–Studien Evaluation and review of Directive 2002/58 on privacy and the electronic communication sector (SMART 2016/0080).

–Studien ePrivacy Directive: assessment of transposition, effectiveness and compatibility with proposed Data Protection Regulation (SMART 2013/007116).

(13)Utvecklingen av snabb och effektiv trådlös teknik har bidragit till att ge allmänheten en ökad internettillgång via trådlösa nät som är tillgängliga för alla i offentliga och halvoffentliga utrymmen, såsom surfzoner på olika platser i städer, varuhus, köpcentrum och sjukhus. I den mån som dessa kommunikationsnät tillhandahålls åt en odefinierad grupp slutanvändare bör konfidentialiteten skyddas för de meddelanden som överförs via sådana nät. Det faktum att trådlösa elektroniska kommunikationstjänster kan vara sidotjänster till andra tjänster bör inte hindra att konfidentialiteten säkerställs för kommunikationsdata eller att denna förordning tillämpas. Därför bör denna förordning tillämpas på data från elektronisk kommunikation som använder elektroniska kommunikationstjänster och offentliga kommunikationsnät. Däremot bör denna förordning inte tillämpas på slutna grupper av slutanvändare, som företagsnät, där åtkomsten begränsas till företagsmedlemmar.

(12)Det har blivit allt vanligare med uppkopplade enheter och maskiner som kommunicerar med varandra via elektroniska kommunikationsnät (sakernas internet). Kommunikation från maskin till maskin sker genom överföring av signaler via ett nät och utgör därmed vanligtvis en elektronisk kommunikationstjänst. För att säkerställa ett fullständigt skydd av rätten till personlig integritet och kommunikationens konfidentialitet, och för att främja ett säkert sakernas internet som inger förtroende på den digitala inre marknaden, bör det klargöras att denna förordning bör tillämpas på överföring av kommunikation från maskin till maskin. Därför bör principen om konfidentialitet enligt denna förordning även tillämpas på överföringen av kommunikation från maskin till maskin. Särskilda skyddsåtgärder skulle också kunna antas enligt sektorslagstiftning, som direktiv 2014/53/EU.

(14)Data från elektronisk kommunikation bör definieras på ett tillräckligt brett och teknikneutralt sätt, så att begreppet omfattar all information om det innehåll som överförs eller utbyts (elektroniskt kommunikationsinnehåll) och information om slutanvändare av elektroniska kommunikationstjänster som behandlas i syfte att överföra, distribuera eller möjliggöra utbyte av elektroniskt kommunikationsinnehåll. Detta innefattar data för att spåra och identifiera meddelandets källa och adressat samt geografisk lokalisering, datum, varaktighet och typ av kommunikation. Oavsett om sådana signaler och tillhörande data överförs via tråd, radio, optiska eller andra elektromagnetiska system, inklusive satellitnät, kabelnät, fasta (kretskopplade och paketväxlade, inklusive internet) och mobila markbundna nät eller elkabelsystem, bör data förbundna med sådana signaler anses som metadata från elektronisk kommunikation och därför omfattas av bestämmelserna i denna förordning. Metadata från elektronisk kommunikation kan innefatta sådan information som ingår i abonnemanget på tjänsten när denna information behandlas i syfte att överföra, distribuera eller utbyta innehåll från elektronisk kommunikation.

(15)Data från elektronisk kommunikation bör behandlas som konfidentiella. Det betyder att varje ingrepp avseende överföring av data från elektronisk kommunikation, oavsett om det sker direkt genom mänsklig inblandning eller via automatiserad maskinell behandling, utan samtycke från samtliga kommunicerande parter bör vara förbjuden. Förbudet mot uppfångande av kommunikationsdata bör tillämpas under överföringen av data, dvs. fram till den avsedda adressatens mottagande av innehållet i den elektroniska kommunikationen. Uppfångande av data från elektronisk kommunikation kan t.ex. ske när någon annan än de kommunicerande parterna lyssnar på samtal eller läser, skannar eller lagrar innehållet i elektronisk kommunikation eller tillhörande metadata för andra syften än utbyte av kommunikation. Uppfångande kan även ske när tredje part övervakar besökta webbplatser och tidpunkterna för besök och interaktion med andra etc. utan den berörda slutanvändarens samtycke. I takt med att tekniken utvecklats har antalet tekniska metoder för uppfångande också ökat. Det kan handla om allt ifrån installation av utrustning som samlar in data från terminalutrustning i utvalda områden, som utrustning för Imsi-spårning (International Mobile Subscriber Identity), till program och tekniker för t.ex. upprepad övervakning av surfvanor för att skapa slutanvändarprofiler. Andra exempel på uppfångande är när man fångar upp nyttolastdata eller innehållsdata från okrypterade trådlösa nät och routrar, inklusive surfvanor, utan slutanvändarens samtycke.

