A4-0403/98

Resolution om problemet med kassering av fångst

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från fiskeriutskottet (A4-0403/98), och av följande skäl:

A. Fisk är en ytterst värdefull naturlig källa till livsmedel i hela världen.

B. De levande havsresurserna i världen är utsatta för ett allvarligt överutnyttjande. Ändringarna i konsumentintresset, den ökade köpkraften och befolkningstillväxten leder till att den globala efterfrågan på fiskprodukter fortsätter att öka.

C. Möjligheterna att öka det globala utbudet på fisk genom bättre lagerhållning (som bl.a. förutsätter att man låter fisken växa och fortplanta sig innan den fångas) och genom att säkerställa att fångsterna tas tillvara maximalt måste utnyttjas fullt ut. Vattenbruk kan i framtiden i ökad utsträckning bidra till att öka de globala fiskbestånden och på så sätt minska trycket på ett antal arter som fiskas.

D. FN:s organisation för livsmedel och jordbruk (FAO) har uppskattat att mellan 17,9 och 39,5 miljon ton fisk kastas överbord varje år ((FAO Fischeries Technical Paper 339, Rom 1994.)). Detta motsvarar 20-40 procent av havsfiskeverksamheten i hela världen. Studier av olika fiskeverksamheter inom gemenskapen har avslöjat kasseringssiffror av samma storlek.

E. Följderna för fiskbestånden av kassering av fångst varierar beroende på arten och storleken på populationerna.

F. Vissa fiskbestånd har minskat till kritiska nivåer, delvis till följd av att man fiskat och kastat undermålig fisk överbord,

G. För stora fiskeansträngningar och otillräckligt selektiva fiskeredskap och fiskemetoder samt beslutprocessernas och fiskepolitikens brist på flexibilitet är viktiga orsaker till problemet med oönskade fångster. Strävan efter att minska fiskeansträngningen och öka selektiviteten måste fortsätta och stärkas.

H. Gemenskapen strävar efter att minska gemenskapsflottans överkapacitet med hjälp av det fjärde fleråriga utvecklingsprogrammet samt försöker genom att tillämpa totala tillåtna fångstmängder och kvoter begränsa mängden fisk som fångas, och har antagit en ny förordning (EG) nr 850/98 om tekniska åtgärder för att skydda ungfisk ((EGT L 125, 27.4.1998, s. 1.)). Förordningen träder i kraft den 1 januari 2000 och ersätter gällande förordning (EG) nr 894/97 om dylika åtgärder ((EGT L 132, 23.5.1997, s. 1.)).

I. Genom att tillämpa tekniska åtgärder, och i synnerhet genom att öka maskstorleken och göra kvadratiska maskor obligatoriska i alla lyften så att mindre fiskar kan ta sig ut ur näten, samt genom att genomföra en regelbunden uppföljning av hur ny teknik som leder till effektivare fiskeredskap utvecklas och genom att regelbundet anpassa de tekniska åtgärderna, skulle man avsevärt kunna minska fångsten av ungfisk.

J. En fortsatt utveckling och finjustering av befintliga instrument kan bidra till att mindre fisk kastas överbord, men en helhetslösning kan knappast uppnås endast på detta sätt och därför måste andra stödjande och kompletterande åtgärder vidtas.

K. Man skulle även genom att begränsa antalet dagar till sjöss och införa fiskeförbud i vissa fiskezoner under vissa perioder kunna minska fångsterna, i synnerhet fångst av ungfisk och lekande fiskar.

L. De kostnader som fångst av för små fiskar orsakar samtliga fiskare, i form av minskade bestånd, återspeglas inte i någon betydande och omedelbar kostnad för den enskilde fiskaren som fångar sådan fisk, så länge han fritt kan kasta fisk överbord. Det är mycket möjligt att fiskaren förknippar användning av mera selektiva fiskeredskap och -metoder med olika nackdelar, såsom lägre avkastning och en mer komplicerad hantering. Enskilda fiskares vilja att fiska selektivt undergrävs även av bristande tilltro till andra fiskares beredskap att göra likadant.

M. Regler för design och användning av fiskeredskap kan mycket ofta kringgås, antingen lagligt eller olagligt, med föga risk för upptäckt, och utgör därför inget effektivt svar på de relevanta problemen.

N. Följaktligen måste nya metoder sökas för att uppmuntra fiskarna och öka deras förståelse för hur viktiga gällande bestämmelser är, samt för att främja ömsesidigt förtroende mellan fiskarna och för att förbättra tillämpningen av bestämmelserna. Om fiskarna själva skall kunna spela en nyckelroll i förvaltningen av fiskeresurserna med tanke på framtida generationer, behöver de bättre utbildning för att i större utsträckning förstå vikten av att man vidtar omfattande åtgärder för att bevara fiskbestånden.

O. Fångsterna varierar under året och/eller mellan olika geografiska områden. Det är i vanliga fall mycket lättare att övervaka när och var fiskefartygen fiskar än att kontrollera hur och vad de fiskar. Det verkar därför som om tillfälliga, säsongsbetingade eller permanenta fångstförbud skulle kunna utnyttjas oftare, i synnerhet för att undvika onödig fångst av ungfisk.

P. I artikel 16 i gällande förordning (EG) nr 894/97 om tekniska åtgärder och i artikel 45 i den nya förordningen (EG) nr 850/98 ges varje medlemsstat möjlighet att under strikta villkor vidta åtgärder för bevarande av bestånden inom vattenområden under deras jurisdiktion. Av praktiska skäl och med hänsyn till de förfaranden som tillämpas kan endast de enskilda länderna reagera tillräckligt snabbt på upptäckter av större bestånd av ungfisk i deras vatten för att vidta åtgärder, och borde därför uppmanas att göra så.

Q. Av olika orsaker kommer bifångster även i fortsättningen att vara betydelsefulla även om åtgärder för att minska dem visar sig ge resultat. Det har blivit allt mindre acceptabelt att slösa med resurser genom att kasta fisk överbord. Detta har sporrat ett antal nordatlantiska länder till ytterligare insatser mot sådant förfarande. Det norska förbudet mot kassering som omfattar elva arter är i detta sammanhang det bästa exemplet.

R. Eftersom det verkligen är svårt att garantera att förbud mot kassering av fångst efterlevs, finns det ett stort behov av att komplettera sådana förbud med effektiva åtgärder för att säkerställa att skyldigheten att hålla kvar ombord och landa hela fångsten, inklusive för små fiskar, inte utnyttjas till att dölja att sådan fisk avsiktligt fångats i vinstsyfte.

1. Parlamentet anser att åtgärder måste vidtas för att återupprätta och öka nedgående fiskbestånd för att den europeiska fiskeverksamheten på medellång och lång sikt skall kunna fortsätta som en livskraftig industri även under nästa århundrade,

2. påpekar att mängden kasserad fisk för närvarande är oacceptabel och att den endast kan minskas med hjälp av lämpliga tekniska åtgärder och ökade kontrollåtgärder,

3. rekommenderar att forskning utförs på europeisk nivå i syfte att fastställa vilka arter som främst riskerar att kastas överbord; fiskbeteende bör även studeras i syfte att utveckla maximalt selektiva fiskeredskap,

4. yrkar på att bestånd av vissa arter måste skyddas med hjälp av lämplig förvaltning och reglering av havsresurserna och även vid behov genom att införa en skyldighet att ändra bestämmelserna för fiskevatten där 15 procent av vilken enskild fångst som helst utgörs av för små fiskar; en sådan situation skulle kunna leda till tillfälligt fiskeförbud i fiskevattnet i fråga,

5. välkomnar Europeiska unionens förbud mot drivgarn som en åtgärd som avsevärt kommer att bidra till en minskning av omåttliga bifångster, men beklagar att Europeiska unionen inte har gjort en bedömning för att fastställa ett selektivitetskrav för fiskeredskapen i syfte att förbjuda sådana redskap som ger upphov till omåttliga bifångster,

6. rekommenderar Europeiska unionen att fortsätta att förbättra tekniska åtgärder för att minska fångst av för små fiskar och ungfisk, och i synnerhet att i större utsläckning införa kvadratiska maskor i lyftena, så att mindre fiskar kan ta sig ut, samt andra selektiva redskap,

7. uppmanar med kraft kommissionen att, inom ramen för ovannämnda åtgärder, undersöka huruvida förbud mot kassering av vissa arter borde införas, såsom i Norge, och att som ett pilotprojekt förbjuda kassering av en eller två arter,

8. anser att man för att undvika att vissa fiskarter kastas överbord skulle kunna tillämpa kvoterna flexibelt så att fiskare skulle erhålla ett marknadspris för upp till 10 procent överkvotsfisk av god kvalitet; denna överkvot skulle dras av från följande års kvot, förutsatt att inget avsiktligt överfiske förekommit; anser att man omedelbart borde börja tillämpa fleråriga totala tillåtna fångstmängder på ett flertal arter, något som redan beaktas i gemenskapens fiskelagstiftning,

9. rekommenderar att landad fisk som inte kan saluföras som livsmedel i så stor utsträckning som möjligt används för produktion av fiskmjöl och fiskleverolja, vilket skulle minska beroendet av industriellt fiske - ett fiske som i sig självt är en bidragande orsak till att bestånden av fisk för mänsklig konsumtion minskat,

10. rekommenderar att vissa fiskarter endast landas i sådana hamnar som förfogar över tillräckliga inspektionsmöjligheter för att mängden överkvotsfisk som når ut på marknaderna skall kunna minskas,

11. uppmanar med kraft kommissionen att framhålla för medlemsstaternas regeringar deras ansvar för att garantera att effektiva inspektioner ombord och hamnkontroller utförs i syfte att tillämpa åtgärder för bevarande, samt deras ansvar för att stadga om lämpliga straffpåföljder för överträdelser,

12. uppmanar med kraft medlemsstaterna att förbinda sig till att införa fiskeförbud inom deras vattenområden eller jurisdiktion när det i syfte att bevara bestånden finns klara skäl att göra så, samt att avhålla sig ifrån att missbruka denna rätt att införa förbud,

13. efterlyser stöd för forskning i möjligheterna att utöka vattenbruksverksamhet som en ytterligare åtgärd för att minska trycket på de mest saluförda och riskutsatta arterna, och även som en alternativ källa till arbetstillfällen i fiskarsamhällen,

14. yrkar på bättre utbildning för fiskare, och i synnerhet utbildning i behovet av att bevara resurserna och orsakerna bakom olika åtgärder för bevarande, som ett sätt att maximera deras deltagande i och förståelse för sådana åtgärder,

15. yrkar på bättre stödåtgärder genom strukturfonderna och särskilda anslag som rättvist skall fördelas till alla kustområden för att minska beroendet av fiske i områden där fisket utgör en viktig inkomstkälla så gott som den enda inkomstkällan samt för att hjälpa enskilda fiskare och fiskeföretag att investera i nödvändig utrustning och anpassa sig till ytterligare begränsningar av fisket när så krävs,

16. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen.