SV    SV  
 EUROPEISKA  
KOMMISSIONEN 
Bryssel den 8.5.2015  
COM(2015) 191 final 
  
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, 
EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT 
REGIONKOMMITTÉN 
om tillämpningen 2014 av EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna 
{SWD(2015) 99 final}  
 
2 
 1. Inledning  
Denna femte årsrapport innehåller en översikt av hur EU och dess medlemsstater tillämpade 
Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan ) under 2014. 
Stadgan har varit juridiskt bindande sedan de n 1 december 2009. Den är bindande dels för 
EU-institutionerna när de genomför nya  åtgärder, dels för medlemsstaterna då de agerar inom ramen 
för EU:s lagstiftning. Trots att st adgan är relativt ny har den fått a llt större rättslig betydelse. Under 
2014 innehöll 210 domar från Europeiska unionens domstol1 (nedan kallad domstolen ) hänvisningar 
till stadgan2, jämfört med 43 domar 2011, 87 domar 2012 och 114 domar 2013. 
Den nya kommissionen under ledning av ordförande  Jean-Claude Juncker tillträdde i november 2014. 
Juncker sade sig ha för avsikt att ”utnyttja kommissionens befogenheter att inom våra 
behörighetsområden upprätthålla våra gemensamma värderingar, rättsstatsprincipen och de 
grundläggande rättigheterna, samtidigt som hänsyn tas till de olika konstitutionella och kulturella 
traditionerna i de 28 EU-länderna” .3 Han gav förste vice ordförande Frans Timmermans ansvaret för 
de grundläggande rättigheterna. 
Kommissionen tar hänsyn till stadgan i alla sina åt gärder och har ett nära samarbete med nationella, 
europeiska och internationella organisationer för främjande av de grundläggande rättigheterna. 
Vid sin utfrågning inför Europaparlamentet lovade förste vice ordförande Frans Timmermans att 
anordna en årlig konferens om situationen för grundläggande rättigheter i EU och att förbättra 
samarbetet och det politiska engagemanget fö r främjande och skydd av  de grundläggande 
rättigheterna. Konferensen ska ge medlemsstater,  institutioner och andra intressenter tillfälle till 
diskussioner för att identifiera och ta initiativ till åt gärder relaterade till gru ndläggande rättigheter. Den 
första konferensen i oktober 2015 kommer att inriktas på främjande av tolerans och respekt, särskilt 
för att förebygga och bekämpa antis emitiska och antimuslimska strö mningar. Den kommer att föregås 
av samråd med det civila samhället och andra in tressenter, bland annat två högnivådialoger: en med 
religiösa ledare och en med representant er för icke-religiösa organisationer. 
I denna rapport ges en översikt över hur stadga n har tillämpats av EU:s institutioner – särskilt 
kommissionen – och medlemsstatern a. Den understryker vikten av den europeiska konventionen om 
skydd för de mänskliga rättigheterna och de  grundläggande friheterna (nedan kallad 
Europakonventionen ) och ger aktuell information om EU:s anslutning till denna. För första gången 
                                                            
1 Tribunalen, personaldomstolen och domstolen. 
2 Se bilaga I i arbetsdokumentet från kommissionens avde lningar för en översikt över 2014 års rättspraxis från 
domstolen som innehåller direkta citat ur stadgan eller nämner denna i sina domskäl. 
3 Se Jean-Claude Juncker, Politiska riktlinjer för nästa Europeiska kommission , 
http://ec.europa.eu/priorities/docs/pg_sv.pdf , s. 8.  
 
3 innehåller rapporten också ett avsnitt som sätter fokus på en ny, aktue ll fråga, nämligen grundläggande 
rättigheter i den digitala miljön. 
2. Tillämpning av stadgan i unionens samtliga åtgärder  
EU:s institutioner är förbundna att respek tera stadgan i alla sina åtgärder.  
2.1 Lagstiftningsåtgärder  
Grundliga och systematiska kontroller under lagstiftningsprocessen är nödvändigt för att se till att 
lagstiftningsförslagen är förenliga med stadga n. Kommissionen publicerade 2011 ett dokument med 
riktlinjer för hänsyn till de grundläggande rätti gheterna i kommissionens  konsekvensbedömningar 
(Operational Guidance on taking account of fundam ental rights in Commission Impact Assessments , 
ej översatt till svenska).4 2014 lovade kommissionen att se över sina riktlinjer för 
konsekvensbedömningar och höll ett offentligt samråd.5 
Målet Digital Rights Ireland6 visade att det finns ett behov av att kontrollera att grundläggande 
rättigheter respekteras i förslag till lagstiftning. Domstolen ogiltigfö rklarade datalagringsdirektivet7 
eftersom det inkräktar på de grundläggande rättigheterna respekt för privatlivet och skydd av 
personuppgifter (artiklarna 7 och 8 i stadgan) . Genom domen förtydligades det att särskilda 
skyddsåtgärder för de grundläggande rättigheterna,  bland annat bestämmelser om undantag för 
sekretess och tidigare administrativ eller rättslig gr anskning, måste ingå i EU:s sekundärlagstiftning, 
och att det därmed inte är upp till den nationella lagstiftaren att bestämma om skyddsåtgärder ska 
inkluderas eller inte. Domstolen fastställde att datalagring har ett legitimt syfte av allmänt intresse, 
nämligen att bekämpa allvarlig organiserad brottslighet,  och att det är ett lämpligt sätt att nå detta mål. 
Emellertid ansåg domstolen också att det intrång so m direktivet innebär på den grundläggande rätten 
till respekt för privatlivet och skydd av personuppgi fter inte begränsades till vad som var absolut 
nödvändigt.  
Denna dom är viktig för alla EU-institutioner som tar del i lagstiftningsfö rfarandet. I december 2014 
uppdaterade rådet sina riktlinjer om kontrollen av  de grundläggande rättighe terna vid beredningen i 
rådet ( Guidelines on methodological steps to be taken to check fundamental rights compatibility at the 
Council's preparatory bodies , ej översatt till svenska).8 Rådets anställda fick också utbildning i att 
göra riktlinjerna mer genomförbara. 
                                                            
