Under senare år har nya rättsliga ramar för företagens tillbörliga aktsamhet i medlemsstaterna speglat en växande önskan att stödja företagen i deras strävan att iaktta tillbörlig aktsamhet i sina värdekedjor och att främja ett företagande som respekterar de mänskliga rättigheterna, barnets rättigheter och miljön. Å andra sidan medför de även en fragmentering som riskerar att undergräva rättssäkerheten och de rättvisa konkurrensförhållandena för företagen på den inre marknaden.

Företagens agerande i alla sektorer av ekonomin är nyckeln till framgång i unionens omställning till en klimatneutral och grön ekonomi i linje med den europeiska gröna given och för att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling, inbegripet de människorätts- och miljörelaterade aspekterna. Detta kräver att omfattande åtgärder vidtas för att begränsa de negativa konsekvenserna för de mänskliga rättigheterna och miljön i företagens värdekedjor, att hållbarhet integreras i företagens lednings- och förvaltningssystem och att företagens beslut utformas med hänsyn till mänskliga rättigheter och klimat- och miljömässiga konsekvenser för att förstärka företagets resiliens på längre sikt.

Den befintliga EU-lagstiftningen om hälsa, säkerhet och grundläggande rättigheter är inriktad på mycket specifika negativa konsekvenser (till exempel överträdelser av rätten till privatliv och dataskydd, diskriminering, särskilda hälsoaspekter kopplade till farliga ämnen, hot mot arbetstagarnas hälsa och säkerhet, kränkningar av barnens rättigheter etc.) inom unionen, men är inte alltid tillämplig på företagens värdekedjor utanför unionen.

Detta direktiv kommer att komplettera EU:s klimatlagstiftning, däribland den europeiska klimatlagen, genom att fastställa unionens klimatambitioner med det mellanliggande målet att nettoutsläppen av växthusgaser ska minska med minst 55 % fram till 2030 och att Europa ska slå in på en ansvarstagande väg mot klimatneutralitet senast 2050. Framför allt kommer direktivet att komplettera 55 %-paketet och dess olika nyckelåtgärder, däribland fastställandet av mer ambitiösa mål för energieffektivitet och förnybar energi för medlemsstaterna senast 2030 eller uppgraderingen av EU:s utsläppshandelssystem , vilket måste underbyggas av en bredare omställning av tillverkningsprocesserna för att uppnå klimatneutralitet senast 2050 i hela ekonomin och i alla värdekedjor. Åtgärderna i 55 %-paketet kommer endast att vara indirekt tillämpliga på vissa av EU-företagens värdekedjor utanför EU genom gränsjusteringsmekanismen för koldioxid (CBAM) , vilken syftar till att förebygga ”koldioxidläckage” genom införandet av en justeringsmekanism för utvalda importerade produkter som inte omfattas av koldioxidpriset i EU:s utsläppshandelssystem.

Kommissionens förslag till en ny batteriförordning har som specifikt mål att minska de miljömässiga, klimatmässiga och sociala konsekvenserna i alla stadier av batteriernas livscykel, stärka den inre marknadens funktion och säkerställa rättvisa konkurrensförhållanden genom en gemensam uppsättning av regler. Det omfattar krav på att ekonomiska aktörer som släpper ut industribatterier och elfordonsbatterier (även inbyggda) med kapacitet på mer än 2 kWh på unionsmarknaden ska inrätta policyer för tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan. Förslaget gäller främst de råmaterial av vilka en stor del av den globala produktionen går till batteritillverkning och vilka kan medföra negativa sociala eller miljömässiga konsekvenser (kobolt, naturlig grafit, litium och nickel). De ekonomiska aktörerna måste lämna in överensstämmelsedokument för tredjepartsverifiering av anmälda organ och genomgå kontroller av den nationella marknadskontrollmyndigheten. Detta direktiv kommer att komplettera batteriförordningen genom införandet av krav på tillbörlig aktsamhet i värdekedjan för råmaterial som inte omfattas av den förordningen, men utan krav på certifiering för utsläppande av produkterna på EU-marknaden.

Detta direktiv kommer att komplettera direktiv 2011/36/EU om förebyggande och bekämpande av människohandel och om skydd av dess offer , vilket utgör en övergripande rättslig ram för en effektiv bekämpning av alla former av utnyttjande av fysiska och juridiska personer inom unionen, i synnerhet tvångsarbete, sexuellt utnyttjande, tiggeri, slaveri eller slaveriliknande verksamhet, träldom, utnyttjande av brottslig verksamhet eller avlägsnande av organ. Genom det direktivet fastställs även juridiska personers ansvar för de brott som avses i direktivet, om brottet har begåtts till förmån för en person som har en ledande ställning inom den juridiska personen eller kunde begås på grund av bristande övervakning eller kontroll. I direktiv 2011/36/EU föreskrivs även påföljder för den juridiska person som hålls ansvarig.

För det första kommer medlemsstaternas lagstiftning på området i sig sannolikt inte att vara tillräcklig och ändamålsenlig. När det gäller specifika gränsöverskridande problem, däribland föroreningar, klimatförändring, biologisk mångfald etc., kommer enskilda insatser att motverkas om andra medlemsstater inte agerar. Internationella åtaganden som målen i Parisavtalet om klimatförändringar inom ramen för UNFCCC, konventionen om biologisk mångfald och andra multilaterala miljöavtal kommer sannolikt inte att kunna fullgöras av enskilda medlemsstater på egen hand. Dessutom har de risker som följer av de negativa konsekvenserna för mänskliga rättigheter och miljö i företagens värdekedjor ofta en gränsöverskridande effekt (t.ex. föroreningar, internationella leverans- och värdekedjor).

I den mån detta direktiv även omfattar tredjelandsföretag används olika kriterier för att fastställa tillämpningsområdet för företag inom och utanför EU, vilket säkerställer att det inte är större sannolikhet att tredjelandsföretag omfattas av tillämpningsområdet. För dem används ett tröskelvärde för nettoomsättningen (150 miljoner euro för grupp 1 och 40 miljoner euro för grupp 2), men all denna omsättning måste genereras i unionen. EU-företag måste i sin tur ha en nettoomsättning på 150 miljoner euro som genereras över hela världen och dessutom uppfylla ett kriterium för antalet anställda (minst 500 anställda i grupp 1 och minst 250 anställda i grupp 2). Dessa skillnader mellan kriterierna är motiverade av följande skäl:

När det gäller företag med lägre omsättning och färre anställda är skyldigheten att tillämpa tillbörlig aktsamhet begränsad till de företag som är verksamma i sektorer med särskilt stor påverkan som samtidigt omfattas av befintlig sektorsspecifik vägledning av OECD. Trots att OECD:s vägledning omfattar den finansiella sektorn ingår den inte bland sektorerna med stor påverkan på grund av sina särdrag. Syftet med denna begränsning är att skapa en balans mellan intresset att uppnå direktivets mål och intresset att minimera företagens ekonomiska och administrativa börda. Skyldigheten att iaktta tillbörlig aktsamhet för dessa företag kommer att förenklas eftersom de endast skulle behöva fokusera på allvarliga negativa konsekvenser som är relevanta för deras sektor. Dessutom kommer skyldigheten att iaktta tillbörlig aktsamhet inte att gälla för dem förrän två år efter utgången av införlivandeperioden för detta direktiv, vilket gör att företagen har tid att inrätta de nödvändiga processerna och förfarandena och dra nytta av industriellt samarbete, teknisk utveckling, standarder etc. som sannolikt kommer att påskyndas av det tidigare genomförandedatumet för större företag.

Som stöd till analysen av de olika alternativen ingick kommissionen stödavtal med externa experter om en undersökning av reglerna för tillbörlig aktsamhet i leveranskedjan och en undersökning av företagsledarnas förpliktelser när det gäller hållbar företagsstyrning. Experterna arbetade i nära samarbete med kommissionen under undersökningens olika faser.

–Omfattningen och utvecklingen av de miljö- och hållbarhetsproblem med direkt koppling till EU-företagens uppenbara avsaknad eller otillräckliga användning av förfaranden för hållbar företagsstyrning som ska åtgärdas genom detta direktiv och det mervärde som direktivet ger i förhållande till det övergripande åtgärdspaketet för att främja hållbarhet inom ramen för den gröna given.

När det gäller nämndens kommentarer innehåller denna motivering och skälen till lagförslaget ingående förklaringar av de politiska val som gjorts. Den konsekvensbedömning som lämnades in till nämnden och nämndens yttrande har offentliggjorts utan ändringar, men ett separat medföljande arbetsdokument från kommissionens avdelningar har utarbetats för att tillhandahålla ytterligare bevis och klargöranden som en uppföljning av nämndens anmärkningar, däribland vad gäller bevisningen. I detta dokument behandlas i synnerhet följande:

–Initiativet har stor politisk betydelse för kommissionens politiska prioriteringar för ”en ekonomi för människor”, även inom ramen för paketet för hållbar finansiering och den europeiska gröna given.

Ett utkast till konsekvensbedömningen lämnades till kommissionens nämnd för lagstiftningskontroll den 9 april 2021. Efter ett negativt yttrande från nämnden lämnades en omarbetad konsekvensbedömning in till nämnden för ett andra yttrande den 8 november 2021. Nämnden noterade den omfattande omarbetningen av rapporten som svar på det första yttrandet, men utfärdade ändå ett andra negativt yttrande den 26 november 2021, i vilket nämnden underströk behovet av politiska riktlinjer för om, och under vilka omständigheter, initiativet om hållbar företagsstyrning skulle kunna gå vidare. Nämnden vidhöll sitt negativa yttrande eftersom den ansåg att konsekvensbedömningen inte 1) motsvarade problembeskrivningen och på ett övertygande sätt visade att EU-företagen, särskilt de små och medelstora företagen, inte redan tog tillräcklig hänsyn till hållbarhetsaspekter eller inte hade tillräckliga incitament att göra det, 2) innehöll en beskrivning av alla politiska alternativ och en identifiering eller fullständig bedömning av de viktigaste alternativen, 3) omfattade en komplett, balanserad och neutral bedömning av konsekvenserna och återspeglade osäkerheten i samband med förverkligandet av fördelarna, och 4) innehöll en beskrivning av det rekommenderade alternativets proportionalitet.

I artikel 22 fastställs kravet att medlemsstaterna ska införa regler för företagets skadeståndsansvar för skador som uppstått på grund av dess underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet under vissa omständigheter. Genom artikeln införs även skyldigheten att medlemsstaterna ska säkerställa att det skadeståndsansvar som föreskrivs i punkterna 1–3 i denna artikel inte avvisas enbart av det skälet att den lagstiftning som är tillämplig på sådana krav inte är någon medlemsstats lagstiftning.

I artikel 12 fastställs att kommissionen ska anta en vägledning om icke-bindande standardavtalsklausuler för att hjälpa företagen att uppfylla kraven i artikel 7.2 b och artikel 8.3 c.

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

(1)Unionen bygger på respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, i enlighet med vad som fastställs i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. De grundläggande värden som har legat till grund för unionens egen tillblivelse, liksom de mänskliga rättigheternas universalitet och odelbarhet samt respekten för principerna i Förenta nationernas stadga och i internationell rätt, bör vägleda unionens åtgärder i internationella sammanhang. I dessa åtgärder ingår att främja en hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling i utvecklingsländer.

(2)En hög skyddsnivå och förbättring av miljöns kvalitet samt främjande av europeiska grundläggande värden är några av unionens prioriteringar, såsom anges i kommissionens meddelande om den europeiska gröna given. Dessa mål kräver att inte bara de offentliga myndigheterna utan även privata aktörer, särskilt företag, deltar.

(3)I sitt meddelande Ett starkt socialt Europa för rättvisa omställningar åtog sig kommissionen att uppgradera Europas sociala marknadsekonomi för en rättvis omställning till hållbarhet. Detta direktiv kommer också att bidra till den europeiska pelaren för sociala rättigheter, som främjar rättigheter som säkerställer rättvisa arbetsvillkor. Det är en del av EU:s politik och strategier för att främja anständigt arbete i hela världen, inbegripet i globala värdekedjor, i enlighet med kommissionens meddelande om anständiga arbetsvillkor i världen.

(4)Företagens beteende inom alla sektorer av ekonomin är avgörande för att uppnå unionens hållbarhetsmål, eftersom unionsföretag, särskilt stora sådana, är beroende av globala värdekedjor. Det ligger också i företagens intresse att skydda de mänskliga rättigheterna och miljön, särskilt med tanke på konsumenternas och investerarnas växande engagemang i dessa frågor. Flera initiativ för att främja företag som stöder värdeorienterad omvandling finns redan såväl på unionsnivå som på nationell nivå.

(5)Befintliga internationella standarder för ansvarsfullt företagande anger att företag bör skydda de mänskliga rättigheterna och beskriver hur de bör hantera miljöskyddet i sin verksamhet och i sina värdekedjor. I FN:s vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter erkänns företagens ansvar att iaktta tillbörlig aktsamhet i fråga om mänskliga rättigheter genom att identifiera, förebygga och begränsa de negativa effekterna av deras verksamhet på de mänskliga rättigheterna och genom att redovisa hur de hanterar dessa effekter. I dessa vägledande principer anges att företag bör undvika att kränka de mänskliga rättigheterna och arbeta för att komma till rätta med negativa effekter för de mänskliga rättigheterna som de har orsakat eller bidragit till eller som de har koppling till i sin egen verksamhet, genom dotterbolag och genom sina direkta och indirekta affärsförbindelser.

(6)Begreppet tillbörlig aktsamhet i fråga om mänskliga rättigheter specificerades och vidareutvecklades i OECD:s riktlinjer för multinationella företag, där tillämpningen av tillbörlig aktsamhet utvidgades till miljö- och styrningsfrågor. OECD:s vägledning om ansvarsfullt företagande och sektorsspecifika vägledning är internationellt erkända ramar med praktiska åtgärder för tillbörlig aktsamhet som syftar till att hjälpa företag att identifiera, förebygga och mildra faktiska och potentiella effekter i sin verksamhet, värdekedjor och andra affärsförbindelser samt redogöra för hur de hanterar sådana effekter. Begreppet tillbörlig aktsamhet behandlas också i rekommendationerna från Internationella arbetsorganisationens (ILO) trepartsdeklaration om principer som rör multinationella företag och socialpolitik.

(7)FN:s mål för hållbar utveckling, som alla FN:s medlemsstater antog 2015, omfattar målen att främja varaktig, inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt. Unionen har satt som mål att uppnå FN:s mål för hållbar utveckling. Den privata sektorn bidrar till dessa mål.

(8)I internationella avtal inom ramen för Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar, i vilka unionen och medlemsstaterna är parter, såsom Parisavtalet och den nyligen antagna klimatpakten från Glasgow, anges i detalj åtgärder som kan vidtas för att hantera klimatförändringar och bidra till att hålla den globala uppvärmningen inom 1,5 °C. Förutom särskilda åtgärder som förväntas av alla signatärparter anses den privata sektorns roll, särskilt dess investeringsstrategier, vara central uppnåendet av dessa mål.

(9)I den europeiska klimatlagen åtog sig unionen också att uppnå klimatneutralitet senast 2050 och att minska utsläppen med minst 55 % fram till 2030. Båda dessa åtaganden kräver en förändring av företagens produktions- och inköpsmetoder. I kommissionens klimatmålsplan för 2030 anges olika nivåer av utsläppsminskningar som krävs inom olika ekonomiska sektorer, men för alla gäller att det oavsett scenario krävs betydande minskningar för att unionen ska kunna uppnå sina klimatmål. I planen betonas också att förändringar i regler och praxis för företagsstyrning, bland annat när det gäller hållbar finansiering, kommer leda till att företagens ägare och ledning prioriterar hållbarhetsmål i sin verksamhet och i sina strategier. I meddelandet från 2019 om den europeiska gröna given anges att alla unionens åtgärder och strategier ska dra åt samma håll för att hjälpa EU att klara en lyckad och rättvis omställning till en hållbar framtid Där anges också att hållbarhet bör integreras ytterligare i ramen för bolagsstyrning.

(10)Enligt kommissionens meddelande om att bygga upp ett klimatresilient Europa, som redogör för unionens strategi för klimatanpassning, bör nya investeringar och politiska beslut vara klimatinformerade och framtidssäkrade, även för större företag som förvaltar värdekedjor. Detta direktiv bör vara förenligt med den strategin. På samma sätt bör det råda samstämmighet med kommissionens direktiv [...] om ändring av direktiv 2013/36/EU vad gäller tillsynsbefogenheter, sanktioner, filialer från tredjeland och risker avseende miljö, samhällsansvar och bolagsstyrning (kapitalkravsdirektivet), som fastställer tydliga krav för bankernas styrningsregler, inbegripet kunskap om miljömässiga, sociala och styrningsrelaterade risker på styrelsenivå.

(11)Ett initiativ om hållbar företagsstyrning behandlas i handlingsplanen för den cirkulära ekonomin, strategin för biologisk mångfald, från jord till bord-strategin och kemikaliestrategin samt i meddelandet om uppdatering av industristrategin 2020: en starkare inre marknad för EU:s återhämtning, Industri 5.0, handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter och 2021 års översyn av handelspolitiken.

(12)Detta direktiv är förenligt med EU:s handlingsplan för mänskliga rättigheter och demokrati 2020–2024. I denna handlingsplan fastställs prioriteringen att stärka unionens engagemang för att aktivt underlätta det globala genomförandet av Förenta nationernas vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter och andra relevanta internationella riktlinjer, såsom OECD:s riktlinjer för multinationella företag, bland annat genom främjande av relevanta standarder för tillbörlig aktsamhet.

(13)I sin resolution av den 10 mars 2021 uppmanar Europaparlamentet kommissionen att föreslå unionsregler för en omfattande skyldighet att visa tillbörlig aktsamhet för företag. I rådets slutsatser om mänskliga rättigheter och anständigt arbete i globala leveranskedjor av den 1 december 2020 uppmanades kommissionen att lägga fram ett förslag till en unionsrättslig ram för hållbar företagsstyrning, inbegripet sektorsöverskridande skyldigheter avseende tillbörlig aktsamhet i globala leveranskedjor. Europaparlamentet efterlyser också ett förtydligande av styrelseledamöternas skyldigheter i sitt initiativbetänkande av den 2 december 2020 om hållbar företagsstyrning. I sin gemensamma förklaring om EU:s lagstiftningsprioriteringar för 2022 har Europaparlamentet, Europeiska unionens råd och kommissionen åtagit sig att verka för att skapa en ekonomi som fungerar för människor och att förbättra regelverket för hållbar företagsstyrning.

(14)Detta direktiv syftar till att säkerställa att företag som är verksamma på den inre marknaden bidrar till hållbar utveckling och till en hållbarhetsomställning i ekonomier och samhällen genom att identifiera, förebygga och begränsa, stoppa och minimera potentiella eller faktiska negativa effekter i fråga om mänskliga rättigheter och miljö med anknytning till företagens egen verksamhet och till dotterbolag och värdekedjor.

(15)Företagen bör vidta lämpliga åtgärder för att inrätta och genomföra åtgärder för tillbörlig aktsamhet med avseende på sin egen verksamhet, sina dotterbolag och sina etablerade direkta och indirekta affärsförbindelser genom hela värdekedjan i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. Detta direktiv bör inte kräva att företag under alla omständigheter garanterar att negativa effekter aldrig kommer att uppstå eller att de kommer att stoppas. Exempelvis vad gäller affärsförbindelser där de negativa effekterna är en följd av statliga ingripanden kan det vara svårt för företaget att uppnå ett sådant resultat. Därför bör de viktigaste skyldigheterna i detta direktiv vara skyldigheter med avseende på medlen (obligations of means). Företaget bör vidta lämpliga åtgärder som rimligen kan förväntas leda till att de negativa effekterna förebyggs eller minimeras under rådande omständigheter i det enskilda fallet. Hänsyn bör tas till särdragen i företagets värdekedja, sektor eller geografiska område där dess partner i värdekedjan är verksamma, till företagets möjlighet att påverka sina direkta och indirekta affärsförbindelser och till huruvida företaget kan öka sitt inflytande.

(16)Förfarandet för tillbörlig aktsamhet som fastställs i detta direktiv bör omfatta de sex steg som fastställs i OECD:s riktlinjer om tillbörlig aktsamhet för ansvarsfullt företagande, vilket inbegriper åtgärder för tillbörlig aktsamhet för företag som syftar till att identifiera och hantera negativa effekter för mänskliga rättigheter och miljö. Detta inbegriper följande steg: 1) Integrera tillbörlig aktsamhet i policyer och förvaltningssystem, 2) identifiera och bedöma negativa effekter för de mänskliga rättigheterna och miljön, 3) förebygga, stoppa eller minimera faktiska eller potentiella negativa effekter för de mänskliga rättigheterna och miljön, 4) bedöma åtgärdernas effektivitet, 5) kommunicera, 6) vidta avhjälpande åtgärder.

(17)Negativa effekter för de mänskliga rättigheterna och miljön uppstår i företagens egna verksamheter, dotterbolag och produkter liksom i deras värdekedjor, särskilt i samband med råvaruanskaffning och tillverkning eller i samband med bortskaffande av produkter eller avfall. För att den tillbörliga aktsamheten ska få en meningsfull verkan bör den omfatta negativa effekter för mänskliga rättigheter och miljö som uppstår under hela livscykeln för produktionen, användningen och bortskaffandet av produkter eller tillhandahållandet av tjänster, såväl i den egna verksamheten som i dotterbolag och värdekedjor.