Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om sammankoppling inom telekommunikation i syfte att garantera en allmän tjänst och driftskompatibilitet genom tillämpning av principerna om tillhandahållande av öppna nät" () (96/C 153/05)

Den 20 september 1995 beslutade rådet i enlighet med artikel 198 i Romfördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för transport och kommunikation, som ansvarat för kommitténs förberedande arbete i denna fråga, antog sitt yttrande den 14 februari 1996. Föredragande var Bernardo Hernández Bataller.

Vid sin 333:e plenarsession (sammanträdet den 29 februari 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén med majoritet och med 4 nedlagda röster följande yttrande.

1. Förord

1.1. Rådets förordning nr 93/C 213/01 av den 22 juli 1993 beträffande rapporten om situationen inom telekommunikationsbranschen och behovet att fortsätta att utveckla denna marknad innebär ett stöd för kommissionens avsikt att före den 1 januari 1996 förbereda de förändringar av gemenskapens rättsliga ram som krävs för att samtliga teletjänster skall kunna avregleras före den 1 januari 1998. Den innebär också att de medlemsstater som har ett mindre utvecklat telenät skall kunna medges en extra tidsperiod om maximalt fem år.

1.1.1. I denna förordning framkom det även att man ansåg att avregleringen av samtliga allmänna teletjänster är ett av målen för gemenskapens telekommunikationspolitik, samtidigt som en allmän tjänst skall upprätthållas.

1.2. Rådets förordning nr 94/C 48/01 av den 7 februari 1994 beträffande principerna för en allmän tjänst inom telekommunikationsbranschen uttryckte ett erkännande för följande principer:

a) En allmän teletjänst, som garanterar och grundar sig på principerna om universalitet, jämlikhet och kontinuitet, skall upprätthållas och utvecklas för att samtliga användare skall få tillgång till denna service till ett överkomligt pris. Detta kräver att det upprättas ett antal gemensamma principer.

b) Denna tjänst skall, om den är rättfärdigad och lyder under nationella tillsynsmyndigheter, kunna finansieras genom interna transfereringar, tillgångskvoter och andra mekanismer som vederbörligen beaktar principerna om insyn, icke-diskriminering och proportionalitet.

1.3. Kommittén ställde sig positiv () till kommissionens handlingsplan "Europas väg till informationssamhället - en handlingsplan".

1.4. Rådets förordning nr 94/C 379/03 av den 22 december 1994 beträffande principerna och tidtabellen för avregleringen av infrastrukturen för telekommunikationer bekräftade behovet att avreglera tillhandahållandet av infrastruktur för telekommunikationer fram till den 1 januari 1998, då man skall ha anpassat sig till den aktuella rättsliga ramen.

1.5. Samtidigt som kommissionen publicerat sitt meddelande () av den 25 januari 1995, har rådet antagit förordning nr 95/C 258/01 av den 18 september 1995 om upprättandet av en framtida rättslig ram för telekommunikationer, som bland annat kräver att man prioriterar lagstiftande åtgärder för att:

- upprätthålla och utveckla ett minsta serviceutbud i hela unionen samt för att fastställa gemensamma principer när det gäller finansieringen av den allmänna tjänsten,

- utarbeta en gemensam ram för att kunna koppla samman telenäten och teletjänsterna.

1.6. Målen i förslaget till direktiv är att garantera en fri tillgång till telenäten och teletjänsterna och att garantera marknadsaktörerna rätten att koppla upp sig på övriga aktörers telenät och teletjänster, så länge som detta är motiverat.

1.6.1. Den harmoniserade ramen för den sammankoppling som föreslås kännetecknas av:

- en tillämpning av utbudsprinciperna för det öppna telenätet, dvs insyn, objektivitet och icke-diskriminering i enlighet med proportionalitetsprincipen,

- prioritet åt affärsförhandlingar mellan de parter som skall kopplas samman, även om vissa villkor förbehålls för att de nationella tillsynsmyndigheterna i förväg skall upprätta dessa villkor,

- ett tydligt fastställande av de nationella tillsynsmyndigheternas befogenheter, i enlighet med subsidiaritetsprincipen, och med beaktande av ett antal mekanismer för att lösa tvister.

2. Allmänna iakttagelser

2.1. Kommittén ställer sig positiv till att kommissionen har lagt fram ett förslag till direktiv som utvecklar de principer som fastställts när det gäller utbudet av ett öppet nät (ONP), i syfte att reglera de olika aktörernas verksamhet inom branschen för telekommunikation, telenät och teletjänster inför den fria konkurrensen som kommer att gälla från och med 1998, till följd av avregleringen av teletjänsten och infrastrukturen för telekommunikation.

2.1.1. Man bör försäkra sig om att avvikelserna mellan de nationella bestämmelserna och den gemensamma europeiska ramen blir så små som möjligt i denna fråga som omfattar hela Europa, eftersom bestämmelserna annars kan tolkas på olika sätt i de olika medlemsstaterna.

2.1.2. Kommittén noterar dock med oro att förslaget till direktiv är ganska tvetydigt, särskilt när det gäller fastställandet av de allmänna villkoren för telenät och teletjänster.

2.1.3. Man kan notera en kombination av olika aspekter när det gäller sammankopplingen och driftskompatibiliteten samt de allmänna tjänsterna. Det vore lämpligare att inte blanda ihop två så vitt skilda frågor. Denna blandning av beskrivningar görs vid ett flertal tillfällen i förslaget och i fråga om punkter som kan skapa framtida praktiska tolkningsproblem för operatörerna.

2.1.4. Kommittén anser det därför vara önskvärt att detta förslag till direktiv görs tydligare, eftersom det är av stor betydelse. Man bör dessutom införa konkreta definitioner och avgränsningar samt använda sig av en mer systematisk och logisk disposition.

2.1.5. Kommittén har konstaterat att en avreglering av telekommunikationen i Europeiska unionen är på väg och hoppas att denna skall grunda sig på effektivitet, konkurrenskraft, solidaritet och respekt för den europeiska samhällsmodellen och utgöra en garanti för ett tillräckligt konsumentskydd.

2.2. Tillämpning av konkurrensregler

2.2.1. Kommittén delar inte kommissionens uppfattning om assymetri när det gäller de villkor som upprättats i direktivförslaget för att de ekonomiska aktörerna skall underkastas lojal konkurrens.

2.2.2. Kommittén () har tidigare ansett att avregleringen och den fria konkurrensen ökar behovet av grundläggande principer för lojal konkurrens, särskilt när det gäller sammankopplingen av telenät.

2.2.3. Redan tidigare har kommittén konstaterat att ():

"För att garantera en lojal konkurrens och en fullständig tillämpning av konkurrensreglerna är det viktigt att övergången från dagens monopolsystem till ett system med fri konkurrens görs på ett ordnat sätt, oberoende av om det gäller privata eller offentliga företag, i enlighet med fördragets artikel 222. Endast på detta sätt kan man undvika att marknadspositioner missbrukas och att alla kostnader vältras över på leverantörerna. Ur denna synvinkel är det även viktigt att företagen som verkar i skyddade monopolbranscher (energibranschen och andra näringsgrenar med lokala monopol) inte subventionerar sina verksamheter på telekommunikationsområdet med vinster från dessa monopol (korssubventioner). I detta hänseende anser kommittén det vara nödvändigt att man inför en kontrollmekanism. Fastställandet av villkor enligt kriterier som kännetecknas av insyn, objektivitet och icke-diskriminering bör vara obligatoriska för alla framtida nätoperatörer för att alla skall ha lika möjligheter och för att konkurrensen skall fungera på ett korrekt sätt."

