EUROPEISKA KOMMISSIONEN Strasbourg den 29.5.2018 COM(2018) 374 final 2018/0199(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om särskilda bestämmelser för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) med stöd av Europeiska regionala utvecklingsfonden och finansieringsinstrument för externa åtgärder {SEC(2018) 268 final}

{SWD(2018) 282 final}

{SWD(2018) 283 final}



MOTIVERING 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Den 2 maj 2018 antog kommissionen ett förslag om nästa fleråriga budgetram för perioden 2021–2027. En förenkling av ramen har fastställts som ett viktigt mål i diskussionsunderlaget om EU:s finanser såväl som genom efterhandsutvärderingen av den nuvarande ramen och det offentliga samrådet om ramen för 2021–2027. Erfarenhetsmässigt har man förstått att de nuvarande reglerna är alltför komplexa och fragmenterade, vilket leder till onödig börda för programansvariga och slutliga stödmottagare. När det gäller målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) föreslår kommissionen en stor insats för att förenkla samarbetet utanför unionens gränser. Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) skiljer tydligt mellan det territoriella samarbetet mellan medlemsstaterna och ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med länder utanför EU. Territoriellt samarbete mellan medlemsstaterna sker enligt (inre) ekonomisk, social och territoriell sammanhållning (tredje delen avdelning XVIII om unionens politik och inre åtgärder). Ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med länder utanför EU behandlas i kapitel 2 och utvecklingssamarbete i avdelning III kapitel 3 (samarbete med tredjeländer och humanitärt bistånd) i femte delen av unionens yttre åtgärder, såväl som del fyra om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna (ULT). Det är därför inte rättsligt möjligt att inrätta en enda fond för samarbete inom och utanför EU:s gränser. Genom en stor insats för att förenkla och maximera synergin mellan dem, syftar emellertid förordningarna som styr EU:s framtida yttre finansieringsinstrument, ·IPA III: Instrumentet för stöd inför anslutningen (nedan kallat IPA III) ·NDICI: Instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete (nedan kallat NDICI) och ·ULT-programmet: Rådets beslut om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med upprättande av ett finansieringsinstrument i form av ett program (nedan kallat ULT-programmet), till att upprätta tydliga regler för att överföra en del av sina resurser till Interregprogrammen. Dessa kommer sedan att genomföras främst enligt de regler som har fastställts i förordningen om särskilda bestämmelser för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) med stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden och finansieringsinstrument för externa åtgärder (nedan kallad förordningen om målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) eller ETS/Interregförordningen). Dessa kommer att genomföras av myndigheter med ansvar för Interregprogram i medlemsstaterna enligt delad förvaltning. När det gäller IPA III kommer beloppet för bidraget till Interregprogrammen att fastställas enligt artikel 10 i ETS-/Interregförordningen, som kommer att tillämpas för användningen av bidraget. I förekommande fall kan IPA III också bidra till transnationella och interregionala samarbetsprogram eller åtgärder som upprättas och genomförs enligt ETS-/ Interregförordningen (artikel 5.4 och 5.5 i IPA III-förordningen). När det gäller NDICI, där åtgärder ska vidtas som är globala, transregionala eller regionala, kan kommissionen – enligt relevanta fleråriga vägledande program eller relevanta handlingsplaner eller åtgärder – besluta att utvidga omfattningen av åtgärder till länder och territorier som inte omfattas av NDICI-förordningen. Syftet är att säkerställa att unionens finansiering är sammanhållen och effektiv eller att främja regionalt eller transregionalt samarbete. Kommissionen kan i synnerhet inbegripa särskild finansiering för att hjälpa partnerländer och regioner att stärka sitt samarbete med de närmaste yttersta randområdena i EU och med utomeuropeiska länder och territorier som omfattas av beslutet om ULT-programmet. För detta ändamål kan NDICI, vid behov och på grundval av ömsesidighet och proportionalitet avseende finansieringsnivåerna från ULT-programmet och/eller ETS-/ Interregförordningen, bidra till åtgärder som genomförs av ett partnerland eller en region eller någon annan enhet enligt denna föreslagna förordning, av ett land, territorium eller någon annan enhet enligt beslutet om ULT-programmet eller av ett yttersta randområde inom EU, enligt gemensamma operativa program eller till interregionala samarbetsprogram eller åtgärder som upprättats och genomförts enligt ETS-/Interregförordningen (artikel 33.2 i NDICI-förordningen och artikel 87 i beslutet om ULT-programmet). För att möjliggöra överensstämmelse med annan EU-politik inom detta område styrs reglerna för tillämpning och genomförande av Europeiska regionala utvecklingsfonden (nedan kallad Eruf) så långt som möjligt av förordningen om gemensamma bestämmelser. I denna anges gemensamma bestämmelser för alla sju delade förvaltningsfonder på EU-nivå. Dessa är särskilt: ·SF: Sammanhållningsfonden ·EHFF: Europeiska havs- och fiskerifonden ·Eruf: Europeiska regionala utvecklingsfonden ·ESF+: Europeiska socialfonden plus ·Amif: Asyl- och migrationsfonden ·BMVI: Instrumentet för gränsförvaltning och visering

·ISF: Fonden för inre säkerhet. För att förenkla lagstiftningen och se till att de tillämpliga bestämmelserna är tydliga anges gemensamma och fondspecifika regler i förordningen om gemensamma bestämmelser. Det gäller också förordningen som omfattar både Eruf och Sammanhållningsfonden när dessa används för målet ”Investeringar för sysselsättning och tillväxt” och för Eruf inom målet ”Europeiskt territoriellt samarbete” (Interreg). Program inom målet ”Europeiskt territoriellt samarbete” (Interreg) som inbegriper flera medlemsstater och även länder utanför EU, har särskilda särdrag. Förordningen om målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) innehåller därför särskilda bestämmelser för Interreg, både i förhållande till förordningen om gemensamma bestämmelser och förordningen som omfattar både Eruf och Sammanhållningsfonden. Det innehåller också särskilda regler för program inom ETS-/Interreg-målet (”Interregprogram”) där medlemsstaterna samarbetar med länder utanför EU. I EU:s finansieringsinstrument för externa åtgärder anges tydliga ”överföringsregler” för alla Interregkomponenter. Under programperioden 2014–2020 förvaltades redan programmen för gränsöverskridande samarbete med stöd av IPA av GD Regional- och stadspolitik, och genomförandebestämmelserna – grundade på IPA-förordningen – var i huvudsak anpassade till Interregreglerna för samarbetsprogram i medlemsstaterna. Program inom det europeiska grannskapsinstrumentet (ENI) och gränsöverskridande samarbete förvaltades av GD Grannskapspolitik och utvidgningsförhandlingar; genomförandebestämmelserna, grundade på ENI-förordningen, angav en rad skillnader från Interregreglerna. Samarbetet kring de yttersta randområdena organiserades främst på projektnivå, plus några pilotåtgärder som inbegrep myndigheter för Interregprogram vid genomförandet av samarbetsåtgärder genom indirekt förvaltning. 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN EU-åtgärder är motiverade med stöd av artikel 174 i EUF-fördraget: ”För att främja en harmonisk utveckling inom hela unionen ska denna utveckla och fullfölja sin verksamhet för att stärka sin ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållning. Unionen ska särskilt sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna”. Erufs syfte fastställs i artikel 176 i EUF-fördraget: ”Europeiska regionala utvecklingsfondens syfte är att bistå med att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna i unionen genom att delta i utvecklingen och den strukturella anpassningen av regioner som utvecklas långsammare samt i omstruktureringen av industriregioner på tillbakagång”. Dessutom anges i artikel 174 att särskild hänsyn tas till landsbygdsområden, områden som påverkas av strukturomvandlingar och regioner med allvarliga och permanenta, naturbetingade eller demografiska nackdelar. Dessa omfattar de nordligaste regionerna med mycket låg befolkningstäthet samt öregioner, gränsregioner och bergsregioner. Artikel 178 i EUF-fördraget utgör den rättsliga grunden för att anta genomförandebestämmelser för Eruf, den sammanhållningspolitiska fond som stöder målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg). När det gäller stöd från EU:s finansieringsinstrument för externa åtgärder utgör artikel 212.2 i EUF-fördraget den rättsliga grunden för ekonomiskt, finansiellt och tekniskt samarbete med tredjeländer i allmänhet, inbegripet de som kan komma ifråga för anslutning: ”1. Utan att det påverkar tillämpningen av övriga bestämmelser i fördragen, särskilt artiklarna 208–211, ska unionen samarbeta med andra tredjeländer än utvecklingsländerna i ekonomiskt, finansiellt och tekniskt hänseende, inbegripet bistånd, i synnerhet finansiellt bistånd. Detta samarbete ska vara förenligt med unionens utvecklingspolitik och ska genomföras inom ramen för principerna och målen för unionens yttre åtgärder. Unionens och medlemsstaternas åtgärder ska komplettera och förstärka varandra. 2. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om de åtgärder som krävs för att genomföra punkt 1.” Artikel 209.1 i EUF-fördraget utgör den rättsliga grunden för samarbete med utvecklingsländerna: ”1. Europaparlamentet och rådet ska i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om de åtgärder som krävs för att genomföra politiken för utvecklingssamarbete och som kan gälla fleråriga program för samarbete med utvecklingsländer eller program med tematisk inriktning.” Enligt artikel 349 i EUF-fördraget kan slutligen de åtgärder som avses i första stycket i artikeln vidtas med hänsyn till de yttersta randområdenas strukturella, sociala och ekonomiska situation, med beaktande av deras särdrag och särskilda begränsningar. Subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen I konsekvensbedömningen fastställdes olika orsaker till att EU:s åtgärder skapar mervärde till nationella insatser. Dessa omfattar följande: ·I många länder utgör Eruf och Sammanhållningsfonden minst 50 % av de offentliga investeringarna – dessa medlemsstater skulle annars inte ha den ekonomiska möjligheten att göra sådana investeringar. ·Det finns betydande potentiella spridningseffekter över nationella och regionala gränser, t.ex. för investeringar i innovation och små och medelstora företag. Det finns en viktig roll för EU-nivån när det gäller att säkerställa att sådana spridningseffekter uppstår och förhindra underinvesteringar. Dessutom måste investeringar utformas för att maximera spridningseffekterna. ·I de flesta regioner, inbegripet mer utvecklade, utgör strategier för smart specialisering en konsekvent strategisk ram för investeringar och ger högt mervärde. Dessa utlöstes genom det strategiska programkravet för Eruf-stöd och det motsvarande villkoret. Fördelarna med sådana strategier tenderar sålunda att vara störst i de mest utvecklade regionerna (särskilt i Norden, Österrike, Tyskland, Benelux och Frankrike). ·Det främjar EU:s prioriteringar. Detta inkluderar strukturella reformer av arbetsmarknader, transport, miljö, energi, utbildning och socialpolitik och program samt administrativ modernisering. ·Eruf ger konkreta resultat på områden som medborgarna tycker är viktiga – ”EU-budgeten bidrar till att man uträttar de saker som är viktiga för européerna”. Att hjälpa regionerna att anpassa sig till utmaningarna i samband med globaliseringen, skapa 420 000 jobb genom att stödja 1,1 miljoner små och medelstora företag mellan 2014 och 2020, ta itu med fattigdomen i städerna – allt detta är prioriteringar för den europeiska allmänheten. Det kan noteras att många av dessa resultat är särskilt tydliga utanför sammanhållningsländerna. De strategiska valen i den föreslagna förordningen är proportionerliga av följande skäl:

·Programmen förvaltas inte direkt av Europeiska kommissionen, utan genomförs i stället i partnerskap med medlemsstaterna (genom delad förvaltning). ·De kombinerade reglerna (den relevanta förordningen om gemensamma bestämmelser plus denna förordning) är väsentligt enklare och mer konsoliderade än de för föregående period. 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Efterhandsutvärdering av Interreg 2007–2013 Vid utgången av 2013 hade Interregprogrammen finansierat nästan 7 000 projekt inom områden som ligger till grund för Europa 2020-strategin. Dessa omfattade skapandet och utvidgningen av ekonomiska kluster, upprättandet av kompetenscentrum, högskolor och utbildningscentrum, samarbetsnätverk mellan forskningscentrum och gränsöverskridande rådgivningstjänster för företag och nystartade företag. De ca 1 300 miljöprojekten omfattade gemensam förvaltning av naturtillgångar, inbegripet havs- och flodområden; samarbetsåtgärder för att bekämpa naturliga risker, att reagera på klimatförändringar och bevara biologisk mångfald och pilotinitiativ för att utveckla förnybar energi. Interregprogrammen bidrog till ett antal förbättringar, bl.a. tillgänglighet, gemensam utbildning och ökat skydd mot miljörisker och risker skapade av människan. Internationaliseringen av små och medelstora företag förbättrades, särskilt i gränsregioner. Programmen bidrog också till bredare effekter, särskilt genom att minska specifika hinder mot samarbete (främst kulturella och fysiska hinder) och förbättra social integration. I efterhandsutvärdering drog man även följande slutsatser: 1.Interregprogrammen var fortfarande mycket breda och syftade ofta till att främst utveckla samarbete och kopplingar. Det är viktigt att hitta en lämplig balans mellan samarbete (som fortfarande är ett centralt element i Interreg) och ta tillvara erfarenheterna för målen inom sammanhållningspolitiken. 2.Idén med en funktionell region eller ett funktionellt område verkar ha fått begränsad uppmärksamhet vid fastställandet av vilka regioner man ska stödja. Detta är dock viktigt för att överväga de potentiella fördelarna med gränsöverskridande och transnationellt samarbete. 3.De flesta program har antagit ett gräsrotsperspektiv för fastställandet av vilka projekt som ska stödjas. Detta gjorde det svårt att ha en sammanhållen strategi för att främja utvecklingen och den socioekonomiska och territoriella integrationen i de berörda regionerna, även om de flesta enskilda projekt bidrog. 4.Det var mycket begränsad samordning mellan Interregprogrammen och de vanliga programmen. Möjligheten att komplettera det ena med det andra och förstärka effekterna på utvecklingen förlorades därför. Man tar itu med dessa svagheter genom förordningarna för programperioden 2014–2020. I synnerhet bör resultat- och prestationsramen säkerställa en större koncentration av medel till ett begränsat antal strategiska mål, med en välformulerad interventionslogik från början och mätning av resultat. Under perioden 2021–2027 kommer man att sträva efter att ytterligare stärka samarbetet. Detta kommer att ske särskilt genom följande åtgärder: 1.Anpassning av Interregprogrammens struktur för att kunna ta hänsyn till funktionsområden på ett bättre sätt. Bättre effektivisering av de gränsöverskridande programmen för att koncentrera resurser till landgränser med en hög grad av gränsöverskridande samverkan. Förstärkning av havssamarbetet genom att man kombinerar den gränsöverskridande och den transnationella dimensionen för arbete som rör olika havsområden i nya havsprogram. 2.Integrera gränsöverskridande samarbete i det aktuella strategiska arbete som beskrivs i kommissionens meddelande Att stärka tillväxt och sammanhållning i EU:s gränsområden (nedan kallat meddelandet om gränsområden). Inrikta program på åtgärder som är av direkt intresse för människor och företag i gränsområdena. 3.Stärka de Interregprogram för transnationellt samarbete och havssamarbete som omfattar samma funktionsområden som de befintliga makroregionala strategierna. Öka anpassningen mellan finansiering och prioriteringar för de makroregionala strategierna. 4.Stärka interregionalt samarbete för innovation enligt beskrivningen i kommissionens meddelande Ökad innovation i EU:s regioner: strategier för motståndskraftig, inkluderande och hållbar tillväxt. Detta kommer att göras genom att man föreslår ett nytt interregionalt instrument som syftar till att hjälpa dem som deltar i strategier för smart specialisering att samarbeta för att öka innovationen och få ut innovativa produkter och processer på den europeiska marknaden. 5.Förordningarna om gemensamma bestämmelser och Eruf kommer att främja och stödja en starkare samordning mellan Interregprogrammen och programmen för investeringar för sysselsättning och tillväxt. Detta kommer att ske genom att man ser till att samarbetsåtgärder är väl representerade i de prioriteringar som finansieras genom dessa program. Lärdomar från IPA 2014–2020 IPA främjar territoriellt samarbete aktivt, t.ex. genom gränsöverskridande program, transnationella och interregionala samarbetsprogram och makroregionala strategier. Mervärdet är uppenbart: försoning och förtroendeskapande på västra Balkan, övervinnande av geografiska och mentala hinder och utveckling av goda grannförbindelser – alla dessa är fortfarande viktiga aspekter av utvidgningsprocessen, som endast hanteras genom EU-program och inte genom andra givare.

Efterhandsutvärdering av programmen för gränsöverskridande samarbete med stöd av det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrument (EGPI) under perioden 2007–2013 De 13 program för gränsöverskridande samarbete med stöd EGPI som genomfördes under 2007–2013 omfattade nio landgränser, tre havsområden och en gränspassage till sjöss. De tilldelade anslagen uppgick till 947,2 miljoner euro med kombinerade medel från EGPI, Eruf och IPA. Med medel från de deltagande ländernas och/eller projektens stödmottagare uppgick anslagen sammanlagt till 1,2 miljarder euro. I programmet deltog 34 länder, varav 19 EU-länder och 12 av de 16 länder som omfattas av grannskapspolitiken samt Norge, Ryssland och Turkiet. Sammanlagt finansierade programmen 941 projekt under hela perioden genom avtal som sammanlagt motsvarade 910 miljoner euro (uppgifter från april 2017), varav 38 % kanaliserades till projekt för att främja ekonomiska utveckling, 32 % till miljöprojekt, 19 % till social utveckling och 11 % till säkerhetsfrågor. Den största delen av EU-medlen (70 %) kanaliserades via standardprojekt som valdes ut efter ansökningsomgångar. De storskaliga infrastrukturprojekten utgjorde 22 % av den totala EU-finansiering som omfattades av avtal (ca 195 miljoner euro), medan de strategiska projekten utgjorden en mindre del (8 % av den totala EU-finansiering som omfattades av avtal). Sammanlagt genomfördes 867 standardprojekt, 51 storskaliga infrastrukturprojekt och 23 strategiska projekt. Deltagandet i ansökningsomgångarna var mycket högt (sammanlagt inkom över 7 000 ansökningar för samtliga program), vilket vittnar om de gränsöverskridande samarbetsprojektens dragningskraft hos berörda parter och i de stödberättigande områdena. I de gränsöverskridande samarbetsprogrammen inom EGPI deltog sammanlagt 4 569 organisationer från 36 olika länder, varav 2 106 organisationer från partnerländerna. I efterhandsutvärderingen lovordades det mycket stora antalet gränsöverskridande samarbetsprojekt av varierande art och den solida grundvalen för samarbetet i förhållande till föregående period, med väl etablerade programmyndigheter och mer erfarna stödmottagare. I utvärderingen noterades samtidigt de otillräckliga bevisen för resultaten av dessa samarbetsprogram inom EGPI, fördröjningar med program- och projektgenomförandet samt de allmänt formulerade programmålen och prioriteringarna i ansökningsomgångarna, vilket ledde till ett mindre övergripande genomslag. Vissa av dessa aspekter har redan (helt eller delvis) åtgärdats i de nuvarande programmen för perioden 2014–2020. Rekommendationerna för den nya programperioden är bland annat att fokusera programmen och se till att det får ett större genomslag, söka fler synergieffekter med andra EU-instrument och annan EU-politik, öka de storskaliga infrastrukturprojektens mervärde, effektivisera programmen, förbättra prestationsramarna och praxis för övervakning och utvärdering samt öka det tekniska stödet och annat stöd till programmen. Halvtidsutvärdering av programmen för gränsöverskridande samarbete med stöd av det europeiska grannskapsinstrumentet under perioden 2014–2020 I halvtidsutvärderingen av programmen för gränsöverskridande samarbete med stöd av det europeiska grannskapsinstrumentet för perioden 2014–2020 konstaterades det att strategin för de gränsöverskridande samarbetsprogrammen fortfarande är lämplig inom de EU-politiska ramarna och att den kan ge svar på utvecklingen i regionen. De gränsöverskridande samarbetsprogrammen ses som ett viktigt redskap för positivt samarbete mellan enskilda människor, lokala myndigheter och civilsamhället på båda sidor av EU:s gränser, även när vidare bilaterala förbindelser kan vara utmanande. Trots att programmet har utvecklats och genomförts i saktare takt än var som ursprungligen planerades anser berörda parter att processen har förbättrats i förhållande till föregående år och att man fortfarande har en stor beslutsamhet att genomföra programmen på ett framgångsrikt sätt. Samråd med berörda parter Ett offentligt samråd på nätet genomfördes mellan den 10 januari och 9 mars 2018. Samrådet omfattade sammanhållningspolitiken, dvs. Eruf, Sammanhållningsfonden och ESF, inbegripet aspekter av ETS/Interreg. ·När det gäller de viktigaste utmaningarna angav den största andelen (94 % av de svarande) att ”minska regionala skillnader” var mycket viktigt eller ganska viktigt. Detta följdes av ”sänka arbetslösheten, högkvalitativa arbetstillfällen och arbetskraftens rörlighet” och ”främja social integration och bekämpa fattigdom” (91 %). ·Av utmaningarna betraktades ”främja forskning och innovation” som den mest framgångsrika (61 %), följt av ”territoriellt samarbete” (59 %). ·76 % av de svarande ansåg att fonderna ger mervärde i stor eller ganska stor omfattning; under 2 % ansåg att de inte ger något mervärde alls. ·Komplexa förfaranden (86 %) sågs som det överlägset största hindret för att kunna uppnå målen. Därefter kom revisions- och kontrollförfarandena (68 %) och brist på flexibilitet att reagera på oförutsedda omständigheter (60 %). ·För förenkling var det vanligaste valet ”färre, tydligare och mer kortfattade regler” (90 %). Detta följdes av ”anpassning av regler mellan EU-fonder” (79 %) och ”ökad flexibilitet” vid fördelning av resurser både till och inom ett programområde (76–77 %). I svaren på de öppna frågorna stödde de svarande på det hela taget kraftfullt följande: ·Sammanhållningspolitik för alla regioner (dock med fortsatt fokus på mindre utvecklade regioner). ·Politisk innovation, inbegripet strategier för smart specialisering och smarta investeringar mer allmänt. ·Fortsättning och utveckling av tematisk koncentration. ·Fokusering på lokala utmaningar (särskilt hållbar stadsutveckling). ·Interregionalt samarbete, både gränsöverskridande och över hela Europa. Det senare är nödvändigt för smart specialisering – innovation inom högteknologiska sektorer beror ofta på utbyte och spridningseffekter från samarbete mellan kluster eller kunskapsnav i Europa.

Dessa frågor behandlas i denna föreslagna förordning som: ·fortsätter att fokusera på att ta itu med regionala skillnader och de utmaningar som regionerna står inför i Europa, ·fortsätter och förbättrar tematisk koncentration på smart tillväxt via strategier för smart specialisering och på låga koldioxidutsläpp och hållbar utveckling, ·bibehåller stöd till interregionalt samarbete och utvidgar detta till smart specialisering, och ·främjar lokal utveckling grundad på integrerade territoriella och lokala strategier och uppmuntrar till hållbar stadsutveckling samt kapacitetsuppbyggnad inom detta område. Dessutom kommer förordningen om gemensamma bestämmelser att skapa en ram för Eruf att ·förenkla de komplexa förfaranden som är förknippade med den, ·öka flexibiliteten för att möta nya utmaningar, och ·anpassa reglerna mellan de olika EU-fonder som omfattas. Konsekvensbedömning Alternativen handlar om en minskning med 7 % av budgeten genom: ·Alternativ 1: Minska bidraget till de mer utvecklade regionerna. ·Alternativ 2: Bevara stödet på nyckelområden (tematisk koncentration) och minska det för andra teman. Alternativ 2 är det föredragna alternativet, av följande skäl: ·För att hålla fokus på teman med högsta EU-mervärde, där uppgifter från utvärderingen antyder att politiken har haft störst effekt. ·Många av de största utmaningarna (globalisering och ekonomisk omvandling, övergång till en ekonomi med låga koldioxidutsläpp, miljöutmaningar, migration och fickor med fattigdom i städerna) påverkar i allt högre grad många regioner i EU, däribland de mer utvecklade. EU:s investeringar är både nödvändiga och ett tecken på solidaritet. ·Att behålla kritisk massa – investeringarna i de mer utvecklade regionerna är redan små räknat per capita. ·Vid det offentliga samrådet stödde de allra flesta berörda parterna Eruf i alla regioner. Detta tillvägagångssätt säkerställer också att sammanhållningspolitiska fonder har bättre synlighet i alla medlemsstater. Förenkling Det finns tecken på betydande administrativa kostnader i samband med Eruf. Enligt en ny studie uppgår de till 3 % av de genomsnittliga programkostnaderna. Den administrativa bördan för stödmottagare (inbegripet små och medelstora företag) är högre.

De flesta förenklingarna av Eruf kommer att skapas genom förordningen om gemensamma bestämmelser. Många är svåra att kvantifiera i förväg, men i studien gjordes följande uppskattningar: ·Att i större grad utnyttja förenklade kostnadsalternativ (eller betalningar grundade på villkoren) för Eruf kan väsentligt minska de totala administrativa kostnaderna – med 20–25 % om dessa alternativ tillämpas över hela linjen. ·Detta mer proportionella tillvägagångssätt för kontroll och revision innebär en betydande minskning av antalet verifikationer och av revisionsbördan för ”lågriskprogram”; Detta skulle minska de totala administrativa kostnaderna för Eruf med 2–3 % och kostnaderna för de berörda programmen med ett mycket större belopp. En annan viktig aspekt av förenkling är att detta förslag skulle integrera stöd från Eruf och från EU:s finansieringsinstrument för externa åtgärder, enligt ovan. E-sammanhållning och datautbyte Under programperioden 2014–2020 krävs ett system för elektronisk datautbyte mellan stödmottagarna och de förvaltande myndigheterna samt mellan de olika myndigheterna i förvaltnings- och kontrollsystemet. Detta förslag till förordning bygger på detta och utvecklar vissa punkter ytterligare i samband med datainsamling. Alla uppgifter som behövs för att övervaka genomförandet av programmet, inklusive om hur programmen fullgörs och vilka resultat som uppnås, kommer nu att överföras elektroniskt varannan månad. Det betyder att plattformen för öppna data uppdateras nästan omedelbart. Uppgifter om stödmottagare och insatser kommer på liknande sätt att offentliggöras i elektronisk form på en webbplats som sköts av den förvaltande myndigheten. 4.BUDGETKONSEKVENSER Förslaget påverkar inte budgeten. I förslaget till förordning om Eruf och Sammanhållningsfonden anges budgetkonsekvenserna av Eruf, som är källfonden för åtgärder som omfattas av detta förslag. 5.SAMMANFATTNING AV INNEHÅLLET I FÖRORDNINGEN Mycket av tillämpningen och genomförandet av Eruf omfattas av förordningen om gemensamma bestämmelser. Detta förslag till förordning bör därför ses i detta sammanhang. Huvudfokus ligger på viktiga genomförande- och samarbetsfrågor, särskilt ·fastställande av och geografiskt tillämpningsområde för de fem komponenterna, ·särskilda mål och tillämpningsområden för Interreg, ·anpassningar av reglerna i förordningen om gemensamma bestämmelser för programplanering, programmyndigheter, förvaltning och kontroll samt ekonomisk förvaltning, och ·integration av EU:s finansieringsinstrument för externa åtgärder. Kapitel I – Allmänna bestämmelser (Artiklarna 1–13) Syfte, tillämpningsområde och Interregkomponenter I detta kapitel anges syftet och tillämpningsområdet för ETS-/Interregförordningen. Där beskrivs särskilt de fem Interregkomponenterna: gränsöverskridande samarbete, transnationellt samarbete och havssamarbete, de yttersta randområdenas samarbete, interregionalt samarbete och de nya interregionala innovationsinvesteringarna. Geografiskt tillämpningsområde Kommissionen genomförde en studie- och samrådsprocess på över två år som kallades ”den gränsöverskridande granskningen”. Denna samlade uppgifter som visade att gränsområden allmänt sett uppvisar sämre ekonomiskt resultat än andra regioner inom en medlemsstat. Tillgången till offentliga tjänster som sjukhus och universitet är i allmänhet sämre i gränsområden. Navigering mellan olika administrativa och rättsliga system är fortfarande ofta komplicerat och dyrt.

Som en uppföljning till den gränsöverskridande granskningen antog kommissionen meddelandet om gränsregioner med förslag till ett antal konkreta åtgärder som EU och nationella, regionala och lokala myndigheter skulle vidta. Dessa åtgärder inbegriper att ”överväga den rättsliga och finansiella ramen för gränsöverskridande samarbete”. I meddelandet föreslås att man ska undersöka hur framtida finansieringsprogram, däribland Interreg, kan bidra mer strategiskt till att förebygga och få bort gränshinder och utveckla gränsöverskridande offentliga tjänster. Komponenten för gränsöverskridande samarbete kommer därför att inriktas på landgränser, medan det gränsöverskridande samarbetet vid sjögränser kommer att ingå i den utvidgade komponenten för ”transnationellt samarbete och havssamarbete”. Förslagen för 2021–2027, både för investeringar för sysselsättning och tillväxt och för ETS-/Interregmålen avspeglar detta åtagande på två sätt. För det första höjer de avsevärt profilen för samarbetsåtgärderna i programmen. För det andra hjälper förslagen de gränsöverskridande programmen att fokusera mer än tidigare på institutionellt samarbete, lösa gränsfrågor och investera i gemensamma tjänster av allmänt intresse. Medel och medfinansieringsgrad Dessa bestämmelser gäller medlen både från Eruf och från EU:s finansieringsinstrument för externa åtgärder. En återbetalningsmekanism för de återstående fonderna anges om inga projektförslag lämnats in eller inget finansieringsavtal för Interregprogram för externt samarbete har undertecknats. I synnerhet för det externa samarbetet bör medfinansieringen vara högre än för målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt”. Kapitel II – Särskilda mål för Interreg och tematisk koncentration (artiklarna 14 och 15) För att ta hänsyn till Interregs särskilda karaktär har följande två särskilda mål angetts: ”Bättre Interregstyrning”, och ”Ett tryggare och säkrare Europa”. I förslaget till förordning anges också särskilda procentsatser för tematisk koncentration. Kapitel III – Programplanering (Interregprogram – territoriell utveckling – insatser och småprojektfonder – tekniskt stöd) (artiklarna 16–26) I detta kapitel anpassas reglerna i förordningen om gemensamma bestämmelser till Interregprogrammen. Ett nytt inslag är de s.k. småprojektfonderna, som gör det möjligt för det lokala och civila samhället att inrätta småskaliga projekt med hjälp av förenklade kostnadsalternativ. Kapitel IV – Övervakning – utvärdering – information och kommunikation (artiklarna 27–35) Även i detta kapitel anpassas reglerna i förordningen om gemensamma bestämmelser till Interregprogrammen. För att säkerställa en enhetlig övervakning av hur programmet fullgörs upprätthåller och anpassar den föreslagna förordningen också gemensamma outputindikatorer, samtidigt som man för första gången lägger till gemensamma resultatindikatorer. Resultatindikatorerna gör det möjligt att rapportera resultaten omedelbart på plattformen för öppna data och jämföra dem mellan program och medlemsstater. De kommer också att användas i diskussioner om prestation och framgångsrika utvärderingar. Kapitel V– Stödberättigande (artiklarna 36–43) Reglerna om stödberättigande bör så långt som möjligt fastställas av varje enskild medlemsstat med ett minimum av EU-regler. Detta fungerar dock inte för Interregprogram, där mellan 2 och 27 olika uppsättningar nationella regler kan stå i strid med varandra och leda till konflikter. I detta kapitel anges därför en tydlig hierarki av EU-regler, Interreg-specifika regler och nationella regler för stödberättigande. De särskilda bestämmelserna i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 481/2014 av den 4 mars 2014 har integrerats i den här föreslagna förordningen. Kapitel VI – Myndigheter, förvaltning och kontroll inom Interregprogrammen (artiklarna 44–48) Reglerna i förordningen om gemensamma bestämmelser om myndigheter, förvaltning och kontroll har anpassats till Interregprogrammen. Detta påverkar i synnerhet den gemensamma revisionsmyndighetens funktion, och förenklar väsentligt insatsrevisionen. Kapitel VII – Ekonomisk förvaltning, räkenskaper och finansiella korrigeringar (artiklarna 49 och 50)

Interregprogrammen bör få större och snabbare förfinansiering än andra program inom sammanhållningspolitiken så att stödmottagarna – som ofta inte har tillräckliga egna medel – kan inleda sina insatser. Dessutom bör återkravskedjan fastställas närmare. Kapitel VIII – Tredjeländers och utomeuropeiska länders och territoriers deltagande i Interregprogram med delad förvaltning (artiklarna 51–59) Utgångspunkten är att ”normala” ETS-/Interregregler kommer att tillämpas. Vissa anpassningar behövs dock för att ta hänsyn till att länderna utanför EU, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna inte är bundna av EU-lagstiftningen. Detta påverkar programmyndigheterna, förvaltningsmetoderna, stödberättigandet, de storskaliga infrastrukturprojekten, upphandlingen, den ekonomiska förvaltningen och ingåendet av finansieringsavtal. Kapitel IX – Särskilda bestämmelser för indirekt förvaltning (artiklarna 60 och 61) Dessa bestämmelser gäller de interregionala innovationsinvesteringarna och kan beröra samarbetet mellan de yttersta randområdena. Kapitel X – Slutbestämmelser (artiklarna 62–65) Dessa bestämmelser gäller delegation, kommittéförfarande och övergångsbestämmelser. BILAGA I bilagan finns en mall för Interregprogrammen. 2018/0199 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om särskilda bestämmelser för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) med stöd av Europeiska regionala utvecklingsfonden och finansieringsinstrument för externa åtgärder EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 178, 209.1, 212.2 och 349, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande av Regionkommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl: (1)Enligt artikel 176 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) ska Europeiska regionala utvecklingsfonden (nedan kallad Eruf) bistå med att avhjälpa de viktigaste regionala obalanserna i unionen. Enligt den artikeln samt artikel 174 andra och tredje stycket i EUF-fördraget ska Eruf bidra till att minska skillnaderna i utvecklingsnivå mellan olika regioner och minska eftersläpningen i de minst gynnade regionerna, där särskild hänsyn ska tas till vissa kategorier av regioner, bland vilka gränsregioner uttryckligen anges. (2)I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) [new CPR] fastställs gemensamma bestämmelser för Eruf och vissa andra fonder och i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) [new ERDF] fastställs bestämmelser om Eruf-stödets särskilda mål och tillämpningsområde. Det är nu nödvändigt att anta särskilda bestämmelser för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) när en eller flera medlemsstater samarbetar över gränserna med avseende på effektiv programplanering, inklusive bestämmelser om tekniskt stöd, övervakning, utvärdering, kommunikation, stödberättigande, förvaltning och kontroll samt ekonomisk förvaltning. (3)För att stödja en harmonisk utveckling inom unionens territorium på olika nivåer bör Eruf stödja gränsöverskridande samarbete, transnationellt samarbete, havssamarbete, de yttersta randområdenas samarbete och interregionalt samarbete inom målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg). (4)Komponenten för gränsöverskridande samarbete bör syfta till att angripa gemensamma utmaningar som fastställs gemensamt i gränsregioner och att ta tillvara den outnyttjade tillväxtpotential som beskrivs i kommissionens meddelande Att stärka tillväxt och sammanhållning i EU:s gränsområden (nedan kallat meddelandet om gränsområden). Komponenten för gränsöverskridande samarbete bör därför begränsas till samarbete vid landgränser och det gränsöverskridande samarbetet vid sjögränser bör integreras i den transnationella komponenten. (5)Komponenten för gränsöverskridande samarbete bör också omfatta samarbete mellan en eller flera medlemsstater och ett eller flera länder eller andra territorier utanför unionen. Det faktum att internt och externt gränsöverskridande samarbete ingår i denna förordning bör leda till en betydande förenkling och rationalisering av tillämpliga bestämmelser för programmyndigheterna i medlemsstaterna och för partnermyndigheterna och stödmottagarna utanför unionen i förhållande till programperioden 2014–2020. (6)Komponenten för transnationellt samarbetet och havssamarbete bör syfta till att stärka samarbetet genom åtgärder som leder till integrerad territoriell utveckling med koppling till unionens prioriteringar inom sammanhållningspolitiken och bör även inbegripa gränsöverskridande havssamarbete. Det transnationella samarbetet bör omfatta större territorier på unionens fastland, medan havssamarbete bör omfatta territorier kring havsområden och inbegripa det gränsöverskridande samarbetet vid sjögränser under programperioden 2014–2020. En så stor flexibilitet som möjligt bör gälla för att fortsätta att genomföra tidigare gränsöverskridande samarbete vid sjögränser inom ramen för ett bredare havssamarbete, särskilt genom att man definierar det territorium som omfattas, de särskilda målen för detta samarbete, kraven för ett projektpartnerskap och inrättandet av delprogram och särskilda styrkommittéer. (7)På grundval av erfarenheten med gränsöverskridande och transnationellt samarbete under programperioden 2014–2020 i de yttersta randområdena, där en kombination av de båda komponenterna inom ett enda program per samarbetsområde inte har utmynnat i tillräcklig förenkling för programmyndigheterna och stödmottagarna, bör en särskild komponent för de yttersta randområdena införas så att de så effektivt och enkelt som möjligt kan samarbeta med sina angränsande länder och territorier. (8)På grundval av erfarenheten med programmen för interregionalt samarbete inom Interreg och bristen på sådant samarbete i programmen inom målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt” under programperioden 2014–2020 bör komponenten för interregionalt samarbete mer specifikt inriktas på att effektivisera sammanhållningspolitiken. Den komponenten bör därför begränsas till två program, ett program med syftet att möjliggöra alla typer av verksamhet, innovativa tillvägagångssätt och kapacitetsuppbyggnad för program inom båda målen och att främja europeiska grupperingar för territoriellt samarbete som har inrättats eller ska inrättas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1082/2006l och ett annat program med syftet att förbättra analysen av utvecklingstendenser. Det projektbaserade samarbetet inom unionen bör integreras i den nya komponenten för interregionala innovationsinvesteringar och kopplas nära till genomförandet av kommissionens meddelande Ökad innovation i EU:s regioner: strategier för motståndskraftig, inkluderande och hållbar tillväxt, särskilt för att stödja tematiska plattformar för smart specialisering på sådana områden som energi, industriell modernisering eller jordbruk och livsmedel. Den integrerade territoriella utveckling som inriktas på funktionella stadsområden eller stadsområden bör slutligen koncentreras till programmen inom målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt” i ett kompletterande instrument, Europeiska stadsinitiativet. De två programmen inom komponenten för interregionalt samarbete bör omfatta hela unionen och bör också vara öppna för deltagande av tredjeländer. (9)Det bör fastställas objektiva kriterier för att bestämma stödberättigade regioner och områden. För detta ändamål bör fastställandet av stödberättigade regioner på unionsnivå grundas på det gemensamma system för klassificering av regioner som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1059/2003. (10)Det är nödvändigt att fortsätta att stödja eller, beroende på vad som är lämpligt, upprätta samarbete i alla dess aspekter med tredjeländer som gränsar till unionen, eftersom sådant samarbete är ett viktigt politiskt verktyg för regional utveckling och bör gynna de regioner i medlemsstaterna som gränsar till tredjeländer. För detta ändamål bör Eruf och unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder – instrumentet för stöd inför anslutningen (nedan kallat IPA), instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete (nedan kallat NDICI) samt programmet för de utomeuropeiska länderna och territorierna (nedan kallat ULT-programmet) – stödja program för gränsöverskridande samarbete, transnationellt samarbete och havssamarbete, de yttersta randområdenas samarbete och interregionalt samarbete. Stödet från Eruf och unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder bör grundas på ömsesidighet och proportionalitet. När det gäller gränsöverskridande samarbete med stöd av IPA III och NDICI bör dock stödet från Eruf kompletteras med minst motsvarande belopp från anslagen till gränsöverskridande samarbete inom IPA III och NDICI, med förbehåll för de högsta belopp som anges i respektive rättsakt, dvs. högst 3 % av finansieringsramen inom IPA III och högst 4 % av finansieringsramen för det geografiska område som omfattas av grannskapspolitiken enligt artikel 4.2 a i NDICI. (11)Stödet från IPA III bör i huvudsak inriktas på att hjälpa IPA-stödmottagarna att stärka de demokratiska institutionerna och rättstaten, reformera rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, respektera de grundläggande rättigheterna och främja jämställdhet, tolerans, social inkludering och icke-diskriminering. Stödet från IPA bör fortsätta att stödja IPA-stödmottagarnas ansträngningar att främja regionalt, makroregionalt och gränsöverskridande samarbete samt territoriell utveckling, inklusive genom genomförande av unionens makroregionala strategier. Stödet från IPA bör dessutom inriktas på frågor som rör säkerhet, migration och gränsförvaltning, säkerställande av tillgång till internationellt skydd, utbyte av relevant information, förbättring av gränskontroller samt fortsatta gemensamma ansträngningar att bekämpa irreguljär migration och smuggling av migranter. (12)När det gäller stöd från NDICI bör unionen utveckla särskilda förbindelser med närbelägna länder i syfte att skapa ett område med välstånd och god grannsämja som grundar sig på unionens värden och utmärks av nära och fredliga förbindelser som bygger på samarbete. Denna förordning och NDICI bör därför stödja interna och externa aspekter av relevanta makroregionala strategier. Dessa initiativ är strategiskt viktiga samtidigt som de ger meningsfulla politiska ramar för fördjupade förbindelser med och mellan partnerländer som grundas på principerna om ömsesidig redovisningsskyldighet, delat egenansvar och gemensamt ansvarstagande. (13)Det är viktigt att fortsätta att ta hänsyn till Europeiska utrikestjänstens och kommissionens roll när det gäller utarbetandet av den strategiska programplaneringen för de Interregprogram som får stöd genom Eruf och NDICI i enlighet med vad som fastställs i rådets beslut 2010/427/EU. (14)Med hänsyn till den särskilda situationen i unionens yttersta randområden måste det antas bestämmelser om på vilka villkor dessa områden kan få tillgång till strukturfonderna. Vissa bestämmelser i denna förordning bör därför anpassas till de särskilda förhållanden som råder i de yttersta randområdena i syfte att förenkla och främja samarbetet med deras grannar, med beaktande av kommissionens meddelande – Ett starkare och förnyat strategiskt partnerskap med EU:s yttersta randområden. (15)Det är nödvändigt att fastställa de medel som ska tilldelas var och en av de olika komponenterna inom Interreg, inbegripet varje medlemsstats andel av de totala beloppen för gränsöverskridande samarbete, transnationellt samarbete och havssamarbete, de yttersta randområdenas samarbete och interregionalt samarbete samt medlemsstaternas möjligheter till flexibilitet mellan dessa komponenter. I förhållande till programperioden 2014–2020 bör andelen för gränsöverskridande samarbete sänkas, medan andelen för transnationellt samarbete och havssamarbete bör höjas till följd av att havssamarbete integreras, och en ny komponent för de yttersta randområdenas samarbete bör införas. (16)För att stödet från Eruf och från unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder ska kunna utnyttjas så effektivt som möjligt bör det införas en mekanism för att organisera återlämnande av sådant stöd när program för externt samarbete inte kan antas eller måste avbrytas, inklusive med tredjeländer som inte får stöd från något av unionens finansieringsinstrument. Denna mekanism bör användas för att säkerställa att programmen fungerar så bra som möjligt och att maximal samordning mellan dessa instrument uppnås. (17)Eruf bör genom Interreg bidra till de särskilda målen under målen för sammanhållningspolitiken. Förteckningen över särskilda mål inom de olika tematiska målen bör dock anpassas till de särskilda behoven inom Interreg, genom fastställande av kompletterande särskilda mål för det politiska målet ”Ett mer socialt Europa genom den europeiska pelaren för sociala rättigheter” i syfte att möjliggöra interventioner av ESF-typ. (18)Mot bakgrund av de unika och särskilda förhållandena på Irland och i syfte att stödja samarbetet mellan Irland och Nordirland enligt långfredagsavtalet bör ett nytt Peace-plus-program för gränsöverskridande samarbete fortsätta att genomföras på grundval av tidigare samarbetsprogram mellan de irländska grevskap som gränsar till Nordirland och Nordirland. Med tanke på programmets praktiska betydelse är det nödvändigt att se till att, när programmet verkar för att stödja fred och försoning, Eruf även bidrar till att främja social, ekonomisk och regional stabilitet i de berörda regionerna, särskilt genom åtgärder som främjar sammanhållning mellan lokalsamhällen. Med hänsyn till programmets särdrag bör det förvaltas på ett integrerat sätt där Förenade kungarikets bidrag integreras i programmet som externa inkomster avsatta för särskilda ändamål. Vidare bör vissa regler för urval av insatser i denna förordning inte tillämpas på det programmet när det gäller insatser till stöd för fred och försoning. (19)I denna förordning bör också två Interreg-specifika mål läggas till, ett mål till stöd för ett särskilt Interregmål i syfte att stärka den institutionella kapaciteten, förbättra det rättsliga och administrativa samarbetet, särskilt med koppling till genomförandet av meddelandet om gränsområden, intensifiera samarbetet mellan enskilda medborgare och institutioner samt utveckla och samordna makroregionala strategier och havsområdesstrategier, och ett annat mål för särskilda frågor som rör det externa samarbetet, t.ex. säkerhet, trygghet, gränspassage och migration.

(20)Den största delen av unionens stöd bör koncentreras till ett begränsat antal politiska mål i syfte att maximera genomslaget för Interreg. (21)Bestämmelserna om utarbetande, godkännande och ändring av Interregprogrammen samt bestämmelserna om territoriell utveckling, urval av insatser, övervakning och utvärdering, programmyndigheter, insatsrevision och öppenhet och kommunikation bör anpassas till Interregprogrammens särdrag i förhållande till bestämmelserna i förordning (EU) [new CPR]. (22)De bestämmelser om kriterier för att insatser ska anses vara genuint gemensamma och kooperativa, om partnerskap inom en Interreginsats och om den samordnande partnerns skyldigheter som fastställts under programperioden 2014–2020 bör fortsätta att gälla. Interregpartnerna bör dock samarbeta när det gäller alla de fyra aspekterna (utveckling, genomförande, bemanning och finansiering) och, när det gäller de yttersta randområdenas samarbete, tre av de fyra aspekterna, eftersom det bör vara enklare att kombinera stöd från Eruf med stöd genom unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, både på program- och på insatsnivå. (23)Det är nödvändigt att förtydliga reglerna för de småprojektfonder som genomförts sedan Interreg inleddes, men som aldrig har omfattats av några särskilda bestämmelser. I enlighet med vad som också anges i Regionskommitténs yttrande Projekt för kontakter mellan människor och småskaliga projekt inom gränsöverskridande samarbetsprogram fyller sådana småprojektfonder en viktig funktion för att bygga upp förtroende mellan människor och institutioner samtidigt som de ger ett stort europeiskt mervärde och i hög grad bidrar till det övergripande målet i programmen för gränsöverskridande samarbete genom att de övervinner gränshinder och integrerar gränsområden och deras invånare. I syfte att förenkla den ekonomiska förvaltningen av småskaliga projekt för slutmottagarna, som ofta inte är vana vid att ansöka om EU-medel, bör det bli obligatoriskt att använda förenklade kostnadsalternativ och enhetsbelopp under en viss gräns. (24)Eftersom flera medlemsstater deltar och de administrativa kostnaderna därför är högre, särskilt för kontroller och översättning, bör utgiftstaket för tekniskt stöd vara högre än det för målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt”. För att kompensera för de högre administrativa kostnaderna bör medlemsstaterna när så är möjligt uppmuntras att minska den administrativa bördan för genomförandet av gemensamma projekt. Dessutom bör Interregprogram med begränsat stöd från unionen eller program för externt gränsöverskridande samarbete få ett visst minimibelopp för tekniskt stöd i syfte att säkerställa tillräcklig finansiering för ett effektivt tekniskt stöd. (25)I enlighet med punkterna 22 och 23 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 13 april 2016 finns det ett behov av att utvärdera fonderna på grundval av den information som samlats in till följd av särskilda krav på övervakning och samtidigt undvika överreglering och administrativa bördor, särskilt för medlemsstaterna. Dessa krav kan i förekommande fall innefatta mätbara indikatorer som kan användas som utgångspunkt för utvärdering av fondernas praktiska genomslag. (26)På grundval av erfarenheterna under programperioden 2014–2020 bör det system genom vilket det infördes en tydlig hierarki i reglerna om utgifternas stödberättigande fortsätta att tillämpas samtidigt som man bibehåller principen om att reglerna för utgifternas stödberättigande ska fastställas på unionsnivå eller för Interregprogrammen som helhet, i syfte att undvika eventuella motsägelser eller inkonsekvenser mellan olika förordningar och mellan förordningar och nationella regler. Kompletterande regler som antas av en medlemsstat och som bara gäller stödmottagare i den medlemsstaten bör begränsas till ett absolut minimum. Närmare bestämt bör bestämmelserna i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 481/2014, som antogs för programperioden 2014–2020, integreras i denna förordning. (27)Medlemsstaterna bör uppmuntras att överlåta den förvaltande myndighetens uppgifter till en europeisk gruppering för territoriellt samarbete eller inrätta en sådan gruppering, liksom andra gränsöverskridande rättssubjekt som ansvarar för förvaltningen av ett delprogram, en integrerad territoriell investering eller en eller flera småprojektfonder, eller att agera som en enda partner. (28)För att fortsätta med den betalningskedja som fastställdes för programperioden 2014–2020, dvs. från kommissionen till den samordnande partnern via den attesterande myndigheten, bör den betalningskedjan fortsätta att tillämpas inom ramen för redovisningsfunktionen. Stödet från unionen bör utbetalas till den samordnande partnern, förutsatt att detta inte leder till dubbla avgifter vid omräkning till euro och tillbaka till en annan valuta eller vice versa mellan den samordnande partnern och övriga partner. (29)I enlighet med artikel [63.9] i förordning (EU, Euratom) [FR-Omnibus] ska sektorspecifika regler beakta behoven inom programmen för europeiskt territoriellt samarbete (Interreg), särskilt när det gäller revisionsfunktionen. Bestämmelserna om det årliga revisionsuttalandet, den årliga kontrollrapporten och insatsrevision bör därför förenklas och anpassas till dessa program som inbegriper flera medlemsstater. (30)Det bör fastställas en tydlig kedja för det ekonomiska ansvaret för återkrav vid oriktigheter från en enda partner eller andra partner via den samordnande partnern och den förvaltande myndigheten till kommissionen. Det bör fastställas bestämmelser om medlemsstaternas, tredjeländernas, partnerländernas eller de utomeuropiska ländernas och territoriernas ansvar för de fall då återbetalning inte kan utverkas från den enda partnern, andra partner eller den samordnande partnern som innebär att medlemsstaten ansvarar för återbetalningen till den förvaltande myndigheten. Till följd av detta finns det inom Interregprogrammen inget utrymme för belopp som inte kan återkrävas på stödmottagarnivå. Det dock är nödvändigt att förtydliga reglerna för de fall då en medlemsstat eller ett tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium inte gör en återbetalning till den förvaltande myndigheten. Den samordnande partnerns skyldigheter för återkrav bör också förtydligas. Den förvaltande myndigheten bör närmare bestämt inte tillåtas att ålägga den samordnande partnern att inleda ett rättsligt förfarande i en annan medlemsstat. (31)För att så liknande regler som möjligt ska tillämpas både i de deltagande medlemsstaterna och i tredjeländerna, partnerländerna och de utomeuropeiska länderna och territorierna bör denna förordning också tillämpas på tredjeländernas, partnerländernas eller de utomeuropeiska ländernas och territoriernas deltagande, om inga särskilda regler anges i något specifikt kapitel i denna förordning. Interregprogrammens myndigheter bör avspeglas i jämförbara myndigheter i tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna. Startpunkten för utgifternas stödberättigande bör kopplas till det relevanta tredjelandets, partnerlandets eller utomeuropeiska landets eller territoriets undertecknande av finansieringsavtalet. Upphandling för stödmottagare i tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna bör följa bestämmelserna om extern upphandling i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) [new FR-Omnibus]. Det bör fastställas förfaranden för ingående av finansieringsavtal med varje tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium och av avtalen mellan den förvaltande myndigheten och varje tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium när det gäller stödet från något av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder eller vid överföring av bidrag som komplement till den nationella medfinansieringen från ett tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium till Interregprogrammet. (32)Trots att Interregprogram med deltagande av tredjeländer, partnerländer eller utomeuropeiska länder och territorier bör genomföras genom delad förvaltning bör de yttersta randområdenas samarbete får genomföras genom indirekt förvaltning. Det bör fastställas särskilda regler om hur dessa program helt eller delvis ska genomföras genom indirekt förvaltning. (33)På grundval av erfarenheten med storskaliga infrastrukturprojekt inom programmen för gränsöverskridande samarbete inom det europeiska grannskapsinstrumentet under programperioden 2014–2020 bör förfarandena förenklas. Kommissionen bör dock behålla vissa rättigheter när det gäller urval av sådana projekt. (34)Kommissionen bör tilldelas genomförandebefogenheter i syfte att anta och ändra förteckningarna över Interregprogram och förteckningen över totalbeloppet från unionens stöd till varje Interregprogram samt i syfte att anta beslut om godkännande av Interregprogram och ändringar av dessa. Dessa genombefogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter. Trots att dessa akter är av allmän karaktär bör det rådgivande förfarandet tillämpas, eftersom de bara genomför bestämmelser på ett tekniskt sätt. (35)För att säkerställa enhetliga villkor för antagande eller ändring av Interregprogrammen bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Programmen för externt gränsöverskridande samarbete bör dock i tillämpliga fall följa de kommittéförfaranden som fastställs genom förordning (EU) [IPA III] och förordning (EU) [NDICI] när det gäller det första beslutet om godkännande av dessa program. (36)I syfte att komplettera eller ändra vissa icke-väsentliga delar i denna förordning bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen i syfte att ändra bilagan om mallen för Interregprogrammen. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 13 april 2016. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. (37)Eftersom målen för denna förordning, nämligen att främja samarbete mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och tredjeländer, partnerländer eller utomeuropeiska länder och territorier, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

Avsnitt I

Syfte, tillämpningsområde och Interregkomponenter Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde 1.I denna förordning fastställs bestämmelser om målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) i syfte att främja samarbete mellan medlemsstaterna inom unionen och mellan medlemsstaterna och angränsande tredjeländer, partnerländer, andra territorier eller utomeuropeiska länder och territorier. 2.I denna förordning fastställs också de bestämmelser som behövs för att säkerställa en effektiv programplanering, inklusive tekniskt stöd, övervakning, utvärdering, kommunikation, stödberättigande, förvaltning och kontroll, samt den ekonomiska förvaltningen av programmen inom målet Europeiskt territoriellt samarbete (nedan kallade Interregprogram) med stöd av Europeiska regionala utvecklingsfonden (nedan kallad Eruf). 3.När det gäller stöd från instrumentet för stöd inför anslutningen (nedan kallat IPA III), instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete (nedan kallat NDICI) och finansieringen för alla utomeuropeiska länder och territorier för perioden 2012–2027, som fastställs som ett program genom rådets beslut (EU) nr XXX (nedan kallat ULT-programmet) till Interregprogrammen, nedan tillsammans kallade unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, fastställs även i denna förordning ytterligare särskilda mål samt bestämmelser om integrering av dessa fonder i Interregprogrammen, kriterier för stödberättigande för tredjeländer, partnerländer och utomeuropeiska länder och territorier och deras regioner samt vissa särskilda genomförandebestämmelser. 4.När det gäller stöd till Interregprogrammen från Eruf och unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder (nedan tillsammans kallade Interregfonderna), fastställs i denna förordning särskilda Interregmål, bestämmelser om organisation, kriterier för stödberättigande för medlemsstaterna, tredjeländer, partnerländer och utomeuropeiska länder och territorier och deras regioner samt bestämmelser om ekonomiska anslag och kriterier för fördelningen av dessa anslag. 5.Förordning (EU) [new CPR] och förordning (EU) [new ERDF] ska tillämpas på Interregprogrammen, om inget annat särskilt fastställs enligt dessa förordningar och den här förordningen eller om bestämmelserna i förordning (EU) [new CPR] endast kan tillämpas på målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt”. Artikel 2

Definitioner 1.I denna förordning ska definitionerna i artikel [2] i förordning (EU) [new CPR] gälla. Dessutom gäller följande definitioner: 1)IPA-stödmottagare: ett land eller territorium som anges i bilaga I till förordning (EU) [IPA III]. 2)tredjeland: ett land som inte är en medlemsstat i unionen och som inte får stöd från Interregfonderna. 3)partnerland: en IPA-stödmottagare eller ett land eller territorium som ingår i det geografiska område som omfattas av grannskapspolitiken och som anges i bilaga I till förordning (EU) [NDICI] samt Ryssland, och som får stöd från unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder. 4)gränsöverskridande rättssubjekt: ett rättssubjekt som inrättats enligt lagarna i något av de länder som deltar i ett Interregprogram, under förutsättning att det har inrättats av territoriella myndigheter eller andra organ från minst två deltagarländer. 2.Vid tillämpningen av denna förordning ska, när det i bestämmelserna i förordning (EU) [new CPR] hänvisas till ”en medlemsstat” detta tolkas som ”den medlemsstat som fungerar som värd för den förvaltande myndigheten” och när det i bestämmelser hänvisas till ”varje medlemsstat” eller ”medlemsstaterna”, ska detta tolkas som ”medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, de tredjeländer, partnerländer och utomeuropeiska länder och territorier som deltar i ett visst Interregprogram”. Vid tillämpningen av denna förordning ska, när det i bestämmelserna i förordning (EU) [new CPR] hänvisas till de ”fonder” som anges i [artikel 1.1 a] i den förordningen eller till ”Eruf”, detta tolkas som att de även omfattar unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder. Artikel 3

Komponenter inom målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) Inom målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) ska Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder stödja följande komponenter: 1.Gränsöverskridande samarbete mellan angränsande regioner i syfte att främja integrerad regional utveckling (komponent 1) i form av a)internt gränsöverskridande samarbete mellan angränsande landgränsregioner som tillhör två eller flera medlemsstater eller mellan angränsande landgränsregioner som tillhör minst en medlemsstat och ett eller flera tredjeländer som anges i artikel 4.3, eller b)externt gränsöverskridande samarbete mellan angränsande landgränsregioner som tillhör minst en medlemsstat och en eller flera av följande:

i)IPA-stödmottagare, eller ii)partnerländer som får stöd genom NDICI, eller iii)Ryssland, i syfte att möjliggöra landets deltagande i det gränsöverskridande samarbete som också stöds genom NDICI. 2.Transnationellt samarbete och havssamarbete över större transnationella territorier och kring havsområden som involverar nationella, regionala och lokala programpartner i medlemsstaterna, tredjeländer och partnerländer samt Grönland, i syfte att uppnå ökad territoriell integration (”komponent 2”: vid hänvisning enbart till transnationellt samarbete – ”komponent 2A”, vid hänvisning enbart till havssamarbete – ”komponent 2B”). 3.De yttersta randområdenas samarbete sinsemellan och med deras angränsande tredjeländer eller partnerländer eller utomeuropeiska länder och territorier eller flera av dessa, i syfte att underlätta deras regionala integration i grannskapet (”komponent 3”). 4.Interregionalt samarbete, i syfte att effektivisera sammanhållningspolitiken (”komponent 4”) genom att främja a)utbyte av erfarenheter, innovativa tillvägagångssätt och kapacitetsuppbyggnad när det gäller i)genomförandet av Interregprogram, ii)genomförandet av programmen inom målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt”, särskilt med avseende på interregionala och transnationella åtgärder med stödmottagare i minst en annan medlemsstat, iii)upprättandet och användningen av europeiska grupperingar för territoriellt samarbete och deras funktionssätt, b)analys av utvecklingstendenser i förhållande till målen för territoriell sammanhållning. 5.Interregionala innovationsinvesteringar genom kommersialisering och utökning av interregionala innovationsprojekt som kan stimulera utveckling av europeiska värdekedjor (”komponent 5”). Avsnitt II

Geografiskt tillämpningsområde Artikel 4

Geografiskt tillämpningsområdet för det gränsöverskridande samarbetet 1.När det gäller gränsöverskridande samarbete ska de regioner som får stöd från Eruf vara regioner på Nuts 3-nivå i unionen, längs alla inre och yttre landgränser med tredjeländer eller partnerländer. 2.Regioner som ligger vid sjögränser och som mellan sig har en fast förbindelse över sjögränsen ska också få stöd inom det gränsöverskridande samarbetet. 3.Interregprogrammen för internt gränsöverskridande samarbete får omfatta regioner i Norge, Schweiz och Förenade kungariket som motsvarar regioner på Nuts 3-nivå samt Liechtenstein, Andorra och Monaco. 4.När det gäller externt gränsöverskridande samarbete ska de regioner som får stöd genom IPA III eller NDICI vara regioner på Nuts 3-nivå i respektive partnerland eller, om Nuts-klassificering saknas, motsvarande områden längs alla landgränser mellan medlemsstaterna och de partnerländer som kan få stöd genom IPA III eller NDICI. Artikel 5

Geografiskt tillämpningsområde för det transnationella samarbetet och havssamarbetet 1.När det gäller transnationellt samarbete och havssamarbete ska de regioner som får stöd genom Eruf vara regioner på Nuts 2-nivå i unionen med funktionella områden som gränsar till varandra, i tillämpliga fall med beaktande av makroregionala strategier eller havsområdesstrategier.

2.Interregprogrammen för transnationellt samarbetet och havssamarbete får omfatta a)regioner i Island, Norge, Schweiz, Förenade kungariket samt Liechtenstein, Andorra, Monaco och San Marino, b)Grönland, c)Färöarna, d)regioner i partnerländer inom IPA III eller NDICI, oberoende av om de får eller inte får stöd från EU-budgeten. 3.De regioner, tredjeländer eller partnerländer som anges i punkt 2 ska vara regioner på Nuts 2-nivå eller, om Nuts-klassificering saknas, motsvarande områden. Artikel 6

Geografiskt tillämpningsområde för de yttersta randområdenas samarbete 1.När det gäller de yttersta randområdenas samarbete ska alla regioner som anges i artikel 349 första stycket i EUF-fördraget få stöd genom Eruf. 2.Interregprogrammen för de yttersta randområdena får omfatta angränsande partnerländer som får stöd genom NDICI eller utomeuropeiska länderna och territorier som får stöd genom ULT-programmet, eller bådadera. Artikel 7

Geografiskt tillämpningsområde för det interregionala samarbetet och

de interregionala innovationsinvesteringarna 1.När det gäller alla Interregprogram inom komponent 4 eller interregionala innovationsinvesteringar inom komponent 5 ska hela unionens territorium få stöd genom Eruf. 2.Interregprogrammen inom komponent 4 får omfatta hela eller delar av tredjeländer, partnerländer, andra territorier eller de utomeuropeiska länder och territorier som avses i artiklarna 4, 5 och 6, oberoende av om de får eller inte får stöd genom unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder. Artikel 8

Förteckning över områden inom Interregprogrammen som ska få stöd 1.Vid tillämpningen av artiklarna 4, 5 och 6 ska kommissionen anta en genomförandeakt med en förteckning över de områden inom Interregprogrammen som ska få stöd, uppdelad efter varje komponent och varje Interregprogram. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 63.2. Interregprogrammen för externt gränsöverskridande samarbete ska förtecknas som ”Interreg/IPA III-program för gränsöverskridande samarbete” eller ”Interreg/NDICI-program för gränsöverskridande samarbete”. 2.Den genomförandeakt som avses i punkt 1 ska också innehålla en förteckning med uppgift om de regioner på Nuts 3-nivå i unionen som tas i beaktande vid tilldelningen av medel från Eruf för gränsöverskridande samarbete vid alla inre gränser och de yttre gränser som omfattas av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, samt en förteckning med uppgift om de regioner på Nuts 3-nivå som tas i beaktande vid tilldelning av medel inom den komponent 2B som avses i artikel 9.3 a. 3.De regioner i tredjeländer, partnerländer eller territorier utanför unionen som inte får stöd genom Eruf eller något av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder ska också tas upp i den förteckning som avses i punkt 1. Avsnitt III

Medel och medfinansieringsgrad Artikel 9

Eruf-medel för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg)

1.Eruf-medlen för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) ska uppgå till 8 430 000 000 euro av de samlade medel som är tillgängliga för budgetåtaganden från Eruf, ESF+ och Sammanhållningsfonden för programperioden 2021–2027 enligt artikel [102.1] i förordning (EU) [new CPR]. 2.De medel som avses i punkt 1 ska fördelas på följande sätt: a)52,7 % (dvs. totalt 4 440 000 000 euro) för gränsöverskridande samarbete (komponent 1). b)31,4 % (dvs. totalt 2 649 900 000 euro) för transnationellt samarbete och havssamarbete (komponent 2). c)3,2 % (dvs. totalt 270 100 000 euro) för de yttersta randområdenas samarbete (komponent 3). d)1,2 % (dvs. totalt 100 000 000 euro) för interregionalt samarbete (komponent 4). e)11,5 % (dvs. totalt 970 000 000 euro) för interregionala innovationsinvesteringar (komponent 5). 3.Kommissionen ska meddela varje medlemsstat dess andel av totalbeloppen för komponenterna 1, 2 och 3, uppdelat per år. Befolkningsstorleken i följande regioner ska användas som kriterium för uppdelningen per medlemsstat. a)Regioner på Nuts 3-nivå för komponent 1 och de regioner på Nuts 3-nivå för komponent 2B som anges i den genomförandeakt som avses i artikel 8.2. b)Regioner på Nuts 2-nivå för komponenterna 2A och 3. 4.Varje medlemsstat får överföra högst 15 % av sitt anslag för varje komponent 1, 2 och 3 från någon av dessa komponenter till en eller flera andra komponenter. 5.Med utgångspunkt i de belopp som meddelats i enlighet med punkt 3 ska varje medlemsstat informera kommissionen om och på vilket sätt den har utnyttjat den överföringsmöjlighet som föreskrivs i punkt 4 samt om den därav följande fördelningen av dess andel mellan de Interregprogram i vilka medlemsstaten deltar. Artikel 10

Bestämmelser som gäller flera fonder 1.Kommissionen ska anta en genomförandeakt med ett flerårigt strategidokument för de Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som får stöd genom Eruf och NDICI eller IPA III. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 63.2. När det gäller de Interregprogram som får stöd genom Eruf och NDICI ska den genomförandeakten ange de aspekter som avses i artikel 12.2 i förordning (EU) [NDICI]. 2.Erufs bidrag till de Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som också ska få stöd från de anslag inom IPA III som tilldelats gränsöverskridande samarbete (nedan kallade IPA III-anslag för gränsöverskridande samarbete) eller från de anslag inom NDICI som tilldelats gränsöverskridande samarbete för det geografiska område som omfattas av grannskapspolitiken (nedan kallade NDICI-anslag för gränsöverskridande samarbete) ska fastställas av kommissionen och de berörda medlemsstaterna. Det bidrag från Eruf som fastställts för varje medlemsstat får inte omfördelas mellan de berörda medlemsstaterna i ett senare skede. 3.Stöd från Eruf ska beviljas enskilda Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete under förutsättning att motsvarande belopp tillhandahålls genom IPA III-anslag för gränsöverskridande samarbete och NDICI-anslag för gränsöverskridande samarbete enligt det relevanta strategiska programplaneringsdokumentet. Denna motsvarighet ska omfattas av ett maximibelopp som fastställs i den lagstiftningsakt som gäller IPA III eller NDICI. Om översynen av det relevanta strategiska programplaneringsdokumentet för IPA III eller NDICI leder till en minskning av det matchande beloppet för återstående år ska varje berörd medlemsstat välja mellan följande alternativ: a)Begära att mekanismen enligt artikel 12.3 ska tillämpas,

b)att fortsätta att genomföra Interregprogrammet med återstående stöd från Eruf och IPA III-anslag för gränsöverskridande samarbete eller NDICI-anslag för gränsöverskridande samarbete, eller c)att kombinera alternativ a och b. 4.De årliga anslag till Interregprogrammen för externt gränsöverskridande samarbete som motsvarar stödet från Eruf, IPA III-anslagen för gränsöverskridande samarbete eller NDICI-anslagen för gränsöverskridande samarbete ska tas upp under de relevanta budgetrubrikerna i 2021 års budgetförfarande. 5.Om kommissionen har tagit upp ett särskilt anslag i syfte att bistå partnerländer eller regioner enligt förordning (EU) [NDICI] och utomeuropeiska länder och territorier enligt rådets beslut [OCT Decision], eller bådadera, för att stärka deras samarbete med regioner som gränsar till unionens yttre randområden i enlighet med artikel [33.2] i förordning (EU) [NDICI] eller artikel [87] i [OCTP Decision] eller bådadera, får även Eruf lämna bidrag i enlighet med denna förordning, om det är lämpligt och på grundval av ömsesidighet och proportionalitet när det gäller finansieringsnivå från NDICI eller ULT-programmet eller bådadera, till åtgärder som genomförs av ett partnerland, en region eller någon annan enhet enligt förordning (EU) [NDICI], av ett land, ett territorium eller någon annan enhet enligt [OCT Decision] eller av något av unionens yttersta randområden, särskilt inom ett eller flera gemensamma Interregprogram inom komponent 2, 3 eller 4 eller när det gäller samarbetsåtgärder enligt artikel 60 som fastställs och genomförs i enlighet med denna förordning. Artikel 11

Förteckning över medel till Interregprogrammen 1.På grundval av den information som medlemsstaterna lämnat i enlighet med artikel 9.5 ska kommissionen anta en genomförandeakt med en förteckning över alla Interregprogram och för varje program ange totalbeloppet på Erufs sammanlagda stöd och, i tillämpliga fall, det sammanlagda stödet från unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder. Den genomförandeakten ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 63.2. 2.Den genomförandeakten ska också innehålla en förteckning över de belopp som överförts i enlighet med artikel 9.5, specificerade per medlemsstat och för vart och ett av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder. Artikel 12

Återförande av medel och avbrytande 1.Erufs årliga bidrag till de Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete för vilka inga program har lämnats in till kommissionen senast den 31 mars under respektive år och som inte har omfördelats till något annat program som lämnats in inom samma kategori av Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete, ska under 2022 och 2023 tilldelas de Interregprogram för internt gränsöverskridande samarbete i vilka den eller de berörda medlemsstaterna deltar. 2.Om det den 31 mars 2024 fortfarande finns Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som inte har lämnats in till kommissionen ska hela det bidrag från Eruf som avses i artikel 9.5 till dessa program för de återstående åren fram till 2027, och som inte har omfördelats till något annat Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som också får stöd genom IPA III-anslagen för gränsöverskridande samarbete eller NDICI-anslagen för gränsöverskridande samarbete, tilldelas de Interregprogram för internt gränsöverskridande samarbete i vilka den eller de berörda medlemsstaterna deltar. 3.De Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som redan har godkänts av kommissionen ska avbrytas, eller anslaget till det programmet sänkas, i enlighet med tillämpliga bestämmelser och förfaranden, i synnerhet om a)inget av de partnerländerna som omfattas av respektive Interregprogram har undertecknat det relevanta finansieringsavtalet inom de tidsfrister som fastställs i enlighet med artikel 57, b)Interregprogrammet inte kan genomföras som planerat på grund av problem i relationerna mellan de deltagande länderna. I sådana fall ska det bidrag från Eruf som avses i punkt 1 motsvarande de årliga delbetalningar som ännu inte har beviljats eller de årliga delbetalningar som beviljats och helt eller delvis dragits tillbaka under samma budgetår, men som inte har omfördelats till något annat Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som också får stöd genom IPA III-anslagen för gränsöverskridande samarbete eller NDICI-anslagen för gränsöverskridande samarbete, tilldelas de Interregprogram för internt gränsöverskridande samarbete i vilka den eller de berörda medlemsstaterna deltar. 4.När det gäller Interregprogram inom komponent 2 som redan har godkänts av kommissionen, ska ett partnerlands eller Grönlands deltagande avbrytas om någon av de situationer som anges i punkt 3 första stycket leden a och b föreligger. De deltagande medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, de deltagande partnerländer som återstår ska begära något av följande: a)Att Interregprogrammet helt avbryts, särskilt om de viktigaste gemensamma utvecklingsmålen i programmet inte kan uppnås utan deltagande av det partnerlandet eller Grönland. b)Att anslaget till det Interregprogrammet sänks i enlighet med tillämpliga bestämmelser och förfaranden. c)Att Interregprogrammet fortsätter att genomföras utan deltagande av det partnerlandet eller Grönland. Om anslaget till Interregprogrammet sänks i enlighet med punkt 4 andra stycket led b ska bidraget från Eruf motsvarande de årliga delbetalningar som ännu inte har beviljats tilldelas något annat Interregprogram inom komponent 2 i vilket en eller flera berörda medlemsstater deltar eller, om en medlemsstat bara deltar i ett Interregprogram inom komponent 2, ett eller flera Interregprogram för internt gränsöverskridande samarbete i vilket eller vilka den medlemsstaten deltar.

5.Det bidrag från IPA III, NDICI eller ULT-programmet som sänks i enlighet med denna artikel ska användas i enlighet med förordning (EU) [IPA III], förordning (EU) [NDICI] eller rådets beslut (EU) [OCT]. 6.Om ett tredjeland eller partnerland som bidrar till ett Interregprogram med nationella medel som inte utgörs av nationell medfinansiering av stödet från Eruf eller från något av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder sänker det bidraget under den tid Interregprogrammet genomförs, antingen övergripande eller med avseende på gemensamma insatser som redan har valts ut, och har fått det dokument som föreskrivs i artikel 22.6, ska den eller de deltagande medlemsstaterna begära att något av de alternativ som anges i punkt 4 andra stycket ska tillämpas. Artikel 13

Medfinansieringsgrad Medfinansieringsgraden för varje Interregprogram får inte överstiga 70 %, såvida det inte fastställs en högre procentsats för Interregprogrammen för externt gränsöverskridande samarbete eller Interregprogram inom komponent 3 i förordning (EU) [IPA III], förordning (EU) [NDICI] eller rådets beslut (EU) [ULT-programmet] eller i någon akt som antas i med stöd av dessa. KAPITEL II

Särskilda mål för Interreg och tematisk koncentration Artikel 14

Särskilda mål för Interreg 1.Eruf ska, inom ramen för fondens tillämpningsområde enligt artikel [4] i förordning (EU) [new ERDF] och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, bidra till de politiska mål som fastställs i artikel [4.1] i förordning (EU) [new CPR] genom gemensamma åtgärder inom Interregprogrammen. 2.När det gäller Peace-plus-programmet ska Eruf, när detta program verkar för att stödja fred och försoning, som ett särskilt mål under det fjärde politiska målet, också bidra till att främja social, ekonomisk och regional stabilitet i de berörda regionerna, särskilt genom åtgärder som främjar sammanhållningen mellan lokalsamhällen. En separat prioritering ska stödja detta särskilda mål. 3.Utöver de särskilda mål för Eruf som anges i artikel [2] i förordning (EU) [new ERDF] får Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, även bidra till de särskilda målen inom det fjärde politiska målet på följande sätt: a)Effektivisera arbetsmarknaderna och förbättra tillgången till sysselsättning av god kvalitet över gränserna. b)Förbättra tillgången till och kvaliteten när det gäller allmän utbildning, yrkesinriktad utbildning och livslångt lärande över gränserna i syfte att höja utbildnings- och kompetensnivån för erkännande över gränserna. c)Ge rättvisare och snabbare tillgång till gränsöverskridande hälso- och sjukvård som är hållbar, prisvärd och av god kvalitet. d)Förbättra tillgänglighet, effektivitet och anpassningsförmåga när det gäller hälso- och sjukvårdssystem samt långvarig vård och omsorg över gränserna. e)Främja social inkludering och vidta åtgärder mot fattigdom, bland annat genom att främja lika möjligheter och motverka diskriminering över gränserna. 4.Inom komponenterna 1, 2 och 3 får Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, även stödja det särskilda Interregmålet ”Bättre Interreg-styrning”, särskilt genom följande åtgärder: a)Interregprogram inom komponenterna 1 och 2B: i)Förbättra den institutionella kapaciteten hos myndigheter, särskilt sådana som har fått i uppdrag att förvalta ett visst territorium, och hos berörda parter. ii)Effektivisera den offentliga förvaltningen genom att främja rättsligt och administrativt samarbete och samarbete mellan enskilda och institutioner, särskilt i syfte att undanröja rättsliga hinder och andra hinder i gränsregioner. b)Interregprogram inom komponenterna 1, 2 och 3: Förbättra den institutionella kapaciteten hos myndigheter och berörda parter i syfte att genomföra makroregionala strategier och havsområdesstrategier. c)Utöver leden a och b, inom Interregprogrammen för externt gränsöverskridande samarbete och komponenterna 2 och 3 med stöd av Interregfonder: Bygga upp ömsesidigt förtroende, särskilt genom projekt som främjar kontakter mellan människor genom att verka för stabilare demokrati och genom att stödja aktörer i civilsamhället och deras roll i reformprocesser och demokratiska omvandlingar.

5.Inom Interregprogrammen för externt gränsöverskridande samarbete och komponenterna 2 och 3 ska Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder även bidra till det särskilda Interregmålet för externa åtgärder ”Ett tryggare och säkrare Europa”, i synnerhet genom åtgärder som rör gränspassage, rörlighet över gränser och migrationshantering, inklusive skydd av migranter. Artikel 15

Tematisk koncentration 1.Minst 60 % av anslagen inom Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder inom andra prioriteringar än tekniskt stöd till varje Interregprogram inom komponenterna 1, 2 och 3 ska tilldelas högst tre av de politiska mål som fastställs i artikel [4.1] i förordning (EU) [new CPR]. 2.Ytterligare 15 % av anslagen inom Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder inom andra prioriteringar än tekniskt stöd till varje Interregprogram inom komponenterna 1, 2 och 3 ska tilldelas det särskilda Interregmålet ”Bättre Interregstyrning” eller det särskilda Interregmålet för externa åtgärder ”Ett tryggare och säkrare Europa”. 3.Om ett Interregprogram inom komponent 2A stöder en makroregional strategi ska de sammanlagda anslagen inom Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder inom andra prioriteringar än tekniskt stöd tilldelas målen för den strategin. 4.Om ett Interregprogram inom komponent 2B stöder en makroregional strategi eller havsområdesstrategi ska minst 70 % av de sammanlagda anslagen inom Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder inom andra prioriteringar än tekniskt stöd tilldelas målen för den strategin. 5.När det gäller Interregprogram inom komponent 4 ska de sammanlagda anslagen inom Eruf och, i tillämpliga fall, unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder inom andra prioriteringar än tekniskt stöd tilldelas det särskilda Interregmålet ”Bättre Interregstyrning”. KAPITEL III

Programplanering Avsnitt I

Utarbetande, godkännande och ändring av Interregprogram Artikel 16

Utarbetande och inlämning av Interregprogram 1.Verksamheten inom målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) ska genomföras via Interregprogram genom delad förvaltning, med undantag av komponent 3, som helt eller delvis får genomföras genom indirekt förvaltning, och av komponent 5, som ska genomföras genom direkt eller indirekt förvaltning. 2.De deltagande medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna ska utarbeta ett Interregprogram för perioden 1 januari 2021–31 december 2027 i enlighet med den mall som fastställs i bilagan. 3.De deltagande medlemsstaterna ska utarbeta ett Interregprogram i samarbete med de programpartner som avses i artikel [6] i förordning (EU) [the new CPR]. De deltagande tredjeländerna eller partnerländerna eller utomeuropeiska länderna och territorierna ska, i tillämpliga fall, också involvera programpartner motsvarande de partner som avses i den artikeln. 4.Den medlemsstat som ska fungera som värd för den förvaltande myndigheten ska lämna in ett Interregprogram till kommissionen senast den [date of entry into force plus nine months] på alla deltagande medlemsstaters och, i tillämpliga fall, tredjeländers, partnerländers eller utomeuropeiska länders och territoriers vägnar. Ett Interregprogram som omfattar stöd från något av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder ska dock lämnas in av den medlemsstat som ska fungera som värd för den förvaltande myndigheten senast sex månader efter att kommissionen antagit det relevanta strategiska programplaneringsdokumentet enligt artikel 10.1 eller när det krävs enligt respektive grundläggande akt för ett eller flera av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder. 5.De deltagande medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna ska skriftligen bekräfta att de godkänner innehållet i ett Interregprogram innan det läggs fram för kommissionen. Den bekräftelsen ska också innehålla ett åtagande från alla deltagande medlemsstater och, i tillämpliga fall, tredjeländer, partnerländer eller utomeuropeiska länder och territorier om att tillhandahålla den medfinansiering som krävs för att genomföra Interregprogrammet och, i tillämpliga fall, tredjeländernas eller de utomeuropeiska ländernas och territoriernas åtagande om att bidra till finansieringen. Genom undantag från första stycket ska de berörda medlemsstaterna, när det gäller Interregprogram som omfattar de yttersta randområdena och tredjeländer, partnerländer eller utomeuropeiska länder och territorier, samråda med respektive tredjeländer, partnerländer eller utomeuropeiska länder och territorier innan Interregprogrammen läggs fram för kommissionen. I det fallet får bekräftelserna av Interregprogrammens innehåll och det eventuella bidraget från tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna i stället anges i de formellt godkända protokollen från samrådsmötena med tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna eller från överläggningarna i regionala samarbetsorganisationer. 6.Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 62 med avseende på att ändra bilagan i syfte att göra anpassningar till förändringar som sker under programperioden i fråga om icke-väsentliga delar av bilagan. Artikel 17

Interregprogrammens innehåll

1.Varje Interregprogram ska innehålla en gemensam strategi för programmets bidrag till de politiska mål som fastställs i artikel [4.1] i förordning (EU) [new CPR] och till de särskilda mål för Interreg som fastställs i artikel 14.4 och 14.5 i denna förordning, med information om dess resultat. 2.Varje Interregprogram ska bestå av prioriteringar. Varje prioritering ska motsvara ett enda politiskt mål eller, i tillämpliga fall, ett särskilt Interregmål eller de båda särskilda Interregmålen eller tekniskt stöd. En prioritering som motsvarar ett politiskt mål eller, i tillämpliga fall, ett särskilt Interregmål eller de båda särskilda Interregmålen ska bestå av ett eller flera särskilda mål. Flera prioriteringar kan motsvara samma politiska mål eller särskilda Interregmål. 3.I vederbörligen motiverade fall får de berörda medlemsstaterna efter överenskommelse med kommissionen, i syfte att effektivisera genomförandet av programmet och att åstadkomma storskaliga insatser, besluta att till Interregprogrammen överföra högst [x] % av det belopp från Eruf som tilldelats motsvarande program inom målet ”Investering för sysselsättning och tillväxt” för samma region. Det överförda beloppet ska utgöra en eller flera separata prioriteringar. 4.I varje Interregprogram ska följande anges: a)Programområde (inklusive karta över området som ett separat dokument). b)En sammanfattning av de viktigaste gemensamma utmaningarna med beaktande av i)ekonomiska, sociala och territoriella skillnader, ii)gemensamma investeringsbehov och komplementaritet med andra former av stöd, iii)lärdomar av tidigare erfarenhet, iv)makroregionala strategier och havsområdesstrategier i de fall då programområdet helt eller delvis omfattas av en eller flera strategier. c)En motivering till de utvalda politiska målen och de särskilda Interregmålen, motsvarande prioriteringar, särskilda mål och former av stöd, i tillämpliga fall, med uppgift om förbindelser som saknas i gränsöverskridande infrastruktur. d)Särskilda mål för varje prioritering, utom för tekniskt stöd. e)Följande för varje särskilt mål: i)De typer av åtgärder som hänför sig till detta, inklusive en förteckning över planerade insatser av strategisk betydelse och deras förväntade bidrag till dessa särskilda mål och till de makroregionala strategierna och havsområdesstrategierna, i tillämpliga fall. ii)Output- och resultatindikatorer med motsvarande delmål och mål. iii)De huvudsakliga målgrupperna. iv)Särskilda målterritorier, inklusive planerad användning av integrerade territoriella investeringar, lokalt ledd utveckling eller andra territoriella verktyg. v)Planerad användning av finansieringsinstrument. vi)En preliminär uppdelning av de anslagna medlen efter typ av intervention.

f)För prioriteringen tekniskt stöd, planerad användning i enlighet med artiklarna [30], [31] och [32] i förordning (EU) [new CPR] och relevanta interventionstyper. g)En finansieringsplan med följande tabeller (utan uppdelning per deltagande medlemsstat, tredjeland, partnerland eller utomeuropeiskt land eller territorium, om inte annat anges där): i)En tabell med uppgift om de totala anslagen för Eruf och, i relevanta fall, för vart och ett av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder för hela programperioden och per år. ii)En tabell med uppgift om de totala anslagen för varje prioritering från Eruf och, i relevanta fall, från vart och ett av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder per prioritering samt uppgift om nationell medfinansiering och om huruvida den nationella medfinansieringen utgörs av offentlig och privat medfinansiering. h)De åtgärder som vidtagits för att involvera de relevanta programpartner som avses i artikel [6] i förordning (EU) [new CPR] i utformningen av Interregprogrammet och deras roll i genomförandet, övervakningen och utvärderingen av det programmet. i)Det tillvägagångssätt som planerats för att informera om och göra Interregprogrammet synligt, med uppgift om programmets mål, målgrupper, kommunikationskanaler, användning av sociala medier, planerad budget och relevanta indikatorer för övervakning och utvärdering. 5.Den information som avses i punkt 4 ska lämnas på följande sätt: a)När det gäller de tabeller som avses i punkt 4 g och stöd från unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder ska dessa anslag anges på följande sätt: i)För Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete som får stöd genom IPA III och NDICI, som ett enda belopp (nedan kallat IPA III-anslag för gränsöverskridande samarbete eller NDICI-anslag för gränsöverskridande samarbete) som kombinerar bidraget från [rubrik 2 – Sammanhållning och värden, underrubriken ”Ekonomisk, social och territoriell sammanhållning”] och [rubrik 6 Grannländer och omvärlden]. ii)För Interregprogram inom komponenterna 2 och 4 som får stöd genom IPA III, NDICI eller ULT-programmet, som ett enda belopp (Interregfonderna) som kombinerar bidraget från [rubrik 2] och [rubrik 6] eller delas upp på finansieringsinstrumenten Eruf, IPA III, NDICI och ULT-programmet, i enlighet med programpartnernas val. iii)För Interregprogram inom komponent 2 som får stöd genom ULT-programmet, genom uppdelning per finansieringsinstrument (Eruf och ULT-programmet – Grönland). iv)För Interregprogram inom komponent 3 som får stöd genom NDICI och ULT-programmet, genom en lämplig uppdelning per finansieringsinstrument (Eruf, NDICI och ULT-programmet). b)Den tabell som avses i punkt 4 g ii ska bara innehålla beloppen för åren 2021–2025. 6.När det gäller punkt 4 e vi och f ska interventionstyperna grundas på den nomenklatur som fastställs i bilaga [I] till förordning (EU) [new CPR]. 7.I Interregprogrammet ska följande anges: a)Den förvaltande myndigheten, revisionsmyndigheten och det organ till vilket kommissionen ska göra sina utbetalningar. b)Förfarandet för inrättande av det gemensamma sekretariatet. c)Ansvarsfördelningen mellan de deltagande medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, tredjeländerna eller partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna, om de åläggs finansiella korrigeringar av den förvaltande myndigheten eller kommissionen. 8.Den förvaltande myndigheten ska underrätta kommissionen om alla ändringar av den information som avses i punkt 7 a, utan att detta kräver en ändring av programmet. 9.Genom undantag från punkt 4 ska innehållet i Interregprogram inom komponent 4 anpassas till dessa Interregprograms särskilda karaktär, särskilt på följande sätt:

a)Den information som avses i led a är inte obligatorisk. b)Den information som krävs enligt leden b och h ska lämnas i form av en kort beskrivning. c)För varje särskilt mål inom alla andra prioriteringar än tekniskt stöd ska information om följande lämnas: i)Fastställandet av en enda stödmottagare eller en begränsad förteckning över stödmottagare och förfarandet för beviljande av stöd. ii)De typer av åtgärder som hänför sig till detta och åtgärderas förväntade bidrag till de särskilda målen. iii)Output- och resultatindikatorer med motsvarande delmål och mål. iv)De huvudsakliga målgrupperna. v)En preliminär uppdelning av de anslagna medlen efter typ av intervention. Artikel 18

Godkännande av Interregprogram 1.Kommissionen ska bedöma varje Interregprogram och om de följer bestämmelserna i förordning (EU) [new CPR], förordning (EU) [new ERDF] och denna förordning och, i relevanta fall vid stöd från något av unionens finansieringsinstrument för externa åtgärder, om de är förenliga med det fleråriga strategidokumentet enligt artikel 10.1 eller relevanta ramar för den strategiska programplaneringen enligt respektive grundläggande akt för ett eller flera av dessa instrument. 2.Kommissionen får framföra sina synpunkter inom tre månader efter det att den medlemsstat som ska fungera som värd för den förvaltande myndigheten har lämnat in Interregprogrammet. 3.De deltagande medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna ska se över Interregprogrammet med beaktande av kommissionens synpunkter. 4.Kommissionen ska genom en genomförandeakt anta ett beslut om godkännande av varje Interregprogram senast sex månader efter den dag då den medlemsstat som ska fungera som värd för den förvaltande myndigheten lämnade in det programmet. 5.När det gäller Interregprogram för externt gränsöverskridande samarbete ska kommissionen anta sitt beslut enligt punkt 4 efter samråd med IPA III-kommittén i enlighet med artikel [16] i förordning (EU) [IPA III] och kommittén för instrumentet för grannskapspolitik, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete i enlighet med artikel [36] i förordning (EU) [NDICI]. Artikel 19

Ändring av Interregprogram 1.Den medlemsstat som fungerar som värd för den förvaltande myndigheten får lämna in en motiverad begäran om ändring av ett Interregprogram tillsammans med det ändrade programmet, med uppgift om hur den ändringen förväntas påverka förverkligandet av målen. 2.Kommissionen ska bedöma om ändringen följer bestämmelserna i förordning (EU) [new CPR], förordning (EU) [new ERDF] och denna förordning och får lämna synpunkter inom tre månader från inlämningen av det ändrade programmet. 3.De deltagande medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, tredjeländerna, partnerländerna eller de utomeuropeiska länderna och territorierna ska se över det ändrade programmet och beakta kommissionens synpunkter. 4.Kommissionen ska godkänna en ändring av ett Interregprogram senast sex månader efter den dag då medlemsstaten lämnade in ändringen. 5.Medlemsstaten får under programperioden överföra högst 5 % av det ursprungliga anslaget för en prioritering, men motsvarande högst 3 % av programbudgeten, till en annan prioritering inom samma Interregprogram.

Sådana överföringar ska inte påverka föregående år. De ska anses vara av mindre betydelse och ska inte kräva något beslut om ändring av Interregprogrammet av kommissionen. De ska dock uppfylla alla rättsliga krav. Den förvaltande myndigheten ska lägga fram en ändrad versio