TJUGONDE ÅRSRAPPORTEN OM KONTROLLEN AV GEMENSKAPSRÄTTENS TILLÄMPNING (2002)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Förord

2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN

2.1. EKONOMISKA OCH FINANSIELLA FRÅGOR

2.2. NÄRINGSLIV

2.2.1. Kemiska produkter

2.2.2. Farmaceutiska produkter

2.2.3. Kosmetiska produkter

2.2.4. Producentkapitalvaror

2.2.5. Motorfordon, traktorer och motorcyklar

2.2.6. Fritidsbåtar och linbaneanläggningar

2.2.7. Bekämpande av sena betalningar

2.2.8. Förebyggande bestämmelser enligt direktiv 98/34/EG

2.3. KONKURRENS

2.3.1. Telekommunikationer

2.3.2. Luftfart

2.3.3. Statligt stöd

2.4. SYSSELSÄTTNING OCH SOCIALPOLITIK

2.5. JORDBRUK

2.6. ENERGI OCH TRANSPORTER

2.6.1. Inre marknaden för el och naturgas

2.6.2. Energieffektivitet

2.6.3. Vägtransporter

2.6.4. Transporter på inre vattenvägar

2.6.5. Säkerheten vid järnvägstransporter och transporter på väg av farligt gods

2.6.6. Järnvägstransporter

2.6.7 Lufttransporter

2.6.8 Sjötransporter

2.7 INFORMATIONSSAMHÄLLET

2.8 MILJÖ

2.8.1 Inledning

2.8.2 Rätt att ta del av information

2.8.3 Bedömning av inverkan på miljön (miljökonsekvensbeskrivning)

2.8.4 Luft

2.8.5 Vatten

2.8.6 Natur

2.8.7 Buller

2.8.8 Kemiska ämnen och bioteknik

2.8.9 Avfall

2.8.10 Miljö och industri

2.8.11 Strålskydd

2.9 FISKE

2.10 INRE MARKNADEN

2.10.1 Den fria rörligheten för varor

2.10.2 Friheten att tillhandahålla tjänster samt etableringsrätten

2.10.3 Företagsvillkor

2.10.4 Yrken som är reglerade vad gäller yrkeskvalifikationer

2.11 REGIONALPOLITIK

2.11.1 Orsaksanalys

2.11.2 Effekterna av överträdelserna

2.12 BESKATTNING OCH TULLUNIONEN

2.12.1 Tullunionen

2.12.2 Direkt beskattning

2.12.3 Mervärdesskatt

2.12.4 Övriga indirekta skatter

2.12.5 Ömsesidigt bistånd

2.13 UTBILDNING, AUDIOVISUELLA MEDIER OCH KULTUR

2.13.1 Utbildning

2.13.2 Den audiovisuella sektorn (Direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997 och direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 (Television utan gränser)

2.14 HÄLSA OCH KONSUMENTSKYDD

2.14.1 Veterinärlagstiftning

2.14.2 Växtskyddslagstiftning

2.14.3 Lagstiftning om utsäde och växter

2.14.4 Livsmedelslagstiftning

2.14.5 Lagstiftning om djurfoder

2.14.6 Konsumentskydd

2.14.7 Folkhälsa

2.14.8 Anmälan av föreskrifter

2.15 RÄTTSLIGA OCH INRIKES FRÅGOR

2.15.1 Tillämpning av principen om förbud mot diskriminering på grund av nationalitet i fråga om uppehållstillstånd och överträdelser av vägtrafiklagen

2.15.2 Fri rörlighet för personer

2.15.3 Rätt att rösta i kommunalval

2.16 BUDGET

2.16.1 Utvecklingen av de förfaranden som inletts tidigare år

2.16.2 Nya förfaranden

2.17 PERSONAL OCH ADMINISTRATION

2.18 UTVIDGNING

2.19 GEMENSKAPENS STATISTIK

BILAGOR: I-VI

Rapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning utarbetas årligen av Europeiska kommissionen på begäran av Europaparlamentet (resolution av den 9 februari 1983) och medlemsstaterna (punkt 2 i förklaring nr 19 som fogats till det fördrag som undertecknades i Maastricht den 7 februari 1992). Rapporten är även ett svar på önskemål från Europeiska unionens råd i dess olika konstellationer.

1. Förord

Under de senaste tjugo åren [1] har kommissionen som svar på Europaparlamentets resolution [2] utarbetat årliga rapporter [3] om de åtgärder som kommissionen vidtagit i sin roll som fördragets väktare. Dessa regelbundna rapporter har gradvis kompletterats med bilagor med översikter över de nationella domstolarnas tillämpning av gemenskapsrätten, verkställandet av EG-domstolens domar, samt statistik från specifika områden.

[1] Den första årsrapporten avsåg år 1982 - KOM(83) 181 slutlig av den 10 april 1984

[2] Resolution av den 9 februari 1983.

[3] Årsrapporterna finns tillgängliga på kommissionens hemsida http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm

infractions

Årsrapporterna om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten har två syften:

- att bereda Europaparlamentet möjlighet att fullt ut utöva sin politiska roll beträffande de diskretionära befogenheter som kommissionen anförtrotts enligt fördraget, och

- att förse medlemsstaterna, allmänheten och samtliga ekonomiska aktörer med en översikt över genomförandet av den rättsliga gemenskapen.

Intresset för denna regelbundet återkommande publikation avspeglas såväl i de muntliga och skriftliga frågor som Europaparlamentets ledamöter ställer som i medborgarnas framställningar till kommissionen, bland annat i form av klagomål. För att fylla dessa behov under tiden mellan två rapporter har kommissionen upprättat en hemsida [4] med information om de beslut som fattats om överträdelseförfaranden och om situationen när det gäller anmälan av gemenskapsdirektiv ("hitlist"). Uppgifter om specifika sektorer finns också att hämta på hemsidor om gemenskapens politik på olika områden.

[4] http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm

transpositions

Den tjugonde årsrapporten till Europaparlamentet om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning är utformad på samma sätt som tidigare år. Inledningsvis görs en tillbakablick på åtgärder som har vidtagits under de senaste tjugo åren och därefter redovisas viktiga händelser under 2002 på kommissionens olika verksamhetsområden.

Viktig utveckling

Det kan vara riskfyllt att försöka sig på en jämförelse av uppgifterna i de tjugo årsrapporterna om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten. Under de två decennier som rapporterna täcker har både kommissionens inre struktur och de gemensamma politikområdena undergått stora förändringar vartill kommer de särskilda åtgärder som har vidtagits på specifika områden. Förverkligandet av den inre marknaden, som för övrigt firade sin tioårsdag 2002, utvecklingen av politiken för hälsa och konsumentskydd och medborgarnas intresse för sociala frågor eller miljöskydd, är också faktorer som måste beaktas när en analys görs av kalla siffror i diagram och tabeller.

Vissa basdata ger likväl möjligheter att inte bara bedöma vilken betydelse kommissionens insatser har haft, utan också att dra vissa lärdomar av de åtgärder som har lett till den utveckling som skett.

Klagomål

Det totala antalet klagomål som kommissionen varje år mottar från allmänheten fortsätter att öka. Medborgarna, som är angelägna att bidra till skapandet av gemenskapen och se till att den fungerar väl, anmäler beteenden som förefaller strida mot gemenskapsrätten alldeles oavsett om de själva är direkt berörda eller inte. Under perioden 1990-1998 registrerades i genomsnitt 1047 klagomål per år vilket nästan är dubbelt så många som under perioden 1983-1989, då motsvarande siffra var 536. Under perioden 1999-2002 har antalet klagomål i genomsnitt varit cirka 1346 per år. Denna ökning speglar medborgarnas allt starkare intresse av smidigt fungerande gemenskapsmekanismer. Vid en analys av varje sektor för sig blir det också möjligt att jämföra vilka områden som har dragit till sig störst uppmärksamhet i det europeiska integrationsarbetet.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Rent generellt bör understrykas att klagomålen är den viktigaste källan för att upptäcka överträdelser. Därför har kommissionen förstärkt instrument och hjälpmedel för att dels underlätta inlämnandet av klagomål och dels påskynda handläggningen av dem. Det finns ett elektroniskt formulär tillängligt på Internet [5] och på inrådan av den Europeiska ombudsmannen har kommissionen gjort vissa åtaganden [6] när det gäller kontakterna med klaganden. När Europeiska ombudsmannen kontaktas direkt granskar denne systematiskt hur kommissionen har handlagt det eventuella fördragsbrott som har anmälts.

[5] http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/lexcomm/index_fr.htm

[6] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och Europeiska ombudsmannen om klagandens ställning i ärenden om överträdelser av gemenskapsrätten KOM(2002) 141 slutlig.

Införlivande av direktiven

När införlivandefristen för ett direktiv löper ut kontrollerar kommissionen om genomförandebestämmelser har anmälts. Om så inte har skett inleder kommissionen överträdelseförfaranden. Den första etappen i överträdelseförfarandet enligt f.d. artikel 226 (formell underrättelse) inleds för övrigt sedan flera år automatiskt och i allt fler fall.

Antalet ärenden under handläggning beror inte enbart på medlemsstaternas interna disciplin när det gäller att respektera de tidsfrister som de själva har accepterat på rådsnivå, utan också på ökningen av antalet gällande direktiv i kraft. I detta sammanhang kan "resultattavlan" [7] för inre marknaden eller de resultatöversikter [8] på olika områden som regelbundet offentliggörs, enligt ovannämnda variabler, visa olika resultat under årens lopp beträffande en viss medlemsstat eller en genomsnittlig införlivandegrad. Resultattavlorna fungerar också som kraftfulla incitament att förbättra införlivandegraden.

[7] "Resultattavlan" (Scoreboard) för inre marknaden - http://europa.eu.int/comm/internal_market/ fr/update/score/, se också "Resultattavlan" på miljöområdet i årsrapporterna om genomförande och kontroll av tillämpningen av gemenskapens miljölagstiftning -http://europa.eu.int/comm/environment/law/ as01.htm

[8] Situationen beträffande införlivandet finns på följande adress på Internet: http://europa.eu.int/comm/ secretariat_general/sgb/droit_com/index_fr.htm

transpositions

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Diagrammet ovan illustrerar detta samband. I slutet av 1982 var 640 direktiv i kraft och andelen anmälda genomförandebestämmelser var i genomsitt 89,58 %. Tjugo år senare var motsvarande siffror 2240 respektive 98,87 %. Ytterligare förbättringar kan förvisso göras, i synnerhet i vissa medlemsstater - och det mål på 98,5 % som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Stockholm speglar den vikt som fästs vid denna särskilda aspekt av gemenskapsrätten - men man måste samtidigt konstatera att gemenskapslagstiftningens omfattning och komplicerade innehåll kan medföra svårigheter. Mot bakgrund av detta har kommissionen beslutat att ge de nationella myndigheter som så önskar ett mer aktivt stöd för att lösa eventuella tekniska svårigheter med införlivandet.

Utveckling beträffande domstolsförfaranden

En analys av statistiken över överträdelseförfarandets olika stadier (formell underrättelse, motiverat yttrande, beslut att väcka talan inför domstolen) visar att varje stadium under de senaste tjugo åren har utvecklats inom ett intervall. Om antalet formella underrättelser kan sägas vara en funktion av volymen gällande rätt och av kommissionens insatser för att övervaka att denna rätt tillämpas korrekt, så ökar/minskar antalet efterföljande motiverade yttranden och anhängiggöranden i samma riktning med den tidsförskjutning som tidsfristerna i förfarandet leder till. Ett stort antal formella underrättelser ett givet år kommer att avspeglas i antalet motiverade yttranden påföljande år och ytterligare två år senare i antalet ärenden som hänskjutits till domstolen. Detta illustreras i stapeldiagrammet nedan.

>Hänvisning till>

SAISINE/TOTAL = TALAN/TOTALT AM/TOTAL = MY / TOTALT MD / TOTAL = FU /TOTALT

Kommissionen har vidtagit vissa åtgärder inte enbart för att förkorta väntetiderna mellan de olika etapperna i förfarandet så att överträdelserna upphör snabbare, utan också för att förstärka de förebyggande åtgärderna, bland annat genom alternativa metoder, så att medlemsstaterna frivilligt och snabbt ska upphöra med överträdelsen [9].

[9] Vitboken om styrelseformerna i EU - Operativa slutsatser - SEC(2003) 1344

Bland de förebyggande åtgärderna kan nätverket SOLVIT [10] nämnas. Efter utveckling av tillämpningsområdet för detta nätverk kan det i framtiden bli ett effektivt hjälpmedel för att komma tillrätta med förhållanden som medborgarna har anmält, tack vare de möjligheter till utökat samarbete och utbyte av goda metoder mellan de nationella myndigheterna som det ger.

