Yttrande av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om att anpassa livsmedelsföretagens strategier och verksamhet till målen för hållbar utveckling för en hållbar återhämtning efter covid-19

(yttrande på eget initiativ)

(2022/C 152/10)

Föredragande: Andreas THURNER Medföredragande: Peter SCHMIDT

Beslut av EESK:s plenarförsamling 25.3.2021 Rättslig grund Artikel 32.2 i arbetsordningen Yttrande på eget initiativ Ansvarig sektion Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö Antagande av sektionen 25.11.2021 Antagande vid plenarsessionen 9.12.2021 Plenarsession nr 564 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 209/0/02

1. Slutsatser och rekommendationer

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs (EESK) ståndpunkt:

1.1 EESK konstaterar att livsmedelsföretag i hela försörjningskedjan (däribland europeiska jordbrukare och fiskare, kooperativ, jordbruksbaserade livsmedelsföretag, detaljhandlare och grossister samt andra typer av företag) redan anstränger sig för att bli mer hållbara och erbjuda konsumenterna hälsosamma och hållbara produkter i linje med den europeiska gröna given. Det behöver dock göras mer för att målen för hållbar utveckling ska kunna uppnås.

1.2 EESK betonar behovet av en gynnsam ram för innovation för att stödja företagare med adekvata verktyg och lösningar i deras omställning till mer hållbara affärsmetoder. Hindren för innovation måste undanröjas.

1.3 EESK noterar att företagare nuförtiden ofta upplever hållbarhetskrav som komplexa och betungande snarare än som en möjlighet, och rekommenderar därför att man tar fram ett mer lättförståeligt språk, en ”grammatikbok” för hållbarhet (”Grammar of Sustainability”) för att ändra på detta.

1.4 Minskade livsmedelsförluster och minskat matsvinn, hållbar anskaffning, bättre förpacknings- och logistiksystem, cirkulära och resurseffektiva livsmedelskedjor samt bioekonomiska lösningar är effektiva utgångspunkter för ökad hållbarhet.

1.5 EESK betonar konsumentens viktiga roll i detta sammanhang. Informations- och utbildningsåtgärder i kombination med transparent livsmedelsmärkning kommer att stärka konsumenterna i att välja mer hållbara alternativ ( 1 ) . Kommissionen bör även införa åtgärder för att göra hälsosamma och hållbart producerade, bearbetade och distribuerade livsmedel mer ekonomiskt överkomliga.

1.6 EESK välkomnar EU:s uppförandekod för ansvarsfulla affärs- och marknadsföringsmetoder. De flesta involverade parter anser i allmänhet att utarbetandet av den frivilliga koden är en värdefull process som har fört partnerna i livsmedelskedjan närmare varandra. Initiativet utgör en utgångspunkt och bör fortsätta att fungera som en samarbetsplattform för ansvarsfulla affärs- och marknadsföringsmetoder. Framför allt vill EESK — betona begränsningarna med en frivillig strategi, och efterlyser regleringar och lagstiftning för att säkerställa en snabb omställning till hållbarhet, — rekommendera att uppförandekoden förstärks när det gäller den sociala dimensionen, kollektivförhandlingar och socialt skydd; arbetsmarknadens parter måste involveras, — betona behovet av en sund översynsprocess för genomförandet av uppförandekoden i praktiken och behovet av att övervaka huruvida de enskilda åtagandena och löftena när det gäller målsättningarna uppfylls, eftersom erfarenheterna visar att endast sådant som kan mätas och övervakas blir gjort; större involvering av det civila samhället och social dialog kommer på det stora hela att vara avgörande för framgången, — notera att det hittills huvudsakligen är större och multinationella företag som har anslutit sig till uppförandekoden, och vi betonar behovet av en gynnsam miljö, särskilt för små och medelstora företag, för att stödja och underlätta ett starkare engagemang när det gäller agendan för målen för hållbar utveckling; medan större företag ofta har sina egna hållbarhetsavdelningar tycks små och medelstora företag ofta ha begränsade resurser och begränsad kapacitet att integrera hållbarhet i sina företag.

1.7 EESK betonar betydelsen av att medlemsstaterna snabbt genomför EU-direktivet om otillbörliga handelsmetoder och andra politiska stödåtgärder för att främja mer hållbara och resilienta livsmedelssystem ( 2 )

1.8 EESK välkomnar kommissionens initiativ för att ta fram en ramlagstiftning för ett hållbart livsmedelssystem i EU och integrera hållbarhetsfrågor i all politik som rör livsmedel ( 3 ) . Det finns ett tydligt behov av reglering och en viss nivå av standardisering och harmonisering för att säkerställa trovärdighet och lika villkor.

1.9 EESK upprepar sin begäran till kommissionen att säkerställa politisk samstämmighet mellan olika politikområden (bland annat klimat, miljö, handel och konkurrens) ( 4 ) . Detta skulle underlätta för livsmedelsföretagare att fatta hållbara affärsbeslut. Den rättsliga ramen bör skapa verkligt lika villkor.

1.10 EESK upprepar sin rekommendation att undersöka alternativet med ett europeiskt livsmedelspolitiskt råd med flera parter och på flera nivåer som bland annat skulle kunna underlätta det civila samhällets engagemang i övervakningen av uppförandekoden.

1.11 EESK påpekar att hållbarhet grundar sig på tre huvudpelare: en ekonomisk, en miljömässig och en social. På grund av de olika ramvillkoren måste det noteras att en universallösning inte kommer att fungera. En ramlagstiftning bör därför möjliggöra och underlätta skräddarsydda lösningar, t.ex. genom självbedömnings- och riktmärkningsmekanismer.

1.12 EESK rekommenderar en lättförståelig ram som grundar sig på regler, riktlinjer och incitament. Lagstiftningen om hållbar finansiering (taxonomi), som för närvarande håller på att utarbetas, får inte bli alltför komplex.

2. Inledning

2.1 Från jord till bord-strategin ( 5 ) står i centrum för den europeiska gröna given. I strategin behandlas frågan om hållbara livsmedelssystem på ett övergripande sätt, och hänsyn tas till de komplexa sambanden mellan friska människor, sunda samhällen och en frisk planet. Strategin är också ett centralt inslag i kommissionens agenda för att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. EESK har sedan flera år gått i bräschen för att främja en heltäckande livsmedelspolitik för EU. Kommittén var den första EU-institutionen som efterfrågade en helhetsstrategi ( 6 ) , vilket banade väg för från jord till bord-strategin.

2.2 I från jord till bord-strategin noteras det att livsmedelsförädlingsföretag, cateringföretag och återförsäljare påverkar hur marknaden ser ut och vilka kostval konsumenterna gör, genom de typer av livsmedel som de producerar, valet av leverantörer och av metoder för tillverkning, förpackning, transport och försäljning. För att främja detta har kommissionen tagit fram en EU-uppförandekod för ansvarsfulla affärs- och marknadsföringsmetoder ( 7 ) , åtföljd av en övervakningsram, som lanserades den 5 juli 2021.

2.3 På internationell nivå är det FN:s toppmöte om livsmedelssystem ( 8 ) , som sammankallades av FN:s generalsekreterare i september 2021, som anger tonen med avseende på betydelsen av hållbara livsmedelssystem framöver. Man vill sjösätta nya djärva åtgärder för att förändra hur världen producerar och konsumerar livsmedel.

2.4 Livsmedelsföretagen kan bidra avsevärt till mer hållbara, rättvisa och säkra livsmedelssystem genom att verka i linje med målen för hållbar utveckling och Parisavtalet om klimatförändringar. Många ledande livsmedelsföretag har redan tagit betydande steg i denna riktning, men mycket mer måste göras. De förändringar som måste göras är komplexa och kommer att kräva gemensamma, holistiska, samverkande och samarbetsinriktade långsiktiga strategier som involverar alla aktörer i livsmedelskedjan samt närliggande sektorer.

2.5 Europeiska fiske- och jordbruksföretag och europeiska jordbruksbaserade livsmedelsföretag anstränger sig redan för att bli mer hållbara och erbjuda konsumenterna produkter som bidrar till hälsosamma och hållbara kostvanor i linje med den europeiska gröna given. Denna omställning kräver investeringar och, i vissa fall, tid för att ge resultat. Så snart målen har fastställts bör företagen ges flexibilitet att utveckla sitt bidrag till uppnåendet av dessa mål, utan att ifrågasätta målen. Den nödvändiga gröna omställningen måste dessutom gå att förena med det ekonomiska läge som EU-medborgarna befinner sig i, särskilt i efterdyningarna av covid-19-krisen.

2.6 I en nyligen offentliggjord rapport från det gemensamma forskningscentrumet ( 9 ) , liksom i andra nyligen genomförda studier, dras slutsatsen att genomförandet av målen i från jord till bord-strategin skulle få betydande konsekvenser för jordbruksproduktionen i EU. Detta pekar på behovet av robusta, vetenskapliga förhandsbedömningar av konsekvenserna, där hållbarhetens ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter inbegrips som en del i alla lagstiftningsförslag inom ramen för från jord till bord-strategin. En adekvat gynnsam ram (som bland annat omfattar tillgång till finansiering, innovation och digitalisering) kommer att vara avgörande för att stödja jordbrukare så att målen i från jord till bord-strategin kan uppnås.

3. Viktiga åtgärdsområden

3.1 Främja innovation och enklare tillgång till innovation för små och medelstora företag

3.1.1 FoI kan vara användbart för att få till stånd en mer hållbar användning av insatsvaror och råvaror (t.ex. genom precisionsjordbruk och nya avelstekniker samt bättre användning av agroekologiska metoder), för mer hållbara interna processer (t.ex. användning av hållbar energi inom produktion, bearbetning eller tillhandahållande av livsmedel) och för att minska de yttre faktorerna (t.ex. genom hållbara förpackningar). Innovation behövs inte bara på miljöområdet, utan också när det gäller sociala aspekter (hälsa, kön, barn- och tvångsarbete, hälsa och säkerhet på arbetet, föreningsfrihet och kollektiva förhandlingar, skäliga löner och inkomster som går att leva på). Den behövs också för att skapa rimlig avkastning inom rimlig tid ( 10 )

3.1.2 Förutom teknisk innovation är också organisatorisk och social innovation avgörande för mer hållbara företag (förändring av organisationsstrukturer och interna processer genom att bland annat ägna mer uppmärksamhet åt antidiskriminerings- och jämställdhetspolicyer) och för att skapa nya relationer med berörda parter (till exempel dra nytta av digital marknadsföring). För att främja sådan innovation är digitalisering och tillväxt inom den interna organisationskulturen avgörande. Hållbarheten behöver även integreras i de organisatoriska och styrningsmässiga processerna.

3.1.3 Livsmedelsföretag är ofta små och uppsplittrade samt saknar horisontell och vertikal integrering. Det är därför svårt för dem att få tillgång till innovationsekosystemet. Offentliga investeringar i vatteninfrastruktur samt logistisk och digital infrastruktur jämte mer forsknings- och utvecklingsresurser behövs för att möjliggöra denna tillgång och ge företag – även små och medelstora – möjlighet att fullt ut dra nytta av sina innovationsmöjligheter.

3.1.4 Nya mekanismer för att underlätta relationen mellan företag och innovationscentrum samt för att främja gemensamt skapande (t.ex. levande laboratorier och demonstrationsverksamhet) är dessutom mycket viktiga, tillsammans med nya professionella aktörer som fungerar som en förbindelselänk mellan företag och forsknings- och innovationscentrum (såsom innovationsförmedlare). En stark korrelation mellan nationella planer för återhämtning och resiliens, de europeiska struktur- och investeringsfondernas indikatorer och indikatorerna för målen för hållbar utveckling är avgörande för att främja sådana investeringar och bör också prioriteras i framtiden.

3.1.5 Partnerskap mellan den privata sektorn, institutioner, den akademiska världen och innovationscentrum, ett mer utbrett gemensamt skapande och större fokus hos finansinstituten kan leda till givande innovationsekosystem. Sådana partnerskap kan även vara användbara för att främja platsbaserad innovation, som är särskilt lovande inom livsmedelssystem, med tanke på den vikt som konsumenterna fäster vid livsmedelsproduktionens och livsmedelsbearbetningens koppling till lokala sammanhang och lokal kultur. Innovativa, framgångsrika företag kan vara värdefulla som exempel på nya hållbara lösningar och för att främja spridning av god praxis bland aktörer.

3.2 Främja cirkulära och resurseffektiva livsmedelskedjor och stärka bioekonomin

3.2.1 Optimerade cirkulära och resurseffektiva livsmedelskedjor kommer att spela en viktig roll för omställningen till mer hållbara livsmedelssystem. Det finns många utgångspunkter, till exempel effektiv användning av naturresurser, avfallsbegränsning, återvinningsbara, återanvändbara och komposterbara förpackningar eller undvikande av plast för engångsbruk för att bara nämna några. Den europeiska plattformen för berörda parter inom den cirkulära ekonomin ( 11 ) tillhandahåller ett bra nätverk för inspiration, innovativa idéer och lösningar på området.

3.2.2 En cirkulär bioekonomi är modell som gynnar alla parter ( 12 ) . Tillvaratagandet och återanvändningen av biomassa gör produktionen mer hållbar och kan skapa nya företag och inkomstmöjligheter för jordbrukare, fiskare och hela livsmedelssystemet. Stor uppmärksamhet bör därför ägnas åt hela cykeln för hantering av biomassa (produktion, bearbetning, tillvaratagande och återanvändning, skapande av produktionskedjor för flera olika produkter med koppling till det medicinska området, material, bioraffinaderier och energi, inrättande av en marknad för produkterna). Detta inbegriper många aktörer, inte bara jordbrukare och fiskare, livsmedelsförädlingsföretag och återförsäljare utan även medborgare, lokala myndigheter, skogsbrukare, avfallshanteringsföretag, komposteringsföretag, teknologer, innovatörer och energiföretag.

3.3 Hållbar anskaffning

3.3.1 Ledande livsmedelskedjor bör fortsätta att främja införandet av miljömässigt, socialt och ekonomiskt hållbara metoder hos leverantörer. Här kan det vara användbart med en strategi för tillbörlig aktsamhet. Ledande företag bör vara föregångare och göra ett politiskt åtagande om hållbar anskaffning och integrera det i sina förvaltningssystem ( 13 ) . De bör även bedöma den faktiska och potentiella effekten av sin anskaffningskedja och fastställa relaterade mål. De bör därför införa en metod (inklusive indikatorer, mått och mål) för att mäta resultaten i värdekedjan och säkerställa att den är förenlig med internationella erkända normer. De bör även på ett korrekt sätt informera om planerade mål och uppnådda resultat.

3.3.2 Kommissionen har åtagit sig att främja hållbara livsmedelssystem i Europa och internationellt. Detta kan endast uppnås om lagstiftningsramen sörjer för verkligt lika villkor mellan EU-företag som producerar hållbara livsmedel och företag från tredjeländer, så att en stark, resilient och hållbar produktion är möjlig. Inom EU:s handelspolitik måste det säkerställas att importerade varor uppfyller Europas höga normer när det gäller social och miljömässig hållbarhet. Handelsavtal är avgörande för att säkerställa lika villkor mellan den inre marknaden och importer, värna konkurrenskraften ( 14 ) för producenter av hållbara livsmedel i EU och garantera en skälig inkomst.

3.4 Väl utformade leveranskedjors roll: förbättrade förpacknings- och logistiksystem för att uppnå målen om klimatneutralitet

3.4.1 När det gäller i hög grad globala försörjningskedjor är lokal anskaffning, bland annat genom en mångfald av leverantörer, viktig för att minska livsmedelsvärdekedjornas miljöpåverkan, inte minst när det gäller logistik, och främja lokala ekonomier. Till följd av covid-19-krisen betraktas lokala livsmedel i allt större utsträckning som synonyma med kvalitet och konsumenterna fokuserar allt mer på denna aspekt. Dessutom förefaller en god balans mellan importerade och lokalt producerade livsmedel vara en lämplig strategi för att uppnå robustare och mer resilienta livsmedelssystem.

3.4.2 Hållbara förpackningar som består av biologiskt nedbrytbara och återanvändbara material främjar återvinning bland konsumenterna. Den kemiska industrins nya rön och integreringen av dessa i affärsmetoderna ger upphov till innovativa lösningar på miljöproblem. Grupper av fullständigt biologiskt nedbrytbara och komposterbara bioplaster finns redan och har tagits fram av biomassa från jordbruket, vilket skapar ett helt cirkulärt flöde. Ibland bidrar biologiskt nedbrytbara material även till längre livslängd, vilket medför ett ännu större mervärde.

3.4.3 Minskade indirekta utsläpp från livsmedelskedjan kan även uppnås genom att ställa om till logistikfordon med liten påverkan, skapa effektivare, bättre organiserade och i förekommande fall kortare försörjningskedjor, stärka lokala livsmedelsbutiker, sprida digitaliseringen mer allmänt och förbättra logistikinfrastrukturen.

3.5 Främja utbildning och transparent märkning

3.5.1 Mer ansvarsfull konsumtion och större uppmärksamhet från offentliga myndigheters, företags och konsumenters sida på hållbara och hälsosamma kostvanor, såsom Medelhavskosten, är avgörande för att uppnå mer hållbara livsmedelssystem ( 15 ) . Det handlar också om att bättre förstå de ekologiska förhållandena och livsmedlens ”värde”: konsekvenserna av livsmedelsförluster och matsvinn, de regionala ekonomiska kretsloppens roll, transportlogistik, vikten av strategisk självförsörjning av livsmedel osv.

3.5.2 Utbildningssystemen är avgörande för att främja en sådan förändring ( 16 ) . Livsmedelsföretag kan även spela en viktig roll om de åtar sig att upplysa konsumenter, och särskilt barn, om betydelsen av hållbar livsmedelsproduktion och konsumtion. De måste fortsätta sina insatser för att få till stånd hållbarare och hälsosammare produkter ( 17 ) . De bör även anta uppförandekoder för ansvarsfulla marknadsföringsmetoder. Livsmedelsföretag kan även främja en hälsosam och hållbar livsstil genom sin märkning, och sina marknadsföringskampanjer, sociala medier, företagsmatsalar och policyer för företagskommunikation. Märkningsmetoder bör betona varje produkts bidrag till hälsosamma och hållbara kostvanor. I detta sammanhang skulle ett transparent regelverk för märkning av livsmedelsprodukter hjälpa konsumenterna att fatta välgrundade och mer hållbara köpbeslut.

3.6 Tänka om kring finansieringen

3.6.1 Livsmedelssystemen behöver analyseras av finansinstitut med perspektiv som är i linje med sektorns särdrag. Livsmedelsföretagen kan inte behandlas enligt samma kriterier som andra sektorer, vilket har varit fallet under lång tid, eftersom tillgången till krediter och räntabiliteten inte återspeglar hållbarhetskriterier på lång sikt. Detta är ännu viktigare om vi tar hänsyn till livsmedelsföretagens genomsnittliga storlek och hållbarhetens ökande relevans. För små och medelstora företag är det svårare att få tillgång till finansiering och rapportera om hållbarhetsresultat.

3.6.2 När det gäller hållbara finanser för små och medelstora företag bör det betonas att byråkratiska och komplexa tekniska granskningskriterier för taxonomin skulle kunna utgöra ett hinder för företag – särskilt små och medelstora företag – att slå in på eller fortsätta på vägen mot hållbarhet.

3.7 Inriktning på små företag

3.7.1 Ansvarighetsramar och övervakningsmekanismer lämpar sig vanligtvis väl för stora företag. Detta är också fallet på hållbarhetsområdet.

3.7.2 De europeiska livsmedelssystemen utgörs huvudsakligen av små och medelstora företag. Detta innebär att särskilt stöd behövs för att stödja livsmedelsföretag genom omställningsfasen. Stödet innefattar införande av självbedömningsverktyg, främjande av nätverkande mellan företag, utbildningsprogram om entreprenörskap och hållbarhet, inrättande av praktikgemenskaper, främjande av god praxis, enklare tillgång till innovationsekosystem, skattemässiga och ekonomiska incitament till att växa samt enklare tillgång till marknader och marknadsinformation.

3.7.3 Tillhandahållande av stöd och vägledning, bland annat om it-hårdvara och programvara, kan främja utveckling och konsolidering av små och medelstora företag i leveranskedjan och en bättre integrering av målen för hållbar utveckling i deras strategier.

3.8 Riktmärkning: självbedömning, övervakning, engagemang och dialog

3.8.1 Självbedömningsverktyg är avgörande för anpassningen till Agenda 2030 för alla företag. Sådana verktyg måste stödja företag av alla storlekar utan att straffa de minsta företagen.

3.8.2 För större företag behövs mer övergripande och standardiserade metoder för att möjliggöra jämförelser. För små företag måste särskilt stöd säkerställas. Med tanke på sektorns särskilda omständigheter är en nära dialog med olika aktörer inom livsmedelssystemet (företag, institutioner, investerare, konsumenter och innovatörer) avgörande.

3.9 Allmänhetens engagemang

3.9.1 Med tanke på livsmedlens samhällsroll och deras effekter på miljön och social hållbarhet bör medborgarna rådfrågas vid utformningen av europeisk, nationell och regional politik samt affärsstrategier. Medborgardeltagande är särskilt viktigt på lokal nivå för att närmare koppla livsmedel till livet i städerna och regionerna ( 18 ) . Lokal livsmedelspolitik bidrar också till att uppnå detta eftersom man då kan tillämpa en helhetsstrategi på livsmedel, dra nytta av lokala särdrag och främja initiativ för gemensamt skapande.

3.9.2 Exemplet med LEADER ( 19 ) visar att lokala aktionsgrupper kan bidra på ett effektivt sätt i detta hänseende. Inrättandet av livsmedelspolitiska råd är ett annat exempel som visar att medborgardeltagande leder till mer hållbara lösningar.

4. ”Grammar of Sustainability (20) ” – hitta rätt språk för att prata om hållbarhet i samband med genomförandet av målen för hållbar utveckling inom livsmedelsindustrin

4.1 Konsumenter, allmänheten, tillsynsmyndigheter, investerare, beslutsfattare och det civila samhället uppmanar livsmedelsföretagen att förbättra sina prestationer när det gäller hållbarhet. Hållbarhet utgör även en bra marknadsmöjlighet för företag. Frågan är därför inte om, utan hur, livsmedelsindustrin ska anpassas till Agenda 2030 och Parisavtalet om klimatförändringar.

4.2 Det är dock ännu inte lätt att bedöma prestationerna eftersom det saknas en gemensam övergripande indikator för hållbarhet inom livsmedelssektorn. En lösning passar dessutom inte alla eftersom det finns skillnader mellan delsektorer och storleken på företaget spelar roll när man tillämpar en formell strategi med avseende på hållbarhet. Små företag betraktar därför ofta hållbarhet som en möjlig källa till nya administrativa bördor snarare än som en möjlighet.

4.3 Med tanke på svårigheterna med att hitta precisa metoder för anpassningen till målen för hållbar utveckling tenderar bedömningar för närvarande att fokusera på omfattningen av de processer som genomförs och graden av upplysningar som lämnas snarare än på konkreta resultat. En självbedömning kan i alla fall hjälpa företag att hitta områden där det finns utrymme för förbättringar av såväl deras anpassning till målen för hållbar utveckling som deras planeringssystem. Den hjälper även till att sprida hållbarhetskulturen inom företaget.

4.4 Så snart målen har planerats bör livsmedelsföretagen fastställa enhetliga indikatorer, mått och konkreta hållbarhetsmål som ska uppfyllas på kort och lång sikt, samt fastställa förfaranden för att informera om resultaten. På grund av skillnaderna mellan ansvarighetsramarna är det dock alltjämt svårt att jämföra processerna för fastställande av mål och relaterade mätprocesser.

4.5 När det gäller små och medelstora företag i synnerhet bör självbedömning utföras på ett konstruktivt sätt i syfte att göra människor bekanta med ”Grammar of Sustainability” snarare än att fastställa riktmärken.

4.6 Företagen bör även integrera flexibla hållbarhetsmått och hållbarhetsmål i sina styrnings- och förvaltningssystem. Utan referenser till hållbarhetsmål i budgetcyklerna, nyckelutförandeindikatorer, övervakningsmekanismer och karriärmöjligheter är det mycket svårt att förbättra hållbarhetsprestationerna. Denna typ av integrering är ingen lätt uppgift, särskilt inte för små och medelstora företag. Det är samtidigt en bra möjlighet att se över och stärka dessa system.

4.7 Företag som på ett framgångsrikt sätt tillämpar hållbarhet bör sprida sin goda praxis. Detta hjälper till att visa att det är både möjligt och lönsamt för ett livsmedelsföretag, och särskilt små och medelstora företag, att vara hållbara, och skulle kunna uppmuntra andra företag att följa deras exempel. Samtidigt kan detta ge ett företag mycket synlighet och värdefulla marknadsmöjligheter.

4.8 Initiativet ”Fixing the Business of Food” ( 21 ) från nätverket för lösningar för hållbar utveckling har efter en noggrann analys av de mest spridda globala normerna, ramarna och initiativen för hållbarhet fastställt en ram för analys på grundval av fyra pelare för företags anpassning till målen för hållbar utveckling. De fyra pelarna är följande: — Produkter och strategier som främjar hälsosamma och hållbara kostvanor. — Hållbara affärsverksamheter och interna processer. — Hållbara försörjnings- och värdekedjor. — Företagens medborgaransvar.

4.9 Varje pelare omfattar en rad olika ämnen. Dessa ämnen har hämtats från en återkommande process som involverar forskning om hållbarhetsrapporterna från stora globala livsmedelsföretag, ett flertal interaktioner med stora, medelstora och små företag och sammanslutningar (i form av intervjuer, seminarier och enkäter) samt analys av bästa hållbarhetspraxis.

4.10 Ramen har lett till utformningen av ett självbedömningsverktyg som företag kan använda för att ta reda på vilka områden som kan förbättras.

4.11 Initiativet utgör också grunden för en digital plattform som lyfter fram god praxis. Ramen med fyra pelare innehåller konkreta exempel på mål, delmål, indikatorer och mått som särskilt valts ut för livsmedelsföretag, i linje med Agenda 2030. Den kan dessutom hjälpa företag att fastställa sina nyckelutförandeindikatorer, investerare att övervaka de åtgärder som vidtas och de framsteg som görs av livsmedelsföretagen samt de som utarbetar hållbarhetsrapporter att utforma sina rapporter. Med tanke på specifika delsektorers särskilda omständigheter har ramen anpassats till små jordbruksföretag, vattenbruksföretag och vinproducenter.

5. Politisk ram för livsmedelsföretagens anpassning till målen för hållbar utveckling

5.1 EESK välkomnar EU:s uppförandekod för ansvarsfulla affärs- och marknadsföringsmetoder som en viktig del av genomförandet av från jord till bord-strategin. De flesta involverade parter betraktar utarbetandet av den frivilliga koden på det hela taget som en värdefull process som har fört partnerna i livsmedelskedjan närmare varandra. Initiativet utgör en utgångspunkt och bör fortsätta att fungera som en samarbetsplattform för ansvarsfulla affärs- och marknadsföringsmetoder.

5.2 EESK betonar dock, även på grundval av återkoppling från företag och berörda parter, begränsningarna med en frivillig strategi och betonar behovet av att införa regleringar och lagstiftning för att säkerställa en snabb omställning till hållbarhet. Detta innefattar även en översyn av konkurrensreglerna för att främja samarbetet och hållbarheten ytterligare i hela försörjningskedjan.

5.3 EESK betonar dessutom att uppförandekoden är svag när det gäller den sociala dimensionen och beklagar att den sociala dialogen inte nämns. Den sociala dialogen är mycket viktig och arbetsmarknadens parter bör involveras i hela kedjan. Vägen till hållbarhet bör också ha en positiv inverkan på löner och arbetsvillkor.

5.4 Koden saknar dessutom åtgärder för att göra hälsosamma och hållbara livsmedel mer överkomliga. Ekonomiskt överkomliga hälsosamma och hållbara livsmedel skulle hjälpa konsumenterna att välja hälsosamma och hållbara kostvanor.

5.5 Uppförandekoden saknar en robust övervakningsmekanism för att bedöma åtagandenas relevans, genomförande och effekt. En sund översynsprocess för genomförandet av uppförandekoden i praktiken måste införas för att övervaka huruvida de enskilda åtagandena och löftena när det gäller målsättningarna uppfylls. Erfarenheterna visar att endast sådant som mäts och övervakas blir gjort. Ett starkare engagemang från det civila samhället (social dialog) kommer sammantaget också att vara avgörande för framgången. Ett europeiskt livsmedelspolitiskt råd med flera parter och på flera nivåer, såsom föreslagits av EESK i tidigare yttranden ( 22 ) , skulle bland annat kunna underlätta det civila samhällets engagemang i övervakningen av uppförandekoden.

5.6 Hittills är det huvudsakligen större och multinationella företag som har anslutit sig till uppförandekoden. En gynnsam miljö måste skapas för att stödja och underlätta ett starkare engagemang för agendan för målen för hållbar utveckling hos små och medelstora företag som en prioritering för EU:s livsmedelspolitik. Medan större företag ofta har sina egna hållbarhetsavdelningar tycks små och medelstora företag ofta ha begränsade resurser och begränsad kapacitet att införliva hållbarhet i sin affärsverksamhet.

5.7 Kommittén hänvisar till slutsatserna i sina tidigare yttranden där vi efterlyser en rättvisare livsmedelskedja och uppmärksammar hur väl försörjningskedjan för livsmedel fungerar i Europa, med tryggad tillgång till livsmedel av hög kvalitet för alla medborgare varje dag. För att främja mer hållbara och resilienta livsmedelssystem måste medlemsstaterna snabbt genomföra EU-direktivet om otillbörliga handelsmetoder och andra stödåtgärder ( 23 )

5.8 Kommissionen antog nyligen sin färdplan för en ramlagstiftning om ett hållbart livsmedelssystem i EU och för att integrera hållbarhetsfrågor i all politik som rör livsmedel ( 24 ) , i enlighet med från jord till bord-strategin. EESK välkomnar detta initiativ som ett steg framåt, eftersom det är tydligt att det finns ett behov av reglering och en viss nivå av standardisering och harmonisering för att säkerställa trovärdighet och lika villkor, samt hänvisar till sin rekommendation för att främja en övergripande livsmedelspolitik för EU.

Bryssel den 9 december 2021. Christa SCHWENG Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) EESK:s yttrande ”Att främja hälsosamma och hållbara kostvanor i EU”,(EUT C 190, 5.6.2019, s. 9).

(2) EESK:s yttrande ”Mot en rättvis livsmedelskedja”, (EUT C 517, 22.12.2021, s. 38).

(3) Ett hållbart livsmedelssystem i EU – nytt initiativ.

(4) EESK:s yttrande ”Mot en EU-strategi för hållbar konsumtion”, (EUT C 429, 11.12.2020, s. 51).

(5) Från jord till bord-strategin, https://ec.europa.eu/food/horizontal-topics/farm-fork-strategy_en.

(6) EESK:s yttrande ”Det civila samhällets bidrag till utvecklingen av en heltäckande livsmedelspolitik i EU” (EUT C 129, 11.4.2018, s. 18).

(7) Uppförandekod för ansvarsfull affärs- och marknadsföringssed, https://ec.europa.eu/food/horizontal-topics/farm-fork-strategy/sustainable-food-processing/code-conduct_en

(8) FN:s toppmöte om livsmedelssystem.

(9) Rapport från Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum, Modelling environmental and climate ambition in the agricultural sector with the CAPRI model.

(10) Några exempel på bästa praxis inom innovation är Irritec Corporate, ett av de främsta företagen i världen inom i den smarta bevattningssektorn; Micronizzazione Innovativa SRL, ett innovativt uppstartsföretag som har tagit fram en innovativ produkt som främjar vattenbindning och snabb växttillväxt; Igloo, ett innovativt uppstartsföretag som inriktar sig på att ta fram ny teknik som stöder jordbruket (hydrokultur) och Agrorobotica, som arbetar med precisionsjordbruk.

(11) ECESP.

(12) EESK:s yttrande ”Bioekonomi – bidrag till genomförandet av EU:s klimat- och energimål samt FN:s mål för hållbar utveckling” (EUT C 440, 6.12.2018, s. 45).

(13) Ett exempel på bästa praxis är Unilever som har en intern policy för att säkerställa hållbar anskaffning från sina leverantörer.

(14) ”För att en heltäckande europeisk livsmedelspolitik verkligen ska vara relevant för de europeiska konsumenterna är det […] viktigt att livsmedel som produceras på ett hållbart sätt i EU är konkurrenskraftiga. Detta innebär att den europeiska jordbruksbaserade livsmedelssektorn kan leverera livsmedel till konsumenter till priser som inkluderar extra kostnader för sådana kriterier som hållbarhet, djurskydd, livsmedelssäkerhet och näring, men också en rimlig avkastning för jordbrukarna, samtidigt som den behåller sin ställning som det alternativ som föredras av de allra flesta konsumenterna.” Punkt 5.8 i yttrandet ”Det civila samhällets bidrag till utvecklingen av en heltäckande livsmedelspolitik i EU”, EUT C 129, 11.4.2018, s. 18.

(15) EESK:s yttrande ”Att främja hälsosamma och hållbara kostvanor i EU” (EUT C 190, 5.6.2019, s. 9).

(16) EESK:s yttrande ”Att främja hälsosamma och hållbara kostvanor i EU” (EUT C 190, 5.6.2019, s. 9).

(17) EESK:s yttrande ”Att främja hälsosamma och hållbara kostvanor i EU” (EUT C 190, 5.6.2019, s. 9).

(18) EESK:s yttrande ”Det civila samhällets bidrag till utvecklingen av en heltäckande livsmedelspolitik i EU”, (EUT C 129, 11.4.2018, s. 18), och EESK:s yttrande ”Från jord till bord: en strategi för hållbara livsmedel”, (EUT C 429, 11.12.2020, s. 268).

(19) https://enrd.ec.europa.eu/leader-clld_en

(20) ’Grammar of Sustainability’ är ett begrepp som myntades av Elliot M Tretter i hans bok Shadows of a Sunbelt City.

(21) https://www.barillacfn.com/en/publications/fixing-the-business-of-food/

(22) EESK:s yttrande ”Det civila samhällets bidrag till utvecklingen av en heltäckande livsmedelspolitik i EU”, (EUT C 129, 11.4.2018, s. 18), och EESK:s yttrande ”Från jord till bord: en strategi för hållbara livsmedel” (EUT C 429, 11.12.2020, s. 268).

(23) EESK:s yttrande ”Mot en rättvis livsmedelskedja”, (EUT C 517, 22.12.2021, s. 130).

(24) Ett hållbart livsmedelssystem i EU – nytt initiativ.