2.2.4. När det gäller nya ekonomiska aktörers tillträde till marknaden bör en helt fri konkurrens innebära avsaknad av samtliga former av hinder, som inte rättfärdigas av kriterier för objektivitet, insyn, proportionalitet och icke-diskriminering i förhållande till de gemensamma tillgängliga medlen.

2.2.5. Kommittén anser att åtgärderna i förslaget till direktiv om avreglerade telekommunikationer bör vara välbalanserade, så att ingen aktör diskrimineras och rätten till lika möjligheter för samtliga ekonomiska aktörer bevaras. Detta skall även omfatta de aktörer som redan är verksamma på marknaden, utan att det inverkar negativt på de åtgärder av främjande karaktär som kommissionen kan vidta gentemot nya operatörer.

2.2.6. Kommittén vill att kommissionen föreslår en uppförandekodex, så att det upprättas objektiva parametrar för lojal och illojal konkurrens.

2.3. Den allmänna tjänsten

2.3.1. Kommittén upprepar att "den prioriterade målsättningen bör vara att definiera den allmänna tjänsten, dess omfattning, struktur och finansiering innan teletjänsten avregleras i sin helhet" ().

2.3.2. Kommittén () anser att "om begreppet 'allmän tjänst' skall bli föremål för definition måste man göra en koppling mellan begreppen 'bastjänster' och 'allmän tjänst'. Detta innebär att det sistnämnda begreppet bör kunna vara flexibelt och anpassas till den tekniska utvecklingen." Man bör dessutom se den allmänna tjänsten som ett väsentligt samhällsbegrepp, eftersom man måste upprätta nödvändiga mekanismer för att detta begrepp skall skyddas.

2.3.3. Kommittén konstaterar att skyddet (), utvecklingen och finansieringen av en allmän teletjänst är nyckelfaktorer för den framtida utvecklingen i gemenskapen. Användarna har därför rätt att förvänta sig en allmän tjänst som motsvarar deras behov och som tar hänsyn till den tidigare tekniska utvecklingen.

2.3.4. Kommittén () upprepar att alla användare har rätt att under rättvisa förhållanden dra nytta av en lika tillgång till de moderna informations- och telekommunikationstjänsterna.

2.3.5. Man bör beakta att nyttan av den allmänna tjänsten bidrar till att genomdriva de socioekonomiska målsättningarna och de regionala jämlikhetsmålen i gemenskapen.

2.3.6. Det vore önskvärt att förslaget till direktiv blev tydligare i hänvisningen till den allmänna tjänsten.

2.3.7. Kommittén beklagar att man hittills inte varit överens med kommissionen när det gäller utvidgningen av den allmänna tjänstens tillämpningsområde.

2.3.8. Kommittén känner till att kommissionen för närvarande behandlar definitionen av den allmänna tjänsten och att man kommer att publicera ett meddelande om sina förslag i denna fråga i mars. Därför förbehåller sig kommittén rätten att även vid ett senare tillfälle uttala sig om begreppet "allmän tjänst", dess omfattning och begränsningar.

2.4. Telenätens och teletjänsternas allmänna tillgänglighet

2.4.1. Kommittén noterar med oro den tvetydighet som finns i förslaget när det gäller definitionen av telenätens och teletjänsternas allmänna tillgänglighet.

2.4.2. Benämningen "allmän tillgänglighet" bör innebära att man upprättar en brytpunkt i vertikal led när det gäller tillhandahållandet av teletjänster (som omfattar allt från den fysiska installationen till leveransen till den slutliga användaren).

2.4.3. Förslaget bör uttala sig för en mer precis definition, eventuellt i linje med att begreppet "allmän tillgänglighet" ges en målinriktad innebörd, i enlighet med följande:

- "Ett allmänt tillgängligt telenät är ett telenät som varje person (fysisk eller juridisk) har rätt att använda".

- "En allmänt tillgänglig teletjänst är en teletjänst som alla människor har rätt att få samma tillgång till".

Med denna typ av begrepp menas varans allmänintresse med avseende på tillgängligheten.

2.5. Organisationer med "stark position på marknaden"

2.5.1. Kommittén anser att definitionen av organisationer "med stark position" på marknaden bör fastställas på gemenskapsnivå med hänsyn till dagens gemenskapsrätt när det gäller frågan om befogenheter.

2.5.2. Beskrivningen av dessa organisationer, som måste lyda under striktare villkor, är otydlig. Flera kriterier kan användas för att fastställa skiljelinjen mellan dessa organisationer: handelsvolym, inverkan på ett lands ekonomi, tekniska kriterier med avseende på geografisk täckning, demografisk täckning, tjänsteutbud etc.

2.5.3. Tvetydigheten är under alla förhållanden alltför stor, eftersom denna klassificering inte är statisk utan kan variera i tiden eller på grund av de sammankopplingsavtal som dessa organisationer har slutit. Detta kan leda till instabilitet eller avtalsmässiga motsägelser om en marknadsaktör exempelvis kan förhandla fram ett avtal som part "utan stark position på marknaden" och därför blir en marknadsaktör "med stark position på marknaden". De skyldigheter som följer på grund av detta innebär att denna marknadsaktör hamnar i kategorin "utan stark position på marknaden" på nytt.

2.5.4. Förslagets artikel 17 innebär en möjlighet att definitionen av organisationer med stark position på marknaden fastställs av den nationella tillsynsmyndigheten, vilket innebär att det kan uppstå skillnader mellan olika medlemsstater och snedvridning av konkurrensen.

2.6. Nationella tillsynsmyndigheter

2.6.1. Olika delar av direktivsförslaget grundar sig på antagandet att det finns nationella tillsynsmyndigheter som underordnar sig kommissionen. Men ingen hänsyn tas till den effekt inrättandet av ett europeiskt tillsynsorgan skulle kunna ha, något som borde övervägas.

2.6.2. Utan att förbise subsidiaritetsprincipen bör förslaget låta kommissionen överta vissa befogenheter under vissa förutsättningar. Det bör alltså finnas en myndighet på Europanivå med ansvar för att lösa operatörernas klagomål.

2.6.3. Det kan finnas avvikelser från reglerna vid reglering av tvister, eftersom de enbart bygger på frivillighet. Därför bör objektiva och tvingande kriterier för förfarandet fastställas.

2.6.4. Kommittén hoppas att det skall inrättas nationella tillsynsmyndigheter som är oberoende av de nationella telekommunikationsorganisationerna.

2.7. Telekommunikationsnät

2.7.1. Direktivsförslaget lägger fram en kanske alltför enkel bild av vad telekommunikationsnät är. Det handlar inte om fysiska nät: de är virtuella och kanalerna för informationsflödet går via olika leverantörer utan någon enhetlig lösning. Det är mycket svårt att bedöma kostnader under sådana omständigheter, och kanske skulle förslaget peka på vissa rationaliseringskrav och, framför allt, krav på homogenitet mellan leverantörerna.

2.7.2. Kraven för sammankoppling bör noggrant anges. Men de får inte bli ett hinder som avskräcker nya aktörer från att gå in på marknaden och därmed begränsa utvecklingen mot fullständig konkurrens. Därför är det av grundläggande allmänintresse att man håller fast vid "-alla med alla"-principen.

3. Särskilda iakttagelser

3.1. Artikel 5 (Sammankoppling och bidrag till allmän serviceskyldighet)

3.1.1. Artikel 5 beskriver fördelningsvillkoren för kostnader som är förenade med bidragen till den allmänna serviceskyldigheten.

3.1.2. Punkt 1 i artikel 5 begränsar finansieringsmöjligheterna till de nät och tjänster som anges i bilaga 1 del 1 (telefoni), vilket gör nämnda begränsning godtycklig.

3.1.3. Det tyder på en viss orättvis behandling när serviceskyldigheten orsakar kostnader för alla sorters organisationer, men endast får delas med organisationer som driver öppna nätverk. Därför borde man utöka möjligheten till att omfatta alla nätoperatörer.

3.1.4. Kommittén anser att andra faktorer bör övervägas, till exempel investeringsfördelarna, den förbättrade tillgången till utrustning och de affärsmässiga fördelar som kan åtnjutas av nätoperatörer med allmän serviceskyldighet. Det finns fördelar med att vara närvarande överallt: omsättningsnivåer (omfattande investeringar blir lönsamma genom en hög omsättning kombinerad med låga marginalkostnader etc), konsumentservice och ett varumärke som är så välkänt att inga reklaminvesteringar behövs. Man bör försöka värdera dessa fördelar även om det är svårt.

3.2. Artikel 6 (Krav på icke-diskriminering och öppenhet)

3.2.1. Artikel 6 anger kraven på icke-diskriminering och öppenhet när det gäller sammankoppling med telenät och tjänster som tillhandahålls av organisationer med mycket stark position på marknaden.

3.2.2. Artikeln bör skrivas om så att den tar upp egenskaperna pris och kvalitet för att kunna göra egen produktion jämförbar och likvärdig med yttre leverantörers.

3.2.3. ESK anser att man bör stödja principerna om icke-diskriminering och öppenhet och att de skall gälla alla aktörer på marknaden utan undantag.

3.2.3.1. Reglerna för sammankoppling bör gälla alla sorters sammankopplingar, oberoende av vilken typ av nätoperatör det gäller.

3.2.4. Kommittén anser också att man måste ange vad strategisk information är, eftersom det är en fråga där det kommer att bli svårt att nå enighet. Åtgärderna för öppenhet får hursomhelst inte inkräkta på affärssekretessen.

3.2.4.1. Vidare står de föreslagna reglerna om att tillhandahålla detaljerad finansiell information i konflikt med affärssekretessen. Därför anser kommittén att detta krav bör begränsas till tvister på gemenskapsnivå.

3.3. Artikel 7 (Principer för sammankopplingsavgifter och redovisningssystem)

3.3.1. Artikel 7 är en av förslagets viktigare regler eftersom den beskriver de principer som aktörer med mycket "stark position" på marknaden skall följa när de fastställer sammankopplingsavgifterna.

3.3.2. Det obligatoriska införandet av en öppen kostnadsredovisning och en öppen redovisning av de sammankopplingsavgifter som är direkt hänförbara till kostnader, bör utsträckas till alla organisationer som driver öppna telenät. Det tycks godtyckligt att begränsa kravet till organisationer med mycket "stark position" på marknaden, något som ännu inte har definierats.

3.3.3. Under punkt 2 bör ges mer detaljer om de delade resurserna, en infrastruktur som används för att tillhandahålla diverse tjänster, antingen tillsammans (när utrustningen delas) eller vid olika tillfällen (mobil utrustning). Det kan vara svårt att beräkna kostnader för att driva och tillhandahålla tjänster för en ny koppling, varför kostnadsredovisningen bör vara flexibel och anpassas från fall till fall.

3.3.4. Angående punkt 3 bör det påpekas att detaljerings- eller specifikationsnivån alltid bör vägledas av vad som är motiverat och att man aldrig skall kräva detaljeringsnivåer som innebär oproportionerligt höga nya kostnader (när det gäller utrustning, administration och byråkrati). Obligatoriska detaljeringsnivåer bör vara homogena och jämförbara för alla marknadsaktörer.

3.3.4.1. Detta är mycket viktigt både för omorganisationen av telekommunikationsmarknaden och för överensstämmelsen med tanken bakom direktivsförslaget.

3.4. Artikel 8 (Separation av redovisning och finansiell redovisning)

3.4.1. Artikel 8 anger kraven på uppdelning av redovisning i vertikalt integrerade organisationer med en stark position på marknaden eller i organisationer som åtnjuter särskilda eller exklusiva rättigheter inom andra sektorer (ej telekommunikation), för att undvika orättvisa subventioner mellan olika verksamhetsområden.

3.4.2. Separat redovisning skall om nödvändigt krävas av alla marknadens aktörer, oberoende av deras marknadsandel.

3.5. Artikel 9 (De nationella tillsynsmyndigheternas generella skyldigheter)

3.5.1. ESK anser att det inte bör åligga de nationella tillsynsmyndigheterna att bestämma de tekniska kraven. Det skulle kunna räcka för dem att garantera kvalitetsnivåer och kräva att kriterier för godkännande och kompatibiletet uppfylls.

3.5.2. Sammankopplingar bör i största möjliga utsträckning grunda sig på affärsförhandlingar. Den nationella tillsynsmyndigheten bör ingripa när en befogad begäran om detta görs från endera parten.

3.6. Artikel 10 (Väsentliga krav)

3.6.1. Artikel 10 handlar om väsentliga krav för sammankopplingsavtal: säkerhet avseende nätoperationer, underhåll av nätens skydd mot intrång, kompatibilitet mellan tjänsterna och dataskydd.

3.6.2. När det gäller säkerheten för nätoperationerna är direktivets text otillräcklig. Den skulle istället ange ett antal rationella kriterier för att förbättra möjligheten att klara nödsituationer, samt kräva att nödvändiga medel för att motsvara dessa krav tillhandahålls.

3.6.3. Tydliga och objektiva kriterier måste sättas upp för att kunna motivera ekonomisk ersättning. Kriterierna måste ge leverantören möjlighet att välja det bästa sättet att uppfylla dem till en rimlig kostnad som motiveras av risken för kontraktsbrott.

3.6.4. När det gäller nätens skydd mot intrång råder det en viss oklarhet om de begränsningar som kriterierna för intrångsskyddet kan innebära för förhandlingar om sammankoppling. Det viktigaste bör vara att garantera säkerheten och att villkoren för sammankoppling respekterar denna. Det kan bli omöjligt att förhandla om den ena parten ställer villkor för sammankopplingen som inte är förenliga med ett säkert intrångsskydd.

3.6.5. När det gäller tjänsternas kompatibilitet bör man omnämna möjligheten att hänskjuta ärenden till nationella godkännandeorgan som först skulle behöva ge sitt godkännande.

3.7. Artikel 12 (Nummersättning)

3.7.1. Kommittén anser att det är viktigt att man kan ta med sig sitt telefonnummer. Om detta inte blir möjligt kan det bli svårare för användaren att byta leverantör.

3.7.2. Procedurerna för tilldelning av nummer och nummerserier bör vara öppna, rättvisa och tillämpas vid rätt tillfälle. Tilldelningen bör ske på ett objektivt, öppet och icke-diskriminerande sätt.

3.7.3. Kommittén är överens med kommissionen om att det finns behov av ett europeiskt numreringssystem för att underlätta införandet av teletjänster på Europanivå, däribland kostnadsfria telefonnummer.

3.7.4. Kommissionen bör dock snarast undersöka hur detta skulle genomföras rent tekniskt, samt vilken tid som skulle krävas och vilka kostnader det skulle innebära.

3.8. Bilaga 1 (Särskilda allmänt tillgängliga telenät och allmänt tillgängliga teletjänster)

3.8.1. Det allmänna fasta telenätet behandlas alltför detaljerat, framför allt när det gäller den redan diskuterade digitaliseringen av och multiplexorutbyggnaden i den fysiska infrastrukturen, men även i fråga om fax- och modemtjänster som snarare skulle ha behandlats i del 1 om allmänna fasta telenät.

3.8.2. Definitionen av förhyrda ledningar innefattar ett ovanligt påpekande om "flexibel användning av linjens frekvensområde" och "vissa dirigerings- och styrningsmöjligheter". Den mer neutrala formuleringen i den första meningen kunde nog räcka för att beskriva denna linjetyp.

3.8.3. Definitionen av allmänt tillgängliga mobiltelefonnät borde också omformuleras eftersom det bara är den ena nätanslutningspunkten som inte finns på ett fast ställe; den andra är ospecificerad. Det finns risk att man blandar samman denna beskrivning med beskrivningen av det allmänna fasta telenätet, med vilket mobiltelenätet delvis kan sammankopplas och med vilket det åtminstone måste vara kompatibelt.

3.9. Bilaga 2 (Organisationer med rättigheter och skyldigheter att sammankoppla sig med varandra i syfte att garantera Europatäckande tjänster)

3.9.1. I lokala nät där själva nätet utgör en stor del av investeringen är de fasta kostnaderna den avgörande faktorn. Dessa fasta kostnader täcks inte i tillräcklig utsträckning av de motsvarande intäkterna (månadsabonnemang), utan subventioneras av de inkomster som hänför sig till utnyttjande av nätet (till största delen kommunikation mellan städer). En sådan situation är försvarbar vid monopol - inte vid fri konkurrens.

3.9.2. Kommittén anser att man innan man har kommit fram till ett balanserat avgiftssystem bör låta alla operatörer som inte kan täcka de fasta kostnaderna med abonnemangsavgifter använda sammankopplingsinkomster för att täcka dem.

3.9.2.1. Att inte tillåta detta vore att se till att endast operatörer av fasta nät (huvudsakligen bostadsområden) skulle betala de lokala fasta kostnaderna och att de därmed skulle subventionera andra sammankopplade operatörers abonnenter, som alltså inte skulle betala för dessa fasta kostnader.

3.10. Bilaga 4 (Förteckning över komponenter och delkomponenter i de samlade avgifterna för sammankoppling)

3.10.1. Bilaga 4 är en exemplifierande och inte en uttömmande lista över de faktorer som kan påverka kostnaderna för sammankoppling.

3.10.2. Trots att listan endast är exemplifierande ter det sig ganska olämpligt att anlägga ett statiskt synsätt på näten eller de sammankopplade näten. Det är möjligt att det bara är att tillhandahålla utrustning för den fysiska sammankopplingen och därefter sätta igång att ta betalt för användandet som det beskrivs i denna bilaga. Men det kan också vara så att ett sammankopplingsavtal leder till att bägge de sammankopplade näten måste göra omfattande systemanpassningar, och till de kostnader som är förenade med detta. Sammankopplingar får alltid konsekvenser. Formler måste utarbetas för att på ett vettigt sätt kunna fördela kostnaderna och de finansiella riskerna och för att kunna garantera ändamålsenlig användning under tillräcklig tid.

3.10.3. Det kommer att bli svårt att förena investeringar i näten som grundar sig på affärsmässiga hänsyn med sådana som gjorts till följd av obligatoriska sammankopplingsavtal med andra nät. De nationella tillsynsmyndigheterna bör agera skiljedomare när parter tvistar.

Bryssel den 29 februari 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 313, 24. 11. 1995, s. 7.

() EGT nr C 110, 2. 5. 1995, s. 37.

() Dok. KOM(94) 682 slutlig ("Grönbok om liberalisering av telekommunikationsinfrastrukturen och kabeltelevisionsnätverk").

() EGT nr C 236, 11. 9. 1995; EGT nr C 39, 12. 2. 1996.

() EGT nr C 301, 13. 11. 1995, s. 24.

() EGT nr C 110, 2. 5. 1995, s. 37; EGT nr C 127, 7. 5. 1994; EGT nr C 34, 2. 2. 1994.

() EGT nr C 110, 2. 5. 1995, s. 37.

() EGT nr C 301, 13. 11. 1995, s. 24.