Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok om grundutbildning, vidareutbildning och forskning - hinder för rörlighet över gränserna"

(97/C 133/15)

Den 7 oktober 1996 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EU-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Grönbok om grundutbildning, vidareutbildning och forskning - hinder för rörlighet över gränserna".

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 13 februari 1997. Föredragande var José Isaías Rodríguez García Caro.

Vid sin 343:e plenarsession den 26-27 februari 1997 (sammanträdet den 26 februari 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande genom 83 röster för, 3 röster emot och 5 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Det framgår tydligt av de erfarenheter som gjorts på de olika stadierna i gemenskapens program för grundutbildning, vidareutbildning och forskning att förverkligandet av principerna i artiklarna 126, 127 och 130g i EU-fördraget försvåras av ett antal hinder som står i vägen för de medborgare i gemenskapen som vill utbilda sig i en annan medlemsstat.

1.2. Kommittén noterar att den fria rörligheten för varor, kapital och tjänster inom gemenskapen på många sätt är mycket större än rörligheten för gemenskapens egna medborgare, som i princip skall dra full nytta av det uppdrag som anges i EG-fördragets artikel 2.

1.3. Unionsmedborgarskapet som beskrivs i fördragets artikel 8a ger medlemsstaternas medborgare rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom unionen. Denna grundläggande rättighet äventyras dock av ett antal olägenheter och svårigheter som hindrar rörligheten för de medborgare som vill utbilda sig i en annan medlemsstat än den där de är hemmahörande. Detta illustrerar i själva verket hur lång tid det tar att nå framsteg på det sociala området i gemenskapen.

1.4. Gemenskapens program för grundutbildning, vidareutbildning och forskning är de program som ger upphov till den största rörligheten av medborgare mellan medlemsstaterna. Dessa program kan därför tjäna som indikatorer för att fastställa vilka hinder som gemenskapens medborgare stöter på när de utövar sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom gemenskapen.

1.5. Kommissionen lägger fram denna grönbok med den goda avsikten att underlätta för gemenskapens medborgare att hitta de bästa lösningarna på problemen som gäller deras rörlighet inom EU. Kommissionen presenterar även detta dokument i syfte att lägga grunden för en intensiv debatt, som både kan belysa de problem som erfars av de personer som flyttar till en annan medlemsstat i utbildningssyfte och bidra till att man hittar lösningar på dessa problem.

Det måste tydligt framgå att det är föga meningsfullt att belysa problem och föreslå lösningar, om det inte dessutom finns en vilja att på allvar vidta beslutsamma och lämpliga åtgärder för att ändra den nuvarande situationen och en vilja att ändra lagstiftningen om detta krävs. Det åligger rådet och medlemsstaterna att godkänna lämpliga lösningar inom deras respektive ansvarsområden. Medborgarnas skepsis gentemot EU kan motverkas genom att man visar dem att deras vardag blir bättre och framtidsmöjligheterna ljusare i ett starkt, enat Europa, där de mänskliga och sociala värdena får råda i den anda som präglar unionens fördrag.

2. Grönboken

2.1. Grönboken beskriver bakgrund, hinder och tänkbara lösningar ur ett perspektiv som präglas av kommissionens erfarenhet av att genomföra gemenskapens många program för grundutbildning, vidareutbildning och forskning. I grönboken, som utger sig för att vara långt ifrån fullständig, uppmanar kommissionen arbetsmarknadens parter och övriga intresseorganisationer att inte enbart utarbeta ett yttrande såsom institution, utan att även föreslå andra åtgärder som syftar till att undanröja redan påvisade hinder samt alla de hinder som kommitténs medlemsorganisationer kan påvisa.

2.2. I grönbokens del A anges ett antal fördelar med en fri rörlighet för att delta i utbildning, vidareutbildning eller forskning. Kommittén instämmer i denna beskrivning. Denna typ av rörlighet genererar en betydande mängd kunskap och erfarenheter som uppmuntrar till förbättrade yrkeskunskaper, både nu och i framtiden. Detta förbättrar i sin tur möjligheterna till ökad sysselsättning i gemenskapen.

2.3. I grönbokens del B anges klart och koncist de hinder som kommissionen anser bör uppmärksammas mot bakgrund av erfarenheterna från programmen. Grönbokens omfattande problembeskrivning kan delas upp i tre delar:

2.3.1. Rättsliga och administrativa hinder med anledning av:

- rätten till uppehållstillstånd;

- det ömsesidiga erkännandet av utbildningsbevis och studier;

- problem att flytta med studiestöd;

- administrativa och organisatoriska problem hos utbildningsanordnaren i det land där studenten är hemmahörande.

2.3.2. Socio-ekonomiska hinder med anledning av:

- skillnader i medlemsstaternas skattesystem;

- socialskyddet.

2.3.3. Praktiska hinder med anledning av:

- språkliga och kulturella problem;

- brist på information om värdlandet;

- brist på företag som är beredda att ta emot ungdomar på praktik;

- vardagslivet i värdlandet.

2.4. Grönboken anger avslutningsvis ett antal åtgärder för att komma till rätta med vart och ett av de hinder som beskrivits i dokumentet. Dessa omfattar olika rättsliga åtgärder, exempelvis att medlemsstaterna faktiskt skall tillämpa alla gällande direktiv som inte tillämpats, att upprätta nya rättsliga instrument för en harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning och utarbeta rekommendationer som ger tydlig vägledning för hur man skall undanröja hinder för medborgarnas fria rörlighet, samtidigt som den nationella suveräniteten respekteras.

3. Kommentarer

3.1. Allmänna kommentarer

3.1.1. Kommittén ställer sig positiv till de initiativ som präglas av en kritisk hållning till det sätt på vilket den europeiska integrationsprocessen utvecklas. Grönboken medger klart och tydligt att integrationsprocessen under årens gång har uppvisat ett antal brister, framför allt sådana brister som direkt påverkar medborgarna. Det är både positivt och sunt att Europas ledare har ett tillräckligt socialt medvetande för att ta sig an uppgiften att förverkliga en verklig fri rörlighet för individen, genom att ta bort alla rättsliga och byråkratiska hinder. Medlemsstaterna får inte heller använda suveränitetsargumentet för att frånta medborgarna möjligheten att delta i den utbildning inom gemenskapen som är bäst lämpad för dem.

Kommittén välkomnar detta initiativ i övertygelsen att det kan leda fram till ett samarbete när man fastställer de nödvändiga villkoren för att garantera en större samordning mellan kommissionen och medlemsstaterna. Detta kommer i sin tur att underlätta arbetet med att så sakteliga övervinna de hinder som står i vägen för medborgarnas fria rörlighet inom unionen.

3.1.2. Fördragens mer materiella aspekter har genomförts på ett effektivare sätt än deras mänskliga aspekter. Detta har lett fram till en situation där rörligheten för varor inom gemenskapen är större än den för människor.

Kommittén anser att unionen bör eftersträva en politisk kompromiss, som gör det möjligt att nå fram till ett verkligt medborgarnas Europa.

3.1.3. Ur strategisk synvinkel bör man ta sig an frågan om behovet av att lösa problemen med rörligheten mellan medlemsstaterna, när gemenskapens program för grundutbildning, vidareutbildning och forskning väl har genomgått ett antal utvecklingsfaser och involverat ett stort antal EU-medborgare.

Kommittén hoppas att detta arbete mynnar ut i ett dokument som kan bidra till att existerande hinder försvinner. I detta hänseende vill kommittén hänvisa till sitt yttrande om "Vitboken om utbildning - Lära och lära ut - På väg mot kunskapssamhället", som antogs av kommitténs plenarförsamling den 10 juli 1996 och i vilket rörligheten anges som en grundläggande princip för grundutbildning och kontinuerlig vidareutbildning.

3.1.4. Kommittén vill speciellt framhäva de aspekter i dokumentet som gäller de medborgare med ursprung i tredje land som lagligen är bosatta i någon av unionens medlemsstater. Dessa medborgare har ännu fler svårigheter än sådana som medborgare med ursprung i EU-länder dagligen möter. Alla åtgärder för att integrera tredjelandsmedborgarna bör befrämjas och skyddas i syfte att förstärka satsningarna på att bekämpa den rasism och främlingsfientlighet som förekommer i gemenskapen.

Kommittén stöder uttryckligen de åtgärder som vidtas för att genomföra handlingsalternativ 6, som syftar till att förbättra tredjelandsmedborgarnas situation på utbildningsområdet.

3.1.5. För att resursutnyttjandet och satsningarna skall bli effektivare, bör kommissionen så långt det är möjligt försöka undvika dubbelarbete när den kartlägger och analyserar de faktorer som hindrar EU-medborgarnas fria rörlighet inom gemenskapen.