(16)Förbudet mot lagring av kommunikation är inte avsett att hindra någon automatisk, mellanliggande och tillfällig lagring av denna information i den mån som lagringen endast sker i syftet att utföra överföringen i det elektroniska kommunikationsnätet. Det bör inte heller hindra behandling av data från elektronisk kommunikation för att säkerställa de elektroniska kommunikationstjänsternas säkerhet och kontinuitet, inklusive kontroll av säkerhetshot, såsom förekomst av sabotageprogram, eller behandling av metadata för att uppfylla de nödvändiga tjänstekvalitetskraven, som t.ex. latens och variation i fördröjningen.

(17)Behandling av data från elektronisk kommunikation kan vara till nytta för företag, konsumenter och samhället som helhet. Jämfört med direktiv 2002/58/EG breddar denna förordning möjligheterna för leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster att behandla metadata från elektronisk kommunikation baserat på slutanvändarnas samtycke. Slutanvändarna lägger dock stor vikt på konfidentialiteten för sin kommunikation, vilket även inkluderar deras onlineaktiviteter, och på att de vill ha kontroll över hur deras data från elektronisk kommunikation används för andra syften än överföring av kommunikationen. Därför bör denna förordning ålägga leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster att erhålla användarnas samtycke till behandling av metadata från elektronisk kommunikation, vilket bör innefatta data om enhetens lokalisering som genereras för beviljande och bibehållande av åtkomst och uppkoppling till tjänsten. Lokaliseringsdata som genereras i andra sammanhang än tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster bör inte anses som metadata. Några exempel på kommersiell användning av metadata från elektronisk kommunikation hos leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster är tillhandahållande av värmekartor, en grafisk återgivning av data med hjälp av färger för att visa var det finns människor. För att visa trafikrörelser i vissa riktningar under en viss tidsperiod behövs en identifikator för att länka individers positioner i vissa tidsintervall. Denna identifikator skulle saknas om anonyma data användes och sådana rörelser skulle inte kunna visas. Sådan användning av metadata från elektronisk kommunikation skulle t.ex. kunna hjälpa offentliga organ och kollektivtrafikoperatörer att fastställa var ny infrastruktur ska utvecklas, baserat på den befintliga strukturens användning och belastning. Om en typ av behandling av metadata från elektronisk kommunikation, i synnerhet när ny teknik används och med beaktande av behandlingens art, omfattning, sammanhang och syfte, sannolikt kan medföra en hög risk för fysiska personers rättigheter och friheter bör man före behandlingen genomföra en konsekvensanalys avseende dataskydd och, allt efter omständigheterna, ett samråd med tillsynsmyndigheten, i enlighet med artiklarna 35 och 36 i förordning (EU) 2016/679.

(18)Slutanvändare kan ge sitt samtycke till att deras metadata behandlas, för att få tillgång till särskilda tjänster såsom skyddstjänster mot bedrägerier (genom analys av användningsdata, lokalisering och kundkonto i realtid). I den digitala ekonomin tillhandahålls ofta tjänster i utbyte mot annat än pengar, som t.ex. genom att slutanvändarna exponeras för reklam. För denna förordnings syften bör en slutanvändares samtycke, oavsett om det rör sig om en fysisk person eller en juridisk person, ha samma betydelse och omfattas av samma villkor som samtycke av den registrerade enligt förordning (EU) 2016/679. Grundläggande bredbandstillgång och röstkommunikationstjänster ska anses som grundläggande tjänster för att individer ska kunna kommunicera och delta till gagn för den digitala ekonomin. Ett samtycke till behandling av data från användning av internet eller röstkommunikation kommer inte att vara giltigt om den registrerade inte har något verkligt eller fritt val, eller inte kan vägra eller dra tillbaka sitt samtycke utan negativa konsekvenser.

(19)Innehållet i elektronisk kommunikation berör den grundläggande rätten till respekt för privatliv och familjeliv, bostad och kommunikationer som skyddas enligt artikel 7 i stadgan. Ingrepp som avser innehållet i elektronisk kommunikation bör endast tillåtas under mycket tydligt definierade villkor och för särskilda syften, och bör omfattas av lämpliga skyddsmekanismer mot missbruk. Denna förordning ger leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster möjlighet att behandla data från elektronisk kommunikation, med informerat samtycke från alla berörda slutanvändare. Leverantörer kan t.ex. erbjuda tjänster som innebär att man skannar e-postmeddelanden för att avlägsna visst på förhand definierat material. Med tanke på hur känsligt innehållet i kommunikation är omfattar denna förordning en presumtion att behandlingen av sådana innehållsdata kommer att medföra höga risker för fysiska personers rättigheter och friheter. Vid behandlingen av sådana typer av data bör leverantören av den elektroniska kommunikationstjänsten alltid samråda med tillsynsmyndigheten före behandlingen. Sådana samråd bör ske i enlighet med artikel 36.2 och 36.3 i förordning (EU) 2016/679. Presumtionen omfattar inte behandling av innehållsdata för tillhandahållandet av en tjänst som begärs av en slutanvändare om slutanvändaren har samtyckt till sådan behandling och behandlingen utförs för de syften och med den varaktighet som är strikt nödvändiga och proportionella för sådana tjänster. Efter att innehållet i elektronisk kommunikation sänts av slutanvändaren och mottagits av den avsedda slutanvändaren (en eller flera) får den registreras eller lagras av slutanvändaren, slutanvändarna eller en tredje part som de anförtrott uppgiften att registrera eller lagra sådana data. Varje behandling av sådana data bör vara förenlig med förordning (EU) 2016/679.

(20)Terminalutrustning för slutanvändare av elektroniska kommunikationsnät och all information om användningen av sådan terminalutrustning, oavsett om informationen lagras eller utsänds av sådan utrustning, begärs från den eller behandlas så att utrustningen kan uppkopplas till en annan enhet eller nätutrustning, tillhör slutanvändarnas privata sfär som kräver skydd enligt Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och

den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. I och med att sådan utrustning innehåller eller behandlar information som kan röja uppgifter om en persons känslomässiga, politiska och sociala komplexitet, inklusive innehållet i meddelanden, bilder, lokaliseringsuppgifter för personer genom åtkomst till anordningens GPS-funktioner, kontaktlistor och annan information som redan finns lagrad i enheten, bör informationen i sådana enheter omfattas av ett utökat integritetsskydd. S.k. spionprogram, pixeltaggar, gömda identifikatorer, kartläggningskakor och andra liknande oönskade kartläggningsverktyg kan gå in i slutanvändarens terminalutrustning utan dennes vetskap för att få tillgång till information, lagra gömd information eller kartlägga aktiviteter. Information om slutanvändarens enhet kan också samlas in på distans för identifiering och kartläggning, med användning av sådan teknik som s.k. device fingerprinting (signaturinsamling), ofta utan att slutanvändaren vet om det, vilket kan inkräkta allvarligt på slutanvändarnas personliga integritet. Teknik för upprepad övervakning av slutanvändarnas handlingar, t.ex. genom kartläggning av deras onlineaktivitet eller lokaliseringen för deras terminalutrustning, eller teknik som underminerar driften av slutanvändarnas terminalutrustning, utgör ett allvarligt hot mot slutanvändarnas personliga integritet. Därför bör sådana ingrepp som avser slutanvändarens terminalutrustning endast tillåtas med slutanvändarens samtycke och för specifika och öppet redovisade syften.

(21)Undantagen från skyldigheten att erhålla samtycke till att använda behandlings- och lagringskapacitet hos terminalutrustning eller till att få tillgång till information som lagras i terminalutrustningen bör begränsas till situationer som medför inget eller endast minimalt intrång i den personliga integriteten. Samtycke bör t.ex. inte krävas för att tillåta sådan teknisk lagring eller åtkomst som är strikt nödvändig och proportionell för det legitima syftet att möjliggöra användningen av en viss tjänst som uttryckligen begärs av slutanvändaren. Detta kan innefatta lagring av kakor för tidsrymden av en enda upprättad session på en webbplats för att hålla reda på slutanvändarens inmatade uppgifter vid ifyllandet av onlineformulär med flera sidor. Kakor kan också vara ett legitimt och användbart verktyg för att t.ex. mäta webbtrafik till en webbplats. Informationssamhällesleverantörer som gör konfigurationskontroller för att tillhandahålla en tjänst i enlighet med slutanvändarens inställningar och enbart loggning av det faktum att slutanvändarens enhet inte lyckas ta emot innehåll som begärs av slutanvändaren bör inte utgöra åtkomst till en sådan enhet eller användning av enhetens behandlingskapacitet.

(22)De metoder som används för att tillhandahålla information och erhålla slutanvändarens samtycke bör vara så användarvänliga som möjligt. Den allmänna användningen av kartläggningskakor och annan kartläggningsteknik innebär att slutanvändarna allt oftare uppmanas att ge sitt samtycke till att sådana kartläggningskakor lagras i deras terminalutrustning. Därmed översvämmas slutanvändarna av uppmaningar att lämna samtycke. Användning av tekniska metoder för att lämna samtycke, t.ex. genom öppet redovisade och användarvänliga inställningar, skulle kunna lösa detta problem. Därför bör denna förordning omfatta en möjlighet att uttrycka samtycke genom användning av lämpliga inställningar i en webbläsare eller annan tillämpning. De val som slutanvändarna gör då de lägger in sekretessinställningarna för en webbläsare eller andra tillämpningar bör vara bindande för, och verkställningsbara gentemot, alla tredje parter. Webbläsare är en typ av programvara som gör det möjligt att hämta och lägga ut information på internet. Andra typer av tillämpningar, t.ex. sådana som tillåter uppringning och meddelandetjänster eller som tillhandahåller färdanvisningar, har också samma funktioner. Webbläsare fungerar som förbindelselänkar för det som sker mellan slutanvändaren och webbplatsen. Ur detta perspektiv har webbläsarna en privilegierad position när det gäller möjligheten att inta en aktiv roll för att hjälpa slutanvändaren att kontrollera flödet av information till och från terminalutrustningen. Webbläsare kan användas som grindvakter och därigenom hjälpa slutanvändarna att hindra åtkomst till eller lagring av information från deras terminalutrustning (t.ex. smarttelefon, datorplatta eller dator).

(23)Principerna för inbyggt dataskydd och dataskydd som standard kodifierades genom artikel 25 i förordning (EU) 2016/679. I dag är de förvalda inställningarna i de flesta moderna webbläsare att ”godta alla kakor” Därför bör leverantörer av mjukvara som gör det möjligt att hämta och lägga ut information på internet vara skyldiga att konfigurera programvaran så att den omfattar alternativet att hindra tredje parter från att lagra information i terminalutrustningen. Detta uttrycks ofta som ”avvisa tredjepartskakor”. Slutanvändarna bör erbjudas ett antal sekretessinställningsalternativ, från högre (t.ex. ”godta aldrig kakor”) till lägre nivå (t.ex. ”godta alltid kakor”) och mellannivå (t.ex. ”avvisa tredjepartskakor” eller ”godta endast förstapartskakor”). Sådana sekretessinställningar bör presenteras på ett väl synligt och begripligt sätt.

(24)För att webbläsare ska kunna erhålla slutanvändarnas samtycke enligt förordning (EU) 2016/679 till t.ex. lagring av tredjeparts kartläggningskakor bör de bl.a. kräva en entydig bekräftande handling från slutanvändaren av terminalutrustningen som utrycker att denna ger ett frivilligt, specifikt, informerat och otvetydigt medgivande till lagring av och åtkomst till sådana kakor i och från terminalutrustningen. Sådana handlingar kan anses vara jakande t.ex. om slutanvändaren aktivt måste välja ”godta tredjepartskakor” för att bekräfta sitt samtycke och ges den information som behövs för att kunna göra valet. Därför är det nödvändigt att föreskriva att leverantörer av programvara som ger tillgång till internet i samband med installationen ska informera slutanvändarna om möjligheten att välja mellan de alternativa sekretessinställningarna och be dem att göra ett val. Den information som lämnas bör inte avskräcka slutanvändare från att välja högre sekretessinställningar och den bör innehålla relevant information om riskerna med att tillåta att tredjepartskakor lagras i datorn, inklusive sammanställningen av arkiverade uppgifter om personers webbläsarhistorik under längre tid och användningen av sådana uppgifter för individanpassad reklam. Webbläsare uppmuntras att tillhandahålla enkla sätt för slutanvändare att när som helst ändra sekretessinställningarna och att låta användaren göra undantag för eller ”vitlista” vissa webbplatser eller ange för vilka webbplatser som (tredje)partskakor alltid eller aldrig tillåts.