[10] http://europa.eu.int/comm/internal_market/ solvit/index_fr.htm

Verkställande av domstolens domar

Som nämndes i årsrapporten för 2001 är det intressant att studera hur medlemsstaterna följer EG-domstolens domar samt de åtgärder som kommissionen har vidtagit enligt artikel 228. Denna problematik återkommer för övrigt ofta i parlamentsledamöternas frågor vilket speglar den oro man känner i detta sammanhang. Oberoende av den statistiska analysen bör understrykas att kommissionen i samband med överträdelseärendet "brittiskt nötkött", har tvingats överväga möjligheten att föreslå domstolen att i tillägg till vite utdöma böter avsedda att förmå medlemsstaterna att följa domar om fördragsbrott.

>Plats för tabell>

Genomförande av vitboken om "Styrelseformerna i EU"

Under 2002 slutfördes den översyn som kommissionen genomfört inom ramen för uppföljningen av vitboken "Styrelseformerna i EU" [11], och särskilt när det gäller bättre övervakning av EG-rättens tillämpning. I meddelandet av den 20 december 2002 [12], skisserar kommissionen olika sätt att uppnå de mål som antagits för EU:s styrelseformer. Det rör sig dels om att förbättra det förebyggande samarbetet med medlemsstaterna och informationen till allmänheten, och dels att söka efter alternativa metoder som kan göra det lättare att lösa anmälda fördragsbrott utanför förfarandet enligt artikel 226, samtidigt som det förfarandet görs mer effektivt för de fall där det ska användas.

[11] Meddelande från kommissionen av den 6 juni 2002. - Styrelseformerna i EU : Bättre lagstiftning KOM(2002)275 slutlig.

[12] Meddelande från kommissionen av den 20 december 2002 om bättre övervakning av EG-rättens tillämpning KOM(2002) 725 slutlig.

Parallellt har kommissionen genomfört flera operativa åtgärder [13] som syftar till att understödja det ovannämnda arbetet. Bland dessa åtgärder kan nämnas hemsidan på Internet där upplysningar om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten finns allmänt tillgängliga, utökade kontakter med medlemsstaterna, samt interna organisatoriska åtgärder och strukturella förändringar för att uppnå bättre uppföljning av lagstiftningsåtgärder och större samordning av både förebyggande insatser och åtgärder för att få överträdelser att upphöra. En första översikt torde kunna presenteras för Europaparlamentet i samband med nästa årsrapport om kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten.

[13] SEC(2002) 1344 slutlig av den 12 december 2002.

Det krävs inte enbart åtgärder för att understödja kommissionens ständiga strävan att på bästa sätt sköta sin uppgift som fördragets väktare, utan också för att möta de utmaningar som den kommande utvidgningen för med sig: att undvika en proportionell ökning av antalet ärenden och även fortsättningsvis sörja för snabb lösning av de fall som handläggs - även om de blir fler!

2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN

2.1. EKONOMISKA OCH FINANSIELLA FRÅGOR

Fri rörlighet för kapital

Bestämmelserna om fri rörlighet för kapital inom Europeiska gemenskapen samt vid transaktioner med tredje land har i allmänhet genomförts på ett tillfredsställande sätt. Under 2002 har det totala antalet pågående överträdelseförfaranden varit oförändrat. Vissa ärenden hindrar dock allvarligt den inre marknaden från att fungera väl.

Under några år har de viktigaste ärendena avsett hinder för investeringar som beror på att vissa medlemsstater beviljar myndigheterna särskilda kontrollrättigheter. Den 4 juni 2002 meddelade domstolen tre domar [14] om särskilda aktier som införts inom ramen för privatisering av företag som tillhandahåller tjänster av allmänt eller strategiskt intresse. Domstolen bekräftade att restriktionerna, som påverkar direktinvesteringar i de berörda företagen, inklusive medverkan i ledningen av dessa företag, bara är förenliga med fördraget om de uppfyller mycket specifika villkor vilka utesluter varje möjlighet till godtycke eller diskriminering. Dessa domar bekräftar ånyo riktigheten i de principer som kommissionen lagt fram i sitt meddelande om vissa juridiska aspekter på gemenskapsinterna investeringar [15], vilket nämndes redan i den första domen den 23 maj 2000 [16].

[14] C-367/98 (kommissionen mot Portugal), C-483/99 (kommissionen mot Frankrike), och C-503/99 (kommissionen mot Belgien).

[15] EGT C 220, 19.7.1997 och Allmänna rapporten 1997, nr 210.

[16] Mål C-58/99, Rättsfallssamling 2000, s. I-3811.

Detta viktiga klargörande av regelverket när det gäller hinder för investeringar bör göra det möjligt att påskynda handläggningen av liknande fall som nyligen lagts fram och som avser inskränkningar som påverkar olika verksamheter vilka vanligtvis betecknas som ekonomiska tjänster av allmänt intresse. Denna typ av tjänster har i allt större omfattning avreglerats inom gemenskapen, och det är därför viktigt att säkerställa att syftet att skydda allmänintresset inte används som förevändning för att införa inskränkningar som gör det svårare att utöva de grundläggande rättigheter som fastställs i fördraget.

Begränsningar av rätten att förvärva fast egendom är sedan flera år en återkommande orsak till överträdelser av bestämmelserna om fri rörlighet för kapital som särskilt drabbar unionsmedborgarna. Den 5 mars 2002 meddelade domstolen en rad domar [17] på detta område som bekräftade att förfarande med förhandsförklaring vid förvärv av fast egendom är förenliga med gemenskapsrätten. Införandet av ett förfarande med förhandstillstånd bedömdes däremot strida mot gemenskapens bestämmelser. Det faktum att domstolen tidigare har uttalat sig i liknande frågor visar att gemenskapsmarknaden fortfarande är splittrad och att det förekommer inskränkningar av de europeiska ekonomiska aktörernas grundläggande rättigheter enligt fördraget. Utöver dessa begränsningars omedelbara effekter när det gäller förvärv av fastigheter, kan de också påverka fysiska och juridiska personers etableringsrätt och, indirekt, fri rörlighet för personer och fritt tillhandahållande av tjänster. För närvarande utreds vissa medlemsstaters olika begränsningar av rätten att förvärva fast egendom.

[17] Förenade målen C-515/99, C-519/99 till C-524/99 och C-526/99 till C-540/99.

2.2. NÄRINGSLIV

Den 31 december 2002 omfattade detta område drygt 500 direktiv. Klagomål och överträdelser i samband med dessa direktiv står för cirka 7,7 % av alla de överträdelseärenden som kommissionen behandlade under 2002. Detta utgör en ökning av antalet beslut som behandlades av generaldirektoratet för näringsliv år 2002 jämfört med 2001.

Ökningen av antalet överträdelseärenden beror främst på underlåtenhet att införliva bestämmelser på kemiområdet samt på området för linbaneanläggningar (bergbanor och linbanor).

Förseningar med införlivandet beror delvis på långdragna interna förfaranden och direktivens komplicerade innehåll. Det faktum att de bestämmelser som ska införlivas ofta är mycket tekniska eller att flera ministerier inom medlemsstaterna har delad behörighet på området kan också orsaka förseningar.

Antalet ärenden som avser felaktig tillämpning och felaktigt införlivande är oförändrat jämfört med 2001. De flesta ärendena gällde producentkapitalvaror och farmaceutiska produkter.

Slutligen bör påpekas att ett stort antal överträdelseförfaranden kan undvikas genom tillämpning av direktiv 98/34/EG som fortsätter att spela sin roll som grundläggande instrument för att förebygga handelshinder och hinder mot informationsutbyte. Direktivet innehåller bestämmelser om att utkast till tekniska föreskrifter för varor och informationssamhällets tjänster innan de slutgiltigt antas skall anmälas till kommissionen och övriga medlemsstater för granskning gentemot bestämmelserna om den inre marknaden.

2.2.1. Kemiska produkter

Antalet ärenden som avser underlåtenhet att införliva bestämmelser som avser kemiska produkter har ökat kraftigt jämfört med år 2001. Under året inleddes 44 nya överträdelseförfaranden varav 11 kunde avslutas efter det att anmälan av nationella genomförandebestämmelser hade inkommit. Den stora ökningen av nya ärenden som avser underlåtenhet att införliva direktiv beror på att fler direktiv skulle införlivas senast 2002 än 2001 (4 respektive 1). Ökningen kan därför inte tas som ett tecken på en ny tendens. Precis som föregående år förefaller den främsta anledningen till att anmälan uteblir vara att införlivandet försenas av de inhemska rättsrutinerna snarare än andra faktorer, med undantag för området för explosiva varor (direktiv 93/15/EEG). Ett ärende utreds för närvarande enligt artikel 228 i fördraget sedan domstolen i mars 2000 [18] fastställde att Frankrike hade brutit mot skyldigheten att införliva direktiv 93/15/EEG.

[18] Mål C-327/98

Inga nya förfaranden beträffande felaktigt införlivande eller felaktig tillämpning inleddes under året.

2.2.2. Farmaceutiska produkter

Under 2002 inledde kommissionen 16 förfaranden avseende utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser till direktiv 2000/37/EG och 2000/38/EG om säkerhetsövervakning på området för veterinärmedicinska läkemedel och farmaceutiska produkter. De flesta förfarandena har avslutats förutom förfarandena mot Italien och Tyskland. Beslut har fattats om att väcka talan vid domstolen mot Tyskland och två motiverade yttranden har riktats till Italien.

Problem kvarstår när det gäller tillämpning och tolkning av direktiv 89/105/EEG om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen. Flera medlemsstater uppfyller inte kraven i direktivet, i synnerhet inte fristerna för att fatta beslut om och meddela vilket pris som får tas ut för läkemedel, kravet på att besluten skall motiveras och grundas på objektiva och kontrollerbara kriterier, möjligheterna att begära omprövning av besluten eller villkoren för att upprätta förteckningar över läkemedel som omfattas av det nationella sjukförsäkringssystemet.

Beträffande de förfaranden som inletts mot medlemsstaterna om fördragsbrott avseende direktiv 89/105/EEG har kommissionen delgivit Grekland en kompletterande formell underrättelse. De grekiska myndigheternas svar på denna underrättelse granskas för närvarande. När det gäller det förfarande som hade inletts mot Österrike beträffande felaktigt införlivande av direktiv 89/105/EG har de österrikiska myndigheterna till kommissionen anmält de nationella genomförandebestämmelser som antagits efter domstolens dom av den 27 november 2001 (C-99/424). Domstolen dömde Österrike för att ha underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet. Kommissionen granskar för närvarande om de nya bestämmelser som har anmälts är förenliga med direktivet.

Diskussioner fortsätter också med andra medlemsstater beträffande tillämpningen av detta direktiv.

Förutom förfaranden avseende tillämpningen av det s.k. insynsdirektivet fortsätter två omfattande förfaranden mot Belgien och Italien. Det belgiska ärendet avser tillämpningen av direktiv 89/381/EEG om bestämmelser för läkemedel som härrör från blod eller plasma från människa och det italienska ärendet avser villkoren för indragande av försäljningstillstånd. I det första fallet antog de belgiska myndigheterna 2002 ett beslut som syftar till att få överträdelsen att upphöra och kommissionen granskar nu om detta beslut är förenligt med direktivet. I det andra fallet granskas de italienska myndigheternas svar på den formella underrättelsen.

Kommissionen har slutligen avslutat ett överträdelseförfarande som inletts mot Spanien beträffande radioaktiva läkemedel och ett förfarande mot Nederländerna om registrering av naturläkemedel.

2.2.3. Kosmetiska produkter

Tidsfristen för införlivande har inte löpt ut för något direktiv under 2002. När det gäller befintliga direktiv är det endast direktiv 97/18/EG och 2000/41/EG om att skjuta upp det datum efter vilket det skall vara förbjudet att i djurförsök utprova beståndsdelar och sammansättningar av beståndsdelar som ingår i kosmetiska produkter som utgör problem beträffande införlivandet eftersom tre medlemsstater ännu inte har införlivat dem. Dessa överträdelser bör dock ha upphört 2003 till följd av antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om den sjunde ändringen till direktiv 76/768/EEG.

Kommissionen har inte tagit emot något nytt klagomål beträffande denna sektor under år 2002.

