporterna skall lämnas in före den 1 mars och den 1 september. Medlemsstater som begär ett officiellt beslut från Eurostat måste lämna alla uppgifter som krävs för att ett beslut skall kunna fattas inom utsatt tid.

I särskilt komplicerade fall och fall som är av allmänt intresse kan Eurostat rådfråga Kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik (CMFB [16]) innan ett beslut fattas [17]. När medlemsstaterna begär att Eurostat skall tolka redovisningsreglerna kan de be att CMFB rådfrågas innan Eurostat beslutar. Alla medlemsstater måste lämna Eurostat och CMFB den information som krävs för att beslut skall kunna fattas i redovisningsfrågor av allmänt intresse.

[16] CMFB inrättades genom rådets beslut 91/115/EEG (EGT L 59, 6.3.1991, s. 19), ändrat genom rådets beslut 96/174/EG (EGT L 51, 1.3.1996, s. 48). CMFB har antagit en intern arbetsordning avseende samråd med anknytning till förfarandet vid alltför stora underskott.

[17] Den 28 februari 2000, vid antagandet av förordning 475/2000 om ändring av förordning 3605/93 om tillämpning av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott, påpekade rådet följande (uttalande 11/00): "Rådet välkomnar det omfattande arbete som under senare år har utförts av Eurostat i samarbete med nationella myndigheter - i enlighet med ett förfarande som inbegriper kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik samt andra rådgivande grupper - för att lösa metodproblem vid jämförande av uppgifter om offentliga finanser i samband med förfarandet vid alltför stora underskott. Rådet uppmanar Eurostat att fortsätta detta arbete, tillsammans med nationella myndigheter, för att klara av alla tekniska svårigheter som kan uppkomma genom ändringen av förordning nr 3605/93 och övergången till ENS 95."

CMFB är en rådgivande kommitté, och dess yttrande är därför inte bindande för Eurostat. Eurostat tar dock största hänsyn till CMFB:s yttranden. CMFB:s och Eurostats yttranden präglas av en mycket hög grad av integritet och vetenskapligt oberoende och grundar sig på rent tekniska kriterier.

Eurostats slutgiltiga beslut - inklusive vid behov CMFB:s yttrande - bör avges snarast möjligt, i princip inom sex veckor efter en medlemsstats begäran.

Eurostat kan också på eget initiativ rådfråga CMFB och fatta beslut om redovisning av offentliga transaktioner. CMFB får också avge yttranden på eget initiativ.

CMFB skall underrättas om alla Eurostats yttranden och redovisningsbeslut som delges medlemsstaterna. Dessutom skall beslut i fall av allmänt intresse offentliggöras [18] och samlas i ENS 95 handledning över offentligt underskott och offentlig skuldsättning [19] för att ingå i den gemensamt överenskomna tolkningen av ENS 95. Medlemsstaterna förbinder sig att efterleva Eurostats beslut, så att uppgifternas jämförbarhet säkras.

[18] CMFB:s yttranden offentliggörs samtidigt.

[19] Denna handledning uppdateras regelbundet.

När Eurostat fattar beslut kan medlemsstaterna uppmanas att retroaktivt revidera sina serier över offentligt underskott och skuldsättning, om detta är nödvändig för att säkra uppgifternas jämförbarhet mellan länder och över tid.

7. Kommissionens tillhandahållande av underlag för förfarandet vid alltför stora underskott

Eurostat, Europeiska gemenskapernas statistikkontor, är den avdelning inom kommissionen som för kommissionens räkning tillhandahåller de definitiva statistiska uppgifter som skall användas vid tillämpning av förfarandet vid alltför stora underskott, efter en kvalitetsbedömning av de uppgifter som rapporterats. Eurostat verkar i enlighet med principerna om opartiskhet, tillförlitlighet, vetenskapligt oberoende och insyn [20].

[20] Se artikel 285.2 i fördraget och artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 322/97 om gemenskapsstatistik (EGT L 52, 22.2.1997, s. 1).

Eurostats bedömning av de rapporterade uppgifterna består i en kontroll av att redovisningsreglerna följts och att uppgifterna är kompletta, rimliga och samstämmiga. Bedömningen grundas på de tabeller som rapporterats till kommissionen, annan information som medföljer rapporterna, eventuella övriga uppgifter, förteckningen över förfaranden och grundläggande statistiska uppgifter samt på regelbundna kontakter med de nationella statistikinstituten. Medlemsstaterna bör utan dröjsmål ge Eurostat tillgång till alla uppgifter som är nödvändiga för denna bedömning.

Eurostat offentliggör definitiva uppgifter om medlemsstaternas underskott och skuldsättning inom två veckor efter det officiella rapporttillfället. Försenad rapportering från någon medlemsstat utgör inte ett skäl för Eurostat att skjuta upp offentliggörandet. Eurostat kan också offentliggöra tabellerna för tidigare år [21].

[21] Om det är motiverat kan medlemsstaterna be kommissionen att inte lämna ut konfidentiella uppgifter eller annan information som lämnats i samband med rapportering, bedömning eller godkännande eller vid samråd om registrering av specifika transaktioner.

Kommissionen offentliggör inte de preliminära uppgifter som rapporterats för det aktuella året, eftersom den gör egna prognoser. Emellertid underrättar kommissionen Ekonomiska och finansiella kommittén om rapporternas huvudsakliga innehåll, inklusive de preliminära uppgifterna för det innevarande året. Kommissionen sänder också kopior av alla medlemsstaters tabeller till de institutioner som ansvarar för rapporteringen på nationell nivå.

Eurostat kan offentligt reservera sig mot de uppgifter som rapporterats. Sådana reservationer tillkännages i allmänhet när Eurostat offentliggör de rapporterade uppgifterna om underskott och skuldsättning. Om det är nödvändigt och möjligt får Eurostat ändra de rapporterade uppgifterna. I så fall underrättar Eurostat i förväg den berörda medlemsstaten och Ekonomiska och finansiella kommitténs ordförande om skälen för reservationen och om sina önskemål när det gäller att underrätta allmänheten om saken. Om frågan sedan kan lösas tillkännager Eurostat att dess reservation tagits tillbaka.

Eurostat har rätt att regelbundet göra en grundlig revision av varje medlemsstats offentliga räkenskaper enligt ENS 95. Sådan revision gäller endast definitiva uppgifter. Eurostat kan be andra avdelningar inom kommissionen, ECB:s statistikdirektorat och företrädare för CMFB att delta vid revisionen. Revisionen avser både tillämpningen av redovisningsreglerna och sammanställningen och skattningen av grundläggande uppgifter. Revisionsresultatet meddelas CMFB och offentliggörs.