(25)För åtkomst till elektroniska kommunikationsnät krävs det regelbunden sändning av vissa datapaket för att hitta eller upprätthålla en anslutning till nätet eller till andra enheter på nätet. Enheterna måste också ha tilldelats en unik adress för att kunna identifieras i det aktuella nätet. Standarderna för trådlös och mobil telefoni omfattar också sändning av aktiva signaler som innehåller identifikatorer som t.ex. en MAC-adress, IMEI (International Mobile Station Equipment Identity) och IMSI. En enda trådlös basstation (dvs. en sändare och mottagare), såsom en trådlös accesspunkt, har en specifik räckvidd inom vilken sådan information kan fångas upp. Det har kommit nya tjänsteleverantörer som erbjuder kartläggningstjänster baserade på skanning av utrustningsrelaterad information med många olika funktioner, inklusive personräkning, där man tillhandahåller data om antalet personer som står i kö, fastställer antalet personer i ett visst område etc. Denna information får användas för mer inkräktande syften, som att sända kommersiella meddelanden med individanpassade erbjudanden till slutanvändare, t.ex. när de går in i affärer. Vissa av dessa funktioner medför inte några höga risker för den personliga integriteten, men andra gör det, t.ex. sådana som kartlägger individer över tid, inklusive upprepade besök på specificerade platser. Leverantörer som använder sådana metoder bör visa tydliga meddelanden på kanten av täckningsområdet som innan slutanvändarna går in på det definierade området informerar dem om att tekniken används inom ett visst område, om syftet med kartläggningen, om den person som är ansvarig för det och om förekomsten av eventuella åtgärder som terminalutrustningens slutanvändare kan vidta för att minimera eller stoppa insamlingen. Ytterligare information bör tillhandahållas när personuppgifter samlas in i enlighet med artikel 13 i förordning (EU) 2016/679.

(26)När behandling av data från elektronisk kommunikation, som utförs av leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster, omfattas av denna förordning, bör förordningen omfatta en möjlighet för unionen eller medlemsstaterna att, under särskilda villkor, i lag begränsa vissa skyldigheter och rättigheter, om en sådan begränsning utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle för att skydda särskilda allmänna intressen, inklusive nationell säkerhet, försvar och allmän säkerhet samt för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, vilket innefattar skydd mot och förebyggande av hot mot allmän säkerhet och andra viktiga mål i unionens eller en medlemsstats allmänintresse, i synnerhet när det gäller ett viktigt ekonomiskt eller finansiellt intresse för unionen eller en medlemsstat, eller en övervakning, inspektion eller regleringsfunktion som är knuten till myndighetsutövning avseende sådana intressen. Därför bör denna förordning inte påverka medlemsstaternas möjlighet att på lagligt sätt uppfånga elektronisk kommunikation eller att vidta andra

åtgärder, om det är nödvändigt och proportionellt för något av dessa ändamål och sker i enlighet med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i den tolkning dessa fått i rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster bör ha lämpliga förfaranden som främjar legitima krav från behöriga myndigheter, vilka även beaktar den utsedda företrädarens roll enligt artikel 3.3 när så är relevant.

(27)När det gäller nummerpresentation är det nödvändigt att skydda den uppringande partens rätt att förhindra identifiering av det nummer från vilket samtalet görs och den uppringda partens rätt att avvisa samtal från oidentifierade nummer. Det ligger i vissa slutanvändares intresse, i synnerhet hjälplinjer och liknande organisationer, att garantera de uppringandes anonymitet. När det gäller nummerpresentation är det nödvändigt att skydda den uppringande partens rätt och berättigade intresse av att förhindra identifiering av det nummer från vilket samtalet faktiskt görs.

(28)Det är i särskilda fall berättigat att förhindra att skydd mot nummerpresentation används. Slutanvändarnas rätt till integritet avseende nummerpresentation bör begränsas till när det är nödvändigt för att spåra okynnessamtal och i fråga om nummerpresentation och lokaliseringsuppgifter när det är nödvändigt för att larmtjänster, som eCall, ska kunna utföra sina uppgifter så effektivt som möjligt.

(29)Det finns teknik som gör det möjligt för leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster att begränsa slutanvändarnas mottagande av oönskade samtal på olika sätt, inklusive blockering av tysta samtal och andra bedrägliga samtal och okynnessamtal. Leverantörer av allmänt tillgängliga nummerbaserade interpersonella kommunikationstjänster bör använda denna teknik och avgiftsfritt skydda slutanvändarna mot okynnessamtal. Leverantörerna bör se till att slutanvändarna är medvetna om förekomsten av sådana funktioner, t.ex. genom att publicera detta faktum på sin webbplats.

(30)Allmänt tillgängliga förteckningar över slutanvändare av elektroniska kommunikationstjänster har bred spridning. Allmänt tillgängliga förteckningar avser varje förteckning eller tjänst som innehåller slutanvändarnas uppgifter, som telefonnummer (inklusive mobilnummer) och e-postadress och som även omfattar upplysningstjänster. För en fysisk persons rätt till personlig integritet och skydd av personuppgifter krävs att slutanvändare som är fysiska personer ombeds lämna samtycke innan deras personuppgifter förs in i en förteckning. Juridiska personers legitima intressen kräver att slutanvändare som är juridiska personer har rätt att invända mot att data som rör dem förs in i en förteckning.

(31)Om slutanvändare som är fysiska personer lämnar sitt samtycke till att deras uppgifter förs in i sådana förteckningar bör de på basis av samtycke kunna bestämma vilka kategorier av personuppgifter som ska finnas med i förteckningen (t.ex. namn, e-postadress, hemadress, användarnamn, telefonnummer). Leverantörer av allmänt tillgängliga förteckningar bör också informera slutanvändarna om förteckningens syften och sökfunktioner innan de tar med dem i förteckningen. Slutanvändarna bör genom samtycke kunna bestämma vilka kategorier av personuppgifter som ska kunna användas för sökningar avseende deras kontaktuppgifter. De kategorier av personuppgifter som tas med i förteckningen och de kategorier av personuppgifter som kan användas för sökningar avseende slutanvändarens kontaktuppgifter är inte nödvändigtvis identiska.

(32)I denna förordning avses med direktmarknadsföring varje form av reklam där en fysisk eller juridisk person sänder direktmarknadsföringsmeddelanden direkt till en eller flera identifierade eller identifierbara slutanvändare via elektroniska kommunikationstjänster. Utöver erbjudanden om produkter och tjänster för kommersiella syften bör detta också inkludera meddelanden som sänds av politiska partier som kontaktar fysiska personer via elektroniska kommunikationstjänster för att främja sina partier. Samma sak bör gälla för meddelanden som sänds av andra ideella organisationer för att stödja organisationens syften.

(33)Det bör också finnas mekanismer som skyddar slutanvändarna mot oönskad kommunikation i direktmarknadsföringssyften, som inkräktar på slutanvändarnas privatliv. Graden av olägenhet och intrång i den enskildes personliga integritet anses vara relativt lika oavsett vilken av de många olika typer av tekniker och kanaler som används för denna elektroniska kommunikation och oavsett om det är genom automatiska uppringnings- och kommunikationssystem, tillämpningar för snabbmeddelanden, e-post, sms, mms och Bluetooth etc. Därför är det motivera att kräva att slutanvändarens samtycke erhålls innan kommersiell elektronisk kommunikation i direktmarknadsföringssyfte sänds till slutanvändare, för att effektivt skydda enskilda mot intrång i deras personliga integritet och skydda juridiska personers legitima intressen. Med tanke på den rättsliga förutsebarheten och behovet av att säkerställa att bestämmelserna som skyddar mot icke begärd elektronisk kommunikation förblir framtidssäkrade är det motiverat att fastställa en enda uppsättning bestämmelser som inte varierar beroende på vilken teknik som används för att förmedla dessa icke begärda meddelanden och samtidigt garantera en likvärdig skyddsnivå för alla medborgare i unionen. Det är dock rimligt att tillåta användning av e-postkontaktuppgifter inom ramen för ett befintligt kundförhållande för att erbjuda liknande produkter och tjänster. Sådana möjligheter bör endast gälla för samma företag som har erhållit de elektroniska kontaktuppgifterna i enlighet med förordning (EU) 2016/679.