Med beaktande av det som nämns ovan, anser kommittén det vara önskvärt att slå samman a) den arbetsgrupp som inrättats av kommissionen med Simone Veil som ordförande för att undersöka hinder för arbetstagares och människors fria rörlighet och b) de expertgrupper som kommissionen likaledes skapat för att studera lösningar när det gäller rörligheten för lärare och elever. I båda fallen är det nödvändigt att aktörer ur samhälle och näringsliv medverkar, eftersom arbetslivet - representerat av näringsliv, arbetstagare och övriga ekonomiska och sociala verksamheter - alltid är närvarande i den rörlighet som är förenad med programmen för grundutbildning, vidareutbildning och forskning.

Kommittén är slutligen medveten om att grönboken "Grundutbildning, vidareutbildning och forskning - hinder för rörlighet över gränserna" utgör en del av en annan omfattande grönbok, som skall behandla samtliga hinder för den fria rörligheten som unionens medborgare möter, oberoende av varför de rör sig inom unionen.

3.1.6. I anslutning till det som nämns under ovanstående punkt, anser vi att Ekonomiska och sociala kommittén i sin egenskap av rådgivande organ inom gemenskapen, med sin representation av arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer, är en diskussionspartner som är väl skickad att känna till vilken utbildning som arbetsmarknaden kräver av våra ungdomar och arbetslösa.

Definitionen av ungdomar skiljer sig mycket åt alltefter vilket gemenskapsprogram som är tillämpligt. Kommittén anser att dessa skillnader i praktiken förvandlas till hinder för rörligheten och föreslår därför att det utarbetas en mer flexibel definition av begreppet "ungdom".

All form av utbildning har det övergripande målet att förbereda de unga människorna på att möta arbetsmarknadens utmaningar. Gemenskapens program för grundutbildning, vidareutbildning och forskning är därför ett viktigt steg på vägen mot detta mål.

Ekonomiska och sociala kommittén bör därför såsom legitim representant för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer på ett direkt sätt involveras i den samrådsprocess som har påbörjats i syfte att utarbeta den slutliga versionen av det dokument som är under behandling, eftersom vissa föreslagna lösningar inte bara kan ha en direkt inverkan på de framtida anställda i Europas företag utan även påverka dagens arbetstagare och företag i gemenskapen.

3.1.7. Kommittén anser det vara av stor vikt att hitta lösningar på de problem som försvårar möjligheten att fritt röra sig inom gemenskapen för dem som förbereder sig för att komma ut på arbetsmarknaden. I dessa tider då de lediga platserna är en knapp resurs och svåra att få, måste vi aktivt bekämpa alla försök till protektionism på de nationella arbetsmarknaderna från medlemsstaternas sida. Detta problem tas inte upp i grönboken, men erfars av dem som deltar i gemenskapens utbildningsprogram efter avslutad utbildning.

I detta sammanhang konstaterar kommittén likaså att många medlemsstater reserverar några, om inte alla, tjänster som offentliga tjänstemän för medborgare i den egna staten. Kommittén anser att den offentliga sektorn i hela gemenskapen bör vara öppen för alla medborgare i unionen.

Kommittén anser det vara nödvändigt att kommissionen framhärdar i detta och att denna aspekt tas upp i det slutliga dokumentet.

3.2. Särskilda kommentarer

3.2.1. I grönboken påpekas att direktiven om avskaffande av hinder för medborgarnas rörlighet inte alltid omvandlats till nationell lag. Det är därför nödvändigt att medlemsstaterna verkligen bidrar till att undanröja dessa hinder och att medlemsstaternas regeringar, utan dröjsmål, tillämpar gemenskapens bestämmelser för att underlätta medborgarnas vardag.

Kommittén skulle vidare ånyo klart vilja framhålla behovet av att utarbeta en europeisk forskar- och stipendiatstatus, så att man kan undgå de problem, huvudsakligen av skattemässig och social art, som hindrar rörligheten mellan medlemsstaterna. Kommittén har vid flera tillfällen uppmanat kommissionen att lägga fram ett förslag om detta för att på ett positivt sätt påskynda utbildningsrörligheten på alla stadier, dvs. på akademisk nivå och företagsnivå. Behovet av att lägga fram förslag till en sådan status påpekas på nytt.