2.2.4. Producentkapitalvaror

De flesta överträdelseärendena på området för producentkapitalvaror (tryckbärande anordningar, metrologi, medicintekniska produkter, området för mekanik och elektromekanik) som fortfarande pågick den 31 december 2002 avsåg felaktig tillämpning och felaktigt införlivande. I sektorn för tryckbärande anordningar har samtliga medlemsstater nu införlivat direktiv 97/23/EG inklusive Tyskland. Ett förfarande för att väcka talan mot denna medlemsstat inleddes förra året [19].

[19] Mål C-2002/135.

Inom området för metrologi har samtliga medlemsstater utom Frankrike anmält nationella genomförandebestämmelser till direktiv 1999/103/EG om måttenheter. De franska myndigheterna har meddelat att arbetet fortsätter.

När det gäller medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik (direktiv 98/79/EG) är det nu endast Frankrike som inte har anmält fullständiga nationella genomförandebestämmelser för direktivet varför handläggningen av överträdelseförfarandet planeras fortsätta.

Framsteg har gjorts i fråga om införlivandet av direktiv 2000/70/EG och 2001/104/EG om ändring av rådets direktiv 93/42/EEG när det gäller medicintekniska produkter som innehåller stabila derivat av blod eller plasma från människa. Kommissionen har kunnat avsluta flera överträdelseförfaranden som inletts mot medlemsstaterna för utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser. Frankrike, Belgien, Italien, Österrike och Portugal har dock ännu inte införlivat dessa direktiv.

Det sista ärendet avseende underlåtenhet att införliva bestämmelserna på det mekaniska och elektromekaniska området har kunnat avslutas. Ärendet avsåg Grekland som inte hade införlivat direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning och om ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse.

Framsteg har gjorts under 2002 beträffande felaktig tillämpning eller felaktigt införlivande av direktiv om medicintekniska produkter, gasapparater och tryckbärande anordningar och vissa ärenden kunde avskrivas under året.

Italien har således ändrat sin lagstiftning så att den nu överensstämmer med direktiv 90/396/EG om gasapparater. Beträffande andra ärenden har förfaranden för att ändra den nationella lagstiftningen så att den överensstämmer med gemenskapslagstiftningen anmälts.

När det gäller felaktig tillämpning och felaktigt införlivande av bestämmelser på det mekaniska och elektromekaniska området har strikt tillämpning av de medel som står till kommissionens förfogande i enlighet med artikel 226 i EG-fördraget gjort det möjligt att avskriva fyra ärenden.

2.2.5. Motorfordon, traktorer och motorcyklar

Direktiven om typgodkännande av motorfordon, jordbruks- och skogstraktorer samt motorcyklar införlivas i tillfredsställande takt. Under 2002 löpte införlivandefristen ut för sex direktiv jämfört med elva under 2001.

Av dessa sex direktiv gav enbart tre direktiv upphov till att fem motiverade yttranden riktades till länder som inte hade införlivat dessa direktiv inom den föreskrivna tiden (två motiverade yttranden till Portugal, ett till Grekland, ett till Österrike och ett till Sverige).

Det bör dock påpekas att direktiv 2002/78/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om bromsutrustning på vissa kategorier av motorfordon och släpfordon till dessa fordon som skulle ha införlivats den 30 december 2002 vid den tidpunkten endast hade införlivats av Tyskland och Sverige.

På det mer generella planet har kommissionen inlett en undersökning av den automatiska metod som vissa medlemsstater använder för att införliva direktiv som avser motorfordon. Vissa överträdelseärenden, som bland annat gäller Nederländerna, har skjutits upp i avvaktan på en utredning av i vilken utsträckning denna metod ger medborgarna och de ekonomiska aktörerna tillräcklig information och rättssäkerhet.

Eftersom lagstiftningen är komplicerad och den tekniska utvecklingen konstant fortsätter ger typgodkännande av fordon ofta upphov till tolkningssvårigheter, varför det krävs ett nära och kontinuerligt samarbete mellan kommissionen och berörda myndigheter.

2.2.6. Fritidsbåtar och linbaneanläggningar

Under 2002 riktade kommissionen ett motiverat yttrande till de belgiska myndigheterna avseende felaktig tillämpning av direktiv 94/25/EG om fritidsbåtar.

Kommissionen riktade under 2002 också motiverade yttranden till åtta medlemsstater (Tyskland, Grekland, Italien, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Österrike och Förenade kungadömet) för utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser till direktiv 2000/9/EG om linbaneanläggningar för persontransport.

2.2.7. Bekämpande av sena betalningar

Införlivandefristen för direktiv 2000/35/EG om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner löpte ut i augusti 2002. Endast åtta medlemsstater hade respekterat denna tidsfrist och kommissionen inledde därför överträdelseförfaranden mot sju medlemsstater. Därefter anmälde tre medlemsstater, Italien, Österrike och Nederländerna, sina nationella genomförandebestämmelser varför överträdelseförfarandena avseende fyra medlemsstater fortsätter.

2.2.8. Förebyggande bestämmelser enligt direktiv 98/34/EG

Direktiv 98/34/EG (senast ändrat genom direktiv 98/48/EG) innehåller bestämmelser om att utkast till tekniska föreskrifter för varor och informationssamhällets tjänster innan de slutgiltigt antas ska anmälas till kommissionen och övriga medlemsstater för granskning gentemot bestämmelserna om den inre marknaden.

År 2002 anmäldes 508 utkast (30 av dessa avsåg föreskrifter för informationssamhällets tjänster), vilket är ungefär samma antal som 2001. Under 2002 har kommissionen däremot något oftare lämnat detaljerade utlåtanden om planerade bestämmelser som måste ändras för att de inte skall leda till omotiverade hinder för den fria rörligheten för kapital eller tjänster i informationssamhället. Utöver oförenlighet med EG-fördraget hänvisade, liksom föregående år, många av kommissionens detaljerade utlåtanden till att de anmälda utkasten troligen strider mot gemenskapsdirektiven om fri rörlighet för varor och tjänster i informationssamhället.

I ett tiotal fall har gemenskapens harmoniseringsarbete underlättats av att direktivet stoppat nationella föreskrifter som hade kunnat låsa vissa medlemsstaters ställning när man i själva verket strävar efter gemensamma lösningar. De flesta ärendena avsåg kemiska produkter samt jordbruks- och livsmedelssektorerna.

Om kommissionen konstaterar att direktivet överträtts, antingen därför att lagstiftning antagits utan föregående anmälan av tekniska bestämmelser enligt direktiv 98/34/EG, eller därför att man inte respekterat frysningsperioden i direktiv 98/34/EG, så kontaktas den berörda medlemsstaten för att nå en lösning (till exempel anmälan av ett nytt utkast), eller så inleds ett överträdelseförfarande. I slutet av 2002 pågick 18 överträdelseförfaranden. Att överträdelserna har ökat jämfört med 2001 beror bland annat på det allt större antalet ärenden som avser bestämmelser om informationssamhällets tjänster, vilket in sin tur beror på att området är nytt och komplext och att medlemsstaterna fortfarande har problem med att tillämpa förfarandet korrekt. Andra texter som berördes av förfarandet avsåg elektronisk signatur, elektronisk handel och elektronisk kommunikation.

För att lösa dessa problem har informationsmöten om anmälningsförfarandet anordnats med flera medlemsstater, och vid dessa möten har störst betoning lagts vid informationssamhällets tjänster.

Under 2002 meddelade domstolen en viktig dom [20] om undantaget i direktiv 83/189/EEG (kodifierat genom direktiv 98/34/EG), enligt vilket en medlemsstat inte behöver anmäla ett utkast till föreskrift genom vilket medlemsstaten rättar sig efter en bindande gemenskapsrättsakt som leder till att tekniska specifikationer antas (till exempel införlivande av ett direktiv), vilket ska tolkas restriktivt.

[20] Dom av den 22.1.2002 i mål C-390/99 ("Canal Satellite").

För att stärka dialogen med näringslivet har företagen tillgång till en webbsida med bland annat anmälda utkast på adressen: http://europa.eu.int/comm/enterprise/tris/ index_fr.htm

2.3. KONKURRENS

År 2002 fattade kommissionen beslut i 37 ärenden som avsåg konkurrens. [21]. Av dessa ärenden avskrevs 26 och i fyra fall beslutade kommissionen att väcka talan vid EG-domstolen. Även om det är svårt att dra några vittgående slutsatser av dessa siffror kan man dock säga att medlemsstaterna i allmänhet vidtar åtgärder för att uppfylla EG:s konkurrenslagstiftning. I själva verket utgör konkurrensärendena endast en liten del av medlemsstaternas misstänkta överträdelser av EG-lagstiftningen som kommissionen för närvarande granskar. De flesta klagomål som kommer in till kommissionen tycks vara ogrundade, inte vara prioriterade eftersom de inte har en gemenskapsdimension eller kan avvisas eftersom de lösts på lämpligt sätt av den berörda medlemsstaten i samband med bedömningen. En betydande del av de överträdelsefall som granskas gäller införlivandet av konkurrensdirektiv på området för telekommunikationer eller insynen i de ekonomiska förbindelserna mellan medlemsstaterna och deras offentliga företag.

[21] Notera att denna rapport inte tar upp kommissionens granskning av misstänkta överträdelser av EG :s bestämmelser om statligt stöd baserade på artikel 88 i EG-fördraget

2.3.1. Telekommunikationer

I slutet av 2001 mottog kommissionen ett klagomål från sammanslutningen av franska operatörer inom flertjänstnätet (AFORM) som företräder majoriteten av de franska kabeloperatörerna. Detta klagomål avser främst den diskriminering som kabeloperatörerna utsätts för i förfaranden för utfärdande av etableringstillstånd och tillstånd för utnyttjande av telekommunikationstjänster samt vid tilldelning och prissättning av ledningsrätter på det öppna nätet. Den franska lagstiftningen ansågs uppenbart missgynna kabeloperatörerna jämfört med andra telekommunikationsoperatörer vilket skulle kunna utgöra ett allvarligt handikapp när kabeloperatörerna försöker utveckla telefonitjänster och Internetanslutning på sina nät. På detta stadium bedömer kommissionen att den franska lagstiftningen uppenbart inte är förenlig med direktiv 95/51/EG som avskaffat begränsningarna för användning av kabeltelevisionsnät för tillhandahållande av teletjänster, eller med bestämmelserna i direktiv 96/19/EG om ledningsrätter. Den 25 oktober 2002 delgavs därför de franska myndigheterna en formell underrättelse.

Kommissionen inledde också ett överträdelseförfarande mot Portugal beträffande tillämpning av icke-diskrimineringsprincipen på tilldelning av ledningsrätter inom ramen för direktiv 1990/388/EEG.

2.3.2. Luftfart

Den 16 oktober avslutade kommissionen det förfarande som inletts mot Portugal för överträdelser av kommissionens beslut av den 10 februari 1999 (1999/199/EG).

Genom detta beslut, som avser det system med rabatteringar av landningsavgifter och modulering av dessa avgifter beroende på varifrån flyget kommer som införts vid de portugisiska flygplatserna i Lissabon, Porto och Faro (ärende IV/35.703 - portugisiska flygplatser), hade kommissionen fastställt att detta system utgör en åtgärd som strider mot artikel 86.1 i fördraget i samband med artikel 82 (diskriminerande priser införda av ANA-EP, det statliga företag som ansvarar för förvaltning av de aktuella flygplatserna).

Portugal överklagade detta beslut vid EG-domstolen den 4 maj 1999. Genom dom den 29 mars 2001 [22] avvisade domstolen denna överklagan och de portugisiska myndigheterna har vidtagit åtgärder (lagdekret av den 26 december 2001, tillämpningsdekret den 3 juli 2002) som innebär att landningsavgifterna vid flygplatserna i Lissabon, Porto och Faro är förenliga med beslutet av den 10 februari 1999.

[22] Mål C-163/99

2.3.3. Statligt stöd

Flera medlemsstater har ännu inte genomfört ändringarna av det s.k. insynsdirektivet [23], enligt vilket företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är skyldiga att ha separat redovisning för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse respektive konkurrensutsatta tjänster. Användande av offentliga medel för att snedvrida konkurrensen strider mot huvudprincipen att företag som mottar statlig finansiering för att driva tjänster av allmänt intresse inte kan använda dessa medel för att subventionera verksamheter som är öppna för konkurrens. Detta gäller särskilt för sådana sektorer som nyligen har avreglerats där den framväxande konkurrensen är sårbar. För att särskilda eller exklusiva rättigheter eller den statliga finansieringen inte otillbörligt ska gynna de offentliga företagens konkurrensutsatta verksamheter, är insyn i de finansiella förbindelserna mellan stat och offentliga företag avgörande. Medlemsstaterna hade en frist fram till slutet av juli 2001 för att omsätta insynsdirektivet i nationell lagstiftning. Den 19 oktober 2001 sände kommissionen en påminnelse till vissa medlemsstater som inte hade genomfört insynsdirektivet. Den 26 juni 2002 riktade kommissionen ett motiverat yttrande enligt artikel 226 i EG-fördraget till Finland, Frankrike, Irland, Italien, Portugal och Sverige. Eftersom ingen av dessa medlemsstater hade införlivat insynsdirektivet i den nationella lagstiftningen begärde kommissionen att de fullgjorde sina skyldigheter inom två månader. I de fall medlemsstaterna har underlåtit att underrätta kommissionen om de bestämmelser som antagits för att följa de nya kraven har kommissionen hänskjutit ärendet till EG-domstolen. I parallella ärenden har kommissionen inlett nya förfaranden mot Belgien och Luxemburg.

[23] Kommissionens direktiv 2000/52/EG av den 26 juli 2000 om ändring av direktiv 80/723/EEG om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag.

I juli 2001 meddelade EG-domstolen sin dom i Maribel-målet, och dömde Belgien för att inte ha erhållit återbetalning av de stöd som beviljats inom ramen för detta skattesystem. Eftersom Belgien inte till fullo hade följt domstolens dom, riktade kommissionen, efter delgivning av en formell underrättelse i april 2002, ett motiverat yttrande till de belgiska myndigheterna i juli 2002 inom ramen för det förfarande som anges i artikel 228.2 i EG-fördraget.

2.4. SYSSELSÄTTNING OCH SOCIALPOLITIK

Detta område innefattar flera olika aspekter av socialpolitiken (fri rörlighet för arbetstagare, likabehandling av kvinnor och män, arbetsvillkor samt hälsa och säkerhet på arbetsplatsen) och olika rättsliga instrument (fördrag, förordningar, direktiv).

När det gäller den fria rörligheten för arbetstagare handlägger kommissionen främst problem i samband med felaktig tillämpning av vissa bestämmelser i fördraget och i förordningar som gäller på området, vilka kommissionen uppmärksammas på genom enskilda klagomål från medborgarna. Inom andra områden (likabehandling av kvinnor och män, arbetsvillkor och hälsa och säkerhet på arbetsplatsen) är det framförallt problem med bristande överensstämmelse och underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för gemenskapsdirektiv som förekommer bland överträdelseförfarandena.

Fri rörlighet för personer

Inom området för fri rörlighet för personer finns fortfarande problem med felaktig tillämpning av fördragets bestämmelser (artikel 39 och 42 i EG-fördraget) och förordningarna 1408/71 och 1612/68 [24] som är tillämpliga i frågan. Många av de förfaranden som redan inletts har fortsatt. Ett bekymmer i många medlemsstater är exempelvis erkännande inom offentlig förvaltning av yrkeserfarenhet som erhållits i en annan medlemsstat. Målen mot Belgien, Frankrike, Spanien, Italien, Portugal, Österrike och Irland fortsätter trots att vissa framsteg har gjorts i fråga om antagande av genomförandebestämmelser. Kommissionen har också beslutat att talan ska väckas mot Belgien beträffande ett familjebidrag ("allocation d'interruption de carrière"), eftersom denna förmån endast utbetalas till en person som är bosatt i Belgien. Ett motiverat yttrande har också riktats till de belgiska myndigheterna beträffande liknande bosättningsvillkor som ska uppfyllas för att få rätt till förmåner vid förtidspension.

[24] Se också det meddelande som nyligen antogs av kommissionen "Fri rörlighet för arbetstagare : att utnyttja alla fördelar och möjligheter , 11 december 2002, KOM (2002) 694 slutlig.

Förfarandet mot Italien för underlåtenhet att anmäla de nationella åtgärder som antagits för att följa domstolens dom [25] mot Italien med anledning av att vissa universitet inte erkänner rättigheter som har förvärvats av före detta lektorer i främmande språk ('Lettori') fortsätter och kommissionen har beslutat att rikta ett motiverat yttrande till de italienska myndigheterna i enlighet med artikel 228 i fördraget.

[25] EG-domstolens dom av den 26 juni 2001 i mål C-212/99.

Förfarandet mot Frankrike om betalning av allmän social avgift och bidrag till en avgift för att täcka de sociala skulderna på inkomster för arbetstagare i gränsområden som fortsatt med utgångspunkt i artikel 228 i fördraget, kunde däremot avskrivas efter det att de franska myndigheterna hade antagit nödvändiga åtgärder för att följa domstolens dom [26].

[26] Domar av den 15 februari 2000 i mål C-169/98 och C-34/98.

Eftersom tidsfristen för anmälan av nationella bestämmelser som införlivar direktiv 98/49/EG [27] löpte ut den 25 januari 2002 [28] har överträdelseförfaranden inletts beträffande de medlemsstater som inte inom den angivna tidsfristen hade anmält nationella genomförandebestämmelser.

[27] Rådets direktiv 98/49/EG av den 29 juni 1998 om skydd av kompletterande pensionsrättigheter för anställda och egenföretagare som flyttar inom gemenskapen, EGT L 209, 25.7.1998, s. 46.

[28] Beträffande situationen när det gäller införlivandet av direktivet se bilaga IV - del 2 till denna rapport.

Likabehandling av kvinnor och män

När det gäller ärenden som avser utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser, har ett motiverat yttrande riktats till Grekland för underlåtenhet att införliva direktiv 97/80/EG (bevisbörda). Efter att nödvändiga bestämmelser antagits kunde dock förfarandet mot Grekland för att inte ha införlivat direktiv 96/97/EG [29], för vilket Grekland dömts av domstolen [30], och vilket fortsatt enligt artikel 228 i fördraget, avskrivas.

[29] Rådets direktiv 96/97/EG av den 20 december 1996 om ändring av direktiv 86/378/EEG om genomförandet av principen om likabehandling av män och kvinnor i företags- eller yrkesbaserade system för social trygghet

[30] Dom av den 14 december 2000, mål C-457/98.

Ett motiverat yttrande har riktats till de luxemburgska myndigheterna för felaktigt införlivande av direktiv 96/34/EG om föräldraledighet, medan förfarandet mot Förenade kungariket kunnat avslutas efter det att de nödvändiga bestämmelserna för ett korrekt införlivande av direktivet hade antagits.

Förfarandet mot Grekland för felaktig tillämpning av direktiv 75/117 och 79/7 (bestämmelserna om kollektiva konventioner om beviljande av familje- och äktenskapsbidrag till kvinnliga arbetstagare enligt villkor som inte gällde för gifta manliga arbetstagare har inte upphävts retroaktivt) [31], vilket fortsatt med stöd av artikel 228 i fördraget, har avslutats.

[31] Dom av den 28 oktober 1999, mål C-187/98

När det gäller direktiv 76/207/EEG har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen mot Tyskland eftersom den nationella lagstiftningen inte ger deltidsarbetande anställda i den offentliga sektorn möjlighet att ingå i personalkommittéer. Kommissionen bedömer att denna uteslutning i realiteten mest drabbar kvinnliga anställda och därmed utgör en indirekt könsdiskriminering som strider mot direktiv 76/207/EEG, och i synnerhet artikel 1 och 2 i direktivet. Ett motiverat yttrande ha riktats till de österrikiska myndigheterna beträffande förbud för kvinnor att arbeta i hyperbariska omgivningar/hyperbarisk miljö och i underjordiska gruvor. Kommissionen anser att detta förbud strider mot artikel 3 i direktiv 76/207/EEG.

Arbetsvillkor

När det gäller arbetstid fortsätter det förfarande som inletts mot Italien enligt artikel 228 i EG-fördraget för underlåtenhet att vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom [32] som avsåg underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för att införliva direktiv 93/104/EG [33]. Eftersom Italien ännu inte har vidtagit några åtgärder för att följa denna dom har kommissionen beslutat att ånyo väcka talan vid domstolen [34], och yrka att Italien döms att betala ett vite (dagsbot) på 238.950 euro för varje dags försening.

[32] Dom av den 9 mars 2000, Mål C-386/98.

[33] Rådets direktiv av den 23 november 1993, om vissa aspekter beträffande organisation av arbetstiden EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

[34] Mål C-2003/057.

Efter det motiverade yttrande som kommissionen riktade till Danmark (eftersom direktiv 93/104/EG införlivats genom kollektivavtal som inte täcker alla arbetstagare) antog Danmark den 8 maj 2002 en lag som överför detta direktiv till nationell lagstiftning. Det förfarande som inletts med anledning av att vissa arbetstagare inte omfattas av de kollektivavtal som införlivar direktivet torde kunna avslutas inom kort.

Efter antagandet av rapporten om framstegen med införlivandet av direktiv 93/104/EG [35] har kommissionen också inlett flera andra förfaranden beträffande nationell lagstiftnings bristande överensstämmelse med direktivet.

[35] Kommissionens meddelande "Situationen när det gäller införlivande av rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om vissa aspekter av organisationen av arbetstiden, EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

När det gäller arbetstid för anställda till sjöss, löpte tidsfristen ut för införlivandet av direktiv 1999/63/EG [36] den 30 juni 2002 [37]. Överträdelseförfaranden har inletts beträffande de medlemsstater som inte hade anmält nationella genomförandebestämmelser inom den föreskrivna fristen.

[36] Rådets direktiv 1999/63/EG av den 21 juni 1999 om det avtal om arbetstidens organisation för sjömän som ingåtts av European Community Shipowners' Association (ESCA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) - Bilaga: Europeiskt avtal om arbetstidens organisation för sjömän, EGT L 167, 2.7.1999, s. 33.

[37] Beträffande situationen när det gäller införlivandet av direktivet se bilaga IV - del 2 till denna rapport

Problemen med den italienska lagstiftningens bristande överensstämmelse med direktiv 77/187 om bibehållande av arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag (eftersom den italienska lagstiftningen endast gäller i vissa krissituationer, som till exempel preventivt rättsligt ackord och vid extraordinärt administrativt förfarande) kvarstår. Domstolen behandlar fortfarande målet [38]. Införlivandefristen för direktiv 98/50/EG [39] löpte ut den 17 juli 2001 [40] och överträdelseförfaranden har inletts mot de medlemsstater som inte hade anmält nationella genomförandebestämmelser inom den föreskrivna fristen. Ett motiverat yttrande har också riktats till Portugal, medan beslut fattats om att hänskjuta ärendet beträffande Irland till domstolen [41].

[38] Mål C-145/01, kommissionen mot Italien

[39] Rådets direktiv 98/50/EG av den 29 juni 1998 om ändring av direktiv 77/187/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter, EGT L 201, 17.7.1998, s. 88.

[40] Beträffande situationen när det gäller införlivandet av direktivet se bilaga IV - del 2 till denna rapport

[41] Mål C-2003/075.

Beträffande direktivet om visstidsarbete [42], riktades ett motiverat yttrande till Nederländerna för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser inom den föreskrivna fristen. Beträffande Irland har förfarandet för underlåtenhet att införliva direktivet inom föreskriven tid fortsatt och beslut fattats om att väcka talan vid domstolen.

[42] Rådets direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 om ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP. EGT L 175/43, 13.7.99.

När det slutligen gäller direktiv 98/59/EG [43] om kollektiva uppsägningar, fortsätter de överträdelseförfaranden för bristande överensstämmelse som inletts mot Italien och Portugal att behandlas vid domstolen [44]. Samma sak gäller för förfarandet mot Tyskland [45] där talan väckts för felaktigt införlivande av direktivet om utstationering av arbetstagare [46] vilket kommer att ge domstolen möjlighet att tolka begreppet "minimilön".

[43] Rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar, EGT L 225/16, 12.8.98,

[44] De pågående målen C-32/02 respektive C-55/02.

[45] Det pågående målet C-341/02.

[46] Europaparlamentets och rådets direktiv 96/71/EG av den 16 december 1996 om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster, EGT L 18/2, 21.1.97,

Hälsa och säkerhet på arbetsplatsen

När det gäller skyddet av hälsa och säkerhet på arbetsplatsen fortsätter överträdelseförfarandena för utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser till direktiv 98/24/EG [47] och 2000/39/EG [48] avseende de medlemsstater som inte har införlivat direktiven. Beslut har fattats om att väcka talan mot Frankrike beträffande direktiv 98/24 och mot Frankrike och Italien beträffande direktiv 2000/39/EG.

[47] Rådets direktiv 98/24/EG av den 7 april 1998 om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet

[48] Kommissionens direktiv 2000/39/EG av den 8 juni 2000 om upprättandet av en första förteckning över indikativa yrkeshygieniska gränsvärden vid genomförandet av rådets direktiv 98/24/EG om skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet mot risker som har samband med kemiska agenser i arbetet

Efter domstolens fällande domar mot Österrike för utebliven anmälan av samtliga nationella genomförandebestämmelser till direktiv 95/30 [49], 97/59 [50] och 97/65 [51] (om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet), fortsätter förfarandena beträffande de två förstnämnda direktiven med stöd av artikel 228 i fördraget. Däremot har förfarandet beträffande direktiv 97/65 avslutats.

[49] Dom av den 14 juni 2001, mål C-473/99.

[50] Dom av den 11 oktober 2001, mål C-110/00.

[51] Dom av den 11 oktober 2001, mål C-111/00.

Vad avser nationell lagstiftnings bristande överensstämmelse med ramdirektiv 89/391/EEG [52] och dess särdirektiv, har flera av de redan inledda förfarandena fortsatt. När det exempelvis gäller införlivandet av ramdirektiv 89/391/EEG kan nämnas att motiverade yttranden har riktats till Österrike, Frankrike och Spanien. Förfarandena mot Irland, Sverige och Förenade kungariket fortsätter också medan målen mot Nederländerna och Luxemburg fortfarande behandlas av domstolen [53]. Tyskland dömdes i en dom av den 7 februari 2002 [54] för felaktigt införlivande av den skyldighet som direktivet inför att under alla omständigheter inneha en riskvärdering i form av handlingar. Handläggning av det förfarande som inletts mot Italien efter domstolens dom [55], fortsätter i enlighet med artikel 228 i fördraget.

[52] Rådets direktiv 89/391/EEG av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet

[53] Det pågående målet C-441/01 respektive C-335/02.

[54] Mål C-5/00.

[55] Dom av den 15 november 2001 i mål C-49/00.

När det gäller särdirektiven förtjänar det att betonas att beslut har fattats att väcka talan mot Spanien vid domstolen för felaktigt införlivande av direktiv 89/655/EEG (arbetsutrustning) och att Italien dömts i en dom av den 24 oktober 2002 [56] för felaktigt införlivande av direktiv 90/270/EEG (arbete vid bildskärm).

[56] Mål C-455/00.

2.5. JORDBRUK

Inom jordbrukssektorn har kontrollen av tillämpningen av gemenskapsrätten inriktats på att dels undanröja hindren för den fria rörligheten för jordbruksprodukter, dels på att få en effektiv och korrekt tillämpning av de mekanismer som är specifika för gemenskapens jordbrukslagstiftning.

Man kan rent allmänt konstatera att tendensen till minskning av antalet fall av "traditionella" hinder för jordbruksprodukters fria rörlighet, till exempel systematiska importkontroller eller krav på intyg, fortsätter. Medlemsstaternas åtgärder för att begränsa kvalitetsbeteckningar till nationella eller regionala produkter har givit kommissionen anledning att vidta åtgärder.

Kommissionen har varit positiv till alla initiativ som syftar till att effektivt främja kvalitet hos jordbruksprodukterna eller livsmedlen som kan skapa nya utkomstmöjligheter, förbättring av producenternas inkomster och ett bättre urval för konsumenterna. Samtidigt har kommissionen alltid vakat över att kvalitetsbeteckningar inte rättsligt eller i praktiken varit förbehållna nationella eller regionala produkter även om dessa inte hade vissa inneboende kvaliteter.

Detta förhållningssätt, som syftar till att undvika att sådana beteckningar skapar en godtycklig diskriminering gentemot producenter och operatörer från andra medlemsstater och oberättigade hinder för den fria rörligheten för varor (se dom i mål Eggers av den 12 november 1978 (mål C-13/78) och Montagne 7 maj 1997 (mål C-321/94)), har nyligen fått stöd av domstolen. Genom sin dom i mål C-325/00 har domstolen godkänt den talan om fördragsbrott som kommissionen väckt gällande den tyska beteckningen "CMA" [57] . För att jordbruks- och livsmedelsprodukter ska få bära etiketten försedd med texten "Markenqualität aus deutschen Landen", krävs en partiell nationell lokalisering av förädlingsprocessen. Eftersom "ett sådant system, som har inrättats för att främja försäljningen av tyskproducerade jordbruks- och livsmedelsprodukter och som går ut på att betona att varorna i fråga kommer från just Tyskland, kan leda till att konsumenter väljer att köpa varor med CMA-märkning i stället för importerade varor" har domstolen dömt Tyskland. Vidare hade talan väckts vid domstolen gällande ett fall av tio franska regionala beteckningar [58]. Generaladvokat Jean Mischo lämnade den 5 december 2002 sitt förslag till avgörande och instämde med kommissionens ståndpunkt. Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen beträffande två italienska kvalitetsbeteckningar [59] och två regionala belgiska beteckningar [60].

[57] Dom av den 5/11/2002, Rättsfallssamling.2000, s.0000

[58] Överträdelseförfarandena rörande Frankrike gäller de regionala kvalitetsbeteckningarna: "Normandie", "Nord-Pas-de-Calais", "Ardennes de France", "Limousin", "Languedoc-Roussillon", "Lorraine", "Savoie", "Franche-Comté", "Corse", "Midi-Pyrénées" samt "Salaisons d'Auvergne".

[59] Överträdelseförfarandena rörande Italien gäller de regionala kvalitetsbeteckningarna "Regione Siciliana-Marchio Qualità", "Abruzzo Qualità"

[60] Beträffande Belgien avser överträdelseförfarandena beteckningarna « Label de qualité wallon » samt « Blanc bleu fermier »

En särskild typ av handelshinder i Frankrike är de återkommande våldshandlingarna vid import av frukt och grönsaker från andra medlemsstater, särskilt Spanien, samtidigt som de franska myndigheterna inte vidtar de åtgärder som krävs för att stävja våldshandlingarna. Här bör det erinras om att domstolen i en dom av den 9 november 1997 i mål C-265/95 [61] konstaterade "Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt den gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter och artikel 30 i EG-fördraget (nuvarande artikel 28 i EG-fördraget) tillsammans med artikel 5 i samma fördrag (nuvarande artikel 10 i EG-fördraget) genom att inte vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att förhindra att enskildas handlande hindrar den fria rörligheten för frukt och grönsaker". De senaste säsongerna har försäljningen av frukt och grönsaker, bland annat från Spanien, skett under lugna och fredliga former. Detta tyder på att de åtgärder som vidtagits av de franska myndigheterna för att upprätthålla allmän ordning, och därigenom följa domstolens dom, har varit effektivare än tidigare. Dock fördes under år 2002 en kampanj i vissa regioner som syftade till att genom hot uppnå att endast frukt och grönsaker från Frankrike eller regionen skulle få saluföras i stormarknader.

[61] Dom av den 9 november 1997, Rättsfallssamling 1997, s.I-6959

Kommissionen har fortsatt att övervaka tillämpningen av de specifika föreskrifterna inom den gemensamma jordbrukspolitiken, och därvid ägnat särskild uppmärksamhet åt tillämpningen av mekanismerna för produktionsstyrning som exempelvis ordningen med mjölkvoter eller integrerad förvaltning och kontroll av gemenskapsstöden.

De grekiska myndigheternas försening, som främst beror på interna administrativa svårigheter, att genomföra det integrerade systemet för administration och kontroll av vissa stödsystem inom gemenskapen som inrättas genom rådets förordning (EEG) nr 3508/92 har föranlett att talan väckts vid domstolen [62]. Syftet med systemet är att harmonisera och rationalisera administrationen och kontrollen av gemenskapens stödsystem, framförallt när det gäller jordbruksgrödor, nötkött samt får- och getkött, genom en politik som förebygger och bekämpar eventuella oegentligheter inom den verksamhet som finansieras av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ).

[62] Mål C-2002/328

Trots skyldigheten att före den 1 januari 1997 inrätta ett integrerat kontrollsystem, har de grekiska myndigheterna inte helt och hållet uppfyllt kraven i artikel 2 i förordning (EEG) nr 3508/92 som syftar till att garantera att de betalningar som beviljas av gemenskapen är lagliga och korrekta.

Utöver de förfaranden som nämns ovan har kommissionen vidtagit åtgärder för att säkerställa att förordningen om skydd av ekologiskt jordbruk följs, för att hindra uttag av avgifter på de belopp som beviljas av strukturfonderna och för att sörja för att importmekanismen för bananer från länder utanför EU tillämpas.

Kommissionen har således fattat beslut om att väcka talan vid domstolen avseende en ny spansk förordning som tillåter användande av termen "Bio" i beteckningen för en vara som inte har odlats ekologiskt enligt definitionen i rådets förordning (EEG) nr 2092/1991 av den 24 juni 1991, ändrad genom förordning (EG) nr 1999/1804 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel. Kommissionen har avgivit ett motiverat yttrande beträffande den administrativa avgift som tas ut av det offentliga portugisiska organet IFADAP, som ansvarar för handläggning av gemenskapens mekanismer och nationella ordningar för stöd och bidrag till jordbruks- och fiskesektorn. I strid mot förordning (EEG) nr 4253/88 och förordning EG nr 2082/93 tas en avgift ut på de belopp som beviljas till mottagare av stöd medfinansierade av strukturfonderna. Slutligen har kommissionen genom ett motiverat yttrande fortsatt det överträdelseförfarande som inletts mot Frankrike eftersom betydligt högre referenskvantiteter har fastställts för utfärdande av importtillstånd av bananer än de kvantiteter som erhålls genom tillämpning av förordning (EG) nr 896/2001.

När det gäller tillämpningen av direktiv 98/34/EG enligt vilket medlemsstaterna och Eftaländerna skall anmäla alla lagförslag som innehåller tekniska standarder och föreskrifter innan de antas, om förslagen kan tänkas innebära hinder för handeln mellan medlemsstaterna inom jordbruksområdet, bör det påpekas att också under 2002 många utkast anmäldes till kommissionen enligt detta direktiv. Inom jordbrukssektorn har kommissionen med utgångspunkt i artikel 28 i EG-fördraget och sekundärlagstiftningen under 2002 granskat 119 utkast till lagtexter som anmälts av medlemsstaterna och Eftaländerna.

2.6. ENERGI OCH TRANSPORTER

Under år 2002 har 231 överträdelseärenden behandlats varav 119 avser underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för direktiv och 112 avser felaktigt införlivande eller felaktig tillämpning av gemenskapsrätten. Antalet överträdelseärenden förblir ganska stabilt trots det stora antal ärenden som avslutats under denna period (111 varav 79 ärenden avseende underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser) vilket beror på snabbare införlivande av transportdirektiven även om man kan konstatera att införlivandefristerna sällan respekteras av medlemsstaterna. 100 nya överträdelseärenden har inletts (varav 59 fall av underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser) och 28 registrerade klagomål har granskats under denna period. Slutligen har domstolen meddelat 15 domar om fördragsbrott.

Energi

2.6.1. Inre marknaden för el och naturgas

Europaparlamentets och rådets direktiv av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el har införlivats med den nationella lagstiftningen i samtliga medlemsstater utom i Belgien som fortfarande måste anta vissa tillämpningsbeslut. Kommissionen har beslutat väcka talan vid domstolen beträffande detta ärende [63].

[63] Mål C-2002/126

Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas skulle ha införlivats senast den 10 augusti 2000. Frankrike som fortfarande inte har införlivat detta direktiv dömdes av domstolen i en dom av den 28 november 2002 [64]. Eftersom Tyskland endast har införlivat delar av direktivet har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen.

[64] Mål C-2001/259 - Dom av den 28 november 2002 - Kommissionen mot Frankrike, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000

2.6.2. Energieffektivitet

Den 20 november 2001 löpte införlivandefristen för Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/55/EG av den 18 september 2000 om energieffektivitetskrav för förkopplingsdon till lysrör och samtliga medlemsstater hade anmält genomförandebestämmelser (utom Tyskland där införlivandebestämmelser skulle antas under 2003).

I brist på rapporter om tillämpningen av rådets direktiv 93/76/EEG av den 13 september 1993 om begränsning av koldioxidutsläpp genom en förbättring av energieffektiviteten (Save), fortsätter överträdelseförfarandena mot Irland och Luxemburg och kommissionen har beslutat [65] att väcka talan vid domstolen mot den sistnämna medlemsstaten.

[65] Mål C-2002/461

Förseningar kan konstateras beträffande anmälningar av nationella genomförandebestämmelser för kommissionens direktiv 2002/31/EG av den 22 mars 2002 om genomförande av rådets direktiv 92/75/EEG med avseende på energimärkning av luftkonditioneringsapparater för hushållsbruk och kommissionens direktiv 2002/40/EG av den 8 maj 2002 om att genomföra rådets direktiv 92/75/EEG med avseende på energimärkning av elektriska hushållsugnar. När fristen för införlivande av dessa två direktiv löpte ut (den 31 december 2002) hade bara en medlemsstat fullgjort sina skyldigheter.

Rådets direktiv 98/93/EG av den 14 december 1998 om ändring av direktiv 68/414/EEG om en skyldighet för medlemsstaterna i EEG att inneha minimilager av råolja och/eller petroleumprodukter skulle vara införlivat senast den 31 december 1999 har införlivats av samtliga medlemsstater. Ett förfarande för felaktig tillämpning av detta direktiv pågår dock mot Grekland och ett motiverat yttrande avgavs den 23 oktober 2002.

Transporter

Under 2002 löpte tidsfristen ut för införlivandet av åtta nya gemenskapsdirektiv på transportområdet. Införlivandegraden för direktiv på transportområdet som hade förbättrats avsevärt och var 98 % i maj, sjönk därefter till ungefär samma nivå som noterades 2001 (94,7 %). Anledningen till detta var medlemsstaternas försening med att anmäla nationella genomförandebestämmelser för de tre direktiv som skulle ha införlivats senast i december 2002. En fördubbling av antalet registrerade klagomål (23) konstateras jämfört med föregående år. Antalet överträdelseförfaranden som lett till att kommissionen väckt talan vid EG-domstolen minskade däremot till hälften (11 jämfört med 24 under 2001). Slutligen bör också noteras att antalet domar om fördragsbrott är stabilt (14 jämfört med 15 under 2001) och framhållas det särskilda fallet med de bilaterala flygavtalen med Förenta Staterna, vilket har givit upphov till domar mot åtta medlemsstater.

2.6.3. Vägtransporter

Den 6 juni 2002 meddelade domstolen en dom om fördragsbrott mot Belgien för underlåtenhet att införliva direktiv 98/76/EG [66] om ändring av direktiv 96/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg och om ömsesidigt erkännande av utbildnings- och examensbevis samt andra behörighetsbevis för att främja ett effektivt utnyttjande av dessa transportörers etableringsrätt på området för nationella och internationella transporter. Förfarandena mot Frankrike, Luxemburg och Sverige kunde avskrivas under år 2002. De belgiska myndigheterna har anmält den kungliga förordningen av den 7 maj 2002 om godstransporter på väg och det pågående förfarandet kommer att kunna avslutas så snart förordningen om persontransporter har anmälts.

[66] Mål C-2001/274 - Dom av den 6 juni 2002 - Kommissionen mot Belgien, Rättsfallssamling 2000, s..I-5151

Irland är den enda medlemsstat som ännu inte har införlivat direktiv 2001/9/EG av den 12 februari 2001 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 96/96/EG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet. Kommissionen avgav ett motiverat yttrande den 19 december 2002. På samma område kan noteras förseningar i sex medlemsstater med att införliva Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/30/EG av den 6 juni 2000 om vägkontroller av trafiksäkerheten hos nyttofordon i trafik i gemenskapen som skulle införlivas senast den 9 augusti 2002.

Genomförandet av direktiv 91/439/EEG om körkort ger anledning till bekymmer i flera medlemsstater, särskilt beträffande Frankrike, Spanien och Nederländerna. Bland de frågor som medborgarna regelbundet tar upp i sina klagomål är minimiålder för framförande av vissa fordonstyper, förnyande av körkort för medborgare som inte längre bor i den medlemsstat där körkortet utfärdades, krav på de fordon som används vid körproven, körprovets längd och minimiregler om fysisk och psykisk lämplighet.

2.6.4. Transporter på inre vattenvägar

Samtliga överträdelseförfaranden som kommissionen hade inlett mot Finland för underlåtenhet att införliva direktiven om befordran på gemenskapens inre vattenvägar [67] har kunnat avslutas efter det att nationella genomförandebestämmelser anmälts. Frankrike har verkställt domstolens dom av den 20 september 2001 [68] genom att anmäla dekret av den 29 augusti 2002 om besättning och förarbevis på gemenskapens inre vattenvägar.

[67] Direktiv 96/50/EG ; direktiv 91/672/EEG; direktiv 87/540/EEG; direktiv 82/714/EEG och direktiv 76/135/EEG.

[68] Mål C-2000/468 - domstolens dom av den 20 september 2001 - Kommissionen mot Frankrike, rättsfallssamling 2001, s.I-6337

2.6.5. Säkerheten vid järnvägstransporter och transporter på väg av farligt gods

Kraftiga förseningar har de senaste åren konstaterats beträffande införlivandet av direktiven [69] om säkerheten vid järnvägstransporter och transporter på väg av farligt gods. Ett stort antal förfaranden har inletts och domstolen har meddelat domar mot Italien och Irland. Under 2002 har sensationella framsteg konstaterats eftersom bara ett enda förfarande fortfarande pågår mot Luxemburg för underlåtenhet att införliva direktiv 2001/26/EG [70]. Däremot har ännu inte alla nationella genomförandebestämmelser för direktiv 2001/6/EG och 2001/7/EG, som skulle ha införlivats senast den 31 december 2002, anmälts till kommissionen. När det gäller direktiv 1999/36/EG om transportabla tryckbärande anordningar och direktiv 2001/2/EG i samma ämne, för vilka införlivandefristen löpte ut den 1 juli 2001, beslutade kommissionen den 19 december 2002 att väcka talan vid mot Irland för underlåtenhet att införliva.

[69] Direktiv 94/55/EG, direktiv 95/50/EG, direktiv 96/49/EG, direktiv 96/86/EG, direktiv 96/87/EG, direktiv 99/47/EG, direktiv 99/48/EG och direktiv 2001/26/EG.

[70] Motiverat yttrande sänt den 27 juni 2002

2.6.6. Järnvägstransporter

Situationen återställdes helt under 2002 beträffande direktiv 96/48/EG om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastighetståg, som syftar till att främja samtrafikförmågan och driftskompatibiliteten hos de nationella näten för höghastighetståg när de utformas, tillverkas och sätts i trafik, samt att främja driften av och tillgängligheten till dessa nät. Efter det att domstolen den 30 maj 2002 meddelade sin dom om fördragsbrott [71] mot Förenade kungariket har samtliga medlemsstater nu anmält sina genomförandebestämmelser till kommissionen.

[71] Mål C-2000/441, dom av den 30 maj 2002 - Kommissionen mot Förenade kungariket, Rättsfallssamling 2002, s.I-4699

2.6.7 Lufttransporter

Samtliga direktiv på luftfartsområdet har införlivats av medlemsstaterna med undantag av Irland som ännu inte har införlivat direktiv 98/20/EG eller 1999/28/EG om att begränsa utnyttjandet av civila jetmotordrivna underljudsflygplan. Den 15 oktober meddelade domstolen en dom om fördragsbrott [72] för dessa två direktiv.

[72] Mål C-2001/327 och C-2001/328, dom av den 15 oktober 2002 - Kommissionen mot Irland, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000

Kommissionen har beslutat väcka talan vid domstolen mot Tysklands och Italiens tillämpning av direktiv 96/67/EG om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen. Överträdelseförfarandena när det gäller flygplatsskatter fortsätter. Det rör sig om skatter som varierar i vissa medlemsstater beroende på vart passagerarna ska resa (inrikes, inom gemenskapen, internationella flygningar). Detta strider mot friheten att tillhandahålla lufttransporttjänster i enlighet med förordning (EEG) nr 2408/92 och mot utövandet av den rätt att fritt röra sig som unionsmedborgarna har enligt artikel 18 i fördraget. De pågående förfarandena mot Nederländerna och Portugal fortsätter medan förfarandet mot Italien har avslutats.

Den 5 november 2002 meddelade domstolen domarna [73] i målen om bilaterala "open sky"-avtal med USA mot åtta medlemsstater (Belgien, Danmark, Tyskland, Finland, Luxemburg, Österrike, Sverige och Förenade kungariket). Domstolen konstaterade att dessa avtal strider mot gemenskapsrätten och åsidosätter gemenskapens externa behörighet.

[73] Mål C-1998/466, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Förenade kungariket, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/467, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Danmark, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/468, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Sverige, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/469, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Finland, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/471, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Belgien, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/472, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Luxemburg, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/475, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Österrike, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000 Mål C-1998/476, dom av den 5 november 2002 - Kommissionen mot Tyskland, Rättsfallssamling 2002, s.I-0000

2.6.8 Sjötransporter

När det gäller sjösäkerhet har kommissionen noterat en förbättring av införlivandenivån eftersom samtliga medlemsstater hade anmält nationella genomförandebestämmelser för alla direktiv som skulle införlivas den 30 juni 2002. Därmed kunde alla pågående förfaranden för utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser till direktiven om system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i reguljär trafik [74], hamnstatskontroll [75] och om säkerhet för passagerare till sjöss [76] avslutas.

[74] Direktiv 99/35/EG

[75] Direktiv 99/97/EG

[76] Direktiv 98/18/EG och direktiv 98/41/EG

Tyvärr kvarstår dock en försening beträffande de fyra direktiv [77] som skulle införlivas under det andra halvåret 2002.

[77] Direktiv 2001/53/EG, direktiv 99/95/EG, direktiv 2002/25/EG och direktiv 2000/59/EG.

Direktiv 95/21/EG (hamnstatskontroll) innebär en tillnärmning av riktlinjerna för fartygsinspektioner samt av reglerna för kvarhållande av fartyg och förbud att angöra gemenskapshamnar. Det kan noteras att kommissionen har beslutat [78] att väcka talan vid domstolen mot Frankrike och Irland för felaktig tillämpning av direktivet eftersom de inte respekterar skyldigheten att kontrollera minst 25 procent av de fartyg med utländsk flagg som anlöper deras hamnar eller framförs i deras territorialvatten.

[78] Mål C-2002/439 och C-2002/436

Respekten för gemenskapslagstiftningen om fartygsregistrering och tillstånd att föra ett lands flagg fortsätter att orsaka problem i Nederländerna där villkoren för inskrivning i fartygsregistren och beviljandet av tillstånd att föra landets flagg fortfarande är diskriminerande. Överträdelseförfarandet fortsätter i domstolen [79].

[79] Mål C-2002/299

I fråga om etableringsrätt kunde kommissionen återkalla förfarandet mot Italien [80] för bristande överensstämmelse med artiklarna 43 och 48 i fördraget om villkoren för att rederier med säte i en annan medlemsstat ska kunna åtnjuta samma rättigheter som italienska rederier vid tilldelningen av kvoter på linjekonferenser, efter att den italienska lagstiftningen ändrats på det sätt som kommissionen hade begärt.

[80] Mål C-2002/337

Beträffande principen om frihet att tillhandahålla tjänster som garanteras i förordning (EEG) nr 4055/86 i fråga om lastdelning mellan medlemsstater och tredje land, kunde förfarandet mot Portugal avslutas efter att protokollet som undertecknats med Jugoslavien hade hävts, vilket också skett beträffande Belgiens avtal med Zaïre och Elfenbenskusten, Senegal och Mali. Handläggningen av förfarandena avseende lastdelning mellan Belgien och Togo och mellan Italien och Kina fortsätter dock.

Kommissionen fäster också särskild uppmärksamhet vid tillämpningen av förordning (EEG) nr 4055/86 om eventuell diskriminering beroende på aktörernas nationalitet eller typ av transport och de hinder detta kan medföra. Efter ändring av nationell lagstiftning har ett av överträdelseförfarandena beträffande diskriminerande hamnavgifter (avgifterna varierar beroende på fartygens destinationshamn och är lägre för transporter mellan två hamnar inom landets territorium än för internationella transporter) kunnat avslutas (Grekland) och ett annat förfarande i samma ämne skulle också kunna avslutas om överträdelsen upphör (Italien).

När det gäller cabotage pågår överträdelseförfaranden mot flera medlemsstater (Spanien, Danmark, Portugal, Tyskland och Grekland) som har behållit eller infört nationella bestämmelser som strider mot förordning (EEG) nr 3577/92. Genom denna förordning avregleras cabotagetrafiken för redare i gemenskapen som har fartyg registrerade och flaggade i en medlemsstat.

Kommissionen har slutligen inlett överträdelseförfaranden mot medlemsstater som tillsammans med Förenta staterna har undertecknat en principförklaring inom ramen för initiativet för internationell sjöfraktsäkerhet ("Container Security Initiative"). Dessa avtal innehåller en pilotfas under vilken den planerade insatsen ska begränsas till vissa bestämda hamnar i dessa medlemsstater. Detta godtyckliga val av vissa hamnar skapar ett faktiskt konkurrensproblem mellan gemenskapshamnarna. Det kan leda till en omdirigering av trafiken till de utvalda hamnarna och därmed skapa allvarliga obalanser som är oförenliga med den gemensamma transportpolitiken.

2.7 INFORMATIONSSAMHÄLLET

Konkurrensen på Europas telemarknader har efter avregleringen 1998 drivit på tillväxt och innovation liksom det utbud av tjänster som riktar sig till allmänheten.

Som nämndes i föregående årsrapport utgjorde Europeiska rådets möte i Lissabon ett landmärke för samstämmigheten i den europeiska elektroniska kommunikationssektorn. Stats- och regeringscheferna bekräftade vid detta tillfälle sin vilja att utveckla unionen till en digital och kunskapsbaserad ekonomi, och i handlingsplanen eEurope [81] skisseras vad som krävs för att detta ska bli verklighet.

[81] För ytterligare upplysningar se : http://europa.eu.int/information_society/ eeurope/index_en.htm.

Europaparlamentet och rådet antog i mars 2002 det nya sektorsspecifika lagstiftningspaket som utformats för att främja mer konkurrens på marknaderna och konvergens mellan elektroniska kommunikationstekniker [82]. Genom det nya regelverket kopplas införandet av rättsliga skyldigheter till avsaknaden av en effektiv konkurrens. Det nya regelverket skall göra det möjligt för lagstiftarna att ägna sina krafter åt att främja konkurrensen, skydda allmänheten och konsolidera den gemensamma marknaden, samtidigt som de beaktar behovet av innovation och långsiktig stabilitet inom sektorn.

[82] Paketet innehåller direktiv 2002/21/EG (ramdirektivet), direktiv 2002/20/EG (tillstånd), direktiv 2002/19/EG (tillträde), och direktiv 2002/22/EG (allmänna tjänster). Direktiv 2002/58/EG (om integritet och elektronisk kommunikation) antogs i juli 2002. Beslutet om radiospektrum, (676/2002/EC) behöver inte införlivas av medlemsstaterna. Se också: http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/regulatory/new_rf/index_en.htm.

Kommissionen anser att en lyckad övergång till det nya regelverket i allmänhet beror på att det nuvarande regelverket, inklusive åtgärder som avser samhällsomfattande tjänster och konsumentskydd, tillämpas fullt ut.

När det gäller införlivandet av detta regelverk, som omfattar tretton direktiv, en förordning och fyra beslut, anges i Åttonde rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet [83] att fyra och ett halvt år efter avregleringen av telemarknaden stämmer de regler som införts på nationell nivå i mycket hög grad överens med EU:s regelverk. System för tillstånd och samtrafik har tillsammans med förval av operatör och nummerportabilitet gjort det möjligt för många nya aktörer att träda in på marknaden. Leveranstiden för förhyrda förbindelser har fortsatt att minska. Det har gjorts framsteg när det gäller att utveckla lämpliga metoder för kostnadsberäkning i syfte att tillämpa EU:s taxeprinciper. Det arbete som gjorts på dessa områden utgör ett klart framsteg för de nationella regleringsmyndigheterna.

[83] KOM(2002) 695 av den 3 december 2002, finns att hämta på följande Internetadress: http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/implementation/annual_report/8threport/index_en.htm .

Alla medlemsstater har genomfört UMTS-beslutet [84], eftersom 3G-tillstånd utfärdats i alla medlemsstater. De har fördelat frekvenser för den tredje generationens mobiltelefoni enligt relevanta beslut av Europeiska radiokommittén [85], vilka i sin tur antagits på grundval av de uppdrag som CEPT fått enligt UMTS-beslutet [86].

[84] Europaparlamentets och rådets beslut 128/1999/EG av den 14 december 1998 om samordnat införande av ett system för mobil och trådlös telekommunikation (UMTS) av tredje generationen inom gemenskapen (EGT L 17, 22.1.1999, s. 1).

[85] ERC:s beslut ERC(97) 07 (frekvensband för UMTS), ERC(00) 01 (utökning av UMTS-banden) och ERC(99) 25 (harmoniserad användning).

[86] En mer detaljerad rapport om genomförandet av UMTS-beslutet i medlemsstaterna återfinns i bilaga 2 till Åttonde rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet: http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/implementation/annual_report/8threport/finalreport/annex2.pdf. Se också kommissionens meddelanden ""Införande av tredje generationens system för mobil kommunikation i Europeiska unionen: Lägesrapport och förslag till åtgärder", KOM(2001) 141 av den 20 mars 2001, samt "På väg mot en fullständig utbyggnad av tredje generationens system för mobil kommunikation", KOM(2002) 301 av den 11 juni 2002.

Den på det hela taget mycket positiva utvecklingen bekräftas av de överträdelseförfaranden som pågår. Dessa visar att det finns två områden - kostnadsredovisning och allmänna upplysningstjänster - där flera medlemsstater måste se till att regelverket tillämpas fullt ut. I övrigt avser de ärenden som fortfarande pågår klargöranden på detaljnivå.

Under 2002 kunde ett betydande antal fall avslutas (38) eller återkallas från domstolen (2) på grund av förbättringar av genomförandet i medlemsstaterna. Den mest markanta förbättringen avsåg tillämpning av förordning 2887/2000 om tillträde till accessnät [87] i åtta medlemsstater efter det att kommissionen hade vidtagit åtgärder [88]. Ett fall avser genomförande av beslut 710/97 [89]. Femton ärenden som avsåg felaktig tillämpning kunde avslutas, inklusive fyra klagomål. Sju förfaranden för bristande överensstämmelse kunde avslutas och ett återkallas efter det att talan väckts vid domstolen (C-70/02). När det gäller underlåtenhet att införliva kunde tre förfaranden, vilka avsåg direktiv 95/47/EG (standarder för televisionssignaler) och direktiv 97/66/EG (om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet), avslutas efter anmälan av nationella genomförandebestämmelser för att följa domstolens domar (C-319/99, C-151/00 och C-254/00). Ett ytterligare förfarande beträffande direktiv 97/66/EG återkallades efter att talan väckts vid domstolen (C-267/02). Tre ärenden om utebliven anmälan kunde avslutas efter det att anmälan om nationella genomförandebestämmelser för direktiv 1999/93/EG (elektroniska signaturer) inkommit från Irland, Italien och Förenade kungariket.

[87] EGT L 336, 30/12/2000, s. 4

[88] Se IP/02/445.

[89] Europaparlamentets och rådets beslut nr 710/97/EG av den 24 mars 1997 om ett samordnat tillvägagångssätt vid auktorisation inom området för satellittjänster för personkommunikation inom gemenskapen), EGT L 105, 23/04/1997, s. 4.

Kommissionen hänsköt fem ärenden till domstolen under 2002. Det gällde underlåtenhet att införliva direktiv 97/66/EG i Luxemburg (två förfaranden samlade i C-211/02) och ofullständigt införlivande av samma direktiv i Nederländerna (C-350/02), underlåtenhet att genomföra detaljerade fakturor till konsumenterna i enlighet med direktiv 98/10/EG (taltelefoni) i Österrike (C-411/02) samt avsaknad av förval för operatör för lokalsamtal i enlighet med direktiv 98/61 (nummerportabilitet) i Tyskland (C-401/02).

Under rapporteringsperioden meddelade domstolen domar i två mål som avsåg underlåtenhet att införliva direktiv 98/10/EG i Frankrike (C-286/01) och bristande överensstämmelse mellan den nationella lagstiftningen och direktiv 97/33/EG (samtrafik) i Belgien (C-221/01). Den sistnämnda domen innehöll klargöranden beträffande flera bestämmelser i detta direktiv. På grund av ökande rättspraxis inom denna sektor har generaldirektoratet för informationssamhället nyligen uppdaterat de anvisningar som finns på generaldirektoratets hemsida ("Guide to the Case Law of the European Court of Justice in the field of Telecommunications") [90].

[90] http://europa.eu.int/information_society/ topics/telecoms/implementation/infringement/doc/guidecaselaw.pdf

I slutet av 2002 pågick 62 överträdelseförfaranden. Tjugo av dessa var klagomål under handläggning vilket utgör en ökning med 66 % jämfört med föregående år. Tre förfaranden avsåg utebliven anmälan av nationella tillämpningsföreskrifter för en förordning. Antalet förfaranden för underlåtenhet att införliva ett direktiv halverades, med sju ärenden som pågick, medan antalet ärenden som rör bristande överensstämmelse (11) och förfaranden för felaktig tillämpning av genomförandebestämmelser (21) fortfarande är högt, även om antalet också har minskat markant jämfört med förra året (drygt 33 % i båda fallen).

Beträffande fem överträdelseförfaranden (tre avsåg underlåtenhet att anmäla, ett för bristande överensstämmelse, ett för felaktig tillämpning) hade kommissionens beslut att väcka talan vid domstolen ännu inte verkställts vid utgången av årets utgång, medan ett stort antal fall (14, vilket är en ökning med drygt 50 % jämfört med 2001) hade nått stadiet för motiverat yttrande (10 ärenden avsåg felaktig tillämpning och fyra bristande överensstämmelse). Kommissionen sände en formell underrättelse i 11 pågående ärenden.

De direktiv som utgör huvudkomponenterna i det nya regelverket om elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster ska införlivas i den nationella lagstiftningen senast den 24 juli 2003. I det nya regelverket anges också att medlemsstaterna skall tillämpa dessa nationella genomförandeåtgärder från den 25 juli 2003 [91], och att befintlig gemenskapslagstiftning då upphävs [92].

[91] Se till exempel artikel 28 i ramdirektivet. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktiv 2002/58/EG om integritet och elektronisk kommunikation före den 31 oktober 2003

[92] Se artikel 26 I ramdirektivet.

Som nämnts ovan anser kommissionen att det nu är en prioritering att främja en snabb övergång till det nya regelverket. Förutom att skapa den rättsliga förutsägbarhet och flexibla reglering som behövs för fortsatta förbättringar inom sektorn, kommer detta regelverk att komplettera målet inom ramen för initiativet eEuropa att skapa en varaktigt konkurrenskraftig lokal tillgång till Internettjänster med bredbandsteknik till ett så lågt pris som möjligt.

2.8 MILJÖ

2.8.1 Inledning

Under de senaste åren har allt större svårigheter konstaterats både när det gäller korrekt införlivande inom tidsfristerna och riktig praktiskt tillämpning av gemenskapens lagstiftning på miljöområdet. Detta avspeglas i det stora antal klagomål som inkommer och antalet överträdelseförfaranden som kommissionen inleder varje år. Precis som under föregående år avsåg drygt en tredjedel av samtliga överträdelseärenden som kommissionen handlade frågor inom miljösektorn. Kommissionen väckte talan vid domstolen i 65 ärenden som rör medlemsstater och avgav 137 motiverade yttranden med stöd i artikel 226 i EG-fördraget.

Antalet nya klagomål, som främst avser felaktig tillämpning av gemenskapens miljölagstiftning, ligger kvar på den höga nivå som noterats efter 1996 när kommissionen antog meddelandet "Genomförande av gemenskapens miljölag" [93]. Under 2002 inkom 555 nya klagomål med påstådda brott mot gemenskapens miljölagstiftning. Ett betydande antal av dessa klagomål ger också upphov till skriftliga frågor och framställningar i Europaparlamentet.

[93] KOM(96)500 slutlig, 22.10.1996.

Förfarandet enligt artikel 228 i EG-fördraget har fortsatt att fungera som en sista åtgärd för att tvinga medlemsstaterna att följa EG-domstolens domar. Varje år sänder kommissionen flera (17 under 2002) skrivelser med formella underrättelser och motiverade yttranden (8 under 2002) till medlemsstaterna enligt artikel 228. Under 2002 drogs inga nya ärenden inför domstolen med stöd av artikel 228. En mer detaljerad redogörelse lämnas i bilaga V till denna rapport.

Det är ytterst viktigt att medlemsstaternas genomförande av miljölagstiftningen förbättras. Att eftersträva förbättrat genomförande genom att dra medlemsstaterna inför EG-domstolen är inte det enda, eller alltid det mest effektiva, sättet att lösa problemen. För att en avsevärd förbättring ska komma till stånd måste kommissionen tillsammans med medlemsstaterna utarbeta nya arbetsmetoder i alla skeden av genomförandets livscykel. Detta är särskilt viktigt inför utvidgningen för att säkerställa att nya medlemsstater korrekt införlivar och genomför gemenskapens regelverk inom överenskomna tidsramar.

I enlighet med meddelandet om bättre övervakning av gemenskapsrätten [94], håller kommissionen redan på att vidta flera praktiska åtgärder för att hjälpa medlemsstaterna i genomförandet av gemenskapens miljölagstiftning. Följande kan nämnas:

[94] KOM(2002)725 slutlig, 13.12.2002.

- Kommissionen strävar efter att föregripa genomförandeproblem när den utarbetar miljölagstiftning som måste utformas så att den blir "genomförandevänlig". När lagstiftningen har antagits kan riktlinjer och tolkningsmeddelanden som kommissionen och medlemsstaterna enats om vara till hjälp. Kommissionen offentliggör exempelvis referensdokument om bästa tillgängliga teknik enligt rådets direktiv 96/61 om samordnande åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar. Dessa handlingar utarbetas i nära samarbete med myndigheter, berörd bransch och andra intressenter. Ett annat exempel är ramdirektivet om vatten [95] 2000/60/EG, där kommissionen i partnerskap med medlemsstaterna har inlett en process för att stödja genomförandet omedelbart efter det att direktivet antagits. En sådan gemensam genomförandestrategi är ett exempel på hur goda styrelseformer kan fungera i praktiken.

[95] EGT L 327, 22.12.2000, s.1

- Om genomförandet av miljölagstiftningen ska bli mer effektivt måste aktiva åtgärder vidtas genom bilaterala kontakter och möten mellan kommissionen och medlemsstaternas myndigheter. Flera seminarier hölls 2002 i medlemsstaterna varvid kommissionens syn på ett korrekt genomförande av särskilt omfattande och komplicerade miljödirektiv förklarades för de behöriga myndigheterna i syfte att förebygga snarare än rätta till felaktig tillämpning. Detta tillvägagångssätt bekräftades av kommissionen i meddelandet om bättre övervakning av EG-rättens tillämpning.

- Informationsutbyte mellan de myndigheter som ansvarar för tillämpningen är en ytterst viktig åtgärd för att förbättra genomförandet. EU:s informella nätverk för genomförande av miljölagstiftning och kontroll av efterlevnaden (IMPEL) som består av kommissionen och medlemsstaterna har alltsedan det skapades 1992 varit ett viktigt instrument för att diskutera den praktiska tillämpningen av gällande lagstiftning. För att förbättra miljöinspektionen följer kommissionen nära genomförandet av rådets och Europaparlamentets rekommendation om minimikriterier för miljöinspektion (2001/331/EG).

Därtill förväntas följande åtgärder stimulera medlemsstaterna att genomföra gemenskapens miljölagstiftning på ett bättre sätt:

- Program och projekt kan endast finansieras om de uppfyller kraven i gemenskapens politik och instrument inklusive de som avser miljö och hållbar utveckling. På detta sätt kan strukturfonderna bli en hävstång för genomförandet av gemenskapens miljöpolitik.

- Det är nödvändigt att förbättra insynen i och medvetenheten om situationen när det gäller genomförandet av gemenskapens miljölagstiftning. Den tredje årliga översikten över genomförande och kontroll av EU:s miljölagstiftning [96] innefattar en resultattavla som ger detaljer om alla medlemsstaters genomförande av lagstiftningen i samtliga olika miljösektorer. Kommissionen har anordnat s.k. "Name, Shame and Fame" evenemang under 2000-2002 då information lämnas om medlemsstaternas genomförande.

[96] Kommissionens arbetsdokument, SEC(2002) 1041, 1.10.2002.

- Effektiv rapportering från medlemsstaterna om genomförandet av miljölagstiftningen är ett viktig för att övervaka genomförandeprocessen. Kommissionen håller för närvarande på att se över det nuvarande systemet med miljörapportering. Ett av målen är att säkerställa mer enhetlig och effektiv rapportering om genomförandet av miljölagstiftningen.

- Det relativt stora antalet klagomål som kommissionen mottar speglar bristen på eller den relativa ineffektiviteten hos mekanismer för överklagande i medlemsstaterna. Kommissionen håller på att utarbeta åtgärder på gemenskapsnivå i syfte att undersöka möjligheterna att skapa billigare och mer effektiv tillgång till rättsväsendet i medlemsstaterna i enlighet med Århuskonventionen [97], och inrätta tillförlitliga nationella och regionala besvärs- och skiljedomsorgan för att lösa problem med praktisk tillämpning på plats.

[97] UN/ECE Convention on Access to Information, Public Participation in Decision-Making and Access to Justice in Environmental Matters.

- Kommissionen har antagit ett förslag till direktiv om ansvar för att förebygga och avhjälpa miljöskador. Det föreslagna direktivet bör bidra till bättre genomförande av gemenskapens miljölagstiftning och avskräcka från förorening.

- Den bristande efterlevnaden av miljölagstiftningen visar att de påföljder som för närvarande tillämpas i medlemsstaterna inte är tillräckliga för att EG-lagstiftningen ska följas fullt ut. Kommissionen har föreslagit ett direktiv som kräver att medlemsstaterna ska införa påföljder inom ramen för strafflagstiftningen eftersom det bara är åtgärder av det slaget som tycks vara verkningsfulla och tillräckligt avskräckande för att miljölagstiftningen skall få ordentligt genomslag [98].

[98] Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om skydd för miljön genom strafflagstiftning, EGT C 20 E, 28.1.2003, s.284. Se också rådets rambeslut 2003/80/JHA av den 27 januari 2003 om skyddet för miljön genom strafflagstiftning EGT L 029 , 5.2.2003, s.55.

2.8.2 Rätt att ta del av information

Under 2002 behandlade kommissionen två ärenden beträffande bristande överensstämmelse som avser direktiv 90/313/EEG om rätt att ta del av miljöinformation. Domstolsförfarandet mot Frankrike (mål C-233/00) fortsätter eftersom de franska bestämmelserna inte säkerställer formell, uttrycklig och korrekt införlivande av flera aspekter av direktivet, inklusive skyldigheten att lämna en formell förklaring till vägran att tillhandahålla information. Däremot kunde domstolsförfarandena mot Österrike (mål C-86/01) återkallas efter att den medlemsstaten hade anmält nödvändiga nationella genomförandebestämmelser för delstaten Steirmark.

De vanligast återkommande ämnena i de klagomål som kommissionen mottar beträffande detta direktiv gäller att medlemsstaternas myndigheter vägar att efterkomma en begäran om uppgifter, att svarsfristerna är för långa, att undantagen från informationsskyldighet är för vittgående eller att oskäliga avgifter begärs. Direktiv 90/313/EEG innehåller bestämmelser om att medlemsstaterna ska ge möjlighet för den vars begäran om uppgifter har avslagits eller lämnats utan avseende utan rimlig orsak, eller som anser sig ha fått ett otillfredsställande svar från en offentlig myndighet, att begära att få saken prövad hos domstol eller i administrativ ordning. När kommissionen mottar klagomål av detta slag, rekommenderar kommissionen den klagande att överklaga beslutet i sin medlemsstat så att direktivets syften kan uppnås.

Den 16 och 18 november 2002 antog parlamentet och rådet ett nytt direktiv om allmänhetens tillgång till miljöinformation. Detta direktiv kommer att ersätta direktiv 90/313/EEG, rätta till de brister som har upptäckts i dess tillämpning i praktiken och föra det i överensstämmelse med utvecklingen av informations- och kommunikationstekniken. Direktivet kommer i synnerhet att innefatta information om genetiskt modifierade organismer i den mån de är relevanta för förorening av näringskedjan. Denna fråga togs upp i en tolkningsfråga till domstolen där generaladvokat Tizzano i sitt förslag till avgörande konstaterade att sådan information inte bör betraktas som miljöinformation enligt direktiv 90/313/EEG (yttrande av den 5 december 2002 i mål C-316/01).

2.8.3 Bedömning av inverkan på miljön (miljökonsekvensbeskrivning)

Direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, ändrat genom direktiv 97/11/EG, är en av de viktigaste rättsakterna för allmänna miljöfrågor. Enligt direktivet skall miljöfrågor beaktas i en lång rad beslut som har en allmän påverkan på miljön.

Tidsfristen för att genomföra direktiv 97/11/EG om ändring av direktiv 85/337/EEG löpte ut den 14 mars 1999. Under 2002 dömde domstolen de tre återstående medlemsstater som ännu inte inom den föreskrivna tidsfristen hade antagit den lagstiftning som krävs för att följa direktiv 97/11/EG (mål C-366/00 mot Luxemburg, mål C-319/01 mot Belgien och mål C-348/01 mot Frankrike). Överträdelseförfarandet mot Grekland beträffande underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser (mål C-374/00) kunde återkallas från domstolen efter att de grekiska myndigheterna hade anmält relevanta bestämmelser.

Det förekommer fortfarande problem med de nationella bestämmelsernas förenlighet med direktiv 85/337/EEG. Kommissionen beslutade att dra Irland inför domstolen enligt artikel 228 för att inte ha följt den tidigare domen om korrekt införlivande av artikel 4.2 avseende projekt inom de grupper som redovisas i bilaga 2, punkterna 1 d och 2 a i bilaga II till direktiv 85/337/EEG och endast delvis ha införlivat artiklarna 2.3, 2.5 och 2.7 i direktiv 85/337/EEG (mål C-392/96). Domstolen dömde Spanien för att inte ha vidtagit åtgärder för att införliva den skyldighet som följer av artiklarna 2.1 och 4.2, jämförda med bilaga II till direktivet (mål C-474/99). En sammanställning av överträdelseförfarandena i dessa ärenden finns i bilaga IV, del 3.

Som framgått av tidigare rapporter om övervakningen av tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, gäller många klagomål som nått kommissionen samt muntliga och skriftliga frågor från Europaparlamentet och ett stort antal framställningar till parlamentet, åtminstone delvis fall där medlemsstaterna påstås ha tillämpat direktiv 85/337/EEG på ett oriktigt sätt, särskilt i fall som gäller projekt av den typ som anges i bilaga II till direktivet (se bilaga IV, del 4). Dessa klagomål kräver ofta en undersökning för att utreda om medlemsstaterna har överträtt sin rätt att avgöra huruvida sådana projekt skall bedömas efter deras miljöpåverkan eller ej. Det är mycket svårt för kommissionen att bedöma klagomål på miljöbedömningarnas kvalitet och att de inte tillmäts någon vikt. Direktivets huvudsakligen formella natur ger ett begränsat stöd för att ifrågasätta kvaliteten i sådana bedömningar och det val som de nationella myndigheterna gjort när de följt förfarandet i direktivet. De flesta fall som lämnats till kommissionen rörande oriktig tillämpning av direktivet gäller faktafrågor där den effektivaste bedömningen kan utföras på decentraliserad nivå, särskilt av berörda nationella administrativa eller rättsliga instanser.

Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/42/EG antogs den 27 juni 2001 [99]. Medlemsstaterna måste senast den 21 juli 2003 anta de nationella bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Medan direktiv 85/337/EEG är ett nytt direktiv om "strategisk miljöbedömning" av procedurell karaktär som tillämpas på projekt, är syftet med direktiv 2001/42/EG att en miljöbedömning utförs för vissa planer och program som kan antas få betydande effekter på miljön.

[99] EGT L 197, 21.7.2001, s. 30.

2.8.4 Luft

Rådets direktiv 96/62/EG om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten utgör grunden för en rad rättsakter från gemenskapen genom vilka nya gränsvärden skall fastställas för luftförorenande ämnen - med början i de ämnen som redan omfattas av gällande direktiv - liksom för att bestämma tröskelvärden för när allmänheten skall informeras och varnas, för att harmonisera metoderna för att bestämma luftkvaliteten och för att möjliggöra en bättre övervakning av luftkvaliteten, allt i en strävan att skydda hälsa och ekosystem.

Direktivet, förutom artikel 3, skulle införlivas i den nationella lagstiftningen senast den 19 juli 2001. Under 2002 kunde kommissionen avsluta samtliga överträdelseförfaranden som inletts för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser för dessa artiklar.

En relativt stor volym lagstiftning har nyligen antagits inom sektorn för luftkvalitet. Medlemsstaterna skulle införliva nio direktiv [100] under 2001 och 2002. Överträdelseförfaranden för utebliven anmälan av nationella genomförandebestämmelser för dessa direktiv anges i bilaga IV, del 2.

[100] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten på ben