[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 28.4.2009

KOM(2009) 201 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET SAMT EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN

God förvaltning i skattefrågor

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET SAMT EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN

God förvaltning i skattefrågor

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 4

2. Exempel på god förvaltningssed på skatteområdet 5

2.1. Befintligt skattesamarbete inom EU 5

2.2. Debatten om internationellt skattesamarbete 6

3. EU:s internationella politik för god förvaltningssed på skatteområdet 7

3.1. Åtaganden på EU-nivå 7

3.2. Pågående verksamhet 8

4. Hur man kan främja principen om god förvaltnignssed på skatteområdet inom EU och internationellt 10

5. Slutsatser 13

1. INLEDNING

Den pågående finansiella och ekonomiska krisen sätter allt större press på nationella budgetar och skattesystem, och behovet av internationellt skattesamarbete och gemensamma standarder (t.ex. ”god förvaltningssed på skatteområdet”) har blivit ett vanligt inslag i internationella diskussioner.

Globaliseringen, dvs. den ökande ekonomiska integrationen av marknader, som drivs av den snabba tekniska utvecklingen och avregleringen, skapar många nya möjligheter världen över. Många länder drar stora fördelar av detta. Bara för EU anses globaliseringen ha stått för minst en femtedel av inkomsttillväxten sedan andra världskriget[1]. Men globaliseringen har också sociala och ekonomiska avigsidor. Exempelvis kan länder bli mer sårbara för ekonomiska omvälvningar, något som visar sig tydligt i dag, och även för skatteflykt och skattebedrägeri. I en värld med fri rörlighet för pengar kan ”skatteparadis” och otillräckligt reglerade internationella finanscentrum som vägrar att respektera reglerna för insyn och informationsutbyte underlätta och till och med uppmuntra skattebedrägerier och skatteflykt, vilket påverkar andra länders suveränitet på skatteområdet och urholkar deras intäkter. I slutet av 2008 uppskattade OECD att skatteparadisen tillsammans har dragit åt sig mellan fem och sju biljoner[2] dollar i tillgängar, även om sekretessen kring dessa konton gör det svårt att avgöra exakt hur mycket pengar det rör sig om. Detta är ett mycket allvarligt problem, särskilt nu när de nationella budgetarna, och därmed ländernas socialpolitik och övriga politik, är under hård press.

Det vore kontraproduktivt att avvisa globaliseringen och stänga marknaderna på grund av sådana negativa effekter. Ur ett EU-perspektiv vore det därför en praktikabel lösning att hantera sådana effekter med hjälp av överenskommelser med tredjeländer, som bör ha så stor geografisk täckning som möjligt och omfatta gemensamma normer och samarbete på bland annat skatteområdet. Rättvisa och effektiva skattesystem spelar inte bara en viktig roll för att skapa lika villkor för ekonomiska relationer, handel och investering, utan skapar också den ekonomiska grunden för alla offentliga utgifter. Det är detta man kallar för god förvaltningssed i skattefrågor, och det är inte bara en förutsättning för kampen mot gränsöverskridande skattebedrägerier och skatteflykt, utan det kan också underlätta kampen mot penningtvätt, korruption och finansiering av terrorism. Det finns uppenbarligen ett ökande globalt samförstånd om behovet av fortsatta samordnade insatser på detta område, i form av komplementära initiativ inom finansreglering och beskattning.

I sin handlingsplan kom G20-länderna i november 2008 överens om att sträva efter internationell tillämpning av insynsregler i finansiella frågor, och efter administrativt samarbete på skatteområdet. I det dokument de lade fram inför Europeiska rådets möte i december 2008[3] uppmanade EU:s finansministrar till fortsatt kamp mot de olagliga finansiella risker som icke-samarbetsvilliga jurisdiktioner ger upphov till, och mot skatteparadisen. I sitt bidrag till G20:s finansministrars möte den 14 mars 2009 betonade EU:s finansministrar behovet av att skydda det finansiella systemet mot otillräckligt reglerade jurisdiktioner där det saknas öppenhet och samarbete, bland annat skatteparadis, och efterlyste ett sanktionspaket. De betonade också att det behövs insatser för att uppnå god förvaltningssed på skatteområdet internationellt (öppenhet och insyn, informationsutbyte och lojal skattekonkurrens). Detta bekräftades vid Europeiska rådets möte den 19-20 mars. Vid G20:s toppmöte i London den 2 april 2009 kom stats- och regeringscheferna överens om att ingripa mot icke-samarbetsvilliga jurisdiktioner, till exempel skatteparadis, och förklarade att de var beredda att tillgripa sanktioner för att skydda sina offentliga finanser och finanssystem, och att banksekretessens tidevarv var över. I förberedelserna inför G20-mötet reagerade många jurisdiktioner genom att uttrycka sin beredskap att tillämpa internationella normer för öppenhet och informationsutbyte från och med nu[4].