3.2.2. Genomförandet av gemenskapsprogrammen för grundutbildning, vidareutbildning och forskning bör föregås av en analys av eventuella rörlighetsproblem som deltagarna kan stöta på, även om problemen inte är relaterade till själva programmet.

Medborgare som har för avsikt att delta i dylika program bör informeras om dessa svårigheter på förhand. När dessa program innebär att deltagaren skall flytta från en medlemsstat till en annan, bör programinformationen särskilt ange de problem som kandidaten kan möta under och efter utbildningen. Denna information bör kompletteras med specifika lösningar, som i varje enskilt fall kan tillämpas för dem som flyttar inom gemenskapen.

Kommittén föreslår därför att handlingsalternativ 9 (att förbättra informationen) även skall stipulera att dylika gemenskapsprogram skall innehålla särskild information om de svårigheter som kandidaterna kan stöta på under eller efter utbildningen, samt förslag på lösningar.

Vi får på inget sätt inte glömma de extra svårigheter som kan tynga dem som flyttar av studieskäl och som, förutom de allmänna hinder som alla medborgare möter, dessutom har problem på grund av olika handikapp. Kommittén anser att detta kräver ett särskilt omnämnande i grönbokens slutliga version.

3.2.3. Rent allmänt skall inte enbart informationsspridningen i medlemsstaterna garanteras, utan man skall även kontrollera hur lätt medborgarna kan få tillgång till denna information. Alla har rätt att få veta vilka möjligheter som finns. Det är kommissionens ansvar att se till att spridningen av denna information inte begränsas till de små grupper av människor som vanligtvis får information om gemenskapens åtgärder. Vi kan knappast skapa ett europeiskt medvetande om inte denna information når samtliga berörda parter inom utbildningsväsendet, på arbetsmarknaden och i företagen i medlemsstaterna. Det måste skapas verkliga informationsnätverk och vi måste använda alla de multimediamöjligheter som står till förfogande i samhället. Samtliga utbildningsanordnare och företag måste ha tillgång till dessa nätverk.

Kommittén föreslår därför att handlingsalternativ 9 även skall stipulera att det skapas ett nätverk som systematiskt skall sprida information till medborgarna om gemenskapens alla utbildningsmöjligheter.

3.2.4. Det första hinder som måste övervinnas för att man skall kunna ta del av EU:s gränsöverskridande utbildningsmöjligheter är språkbarriären. Det är omöjligt att studera utomlands om man inte behärskar värdlandets språk. Barn måste redan i tidig ålder uppmuntras att lära sig andra gemenskapsspråk.

Kommittén har vid upprepade tillfällen betonat att man måste stimulera, möjliggöra och stärka alla initiativ som syftar till att förbättra förståelsen av unionens språk och medborgarnas användning av dessa språk. Kommittén vill i detta sammanhang hänvisa till sina yttranden om "Grönbok om utbildningens europeiska dimension", "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut att inrätta gemenskapsprogrammet Sokrates", "Leonardo-programmet" och på senare tid yttrandet om "Vitbok från kommissionen om utbildning - Lära och lära ut - På väg mot kunskapssamhället".

Kommittén vill dessutom upprepa den begäran som framförts i alla dessa yttranden att den vill bli rådfrågad om de olika programmen för grundutbildning, vidareutbildning och forskning. Det är nödvändigt att stödja de åtgärder som vidtas av kommissionen och rådet för att främja och gynna undervisning och studier i gemenskapens språk. Utöver att stimulera rörligheten kommer detta inte bara att leda till förbättrade utbildningsmöjligheter för våra medborgare utan även ge upphov till större samhörighet och bättre kännedom om Europas kulturella mångfald.

3.2.5. Program som främjar språkinlärning för unga människor och vuxna är föga meningsfulla om vi inte tänker på framtiden. Vi måste koncentrera våra satsningar på de allra yngsta och främja undervisningen i gemenskapens språk i skolor runtom i hela EU. Samtidigt måste vi så långt som möjligt respektera valfriheten beträffande de språk som lärs ut till barnen. I samband med detta - och i enlighet med medlemsstaternas rätt att fritt bestämma i utbildningsfrågor - bör handlingsalternativ 8 även stipulera behovet av att nå överenskommelser mellan medlemsstaterna när det gäller kraven att de nationella utbildningssystemen a) skall inkludera minst två gemenskapsspråk i läroplanen och att b) ett tillräckligt antal lektionstimmar skall anslås för att undervisningen skall bli effektiv vad beträffar inlärning och kvalitet. Ett mer omfattande utbytesprogram för ungdomar som komplement till deras språkstudier i skolan bör också främjas.

