Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi och transporter"

(2001/C 193/01)

Den 8 september 2000 beslutade rådet att i enlighet med artikel 47.2 samt artiklarna 55 och 95 i EG-fördraget begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovannämnda förslag.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion som svarat för det förberedande arbetet i ärendet antog sitt yttrande den 7 februari 2001. Föredragande var Bo Green.

Vid sin 381:a plenarsession den 25-26 april 2001 (sammanträdet den 26 april 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 88 röster för, 17 röster emot och 10 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. I anslutning till kommissionens grönbok från november 1996(1) om "Offentlig upphandling inom Europeiska unionen: överväganden inför framtiden" antog ESK enhälligt ett yttrande den 28 maj 1997(2).

Kommissionens förslag till ändringar av "direktivet för särskilda sektorer" (93/38/EEG) om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och telekommunikation(3), har till följd av fortsatt avreglering av vissa aspekter lett till behov av omstrukturering av all EU-rätt om offentlig upphandling. Kommissionen föreslår också att direktiven om varu-, byggentreprenad- eller tjänsteupphandling omarbetas och att telekommunikationssektorn inte längre skall omfattas. Genom det nya direktivet föreslås nuvarande bestämmelser anpassas till den avreglering som redan nu existerar på telekommunikationsmarknaderna. De föreslagna ändringarna är indelade i två delar. Den ena gäller förenkling av direktivet och den andra den juridiska ramen.

1.2. ESK ger kommissionen en eloge för det arbete som slutförts genom att marknaderna öppnats, något som EU gynnat sedan starten. ESK önskar dock lägga fram några förslag till justeringar eller ändringar i direktivförslaget.

1.3. Efter några allmänna kommentarer om förslagen till förenklingar och ändringar i lagtexten lägger ESK fram sina förslag.

2. Allmänna kommentarer om förenklingarna i direktiv 93/38/EEG

2.1. De föreslagna åtgärderna omfattar tillämpningsområdet för direktiv 93/38/EEG, upphandling i fråga om vatten, energi, transport och telekommunikation, som bör ses över till följd av den successiva avregleringen av dessa sektorer. Det handlar om följande: mekanismer för datorstödd upphandling; tydligare bestämmelser om tekniska specifikationer så att så många anbudsgivare som möjligt kan delta effektivt, särskilt innovativa företag; striktare bestämmelser om tilldelningskriterier; enklare tröskelvärden, i gemensamma upphandlingsordlistan (Common Procurement Vocabulary, CPV).

ESK stöder dessa ändringar men ställer sig kritisk till en överdriven ändringsnit inom EU-rätten som leder till minskad kännedom om och förståelse för bestämmelserna. ESK uppmanar kommissionen att överväga mer tänjbara men permanenta ramar för att inte undergräva förståelsen av EU-rätten.

2.2. ESK välkomnar att det nya förslaget till direktiv är begripligare och att det har delats in i fyra avdelningar: allmänna bestämmelser om upphandling och tävlingar, särskilda bestämmelser om upphandling, särskilda bestämmelser om tävlingar samt slutbestämmelser. Det är dock fortfarande tungläst text p.g.a. överdrivet många detaljer på vissa punkter (f.d. artikel 26) och p.g.a. klart otillräckliga preciseringar på andra punkter, t.ex. artikel 9, som inte förklaras.

2.3. Det kommer att bli nödvändigt med anpassningar av nationell lagstiftning efter att direktivet antagits eftersom det sammanslagna direktivet innehåller nya klargörande och gemensamma bestämmelser, t.ex. angående vilka upplysningar som skall lämnas till de deltagande i en upphandling om upphandlingens resultat och angående bestämmelserna om vilka upplysningar som skall ges dem som vill delta i ett kvalifikationssystem som inrättats i enlighet med direktivet. Sakinnehållet har också ändrats eftersom det enligt detta förslag blir obligatoriskt för alla upphandlande enheter att informera om upphandlingens resultat, vilket är ändamålsenligt. Det är ett framsteg att man inför allmänna principer - ömsesidigt erkännande och likabehandling - vid urvalet av deltagare i selektivt och förhandlat förfarande.

2.3.1. Vid kvalitetsbedömningen av anbuden är det helt legitimt att de upphandlande myndigheterna tar sociala och miljömässiga hänsyn, om principen om likabehandling följs samtidigt som man respekterar gällande nationell och europeisk lagstiftning på det social- och miljöpolitiska området samt ILO:s konventioner (som ratificerats av medlemsstaterna). Detta bör också framgå av direktivet

2.4. Det är även en välkommen nyhet att man godkänner införandet av system för kvalitetssäkring som är lika lämpliga för upphandling av tjänster som av varor och byggentreprenader, samt skyldigheten att använda europeiska kvalitetssäkrings- eller certifieringsstandarder (standarder i serierna EN 29000 och EN 45000) och att erkänna andra intyg. Hänvisningen till experimentella nationella normer i medlemsstaterna borde utredas i förslaget till direktiv eftersom det annars finns risk för förvirring eller för överdrivna normer som kan maskera en begränsad tillgång till marknaderna. De många ändringarna av lagstiftningen är i vilket fall som helst orsak till förvirring bland de ekonomiska operatörerna.

2.5. ESK ifrågasätter också att den föreslagna texten saknar hänvisningar till miljöfrågorna, som spelar en avgörande roll för Europas framtid. Miljökriterierna skall vara enhetliga i rimlig utsträckning och får inte innebära att kontrakten urvattnas, och de kan mer specifikt ingå under artikel 53. Dessa kriterier skall endast beaktas då det sätt på vilket anbudsgivarna planerar att utföra arbetet påverkar miljön.

Något som också är anmärkningsvärt är avsaknaden av sociala aspekter bland kriterierna för tecknande av kontrakt. Även sociala kriterier kan utformas på ett särskilt sätt inom ramen för artikel 53. Kommittén är medveten om att det är svårt att i detalj täcka dessa aspekter och rekommenderar att kommissionens tolkningsmeddelanden med avseende på miljömässiga och sociala aspekter i framtiden bör omformas till riktlinjer till medlemsstaterna med information om hur dessa aspekter kan tas i beaktande. Dessutom håller kommissionen för närvarande på att utarbeta en vägledning till offentliga myndigheter om hur miljöaspekter kan tas i beaktande vid tecknande av kontrakt i samband med offentlig upphandling. ESK rekommenderar att en liknande vägledning utarbetas till offentliga myndigheter även med avseende på sociala aspekter.

2.6. Den offentliga sektorns gradvisa avveckling av viss ekonomisk verksamhet och den ökade budgetdisciplinen driver kommissionen till åtgärder för förenkling, flexibilitet och modernisering för att ta hänsyn till teknikens och näringslivets utveckling, och till förenkling för att lätta upp bestämmelser som ibland är för utförliga och komplicerade samt för att uppnå flexibilitet. ESK noterar emellertid att det inte är möjligt att dra fullständiga slutsatser av denna avveckling om man inte klarare och övergripande definierar de offentliga kontrakten och överger de gamla definitionerna i tidigare direktiv som uppvisar luckor i synnerhet när det gäller koncessioner. ESK beklagar att kommissionen inte tar tillfället i akt att förnya direktiven i syfte att klarare fastställa förfarandena för upphandling samt kontraktsramarna för alla offentlig-privata partnerskap och koncessioner som grundar sig på en ny definition gällande kontrakt för koncessioner och offentlig-privata partnerskap, vilket ESK föreslagit i flera yttranden, t.ex. nyligen i yttrandet om "Förstärkning av koncessionsrätten och avtalsrätten för offentlig-privata partnerskap"(4). I detta yttrande sägs att en "offentlig koncession är en handling (kontrakt eller ensidig rättshandling) genom vilken en offentlig myndighet ger ett privat företag i uppgift att projektera, konstruera, finansiera, underhålla och driva en infrastruktur eller en tjänst för en längre, tidsbestämd period." Det är absolut nödvändigt att bättre definiera tjänstekoncessionerna, särskilt i fråga om upphandlingsförfaranden gällande alla slag av offentliga och privata enheter.

2.7. ESK beklagar att direktivförslaget inte reglerar frågan om förhandstilldelning av exklusiva rättigheter trots att problemen i huvudsak uppstår vid tilldelning av tjänstekoncessioner. Detta är i linje med vad som tidigare sagts om definition av koncessionskontrakt och offentlig-privata partnerskap. ESK vill därför ånyo påminna om att innehållet i tolkningsmeddelandet om koncessioner är synnerligen viktigt eftersom det klart fastställs att exklusiva rättigheter skall följa huvudprinciperna i fördraget och i EU-domstolens rättspraxis. Det är fråga om ett mångfacetterat problem(5) som måste behandlas djupgående eftersom de offentliga myndigheterna utan objektiv motivering undantar hela verksamhetsområden från konkurrensreglerna, vilket hindrar integrationen på den europeiska marknaden.

2.8. ESK har redan tidigare vid flera tillfällen - bl.a. i det nyligen utarbetade yttrande som nämndes ovan(6) - begärt en fullständig utredning om offentliga kontrakt (marknader och tilldelning av kontrakt) inom EU-rätten. Sådana åtgärder har dock inte vidtagits, eftersom koncessionskontrakt och offentlig-privata partnerskap fortfarande är en otydlig fråga inom EU-rätten, vilket påvisas i tolkningsmeddelandet om koncessioner enligt EG-rätten(7) från april 2000. Det är ett hinder för privata investeringar i offentliga infrastrukturer om den juridiska ramen för detta inte är tillräckligt tydlig och stabil. Även om kommissionen anger att detta meddelande inte utesluter ett eventuellt förslag till särskilda regler om koncessioner, skulle det ha varit bra och lägligt att införa en definition av koncessionskontrakt och offentlig-privata partnerskap i direktivförslaget, i syfte att undvika ständiga ändringar av EU-lagstiftningen. Artikel 2.3 i direktivförslaget vore den bästa tänkbara punkten om man vill införliva ESK:s förslag och innehållet i tolkningsmeddelandet om tilldelning av kontrakt för koncessioner eller offentlig-privata partnerskap. ESK ser gärna att kommissionen utarbetar ett direktiv eller en förordning som tar upp innehållet i tolkningsmeddelandet från april 2000 i syfte att fastställa klara principer i fråga om tilldelning av offentliga kontrakt i EU.

2.9. ESK föreslår för övrigt att man i artikel 1 skall hänvisa till artikel 1 i det sammanslagna direktivet, som är mer komplett och vars innehåll i stort sett är detsamma.

2.10. ESK understryker att de offentliga organ som verkar som ekonomiska operatörer inte bör utnyttja fördelar som de har av sin position i syfte att snedvrida konkurrensen. Det är anmärkningsvärt hur förvaltningar eller halvoffentliga företag med en privilegierad status i ett flertal medlemsstater gynnas konkurrensmässigt gentemot de privata företagen. Det är ytterst viktigt att förslaget klargör denna punkt, på vilken EU:s rättspraxis ännu inte kan ge något entydigt svar eftersom det saknas klart erkända EU-principer. Rättspraxisen gällande samhällsomfattande tjänster kan inte ge något svar på en fråga som EU-rätten inte behandlat på ett entydigt sätt.

2.11. Till följd av detta är det nödvändigt att införa kompletterande regler med syfte att ålägga de upphandlande myndigheterna att kontrollera att de offentliga organen är föremål för samma kostnader (särskilt skatter, sociala avgifter och kapitalkostnader) som de privata operatörerna. Tvånget att ta till ett anbudsförfarande vid tilldelning av kontrakt eller vid verksamhet som motsvarar kontrakt inom privata sektorn bör även åläggas den upphandlande myndigheten när det gäller dess förhållande till offentliga, halvoffentliga eller privata strukturer som sorterar under den eller under andra upphandlande myndigheter. Denna fråga tas upp på ett tydligt sätt i kommissionens tolkningsmeddelande om koncessioner och offentlig-privata partnerskap från april 2000, och ESK anser det vara nödvändigt att återgå till principerna i detta meddelande då föreliggande direktiv utarbetas.

2.12. På motsvarande sätt är det inte önskvärt att monopolistiska villkor har övertaget på vissa marknader till fördel för privata företag. Det finns skäl att se till att varken offentliga eller privata operatörer förfördelas vid tilldelningen av offentliga kontrakt och att konkurrensvillkoren är absolut desamma för alla deltagare samt att de överensstämmer med EU-rätten.

3. Utförliga kommentarer avseende de föreslagna ändringarna

3.1. Kommittén stöder de två föreslagna principerna:

3.1.1. Kommissionen ansåg att förslag borde läggas fram för att från tillämpningsområdet (vatten, energi, transporter och telekommunikation) för direktiv 93/38/EEG undanta sektorer och tjänster som i en viss medlemsstat är föremål för fri konkurrens. Eftersom avregleringen av telemarknaden gått längre än avregleringen av andra marknader som omfattas av direktiv 93/38/EEG, införs i detta förslag olika lösningar för olika sektorer. ESK kan inte annat än ställa sig bakom detta ställningstagande.

3.2. Den rättsliga ramen för avregleringen av telekommunikationssektorn grundas på artiklarna 86 och 95 i EG-fördraget. Enligt direktiv 90/388/EEG, som ändrats genom direktiv 96/19/EG, skulle medlemsstaterna göra vad som krävs för att senast den 1 januari 1998 se till att alla företag har rätt att tillhandahålla teletjänster eller etablera eller leverera de telenät som krävs för att tillhandahålla sådana tjänster. Efter det att de fastställda åtgärderna överförts till nationell lagstiftning (nationella lagstiftningsmyndigheter, godkännande, samtrafik, allmännyttiga tjänster, avgifter osv.) drog kommissionen slutsatsen att den offentliga upphandlingen beträffande telekommunikationstjänster i de flesta medlemsstater redan ansågs ligga utanför detta direktivs tillämpningsområde(8). Kommittén noterar detta, men är osäker på hur kommissionen skall säkerställa utvecklingen av avregleringen inom övriga områden som omfattas av direktiv 93/38/EEG. Artikel 29 verkar utgöra en lämplig ram, men den kan komma att förorsaka stora skillnader i Europa.

3.3. Kommittén ställer sig frågande till behovet av att i de konsoliderade "klassiska" direktiven, som lagts fram samtidigt som föreliggande förslag, införa bestämmelser som föreskriver att offentliga myndigheter även i fortsättningen bör undantas från dessa olika direktivs tillämpningsområde vad beträffar inköp inom telekommunikationssektorn. Kommittén skulle vilja veta vilken princip som ligger till grund för att de upphandlande enheterna inte skulle underkastas konkurrensreglerna på detta område (se artikel 15 i det konsoliderade direktivet).

3.4. Vad gäller de tekniska specifikationerna anser kommittén att den ändrade hänvisningen avseende funktions- och prestandakrav är en tydlig förbättring som gör det möjligt att undanröja dolda hinder för konkurrensen. I artikel 34.3 fastställs att de tekniska specifikationerna "skall utformas med en hänvisning till europeiska standarder". Det är dock lämpligt att i sammanhanget även framhålla att dessa standarder på ett tydligt och klart sätt bör återges för att entreprenörerna skall kunna bevisa att föreskrivna krav uppfyllts.

3.5. Fastställandet av en sekretessprincip (artikel 12) beträffande de uppgifter som marknadsaktörerna tillhandahåller är ett tecken på att man stöder företagsinnovation genom immaterialrättsligt skydd. I ett så betydelsefullt dokument som detta bör principens tillämpningsområde, och då i synnerhet dess målsättningar och tidsram, fastställas. Kommittén anser att sekretessprincipen inte bara bör gälla anbud utan även omfatta alla de förslag som överförs till de upphandlande enheterna(9) samt all handels- eller företagsinformation. Artikel XIV i avtalet om offentlig upphandling skulle kunna ligga till grund för ett sådant beslut. Kommittén anser att den europeiska lagstiftningen klart och tydligt bör skydda tillhandahållarnas äganderätt när det gäller idéer och fördömer "plocka-russinen-ur-kakan"-taktiken som snedvrider principerna för ett rättvist samråd.

4. Kommentarer avseende samråd

4.1. Med tanke på utvecklingen av aktuella metoder är det nödvändigt att införa elektroniska inköpsmekanismer. Kommittén betonar dessa kommunikationsformers bristande säkerhet och begär att säkerheten beträffande elektronisk information och lagring av data skall vara en förutsättning för all förnyelse på området. Kommissionen anser att man i och med den elektroniska överföringen kan förkorta tidsfristen från 12 (i dag nödvändigt för överföringen till publikationsbyrån och offentliggörandet i officiella tidningen) till 5 dagar. Denna förkortade tidsfrist förefaller drastisk, och det är inte säkert att man härigenom kan uppnå ökad konkurrens i EU, i synnerhet som det handlar om invecklade tjänster som ofta kräver att företagen genomför bakgrundsstudier och får betänketid innan de inleder ett förfarande för offentlig upphandling. Småföretagen riskerar påtagliga problem med att utarbeta anbud under sådana förhållanden.

4.2. Striktare bestämmelser om tilldelnings- och urvalskriterier är ett utmärkt initiativ. Det är förnuftigt att i förväg fastställa en allmän regel som föreskriver att varje kriteriums relativa vikt måste anges så tidigt som möjligt i förfarandet. Enligt det nya direktivetförslaget skall det bli obligatoriskt att redan i upphandlingsmeddelandet eller i de allmänna specifikationerna ange varje kriteriums relativa vikt(10). Kommittén stöder fullt ut viktningen av tilldelningskriterier till det anbud som ekonomiskt sett är mest gynnsamt, vilket kommer att göra det möjligt att förbättra öppenheten inom ramen för upphandlingsförfaranden och garantera en rättvis behandling av alla anbudsgivare. Kommittén välkomnar också tillämpningen av selektiva och förhandlade förfaranden, vilket innebär en begränsning av antalet anbudsgivare till följd av de objektiva kriterier som nämnts tidigare. I artikel 54 skulle man också kunna ta med sociala och miljömässiga kriterier under förutsättning att de inte är direkt eller indirekt diskriminerande. Dessa kriterier måste stämma överens med avtalets grundläggande målsättning. Det är endast möjligt att tillämpa sociala kriterier vid urvalet av kandidater eller vid tilldelningen av kontrakt i enlighet med EG-domstolens nuvarande rättspraxis, dvs. när det gäller likvärdiga anbudsförfaranden.

4.3. När det gäller onormalt låga anbud (artikel 55) borde man föreskriva att de upphandlande enheterna obligatoriskt måste undersöka de anbud som verkar vara onormalt låga i förhållande till andra anbud som inlämnats i enlighet med gemenskapens bestämmelser beträffande upphandlingsavtalet (artikel XIII 4 a). Det måste också anges att ifrågavarande anbud obligatoriskt måste uteslutas när motiveringen inte är tillfredsställande. Det gäller att på ett effektivt sätt bekämpa social dumpning som innebär en allvarlig störning av den offentliga upphandlingen, mot bakgrund av att de sociala skyddssystemen är olika utformade inom unionen och i dess grannländer. Detta kan leda till en snedvridning av konkurrensen, och direktivförslaget behandlar inte sådana konsekvenser. Kommittén förväntar sig att frågan om snedvridning av konkurrensen genom social dumpning tas upp i direktivet. Följande text bör därför läggas till: "Vid behandlingen av anbuden måste de upphandlande enheterna beakta den konkreta efterlevnaden av de förpliktelser som gäller anställningsskydd, arbetslagstiftning och socialt skydd i det aktuella landet".

4.4. Vad gäller artikel 52 vill kommittén påpeka att vissa länder inom unionen har upprättat certifieringsförfaranden på tjänsteområdet och att detta är något som borde ingå bland de kriterier som anges i denna artikel. Det får emellertid inte utgöra något dolt hinder för konkurrensen, och lämpliga bestämmelser för detta bör därför kunna accepteras.

4.5. Kommittén välkomnar att artikel 36 bekräftar att alternativa utföranden kan utnyttjas, och att detta är underkastat samma bestämmelser som de som gäller för valet av det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet.

4.6. Innehållet i artikel 37 om underleverantörer överensstämmer inte med tillämpningen i alla medlemsstater, särskilt när det gäller angivande av anlitade underleverantörer, vilket utgör ett ovanligt förfarande. Kommittén kräver att den tidigare ordalydelsen bibehålls.

4.7. Kommittén ställer sig frågande inför de bevismetoder som skall gälla vid användning av medel för elektronisk överföring, i synnerhet i samband med artikel 46, och enligt kommitténs uppfattning bör förfarandena för elektroniska signaturer och kryptering förstärkas.

4.8. Direktivet överlåter åt de upphandlande enheterna att fastställa den specifika kapacitetsnivån (artikel 53) och vilken erfarenhet som krävs för ett visst upphandlingskontrakt, vilket möjliggör ett effektivt urval bland de anbudssökande mot bakgrund av vilken förmåga de har att fullborda kontraktet på bästa möjliga sätt. Vid användningen av selektiva eller förhandlade förfaranden i anslutning till att ett meddelande offentliggörs skall en eventuell begränsning av antalet anbudssökande motiveras med utgångspunkt i en specifik kapacitets- eller erfarenhetsnivå, vilket ökar insynen i förfarandena. ESK beklagar emellertid att kommissionen i kriterierna för upphandling undviker att ta upp sociala aspekter. Kommittén rekommenderar därför att artikel 53 ändras för att rätta till detta utelämnande.

4.9. Samråd med företagen när det gäller prestanda är ett mycket viktigt framsteg i de båda nya direktiven, och detta är en punkt som kommittén stöder.

4.10. De tröskelvärden som gäller är av komplicerad beskaffenhet, och därför föreslås en förenkling av dessa värden. Dels är tröskelvärdena desamma både för upphandling innanför och utanför avtalet om offentlig upphandling (GPA). Dels anges alla tröskelvärden direkt i euro, avrundade till närmast lägre hundratusental euro från tröskelvärdet i GPA. Med dessa förenklingar kan två trösklar användas:

- 5300000 euro för upphandling av byggentreprenad oavsett vilken sektor den upphandlande enheten verkar inom.

- 400000 euro för upphandling av varor och tjänster samt för tävlingar, oavsett vilken sektor den upphandlande enheten verkar inom och oavsett vilken tjänst det är fråga om.

Kommittén stöder dessa förenklingar.

4.11. Kommissionen utfärdade 1996(11) en rekommendation om användning av den gemensamma upphandlingsordlistan (Common Procurement Vocabulary, CPV). Ordlistan bygger på nomenklaturerna CPA och NACE och är anpassad till den offentliga upphandlingens särdrag. Eftersom upphandlingsordlistan skall bli föremål för ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning, och eftersom dessa institutioner formellt skall anta den som gemenskapens upphandlingsordlista och se till att den upprätthålls, motsätter sig kommittén att den införs i föreliggande direktiv.

4.12. De monopol som tidigare har beviljats olika företag i Europa har, framför allt inom sektorn för informationsteknik, successivt ersatts av konkurrensvillkor, men under förhållanden som man måste vara uppmärksam på, eftersom de ibland kan leda till en avsevärd snedvridning av konkurrensen. I vissa medlemsstater har den - juridiska - öppningen för konkurrens inom sektorn för digitala sändningar inneburit en snedvridning mellan aktörerna, där offentliga operatörer har kunnat verka under särskilt förmånliga villkor som gjort det möjligt att så länge som möjligt fortsätta att dra nytta av monopolförhållanden med hjälp av korssubventioner mellan monopolverksamhet och ny verksamhet som anses vara konkurrensutsatt. Kommittén beklagar att föreliggande direktiv inte är tillräckligt strängt i denna fråga.

Bryssel den 26 april 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Yttrande om grönboken. Föredragande: Henri Malosse. EGT C 287, 22.9.1997, s. 92.

(2) "Grönbok - Offentlig upphandling inom Europeiska unionen: överväganden inför framtiden" (KOM(96) 583 slutlig).

(3) Det är fråga om direktiv 93/38/EEG om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna ("direktivet för särskilda sektorer"), senast ändrat genom direktiv 98/4/EG, samt direktiven 89/665/EEG och 92/13/EEG om överklagande ("överklagande-direktiven"). EGT L 1999, 9.8.1993 ändrat genom direktiv 94/22/EG av den 30 maj 1994. EGT L 164, 30.6.1994 och direktiv 98/4/EG av den 16 februari 1998, EGT L 101, 1.4.1998.

(4) Yttrande av den 20 oktober 2000, EGT C 14, 16.1.2001, s. 91. Föredragande: Philippe Levaux. Citatet från punkt 4.1.3.

(5) I sin dom av den 12 december 1996 konstaterade domstolen att "de exklusiva eller speciella rättigheter som det hänvisas till i allmänhet skall förstås som rättigheter som tilldelats ett företag eller ett begränsat antal företag av myndigheterna i en medlemsstat enligt kriterier som inte är objektiva, proportionella eller icke-diskriminerande och som väsentligt påverkar möjligheten för andra företag att upprätta eller driva telenät eller tillhandahålla teletjänster inom samma territorium på huvudsakligen lika villkor."

(6) Yttrande av den 20 oktober 2000. EGT C 14, 16.1.2001, s. 91. Föredragande: Philippe Levaux.

(7) Kommissionens tolkningsmeddelande om koncessioner enligt EG-rätten, EGT C 121, 29.4.2000, s. 2.

(8) Verklig konkurrens inom sektorn innebär att köp av taltelefoni, telex, mobiltelefoner, personsökning och telekommunikationer via satellit hädanefter kan göras på grundval av de regler som vanligtvis tillämpas på marknaden för tjänster, vilket redan är fallet beträffande andra telekommunikationstjänster.

(9) T.ex. förslag till lösningar, godkända varianter, förslag som lagts fram under förhandlingar och allt som har att göra med kommunikationen mellan upphandlande enheter och företag.

(10) Kriterieviktningen kan ta sig olika uttryck (den kan uttryckas i procentenheter eller i förhållande till andra kriterier) och för att bibehålla en viss flexibilitet kan den anges som intervall inom vilka varje kriteriums betydelse skall sättas.

(11) Kommissionens rekommendation 96/527/EG av den 30 juli 1996 om användningen av den gemensamma upphandlingsordlistan (CPV) för beskrivning av innehållet i offentliga kontrakt; EGT L 222, 3.9.1996.

BILAGA

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag avslogs under debatten, men fick över en fjärdedel av rösterna:

Punkt 4.3

Stryk sista meningen.

Motivering

I fråga om social dumpning bör kommitténs krav begränsas till att endast omfatta effekterna på konkurrensen. Den komplettering av artikel 54 som föreslås skulle bryta mot proportionalitetsprincipen. Om uppdragsgivaren är skyldig att vid behandlingen av anbuden kontrollera om alla sådana nationella förpliktelser verkligen efterlevs, skulle det inte bara innebära en oproportioneligt stor kostnad för förvaltningen, utan i praktiken också leda till allvarlig diskriminering av framför allt utländska entreprenörer. Det skulle dessutom kunna innebära att övriga anbudsgivare sätter i gång oräkneliga tvister med hänvisning till obetydliga lagöverträdelser.

Resultat av omröstning

För: 46, emot: 69, nedlagda: 8.