SV

Bryssel den 26.9.2008

KOM(2008) 592 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om bilaga XII till tjänsteföreskrifterna

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

om bilaga XII till tjänsteföreskrifterna

1. Rättslig grund

Denna rapport har till syfte att förse rådet med en bedömning av gemenskapens pensionssystem, i enlighet med artikel 14 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna.

I artikel 83 fastställs det att de förmåner som betalas ut inom ramen för detta pensionssystem ska belasta gemenskapernas budget och att medlemsstaterna gemensamt ska garantera utbetalningen av dessa förmåner enligt den fördelningsnyckel som fastställts för finansieringen av sådana utgifter samt att tjänstemännen ska bidra med en tredjedel till finansieringen av detta pensionssystem.

I artikel 83a och bilaga XII till tjänsteföreskrifterna fastställs de försäkringstekniska bestämmelserna för beräkningen av den avgiftssats som garanterar att det råder balans i pensionssystemet.

2. De grundläggande principerna för gemenskapens pensionssystem

2.1. Försäkringsteknisk balans i pensionssystemet

2.1.1. Tjänsteföreskrifterna: principen om försäkringsteknisk balans

Gemenskapens pensionssystem bygger på principen om försäkringsteknisk balans. Det årliga bidraget från tjänstemännen ska täcka en tredjedel av de pensionsrättigheter som de anställda tjänat in under året. De pensionsrättigheter som tjänats in under året är de framtida pensioner som de anställda kommer att erhålla efter pensioneringen och ger rätt (på vissa villkor) till invaliditetsersättning, efterlevandepension eller barnpension. Med andra ord är det meningen att det årliga bidraget ska finansiera en tredjedel av anställningsomkostnaderna i pensionssystemet, dvs. en rad framtida utbetalningar. För att denna beräkning ska vara möjlig måste raden av utbetalningar till tjänstemän vid EU-institutionerna omräknas till sitt nuvärde (med hjälp av en diskonteringsränta). Det rör sig således om en försäkringsteknisk beräkning.

Vid beräkningen av pensionsavgiftssatsen används PUC-metoden (”projected unit credit”) som föreskrivs i IAS 19. Avgiftssatsen fås genom att summan av det försäkringstekniska värdet för de pensionsrättigheter som förvärvats av personal i aktiv tjänst under året, i försäkringstekniska sammanhang kallade anställningsomkostnaderna, jämförs med det totala årliga värdet av deras grundlöner.

För att man ska kunna fastställa anställningsomkostnaderna måste en rad försäkringstekniska antaganden göras, t.ex. när det gäller realränta, mortalitet och löneutvecklingen. Det reala värdet kan när det gäller dessa antaganden dock visa sig skilja sig något från det beräknade värdet vid tidpunkten för beräkningen. Dessa skillnader kan leda till smärre årliga obalanser (positiva eller negativa). Dessa små, teoretiska årliga obalanser brukar jämna ut varandra över tiden allteftersom värdet för de försäkringstekniska antagandena regelbundet justeras uppåt respektive nedåt i överensstämmelse med de noterade värdena.

De bidrag som betalas in under ett visst år är inte avsedda att täcka pensionsutbetalningarna för det året, utan de kan vara både högre eller lägre än dessa. Principen om försäkringsteknisk balans innebär att man uppnår balans över tiden och inte för ett visst givet år. Det rör sig således inte om att uppnå balans i de årliga betalningsflödena.

Det råder balans i gemenskapens pensionssystem om de årliga bidrag som betalas in av de anställda täcker en tredjedel av de förvärvade pensionsrättigheterna för året i fråga, dvs. enligt tjänsteföreskrifterna 1,9 % eller 2 % av den slutliga grundlönen vid pensioneringen när det gäller avgångspension.

2.2. Pensionsbidrag och förmåner

I kapitel 3 i avdelning V i tjänsteföreskrifterna, vilka ytterligare preciseras i bilagorna VIII och XIII, fastställs villkoren för erhållande av pension eller invaliditetsersättning. I artikel 83 föreskrivs det att tjänstemännen ska bidra med en tredjedel av finansieringen av pensionssystemet. För närvarande uppgår tjänstemännens pensionsavsättning till 10,25 % av grundlönen.

Denna avsättning kan komma att öka till 10,9 % från och med den 1 juli 2008 enligt beräkningen för 2008, under förutsättning att kommissionen lämnar ett förslag som godkänns av rådet.

Beräkningen av avgiftssatser och pensionsförmåner grundar sig på ett visst antal parametrar och försäkringstekniska antaganden. Nedan redogörs för några av dessa.

2.2.1. Pensionsrättigheter

Pensionsrättigheter förvärvas av en tjänsteman fram till pensioneringen. Pensionsrättigheterna uttrycks som en procentsats av grundlönen, som används för att beräkna pensionen. Personalen förvärvar årligen pensionsrättigheter till följd av sina pensionsbidrag i enlighet med följande bestämmelser i tjänsteföreskrifterna [1]:

Enligt artikel 77 i tjänsteföreskrifterna får den maximala avgångspensionen uppgå till högst 70 % av den slutliga grundlönen i den sista lönegrad tjänstemannen varit placerad i under minst ett år. Pensionens storlek ska vara 1,9 % av grundlönen vid pensioneringen, multiplicerat med antalet tjänsteår enligt artikel 3 i bilaga VIII.

Trots artikel 77 andra meningen andra stycket ska tjänstemän som anställts före den 1 maj 2004 ha rätt till 2 % av den lön som avses där per pensionsgrundande tjänsteår beräknat i enlighet med artikel 3 i bilaga VIII.

Det maximala antalet pensionsgrundande tjänsteår som kan ingå i beräkningen av rättigheterna till avgångspension ska vara det antal som krävs för att uppnå maximal avgångspension enligt artikel 77 andra stycket i tjänsteföreskrifterna (artikel 2 i bilaga VIII i tjänsteföreskrifterna).

Det antal pensionsgrundande tjänsteår som fordras för att uppnå maximal avgångspension (70 % av grundlönen) är således 35 år för ”gamla” anställda och 36,84 år för ”nya” anställda.

2.2.2. Pensionsförmåner

Pensionsförmånerna är lika med pensionsrättigheterna multiplicerade med grundlönen vid pensioneringen. Personer som uppbär invaliditetsersättning ska automatiskt pensioneras den sista dagen i den månad under vilken tillsättningsmyndigheten fastslår att tjänstemannen är permanent oförmögen att utföra sina uppgifter (artikel 53 i tjänsteföreskrifterna). Efterlevnadspensioner och Efterlevandepensioner för såväl pensionerade som icke-pensionerade tjänstemän, grundar sig på avgångspensionen och beräknas i enlighet med kapitel 4 i bilaga VIII till tjänsteföreskrifterna.

2.2.3. Pensionsålder

I tjänsteföreskrifterna anges det att den normala pensionsåldern för tjänstemän är 63 år samtidigt som det i bilaga XIII föreskrivs en övergångsperiod. Vid beräkningen av avgiftssatsen måste man emellertid göra en uppskattning av den s.k. antagna pensionsåldern. Vanligtvis går tjänstemännen i pension strax efter minimipensionsåldern. Olika tabeller är tillämpliga vid beräkningen beroende på när den berörda personen blev EU-tjänsteman.

3. Förfarande för rapporten om pensionssystemet

3.1. Artikel 83-arbetsgruppen

Detaljfrågor rörande genomförandet av bilaga XII ska behandlas av Eurostat i samarbete med nationella experter från relevanta myndigheter i de medlemsstater som deltar i arbetsgruppen om artikel 83 i tjänsteföreskrifterna. Denna arbetsgrupp sammanträder årligen i enlighet med tjänsteföreskrifterna. Möten har hållits i Luxemburg den 7 juni 2004, den 8 juni 2005, den 19 juni 2006, den 26 juni 2007 och den 27 juni 2008.

Arbetsgruppen diskuterade de metoddokument som utarbetats av Eurostat och den har fått all dokumentation den behöver för att kunna bekräfta Eurostats beräkningar. De dokument som lämnats till arbetsgruppen innehåller alla nödvändiga detaljuppgifter. Denna dokumentation finns tillgänglig på Circa (en Eurostat-webbplats) som arbetsgruppens medlemmar har tillgång till. Arbetsgruppen kommer med förslag och begär förklaringar. Det har alltid rått enighet om besluten.

Eurostat har även ett utbyte av relevant information om försäkringstekniska frågor med internationella institutioner som t.ex. JPAS (De samordnade organisationernas gemensamma sektion för pensionsförvaltning som förvaltar pensioner för bland annat OECD, Nato, Euroepiska rymdorganisationen (ESA), Europarådet, Natos underhålls- och försörjningsbyrå (Namsa)), Europeiska patentverket och Eurocontrol (Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst).

3.2. Kvalificerad oberoende expert

I enlighet med artikel 13.4 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna bistås Eurostat av en kvalificerad oberoende expert (Ernst & Young Actuaires-Conseils, 11, allée de l’Arche, 92037 Paris La Défense Cedex) när det gäller frågor om metoder som uppstår i samband med genomförandet av denna bilaga och definitionen och beräkningen av de försäkringstekniska antagandena.

När det gäller de försäkringstekniska antagandena har Ernst & Young Actuaires-Conseils utfört olika undersökningar för att garantera att de uppgifter från Eurostat som beräkningarna baseras på använts på ett korrekt sätt.

Rapporter från E&Y (som finns tillgängliga på Circa) bekräftar Eurostats avgiftssatser. Dessa innehöll vid flera tillfällen anmärkningar som Eurostat tog hänsyn till när så var möjligt.

4. Parametrar och försäkringstekniska antaganden

4.1. De viktigaste variablerna

4.1.1. Parametrar som sammanhänger med bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna

Värdet på dessa parametrar bestäms huvudsakligen av tillämpningen av tjänsteföreskrifterna. Dessa värden varierar beroende på vilka villkor som gäller för den enskilde tjänstemannen i fråga (t.ex. är den årliga ökningen 1,9 % för personal rekryterad från och med den 1 maj 2004 och 2 % för personal som rekryterats före denna dag). Dessa värden finns klart och tydligt angivna.

4.1.2. Försäkringstekniska antaganden

Dessa värden är inte kända och kan inte fastställas exakt. De viktigaste försäkringstekniska antagandena är tabeller över mortalitet och invaliditet, den individuella löneökningen, sannolikheten för att tjänstemannen är gift vid dagen för pensioneringen, koefficienterna för barn med barnpension och för frånskild make/maka osv. Värdena för dessa försäkringstekniska antaganden beräknades enligt allmän försäkringsteknisk praxis och diskuterades med nationella experter från relevanta myndigheter i medlemsstaterna vid artikel 83-arbetsgruppens årliga möten.

4.1.3. Ekonomiska parametrar

I enlighet med artiklarna 10 och 11 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna beräknas realräntan och den allmänna löneökningen som ett genomsnitt av värdena för de tolv åren närmast före det aktuella året.

I uppdateringen för 2008 beräknades realräntan till 3,1 %, vilket är att jämföra med 3,4 % i den försäkringstekniska bedömningen för 2007. Den allmänna löneökningen beräknades till 0,4 %, vilket är att jämföra med 0,5 % för 2007. Dessa och andra förändringar av de försäkringstekniska antagandena är orsaken till att den beräknade avgiftssatsen har ökat till 10,9 %.

4.1.4. Demografiska parametrar

Den population som undersökts utgörs av bland annat följande kategorier av bidragsgivande medlemmar i gemenskapens pensionssystem:

– Tjänstemän i aktiv tjänst och barnlediga tjänstemän.

– Medlemmar vars pensionsbidrag är frivilligt (t.ex. tjänstemän som är tjänstlediga av personliga skäl),

– Invalider som uppbär invaliditetsersättning enligt artikel 78 i tjänsteföreskrifterna.

– Personer som får ersättning vid tjänstgöringens upphörande.

Det fanns 47 596 bidragsgivande medlemmar registrerade per den 31 december 2007, vilket innebär en nettoökning med 2 643 deltagare jämfört med föregående år.

Denna betydande ökning av populationen beror huvudsakligen på rekryteringen av kontraktsanställda (en ny personalkategori som definieras i Anställningsvillkor för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna) och tjänstemän och tillfälligt anställda från de nya medlemsstaterna.

Det fanns 7 037 kontraktsanställda bland de bidragsgivande medlemmarna per den 31 december 2007, vilket är att jämföra med 6 404 den 31 december 2006, och detta innebär en ökning med 9,88 %. Flertalet av dessa nya bidragsgivande medlemmar ersätter extraanställda (en personalkategori som tidigare inte var bidragsgivande).

4.2. Sammanfattning av de viktigaste parametrar som användes vid den senaste pensionsberäkningen

I tabellerna nedan anges värdena för de viktigaste parametrarna och försäkringstekniska antagandena. Notera att dessa tabeller endast utgör en översikt av de viktigaste variablerna och inte är en fullständig redogörelse. Exakta och fullständiga uppgifter finns i tjänsteföreskrifterna.

Parametrar som sammanhänger med bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna

(...PICT...)

Försäkringsmässiga antaganden [2]

(...PICT...)

5. Resultat: pensionsavgiftssatsens utveckling

5.1. Pensionsavgiftssatsens utveckling

Pensionsbidrag per år

(...PICT...)

I syfte att garantera balansen i pensionssystemet beräknades avgiftssatsen under perioden 2004–2008 till en tredjedel av förhållandet mellan de totala anställningsomkostnaderna och den totala lönesumman av grundlönerna.

5.2. Resultaten av den senaste pensionsberäkningen

Den beräknade avgiftssats som anges ovan (10,9 %) är lika med en tredjedel av förhållandet mellan de totala anställningsomkostnaderna (1 002 miljoner euro) och den totala lönesumman av grundlönerna (3 056 miljoner euro). Denna sats är således högre (+ 0,6 %) än den som beräknades för 2007 (10,3 %).

Enligt den preliminära försäkringstekniska bedömningen för 2008 av gemenskapens pensionssystem krävs det en avgiftssats på 10,9 % av grundlönen (eller invaliditetsersättningen) för att tjänstemännens bidrag till finansieringen ska uppgå till en tredjedel av finansieringen och för att det ska råda balans i systemet.

I enlighet med artikel 83a i tjänsteföreskrifterna ska rådet bedöma om avgiftssatsen ska anpassas i enlighet med bestämmelserna i bilaga XII om det visar sig att skillnaden mellan den faktiska avgiftssatsen (10,25 %) och de avgiftssatser som behövs för att hålla systemet i balans (10,9 %) visar sig vara 0,25 procentenheter eller större.

I enlighet med artikel 2.2 i bilaga XII får den anpassning som får verkan den 1 juli 2008 inte leda till att avgiften höjs eller sänks med mer än en procentenhet jämfört med det föregående året (10,25 %).

Följaktligen, och i syfte att uppnå balans i pensionssystemet, ska följande avgiftssats tillämpas från och med den 1 juli 2008: 10,9 %

6. Balansen i pensionssystemet

Såsom redan angivits i punkt 2.1.2 i denna rapport råder det balans i gemenskapens pensionssystem om de årliga bidraget från tjänstemännen täcker en tredjedel av de pensionsrättigheter som personalen tjänat in under året, vilket enligt tjänsteföreskrifterna är 1,9 % när det gäller avgångspensioner eller annorlunda uttryckt 2 % av den slutliga grundlönen vid pensioneringen. Eftersom storleken på bidraget till pensionssystemet fastställs till en nivå som garanterar att det råder balans i pensionssystemet är systemet i balans om den beräknade avgiftssatsen tillämpas.

Under referensperioden för denna rapport, som anges i artikel 14 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna, föreslog kommissionen och antog rådet den av Eurostat beräknade avgiftssatsen, med hänsyn tagen till de särskilda bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna:

– Artikel 2.1 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna (anpassningar får inte leda till att avgiften höjs eller sänks med mer än en procentenhet jämfört med föregående år).

– Artikel 2.2 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna (vid en anpassning som får verkan den 1 juli 2004 får avgiften sättas till högst 9,75 % och den anpassning som sker den 1 juli 2005 får inte innebära en högre avgift än 10,25 %).

– Artikel 83a.4 i tjänsteföreskrifterna (om skillnaden mellan de gällande avgiftssatserna och de avgiftssatser som behövs för att hålla systemet i balans visar sig vara 0,25 procentenheter eller större ska rådet bedöma om satserna ska anpassas).

I tabellen nedan ges en översikt över de beräknade och de tillämpade avgiftssatserna.

Översikt över beräknade och tillämpade pensionsavgiftssatser

(...PICT...)

Det framgår av översikten att den faktiska pensionsavgiftssatsen låg mycket nära den av Eurostat beräknade avgiftssatsen. Det är att märka att små skillnader mellan avgiftssatserna på grund av tillämpningen av de ovan angivna bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna kan vara positiva eller negativa. Dessa skillnader brukar jämna ut varandra över tiden.

Metoden har således uppfyllt sitt mål, nämligen att garantera att personalens pensionsbidrag till budgeten täcker en tredjedel av finansieringen av pensionssystemet i enlighet med artikel 1.1 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna och det råder därmed balans i systemet.

7. Problem, lösningar och ytterligare åtgärder

7.1. Individuell löneökning

Vanligtvis används historiska uppgifter vid beräkningen av de försäkringstekniska antagandena (t.ex. mortalitetstabeller och den allmänna löneökningen). Så skedde dock inte i samband med fastställandet av den individuella löneökningen för 2004. De nya tjänsteföreskrifterna som trädde i kraft den 1 maj 2004 innebar att det inrättades en ny personalkategori (kontraktsanställda) och att det företogs betydande ändringar i löneskalorna och befordringsreglerna för tjänstemän och tillfälligt anställda. Dessa ändringar gjorde att det inte längre var lämpligt att använda historiska uppgifter avseende individuell löneökning vid fastställandet av antagandena.

Under perioden 2004–2005 användes i stället en metod som grundade sig på vägledande befordringssatser med hjälp av tabell B i bilaga I till tjänsteföreskrifterna. För 2006 års bedömning framlades en ny metod för artikel 83-arbetsgruppen. Denna metod grundar sig på ett glidande medeltal för den vägledande befordringssatsen och den faktiska befordringssatsen (från och med 2005) per personalkategori, lönegrad, löneklass och antal år kvar till pensioneringen under en period av maximalt tolv år. Samma observationsperiod ska även användas för beräkningen av realräntan och den allmänna löneökningen.

Föreslagen lösning:

Det föreslås att man fortsätter att använda denna metod. Den innebär att de faktiska befordringarna gradvis får en allt större betydelse i och med att deras vikt i den genomsnittliga befordringssatsen kommer att öka alltmer i förhållande till deras vikt i de vägledande befordringssatserna. När denna metod används för att beräkna de individuella löneökningarna innebär detta att dessa till fullo beaktar tjänstemännens löneklassuppflyttningar under hela deras karriär. Om så är nödvändigt kan vissa förbättringar av metoden genomföras om medlemsstaternas nationella experter är eniga om detta.

7.2. Invaliditet

En ny invaliditetstabell (EU-invaliditetstabell 2008) har använts för bedömningen av pensionssystemet 2008. Såsom redan angivits låg endast fyra års (2004, 2005, 2006 och 2007) invaliditetsuppgifter till grund för beräkningen av invaliditetssatserna i samband med de nya tjänsteföreskrifter som trädde i kraft den 1 maj 2004 (underlaget var personer som uppbär invaliditetsersättning). Denna nya invaliditetstabell lades fram vid artikel 83-arbetsgruppens möte den 27 juni 2008.

Det faktum att observationsperioden för denna uppskattning av invaliditetssatserna var kort gör att dessa uppskattningar är mindre korrekta än de skulle ha varit med en längre observationsperiod. Det kan således bli nödvändigt med uppdateringar av dessa invaliditetssatser. Denna metod får även stöd av den oberoende experten.

Föreslagen lösning:

Det föreslås att man fortsätter att registrera invaliditeten för varje år och att man fastställer invaliditetssatsen på grundval av ett glidande medeltal för de tillgängliga uppgifterna under en period av maximalt tolv år (samma observationsperiod ska även användas för beräkningen av realräntan och den allmänna löneökningen).

7.3. Mortalitetstabell

Samma mortalitetstabell (EU-mortalitetstabell 2004) har använts som vid bedömningen av pensionssystemet 2004. Den faktiska mortaliteten under perioden 2004–2007 har analyserats och jämförts med den förväntade mortaliteten enligt EU-mortalitetstabell 2004. Det framgick av denna analys att mortaliteten i åldrarna 30 till 69 år är lägre och mortaliteten i åldrarna 70 år och över är högre i förhållande till EU-mortalitetstabell 2004.

Eurostat och de samordnade organisationernas gemensamma sektion för pensionsförvaltning har inlett en gemensamt projekt som har till syfte att utarbeta en gemensam mortalitetstabell som grundar sig på en bred population av tjänstemän stationerade i Europa (Internationella tjänstemäns mortalitetstabell 2008 (ICSLT)). Denna mortalitetstabell har godkänts av en extern aktuarie som även rekommenderade en regelbunden uppdatering av mortalitetstabellerna. Den användes vid beräkningen för 2008.

Föreslagen lösning:

Det föreslås att man använder Internationella tjänstemäns mortalitetstabell 2008 i stället för EU-mortalitetstabell 2004.

7.4. Diskonteringsränta

Eurostat stötte på svårigheter i samband med fastställandet av räntesatserna för 2005 och 2006 som skulle användas vid pensionsbedömningen. Problemet bottnade såsom förklarats ovan i att kommissionen inte längre framställde avkastningskurvan för obligationer (nollkuponger) i euro med en löptid av 21 år, eftersom denna uppgift överförts till Europeiska centralbanken (ECB) när det gäller alla avkastningskurvor för nollkuponger i euro. Eftersom ECB ännu inte framställt någon avkastningskurva för nollkuponger med en löptid av 21 år gjorde Eurostat en uppskattning av räntesatserna för 2005 och 2006 på grundval av den av ECB framställda avkastningskurvan för referensstatsobligationer för euroområdet med 30 års löptid, med justering av räntesatserna till 21 års löptid.

ECB införde avkastningskurvan för euroområdet sommaren 2007 och Eurostat började samtidigt offentliggöra ”dagliga” uppgifter för löptider på mellan ett och trettio år. Dessutom har årsuppgifter för 2007 funnits tillgängliga på Eurostats webbplats sedan januari 2008.

År 2007 var den årliga nominella räntan för statsobligationer (nollkuponger) med 21 års löptid 4,5 % (realräntan var 2,2 %). Det glidande medeltalet (1996–2007) för den realränta som använts i den preliminära pensionsbedömningen 2008 är således 3,1 %.

Föreslagen lösning:

I artikel 10 i bilaga XII till tjänsteföreskrifterna anges ramen för fastställandet av räntan ”1. De räntesatser som ska beaktas för de försäkringstekniska beräkningarna ska grunda sig på de noterade årliga genomsnittliga räntesatser för medlemsstaternas långsiktiga statsskulder som offentliggörs av kommissionen.” Eftersom problemet med tillgång till uppgifter har lösts (ECB framställer nu avkastningskurvan för obligationer (nollkuponger) i euro med en löptid av 21 år) kommer Eurostat att fortsätta att använda denna ränta vid sina försäkringstekniska beräkningar. Den ovannämnda nominella räntan på 4,5 % kommer att användas i pensionsbedömningen 2008.

8. Budgetkonsekvenserna av gemenskapens pensionssystem

Enligt artikel 83.2 i tjänsteföreskrifterna ska tjänstemännen bidra med en tredjedel till finansieringen av gemenskapens pensionssystem. I enlighet med artikel 83.1 ska förmåner som betalas ut inom ramen för detta pensionssystem belasta gemenskapens budget. Medlemsstaterna ska gemensamt garantera utbetalningen av dessa förmåner.

Såsom tidigare angivits är de bidrag som betalas in under ett visst år inte avsedda att täcka pensionsutbetalningarna och andra förmåner för det året. Principen om försäkringsteknisk balans innebär att man uppnår balans över tiden och inte för ett visst givet år. Avgiftssatsen fastställs således på grundval av framtida betalningar när den bidragsgivande tjänstemännen pensioneras. Den varken sammanhänger med eller påverkas av de aktuella budgetutgifterna för att finansiera pensioner för pensionerade tjänstemän.

Pensionsbidragen finansierar en tredjedel av de framtida pensionsförpliktelserna. Bidragen betalas in till gemenskapens budget som en inkomst. Medlemsstaterna garanterar den totala förpliktelsen vid tidpunkten för utbetalningen.

I tabellen nedan visas effekterna av ökningen av pensionsavgiftssatser och av antalet bidragsgivande medlemmar. Intäkterna från pensionsbidragen mer än fördubblades under perioden i fråga (2000–2007), från 154 miljoner euro 2000 till 340 miljoner euro 2007.

(...PICT...)

Denna ökning beror huvudsakligen på

– ökningen av pensionsavgiftssatsen (från 8,25 % 2000 till 10,25 % 2005, 2006 och 2007), och

– ökningen av antalet bidragsgivande medlemmar till pensionssystemet (t.ex. från 34 511 år 2004 till 47 297 år 2007).

9. Slutsats

Metoden har således uppfyllt sitt mål, nämligen att garantera att det råder balans i gemenskapens pensionssystem genom att personalens pensionsbidrag till budgeten täcker en tredjedel av de pensionsrättigheter som personalen tjänat in under året. Detta beror på följande:

– Den avgiftssats som beräknats av Eurostat täcker en tredjedel av de pensionsrättigheter som tjänats in under året.

– Den beräknade avgiftssatsen bekräftades av en kvalificerad oberoende expert.

– Den faktiska avgiftssatsen låg mycket nära den beräknade avgiftssatsen.

– De smärre skillnaderna mellan den beräknade och den faktiska avgiftssatsen berodde på den särskilda bestämmelsen i tjänsteföreskrifterna. Eftersom dessa skillnader kan vara både positiva och negativa brukar de jämna ut varandra över tiden.

Budgetintäkterna av pensionsbidragen har ökat till följd av ökningen av avgiftssatsen och av antalet bidragsgivande medlemmar.

Av dessa skäl anser kommissionen att det råder balans i EU-tjänstemännens pensionssystem. De problem som förekom kunde lösas utan en översyn av bilaga XII. Kommissionen anser därför att tjänsteföreskrifterna inte behöver ändras.

[1] Det finns två andra sätt att förvärva pensionsrättigheter, nämligen genom att föra över pensionsrättigheter från något annat pensionssystem eller genom att köpa pensionsrättigheter.

[2] Bedömningen för 2008.

--------------------------------------------------