Det är dessutom nödvändigt att främja språkstudier för vuxna som tidigare inte haft möjlighet att få lära sig andra gemenskapsspråk. Livslångt lärande är förmodligen den lämpligaste formen för dessa medborgare att delta i grundläggande språkutbildning och fördjupade språkstudier.

3.2.6. Vid sidan om att stödja skolans undervisning i gemenskapens språk, anser kommittén att man bör främja studenternas möjligheter att studera ämnen som är relaterade till den europeiska integrationen och byggandet av Europa. Detta skulle vara ett sätt att på lång sikt försöka riva de hinder som är mindre synliga och mindre konkreta än de hinder som anges i grönboken, och mer förknippade med personliga och kollektiva attityder snarare än resultat av skillnader i nationell lagstiftning. Olika kulturer, trosuppfattningar, tänkesätt, hudfärg, etniska grupper osv., liksom allt det som gör oss annorlunda gentemot värdlandets befolkning, kan innebära problem som inte nämns i kommissionens dokument, men som främlingsfientliga politiska rörelser använder och underblåser i hopp om att lokalbefolkningen skall vända sig emot utländska personer. Även om det endast är en minoritet inom gemenskapen som står bakom en sådan politisk verksamhet, motverkas sådana åsikter bäst genom att man främjar kunskap om andra människor, deras kulturer, livsåskådning och allt det vi har gemensamt.

En ny åtgärd som kommissionen bör fundera över är att i linje med ovanstående resonemang införa ett särskilt undervisningsämne på gemenskapsnivå för unionens alla skolor som skulle vara gemensamt och identiskt för EU:s alla skolbarn.

3.2.7. Frågan om att godkänna och erkänna studier som genomförts utanför den medlemsstat där vederbörande är hemmahörande måste även fortsättningsvis vara ett viktigt mål för gemenskapen för att arbetstagarna och de arbetslösa skall få tillgång till lediga arbetstillfällen i hela EU. Denna princip måste utvidgas till att även omfatta yrkesutbildning och alla studier som inte är reglerade. Den inre marknaden och principen om fri rörlighet för arbetskraft får inte äventyras av att rättsliga eller administrativa frågor kring arbetstagarnas examensbevis leder till att deras yrkeskvalifikationer ifrågasätts. I detta sammanhang vill kommittén påminna om bidraget från Europeiskt centrum för utveckling av yrkesutbildningen (Cedefop) när det gäller yrkesutbildning och erkännande av examina. Kommittén anser att man bör beakta detta bidrag. Även den rapport som utarbetats av nätverket NARIC bör framhållas.

Rådet och kommissionen måste fortsätta att fördjupa sitt arbete med att undanröja hinder när det gäller att erkänna och godkänna kurser och examina och bör, när så är nödvändigt, använda alla instrument som anges i fördraget för att medlemsstaterna skall iaktta gemenskapens bestämmelser.

3.2.8. I syfte att verka för ett mer rättvis situation på arbetsmarknaden är det avgörande att man vidtar omedelbara och prioriterade åtgärder som ger de mest missgynnade medborgarna möjlighet att dra nytta av de gemenskapsprogram som behandlas i grönboken. Ungdomar utan ekonomiska resurser och arbetslösa som endast delvis eller överhuvudtaget inte omfattas av det sociala trygghetssystemet är just de grupper som anser det vara svårast att delta i denna typ av program. Kommissionen säger sig vara medveten om detta. Om vi vill ha ett starkare medborgarnas Europa, måste vi stärka solidariteten och rättvisan när det gäller tillgången till de möjligheter som samhället erbjuder på gemenskapsnivå. Fördelningen av stöd för rörlighet över gränserna kan endast betraktas som rättvis om mottagarens socio-ekonomiska situation beaktas. Kommittén vill därför föreslå att handlingsalternativ 7 skall stipulera att ersättning som fastställs i programmet skall ta hänsyn till mottagarens och dennes familjs finansiella ställning, varvid de nationella olikheterna i studiefinansieringssystemen skall beaktas. Programmen skall således omfatta en skala för fördelningen av stöd, enligt vilken ersättning skall ges till dem som har ett större ekonomiskt behov.

Bryssel den 26 februari 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS