INLEDNING

Vi kan alla bli utsatta för brott. Flera miljoner människor i EU faller offer för brott varje år. I en jämlik union måste alla brottsoffer garanteras tillgång till rättslig prövning oavsett var i EU eller under vilka omständigheter som brottet ägde rum.

Brottsoffer ska alltid ha tillgång till stöd och skydd. Under nedstängningen av samhället på grund av covid-19-pandemin konstaterades en ökning av våld i hemmet, sexuella övergrepp mot barn, it-brottslighet och rasistiska och främlingsfientliga hatbrott. Det är därför av stor vikt att stärka ramen för stöd och skydd av alla brottsoffer och säkerställa att den kan stå emot krissituationer.

Denna första EU-strategi för brottsoffers rättigheter kommer att tjäna som ram för kommissionens arbete under perioden 2020–2025. Den bjuder även in andra aktörer, däribland medlemsstaterna och det civila samhället, att vidta åtgärder. Den uppmärksammar särskilt offren för könsrelaterat våld och deras särskilda behov. EU kommer att göra allt för att förebygga och bekämpa könsrelaterat våld och stödja och skydda offren för sådana brott. EU:s styrka ligger i mångfalden. Därför kommer EU att göra allt som står i dess makt för att förhindra alla former av hatbrott, till exempel rasistiska, antisemitiska, homofobiska eller transfobiska hatbrott.

EU har redan antagit en solid uppsättning rättigheter för brottsoffer. Direktivet om brottsoffers rättigheter innehåller rätten till information och rätten till stöd och skydd enligt varje brottsoffers individuella behov och en uppsättning processuella rättigheter. Bland övriga i sammanhanget relevanta EU-rättsakter återfinns direktivet om ersättning till brottsoffer och EU:s bestämmelser om europeiska skyddsordrar. EU har vidare antagit instrument som möter särskilda behov hos offer för vissa brott: direktivet mot människohandel , direktivet om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn och sexuell exploatering av barn samt direktivet om bekämpande av terrorism , som innehåller särskilda rättigheter för offer för terrorism. EU har också undertecknat Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och av våld i hemmet (Istanbulkonventionen).

Trots de framsteg som gjorts visar de senaste rapporterna att brottsoffer i EU fortfarande inte kan utöva sina rättigheter fullt ut. Brottsoffrens svårigheter att få rättslig prövning beror huvudsakligen på brist på information, otillräckligt stöd och bristfälligt skydd. Många gånger utsätts de för sekundär viktimisering i samband med det straffrättsliga förfarandet och när de begär ersättning. De som utsätts för brott under en utlandsresa har ännu svårare att få tillgång till rättslig prövning och ersättning. För de mest utsatta brottsoffren (offer för könsrelaterat våld, hatbrott, terrorism eller människohandel, eller barn, funktionsnedsatta eller äldre som är brottsoffer) är det mycket påfrestande att genomgå ett straffrättsligt förfarande och hantera efterverkningarna av vad som hänt.

Det första steget för att åtgärda detta problem består i att bättre tillämpa EU:s regler om brottsoffers rättigheter i praktiken. Kommissionens senaste rapporter om genomförandet av direktivet om brottsoffers rättigheter och direktivet om den europeiska skyddsordern visar att det krävs ytterligare framsteg för att dessa instrument ska nå sin fulla potential. Denna situation beror främst på att införlivandet är ofullständigt. De flesta medlemsstater har fortfarande inte fullt ut införlivat de överenskomna miniminormerna i EU-reglerna om brottsoffers rättigheter. Genomföranderapporten tyder också på ett inkorrekt genomförande i nationella rättsordningar. Ett fullständigt genomförande kräver dessutom att ändamålsenliga strukturer införs för allmänna och specialiserade stödverksamheter, liksom skydd i enlighet med brottsoffrens individuella behov. Vidare måste alla aktörer som kommer i kontakt med brottsoffer vara utbildade och ha fullständig kännedom om deras rättigheter. Det är av stor vikt att samtliga medlemsstater fullt ut genomför och tillämpar de överenskomna miniminormerna. Kommissionen kommer att fokusera på att säkerställa att EU-reglerna genomförs på ett korrekt sätt, och behov vidta rättsliga åtgärder. Kommissionen kommer att främja god praxis om hur de överenskomna miniminormerna ska uppnås och överskridas. Vid behov kommer kommissionen att föreslå att EU:s regler om brottsoffers rättigheter stärks ytterligare.

Flera aktörer har presenterat rekommendationer om hur EU:s politik för brottsoffers rättigheter ska kunna förbättras. I samband med utarbetandet av denna strategi beaktade kommissionen rådets slutsatser om brottsoffers rättigheter från december 2019, en studie från Europaparlamentet samt rekommendationer som presenterats i flera rapporter, bland annat rapporter från föregående kommissionsordförande Jean-Claude Junckers särskilda rådgivare för ersättning till brottsoffer, från Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter och från Victim Support Europe.

Det handlar om en tvåvägsstrategi: att stärka brottsoffren och att arbeta tillsammans för brottsoffers rättigheter. Det är mycket viktigt att underlätta för och stärka brottsoffren så att de kan anmäla brott, delta i straffrättsliga förfaranden, begära ersättning och slutligen – i den mån det är möjligt – återhämta sig från konsekvenserna av brottet. Dessa ambitiösa mål kan endast uppnås om kommissionen och alla relevanta aktörer arbetar tillsammans. Av detta skäl fokuserar strategin också på bättre samarbete och samordning.

I strategin finns fem viktiga prioriteringar: i) Effektiv kommunikation med brottsoffren och en säker miljö för anmälan av brott. ii) Förbättrat stöd till och skydd av de mest utsatta brottsoffren. iii) Förenklad tillgång till ersättning för brottsoffer. iv) Förbättring av samarbetet och samordningen mellan alla relevanta aktörer. v) Förstärkning av den internationella dimensionen av brottsoffers rättigheter.

STÄRKA BROTTSOFFREN

1.Effektiv kommunikation med brottsoffren och en säker miljö för anmälan av brott.

En effektiv politik för brottsbekämpning kräver att de nationella myndigheterna ser till att brott kan anmälas på ett säkert sätt. Bättre stöd till och skydd av brottsoffer kommer att leda till ökad säkerhet för alla EU-medborgare.

Alltför ofta är brottsoffer omedvetna om sina rättigheter. Personer som kommer i kontakt med brottsoffer (t.ex. i samband med brottsoffrets första kontakt med en myndighet) och som har till uppgift att informera dem om deras rättigheter är många gånger inte utbildade för detta. Rädsla för förövaren eller för negativa följder av att delta i en brottmålsprocess kan många gånger hindra brottsoffer från att anmäla brott. Fall av sexuellt och könsrelaterat våld är kraftigt underrapporterade: det är bara omkring en tredjedel av de kvinnor som utsätts för fysiska eller sexuella övergrepp – i de flesta fall av sin partner eller nära släktingar – som kontaktar myndigheterna. När det gäller könsrelaterat våld största möjliga omsorg iakttas för att undvika viktimisering av barn. Det kan också vara svårt för barn att anmäla brott. Barn utsätts ofta för viktimisering i sin familjemiljö, eller av personer som de är beroende av. Det är därför av avgörande betydelse att se till att det finns särskilda anmälningsmekanismer att tillgå. Personer som via sitt yrke kommer i kontakt med barn (t.ex. hälso- och sjukvårdspersonal eller lärare) bör vara utbildade i att upptäcka brott och kunna hantera det på lämpligt sätt.

Det är också viktigt att personer som genom sitt yrke kommer i kontakt med brottsoffer kommunicerar med dem på ett sätt som är anpassat till deras särskilda behov. Detta är särskilt relevant för brottsoffer med funktionsnedsättning. Personer som är i kontakt med brottsoffer med funktionsnedsättning bör utbildas i att kommunicera med dem på ett sätt som tar hänsyn till eventuell psykisk eller fysisk funktionsnedsättning, såsom hörselnedsättning eller talsvårigheter. Tillgängligheten till lokaler för personer med funktionsnedsättning måste också säkerställas så att de kan rapportera brott och delta i straffrättsliga förfaranden.

Brottsoffer som tillhör missgynnade eller utsatta grupper eller minoriteter kan dessutom ha lågt förtroende för offentliga myndigheter, vilket hindrar dem från att anmäla brott. Undersökningar gjorda av FRA visar på betydande nivåer av underrapportering av hatbrott bland hbti+-personer samt bland svarta, muslimska och judiska samhällsgrupper. För att öka anmälningarna från personer i dessa grupper är det viktigt att öka deras förtroende för offentliga myndigheter, genom att till exempel stärka samarbetet mellan grupperna och relevanta myndigheter. Det är också viktigt att säkerställa särskild utbildning om icke-diskriminering inom polisväsendet och för andra personer som kommer i kontakt med dessa brottsoffer.

En allt större del av våra liv äger rum på internet, en trend som har förstärkts ytterligare av covid-19-pandemin. It-brottslighet kan omfatta allvarliga brott mot personer såsom sexualbrott på internet (också mot barn), identitetsstöld, hatbrott eller egendomsbrott som begås på internet (t.ex. bedrägeri eller förfalskning av icke-kontanta betalningsmedel). Offer för it-brottslighet får inte alltid rätt stöd för att åtgärda de skador som de åsamkats, och de låter ofta bli att anmäla brott. Särskilt barn och äldre kan sakna den digitala kompetens som krävs eller vet inte vart de ska vända sig. Det bör bli enklare att anmäla it-brott och offren bör få den hjälp de behöver.

Ökad medvetenhet om brottsoffers rättigheter är en oundgänglig del i att skapa en säkrare miljö för brottsoffer. Inom ramen för denna strategi kommer kommissionen därför att främja bättre kommunikation om brottsoffers rättigheter och behov. Detta kommer att ske genom en EU-kampanj för upplysning om brottsoffers rättigheter och genom främjande av utbildningsverksamhet.