I detta meddelande ska det undersökas hur EU kan bidra till god förvaltningssed på området direkt beskattning. Meddelandet behandlar följande frågor:

- Hur god förvaltningssed kan främjas i EU.

- Vilka särskilda redskap Europeiska gemenskapen och EU:s medlemsstater har till sitt förfogande för att främja god förvaltningssed internationellt.

- Spelrummet för mer samordnade insatser från EU:s medlemsstaters sida, för att främja, effektivisera och komplettera de åtgärder som vidtagits internationellt i andra forum som OECD och FN.

2. EXEMPEL PÅ GOD FÖRVALTNINGSSED PÅ SKATTEOMRÅDET

2.1. Befintligt skattesamarbete inom EU

Vid rådets (Ecofin) möte den 14 maj 2008 definierade EU:s finansministrar ”god förvaltningssed på skatteområdet” som respekt för principerna om öppenhet och insyn, informationsutbyte och lojal skattekonkurrens.

På inre marknaden finns det gemensamma regler, bland annat inom företagsrätt och beskattning[5], som ska göra det möjligt för företag och enskilda att dra största möjliga nytta av de öppna gränserna. Dessa regler har stor positiv verkan genom att bland annat minska genomförandekostnaderna och uppmuntra till gränsöverskridande investeringar. Men den ökande integrationen av inre marknadens ekonomier skapar också nya problem. Öppna gränser kan exempelvis sätta press på skattesystem och göra det svårare att få tillräckliga intäkter för att finansiera de offentliga utgifterna.

Gemenskapslagstiftningen ger medlemsstaterna stort utrymme att utarbeta egna system för direkt beskattning och anpassa dessa till nationella mål och behov. Under det senaste årtiondet har medlemsstaterna emellertid nått överenskommelser om hur man på olika sätt kan ta itu med utarmningen av beskattningsunderlaget och snedvridningar i fördelningen av investeringar. Därigenom erkänner de att enskilda nationella och bilaterala insatser endast till en del kan lösa problemen med utarmningen av beskattningsunderlaget, och att samarbete på EU-nivå är av avgörande betydelse. Medlemsstaterna har kommit överens om ett antal insatser som ska främja god förvaltningssed på skatteområdet inom hela EU. Till dessa insatser hör följande:

- Administrativt samarbete och utbyte av information . I direktivet om ömsesidigt bistånd[6] föreskrivs informationsutbyte om direkt beskattning mellan skattemyndigheter. I direktivet om indrivning av fordringar[7] fastställs ett system som innebär att medlemsstaterna kan begära bistånd från varandra för att driva in skattefordringar, tullar och avgifter. Genom direktivet om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar[8] får skattemyndigheterna möjlighet att automatiskt utbyta information, även om denna endast avser ränteinkomster från enskilda personers sparande, och tre medlemsstater har tillåtits tillämpa en källskatt som en övergångslösning.

- Skadlig skattekonkurrens . Här kompletteras rättsakterna om administrativt samarbete med en politisk överenskommelse mellan medlemsstaterna om att åtgärda skadlig skattekonkurrens inom företagsbeskattning genom en inbördes utvärdering (peer review process). I uppförandekoden för företagsbeskattning[9] definieras skadlig skattekonkurrens som åtgärder (inbegripet administrativ praxis) som har eller kan få betydande inverkan på var inom gemenskapen ekonomisk verksamhet förläggs, eller som innebär en påtagligt lägre effektiv beskattningsnivå än de som normalt tillämpas i medlemsstaten i fråga. Koden gäller både för medlemsstater och deras beroende eller associerade territorier, och har medfört att över 400 åtgärder för företagsbeskattning har bedömts, och över 100 har strukits eller ändrats för att de ansetts vara skadliga.

- Statligt stöd . EU:s politik för statliga stöd, så som den tillämpas på statliga skattestöd[10], har bidragit till att avlägsna snedvridningar av konkurrensen till följd av särskilda företagsskatteordningar i enskilda medlemsstater.

- Insyn . Dessa skatteinitiativ kompletteras med företagsrätt och regler som garanterar insyn i företag och ekonomi.

2.2. Debatten om internationellt skattesamarbete

Insatserna inom EU för att förbättra skattesamarbetet speglar många av de grundläggande principer som har präglat OECD:s kamp mot skadlig skattekonkurrens under många år. OECD har framförallt varit verksam på två områden:

- Man försöker identifiera och avskaffa förmånliga beskattningsordningar i OECD:s 30 medlemsländer, utifrån kriterier som nära överensstämmer med (men är något snävare än) kriterierna i EU:s uppförandekod för företagsbeskattning.

- Man har också utvidgat detta till länder som inte är medlemmar i OECD, bland annat ett antal s.k. skatteparadis[11], och 35 sådana jurisdiktioner har gjort politiska åtaganden om att införa ett verkligt samarbete med OECD-länderna om insyn och informationsutbyte i skattefrågor. Eftersom det förväntades att det på G20-mötet den 2 april 2009 skulle utarbetas en förteckning över jurisdiktioner som gjort otillräckliga framsteg med genomförandet av de allmänt vedertagna skattenormer som OECD lagt fram, har flera jurisdiktioner dessutom nyligen åtagit sig att följa dessa normer, bland annat Schweiz, Österrike, Belgien, Luxemburg, Hongkong, Macao, Singapore, Chile, Andorra, Liechtenstein och Monaco. Dessa länder har i princip åtagit sig att följa OECD:s internationella standarder, som föreskriver informationsutbyte på begäran i alla skattefrågor för förvaltning och genomdrivande av nationell skattelagstiftning, utan hänsyn till behov avseende nationell säkerhet eller banksekretess i skatteärenden i de länder som får en sådan begäran. I OECD-standarden föreskrivs också omfattande säkerhetskontroller för att garantera sekretessen för den information som utbyts. Direkt efter G20-mötet rapporterade OECD om genomförandet av de internationellt överenskomna skattestandarderna i de jurisdiktioner som OECD:s globala forum granskat.

Kommissionen välkomnar de viktiga åtaganden som nyligen gjorts och ser fram emot deras genomförande. Kommissionen kommer också att föreslå samordnade insatser från medlemsstaternas sida för att se till att dessa åtaganden följs upp, där detta är i EU:s intresse. I den deklaration om finansiering av utveckling[12] (Doha Declaration on Financing for Development) som lades fram vid FN:s internationella uppföljningskonferens om utvecklingsfinansiering med syfte att se över genomförandet av Monterrey-överenskommelsen gjordes omfattande åtaganden om skattereformer, och man propagerade insatser för att öka skatteintäkterna med hjälp av moderna skattesystem och effektiv uppbörd av skatter, för att på så sätt bredda beskattningsunderlaget och bekämpa skatteflykten.

3. EU:S INTERNATIONELLA POLITIK FÖR GOD FÖRVALTNINGSSED PÅ SKATTEOMRÅDET

3.1. Åtaganden på EU-nivå

EU:s politik för god förvaltningssed på skatteområdet har utvecklats under årens lopp, utgående från ett antal kommissionsinitiativ[13] som lett till att EU:s finansministrar den 14 maj 2008 i rådet (Ecofin) antog slutsatser om god förvaltningssed på skatteområdet. Rådet (Ecofin) bekräftade behovet av att på så bred geografisk bas som möjligt främja principerna om god förvaltningssed på skatteområdet. Därför begärde rådet att en bestämmelse om god förvaltningssed på skatteområdet skulle läggas till i de relevanta avtal som gemenskapen och dess medlemsstater sluter med tredjeländer eller grupper av tredjeländer. Målet är inte att peka ut skatteparadis som sådana, utan att komma överens om gemensamma principer för samarbete och insyn med så många tredjeländer som möjligt.

Dessutom gav rådet (Ecofin) extra eftertryck åt detta genom att i sitt inlägg till Europeiska rådet i december 2008[14] åta sig att i linje med de insatser som görs på internationell nivå i olika forum fortsätta att bekämpa olagliga finansiella risker som uppstår på grund av icke samarbetsvilliga jurisdiktioner och skatteparadis.

3.2. Pågående verksamhet

EU har vidtagit ett antal åtgärder inom olika områden för att se till att tredjeländer följer god förvaltningssed på skatteområdet eller liknande principer.

Beskattning av inkomster från sparande . I ett antal tredjeländer[15] och i medlemsstaternas beroende eller associerade territorier gäller samma eller liknande regler som de som fastställs i direktivet om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar, trots att OECD tidigare har identifierat dem som skatteparadis. På grundval av ett mandat från Ecofinrådet har kommissionen dessutom fört inledande samtal med Hong Kong, Macao och Singapore om tillämpning av liknande bestämmelser som i direktivet om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar. Dessa samtal har ännu inte lett till några formella förhandlingar.

Uppförandekod . När EU:s medlemsstater antog EU:s uppförandekod för företagsbeskattning åtog de sig att se till att principerna om att förbjuda skadlig skattekonkurrens även tillämpas i medlemsstaternas beroende eller associerade territorier, och att främja dessa principer bland tredjeländer. Denna andra fråga ingår i 2009 och 2010 års verksamhetsplan för gruppen för EU:s uppförandekod.

EES och Schweiz . EU har nära relationer med länderna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) (Island, Liechtenstein och Norge) och med Schweiz. Den EU-lagstiftning som gäller inre marknaden är direkt tillämplig i EES-länderna, och EES-avtalet innehåller bestämmelser som motsvarar EU:s regler om statligt stöd, och vars efterlevnad kontrolleras av EFTA:s övervakningsmyndighet. Liknande regler gäller för Schweiz i enlighet med 1972 års frihandelsavtal mellan EU och Schweiz. Det minskar möjligheterna för snedvridande skattesystem i dessa länder, och kommissionen har nyligen ifrågasatt några schweiziska företagsskattebestämmelser som ger fördelar som kommissionen anser vara statligt stöd. Rådet (Ecofin) har uppmanat Liechtenstein att utveckla sitt samarbete med EU i administrativa och skatterättsliga frågor och bedrägeribekämpning, och för närvarande förhandlas ett nytt avtal om bedrägeribekämpning mellan EU och Liechtenstein, där även frågan om informationsutbyte för direktbeskattning tas upp. Liechtenstein har nyligen åtagit sig att följa OECD:s standarder för öppenhet och insyn samt informationsutbyte, och det bör kunna blåsa nytt liv i dessa förhandlingar.

Europeiska grannskapspolitiken . I flera av de handlingsplaner som utarbetats med länder som omfattas av denna politik har allmänna hänvisningar till samarbete i skattefrågor tagits med. Flera sådana planer nämner dessutom uttryckligen insyn och öppenhet, informationsutbyte och uppförandekoden för företagsbeskattning. Handlingsplanerna är verktyg för ekonomiskt och politiskt samarbete mellan EU och partnerländer, och ska föra de åtaganden och målsättningar som ingår i partnerskaps- och samarbetsavtalen vidare.

Utvidgningspolitiken . Utvidgningspolitiken går ut på att kandidatländer och potentiella kandidatländer stegvis ska införliva EU-lagstiftningen i sin nationella lagstiftning, till exempel i skattefrågor. När kandidatländerna har anslutit tig till EU måste de genomföra EU-rätten helt och hållet. Därför är god förvaltningssed något som man i utvidgningsstrategin strävar efter att ta upp på ett tidigt stadium i föranslutningsskedet.

Genomförande av rådets slutsatser från maj 2008 . Kommissionen har inlett förhandlingar med ett antal tredjeländer om bestämmelser om god förvaltningssed på skatteområdet i enlighet med vad rådet (Ecofin) fastställt i sina slutsatser i maj 2008. Denna process har just inletts och resultat förväntas inom en snar framtid. Kommissionen välkomnar de positiva reaktioner som kommit från vissa tredjeländer. Men man måste också ta ställning till de jurisdiktioner som hittills har avvisat idén.

Politiken för utvecklingssamarbete . Kommissionen har givit extra bistånd till utvecklingsländer som är villiga att följa principen om god förvaltningssed, bland annat på skatteområdet. Den europeiska grannskaps- och partnerskapsmekanismen för ett gott styre (ENP-mekanismen för ett gott styre), som grundas på artiklarna 2.1 och 7 i det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet ENPI, ger finansiering utöver nationella medel för de partnerländer som har bedömts ha gjort störst framsteg i genomförandet av de förvaltningsrelaterade målen i deras fastställda reformagenda enligt deras ENP-handlingsplaner (som innehåller både allmänna och specifika åtaganden om förvaltningsrelaterade reformer). Numera ger även den tionde europeiska utvecklingsfonden (för åren 2008–2012) incitament genom initiativet för styrelseformer som innebär att EU ger extra finansiering för att stödja dialoger och reformer på detta område, bland annat i fråga om beskattning. Länder som är berättigade till utvecklingsstöd och som efter en förvaltningsprofilbaserad bedömning gör detaljerade åtaganden (handlingsplan om styrelseformer) kan få ytterligare stöd beroende på kvaliteten på deras åtaganden. En del länder i Västindien och Stilla havet har nu gjort sådana åtaganden[16], men andra har hittills vägrat eller i alla fall inte reagerat på erbjudandet[17]. Flera utomeuropeiska länder och territorier som omfattas av medlemsstaters ansvarsområde har gjort åtaganden gentemot OECD i fråga om normer för insyn och öppenhet och för informationsutbyte. [18]

4. HUR MAN KAN FRÄMJA PRINCIPEN OM GOD FÖRVALTNIGNSSED PÅ SKATTEOMRÅDET INOM EU OCH INTERNATIONELLT

Främjandet av god förvaltningssed på skatteområdet måste ske genom en kombination av bättre skatteförvaltning i EU och åtgärder inriktade på tredjeländer. God förvaltningssed på skatteområdet inom EU kan bidra till medlemsstaternas insatser för att bekämpa skattebrottslighet. Samtidigt kan andra jurisdiktioner få större incitament att inleda konkret och effektivt administrativt samarbete med EU. I alla händelser bör varje medlemsstat i enlighet med reglerna om likabehandling erbjuda samma nivå av samarbete till andra medlemsstater som den har accepterat i förhållande till ett tredjeland.

Kommissionen anser att följande insatser krävs:

Befintliga interna initiativ

Kommissionen uppmanar rådet att så snart som möjligt anta kommissionens förslag enligt punkterna i-iii nedan och att ge tillräcklig prioritet till den åtgärd som avses i iv.

i) I februari 2009 lade kommissionen fram ett förslag[19] om att ersätta det nuvarande direktivet om ömsesidigt bistånd. Förslaget skapar nya praktiska redskap för bättre administrativt samarbete (gemensamma formulär, format, informationskanaler och organisation), men inför också två viktiga nya element som kommissionen anser vara en förutsättning för förstärkta EU-insatser på internationell nivå i kampen mot skattebedrägerier och skatteflykt. För det första skulle förslaget införa en mest-gynnad-nationsklausul som innebär att medlemsstaterna måste erbjuda andra medlemsstater den samarbetsnivå som de har accepterat i förhållande till ett tredjeland. För det andra, innebär förslaget, som viktigaste punkt, att medlemsstater inte längre skulle kunna hänvisa till banksekretessen för personer som inte är bosatta i landet, i syfte att vägra att ge upplysningar om skattskyldiga till den medlemsstat där dessa är bosatta.

ii) Tillsammans med förslaget om ömsesidigt bistånd lade kommissionen också fram ett förslag[20] om att ersätta direktivet om indrivning av fordringar. Detta syftar till att göra biståndet effektivare så att skattemyndigheterna lättare kan driva in obetald skatt och kan på så sätt bidra till bedrägeribekämpningen.

iii) Det förslag som kommissionen lade fram under 2008 om ändring av direktivet om beskattning av inkomster från sparande[21] syftar till att utvidga direktivets tillämpningsområde till att även omfatta vissa räntebetalningar till personer bosatta i EU som kanaliseras genom mellanliggande, skattebefriade strukturer i länder utanför EU. Dessutom ingår andra förslag till förbättringar av beskattningen av inkomster från sparande. Om dessa förändringar antogs snabbt skulle det göra systemet effektivare. Kommissionen uppmanar rådet att så snart som möjligt nå en politisk överenskommelse om vilka ändringar som ska göras i direktivet. Därigenom skulle man så snart som möjligt kunna presentera tillämpningen av dessa förbättringar av beskattningen av sparande för andra jurisdiktioner som tillämpar samma eller liknande åtgärder.

iv) Man bör fortsätta att stoppa och avveckla skadliga företagsskattebestämmelser i EU:s medlemsstater inom ramen för uppförandekoden för företagsbeskattning.

Överenskommelser med tredje länder på EU-nivå

v) Rådet bör ge tillräcklig politisk prioritet till frågor om god förvaltningssed på skatteområdet. De förhandlingar som förs med tredjeländer om bestämmelser om god förvaltningssed på skatteområdet bör främjas på följande sätt: Hänvisningar till god förvaltningssed på skatteområdet ska göras så tidigt som möjligt under förhandlingarna, dvs. i de förhandlingsdirektiv som rådet ger kommissionen, och ska anpassas till avtalets specifika funktion.

vi) Om man kan förutse att diskussionerna om principerna för god förvaltningssed på skatteområdet kommer att bli besvärliga, eller om principerna inte begrips, bör frågan tas upp i förväg inför handelsrelaterade förhandlingar, i politiska dialoger mellan EU och tredjeländer, så att de senare förhandlingarna underlättas.

vii) Rådet bör ge kommissionen tillräckligt spelrum i dess förhandlingar om formuleringar, samtidigt som de grundläggande aspekterna och målsättningarna i fråga om god förvaltningssed bibehålls. På så sätt kan man förhandla fram lösningar som är anpassade till varje enskilt lands särskilda villkor.

viii) Sådana avtal bör i förekommande fall också innehålla liknande bestämmelser som de som ingår i EU:s bestämmelser om statligt stöd. Därigenom skulle konkurrensen mellan medlemsstater och tredjeländer bli rättvisare i företagsbeskattningssammanhang, och det skulle exempelvis bli möjligt att åtgärda snedvridningar som på ett orimligt sätt skadar medlemsstaternas budgetar och företag, och som inte nödvändigtvis tas upp i Världshandelsorganisationens regler.

ix) Man kan också överväga särskilda överenskommelser på skatteområdet, i förekommande fall med bestämmelser om öppenhet och insyn och informationsutbyte i skatteärenden på EU-nivå, för att skynda på genomförandet av de åtaganden om större öppenhet och informationsutbyte som vissa jurisdiktioner gjort.

x) Direktivet om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar omfattar särskilda bestämmelser för tre medlemsstater, som får rätt att ta ut källskatt från utländska kontoinnehavare från EU-länder i stället för att tillämpa informationsutbyte som de andra länderna. Liechtenstein, Schweiz, Monaco, Andorra och San Marino har överenskommelser om skatt på inkomster från sparande med EU som också medger källskatt i stället för informationsutbyte. I direktivet fastställs att alla EU:s medlemsstater så småningom ska gå över till automatiskt informationsutbyte, i former som beror på ovan nämnda tredjeländers antagande av 2002 års OECD-standarder om informationsutbyte. Det är viktigt att främja denna övergång till en mer allmän tillämpning av informationsutbyte i de berörda tredjeländerna, för att på så sätt uppnå direktivets allmänna mål. De åtaganden avseende OECD:s standarder om öppenhet och insyn samt informationsutbyte som nyligen gjorts av de återstående fyra[22] av de fem länder som nämns ovan är ett tecken på att tiden är mogen för att fundera på om övergångsperioden nu bör avslutas, och alla EU:s medlemsstater bör gå över till automatiskt informationsutbyte.

Det finns också ett tydligt behov av att driva på diskussionerna med andra tredjeländer, bland annat Singapore, Hongkong och Macao, i ljuset av den nya samsynen på öppenhet och insyn samt informationsutbyte. Syftet bör vara att med dessa jurisdiktioner förhandla om tillämpningen av lämpliga åtgärder som kan motsvara dem som ingår i direktivet om beskattning av sparande.

xi) Vad beträffar uppförandekoden för företagsbeskattning anser kommissionen att rådets grupp bör utarbeta en samstämmig strategi med samordnade insatser gentemot tredjeländer som sysslar med skadlig företagsbeskattningspraxis. En sådan strategi skulle exempelvis kunna omfatta antagandet av gemensamma tillvägagångssätt vid tillämpningen av missbruksbekämpande åtgärder. Detta bör prioriteras vid genomförandet av gruppens arbetsprogram, som antogs av EU:s finansministrar i december 2008.

Incitament för utvecklingssamarbete

xii) Överensstämmelsen mellan EU:s ekonomiska stöd och den tillgång som ges till EU:s marknader för vissa länder å ena sidan och ländernas respekt för principerna om god förvaltningssed på skatteområdet å den andra bör övervägas.

xiii) Kommissionen anser att EU bör effektivisera sina insatser för att främja god förvaltningssed på skatteområdet i tredjeländer som är behöriga för utvecklingsbistånd genom följande åtgärder:

- Övervakning av förvaltningspraxis i samband med halvtidsutvärderingen av biståndsprogrammen, så att lämpliga åtgärder vid behov kan vidtas, exempelvis inom ramen för halvtidsutvärderingen av tionde europeiska utvecklingsfonden. Bedömning av de åtaganden för god förvaltningssed på skatteområdet som en del länder har gjort. Medel skulle kunna omfördelas till länder som på ett tillfredsställande sätt uppfyller sina åtaganden, och medel som avsatts för länder som inte uppfyllt sina skyldigheter skulle eventuellt kunna strykas.

- Tillhandahållande av den tekniska assistans som behövs för att länder ska kunna uppfylla sina åtaganden i fråga om god förvaltningssed på skatteområdet. På begäran skulle länderna också kunna få teknisk hjälp för att skapa ett fungerande skattesystem som skulle göra det möjligt för landet att bättre mobilisera sina tillgängliga resurser.

- Förslag om införandet av en särskild bestämmelse om god förvaltningssed på skatteområdet i samband med översynen av Cotonouavtalet.

xiv) Kommissionen vill också undersöka möjligheterna att införa extra kriterier för bedömningen av behörighet för stöd inom ramen för de nuvarande externa gemenskapsinstrumenten. Dessa kriterier skulle beröra tredjeländers tillämpning av principerna om god förvaltningssed på skatteområdet. Dessutom skulle man kunna undersöka möjligheterna att i nästa budgetplan ge ytterligare finansiering för samarbetsvilliga jurisdiktioner, exempelvis för tekniskt stöd eller utlåning av experter.

xv) EU är en viktig givare. Kommissionen anser att det är viktigt med en samstämmig strategi gentemot tredjeländer för att utveckla principerna om god förvaltningssed på skatteområdet. Därför bör EU:s medlemsstater i sina bilaterala biståndsprogram vidta liknande åtgärder som de som beskrivs ovan. EU:s samordning på landsnivå kommer att byggas ut för att skapa största möjliga synergi. EU uppmanar också andra givare att öka sin strategiska samstämmighet, och kommer att sträva efter mer samordning mellan givare i dessa frågor.

Samordning av internationell skattepolitik

xvi) Man bör också granska i vilken utsträckning principerna om god förvaltningssed på skatteområdet och medlemsstaternas egen skattepolitik, inbegripet bilaterala skatteavtal med tredjeländer, är samstämmiga. Det är viktigt att undvika att medlemsstaterna genom bilaterala skatteavtal skapar nya möjligheter för skatteflykt från andra medlemsstaters skattesystem, eller för att kringgå EU-direktiven. Samtidigt skulle det ge medlemsstaterna en stark position i bilaterala förhandlingar med tredjeländer om avtalen med dessa länder på EU-nivå redan innehöll skyldigheter i fråga om god förvaltning.

xvii) Medlemsstaterna bör också ha en mer enad front mot tredjeländer beroende på huruvida dessa tillämpar principerna om god förvaltningssed eller inte. Till exempel skulle ett land som genomför dessa principer kunna strykas från medlemsstaternas ”svarta listor” och därmed slippa missbruksbekämpande åtgärder för den berörda skattepraxisen. Och jurisdiktioner som inte på ett tillfredsställande sätt genomför de viktigaste aspekterna av god förvaltningssed på skatteområdet så som de tillämpas i EU:s medlemsstater skulle kunna bli föremål för samordnade motåtgärder. Exempelvis har G20:s stats- och regeringschefer kommit överens om att utveckla ett sanktionspaket med verksamma motåtgärder som kan undersökas vidare[23]. Kommissionen anser att innehållet och användningen av ett sådant sanktionspaket bör diskuteras med medlemsstaterna, så att de specifika regler och metoder som tillämpas i EU kan beaktas.

xxiii) Kommissionen anser att bättre samordning av medlemsstaternas positioner i diskussionerna i OECD, G20 och FN om internationell god förvaltningssed på skatteområdet behövs för att ge mer kraft i relationerna med icke-samarbetsvilliga länder.

5. SLUTSATSER

Europeiska unionen och dess medlemsstater står inför stora utmaningar i den nuvarande ekonomiska och finansiella krisen. Denna har ökat tvivlen om huruvida skattesystemen är hållbara i ett globaliseringsperspektiv. Främjandet av god förvaltningssed på skatteområdet på en så stor geografisk bas som möjligt anses i dag vara det bästa sättet att lösa sådana problem. Det möjliggör en avvägning mellan enskilda länders skattesuveränitet och ett legitimt skydd av skatteintäkter.

Därför har EU och dess partners nu ett stort gemensamt intresse av att främja skattesamarbete och gemensamma standarder på en så bred geografisk bas som möjligt. Tiden är mogen för medlemsstaterna och tredjeländer att samarbeta och främja och stödja den nya trenden mot en mer allmän acceptans av internationella normer för skattesamarbete.

I detta meddelande redogörs det för en serie insatser för att främja god förvaltningssed på skatteområdet, med åtgärder både inom och utanför EU och både på EU-nivå och i de enskilda medlemsstaterna. Kommissionen anser att

- bättre förvaltningssed på skatteområdet i EU är till fördel för medlemsstaterna, och ger andra jurisdiktioner större incitament att inleda konkret och effektivt administrativt samarbete med EU. Därför bör medlemsstaterna så snart som möjligt anta kommissionens förslag till direktiv om förvaltningssamarbete, ömsesidigt stöd vid indrivning av skattefordringar och beskattning av sparande, och fortsätta att ge tillräcklig prioritet åt att undanröja skadliga företagsskatteregler.

- samstämmigare och mer samordnade strategier på EU-nivå skulle främja god förvaltningssed på skatteområdet i ett större geografiskt sammanhang, och på så sätt garantera att utvecklingen av ekonomiska relationer mellan EU och dess partnerländer åtföljs av överenskommelse om principer för god förvaltning på skatteområdet, samt. i förekommande fall, avtal om skattesamarbete. EU bör också sträva efter större samordning på global nivå mellan givarländer, för att nå fram till mer samstämmiga strategier.

- det finns behov av större samordning mellan medlemsstaternas enskilda positioner i internationella skattesammanhang och de principer om god förvaltningssed som man kommit överens om, exempelvis i bilaterala skattefördrag med tredjeländer och i internationella forum. Det förutsätter bättre samordning på EU-nivå, så att utvecklingen mot ett öppnare och mer konstruktivt skattesamarbete på global nivå inte tappar farten,

Kommissionen har för avsikt att föra en konstruktiv dialog med alla berörda parter om dessa principer och om genomförandet i praktiken av de åtgärder som beskrivs i detta meddelande. Den kommer att se över situationen under 2010 och rapportera om detta.

Kommissionen anser att den impuls som G20:s stats- och regeringschefer har givit genom att driva på det internationella skattesamarbetet måste följas upp, och förklarar sig redo att hjälpa medlemsstaterna med att utarbeta lämpliga instruktioner för god förvaltningssed på skatteområdet.

Kommissionen uppmanar rådet att anta dessa strategiska riktlinjer och se till att de genomförs snarast.

[1] ”Globalisation: Trends, Issues and Macro Implications for the EU”, DG-ECFIN Economic Paper , nr. 254 (Bryssel: Europeiska kommissionen, 2006).

[2] Anmärkningar från Angel Gurría, OECD:s generalsekreterare, vid konferensen om kampen mot internationell skatteflykt (Fight Against International Tax Evasion and Avoidance), Paris, Frankrike, 21 oktober 2008.

[3] Rådets dokument 16095/1/08 REV 1.

[4] http://www.oecd.org/dataoecd/38/14/42497950.pdf

[5] http://ec.europa.eu/internal_market/score/relateddocs/index_en.htm

[6] Rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977, ändrat genom direktiv 2004/56/EG av den 21 april 2004.

[7] Rådets direktiv 2008/55/EG av den 26 maj 2008.

[8] Rådets direktiv 2003/48/EG av den 3 juni 2003.

[9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_en.htm#code_conduct

[10] i) Kommissionens meddelande 98/C 384/03, EGT C 384, 10.12.1998, s. 3; ii) Rapport om genomförandet av meddelandet om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag, C(2004) 434, 9.2.2004.

[11] Se 1998 års rapport Skadlig skattekonkurrens, ett växande globalt problem (Harmful tax competition: an emerging global issue). OECD anger fyra nyckelfaktorer som avgör huruvida en jurisdiktion är ett skatteparadis: i) jurisdiktionen tar inte ut någon skatt eller endast nominell skatt. ii) Brist på öppenhet och insyn. iii) Lagar eller administrativ praxis omöjliggör ett effektivt informationsutbyte i beskattningssyfte med andra regeringar, om skattskyldiga som drar fördel av nollbeskattningen eller den nominella beskattningen. iv) Det saknas bestämmelser om att en väsentlig del av en persons arbete ska ske i landet.

[12] Doha Declaration, 29 november till 2 december, 2008.

[13] Communication on Preventing and Combating Corporate and Financial Malpractice (KOM(2004)611), Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén - Ett partnerskap för tillväxt, stabilitet och utveckling mellan EU och Västindien (KOM(2006)86), Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet samt Europeiska Ekonomiska och Sociala Kommittén - EU:s förbindelser med öarna i stillahavsområdet - En strategi för ett stärkt partnerskap (KOM(2006)248), Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet - Europeiska unionen, Hongkong och Macao: samarbetsmöjligheter 2007–2013 (KOM(2006)648, Meddelande om samhällsstyrning och det europeiska samförståndet om utveckling – Mot ett harmoniserat tillvägagångssätt i Europeiska unionen (KOM(2006)421 och Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén - Ett konkurrenskraftigt Europa i världen - Ett bidrag till EU:s tillväxt- och sysselsättningsstrategi (KOM(2006)567).

[14] Rådets dokument 16095/1/08 REV 1.

[15] Schweiz, Liechtenstein, San Marino och Andorra.

[16] http://ec.europa.eu/development/geographical/methodologies/strategypapers10_en.cfm

[17] Antigua och Barbuda, Bahamas och Liberia har inte gjort några åtaganden i skattefrågor inom ramen för den tionde europeiska utvecklingsfonden.

[18] Se fotnot 10.

[19] KOM(2009) 29 av den 2 februari 2009.

[20] KOM(2009) 28 av den 2 februari 2009.

[21] KOM(2008) 727 av 13 november 2008.

[22] San Marino åtog sig att följa standarderna redan år 2000.

[23] http://www.londonsummit.gov.uk/resources/en/PDF/annex-strengthening-fin-sysm