4 SEK(2011) 567 slutlig, 6.5.2011. 
5 http://ec.europa.eu/smart-regulation/ impact/consultation_2014/index_sv.htm  
6 Domstolens dom av den 8 april 2014 i målen C-293/12 och C-594/12, Digital Rights Ireland och 
Kärntner Landesregierung. 
7 Direktiv 2006/24/EG, EUT L 105, s. 54. 
8 Rådets generalsekretariat, ST 5377 2015 INIT. 
 
4 2.2 Förvaltning av EU:s fonder  
Vid förvaltningen av EU:s fonder måste EU:s institu tioner, organ, kontor och byråer respektera de 
grundläggande rättigheter som fastst älls i stadgan. Medlemsstatern a har samma skyldighet när de 
genomför EU-lagstiftning. 
I målet Liivimaa Lihaveis MTÜ9 bekräftade domstolens tidigare rä ttspraxis som säger att ”tillämpning 
av unionsrätten […] innebär att det måste föreligga en anknytning av en viss grad, som går utöver att 
de ämnesområden som avses ligger nära varandra e ller att det ena av dessa ämnesområden har en 
direkt inverkan på det andra”.10 I detta fall krävde EU-lagstiftni ngen att de två medlemsstater som 
deltog i det operativa programmet i fråga tillämpade denna. Medlemsstaterna måste för det första 
inrätta en övervakningskommitté enligt artikel 63.1 oc h 63.2 i förordning (EG) nr 1083/2006. För det 
andra måste alla åtgärder för genomförande av programmet vara förenlig a med bestämmelserna i 
förordningarna (EG) nr 1083/2006 och (EG) nr 1080/2006. Domstolen ansåg att 
övervakningskommitténs antagande av programguide n innebär tillämpning av EU-lagstiftning i den 
mening som avses i artikel 51.1 i stadgan. Programguiden uteslöt möjligheten till domstolsprövning av övervakningskommitténs beslut om att neka stöd, oc h domstolen ansåg att detta inkräktade på rätten 
till ett effektivt rättsmedel enligt stadgans artikel 47. 
I maj 2014 påbörjade Europeiska om budsmannen en utredning om re spekten för de grundläggande 
rättigheterna i EU:s sammanhållningspolitik.
11 I sitt svar av den 29 oktober 201412 lovade 
kommissionen att anta åtgärder för att öka medlem sstaternas medvetenhet om stadgan vid hanteringen 
av de europeiska struktur- och investeringsf onderna. Kommissionen har gett medlemsstaterna en 
formell påminnelse om deras skyldighet att respek tera stadgan. Den delar också ut bidrag till 
klagomålsförfaranden via struktur- och invester ingsfonderna. Kommissionen kommer att sprida god 
praxis och ge medlemsstaterna råd om respekte n för stadgan i samband med sin förvaltning av 
struktur- och investeringsfonderna 2015. 
Kommissionen hade upptäckt ett eventuellt brott mot de grundläggande rättigheterna i en tillfällig 
förvarsenhet för olagliga migranter, och revisions rätten bekräftade denna bedömning i en särskild 
rapport 2014. Hyreskostnaderna för enheten hade inkluderats i ett nationellt program inom Fonden för 
yttre gränser, och kommissionen hade inte accep terat kostnaderna när programmet avslutades. 
Revisionsrätten ansåg att medlemss taten inte hade efterlevt för budet mot förnedrande behandling 
(artikel 4 i stadgan) och principen om människans värdighet (artikel 1 i stadgan), med tanke på de 
undermåliga förhållanden so m rådde i förvarsenheten.   
                                                            
9 Domstolens dom av den 17 september 2014 i mål C-562/12 Liivimaa Lihaveis MTÜ. 
10 Domstolens dom av den 29 maj 1997 i mål C-299/95 Kremzow, punkt 16. 
11 http://www.ombudsman.europa.eu/en/press/re lease.faces/en/5442 0/html.bookmark  
12 http://www.ombudsman.europa.eu/en/cases/c orrespondence.faces/e n/58451/html.bookmark   
 
