EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 30.9.2020 SWD(2020) 311 final ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 2020 års rapport om rättsstatsprincipen



Landskapitel om situationen i fråga om rättsstatsprincipen i Italien Följedokument till MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN



2020 års rapport om rättsstatsprincipen



Situationen i fråga om rättsstatsprincipen i Europeiska unionen {COM(2020) 580 final} - {SWD(2020) 300 final} - {SWD(2020) 301 final} - {SWD(2020) 302 final} - {SWD(2020) 303 final} - {SWD(2020) 304 final} - {SWD(2020) 305 final} - {SWD(2020) 306 final} - {SWD(2020) 307 final} - {SWD(2020) 308 final} - {SWD(2020) 309 final} - {SWD(2020) 310 final} - {SWD(2020) 312 final} - {SWD(2020) 313 final} - {SWD(2020) 314 final} - {SWD(2020) 315 final} - {SWD(2020) 316 final} - {SWD(2020) 317 final} - {SWD(2020) 318 final} - {SWD(2020) 319 final} - {SWD(2020) 320 final} - {SWD(2020) 321 final} - {SWD(2020) 322 final} - {SWD(2020) 323 final} - {SWD(2020) 324 final} - {SWD(2020) 325 final} - {SWD(2020) 326 final}



Sammanfattning Det italienska rättssystemet har en solid lagstiftningsram som skyddar domstolarnas oberoende, inbegripet åklagarnas oberoende. I augusti 2020 har en reform av domstolsrådet och andra aspekter på rättssystemet föreslagits av regeringen. Det är viktigt att en sådan reform garanterar domstolarnas oberoende, samtidigt som insynen och integriteten stärks. När det gäller effektiviteten står rättssystemet fortfarande inför stora utmaningar. Nya reformer som syftar till att rationalisera förfarandena för tvistemål och brottmål debatteras i parlamentet. Dessa reformer syftar tillsammans med ökade personalresurser och ytterligare digitalisering till att hantera eftersläpningar. År 2019 fortsatte Italien att stärka sin ram för korruptionsbekämpning i institutioner och lagstiftning. Till följd av tidigare åtgärder har den lag om korruptionsbekämpning som antogs 2019 ytterligare skärpt påföljderna för korruptionsbrott och tillfälligt upphävt preskriptionstiderna efter domen i första instans. Dessutom har utredningsverktyg för kampen mot den organiserade brottsligheten utvidgats till att även omfatta korruptionsbrott. Den nationella myndigheten för korruptionsbekämpning har stärkt sin roll i främjandet av en korruptionsförebyggande kultur, samtidigt som den har fortsatt sin tillsyns- och regleringsroll för offentliga kontrakt. En ram för att skydda visselblåsare har antagits. Italien har ännu inte antagit en övergripande lag som reglerar lobbyverksamhet och systemet för intressekonflikter är splittrat. Kapaciteten att upptäcka, utreda och lagföra korruption är mycket effektiv och utnyttjar expertisen hos de brottsbekämpande myndigheterna i kampen mot organiserad brottslighet. Repressiva åtgärders effektivitet hämmas dock av att straffrättsliga förfaranden är alltför utdragna. En omfattande reform för att rationalisera straffprocessen debatteras i parlamentet. Den italienska konstitutionen omfattar yttrandefrihet och informationsfrihet samt principen om öppenhet när det gäller ägandet av medier. Den italienska myndigheten för audiovisuella medier anses vara oberoende och effektiv. Det politiska oberoendet hos italienska medier är fortfarande ett problem, eftersom det saknas effektiva bestämmelser om att förebygga intressekonflikter, särskilt i sektorn för audiovisuella medier. Italien har inrättat ett centrum som har till uppgift att övervaka hot mot reportrar och utveckla de nödvändiga skyddsåtgärderna för att ge respons på oron kring journalisters säkerhet. Fängelsestraff för förtal har ifrågasatts i domstol, med åberopande av konstitutionen och rättspraxis från Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna i mål som rör yttrandefrihet. Frågan inväntar för närvarande behandling i parlamentet. När det gäller kontroller och motvikter spelar författningsdomstolen fortfarande en viktig roll, och den har nyligen manat till ett ökat deltagande av det civila samhället och allmänheten i dess förfaranden. Myndigheters konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter har förbättras, men kan utvecklas ytterligare. Debatter pågår i parlamentet om reformer som syftar till att inrätta en nationell människorättsinstitution, vilken fortfarande saknas. Det civila samhället är dynamiskt, även om vissa icke-statliga organisationer, särskilt i frågor som migration, är föremål för smutskastningskampanjer.



I.Rättssystemet Rättssystemet beskrivs i konstitutionen , som föreskriver att det ska vara oberoende och autonomt. De allmänna domstolarna har behörighet att pröva tvistemål och brottmål och är organiserade i tre instanser. Den första instansen består av fredsdomare, allmänna domstolar och ungdomsdomstolar. Appellationsdomstolarna är den andra instansen och kassationsdomstolen är den högsta instansen. Förvaltningsdomstolarna är organiserade i första instans (Tribunali Amministrativi Regionali) och andra instans (Consiglio di Stato och Consiglio di giustizia amministrativa per la Regione Sicilia). Behörigheten i räkenskapsmål utövas av revisionsrätten (Corte dei Conti, regionala och centrala kamrar). I skattemål är de ansvariga domstolarna skattedomstolar i första och andra instans (Commissioni Tributarie Provinciali e Regionali) och kassationsdomstolen den högsta nivån. Åklagarmyndighetens struktur speglar domstolarnas. När det gäller organiserad brottslighet och andra grova brott utförs åklagarfunktionerna av maffiabekämpande direktorat för varje distrikt. Enligt principen om domstolars enighet är både ordinarie domare och allmänna åklagare magistratsdomare, som har en gemensam karriärstruktur och styrs av domstolsrådet (Consiglio Superiore della Magistratura). Magistratsdomare som dömer i förvaltnings-, räkenskaps- och skattemål har sina egna självreglerande organ (Consiglio di Presidenza della giustizia amministrativa, Consiglio di Presidenza della Corte dei Conti respektive Consiglio di Presidenza della giustizia tributaria). Det nationella advokatrådet är ett oberoende och självstyrande organ som har inrättats genom lag. Oberoende Det finns en solid lagstiftningsram för att skydda oberoendet hos både domare och åklagare. Domstolsväsendet är helt skilt från annan konstitutionell makt. Domstolsrådet har till uppgift att garantera ett oberoende rättsväsende. Alla beslut som rör rekryteringar, överföringar, befordringar, yrkesmässiga utvärderingar och disciplinära åtgärder är föremål för rättslig prövning. Som medlemmar av rättsväsendet är åklagare oberoende och åtnjuter samma garantier som domare. I linje med en utbredd tendens i Europa tillåts en mer självständig åklagarmyndighet, såsom noterades av Venedigkommissionen. Riksåklagaren vid kassationsdomstolen, som utses av domstolsrådet, har inga hierarkiska befogenheter över de olika åklagarmyndigheterna. Rättsväsendets oberoende i Italien upplevs vara lågt. Bara 31 % av medborgarna och 36 % av företagen anser att det är ”ganska eller mycket bra” och dessa andelar minskade mellan 2019 och 2020. De främsta orsakerna till att allmänheten och företagen uppfattar att oberoendet är bristfälligt är inblandning eller påtryckningar från staten och politiker och från ekonomiska eller andra särskilda intressen. En reform av domstolsrådet och andra aspekter på rättssystemet har föreslagits av regeringen. Konstitutionen har inrättat domstolsrådet (Consiglio Superiore della Magistratura – CSM) som en oberoende och autonom myndighet. Två tredjedelar av dess ledamöter är magistratsdomare som utses av sina kollegor från alla nivåer i rättsväsendet. Övriga ledamöter är lekmannadomare som utses av parlamentet bland universitetsprofessorer i juridik och jurister med minst 15 års yrkeserfarenhet. Republikens president (som också är ordförande i domstolsrådet), kassationsdomstolens första ordförande och riksåklagaren vid kassationsdomstolen är ledamöter ex officio. Valet av magistratsdomare i rådet sker vid tre nationella kollegier. År 2019 uppstod integritetsutmaningar för domstolsrådet, vilka gällde allvarliga anklagelser kring utnämnandet av åklagare på hög nivå, som uppdagades genom en brottsutredning. Den här utredningen ledde till att fem ledamöter av domstolsrådet avgick. Nya val genomfördes för att ersätta några av de här ledamöterna. Tio disciplinära förfaranden inleddes och vissa försiktighetsåtgärder vidtogs. Dessutom uteslöts en av magistratsdomarna från den nationella magistratsdomarföreningen. Den 7 augusti 2020 föreslog regeringen en lag om att reformera domstolsrådet för att hantera de problem som upptäcktes vid den ovan nämnda brottsutredningen. En sådan reform inbegriper en ökning av antalet ledamöter i rådet, inrättande av 19 territoriella magistratskollegier och inrättande av en ny disciplinnämnd. Dessutom är nya regler för att öka insynen i utnämningen av domare och åklagare på hög nivå en del av reformförslaget. Det inkluderar möjligheten till lottdragning för kandidaterna till domstolsrådet. Det är viktigt att alla reformer tar hänsyn till Europarådets rekommendationer avseende domstolsråd, även när det gäller valet av deras ledamöter. Dessutom syftar reformförslaget till att skärpa kraven när det gäller magistratsdomarnas politiska verksamhet. I detta avseende stärktes nyligen skyldigheten att lämna uppgifter om tillgångar, och riktade initiativ infördes för att öka medvetenheten om etik i rättsväsendet och domstolars oberoende, även om en brist på korrekt reglering av magistratsdomarnas politiska verksamhet hade tagits upp av Greco. Kvalitet Resurser har avsatts för ytterligare magistratsdomare och administrativ personal. Budgetlagen 2019 föreskrev rekrytering av 600 nya magistratsdomare för tvistemåls- och brottsmålsdomstolarna, fördelade mellan kassationsdomstolen och de lägre domstolarna samt åklagarmyndigheten. Nyrekryteringar förväntas vara klara till slutet av 2021 och förväntas öka effektiviteten i form av snabbare målgenomströmning. Genom budgetlagen 2020 införs mer flexibilitet i fördelningen av domare och tillåter att domare frivilligt anmäler sig till ”flexibla arbetsgrupper” för att hantera särskilda eftersläpningar. Nyligen har upp till 850 biträdande domare fått i uppgift att hantera utdragna förfaranden även i appellationsdomstolar för brottmål. Ett stort antal lediga tjänster för administrativ personal förväntas tillsättas under 2020, medan nya uttagningsprov kommer att hållas under 2021. Dessutom gjorde extraordinära åtgärder i syfte att påskynda pågående mål och förbättra digitaliseringen i brottmål det möjligt att anställa 1 000 enheter under en tvåårsperiod. När det gäller förvaltningsrätt ökade budgetlagen 2018 antalet administrativa magistratsdomare med 20 och i februari 2020 inrättades en ny avdelning i Högsta förvaltningsdomstolen och två nya avdelningar i en av domstolarna i första instans (Tar Lazio). Det kvarstår dock utmaningar när det gäller det stora antalet lediga tjänster som magistratsdomare, särskilt i första instans. Pågående reformer syftar till att ytterligare förbättra digitaliseringen av rättssystemet. Digitaliseringen av förfaranden i domstolar i första och andra instans går framåt, samtidigt som den testas vid kassationsdomstolen (tvistemålsavdelningen). För närvarande upprättas, undertecknas, skickas och arkiveras alla akter i förfaranden i första och andra instans för extraktion och konsultation, i digitalt format. Det reformförslag som diskuteras i parlamentet avseende tvistemål skulle ytterligare förbättra digitaliseringen genom att ge exklusiv arkivering online och ett större utbud av elektroniska metoder tillsammans med onlinebetalning av domstolsavgifter och en utvidgad digitalisering till fredsdomarna. I brottmål är digitaliseringen partiell och omfattar notifieringar och kommunikationer, elektroniska register och elektronisk anslutning till advokatsamfundet, vilket ger tillgång till offentliga försvarare. Det reformförslag som diskuteras i parlamentet avseende straffprocessen ger möjlighet till inlämnande av dokument och notifieringar online genom fler olika elektroniska metoder. För förvaltningsdomstolarna har digitaliseringen kommit långt. En ändring nyligen avskaffade kravet på en papperskopia utöver den elektroniska. Befintliga digitala lösningar och den rättsliga ramen gjorde det möjligt för viss domstolsverksamhet att fortgå under covid-19-pandemin. I samband med covid-19-pandemin antog regeringen organisatoriska åtgärder, som ska genomföras i samarbete med cheferna på domstolar och domstolsrådet, vilket gör att tvistemål och brottmål kan genomföras på distans. Krisen ledde till att digitaliseringen påskyndades i brottmål, där åklagarmyndigheten fick möjlighet att höra vittnen och misstänkta gärningsmän genom videokonferens, och även tillsätta experter. Dessutom har ett samförståndsavtal undertecknats av kassationsdomstolen, riksåklagaren vid kassationsdomstolen och det nationella advokatrådet (Consiglio Nazionale Forense) avseende digitaliserade akter. Förhandlingar i förvaltningsdomstolar ställdes inledningsvis in och därefter organiserades de på distans. Ett samförståndsavtal har också undertecknats mellan förvaltningsdomstolen och advokatsamfunden när det gäller förhandlingar på distans. Tillgången till domar online håller på att förbättras. Tillgången till domar i både tvistemål och brottmål är fullt tillgängliga när det gäller de högsta domstolarnas beslut, medan resolutioner om offentliggörande av domar som har antagits av domstolsrådet för domstolarna i första och andra instans håller på att genomföras. Reformer är på gång i parlamentet för att omstrukturera och öka specialiseringen hos skattedomstolar i första och andra instans. En markant ökning av antalet inkommande fall på skattetvistområdet i högsta instans ger upphov till oro kring kvaliteten på Italiens skatterättssystem i första och andra instans. Problemet togs upp av Greco, som noterade vissa förbättringar, men underströk bristen på regelbunden utbildning och systematisk tillsyn även genom regelbundna utvärderingar, samt en yrkesmässig uppförandekod. Standarder har införts för att förbättra kvaliteten hos domstolsbeslut. Standarderna fastställdes genom samarbete mellan domstol och jurister, med stöd från justitieministeriet. Dessa standarder har som mål att förbättra tydligheten och pregnansen hos akterna i förfarandena. Det banade också väg för en fullständig digitaliseringsprocess upp till kassationsdomstolen i tvistemål. Kvalitetskontroller av besluten bidrar till att säkerställa en hög kvalitetsnivå.

Lokala kontor har inrättats för att förbättra domstolarnas tillgänglighet. Projektet genomförs av justitieministeriet inom det operativa nationella programmet Styrning och institutionell kapacitet 2014–2020. Det har som mål att förbättra tillgången till domstolarna genom att förbättra en rättstjänst närmare medborgarna, inbegripet sårbara grupper. Det etablerar vidare ett nätverk av kontor som tillhandahåller homogena tjänster på området för frivillig rättsvård. Målet är att förbättra tillgången till domstolarna genom att involvera lokala myndigheter och använda den digitala civila rättegången. Effektivitet Rättssystemet står fortfarande inför stora utmaningar när det gäller förfarandenas längd. Trots en konstant avslutandegrad över 100 % i den civila sektorn är den beräknade tid som behövs för att avsluta civila och kommersiella processer fortfarande bland de högsta i EU. År 2019 fortsatte målgenomströmningen att minska i första och andra instans. I kassationsdomstolen har den positiva trend som noterades 2018 vänts på grund av en markant ökning av antalet inkommande mål på området internationellt skydd, och ett fortfarande högt antal inkommande mål som rör skattetvister, med många rättegångshinder. År 2019 har förvaltningsdomstolarna vänt en negativ trend och börjat öka målgenomströmningen i alla instanser, samtidigt som den ligger över genomsnittet. Positiva resultat noteras dessutom inom offentlig upphandling. Italien är fortfarande under förstärkt tillsyn av Europarådets ministerkommitté när det gäller förfarandenas längd i förvaltningsmål. I brottmål har målgenomströmning över genomsnittet noterats på överklagandenivå, trots en minskning under 2018–2019. Positiva resultat när det gäller att begränsa rättegångarnas längd fortsätter dock i domstolarna i första instans och i kassationsdomstolen, trots en liten ökning jämfört med föregående år. Italien är fortfarande under förstärkt tillsyn av Europarådets ministerkommitté även när det gäller förfarandenas längd i brottmål. En reform som stoppar preskriptionstiden efter en dom i första instans, vilket ligger i linje med en långvarig landsspecifik rekommendation i samband med den europeiska planeringsterminen, trädde i kraft i januari 2020. Till följd av detta är behovet stort av åtgärder för att förbättra effektiviteten, särskilt på överklagandenivå. Reformer för att hantera effektivitetsutmaningarna i tvistemål och brottmål diskuteras för närvarande i parlamentet. Ett omfattande reformförslag för att rationalisera förfarandet i tvistemål, vilket har rekommenderats sedan 2013 i samband med den europeiska planeringsterminen , är för närvarande föremål för debatt i parlamentet. Det syftar till att öka effektiviteten genom förenklade förfaranden, skyndsamhet och bättre digitalisering. Förslaget utvidgar användningen av förenklade förfaranden och antalet mål där en ensam domare är behörig att döma. Det minskar också tidsramarna för förfaranden och gör domaren skyldig att upprätta en tidsplan för insamling av bevis, och för parterna att lämna in relevanta akter och dokument elektroniskt. Det innebär en översyn av överklagandeförfarandet och reglerna om alternativ tvistlösning och introducerar exklusivt inlämnade elektroniska skriftliga yrkanden. Det påskyndar dessutom verkställandet av förfarandet genom att reformera förfarandet för tvångsexekution. En omfattande reform av straffprocessen i syfte att göra rättegångar i brottmål effektivare och påskynda förfarandena i appellationsdomstolar debatteras också för närvarande i parlamentet. Reformen inkluderar en översyn av följande delar: notifieringssystemet, en allmännare användning av förenklade förfaranden, introduktion av en ensam domare i andra instans för direkta kallelser, en allmännare användning av elektroniskt inlämnade handlingar, förenklade bevisregler, fastställande av tidsfrister för preliminära utredningar och åtgärder för att undvika stagnation i utredningsfasen. Enligt reformen är det tillfälliga upphävandet av preskriptionstiden från dagen för meddelandet av domen i första instans (till följd av en reform nyligen) endast tillämplig vid fällande domar, inte friande. Ett snabbt antagande av dessa reformer skulle kunna bidra till ökad effektivitet. Vissa bestämmelser har dock som mål att introducera nya disciplinära brott för magistratsdomare vid mycket utdragna förfaranden. I detta avseende är det viktigt att varje sådan planerad bestämmelse tar hänsyn till Europarådets rekommendationer och skyddar domstolens oberoende. II.Ramen för korruptionsbekämpning Den rättsliga och institutionella ramen för korruptionsbekämpning är i stort sett på plats. Ny lagstiftning för att höja påföljderna för korruptionsbrott har trätt i kraft. Förebyggande och bekämpning av korruption är uppdelade mellan flera myndigheter. Den nationella myndigheten för korruptionsbekämpning (ANAC) har huvudansvaret för arbetet med att förebygga korruption inom den offentliga förvaltningen, samt för att fastställa strategin för att bekämpa korruption och övervaka antagandet av treårsplanerna. Finanspolisens (Guardia di Finanza) enhet för korruptionsbekämpning ansvarar för utredning och förebyggande av korruption som specialiserad brottsbekämpande myndighet. Vidare ökar de särskilda polis- och åklagarmyndigheterna sina insatser för att hantera infiltrationen av organiserad brottslighet i den offentliga förvaltningen. Den finansiella underrättelseenheten för Italien (Unita’ di informazione finanziaria per l’Italia), en oberoende myndighet inom Italiens centralbank, ger stöd till den behöriga åklagarmyndigheten och samarbetar med finanspolisen som behörig myndighet för att ta emot anmälningar om misstänkta transaktioner. Italien fick 53 av 100 i Transparency Internationals senaste korruptionsindex och ligger på plats 15 i EU och plats 51 i världen . Enligt 2020 års särskilda Eurobarometer uppfattar 88 % av de tillfrågade korruptionen som utbredd (genomsnittet för EU är 71 %) och 35 % av dem upplever att korruption påverkar dem i deras vardag (genomsnittet för EU är 26 %). När det gäller företagen anser 91 % av dem att korruptionen är utbredd (genomsnittet för EU är 63 %), medan 54 % av dem anser att korruption är ett problem för dem när de ska göra affärer (genomsnittet för EU är 37 %). Av de tillfrågade anser 42 % att det finns tillräckligt med framgångsrika åtal för att avskräcka personer från korruption (EU-genomsnitt: 36 %), medan 25 % av företagen anser att personer och företag som blir påkomna med att ha mutat en högre tjänsteman bestraffas på lämpligt sätt (EU-genomsnitt: 31 %). En översyn av sanktionsnivån för korruptionsrelaterade brott har nyligen genomförts. Höjda påföljdsnivåer har föreskrivits i lagstiftning för nästan alla korruptionsbrott med målet att öka deras effektivitet och avskräckande effekt. Påföljderna har skärpts väsentligt i fall av aktiv och passiv korruption bland både inhemska och utländska tjänstemän. I början av 2019 skärptes sanktionssystemet för otillåtliga mutor ytterligare. Lagen har också förstärkt systemet med tillhörande påföljder genom att utöka omfattningen av livslång diskvalificering och förbudet mot att inneha en offentlig tjänst för en lång rad korruptionsbrott. I maj 2019 ändrades relevanta bestämmelser om utbytesröster mellan politiker och maffia i syfte att rikta in sig på möjliga nätverk av kriminella organisationer, politiker, företagare och förvaltningar. Italien har ett effektivt system för att återvinna tillgångar, vilket är avgörande för att komplettera sanktionsordningen för korruption. Det italienska systemet för återvinning av tillgångar, som innefattar både beslag baserade på fällande domar och beslag som inte är baserade på fällande domar, erkänns till stor del som god praxis på internationell nivå . De befogenheter och den kapacitet som tillfaller den nationella myndigheten för korruptionsbekämpning har stärkts när det gäller dess förebyggande roll i kampen mot korruption. När det gäller förebyggande av korruption ändrades Italiens strategi när den nationella myndigheten för korruptionsbekämpning (ANAC) inrättades 2012. Dess funktion och befogenheter, som främst avser förebyggande av korruption inom den offentliga förvaltningen, har stärkts på senare år. ANAC är en oberoende myndighet. Styrelsen består av fem ledamöter som utses för en sexårig mandatperiod, som inte kan förnyas. Nomineringarna, som föreslås av ministern för offentlig förvaltning och förenkling efter överenskommelse med justitieministern och inrikesministern, godkänns av ministerrådet och kandidaterna tillsätts av republikens president. ANAC har 350 anställda. Den har också identifierats som ansvarig enhet för tillsyn och reglering av offentliga kontrakt. Denna befogenhet kompletteras av insamlingen av uppgifter om anbud och om företag som verkar i den offentliga sektorn. I detta syfte förvaltar ANAC observatoriet för offentliga kontrakt. ANAC är också mottagare av visselblåsarrapporter från offentliga förvaltningar i enlighet med lagstiftningsdekret nr 90/2014. ANAC har dessutom till uppgift att fastställa strategin för korruptionsbekämpning och övervaka antagandet av treårsplanerna. Strategin mot korruption bygger på en nationell plan för korruptionsbekämpning (PNA) och treårsplaner för korruptionsbekämpning samt uppförandekoder som ska antas av den offentliga förvaltningen och statligt kontrollerade företag. Samtidigt som ANAC kan ålägga påföljder om treårsplanerna och/eller uppförandekoden inte antas har myndigheten till stor del satsat på att främja en förebyggande kultur genom att ge råd och vägledning till den offentliga förvaltningen, samt fastställa riktlinjer och standarder för uppförandekoder inom särskilda förvaltningsområden. ANAC:s autonomi och oberoende garanteras vidare genom dess eget system för finansiella resurser. Egna medel står för cirka 87 % av myndighetens budget. Institutioner för bekämpande av korruption samarbetar för att motarbeta infiltration av organiserad brottslighet i den offentliga förvaltningen. Distriktsdirektoratet för maffiabekämpning (DDA), de domare som utgör den specialiserade ”distriktsåklagaren mot maffia”, ansvarar för maffiaverksamhet och andra grova brott. Det är den enda specialiserade åklagarmyndigheten i italiensk lag. När det gäller brott mot den offentliga förvaltningen, inklusive korruption, använder sig de nationella åklagarmyndigheterna, särskilt de medelstora och stora myndigheterna, av specialiserade arbetsgrupper för att utreda brott mot den offentliga förvaltningen, särskilt ekonomiska brott med kopplingar till korruption. Användningen av utredningssystem och protokoll som härrör från kampen mot organiserad brottslighet är särskilt viktig för att motverka korruptionsbrott, främst inrättandet av en intern polisgrupp (bestående av statlig polis, Carabinieri, finanspolis och delar av allmänna åklagarmyndigheten) och inrättandet av polisgrupper som specifikt arbetar med dessa brott. I november 2017 undertecknade det nationella direktoratet för bekämpning av maffia och terrorism (DNA) och den nationella myndigheten för korruptionsbekämpning ett avtal om att ge DNA åtkomst till den information som är tillgänglig från bolagsregistret och den nationella databasen för offentliga kontrakt, som administreras av ANAC. Kriminella organisationer använder sig i allt högre grad av korrupta metoder för att uppnå sina mål. ANAC och åklagarmyndigheten avslöjade att organiserade brottsgrupper av maffiatyp systematiskt använder korruption och olagliga metoder gentemot den offentliga förvaltningen, särskilt i samband med offentlig upphandling. Som ANAC betonade i sin årsrapport till parlamentet 2020 ökar den här trenden ständigt. År 2019 vidtogs 633 maffiabekämpande förbudsåtgärder, jämfört med 573 år 2018 (en årlig ökning med 10 %), och totalt 2 600 sedan 2015. Den specialiserade polisen, Guardia di Finanza, har det särskilda uppdraget att bekämpa korruption. Guardia di Finanza (GdF) är en militärpolismyndighet som ger stöd till den behöriga åklagarmyndigheten och samarbetar med den nationella myndigheten för korruptionsbekämpning. GdF är den behöriga myndigheten för att ta emot rapporter om misstänkta transaktioner och genomför tillsammans med direktoratet för maffiabekämpning de efterföljande utredningarna, och kan komma åt bankuppgifter. Enligt GdF inleddes mellan augusti 2016 och augusti 2019 339 rättsliga åtgärder avseende korruption och 117 häktningsbeslut före rättegång för korruption utfärdades av de rättsliga myndigheterna, vilka enbart avsåg upphandlingssektorn. Av händelserna rörde 74 % (113 fall) tilldelning av offentliga kontrakt. Kommunerna är de enheter som löper störst risk för infiltration av organiserad brottslighet och användning av korrupta och olagliga metoder för att styra den offentliga upphandlingen. GdF kan stödja ANAC i utövandet av dess befogenheter både på området för offentliga kontrakt och i den bredare sektorn för korruptionsförebyggande åtgärder. GdF samarbetar också med Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf), och har tillsammans med denna byrå nyligen inlett en övervakningsåtgärd för att identifiera onlineförsäljning av medicinska och hälsorelaterade anordningar. Visselblåsarlagstiftningen i den privata sektorn är baserad på frivilliga efterlevnadsprogram. Efter översynen av regelverket 2017 om visselblåsare har antalet anmälningar ökat i den offentliga sektorn. Skyddet av visselblåsare i den privata sektorn är dock fortfarande mindre effektivt på grund av efterlevnadsprogrammets frivilliga karaktär. Enligt ANAC:s senaste årsrapport har användningen av visselblåsarinstrumentet ökat exponentiellt de senaste åren, från 125 anmälningar 2015 till 873 år 2019, med totalt 2 330 anmälningar under tidsperioden 2015–2019. Systemet för intressekonflikter är splittrat. Italien reglerar intressekonflikter i den offentliga förvaltningen och i regeringen genom att fastställa fall av bristande kvalifikation och oförenlighet genom lag. ANAC har till uppgift att tolka den rättsliga ramen om ”bristande kvalifikation och oförenlighet hos befattningar i den offentliga förvaltningen”, samt övervaka att lagstiftningen verkställs på rätt sätt. En bestämmelse om intressekonflikter ingår i den centrala uppförandekoden. För vissa offentliga tjänstemän begränsas den verksamhet eller de externa uppdrag som utförs efter att deras offentliga tjänst har upphört. Myndigheten för konkurrens och marknad ansvarar för att kontrollera oförenlighet efter tillsättningen av en politisk befattning i regeringen, samt under och efter mandatperiodens slut. Regler om förebyggande av intressekonflikter finns också i presidentdekretet från 2013. År 2019 utfärdade ANAC riktlinjer för att reglera intressekonflikter. Ett splittrat system för bristande kvalifikation och oförenlighet gäller dock för valda offentliga tjänstemän, utan något fullständigt system för att verkställa ordningen. När det gäller uppgifter om tillgångar är regeringsmedlemmar och högre civila tjänstemän enligt lag skyldiga att fylla i formulär och uppge sina inkomstkällor, tillgångar och externa befattningar, tillsammans med en kopia av inkomstdeklarationen. Ledamöterna i deputeradekammaren och senaten är skyldiga att lämna in en rapport om sina fastigheter, tillgångar registrerade i offentliga register, sociala åtgärder, aktieinnehav och en kopia av sin senaste inkomstdeklaration. En del av denna information är tillgänglig på parlamentets webbplats och på varje ledamots profilsida. Magistratsdomare är skyldiga att till domstolsrådet lämna in förklaringar som innehåller samma typ av information som parlamentsledamöter. Lobbyverksamhet och ”svängdörrar” kräver uppmärksamhet. Genom beslut nr 208/2017 om lobbyverksamhet i deputeradekammaren inrättades ett obligatoriskt offentligt register över lobbyister för alla fysiska eller juridiska personer som representerar kollektiva intressen. Det gäller även för före detta parlamentsledamöter eller regeringsmedlemmar, som har för avsikt att utföra lobbyverksamhet. En liknande skyldighet att rapportera möten med tredje parter gäller inte för regeringsmedlemmarna. När det gäller ”svängdörrar” finns det särskilda bestämmelser. I oktober 2019 utsåg det nationella rådet den italienska myndigheten för korruptionsbekämpning till både tillsyns- och sanktionsmyndighet för ”svängdörrar”. Myndigheten har anförtrotts befogenheten att bedöma överträdelser, förklara kontrakt ogiltiga och ålägga sanktioner. Bestämmelser om ”svängdörrar” finns för närvarande bara för offentliga tjänstemän, och inte för innehavarna av politiska ämbeten. Myndigheten för korruptionsbekämpning har uppmanat regeringen att förbättra lagstiftningen om ”svängdörrar”. III.Mediernas mångfald Yttrandefrihet och pressfrihet föreskrivs i artikel 21 i konstitutionen. Sekundärlagstiftningen etablerar en robust ram som är inriktad på att säkerställa mediepluralism i landet. En självständig myndighet, myndigheten för att garantera kommunikationer (AGCOM), har inrättats genom lag och har till uppgift att utöva tillsyn, övervaka, verkställa och sanktionera i mediesektorn. Straffet för förtal, som är upp till ett års fängelse, håller för närvarande på att utredas av författningsdomstolen. Journalister måste vara registrerade i Journalistförbundet, som föreskriver självreglering av yrket. De är vidare bundna av etiska regler som styr sektorn, närmare bestämt den konsoliderade texten om journalisters skyldigheter. AGCOM har en tillsynsfunktion i mediesektorn och övervakar sektorn via sitt observatorium för journalistik, som ger ut en särskild rapport om hot mot journalister. Myndigheten för audiovisuella medietjänster är oberoende. Enligt lag agerar AGCOM med fullständig autonomi och är självständig i sitt avgörande och sin bedömning. Sedan den italienska budgetlagen 2006 förvaltar AGcom sin budget själv, och den finansieras helt av företag som verkar i sektorer under dess ansvar, vilka bidrar med en andel av sina årsintäkter baserat på strikta redovisningsregler. Förfarandena för att nominera och utnämna AGCOM:s ordförande och styrelseledamöter fastställs enligt lag och strikta regler för att förhindra intressekonflikter har fastställts. Styrelseledamöternas uppdrag är avsiktligen och uttryckligen frikopplade från valcykler, medan bestämmelser saknas om avsättning av AGCOM:s ordförande och styrelseledamöter. AGCOM tillämpar strikta regler när det gäller rekrytering av personalresurser, samtidigt som man föreskriver en tvåårig nedkylningsperiod då tidigare chefer inte får ha något direkt eller indirekt förhållande till något företag som verkar i de reglerade sektorerna. AGCOM:s oberoende är därför garanterat. Italiens Ordine dei giornalisti är en ideell offentligrättslig organisation som grundades 1963 och representerar journalistyrket. Den förvaltar Albo dei giornalisti (journalistregistret) – där registrering är obligatorisk för utövandet av yrket – och övervakar och skyddar medlemmarnas arbete. Ordines nationella råd kan utfärda varningar, kritisera, stänga av och utesluta dess medlemmar. Ordine verkar i enlighet med den integrerade Testo unico dei doveri del giornalista (konsoliderad uppförandekod), som antogs 2016. I Övervakningsverktyget för mediepluralism (MPM) 2020 hänvisas till att detta system, särskilt för Italien, betyder att tillgången till yrket inte är helt öppen ”även om detta krav i praktiken respekteras allt mindre”. Principen om öppenhet kring medieägande finns upptagen i konstitutionen. Följande tröskelvärden mot koncentration har fastställts enligt lag: det begränsade antal licenser som en enda innehållsleverantör får ha, gränser för de totala inkomster som en enda operatör kan få, AGCOM:s granskning av samgåenden och förvärv i sektorn, begränsningar av ägande av olika medier och förbud mot dominerande ställningar på någon av de relevanta marknaderna. Ett Register of Communication Operators (ROC) upprättades 1997 och aktörerna i den italienska kommunikationssektorn är skyldiga att registrera ett antal ifyllda formulär om sin ägarstruktur och personer med redaktionellt ansvar för mediekanalen. ROC kan delvis automatiskt från nationella handelskammaren hämta ägarskapskedjorna för de registrerade aktörerna. Informationen om ägandet av de medieföretag som är registrerade i ROC finns tillgänglig på handelskammarens webbplats eller kan fås genom en motiverad begäran till AGCOM om tillgång till denna information. I MPM 2020 påpekas emellertid vissa begränsningar av den faktiska tillämpningen av systemet och det faktum att all den information som nämns ovan inte är direkt åtkomlig för allmänheten, särskilt när det gäller det slutgiltiga ägandet. Därför bedöms denna indikator i MPM som en medelhög risk.

Robusta regler om statlig annonsering finns. Offentliga myndigheter som köper annonsplats i massmedier måste informera AGCOM om annonskostnaderna för föregående räkenskapsår via ett elektroniskt verktyg som används av AGCOM och kostnadskriterierna fastställs, med höga böter vid överträdelser. Dessutom offentliggörs alla relevanta uppgifter som rör kostnader för institutionell kommunikation i den avdelning på regeringens webbplats som arbetar med öppenhet. I detta sammanhang anses i MPM 2020 att detta område präglas av låg risk. Italienska mediers politiska oberoende är fortfarande problematiskt. Detta är fortfarande fallet 15 år efter att regelverket togs upp som problem av Venedigkommissionen när det gäller mediernas politiska oberoende, på grund av avsaknaden av effektiva bestämmelser om förbyggande av intressekonflikter. I MPM 2020 klassas Italien som präglat av medelhög risk i detta avseende och det slås fast att det politiska inflytandet fortsätter att vara mycket kännbart i den audiovisuella sektorn. I mindre utsträckning gäller denna bedömning också för tidningssektorn, på grund av de indirekta relationerna mellan utgivarnas intressen och regeringen, på såväl nationell som lokal nivå. Lagarna om förtal håller för närvarande på att granskas. Artikel 595 i brottsbalken, som innehåller straff för förtal på upp till ett års fängelse, var nyligen föremål för viktiga domar. År 2019 slog kassationsdomstolen, med hänvisning till Europadomstolens domar mot Italien, fast att frihetsberövande vid brott genom tal endast bör övervägas i undantagsfall, exempelvis vid uppvigling till hat, och att fängelsestraff för förtal därför strider mot rätten till yttrandefrihet. I juni 2020 slog författningsdomstolen fast att det är parlamentets uppgift att besluta om den exakta balans som ska nås mellan yttrandefrihet och den befintliga straffrätten om förtal. Den sköt upp förhandlingen till den 21 juni 2021 för att ge parlamentet tid att reflektera över efterlevnaden av den konstitutionella principen såsom den har tolkats av Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna. Det finns regler om öppen förvaltning och tillgång till offentlig information. Regelverket säkerställer öppen förvaltning och tillgång till offentlig information, både på begäran och genom skyldigheter om offentliggörande när det gäller förvaltningsverksamhet. Lagen om informationsfrihet (FOIA) erkänner friheten att få tillgång till information som innehas av den offentliga förvaltningen som en grundläggande rättighet och fastställer principen att förvaltningar måste ge företräde för rätten för vem som helst att känna till och komma åt information som innehas av den offentliga förvaltningen utan att behöva styrka något kvalificerat intresse i saken. Enligt oberoende rapporter fullgör den offentliga förvaltningen inte alltid sin skyldighet att svara på FOIA:s begäranden. Fysiska attacker och dödshot mot journalister är bekymmersamma. År 2019 och 2020 offentliggjorde Europarådets plattform för att främja skydd för journalistik och journalisters säkerhet tolv varningar från Italien (sju år 2019 och fem år 2020), inklusive flera fall av fysiska attacker, dödshot från maffiagrupper och verbala attacker från regeringstjänstemän och personalmedlemmar. Det leder MPM 2020 till att gradera denna indikator för journalistyrket och standarder för och skydd av journalister som en medelhög risk. Intressenter bekräftade detta fenomen och rapporterade ytterligare fall av hot. Ett samordningscentrum som sysslar med hot mot journalister har inrättats. År 2017 etablerade inrikesministern centrumet i syfte att övervaka hot mot reportrar och utveckla de nödvändiga skyddsåtgärderna. Centrumet utgör det första initiativet för att upprätta en sådan säkerhetsmekanism i Europa. Ett ad hoc-parlamentsutskott som arbetar med ”maffia, journalister och information” anförtroddes uppgiften att förstå, övervaka och utvärdera förhållandet mellan maffian och informationen. Intressenter har gett centrumet beröm samtidigt som de har gett uttryck för oro för att mindre allvarliga hot ofta inte följs upp. IV.Andra institutionella problem med koppling till kontroller och motvikter Italien är en parlamentarisk enhetsrepublik med en indirekt vald president. Parlamentet har två kamrar – det består av deputeradekammaren och senaten, som har samma befogenheter. Rätten att ta lagstiftningsinitiativ tillfaller regeringen, parlamentsledamöterna, 50 000 medborgare, det nationella rådet för ekonomi och arbete och regionrådet. Författningsdomstolen utför konstitutionella prövningar av lagar. Flera regionala ombudsmän är ansvariga för att skydda personers friheter och rättigheter. Ministerutskottet för mänskliga rättigheter (CiDU) interagerar med det civila samhället, den akademiska världen och alla relevanta intressenter för att främja och skydda de mänskliga rättigheterna. Den nationella garanten för rättigheter för personer i förvar är ett oberoende organ som har till uppgift att övervaka platserna för personer som har berövats sin personliga frihet. Regeringen utlyste hälsomässigt nödläge och använde sig av lagdekret för att hantera covid-19-pandemin. Åtgärder för att hantera covid-19-pandemin antogs under ett hälsomässigt nödläge som deklarerades av regeringen den 31 januari 2020. I detta sammanhang antogs lagdekret, som utgjorde grunden för ett antal administrativa åtgärder. Lagdekret är regeringsakter med samma värde som lagar vilka antas i nödsituationer, och som måste omvandlas till lag av parlamentet inom 60 dagar, annars förlorar de sin verkan. Alla lagdekret avseende pandemin omvandlades till lag och skulle kunna bestridas inför författningsdomstolen. Sedan början av den nuvarande lagstiftningsperioden 2018 har 121 lagar antagits och 45 lagdekret godkänts av parlamentet och omvandlats till lag, medan åtta förlorade sin verkan. Den 29 juli 2020 förlängde regeringen nödläget fram till den 15 oktober 2020. Myndigheters konsekvensbedömningar och samråd med berörda parter har förbättras, men de måste bli mer systematiska. I september 2017 introducerade den italienska regeringen en ny uppsättning förfaranden för myndigheters konsekvensbedömningar (RIA), efterhandsutvärderingar, intressentengagemang och myndighetsplanering. Medborgarnas och intressenternas deltagande är dock fortfarande inte helt integrerat i utformningen av politiken. Analysen av konsekvenserna av faktiska och alternativa lagar ökar men den är fortfarande ovanlig och till största delen fokuserad på ekonomiska aspekter, inte sociala eller miljörelaterade. Utvärderingar och samråd i efterhand används fortfarande inte systematiskt och konsekvent mellan olika ministerier. Inrättandet av en oberoende människorättslig institution diskuteras. Två lagförslag om inrättande av en oberoende nationell myndighet för de mänskliga rättigheterna (NHRI) överlämnades till parlamentet 2018 och utreds för närvarande av deputeradekammaren. I båda lagförslagen planeras autonomi för NHRI. Ett skyndsamt inrättande av myndigheten i linje med Parisprinciperna skulle tillmötesgå FN:s rekommendationer. Det rekommenderades också att myndigheten för barn och ungdomar skulle vara helt oberoende och autonom och att dess resurser skulle ökas. Författningsdomstolen har antagit interna regler för att främja ett ökat deltagande av det civila samhället och allmänheten i dess förfaranden. Vid överläggningarna i januari 2020 introducerades institutet amicus curiae, möjligheten att höra experter, och då kodifierades rättspraxis om tredje parts intervention i förfaranden. Åtgärder antogs också för att säkerställa att domstolen kunde fortsätta att verka under covid-19-pandemin, med begränsad fysisk närvaro. Förfarandet för att utse ledamöterna i författningsdomstolen syftar till att säkerställa en diversifierad sammansättning, inbegripet ledamöter som utses av domare, parlamentet och republikens president i lika delar. Italien har ett livfullt och diversifierat civilt samhälle. Problem togs dock upp när det gäller komplexiteten i registreringsprocessen för icke-statliga organisationer och förseningar i genomförandet av lagen om harmonisering av reglerna för den ideella sektorn. En negativ bild påverkar också den miljö i vilken icke-statliga organisationer som är aktiva inom migrations- och asylområdet verkar och det medborgerliga utrymmet anses vara begränsat. Europarådet rekommenderade att lagar och principer som hindrar icke-statliga organisationer från att utföra sitt legitima arbete skulle upphävas, samtidigt som FN rekommenderade att man skulle garantera det civila samhällets rättigheter och handlingsfrihet, och tog upp oro kring smutskastningskampanjer mot icke-statliga organisationer som verkar på migrations- och asylområdet.



Bilaga I: Källförteckning* * Förteckningen över bidrag som tagits emot i samband med samrådet inför 2020 års rapport om rättsstatsprincipen finns på (kommissionens webbplats). Myndigheten för korruptionsbekämpning (2019), ”Nationella rådets avgörande om ANAC:s befogenheter i frågan om svängdörrar” (Sentenza del Consiglio di Stato sulle competenze dell’ANAC in materia di pantouflage). http://www.anticorruzione.it/portal/public/classic/Comunicazione/News/_news?id=1cf74b9f0a77804237e6dc1369ece3ce . Myndigheten för korruptionsbekämpning (2020), rapporteringsakt nr 6, 27 maj 2020 om svängdörrar (Atto di segnalazione n. 6 del 27 maggio 2020 concernente proposte di modifica alla disciplina del pantouflage di cui all'art. 53, comma 16-ter, del decreto legislativo 30 marzo 2001, n. 165. https://www.anticorruzione.it/portal/rest/jcr/repository/collaboration/Digital%20Assets/anacdocs/Attivita/Atti/attiDiSegnalazione/2020/AttoSegnalazione.n.6.2020.del.448.2020.pdf . Centrum för mediernas mångfald och mediefrihet (2020), Övervakningsverktyget för mediepluralism 2020. https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2020 . Deputeradekammaren, församlingens verksamhet: Lagförslag godkända av församlingen.

Civicus kartläggning av det offentliga rummet: Italien. https://monitor.civicus.org/country/italy/ . Författningsdomstolen (2020), kompletterande regler för domar vid författningsdomstolen. Författningsdomstolen, förordning nr 132/2020. Europarådets plattform för att främja skydd för journalistik och journalisters säkerhet. Italien. https://www.coe.int/en/web/media-freedom/italy . Europarådet: Ministerkommittén (2010), ministerkommitténs rekommendation CM/Rec(2010)12 till medlemsstaterna om domares oberoende, effektivitet och ansvar. Europarådet: Ministerkommittén (2016), Ministerkommitténs resolution CM/ResDH(2016)358 om förfarandets längd i förvaltningsmål: Europarådet: Ministerkommittén (2018), Ministerkommitténs resolution CM/ResDH(2018)353 om förfarandets längd i brottmål: Europarådet: Europarådets konferens för INGO, Medborgerligt deltagande i beslutsförfarandet: informationsresa till Italien. Cepej (2020), Undersökning om rättssystemens funktion i EU:s medlemsstater: Italien. Europarådet: Venedigkommissionen (2005), Yttrande om överensstämmelsen mellan de italienska lagarna ”Gasparri” och ”Frattini” och Europarådets standarder på området för yttrandefrihet och mediepluralism som antogs av Venedigkommissionen vid dess 63:e plenarsammanträde. Europarådet: Venedigkommissionen (2010), Rapport om europeiska standarder när det gäller rättssystemets oberoende: del II – åklagarmyndigheten, antagen av Venedigkommissionen vid dess 85:e plenarsammanträde. Europarådet: Venedigkommissionen (2017), Yttrande om akten från [Polens] åklagarmyndighet i dess ändrade lydelse, antagen av Venedigkommissionen vid dess 113:e plenarsammanträde. Domstolsrådet och advokatsamfunden (2020), samförståndsavtal om förhandlingar på distans. https://www.giustizia-amministrativa.it/documents/20142/1869446/PROTOCOLLO+INTESA+-+UDIENZA+DA+REMOTO+EX+ART.+4+D.L.+28_2020_signed.pdf/d9a07203-3281-3b24-49ed-54fecc6b64f7 . Europeiska unionens råd (2013), Rådets rekommendation av den 9 juli 2013 om Italiens nationella reformprogram 2013 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram. Europeiska unionens råd (2014), Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om Italiens nationella reformprogram 2014 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram. Europeiska unionens råd (2015), Rådets rekommendation av den 14 juli 2015 om Italiens nationella reformprogram 2015 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2015. Europeiska unionens råd (2016), Rådets rekommendation av den 12 juli 2016 om Italiens nationella reformprogram 2016 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2016. Europeiska unionens råd (2017), Rådets rekommendation av den 11 juli 2017 om Italiens nationella reformprogram 2017 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2017. Europeiska unionens råd (2018), Rådets rekommendation av den 13 juli 2018 om Italiens nationella reformprogram 2018 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2018. Europeiska unionens råd (2019), Rådets rekommendation av den 9 juli 2019 om Italiens nationella reformprogram 2019 med avgivande av rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram 2019.

Kassationsdomstolen (2019), statistisk årsbok för 2019. Kassationsdomstolen (2020), statistisk årsbok för 2020. Kassationsdomstolen, dom av den 19 september 2019, nr 38721. Generaldirektoratet för kommunikation (2019), Flash Eurobarometer 482 om företagens inställning till korruption i EU. Generaldirektoratet för kommunikation (2020), särskild Eurobarometer 502 om korruption. Generaldirektoratet för sysselsättning, socialpolitik och inkludering (2019), rapport om mätning av offentliga förvaltningars prestation (EUPACK). Europeiska kommissionen (2020), resultattavla för rättskipningen i EU. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, dom av den 2 september 1997, Abenavoli, ansökan nr 22461/93. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, dom av den 12 maj 1999, Ledonne, ansökan nr 35742/97. Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, dom av den 11 juli 2002, ansökan nr 28957/95. Europeiska nätverket för domstolsadministrationer (ENCJ) (2019): Rättsväsendets oberoende och ansvarsskyldighet – ENCJ:s undersökning av domares oberoende, 2019. https://pgwrk-websitemedia.s3.eu-west-1.amazonaws.com/production/pwk-web-encj2017-p/Reports/Data%20ENCJ%202019%20Survey%20on%20the%20Independence%20of%20judges.pdf . Kassationsdomstolens förste ordförande (2020), Rapport om tillståndet för rättvisan år 2019. Lagen om informationsfrihet (FOIA), 2019. Greco (2017), fjärde utvärderingsomgången – efterlevnadsrapport om Italien om att förebygga korruption beträffande parlamentsledamöter, domare och åklagare Greco (2018), fjärde utvärderingsomgången – efterlevnadsrapport om Italien om att förebygga korruption beträffande parlamentsledamöter, domare och åklagare. Domstolsrådet (2017, 2018), Riktlinjer för upprättande av förfarandeakter. Domstolsrådet (2019), Resolution om skyldigheter att lämna uppgifter om tillgångar för ordinarie magistratsdomare. https://www.csm.it/documents/21768/87331/circolare+anagrafe+patrimoniale+%28delibera+13+novembre+2019%29/546a7348-e1d2-3c87-c13e-4db105cae7a1 . Domstolsrådet och nationella advokatrådet (2018), samförståndsavtal angående preliminära prövningar av överklaganden, organisation av arbete, tydlighet och pregnans hos akter i överklagandeförfaranden. Kassationsdomstolen, allmänna åklagarmyndigheten, generalkontoret på kassationsdomstolen och nationella advokatsamfundet (2020), samförståndsavtal avseende digitalisering av förfarandeakter vid kassationsdomstolen. http://www.cortedicassazione.it/cassazione-resources/resources/cms/documents/protocollo_Cassazione_CNF_Procura_Generale-con_firma_digitale.pdf . Resolution av domstolsrådet (2020) om webbarkivet Italgiure – operativa indikationer av den 19 juni 2019.

Nationella myndigheten för korruptionsbekämpning (2020), årlig verksamhetsrapport 2019. http://www.anticorruzione.it/portal/public/classic/Attivitadocumentazione/Pubblicazioni/RelazioneParlamento/_relazioni?id=ebd7f2f20a7780421a927869bf5987c8 . Nationella rådet (2019), dom 7411 av den 29 oktober 2019.. https://www.giustizia-amministrativa.it/portale/pages/istituzionale/visualizza/?nodeRef=&schema=cds&nrg=201900038&nomeFile=201907411_11.html&subDir=Provvedimenti . Observatoriet för journalistik. OECD, indikatorer för myndigheters politik och styrning. http://www.oecd.org/gov/regulatory-policy/indicators-of-regulatory-policy-and-governance-2019-italy.pdf . Open Government Forum (2017), Riktlinjer för samråd med allmänheten i Italien. http://open.gov.it/linee-guida-sulla-consultazione-pubblica/ . Openpolis 2019. Public Administration Characteristics in Italy, 2019, The Public Administration in the EU 27: An insight in the characteristics, capacity and performance of EU Public Administrations, 2019. Regionala ombudsmannen för Toscana, webbplats för Regionala ombudsmannen för Toscana. http://www.difensorecivicotoscana.it/default?nome=chi-e&idc=67 . Resolution från domstolsrådet om organisationen av åklagarmyndigheten av den 16 november 2017, ändrad den 18 juni 2018 och förtydligad när det gäller organisatoriska program genom resolution av den 4 december 2019. Resolution från domstolsrådet om magistratsdomarnas fastighetsregister av den 13 november 2019. Den nationella magistratsdomarsamfundets resolution från maj 2018. Riktlinjer för domstolsrådet av den 13 maj 2020 för lokala domstolsråd, inklusive insyn och undersökningsbefogenheter i samband med yrkesmässiga utvärderingar, samt för befordringar. Senatens akt nr 1662. http://www.senato.it/leg/18/BGT/Schede/Ddliter/52664.html . Republikens senat (2018), statistik över lagstiftningsverksamhet. Spampinato (2020), Oxygen for information. Transparency International, landsprofil: Italien. https://www.transparency.org/en/countries/italy . FN:s kommitté för barnets rättigheter (2019), avslutande iakttagelser om de kombinerade femte och sjätte regelbundna rapporterna om Italien. FN:s konvention mot korruption, andra granskningscykeln, landsrapport om Italien. https://www.unodc.org/documents/treaties/UNCAC/CountryVisitFinalReports/2019_11_22_Italy_FinalCountry_Report.pdf . FN:s konvention mot korruption, 8:e CoSP-resolution nr 10. https://www.unodc.org/UNCAC/COSP/session8/Advance_unedited_resolutions . FN:s kontor för narkotika och brottslighet (2019), landsrapport om Italien: Förenta staternas och Sierra Leones undersökning av Italiens genomförande av kapitel II (artiklarna 5–14) och kapitel V (artiklarna 51–59) i Förenta nationernas konvention mot korruption för undersökningscykeln 2016–2021.

Kontoret för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter, uppdragsrapport Italien 2019. https://www.ohchr.org/Documents/Countries/IT/ItalyMissionReport.pdf . Virtuellt besök i Italien i samband med 2020 års rapport om rättsstatsprincipen. Bilaga II: Landsbesök i Italien Kommissionens avdelningar höll virtuella möten i juni 2020 med följande instanser: ·Finanspolisens enhet för korruptionsbekämpning ·Sammanslutningen Artikel 21 ·Sammanslutningen Oxygen for the information ·Europeiska journalistförbundet ·Tillsynsmyndigheten for kommunikation ·Statliga rådet ·Domstolsrådet ·Kassationsdomstolen ·Justitieministeriet ·Nationella myndigheten för korruptionsbekämpning ·Nationella direktoratet för bekämpning av maffia och terrorism

·Nationella journalistförbundet ·Nationella förbundet för italiensk press ·Riksåklagarens kansli vid kassationsdomstolen * Kommissionen träffade också företrädare för följande organisationer vid ett antal horisontella möten: ·Amnesty International ·Civil Liberties Union for Europe ·Civil Society Europe (Civila samhället Europa) ·Europeiska kyrkokonferensen ·EuroCommerce ·European Center for Not-for-Profit Law (Europeiska centrumet för icke-vinstdrivande rätt) ·Europeiskt centrum för press- och mediefrihet ·Europeiska medborgarforumet ·Free Press Unlimited ·Front Line Defenders ·ILGA-Europe ·Internationella juristkommissionen ·Internationella federationen för mänskliga rättigheter ·Internationella pressinstitutet ·Plattformen för livslångt lärande