[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 12.7.2006

KOM(2006) 378 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen och bedrägeribekämpning - årsrapport 2005{SEK(2006)911}{SEK(2006)912}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Inledning 4

1. Resultat av den övergripande strategin 2001-2005 för att skydda Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen 4

1.1. Övergripande lagstiftning om kampen mot bedrägerier 5

1.2. Stärkt samarbete 7

1.3. Förebyggande arbete mot korruption inom institutionerna 9

1.4. Skärpt straffrättslig aspekt 9

1.5. Slutsats 11

2. Resultat av bedrägeribekämpningen: statistik över berägerier och andra oegentligheter som anmälts av medlemsstaterna enligt sektorsförordningarna 12

2.1. Traditionella egna medel 13

2.2. Jordbruksutgifter (EUGFJ:s garantisektion) 14

2.3. Strukturåtgärder 14

2.4. Stöd inför anslutningen 15

3. Bestämmelser som antagits av medlemsstaterna och kommissionen 2005 16

3.1. Medlemsstaternas bestämmelser 16

3.1.1. Nya horisontella bestämmelser 16

3.1.2. Nya bestämmelser om gemenskapens traditionella egna medel 17

3.1.3. Nya bestämmelser om jordbruksutgifter 17

3.1.4. Nya bestämmelser om strukturåtgärder 18

3.2. Kommissionens operativa insatser mot bedrägerier 18

3.3. Särskilda åtgärder till skydd för gemenskapernas ekonomiska intressen 19

3.3.1. Medlemsstaternas ratificering av konventionen av den 26 juli 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och dess protokoll 19

3.3.2. Tullinformationssystemet och ratificeringen av konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål och dess protokoll om ett register för identifiering av tullutredningar (FIDE) 20

3.3.3. Avtal med Philip Morris International 21

4. Återvinning 21

4.1. Återvinning genom civilrättsliga eller förvaltningsrättsliga förfaranden i medlemsstaterna 21

4.2. Återvinning av institutionerna 25

4.3. Arbetsgruppen för återvinning - EUGFJ:s garantisektion 26

4.4. Reformen av den ekonomiska uppföljningen av oegentligheter på jordbruksområdet 28

5. Attestering av räkenskaper 28

5.1. Färdplan för en positiv revisionsförklaring 28

5.2. Intygande om god förvaltning av medlemsstaternas offentliga utgifter 29

INLEDNING

Gemenskapen och medlemsstaterna delar ansvaret för att skydda gemenskapernas ekonomiska intressen och bekämpa bedrägerier. Kommissionen lämnar varje år en rapport i samarbete med medlemsstaterna, som presenterar de nya åtgärder som vidtagits med anledning av de skyldigheter som följer av artikel 280 i EG-fördraget. Rapporten överlämnas till Europaparlamentet och rådet och offentliggörs.

I rapportens första del presenterar kommissionen resultatet av den övergripande strategin 2001-2005 för att skydda gemenskapernas ekonomiska intressen. Trots många svårigheter är det övergripande resultatet tillfredsställande när det gäller genomförandet av mål och de planerade åtgärderna.

I andra delen sammanfattas statistiken över oegentligheter som anmälts enligt sektorsförordningarna.

Tredje delen innehåller dels exempel på medlemsstaternas åtgärder under 2005, dels en genomgång av kommissionens insatser för att öka OLAF:s effektivitet.

I samråd med medlemsstaterna har man enats om att ta upp två särskilda frågor i rapportens fjärde och femte del. Den fjärde delen presenterar de åtgärder som vidtagits för att förbättra återvinningen av utestående eller oriktigt utbetalda belopp. Det enda sättet att reparera den skada gemenskapens budget lider på grund av bedrägerier och andra oegentligheter är att göra en systematisk ekonomisk uppföljning.

Den femte och sista delen ägnas åt attestering av räkenskaperna . EU:s budget förvaltas till största delen i samarbete med medlemsstaterna. Det här avsnittet innehåller bland annat en kort jämförelse av de kontroller, revisionsnormer och eventuella attesteringssystem som medlemsstaterna använder.

Rapporten ger bara en sammanfattning och viss överblick av de åtgärder som vidtagits och de resultat som erhållits i de tjugofem medlemsstaterna. Samtidigt offentliggör kommissionen två arbetsdokument[1]. Det första innehåller en översikt av medlemsstaternas kommentarer och det andra innehåller statistik över de oegentligheter medlemsstaterna anmält.

Rapporterna från tidigare år och kommissionens arbetsdokument i frågan finns på OLAF:s hemsida[2].

1. RESULTAT AV DEN ÖVERGRIPANDE STRATEGIN 2001-2005 FÖR ATT SKYDDA EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS EKONOMISKA INTRESSEN

Skyddet av Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen bygger på gott samarbete mellan medlemsstaterna och EU-institutionerna. Kommissionen vill inrätta en övergripande strategi för skyddet, som skall omfatta alla åtgärder som kan bidra till det gemensamma målet, så att alla nationella myndigheter och EU-institutioner som deltar i det förebyggande arbetet drar åt samma håll. Strategin omfattar det operativa arbetet, den ekonomiska uppföljningen, påföljder, det förebyggande arbetet och utarbetandet av lagstiftning för denna verksamhet, vare sig den bedrivs inom ramen för första eller tredje pelaren.

Den övergripande strategin antogs den 28 juni 2000[3] efter det att artikel 280 i EG-fördraget tagits in i Amsterdamfördraget och sedan Europeiska byrån för bedrägeribekämpning inrättats 1999. I strategin slår kommissionen fast sina politiska och allmänna mål för perioden 2001–2005. Kommissionen tog upp följande huvudmålsättningar för att skydda av de ekonomiska intressena:

– Övergripande lagstiftning om kampen mot bedrägerier.

– Stärkt samarbete.

– Interinstitutionella åtgärder för att förebygga och bekämpa korruption.

– Skärpta straffrättsliga insatser.

Den övergripande strategin fick konkret uttryck i handlingsplanerna för 2001-2003[4] respektive 2004-2005[5].

1.1. Övergripande lagstiftning om kampen mot bedrägerier

Kommissionen arbetar för att kampen mot bedrägerier skall styras av horisontell lagstiftning som griper över alla pelarna och som omfattar alla områden där bedrägeri och korruption kan förekomma. Lagstiftningen mot bedrägeri bör innehålla bestämmelser om uppföljning och samarbete, men även om förebyggande arbete och spårning.

År 2001 tillkännagav kommissionen att man ville inrätta ett internt system[6] vid kommissionen för att bekämpa bedrägerier genom att höja kvaliteten på lagstiftningen och kontraktsförvaltningen, och därmed göra dem mindre sårbara för bedrägerier. Sedan 2003 har en gemensam arbetsgrupp varje år analyserat vilka lagförslag och utkast till kontrakt som kan medföra väsentlig risk för gemenskapens ekonomiska intressen. OLAF deltar i detta arbete som görs i ett tidigt skede av lagstiftningsförfarandet. Under 2004-2005 har OLAF sammanlagt granskat 28 förslag till rättsakter.

När euron infördes vidtogs under hela programperioden många åtgärder mot penningförfalskning. Kommissionen vidareutvecklade bland annat den rättsliga ramen för lagstiftning och insatser, samt ramen för det internationella samarbetet i särskilda frågor.

I ett meddelande från 2002[7], som bland annat avsåg att förbättra återvinningen av jordbruksbidrag som oriktigt utbetalats före 1999, tillkännagav kommissionen att man inrättat en arbetsgrupp för återvinning som skulle se över belopp som inte kunnat återvinnas och sedan förbereda beslut om ekonomiskt ansvar i samband med avslutandet av räkenskaperna för EUGFJ:s garantisektion (se punkt 4.2.).

Den nya budgetförordning[8] som trädde i kraft 2003 stärkte skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen väsentligt.

- Förordningen gör återvinningen mer effektiv.

- Förordningen föreskriver att man skall övergå från redovisning enligt kontantmetoden till periodiserad redovisning. Sedan 2005 tillämpar kommissionen därför de mest krävande internationella redovisingsnormerna för den offentliga sektorn. Samtidigt har kommissionen förbättrat den löpande förvaltningen av medlen och minimerat riskerna för misstag och oegentligheter.

- Förordningen inför ett informationssystem som gör det möjligt att fatta ett administrativt beslut om att utesluta anbudsgivare som fällts för brott eller anbudssökande som lämnat vilseledande eller felaktiga upplysningar från offentlig upphandling. Ett liknande system har införts genom direktivet om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster[9]. I meddelandet om insyn[10] uttalade kommissionen att den ville undersöka möjligheterna att använda uteslutning oftare och att den tänkte lägga förslag i denna riktning i det ändrade förslaget till omarbetning av budgetförordningen[11].

År 2004 antog kommissionen förslag till förordningar om ändring av förordningarna om utredningar som utförs av OLAF[12]. Syftet med förslagen var bland annat att förtydliga bestämmelserna om informationsutbyte mellan OLAF, EU:s institutioner, byråer och organ samt låta OLAF inrikta sig på de operativa prioriteringarna och skynda på utredningarna för att därmed öka sin effektivitet. Förslagen skall bland annat stärka procedurgarantierna för enskilda personer under utredning. Med anledning av förslagen begärde Europaparlamentet och rådet en kompletterande utvärdering av OLAF:s verksamhet, som kommissionen lämnade in i oktober 2004[13]. Revisionsrätten avgav en särskild rapport om förvaltningen av OLAF[14], tillsammans med flera rekommendationer. I juli 2005[15] anordnade Europaparlamentet en offentlig utfrågning om OLAF, som visade att byråns struktur – som består i att de operativa utredningarna bedrivs självständigt samtidigt som byrån är administrativt knuten till kommissionen – faktiskt fungerar.

Mot bakgrund av detta antog kommissionen den 24 maj 2006 ett nytt förslag och drog istället tillbaka förslaget från februari 2004. I det nya förslaget behandlas framför allt styrelseformer och samarbetet mellan institutionerna och övervakningskommittén samt en strukturerad dialog mellan kommittén och företrädare för Europaparlamentet, rådet och kommissionen. Enligt förslaget skall man också inrätta en rättsövervakande rådgivare som skall yttra sig i vissa fall, och förtydliga uppdraget för OLAF:s generaldirektör.

Utvecklingen under 2005: År 2005 antog kommissionen sin andra rapport[16] om medlemsstaternas genomförande av förordningen om ”svarta listan”[17]. Enligt förordningen skall kommissionen och övriga medlemsstater informeras om vilka ekonomiska aktörer som innebär en risk för gemenskapens anslag via EUGFJ:s garantisektion, så att man kan vidta förebyggande åtgärder. I rapporten konstateras att tillämpningar i förordningen gett blygsamma resultat. Genom rapporten vill kommissionen inleda en bred debatt med EU-institutionerna om behovet av och inriktningen på en eventuell omarbetning av uteslutningssystemet.

1.2. Stärkt samarbete

Sedan 2001 har kommissionen ansträngt sig för att hjälpa de tio nya medlemsstaterna och kandidatländerna att införa gemenskapens regelverk om skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen. De tio nya medlemsstaterna samt Rumänien och Bulgarien har inrättat nationella samordningsenheter för kampen mot bedrägerier (AFCOS), som deltar i allt arbete med lagstiftning, förvaltning och operativa insatser för att skydda Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen. Detta har visat sig fungera mycket bra. De tio nya medlemsstaterna har integrerats i arbetet utan särskilda svårigheter, eftersom de förberett sig väl för sin nya uppgift att skydda gemenskapernas ekonomiska intressen. För att följa utvidgningen till Rumänien och Bulgarien har OLAF ökat sin verksamhet och operativa effektivitet genom att avsätta en sambandsman i vart och ett av dessa båda länder.

År 2004 skrev Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater under ett samarbetsavtal[18] med Schweiz om att bekämpa bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar deras ekonomiska intressen.

År 2004 lade kommissionen också fram ett förslag till förordning om ömsesidigt administrativt bistånd[19]. Förordningen ger en detaljerad horisontell rättslig grund, som omfattar alla sektorer av gemenskapens kamp mot bedrägerier som fortfarande saknar sektorsbestämmelser.

Utvecklingen under 2005: Vissa internationella transaktioner i strid med tullbestämmelserna eller immaterialrättsliga bestämmelser har skadat medlemsstaternas ekonomi och skatteintäkter liksom tullinkomsterna i EU:s budget. Handeln med Kina har orsakat problem på senare år. Ett samarbetsavtal förhandlades fram och undertecknades 2004 och trädde i kraft 2005. Avtalet skall förbättra det ömsesidiga biståndet mellan gemenskapen och Kina i tullfrågor. Den operativa delen sköts av OLAF.

En permanent infrastruktur för tekniskt stöd (POCU) som skall förbättra samarbetet och stödet till medlemsstaternas gemensamma tullinsatser har öppnats i OLAF:s lokaler. POCU skall underlätta samarbetet via snabba gemensamma tullinsatser och sänka kostnaderna. Den första insatsen som skötts av den nya infrastrukturen var ”Fakeinsatsen”, som avsåg piratkopior från Kina. Insatsen ägde rum i maj 2005 och gav mycket goda resultat (se punkt 3.2.).

För att få en bättre och mer konsekvent tillämpning har man ändrat och moderniserat förordningarna om strukturfonderna och Sammanhållningsfonden, enligt vilka medlemsstaterna skall ärenden misstänkta överträdelser av sektorsförordningarna till kommissionen[20]. Harmoniseringen går vidare med den förordning som tillämpas på jordbruksområdet.

Kommissionen har antagit ett beslut om rådgivande samordningskommittén för förebyggande av bedrägerier[21] för att anpassa dess ställning till de förändringar som skett sedan kommittén inrättades 1994, t.ex. att man genom Amsterdamfördraget införde artikel 280 i EG-fördraget, att OLAF inrättades 1999 och att euron infördes. Kommittén består av företrädare för medlemsstaterna och kommissionen, och skall bistå kommissionen i alla frågor som avser skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen.

1.3. Förebyggande arbete mot korruption inom institutionerna

Enligt det uppdrag som lagstiftaren 1999 gav OLAF arbetar byrån vidare med att förebygga och bekämpa korruption. EG-domstolen har vid flera tillfällen bekräftat att den interinstitutionella ram som är allmänt tillämplig på internutredningar vid EU:s institutioner, byråer och organ är laglig och konsekvent[22].

De samarbetsprotokoll som OLAF ingick år 2001 med tjänsten för internrevision (IAS)[23] och år 2004 med kommissionens utrednings- och disciplinbyrå (IDOC)[24] och som beskriver deras respektive verksamhetsområden har lett till ett fruktbart samarbete. Täta kontakter mellan OLAF och IDOC under 2005 har gjort det möjligt att samordna insatserna i konkreta ärenden.

I samband med den administrativa reformen har åtgärder vidtagits för att göra kommissionens tjänstemän och övriga anställda medvetna om principerna för god projektförvaltning, lojalitetskonflikter, samt hur man skall bete sig om man misstänker allvarliga missförhållanden som kan skada gemenskapernas intressen.

Kommissionens förslag om ändring av den rättsliga ramen för OLAF:s utredningar antogs den 24 maj 2006 och innebar bland annat bättre information till institutionerna och en möjlighet att inte överlämna den slutliga rapporten om interna utredningar till behöriga rättsliga myndigheter, om omständigheterna i ärendet inte är allvarliga, den ekonomiska skadan är ringa, interna åtgärder tillåter lämplig uppföljning och rapporten överlämnas till den berörda institutionen, byrån eller det berörda organet.

1.4. Skärpt straffrättslig aspekt

I sin övergripande strategi tar kommissionen upp de svårigheter som beror på de nationella rättssystemens inbördes skillnader och behandlingen av komplicerade juridiska ärenden, som ofta är gränsöverskridande.

År 2001 lade kommissionen för Europaparlamentet och rådet fram ett förslag till direktiv om straffrättsligt skydd av gemenskapens ekonomiska intressen[25]. Syftet med förslaget var att i ett och samma gemenskapsinstrument sammanföra vissa straffrättsliga bestämmelser (bl.a. om brottsbeskrivningar, ansvarsfrågor, påföljder och samarbetet med kommissionen) ur konventionen om skyddet av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen[26] och dess protokoll[27].

Konventionen, det första protokollet till denna och protokollet om EG-domstolens behörighet trädde i kraft 2002, och möjliggjorde därmed ett närmare rättsligt samarbete på olika områden. Kommissionen rekommenderar att rådet uppmanar medlemsstaterna att skärpa den nationella straffrättsliga lagstiftningen, överväga sina förbehåll mot konventionen och ratificera det andra protokollet. Kommissionen utarbetar för närvarande en andra rapport[28] om tillämpningen av konventionen och dess protokoll, vilka redan trätt i kraft. Rapporten bör antas i slutet av 2007, och gäller alla tjugofem medlemsstaterna.

Viljan att gå längre inom EU för att genomföra principen om ömsesidigt erkännande, som är hörnstenen i det straffrättsliga samarbetet, har lett till intensiv lagstiftningsverksamhet på de områden som omfattas av avdelning VI i EU-fördraget. Arbetet har givit goda resultat, bland annat med avseende på skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen. Det rambeslut om en europeisk arresteringsorder[29] som antogs 2002 gjorde det mycket lättare att anhålla och utlämna personer mellan medlemsstaterna för straffrättsliga påföljder, verkställande av påföljd eller frihetsberövande säkerhetsåtgärder.

Samförståndsprotokollet mellan OLAF och Eurojust 2003 föreskriver ett ömsesidigt informationsutbyte och samarbete för att skydda gemenskapernas ekonomiska intressen. OLAF och Eurojust antog 2004 tillämpningsföreskrifter för att genomföra avtalet. En kontaktgrupp OLAF-Eurojust har inrättats för att utöva tillsyn över hur avtalet genomförs. Gruppen har hållit regelbundna möten under 2005. Inom denna ram samarbetar Eurojust med OLAF och de nationella myndigheterna om flera ärenden som OLAF utreder och Eurojust har även deltagit i utredningarna och uppföljningen av ärendena.

Avtalet mellan OLAF och Europol 2004 föreskriver ökat informationsutbyte i strategiska och tekniska frågor, samt informationsutbyte om hotbilder och riskanalys på områden av gemensamt intresse. År 2005 intensifierades samarbetet mellan OLAF och Europol, i synnerhet i samband med insatserna mot smuggling, samt penningförfalskning av euron. OLAF står nu i förbindelse med internationella instanser som Interpol och Världstullorganisationen.

År 2001 antog kommissionen en grönbok[30] med avsikt att starta en debatt om inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet, som mer effektivt skulle kunna bekämpa brott som skadar Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen. Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa antogs av Europeiska rådet i juni 2004, men har ännu inte ratificerats av alla medlemsstaterna. Enligt artikel III-274 i konstitutionen får rådet besluta med enhällighet efter Europaparlamentets godkännande att inrätta en europeisk åklagarmyndighet som baseras på Eurojust för att bekämpa brott som skadar unionens ekonomiska intressen. Åklagarmyndigheten skall vara behörig att utreda och lagföra gärningsmän och andra medverkande som begått brott som skadar unionens ekonomiska intressen.

Utvecklingen under 2005: Kommissionen noterade i ett meddelande[31] följderna av EG-domstolens principiella uttalanden i en dom avseende straffrättsliga bestämmelser inom första och andra pelaren[32], bland annat i fråga om förslaget till direktiv om straffrättsligt skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen. Enligt domen skall sådana straffrättsliga bestämmelser på ett visst område som är nödvändiga för att EG-rätten skall få full verkan antas enbart inom ramen för den fösta pelaren. Därmed kan man överge systemet med dubbla rättsakter (direktiv och förordning eller rambeslut).

1.5. Slutsats

Fem år efter det att den övergripande strategin lanserades har insatserna gett positiva resultat. Såsom framgår av sammanfattningen ovan har väsentliga framsteg gjorts i alla viktiga frågor avseende skyddet av Europeiska gemenskapernas ekonomiska intressen. Däremot har skärpningen av den straffrättsliga aspekten saktat av. Åtgärderna för att förbereda inrättandet av en europeisk åklagarmyndighet har till exempel tillfälligt avstannat i avvaktan på att fördraget om konstitutionen ratificeras.

Av alla åtgärder som planerades för programperioden hade 75 % genomförts helt före den 31 december 2005, 9 % delvis genomförts på utsatt tid och åtgärderna fortsätter. Ytterligare 14 % har överförts till 2006 medan 10 % är tillfälligt eller permanent vilande, huvudsakligen på grund av omständigheter utanför kommissionens kontroll.

2. RESULTAT AV BEDRÄGERIBEKÄMPNINGEN: STATISTIK ÖVER BERÄGERIER OCH ANDRA OEGENTLIGHETER SOM ANMÄLTS AV MEDLEMSSTATERNA ENLIGT SEKTORSFÖRORDNINGARNA

Enligt gemenskapslagstiftningen är medlemsstaterna skyldiga att anmäla bedrägerier och andra oegentligheter som skadar gemenskapens ekonomiska intressen på alla gemenskapens verksamhetsområden[33]. Statistiken i det här kapitlet avser misstänkta bedrägerier och andra oegentligheter som anmälts av medlemsstaterna, enligt definitionerna i sektorsförordningarna. Gemenskapens direkta utgifter ingår inte[34]. I det dokument från kommissionen[35] som offentliggörs samtidigt som den här rapporten analyserar anmälningsstatistiken närmare. Nedanstående tabell sammanfattar antalet anmälda oegentligheter år 2005 samt de berörda beloppen på varje område[36].

Tabell – Antal oegentligheter och belopp – år 2005

TOTALT 2005 |

Område | Antal anmälda oegentligheter | Sammanlagt berört belopp (i miljoner euro) |

Egna medel | 4 982 | 322 |

EUGFJ:s garantisektion | 3 193 | 102 |

Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden | 3 570 | 601 |

Stöd inför anslutning | 331 | 17 |

Totalt | 12 076 | 1 042 |

Det är viktigt att skilja bedrägerier från oegentligheter. Bedrägeri är per definition en uppsåtlig handling som kan utgöra brott och får därför endast prövas i domstol[37]. De faktiska ekonomiska konsekvenserna av bedrägeri kan därför bara beräknas när det rättsliga förfarandet avslutats. I fråga om egna medel föreligger misstanke om uppsåtligt bedrägeri i cirka 20 % av de ärenden som anmäldes 2005, och som omfattar totalt cirka 95,2 miljoner euro. I fråga om jordbruksutgifter misstänkts bedrägerier i cirka 13 % av de ärenden som anmäldes, vilka omfattar sammanlagt cirka 21,5 miljoner euro, motsvarande 0,05 % av de sammanlagda anslagen till EUGFJ:s garantisektion. I fråga om strukturfonderna misstänks bedrägerier i cirka 15 % av de anmälda ärendena, som omfattar totalt 205 miljoner euro, vilket motsvarar cirka 0,53 % av de sammanlagda anslagen till strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. I fråga om stöd inför anslutningen misstänks bedrägeri i cirka 18 % av de anmälda ärendena, som avser totalt cirka 1,77 miljoner euro, vilket motsvarar 0,06 % av de sammanlagda anslagen från PHARE[38], SAPARD[39] och ISPA[40]. Beräkningarna bygger på medlemsstaternas uppgifter, men bör användas med försiktighet.

2.1. Traditionella egna medel

Antalet upptäckta och anmälda bedrägerier och oegentligheter (avseende belopp över 10 000 euro) var en ökning på 55 % jämfört med 2004 (år 2005 anmäldes 4 982 ärenden) [41] . Under 2005 berörde oegentligheterna cirka 322 miljoner euro, jämfört med 212 miljoner euro år 2004, vilket är 52 % fler oegentligheter.

Ökningen kan bland annat bero på att vissa medlemsstater blivit bättre på att anmäla ärenden, och på att vissa medlemsstater i OWNRES-systemet redovisat ärenden som avser oavslutade transiteringar, vilka sedan avslutats ganska sent. Därför kan ökningen på 55 % inte ligga till grund för några slutsatser om den faktiska situationen i fråga om bedrägerier eller andra oegentligheter.

Cigaretter är också fortsättningsvis en av de produkter som omfattas mest av oegentligheter, och de flesta anmälningarna avser smuggling av cigaretter. År 2005 ökade också antalet ärenden inom sockersektorn – huvudsakligen avseende sockerexport utöver de enligt gemenskapsbestämmelserna tillåtna mängderna. Antalet ärenden inom textilsektorn ökade också, i synnerhet angående ursprungsdeklaration. [pic]

2.2. Jordbruksutgifter (EUGFJ:s garantisektion)

År 2005 minskade antalet anmälda oegentligheter något jämfört med föregående år (3 193 ärenden anmäldes 2005 jämfört med 3 401 ärenden 2004). Å andra sidan ökade de berörda beloppen (102 miljoner euro år 2005 jämfört med 82 miljoner euro år 2004). Ökningen motsvarar cirka 0,21 % av alla anslag via EUGFJ:s garantisektion (47 819 miljoner euro år 2005).

[pic]

2.3. Strukturåtgärder

År 2005 anmäldes 3 570 ärenden, inklusive Sammanhållningsfonden, vilket är fler än 2004, då 3 339 ärenden anmäldes. Däremot minskade de berörda beloppen (601 miljoner euro år 2005 jämfört med 696 miljoner euro år 2004). De belopp för vilka oegentligheter anmäldes uppgick 2005 till cirka 1,56 % det årets anslag till strukturfonderna och Sammanhållningsfonden (38 430 miljoner euro). De slutliga beloppen kan beräknas först när programmen avslutats.

[pic]

2.4. Stöd inför anslutningen

Ett system för anmälan av oegentligheter som liknar det för Strukturfonderna har inrättats för de fleråriga finansieringsavtalen avseende PHARE, SAPARD och ISPA samt för de anslag som beviljats Cypern och Malta[42].

Tabell 2.4. : Oegentligheter och belopp som anmälts av medlemsstaterna och de anslutande länderna[43] avseende stöd inför anslutning – år 2002-2005[44].

År | PHARE[45] | SAPARD | ISPA | TOTALT |

Totalt | Ärenden > 500 000 € | Ärenden < 500 000 € |

Ärende | Belopp (miljoner euro) | Ärende | Belopp (miljoner euro) | Ärende | Belopp (miljoner euro) |

Ursprunglig situation i slutet av 2002 Ärenden där återvinning är omöjlig och som anmälts före 1999 samt granskats av arbetsgruppen för återvinning | 4 228 | 1 212 | 419 | 1 035 | 3 809 | 177 |

Situationen i slutet av 2004 efter arbetsgruppens granskning | 3 690 | 1 059 | 463 | 857 | 3 227 | 202 |

I alla de 463 ärenden som vardera avser ett belopp över 500 000 euro avslutades granskningarna under 2005. I dessa ärenden har sammanlagt cirka 857 miljoner euro inte kunnat återvinnas.

Framsteg under 2005 |

Ärenden | Belopp (i miljoner euro) |

A. Revision och bilaterala möten med medlemsstaterna i samband med avslutandet av räkenskaperna (varje ärende överstiger 500 000 euro) | 431 | 765 |

B. Revision avslutad men ännu ej diskuterad med medlemsstaten i samband med avslutandet av räkenskaperna (varje ärende överstiger 500 000 euro) | 32 | 92 |

C. Ärenden som avser belopp under 500 000 euro och som ännu inte behandlats eller granskats av arbetsgruppen för återvinning och där förfarandet för att avsluta räkenskapernas ännu inte inletts | 3 227 | 202 |

År 2006 kommer kommissionen att anta ett formellt beslut om avslutandet av räkenskaperna (EUGFJ:s garantisektion) för de flesta ärenden som avser över 500 000 euro.

4.4. Reformen av den ekonomiska uppföljningen av oegentligheter på jordbruksområdet

År 2005 beslutade rådet i förordning 1290/2005[94] om den framtida finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken att inrätta två separata gemenskapsfonder för jordbruket, nämligen Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) som bland annat skall finansiera marknadsåtgärder och direktfinansiering och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU).

Den nya förordningen, och i synnerhet artiklarna 32 och 33, reformerar hela systemet för ekonomisk uppföljning av oegentligheter som drabbat de båda nya fonderna (EGFJ och EJFLU) och förenklar den framtida uppföljningen av återvinningen. Om ingen indrivning har ägt rum inom fyra år efter det datum då det första administrativa eller rättsliga konstaterandet gjordes eller inom åtta år, i de fall då indrivningen ingår i ett rättsligt förfarande i det nationella rättsväsendet, skall de ekonomiska följderna av den uteblivna indrivningen bäras till 50 % av den berörda medlemsstaten och till 50 % av gemenskapsbudgeten (avseende EGFJ och EJFLU) eller vid programmets slut, om denna fyraårs- eller åttaårsfrist löper ut innan dess (avseende EJFLU).

5. ATTESTERING AV RÄKENSKAPER

5.1. Färdplan för en positiv revisionsförklaring

Även om revisionsrätten medger att kommissionen och medlemsstaterna gjort framsteg och förbättrat systemet för budgetkontroll avgav den för elfte året i rad en endast delvis positiv revisionsförklaring för betalningsbemyndiganden ur gemenskapens budget. Det främsta problemet är enligt revisionsrättens rapporter de anslag som förvaltas gemensamt med medlemsstaterna. I yttrande nr 2/2004[95] föreslår revisionsrätten att man utarbetar en ram för gemenskapens interna kontroll med gemensamma principer och standarder, som skall ge rimlig säkerhet om att inkomster och utgifter uppstår och betalas enligt bestämmelserna, samtidigt som man håller en lämplig balans mellan kostnaderna för kontroll och nyttan som kontrollerna medför. Att erhålla en positiv revisionsförklaring finns bland kommissionens och ordförande José Manuel Barrosos strategiska mål[96]. Mot denna bakgrund och med anledning av revisionsrättens yttrande antog kommissionen i juni 2005 en färdplan[97] som innehåller förslag om en ram för gemenskapens interna kontroll. I dokumentet hänvisar kommissionen till Europaparlamentets förslag i samband med beslutet om ansvarsfrihet 2003. Det förslaget innehöll en bestämmelse om formell redovisning av upplysningar på förhand och revisionsförklaringar i efterhand om de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet från varje medlemsstats högsta revisionsinstitutioner eller organ som avger revisionsförklaring på medlemsstatsnivå (t.ex. finansministeriet). Färdplanen åtföljdes av en utvärdering av avvikelserna mellan ramen för internrevision vid kommissionen och revisionsprinciperna i revisionsrättens yttrande nr 2/2004[98] (”gap assessment”).

Med utgångspunkt i kommissionens dokument och diskussionerna i en grupp experter från medlemsstaternas statsförvaltningar antog Ekofinrådet den 8 november 2005 slutsatser där rådet ansåg att ”de förklaringar på operativ nivå som redan föreligger kan ge betydande säkerhet för kommissionen och ytterst för revisionsrätten, bör vara lämpliga och kostnadseffektiva och beaktas av kommissionen och ytterst revisionsrätten för att det skall bli möjligt att uppnå en positiv revisionsförklaring”. Rådet uppmanade kommissionen att göra en utvärdering av kontrollerna och värdet av de befintliga förklaringarna.

Med anledning av rådets slutsatser antog kommissionen i januari 2006 en handlingsplan för en integrerad ram för intern kontroll[99] där kommissionen ansåg att det är viktigt att medlemsstaterna ”ser till att de i den anslagsförvaltning som delas med kommissionen minskar risken för oriktiga utbetalningar till en acceptabel nivå och att de kan påvisa detta för revisorer nationellt och gemenskapens revisorer”. Eftersom 80 % av gemenskapens anslag förvaltas tillsammans med medlemsstaterna lades tyngdpunkten på att förenkla lagstiftningen för programperioden 2007-2013, harmonisera de revisionsprinciper och normer som kommissionen och medlemsstaterna tillämpar, genom att dela revisionsresultaten och betona kostnadseffektiviteten, och på att använda befintliga förklaringar om förvaltningen av genomförandeorgan i medlemsstater, som är ett viktigt kontrollredskap för kommissionen och i sista hand även för revisionsrätten.

5.2. Intygande om god förvaltning av medlemsstaternas offentliga utgifter

Kommissionen och medlemsstaterna anser sig ha ett gemensamt intresse av att sammanställa upplysningar om de befintliga systemen för intygande om god förvaltning av offentliga utgifter i medlemsstaterna, för att försöka ta fram goda metoder. Dessutom kan detta underlätta tillämpningen av likvärdigt skydd enligt artikel 280 i fördraget.

Medlemsstaternas enkätsvar har givit en god bild av dagens praxis på området, som presenteras i den sammanfattande tabellen nedan.

I tabellen förenklas medlemsstaternas svar. En mer nyanserad sammanfattning med mer detaljerade svar finns i kommissionens arbetsdokument, som offentliggörs samtidigt med den här rapporten.

Nationella räkenskaper attesteras av en intern instans[100] | Nationella räkenskaper attesteras av en extern instans[101] |

BE | Nej | Nej[102] |

CZ | Ja | Nej[103] |

DK | Ja | Ja |

DE | Nej | Ja |

EE | Ja | Ja |

EL | Nej | Nej |

ES | Nej | Nej[104] |

FR | Nej | Ja |

IE | Ja | Ja |

IT | Nej | Ja |

CY | Nej | Ja |

LV | Ja | Ja |

LT | Ja | Ja |

LU | Ja | Ja |

HU | Ja | Ja |

MT | Nej | Ja |

NL | Ja | Ja |

AT | Nej | Nej[105] |

PL | Nej | Ja |

PT | Nej | Ja |

SL | Nej | Ja |

SK | Ja | Ja |

FI | Ja | Ja |

SE | Nej | Ja |

UK | Ja | Ja |

Intyg från en intern instans

Cirka hälften av de medlemsstater som besvarat enkäten uppger att de använder ett förfarande där en intern instans intygar lagligheten och korrektheten i de offentliga utgifterna[106]. Av dem är det bara Lettland som uttryckligen uppger att intyget även avser de EU-anslag som förvaltas av den nationella förvaltningen. Det bör dock noteras att intygen ofta avges inom förvaltningen och inte av en egentlig internrevisor[107]. I många fall yttrar sig de instanser som skall lämna intyg även om de belopp som kan komma att återvinnas av de utbetalande organen[108]. Intyg från en intern instans avges ibland på nationell nivå[109]. I andra fall avges intyget inom den förvaltande avdelningen eller organet[110]. Förenade kungariket och Slovakien utgör undantag, eftersom de har flera olika nivåer för intygen (nationellt, regionalt och per fond). De intyg som avges av en intern instans läggs fram för det nationella parlamentet enbart i vissa fall[111].

Vissa medlemsstater[112] använder ett system för internrevision som skall säkerställa att statens finanser förvaltats på ett lagligt och korrekt sätt, även om det inte föreligger någon laglig skyldighet avseende interna intyg. Av dessa medlemsstater uppger två att granskningen även omfattar gemenskapsmedel[113].

Bland de medlemsstater som använder ett system för internrevision verkar Intosais normer vanligast.

Intyg från en extern instans.

De flesta medlemsstater (de enda undantagen är Italien och Österrike) uppgav att lagen kräver årliga intyg från externa instanser om de offentliga utgifternas laglighet och korrekthet. Grekland, Spanien och Italien har delvis avvikande system – den nationella revisionsrätten avger en årsrapport och utfärdar inget intyg.

I de flest a fall är den externa instansen ett offentligrättsligt organ som är högsta revisionsinstans i landet. Intygen utfärdas på nationell nivå i de flesta länderna[114]. De avser hela statsbudgeten[115] och överlämnas vanligen till de nationella parlamenten, bland annat för att klargöra att statsbudgeten förvaltats på ett lagligt och effektivt sätt. Bara i vissa medlemsstater avges ett yttrande om vilka belopp som kan komma att behöva återvinnas[116].

Kontroll av gemenskapsmedlen (anslag med delad förvaltning)

I svaren på enkäten uppger medlemsstaterna att över hälften av de nationella attesterande organ som avses i artikel 3 i förordning (EEG) nr 1663/95 för EUGFJ:s garantisektion uppfyller de nationella myndigheternas krav på attesterande organ för nationalräkenskaperna[117]. När de inte uppfyller kraven hänvisar medlemsstaterna till att rättslig grund saknas och att sådana organ inrättats särskilt för att förvalta och granska gemenskapsmedel. I alla länder utom Estland, Nederländerna och Sverige yttrar sig dessa organ även om vilka belopp som kan komma att återvinnas av de utbetalande organen.

I fråga om strukturfonderna är bara några få av de nationella enheter som utfärdar sådana giltighetsintyg när ett program avslutas som avses i artikel 38 i förordning (EG) nr 1260/1999 och artikel 15 i förordning (EG) nr 438/2001[118], även behöriga att attestera de nationella räkenskaperna[119].

De flesta medlemsstater[120] uppger att de attesterande organen yttrar sig om de belopp som kan komma att återvinnas.

Slutsatser

Enligt lagstiftningen i de flesta medlemsstater finns en skyldighet att inhämta intyg om de nationella räkenskaperna från en oberoende extern instans. Det är nästan alltid fråga om nationella högre revisionsorgan. I de flesta fall granskar de högre revisionsorganen hela budgeten och lägger fram sin rapport eller sitt yttrande till det nationella parlamentet.

Det är inte lika vanligt att intyg från en intern instans krävs. Detta förekommer bara i ett tiotal medlemsstater. Däremot är skillnaderna större i fråga om intyg från externa instanser. I vissa fall utfärdas intyget inte av en revisor, utan inom den avdelning som ansvarar för förvaltningen.

Kommissionen anser att dessa handlingar, när de även avser gemenskapsmedel, kan bidra till granskningen av om gemenskapsmedlen använts väl. Därmed skulle även Europeiska revisionsrätten kunna överväga att använda dessa handlingar för att kontrollera lagligheten och korrektheten i gemenskapernas budget.[pic][pic][pic]

[1] ” List of measures taken by the Member States ” och ” Statistics and analysis ” [ej översatta till svenska].

[2] http://europa.eu.int/comm/anti_fraud/reports/index_en.html

[3] Kommissionens meddelande ”Skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen – Bedrägeribekämpning: För en gemensam övergripande strategi”, KOM(2000) 358 slutlig.

[4] Kommissionens meddelande ”Skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen - Bedrägeribekämpning - Handlingsplan för 2001-2003”, KOM(2001) 254 slutlig.

[5] Meddelande från kommissionen - Skydd av gemenskapernas ekonomiska intressen – Bedrägeribekämpning - Handlingsplan 2004-2005, KOM(2004) 544 slutlig.

[6] Meddelande från kommissionen om skydd mot bedrägerier genom heltäckande lagstiftning och i kontraktsförvaltningen av den 7 november 2001, SEK(2001) 2029 slutlig.

[7] Kommissionens meddelande ”Att förbättra inkasseringen av gemenskapens fordringar i samband med direkt och delad förvaltning av gemenskapernas utgifter”, KOM(2002) 671 slutlig.

[8] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, EGT L 248, 16.9.2002.

[9] Europaparlamentets och rådets direktiv (EG) 2004/18 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (EUT L 134, 30.4.2004) inrättade ett informationssystem som gör det möjligt att från offentlig upphandling utesluta anbudsgivare som fällts för brott.

[10] Kommissionens meddelande till ordförande José Manuel Barroso, Margot Wallström, Siim Kallas, Danuta Hübner och Mariann Fischer Boel om ett förslag till europeiskt initiativ för insyn, SEK(2005) 1300 [ej översatt till svenska].

[11] Den 18 maj 2006 antog kommissionen ett ändrat förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, KOM (2006) 213 slutlig.

[12] Förslag till ändring av förordning (EG) nr 1073/1999 och (Euratom) nr 1074/1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), KOM(2004) 103 respektive KOM(2004) 104.

[13] Kommissionens arbetsdokument – kompletterande utvärdering av OLAF:s verksamhet, SEK(2004) 1370 [ej översatt till svenska]. Se även kommissionens rapport ”Utvärdering av verksamheten vid Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF)”, KOM(2003) 154 slutlig.

[14] Revisionsrättens särskilda rapport nr 1/2005 om förvaltningen av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF), samt kommissionens svar, EUT C 202, 8.8.2005.

[15] Offentlig utfrågning den 12 och 13 juli 2005 på temat ”Stärka OLAF: en översyn av förordningen om Europeiska byrån för bedrägeribekämpning”.

[16] Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av förordning nr 1469/95 (svarta listan), KOM(2005) 520.

[17] Rådets förordning (EG) nr 1469/95 av den 22 juni 1995 om åtgärder som skall vidtas gentemot vissa förmånstagare till transaktioner som finansieras av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, EGT L 145, 29.6.1995.

[18] Rådets beslut om undertecknandet av Avtalet om samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å den andra, i bekämpandet av bedrägerier och annan olaglig verksamhet som skadar deras ekonomiska intressen, KOM(2004) 559 slutlig samt EUT C 244, 1.10.2004.

[19] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ömsesidigt administrativt bistånd för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen mot bedrägerier och all annan olaglig verksamhet, KOM(2004) 509 slutlig.

[20] Kommissionens förordning (EG) nr 2035/2005 av den 12 december 2005 om ändring av förordning (EG) nr 1681/94 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansieringen av strukturpolitiken och om organisationen av ett informationssystem på detta område, EUT L 328, 15.12.2005 samt kommissionens förordning (EG) nr 2168/2005 om ändring av förordning (EG) nr 1831/94 om oriktigheter och återvinning av belopp som felaktigt har utbetalats i samband med finansiering från Sammanhållningsfonden och om organisationen av ett informationssystem på detta område, EUT L 345, 28.12.2005.

[21] Kommissionens beslut av den 25 februari 2005 om ändring av kommissionens beslut 94/140/EG om inrättande av en rådgivande samordningskommitté för förebyggande av bedrägerier, EUT L 71, 17.3.2005.

[22] EG-domstolen bekräftade genom sin dom i mål C-167/02 P av den 30 mars 2004 Förstainstansrättens dom i mål T-17/00 av den 26 februari 2002, där domstolen avvisade överklagandet från 71 parlamentsledamöter. Överklagandet avsåg ogiltigförklaring av Europaparlamentets beslut av den 18 november 1999 – om ändring av dess arbetsordning – som gav OLAF rätt att även utföra interna utredningar vid Europaparlamentet. År 2003 avgjorde EG-domstolen i mål C-11/00 och C-15/00 att OLAF fick utreda misstankar om bedrägeri och oegentligheter vid Europeiska centralbanken och Europeiska investeringsbanken, eftersom förordning (EG) nr 1073/1999 var tillämplig. Domstolen annullerade även centralbankens och investeringsbankens beslut om att förbehålla de egna interna instanserna rätten att utföra sådana utredningar.