5 2.3 De mänskliga rättighete rna i EU:s yttre åtgärder  
Artikel 21 i EU-fördraget innehåller riktlinjer för unione ns yttre åtgärder. Där fastställs EU:s roll i att 
främja demokrati, rättsstaten, de  mänskliga rättigheternas och grundl äggande friheternas universalitet 
och odelbarhet samt respekt för principerna i FN-s tadgan och i folkrätten. EU:s kandidatländer måste 
också respektera de mänskliga rättigheterna. I a llt samarbete och alla hande lsavtal med tredjeländer 
ska mänskliga rättigheter13 vara en grundläggande del i relationerna mellan parterna. 
Europeiska utrikestjänsten och kommissionen ut värderade under 2014 EU:s handlingsplan för 
mänskliga rättigheter och demokrati (2012–2014).14 Planen innehöll 97 åtgärder. Ett exempel är EU:s 
riktlinjer om yttrandefrihet online och offline som antogs av rådet i maj 2014. Riktlinjerna innehåller 
definitioner och råd om hur yttrandefriheten kan skyddas och omfattar alla dess dimensioner, 
inbegripet rätten att ha åsikter ut an ingripande, rätten att söka och motta informati on och rätten att dela 
med sig av information och idéer av alla slag i alla medier och oberoende av nationsgränser. 
En ny handlingsplan för 2015–2019 planeras. Den ska inriktas på att säkra samstämmigheten mellan 
de inre och yttre åtgärderna på området mänskliga rättigheter, särskilt när det gäller 
terrorismbekämpning, migration och rörlighet samt handel. 
För att nå målen i artikel 21 i EU-fördrage t använder sig EU av restriktiva åtgärder15. Dessa gäller ofta 
tillämpning av FN:s säkerhetsråds bindande reso lutioner grundade på artiklarna 41 eller 42 i 
FN-stadgan, men kan också komma till på EU:s eget initiativ. Vissa av de restriktiva åtgärderna 
innebär att en förteckning upprättas över individe r och enheter som ska få  sina ekonomiska medel 
frysta. För de berörda individerna och enheterna är  rätten till god förvaltning, ett effektivt rättsmedel 
och en opartisk domstol (artiklarna 41 och 47 i stadgan) av stor vikt.  Domstolen prövade under 2014 
ett flertal fall om tillämpningen av restriktiva åtgä rder på individer och enheter. Bland fler än 
30 domar i denna fråga godkände domstolen endast en fjärdedel av de fall som skulle föras in i en 
företeckning. I alla andra fall upphävdes beslutet om införande i förteckning. 
Ett fall – domen i målet Yusef16 – gällde restriktiva åtgärder som vidtagits i enlighet med rådets 
förordning (EG) nr 881/2002.17 Denna förordning ger laga kraft till en resolution från FN:s 
säkerhetsråd om frysning av tillgångar för individer,  enheter eller grupper som identifierats av FN:s 
                                                            
13 Begreppet grundläggande rättigheter som används inom EU:s inre verksamhet motsvarar begreppet mänskliga 
rättigheter. ”Grundläggande rättigheter” används traditionellt i författningssammanhang, medan man talar om ”mänskliga rättigheter” i den internationella folkrätten. 
14 http://eeas.europa.eu/human_rights/index_sv.htm  
15 Se artikel 215 i EUF-fördraget. 
16 Domstolens dom av den 21 mars 2014 i mål T-306/10, Hani El Sayyed Elsebai Yusef mot 
Europeiska kommissionen. 
17 Förordning (EG) nr 881/2002, EGT L 139, s. 9. 
 
6 sanktionskommitté som associerade med al-Qaida. Tr ibunalen ansåg att kommissionen hade underlåtit 
att agera, eftersom den inte hade avhjälpt förfa randefel och materiella fe l avseende frysningen av 
sökandens tillgångar. Kommissionen uppmanades att fu llgöra sin skyldighet att göra en omsorgsfull 
och opartisk prövning av beslutet om införande i fö rteckningen, vid behov ge nom ”samarbete i alla 
lämpliga former” med FN:s sanktionskommitté.18 Kommissionen ser för närvarande över skälen till 
införande i förteckningen i samarbete med relevanta FN-organ.  
De flesta mål19 där restriktiva åtgärder mot enheter e ller individer upphävdes av domstolen gällde 
beslut och förordningar från rådet där bevisninge n eller uppgifterna som användes för att motivera ett 
införande i förteckningen inte var tillräckliga, oc h den bevisbörda som enligt stadgans artikel 47 
åligger rådet – enligt tolkningen i målet Kadi II20 – inte uppfylldes. Andra mål avvisades på grund av 
förfarandefel.21  
Det reviderade, unilaterala allmänna preferenssyst emet (GSP+) på det hande lspolitiska området, som 
kräver respekt för viktiga konventioner om mänsklig a rättigheter, trädde i kraft den 1 januari 2014. 
Övervakningsmekanismen har stärkts betydligt fö r att länderna inom GSP+ ska leva upp till sina 
åtaganden, särskilt när det gäller att ratificera och genomföra 27 internationella konventioner om 
mänskliga rättigheter och andra frågor. Europa parlamentet och rådet har också ökat sin 
granskningsverksamhet. 
3. Medlemsstaternas tillämpning av stadgan  
Under överinseende av domstolen kontrollerar kommissionen medlemsstaternas efterlevnad av 
stadgan i deras tillämpning av EU-lagstiftningen. Om kommissionen upptäcker ett brott mot stadgan 
kan den inleda ett överträdelsefö rfarande. De nationella domarna är  medvetna om att stadgan är ett 
instrument som ska säkra medlemsst aternas respekt för de grundlägga nde rättigheterna. Bestämmelser 
i EU-lagstiftningen och i natione ll lagstiftning som grundas på denna måste tolkas i enlighet med 
stadgans skyldigheter, så att de rättigheter som garanteras genom denna s kyddas, Om en nationell 
domstol är tveksam när det gäller stadgans tillämpning eller den korre kta tolkningen av dess 
bestämmelser kan den – eller, när det gäller en na tionell domstol som utgör sista instans, måste den – 
begära ett förhandsavgörande frå n domstolen. Förhandsavgörandet underlättar för den nationella 
domstolen att avgöra målet. Nationella domare använder regelbundet detta  förfarande. Det stöder 
                                                            
18 Se domen i målet Yusef, punkt 102. 
19 Se t.ex. Domstolens dom av den 3 juli 2014 i mål T-565/12, National Iranian Tanker Company mot 
Europeiska unionens råd och domstolens dom av den 9 december 2014 i mål T-439/11, Sport-pari ZAO mot Europeiska unionens råd. 
20 Domstolens dom av den 18 juli 2013 i mål C-584/10 P Europeiska kommissionen m.fl. mot 
Yassin Abdullah Kadi (Kadi II), överklagande av T-85/09, Yassin Abdullah Kadi mot Europeiska 
kommissionen (Kadi I). 
21 Se t.ex. målen T-208/11 och T-508/11, LTTE mot Eu ropeiska unionens råd. Denna dom har överklagats och 
behandlas för närvarande i mål C-599/14 P. 
 
7 utvecklingen av en rättspraxis för stadgans tillämpni ng och ger de nationella dom arna en större roll i 
att upprätthålla den. Under 2014 begärde na tionella domare 43 sådana förhandsavgöranden22, vilket är 
något fler än under tidigare år.23 
3.1 Överträdelseförfaranden  
Stadgan nämndes i fem överträdelseförfara ndet under 2013. År 2014 hänvisade kommissionen till 
stadgan i elva förfaranden grunda de på artiklarna 258–260 i EUF-fördraget. Stadgan är endast 
bindande för medlemsstaterna när de genomför EU-lagstiftning. Därför måste överträdelseförfaranden 
beträffande stadgan vara re laterade till EU-lagstiftning för vilken stadgan gäller. 
Fem av de elva fallen gällde asyl och migration.24  
Överträdelseförfaranden gällande asyl och migration 
2014 inledde kommissionen ett överträdelseförfa rande mot en medlemsstat i samband med 
återvändandedirektivet25. Kommissionen uttryckte sin oro över längden på förvarsperioder, de 
materiella förvarsförhållandena, br isten på kostnadsfri rättshjälp till återvändande i förvar, avsaknaden 
av rättslig prövning av förvarsbeslut samt be gränsad omprövning av beslut om att förlänga 
förvarsperioden till längre än sex månader (artiklarna 4, 6 och 47 i stadgan). 
Överträdelseförfaranden inleddes också mot en medl emsstat på grund av fe laktig tillämpning av 
mottagandedirektivet26 och asylförfarandedirektivet27. Kommissionen ifrågasatte asylförfarandets 
längd, effektiviteten hos överklagande  mot beslut om avslag på asylans ökningar, bristen på kostnadsfri 
rättshjälp, förvar av vissa kategorier av asylsökan de – vilket förefaller tillämpas automatiskt utan 
individuell prövning – rätten till ett effektivt rättsmede l vid ett beslut om förvar samt bristen på 
kostnadsfri rättshjälp till personer som hå lls i förvar (artiklarna 6 och 47). 
Kommissionen undersökte under 2014 också medl emsstaternas tillämpning av stadgan vid 
genomförandet av EU-lagstiftning gällande uni onens yttre gränser, särskilt principen om 
”non-refoulement” (artiklarna 4, 6, 18 och 19 i stadgan). Kommissionen hyste betänkligheter 
beträffande längden på förvarsperioder, förvarsf örhållanden, minderårigas situation, tillgången till 
                                                            
22 Se bilaga II Overview of the applications for preliminary rulings submitted in 2014 which refer to the Charter  i 
arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar. 
23  41 sådana fall förekom under 2013 och 2014. 
24 Mer information finns i arbetsdokumentet från kommissi onens avdelningar som utgör en bilaga till denna 
rapport. 
25 Direktiv 2008/115/EG, EUT L 348, s. 98. 
26 Direktiv 2003/9/EG, EGT L 31, s. 18. 
27 Direktiv 2005/85/EG, EUT L 326, s. 12. 
 
8 kostnadsfri rättshjälp och effektiva rättsmedel i samband med vissa medlemsstaters asylförfarande 
(artiklarna 6, 24 och 47 i stadgan). 
Viseringskodex och överklagande  av negativa viseringsbeslut  
I slutet av 2014 uppmanade kommissionen fem medl emsstater att se till att överklaganden mot ett 
beslut om avslag på ansökan om visering och upphä vande eller återkallande av viseringar inbegriper 
tillgång en rättslig myndighet. 
Viseringskodexförordningen28 innehåller förfaranden och villkor fö r utfärdande av visum för kortare 
vistelser och flygplatstransitering. Den kräver a tt medlemsstaterna ger tillgång till överklagande mot 
avslag/upphävande/återkallande i vi seringsärenden. Enligt artikel 47 i stadgan har enskilda rätt till ett 
effektivt rättsmedel inför en domst ol när unionsrättsligt garanterade fri - och rättigheter har kränkts. De 
berörda medlemsstaternas natione lla lagstiftning gav emellertid bara möjlighet till ett överklagande 
inför icke-juridiska, administrativa myndigheter. Kommissionen anser inte att detta räcker för att 
uppfylla kravet i artikel 47 gälla nde tillgång till en oavhängig domstol. 
Segregering av romska barn i skolan 
I september 2014 inledde kommissionen ett över trädelseförfarande mot en medlemsstat för 
diskriminering av romska barn i utbildningssystemet , vilket är ett brott mot direktivet mot etnisk 
diskriminering.29 I sina diskussioner med kommissionen motiv erade medlemsstaten sitt agerande med 
hänvisning till domstolens rättspraxis gällande stadga n. Kommissionen ansåg det därför nödvändigt att 
förtydliga tolkningen av denna rättspraxis i sin formella underrättelse och särskilt hänvisa till 
artikel 21 i stadgan, där diskriminering på grund av ras och etniskt ursprung förbjuds. 
3.2 Domstolens vägledning till me dlemsstaterna (förhandsavgöranden)  
Domstolen fortsatte under 2014 sitt arbete med tillha ndahålla förhandsavgöranden som vägledning till 
nationella domare om stadgans tillämpni ng och tolkningen av dess bestämmelser. 
Asylsökandes värdighet 
I december 2014 fattade domstolen beslut i ärende n som den nederländska statssekreteraren hänvisat 
till domstolen (mål A, B och C mot Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie30). Ärendena gällde 
tolkningen av EU:s asylbestämmelser i samband med metoder för utvärdering av påståenden om 
asylsökandes sexuella läggning. Sökand ena hävdade att de löper risk att utsättas för förföljelse i sina 
                                                            
28 Förordning (EG) nr 810/2009, EUT L 243, s. 1. 
29 Direktiv 2000/43/EG, EGT L 180, s. 22. 
30 Domstolens dom av den 2 december 2014 i de förenade målen C-148/13, C-140/13 och C-150/13, A, B, C mot 
Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie. 
 
9 hemländer på grund av sin homos exualitet. Den nationella domstolen frågade domstolen om 
EU-lagstiftningen sätter upp några gränser för pr övning av asylsökandes sexuella läggning. Domstolen 
ansåg att flyktingstatusdirektivet31 och stadgan innehåller sådana gränser. Nationella myndigheters 
metoder måste respektera de grundläggande rättighete rna, såsom rätten till värdighet (artikel 1) och 
rätten till respekt för privatlivet och familjelivet (artik el 7). Inga krav får ställas på den sökande som 
skulle kunna undergräva dennes värdighet eller personliga inte gritet, såsom påträngande och 
förnedrande medicinska eller pseudomedicinska test er, påträngande frågor elle r krav på/mottagande av 
fotografier eller filmbevis av sexuell art. Domen gör  det enklare för nationella  myndigheter att bedöma 
ansökningar på ett mer konsekvent sätt, samtidig t som fullständig respekt för de grundläggande 
rättigheterna garanteras. 
Jämlikhet i medel på konsumentskyddsområdet 
Målet Sanchez Morcillo32, relaterat till artikel 47, gällde kons umenters processuella rättigheter vid 
utmätning av intecknad egendom. Här betonade domst olen principen om jämlikhet i medel. Den ansåg 
att den nationella lagstiftninge n stred mot direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal33 och 
artikel 47 i stadgan i de fall då konsumente r saknar lagenlig rätt till överklagande, medan 
fordringsägaren däremot skulle ha haft denna rä tt om denne befunnit sig i samma omständigheter. 
Domstolen betonade också att konsumenter som riskerar  att förlora sitt hem är mycket sårbara. I målet 
Kušionová34 ansåg domstolen att rätten till bostad är en grundläggande rättighet enligt 
EU-lagstiftningen, vilken garanteras i stadgans artik el 7, och att nationella dom stolar måste respektera 
detta när de tillämpar direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal. 
Principen ne bis in idem i Scheng enavtalets tillämpningskonvention 
I målet Zoran Spasic35 undersökte domstolen förenlighete n hos ett genomförandevillkor i 
Schengenkonventionen med principen ne bis in idem  i stadgans artikel 50. 
I Schengenkonventionen fastslås det a tt en person som redan prövats för ett brott i en stat inte kan 
åtalas på nytt i en annan stat  för samma handling (principen ne bis in idem ). I konventionen fastställs 
emellertid att denna princip enbart är tillämplig om st raffet har verkställts, håller på att verkställas eller 
inte längre kan verkställas enligt de n dömande statens lagstiftning (det  s.k. verkställighetsvillkoret). 
                                                            
31 Direktiv 2004/83/EG, EUT L 304, s. 12. 
32 Domstolens dom av den 17 juli 2014 i mål C-169/14, Sanchez Morcillo. 
33 Direktiv 93/13/EEG, EGT L 95, s. 29. 
34 Domstolens dom av den 10 september 2014 i mål C-34/13,  Monika Kušionová mot Smart Capital a.s. 
35 Domstolens dom av den 18 juli 2014 i mål C-129/14 PPU,  Zoran Spasic. 
 
10 Stadgans artikel 50 nämner emellertid inget såd ant villkor. Europeiska unionens domstol menade 
emellertid att verkställighetsvillkoret i konven tionen inte stred mot stadgans bestämmelser. 
3.3 Nationell rättspraxis so m hänvisar till stadgan 
De nationella domarna har en viktig roll i att upprätthålla de grundlä ggande rättigheterna och 
rättsstaten. Uppgifter från EU:s byrå för grundläggande rättigheter36 visar att under 2014 fortsatte 
medlemsstaternas högsta instanser att använda sig av  stadgan för vägledning och inspiration, även i 
mål där EU-lagstiftningen inte är tillämplig. 
Kommissionen verkar för dialog och samarbete mellan domare. Europeisk identifikationskod för 
rättspraxis (ECLI)37 är ett nytt system som kommer att göra de t lättare att förstå de högsta nationella 
domstolarnas tolkning av EU-instrument och ge information om nationella domstolars tillämpning av 
dessa. Inom ett annat projekt som samfinansierades av EU – European Judicial Cooperation in 
Fundamental Rights Practice of National Courts  – utarbetades en handbok med information till 
domare om samarbetsmetoder samt en databas öv er nationella domar relaterade till de olika 
bestämmelserna i stadgan.38 
3.4 Insatser för ökad medvetenhet om stadgan  
I februari 2015 visade en Eurobarometer-undersökning39 att medvetenheten om stadgan har ökat 
mycket lite under åren: bara 14 % av de tillfråga de kände till stadgan och dess innehåll (jämför med 
11 % år 2012 och 8 % år 2007). Omkring 51 % av de tillfrågade hade hört talas om stadgan, men 
visste inte vad den innehåller (jämfört  med 53 % år 2012 och 48 % år 2007). 
Eurobarometer-undersökningen visar a tt det finns ett behov av att öka allmänhetens kunskaper om vart 
enskilda kan vända sig för hjälp med frågor relate rade till de grundläggande rä ttigheterna. EU:s byrå 
för grundläggande rättigheter har inlett projektet Clarity40, som ger information om vilket organ man 
kan vända sig till för hjälp med problem som rör grundl äggande rättigheter (na tionella institutioner för 
mänskliga rättigheter, jämställ dhetsorgan och/eller ombudsmän) . Ett annat nytt projekt – Don’t knock 
on the wrong door: CharterClick! A user-friendly tool to  detect violations falling within the scope of 
the EU Charter of Fundamental Rights41 – påbörjades i februari 2015 och samfinansieras av 
                                                            
36 FRA:s årsrapport för 2014, publiceras den 22 maj 2015. 
37 https://e-justice.europa.eu/content_european_case_law_identifier_ecli-175-sv.do?init=true  
38 http://www.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCoopera tion/Projects/EuropeanJudicialCooperationinFR/Docume
nts.aspx  
39 Eurobarometer 416 om EU-stadgan om de gru ndläggande rättigheterna, genomförd den 16 och 
18 februari 2015 i samtliga 28 medlemsstater, finns att tillgå på http://ec.europa.eu/public_o pinion/archives/flash_a rch_420_405_en.htm#416
. 
40 http://fra.europa.eu/en/project/2013/clarity-complaints-legal-assistance-and-rights-information-tool-you  
41 http://www.eui.eu/Projects/CentreForJudicialCooperation/Projects/CharterClick/Charterclick.aspx  
 
11 programmet för grundläggande rättigheter och medborgarskap ( Fundamental Rights and Citizenship 
Programme , FRC ). 
Behovet av att öka medvetenheten om  stadgan och att identifiera ut bildningsbehov och bästa praxis 
för offentliga myndigheter diskuterades i d ecember 2014 vid en konferens med rubriken The Charter 
of Fundamental Rights of the European Union:  assessing and responding to the training needs of 
legal practitioners and  public officials .42 Deltagarna föreslog en kartläggning av utbildningsmetoder, 
erfarenheter och verktyg för att främja medvetenheten om och ge nomförandet av stadgan på lokal, 
regional, nationell och europeisk ni vå. Man betonade också att det civila samhället och nationella 
organisationer för mänskliga rättigheter spelar en vikt ig roll. EU finansierar ut bildning om stadgan och 
kommer att fortsätta med de tta under perioden 2014–2020.43  
4. Europakonventionen  
Den 18 december 2014 gav domstolen sitt utlåtande om  utkastet till ett avtal om EU:s anslutning till 
den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande 
friheterna (Europakonventionen). Do mstolen påtalade problem med Eu ropakonventionens förenlighet 
med EU-lagstiftningen och ansåg att förslaget till anslutningsavtal var oförenligt med artikel 6.2 i 
EU-fördraget och dess protokoll nr 8. Domstolen efte rfrågade följande ändringa r: EU-lagstiftningens 
företräde i samband med möjligheterna i artikel  53 i stadgan som gäller stärkta grundläggande 
rättigheter i medlemsstaternas konstitutioner; ömsesidi gt förtroende mellan medlemsstaterna, särskilt 
vad gäller området med frihet, säkerhet och rä ttvisa; sambandet med Europakonventionens nya 
tilläggsprotokoll nr 16; bevarande av domstolens exklusiva behörighet vid avgörande av tvister mellan 
medlemsstater angående tolkning eller genomförande  av fördragen; vissa aspekter i Europadomstolens 
förfarande gentemot EU samt rättsskyddet inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken.  
Kommissionen är fortsatt fast besluten att få till stånd EU:s anslutning till Europakonventionen. Det 
kommer att stärka de grundläggande värdena, göra  EU-lagstiftningen mer effektiv och förbättra 
samstämmigheten när det gäller skyddet av grundlä ggande rättigheter i Europa . EU:s anslutning till 
konventionen är därför av yttersta vikt.  EU:s institutioner har även en juridisk skyldighet att sträva 
efter att slutföra ett anslutningsavtal som uppfyller kr aven i fördragen, särskilt de i protokoll nr 8 till 
Lissabonfördraget. Kommissionen undersöker för nä rvarande hur man bäst kan fortskrida.  
                                                            
42  http://ec.europa.eu/justi ce/events/fundamental-rights-char ter-training-2014/index_en.htm 
43  Utbildning för anställda inom rättsväsendet om stadga n och informationsinsatser om tillämpningen av denna 
är prioriterade frågor i förslagsinfordran inom rame n för FRC-programmet. Efter 2013 års förslagsinfordran 
fördelades omkring 2,8 miljoner euro (25 % av den totala budgeten) till projekt på detta område. 2012 var 
beloppet 1,9 miljoner av 20,9 miljoner euro (7 % av den totala budgeten). Under budgetperioden 2014–2020 drivs utbildning om stadgan för rättsliga myndighete r och anställda inom rättsväsendet genom programmet 
Rättsliga frågor (2014–2020). Utbildning och medveta ndehöjande insatser kommer också att stödjas av 
programmet Rättigheter, jämlikhet oc h medborgarskap (2014–2020)  som inriktas på i ndividens rättigheter. 
 
12 Oberoende av när anslutningen äger rum har alla EU:s institutioner och medl emsstater en skyldighet 
att tolka stadgan i enlighet med Europadomstolen s befintliga rättspraxis. Stadgans artikel 52.3 
innehåller en juridisk skyldighet att ge samma i nnebörd och räckvidd till sta dgans rättigheter som till 
Europakonventionens rättigheter, i den mån som stad gans rättigheter motsvarar sådana som garanteras 
av Europakonventionen. Förklaringarna avsee nde stadgan om de gr undläggande rättigheterna44 
innehåller en förteckning över de artiklar i stadgan där både innebörden och räckvidden är densamma 
som i Europakonventionens motsvarande artiklar, sam t de artiklar där innebörden är densamma men 
räckvidden större. Trots att stadgan inte innehåller någon juridisk skyldighet att tolka bestämmelser i 
enlighet med FN:s fördrag hänvisar domstolen till FN-i nstrument vid tolkningen av EU-lagstiftningens 
rättigheter. Till exempel inspirerades domstolens definition av begreppet funktionshinder i målet 
Kaltoft45 av ordalydelsen i FN:s konvention om rätti gheter för personer med funktionsnedsättning, 
som EU ratificerat. Detta spelade in vid domstol ens bedömning av huruvida sjuklig fetma kan anses 
vara ett funktionshinder i enlighet med dire ktivet om likabehandling vid anställning.46 
5. I blickpunkten: grundläggande rättigheter och den digitala 
agendan  
Den digitala revolutionen har skapat många möjli gheter för samhället, invånarna och företagen. 
Emellertid finns också en oro för hur de gr undläggande rättigheterna sk a kunna skyddas på ett 
effektivt sätt i denna miljö. Den e xplosionsartade ökningen av insam ling, användning och distribution 
av personuppgifter är bara ett exem pel på den nya digitala verklighe ten. I kölvattnet av avslöjanden 
om världsomspännande övervakningspr ogram har det blivit viktigt att in föra effektivare åtgärder för 
skydd av de grundläggande rättigheterna, särskilt rä tten till skydd av privatlivet  och personuppgifter.  
Kommissionen följer noga med globala insatser47 för grundläggande rättigheter i det digitala 
samhället, till exempel Europarådets riktlinjer om mänskliga rättigheter för internetanvändare.48 En del 
av de många problem tagits upp är behovet av lika tillgång till internet, risken för diskriminering av 
enskilda genom profilering och den orättvisa makt fördelningen mellan de som innehar uppgifter och 
                                                            
44 2007/C 303/02, EUT C 303, s. 17. 
45 Domstolens dom av den 18 december 2014 i mål C-354/13, Kaltoft. 
46 Direktiv 2000/78/EG, EGT L 303, s. 16. 
47 Se t.ex. diskussionen om stordata ( big data ) i amerikanska Vita husets rapport om stordata och privatliv 
(http://www.whitehouse.gov/sites/defau lt/files/docs/big_data_privacy_report_5. 1.14_final_print.pdf), rapporten 
från Frankrikes Conseil d ’État om digital teknik och grundlä ggande rättigheter (http://www.conseil-
etat.fr/content/download/33163/287555/version/1/file/Digital%20technology%20and%20fundamental%20right
s%20and%20freedoms.pdf) och Italiens förslag till förklaring om rättigheter på internet från 
utredningskommittén om rättigheter och skyldigheter på internet inom Italiens deputeradekammare (http://www.camera.it/application/xmanager/projects/leg17/attachments/upload_file/upload_files/000/000/189/
dichiarazione_dei_diritti_internet_inglese.pdf). 
48 Se http://www.coe.int/en/web /internet-users-rights/guide  
 
13 de som medvetet eller omedvetet tillh andahåller dessa. På senare tid ha r också immateriella rättigheter 
och internetplattformars skyldighet att förhindra och bekämpa terrorism och organiserad brottslighet 
diskuterats. 
Skydd av personuppgifter, vilket garanteras av stadga ns artikel 8, håller på att bli en allt viktigare 
fråga i den digitala sfären. I januari 2012 offe ntliggjorde kommissionen förslag till en allmän 
uppgiftsskyddsförordning49 och ett dataskyddsdirektiv för polis och straffrättsliga myndigheter.50 Vid 
den första behandlingen den 12 mars 2 014 gav Europaparlamentet sitt stöd till dessa.51 Kommissionen 
fortsatte att förhandla med sina motsvarigheter i Före nta staterna om ett paraplyavtal om dataskydd, 
som ska skydda personuppgifter som överförs mellan  EU och Förenta staterna i brottsbekämpande 
syfte, samt om villkoren för ett nytt Safe Har bour-system som reglerar dataöverföringar till Förenta 
staterna. 
Domstolen har betonat behovet av att skydda me n också finna en balans i de grundläggande 
rättigheterna i den digitala miljön. I målet Di gital Rights Ireland upprepade domstolen att EU:s 
institutioner har en skyldighet att respektera st adgan i sin verksamhet när denna berör rätten till 
privatliv och skydd av personuppgifter . Den ogiltigförklarade datalagri ngsdirektivet eftersom det på 
ett oproportionerligt sätt begränsad e rätten till privatliv och skydd av personuppgifter, som garanteras 
genom stadgan. Direktivet krävde att medlemsstat erna skulle se till att tjänsteleverantörer inom 
telekommunikation skulle lagra tr afik- och lokaliseringsuppgifter om sina kunder från sex månader 
upp till två år och att på begäran tillhandahålla dess a uppgifter till brottsbekämpande myndigheter för 
utredning, avslöjande eller lagföring av allv arlig brottslighet och te rrorism. I målet Google52 
förtydligade domstolen att Google, som en register ansvarig enhet etablerad i EU, måste respektera 
EU:s dataskyddslagstiftning (ar tiklarna 7 och 8 i stadgan), oc h därför under vissa omständigheter 
måste godkänna en begäran om borttagande av länkar till vissa pe rsonuppgifter (”rätten att bli 
glömd”). 
Då kommissionens ordförande Jean -Claude Juncker presenterade si na politiska riktlinjer inför 
Europaparlamentet betonade  han att nationella barriärer måste riv as i fråga om telekomlagstiftning och 
upphovsrätts- och dataskydds lagstiftning samt förvaltningen av radiovågor och tillämpningen av 
                                                            
49 Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om skydd för enskilda personer med avseende på 
behandling av personuppgifter och om det fria fl ödet av sådana uppgifter, COM(2012) 11 final. 
50 Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om  skydd för enskilda personer med avseende på behöriga 
myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygg a, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa 
straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av  sådana uppgifter, COM(2012) 10 final. 
51 Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 12 mars 2014 (COM(2012) 0010 – C7-0024/2012 – 
2012/0010(COD)). 
52 Domstolens dom av den 13 maj 2014 i mål C-131/12, Google Spain och Google. 
 
14 konkurrenslagstiftningen.53 Den digitala inre marknaden är  ett av den nuvarande kommissionens 
flaggskeppsinitiativ. Medborgarnas fört roende är en av byggstenarna fö r denna strategi och en viktig 
förutsättning för en fullt fungerande inre marknad fö r digitalt innehåll. Ett starkt och effektivt skydd 
av de grundläggande rättigheterna på  internet är en viktig del i detta. För att alla till fullo ska kunna 
utöva sina rättigheter på den digitala inre ma rknaden måste man också ta itu med behoven hos 
personer med funktionsnedsättning. 
Kommissionen följer hela tiden utvecklingen när de t gäller skyddet av de gr undläggande rättigheterna 
inom alla politikområden, vilket föreskrivs i st adgan. Grundläggande rättighe ter handlar inte främst 
om att främja säkerhet eller marknadsbaserad politik utan är en grundförutsättning för ett öppet och demokratiskt samhälle. 
 
6. Slutsats  
Kommissionen tar allvarligt på sin uppgift att säkra en hög nivå av skydd av de grundläggande 
rättigheterna i EU. Den strävar efter att se till att alla  dess lagstiftningsförslag och åtgärder är helt 
förenliga med stadgan. 
I sitt arbete för säkerhet i en värld med förä nderliga hot mot våra samhällen ska kommissionen 
garantera fullständig respekt för och främja de gr undläggande rättigheterna. Den uppdaterar också sin 
politik på området grundläggande rättig heter för att följa med i utveck lingen, vare sig det gäller den 
digitala agendan eller migrationsfrågor. De n gör detta i enlighet med domstolens och 
Europadomstolens rättspraxis. 
Stadgan är bindande för EU:s institutioner, men äv en för medlemsstaterna i deras genomförande av 
EU-lagstiftning. Kommissionen kontrollerar därför att medlemsstaterna följer stadgan. 
Den har för avsikt att främja de grundläggande rä ttigheterna i hela EU, särskilt i samband med den 
första årliga konferensen om grundläggande rä ttigheter som kommer att hållas i oktober 2015. 
                                                            
53 Se ordförande Junckers politiska riktlinjer på http://ec.europa.eu/priorities/digital-single-market/index_sv.htm .