[23] Samförståndsprotokoll OLAF – IAS av den 25.7.2001, SEK(2003) 884/2 [ej översatt till svenska].

[24] Kommissionens beslut C (2004)1588/4 slutligt av den 28.4.2004.

[25] KOM(2001) 272 slutlig, EGT C240E, 28.8.2001, ändrad 2002 med anledning av revisionsrättens och Europaparlamentets kommentarer, KOM(2002) 577 slutlig.

[26] Konvention som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, undertecknad i Bryssel den 26 juli 1995, EGT C 316, 27.11.1995.

[27] Första protokollet till Konvention som utarbetats på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen, om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT C 313, 23.10.1996. Protokoll om förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol angående tolkningen av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT C 151, 20.5.1997. Andra protokollet till konventionen om skydd av Europeiska gemenskapens finansiella intressen, Gemensam förklaring om artikel 13.2 – Kommissionens förklaring om artikel 7, EGT C 221, 19.7.1997.

[28] Rapport från kommissionen ”Medlemsstaternas genomförande av konventionen om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och protokollen till denna”, KOM(2004) 709.

[29] 2002/584/RIF: Rådets rambeslut om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna, EGT L190, 18.7.2002.

[30] Grönbok om straffrättsligt skydd av Europeiska gemenskapens ekonomiska intressen och inrättande av en europeisk åklagare, KOM(2001) 715.

[31] Meddelande från kommissionen om följderna av EG-domstolens dom av den 13 september 2005 (C-176/03, kommissionen mot rådet), KOM(2005) 583 slutlig.

[32] Mål C-176/03, kommissionen mot rådet.

[33] I fråga om utgifter, se särskilt artikel 3.1 i rådets förordningar (EEG) nr 595/91 av den 4 mars 1991 (EGT L 67, 14.3.1991), kommissionens förordning (EG) nr 1681/94 av den 11 juli 1994 (EGT L 178, 12.7.1994) och kommissionens förordnig (EG) nr 1831/94 av den 26 juli 1994 (EGT L 191, 27.7.1994) . I fråga om traditionella egna medel se artikel 6.5 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 (EGT L 130, 31.5.2000). En liknande skyldighet föreligger för länders om tar emot stöd inför anslutning.

[34] OLAF:s verksamhetsrapport tar upp denna fråga. Den finns på OLAF:s hemsida: http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[35] SEK(2006)…

[36] Statistiken i det här avsnittet avser utgifter för vilka medlemsstaterna anmält bedrägerier och andra oegentligheter.

[37] Se definitionen i artikel 1 i konventionen om skydd av Europielika gemenskapernas finansiella intressen av den 26 juli 1995 (EGT C 316, 27.11.1995).

[38] Rådets förordning (EEG) nr 3906/89 av den 18 december 1989 om ekonomiskt stöd till Ungern och Polen, EGT L 375, 23.12.1989.

[39] SAPARD (det särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling), förordning (EG) nr 1268/1999, EGT L 161, 26.6.1999.

[40] ISPA (strukturpolitiskt föranslutningsinstrument), förordning (EG) nr 1267/1999, EGT L 161, 26.6.1999.

[41] Siffrorna i rapporten för år 2004 har uppdaterats.

[42] Förordning (EG) nr 555/2000, EGT L 68, 16.3.2000.

[43] Bulgarien och Rumänien.

[44] Siffrorna i rapporten för år 2004 har uppdaterats (ärendenas fördelning över åren har korrigerats och tio nya ärenden som anmäldes 2005 avsåg egentligen år 2002-2004).

[45] Kolumnen tar även hänsyn till rapporterna från Cypern och Malta enligt förordning nr 555/2000.

[46] SEK(2006)… Medlemsstaterna har uppmanats att endast anmäla åtgärder som inte avser enkla genomförandeåtgärder för gemenskapens rättsakter. Eftersom kommissionens rapport är årlig innebär inte det faktum att inga bestämmelser antagits under 2005 att vissa medlemsstater skulle ha sänkt den allmänna nivån på skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen. Det kan tvärtom bero på att man varit mer aktiv under fjolåret.

[47] I motsats till kommissionen anser Irland att alla åtgärder i skattefrågor bör vidtas enligt lämplig artikel i fördraget, dvs. med enhällighet. Därför reserverar sig Irland även fortsättningsvis mot att moms tas med i rapporten om tillämpningen av artikel 280 eftersom man anser att det inte är lämplig artikel för att anmäla åtgärder som vidtagits för att bekämpa momsbedrägerier.

[48] Bland annat villkoren i kommissionens förordning (EG) nr 438/2001 av den 2 mars 2001 om genomförandebestämmelser till rådets förordning (EG) nr 1260/1999 beträffande förvaltnings- och kontrollsystemen för stöd som beviljas inom ramen för strukturfonderna, EGT L 63, 3.3.2001, och i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, EGT L 312, 23.12.1995.

[49] Gemensamt ministerbeslut nr 190622 av den 16.12.2005.

[50] Se hänvisningarna i punkt 1.4.

[51] SEK(2006)…

[52] Konvention på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om användning av informationsteknologi för tulländamål, EGT C 316, 27.11.1995.

[53] Rådets akt av den 8 maj 2003 om upprättande av protokollet om ändring, när det gäller inrättande av ett register för identifiering av tullutredningar, av konventionen om användning av informationsteknologi för tulländamål, EUT C 139, 13.6.2003.

[54] Tullinformationssystemet bygger dels på rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen (EGT L 82, 22.3.1997), dels på konventionen av den 26 juli 1995 på grundval av artikel K 3 i fördraget om Europeiska unionen om användning av informationsteknologi för tulländamål.

[55] Mer information finns på OLAF:s hemsida: http://europa.eu.int/comm/anti_fraud/fide/i_en.html.

[56] Cypern, Tyskland, Ungern, Litauen, Slovenien och Slovakien.

[57] SEC (2006)…

[58] Belgien, Tyskland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Luxemburg, Nederländerna, Portugal och Finland.

[59] SEK(2006)

[60] Belgien, Danmark, Tyskland, Estland, Grekland, Frankrike, Irland, Italien, Cypern, Lettland, Österrike, Portugal, Finland och Sverige. I Polen: på skatteområdet. I Förenade kungariket: på jordbruksområdet.

[61] Slovakien.

[62] Belgien, Tjeckien, Estland, Grekland, Frankrike, Irland, Lettland, Litauen, Österrike och Polen.

[63] Tyskland, Estland, Cypern, Italien, Österrike, Portugal, Sverige och Förenade kungariket. I Frankrike och Finland krävs enligt lag och rättspraxis mer än bara god tro, istället krävs att gäldenären inte rimligen borde ha insett att situationen förändrats.

[64] Belgien.

[65] Österrike.

[66] Sverige.

[67] Portugal. I portugisisk lag är villkoren dock inte kumulativa, utan om en av förutsättningarna för berättigade förväntningar är särskilt uttalad kan detta kompenseras för att ett annat villkor inte är uppfyllt.

[68] Danmark, Cypern, Polen och Sverige.

[69] Tjeckien, Litauen, Ungern, Nederländerna och Slovakien.

[70] I Sverige kan fordringar inte återvinnas om tredje man är i god tro. I Frankrike, Italien, Finland, Skottland och Slovenien kan tredje man i god tro på vissa villkor invända mot återvinning som åsamkar dem skada. I Spanien är det möjligt att åberopa okunskap om gemenskapsrätten om den inte införlivats med spansk rätt. I Belgien kan invändning göras mot återvinning på jordbruksområdet. I Polen och Slovakien kan invändning göras bland annat när tredje man har anspråk på egendom som skall tas i beslag. Enligt österrikisk rätt kan det belopp som skall återvinnas sättas när om det är nödvändigt för att skydda tredje man i god tro (t.ex. i fråga om löneutbetalningar).

[71] Belgien (Vallonien), Estland, Grekland, Lettland (i fråga om strukturfonderna), Österrike och Polen (på jordbruksområdet) samt Slovakien.

[72] Cypern och Förenade kungariket.

[73] Finland och Förenade kungariket.

[74] Grekland, Portugal och Finland.

[75] Irland, Ungern och Finland.

[76] Estland, Grekland, Nederländerna, Portugal och Finland.

[77] Tjeckien, Italien, Cypern, Lettland, Österrike, Polen, Slovakien och Sverige.

[78] Belgien, Spanien, Irland, Italien och Österrike (i vissa fall).

[79] Belgien, Tyskland, Cypern, Irland Lettland, Litauen, Österrike, Finland, Sverige och Förenade kungariket. Ingen suspensiv verkan i Tjeckien, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien, Nederländerna, Polen, Portugal och Slovakien.

[80] Spanien, Grekland, Luxemburg och Tjeckien.

[81] Flera medlemsstater uppger att skatte- och tullskulder är prioriterade. Så är fallet i Tjeckien, Spanien, Frankrike, Irland, Cypern, Litauen, Ungern, Nederländerna och Slovakien.

[82] Malta och Litauen.

[83] Danmark, Grekland, Spanien, Frankrike, Ungern, Nederländerna, Österrike, Polen, Portugal, Slovenien och Slovakien.

[84] Lettland, Finland och Förenade kungariket.

[85] Belgien, Tjeckien, Nederländerna och Sverige.

[86] Malta och Litauen, där detta är helt okänt.

[87] Danmark (för Socialfonden), Estland och Portugal.

[88] Belgien, Österrike och Finland.

[89] Tjeckien, Grekland, Lettland och Nederländerna.

[90] Frankrike, Italien, Polen, Slovenien och Slovakien.

[91] Danmark (på jordbruksområdet) samt Ungern.

[92] Se hänvisningen i punkt 1.1.

[93] Rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken, EUT L 209, 11.8.2005. Se punkt 4.3.

[94] Rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken, EUT L 209, 11.8.2005.

[95] Europeiska revisionsrättens yttrande nr 2/2004 över en modell för ”samordnad granskning ( single audit )” samt ett förslag till ram för gemenskapens interna kontroll, EUT C107, 30.4.2004.

[96] Strategiska mål 2005-2009, KOM(2005) 12, 26.1.2005.

[97] Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och revisionsrätten om en färdplan för en integrerad ram för intern kontroll, KOM(2005) 252.

[98] Kommissionens arbetsdokument om utvärderingar av avvikelser vid internrevision av kommissionens avdelningar och revisionsprinciperna i revisionsrättens yttrande nr 2/2004 ”Förslag till ram för gemenskapens interna kontroll”, SEK(2005) 1152 [ej översatt till svenska].

[99] Kommissionens handlingsplan för en integrerad ram för intern kontroll: analys av avvikelser och handlingsplan för kommissionens avdelningar, SEK(2006) 9 [ej översatt till svenska].

[100] Intern instans: person, avdelning eller enhet som är administrativt beroende av den förvaltande enheten eller avbetalningar ut den budget som skall kontrolleras.

[101] Extern instans: person, avdelning eller enhet som är administrativt oberoende av den förvaltande enheten eller av betalningar ur den budget som skall kontrolleras. De årliga rapporter som utarbetas av externa instanser och lägga fram för de nationella parlamenten anser utgöra ett system för attestering av räkenskaperna.

[102] Attestering av räkenskaperna av en extern instans förekommer åtminstone för vissa regioners budget.

[103] Det finns inget krav på attestering men Tjeckiens högsta revisionsinstans lägger fram ett yttrande för parlamentet om genomförandet av budgeten och de slutliga räkenskaperna. Yttrandet har dock inte samma ställning som en revisionsutlåtande.

[104] Det finns inget krav på attestering, men landets revisionsrätt granskar statsfinanserna och övrig redovisning inom den offentliga sektorn, liksom den ekonomiska förvaltningen inom offentliga sektorn, med avseende på laglighet och rationalitet (effektivitet och kostnadsekonomi).

[105] Även om det inte föreligger någon skyldighet för Österrikes revisionsrätt att utfärda intyg om tillförlitligheten i de federala räkenskaperna och förbundsstaternas räkenskaper, brukar rätten kontrollera att de offentliga medlen använts på ett tillförlitligt, lagligt, regelmässigt, ekonomiskt och effektivt sätt.

[106] Danmark, Estland, Irland, Lettland, Luxemburg, Ungern, Nederländerna, Slovakien, Finland och Förenade kungariket.

[107] Enbart i Estland, Nederländerna och Slovakien är det en internrevisor som granskar räkenskaperna.

[108] Danmark, Estland, Lettland, Litauen, Luxemburg, Slovakien och Förenade kungariket.

[109] Tjeckien, Litauen, Luxemburg, Ungern och Nederländerna.

[110] Estland, Irland, Lettland och Finland.

[111] Tjeckien, Litauen, Slovakien och Förenade kungariket.

[112] Frankrike, Italien, Cypern, Litauen, Malta, Grekland och Portugal.

[113] Litauen, Grekland och Malta.

[114] De enda undantagen är Belgien (federalt och regionalt), Tyskland (attestering federalt och i förbundsländerna), Finland (granskning utförs av statsrevisorerna) samt Förenade kungariket (attestering nationellt och av projekt).

[115] Man bör notera att attesteringen av externrevisor i Polen enbart krävs i fråga om jordbruksutgifter.

[116] Cypern, Estland, Ungern, Litauen, Lettland, Luxemburg, Slovakien och Förenade kungariket.

[117] Tjeckien, Grekland, Frankrike, Cypern, Lettland, Litauen, Luxemburg, vissa förbundsstater i Österrike, Polen, Slovenien, Slovakien, Finland och Förenade kungariket.

[118] Förutom intyget om att programmet avslutats som utfärdas av en oberoende person eller ett oberoende organ attesterar det utbetalande organet alla utgiftsdeklarationer som läggs fram till kommissionen flera gånger om året.

[119] Italien (vid nationell samfinansiering), Litauen, Nederländerna och Slovakien.

[120] Danmark, Tyskland, Irland, Italien, Lettland, Litauen, Luxemburg, Ungern, Österrike, Slovenien, Slovakien, Finland och Förenade kungariket.