Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om motorfordon och släpvagnar till dessa fordon vad gäller transport av farligt gods på väg och om ändring av direktiv 70/156/EEG om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon" () (97/C 296/01)

Den 13 februari 1997 beslutade rådet att, i enlighet med artikel 100a i EG-fördraget, remittera följande ärende till Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 4 juni 1997. Föredragande var Michael Kubenz.

Vid den 347:e plenarsessionen (sammanträdet den 9 juli 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 115 röster för, 3 röster emot och 1 nedlagd röst.

1. Bakgrund

Medlemsstaterna (förutom Irland) är avtalsparter i Europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg (ADR-överenskommelsen) ().

1.1. Genom direktiv 94/55/EG () införlivades bestämmelserna i ADR-överenskommelsen i gemenskapslagstiftningen den 1 januari 1997. Detta direktiv reglerar transporter av farligt gods och innehåller konstruktions- och utrustningsföreskrifter för fordon inom gemenskapen. Direktivet säkerställer dock inte att konstruktionen hos de fordon som används för att transportera farligt gods i en medlemsstat kommer att godkännas av andra medlemsstater. För att uppnå detta måste man inom ramen för det europeiska systemet för typgodkännande anta ett särdirektiv, som med utgångspunkt i harmoniserade konstruktionsegenskaper ger fri rörlighet för fordon inom gemenskapen.

1.2. Detta direktiv utgör således ett komplement till rådets direktiv 94/55/EG och fastställer särskilda bestämmelser på följande områden:

- Konstruktion och utförande av basfordon avsett för transport av farligt gods.

- Tekniska specifikationer för

elektrisk utrustning,

bromssystem (t.ex. ABS-bromsar och tillsatsbromsar),

brandförebyggande åtgärder,

hastighetsbegränsning.

1.3. Dessa bestämmelser bygger på bestämmelserna i rådets direktiv 94/55/EG (en direkt hänvisning finns i detta direktiv). Om alla de relevanta tekniska kraven som anges i detta direktiv uppfylls, kommer fri rörlighet för ifrågavarande fordon på gemenskapens inre marknad att kunna säkerställas. Har en fordonstyp godkänts i enlighet med detta direktiv kan medlemsstaterna varken förbjuda tillverkarna att saluföra denna fordonstyp, eller med hänvisning till konstruktionsskäl förbjuda att den registreras eller tas i bruk.

1.4. I likhet med alla andra särdirektiv om typgodkännande av fordon i nyttotrafik - med undantag för direktiv om luftföroreningar och buller - baseras detta nya direktiv på frivillig harmonisering. Medlemsstaterna kan kräva att endast föreskrifterna i gemenskapens särdirektiv tillämpas. Alternativt kan de behålla den nationella lagstiftningen på området, varvid tillverkaren kan välja att följa antingen denna eller de harmoniserade bestämmelserna. Om en tillverkare inte har valt EG-typgodkännande står det medlemsstaterna fritt att ålägga denne att iaktta de nationella bestämmelserna.

1.5. Detta direktiv påverkar inte nationell lagstiftning eller gemenskapslagstiftning om hur dessa fordon används. De administrativa föreskrifterna i utkastet till förslaget har anpassats till bestämmelserna i direktiv 70/156/EEG, för att säkerställa att de kan tillämpas även i fortsättningen.

1.6. Direktivet skall vara frivilligt tills ramdirektiv 70/156/EEG blir obligatoriskt för nyttofordon i samtliga medlemsstater. Väljer en tillverkare att följa bestämmelserna i detta direktiv skall det vara tillåtet att göra så, och fordon som uppfyller de tekniska kraven i direktivet skall tillåtas fri rörlighet i övriga medlemsstater.

2. Inledning

2.1. Syftet med detta förslag till direktiv är att fastställa tekniska konstruktionskrav för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon avsedda för transport av farligt gods på väg. Direktivet skall bidra till att skapa tekniska förutsättningar för säkrare transporter.

2.2. I utkastet till förslaget fastställs krav med utgångspunkt i artikel 100a i EG-fördraget (åtgärder för tillnärmning av sådana bestämmelser i lagar och andra författningar i medlemsstaterna som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera) i syfte att få till stånd en fullständig harmonisering av relevanta tekniska krav för fordon som transporterar farligt gods på väg. Detta tillvägagångssätt överensstämmer med det förfarande som allmänt tillämpas på motorfordonsområdet och som fastställdes i ramdirektivet om typgodkännande av motorfordon inom Europeiska unionen [rådets direktiv 70/156/EEG () av den 6 februari 1970, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 96/79/EG ()].

3. Allmänna kommentarer

3.1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar kommissionens förslag om tillnärmning av bestämmelserna för typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon genom en ändring av direktiv

70/156/EEG och genom att anta ett nytt särdirektiv om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon för konstruktion av fordon avsedda för transport av farligt gods.

3.2. Eftersom rådet redan har antagit mer än 36 särdirektiv om typgodkännande av fordon i kategori N bör även punkten "Typgodkännande av fordon för transport av farligt gods" tas med.

3.3. Med detta förfaringssätt fastställer man att typgodkännandeförfarandet kan tillämpas på serietillverkade "basfordon". Innan fordonet tas i bruk för första gången måste såväl karosseri som hela fordonet underställas kontroll av en av myndigheterna godkänd expert, eftersom de principiella bestämmelserna för ett separat godkännande (s.k. B3-intyg) () skall gälla även i fortsättningen.

3.4. De praktiska fördelarna med ett förfarande för typgodkännande av motorfordon som är enhetligt inom gemenskapen är helt uppenbara. Utformningen av undantagsreglerna för engångs- eller specialtillverkade fordon framstår som rimlig, eftersom de beaktar följande kategorier:

- Fordon som tillverkas i flera etapper.

- Olika varianter och versioner av en och samma grundmodell.

- Fordon som tillverkas i små serier.

3.5. Kommittén stöder målsättningarna i kommissionens förslag till direktiv, men framhåller att det är ett absolut krav att ECE-bestämmelserna och gemenskapsbestämmelserna får samma tillämpningsområde.

4. Särskilda kommentarer

4.1. Ekonomiska och sociala kommittén anmodar kommissionen - och i synnerhet GD VII - att arbeta för att fördelarna med såväl detta direktiv som direktiv 94/55/EEG, inklusive ändringsdirektiv 96/86/EG (), inte undergrävs genom avvikande konstruktionskrav från berörda instanser eller andra organisationer.

4.2. Man bör säkerställa att ECE-bestämmelserna och detta EG-direktiv skall kunna anses ha samma tillämpningsområde.

Bryssel den 9 juli 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 29, 30.1.1997, s. 11.

() ECE/TRANS/110 (volym I och II), Genève den 30.9.1957.

() EGT L 319, 12.12.1994, s. 7 (Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande C 195, 18.7.1994, s. 15), bilagor L 275, 28.10.1996, s. 1.

() EGT L 42, 3.2.1970, s. 1 (Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande C 48, 16.4.1969, s. 14).

() EGT L 18, 21.1.1997, s. 7.

() Det första B3-intyget kan även i fortsättningen endast utfärdas av de nationella myndigheterna, som även har ansvaret för fordonstillstånden. Man kan alltså inte utfärda ett första B3-intyg för ett "komplett" fordon som tillverkats i Tyskland om fordonet skall godkännas i tex Frankrike.

() EGT L 335, 24.12.1996, s. 43.

BILAGA

Direktiv och överenskommelser om transport av farligt gods på väg

1. ADR

ADR - Europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg.

Denna överenskommelse har ratificerats av 32 länder. ADR innehåller detaljerade säkerhetsföreskrifter som skall tillämpas enhetligt mellan avtalsstaterna vid transport av farligt gods på väg. Om en ratificering inte gjorts, gäller enligt territorialprincipen nationell lagstiftning. Som en följd av ADR har det blivit nödvändigt att införa motsvarande föreskrifter för nationella transporter. ADR har därmed lett till att en partiell harmonisering av de olika nationella föreskrifterna har uppnåtts.

Medan ADR rent allmänt främst reglerar det rättsliga förhållandet mellan avtalsstaterna, innehåller överenskommelsens bilagor A och B föreskrifter för transport av farligt gods, samt konstruktions- och användningsföreskrifter för fordon och behållare avsedda för transport av farligt gods. De farliga ämnen som tas upp i bilaga A indelas i 13 klasser. De ämnen som är tillåtna för transport samt förpacknings- och transportföreskrifterna har försetts med marginalnummer.

Till bilaga A hör nio bihang (varav två fortfarande är reserverade) med provningsförfaranden för ämnen och förpackningar samt föreskrifter för varningsetiketter. Föreskrifterna i bilaga A riktar sig huvudsakligen till leverantörer av farliga ämnen och föremål. Bilaga B innehåller allmänna och särskilda bestämmelser för konstruktion, utrustning och användning av såväl fordon som behållare, tankar och kärl avsedda för transport av farliga ämnen och föremål i enlighet med bilaga A.

Till bilaga B hör åtta bihang som innehåller särskilda konstruktions- och användningsföreskrifter för alla typer av tankar, samt föreskrifter för såväl fordonets elsystem som för godkännandeintyg. Föreskrifterna i bilaga B riktar sig huvudsakligen till dem som transporterar farligt gods.

2. Gemenskapens ramdirektiv (94/55/EG)

Med ADR-ramdirektivet (94/55/EEG) införlivades ADR-bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen. ADR-bestämmelserna övertogs därmed till 100 % av gemenskapslagstiftningen. ADR-ramdirektivet (94/55/EEG) grundar sig på artikel 75 i EG-fördraget och reglerar transporter inom gemenskapen.

Anm.: Ett typgodkännande av fordon i enlighet med detta direktiv har endast nationell giltighet. Det är därför påkallat med ett särdirektiv baserat på artikel 100a i EG-fördraget (fri rörlighet för varor) för fordon avsedda för transport av farligt gods.

Genom särdirektivet om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon avsedda för transport av farligt gods på väg skulle just denna ekonomiskt angelägna fråga beaktas. Av ovan anförda skäl är det absolut nödvändigt att ett direktiv för typgodkännandeförfarande baserat på artikel 100a i EG-fördraget antas. För att så skall kunna ske skall detta direktiv - i likhet med alla andra fordonstekniska direktiv - utfärdas med hänsyn till basdirektivet 70/156/EEG (typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon). Därigenom fastställer man att det endast behövs ett typgodkännande för ett basfordon, som sedan måste erkännas i alla 15 medlemsstater.

3. ECE - Economic Commission för Europe (FN:s ekonomiska kommission för Europa)

ECE grundades av FN i Genève i december 1946. Liknande FN-instanser finns även i andra världsdelar. ECE:s uppgift är att utveckla och samordna Europas ekonomi. Det finns en särskild avdelning för transportfrågor (WP), som är indelad i följande underavdelningar:

- Allmän transportpolitik, järnvägssystemet, vägtransporter och inre vattenvägar. Transportavdelningen tilldelas uppgifter av kommittén för inrikes transporter. Flyg- och sjöfartsfrågor behandlas endast i den mån de rör övriga kommunikationsmedel. ECE har ingen verkställande befogenhet. ECE utarbetar rekommendationer, resolutioner och konventioner. Ledande internationella intresseorganisationer deltar som rådgivande organ i ECE:s arbete, i den mån deras representativitet är erkänd.

4. ECE-bestämmelser för fordonssektorn

I och med antagandet av bestämmelserna i överenskommelsen av den 20 mars 1958 om enhetliga villkor för godkännande av utrustning och komponenter i motorfordon och om ömsesidigt erkännande av sådant godkännande delegerades arbetet till avdelning WP 29. Denna avdelning utarbetar alla bestämmelser som rör den fordonstekniska sektorn. För närvarande arbetar WP 29 med ett förslag till bestämmelser för enhetliga föreskrifter för typgodkännande av fordon avsedda för transport av farligt gods på väg.

5. WP 15 - "Working Group on the Transport of dangerous Goods" (arbetsgruppen för transport av farligt gods)

WP 15 utarbetar ADR-kraven (Europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på väg).

6. Klassificeringskategorier enligt bilaga 2 till direktiv 70/156/EEG

Fordonskategorier

Kategori M - Motorfordon med minst fyra hjul och som används för personbefordran

Kategori N - Motorfordon med minst fyra hjul och som används för godsbefordran

Kategori O - Släpvagnar, inklusive påhängsvagnar

För var och en av ovanstående kategorier finns det även underkategorier, t.ex. N1 - fordon som används för godsbefordran, med en totalvikt inte överstigande 3,5 metriska ton.

7. Definition av basfordon

Enligt direktiv 70/156/EEG (artikel 2) är ett "basfordon" ett icke färdigställt fordon, som vid ett typgodkännandeförfarande med flera etapper behåller samma godkännandenummer under de olika etapperna.

8. Ekvivalenslista

I direktiv 70/156/EEG bilaga 4 - föreskrifter för typgodkännande av fordon - fastställs i del 2 vilka ECE-bestämmelser som skall anses helt motsvara gemenskapens särdirektiv. 35 särdirektiv inom fordonssektorn betecknas här som ekvivalenta.

Målsättningen med direktiven och bestämmelserna inom den fordonstekniska sektorn är att såväl tillämpningsområde som krav för typgodkännande av fordon och fordonskomponenter skall utformas på sådant sätt att varje enskild bestämmelse kan föras upp på ekvivalenslistan.

Detta är endast möjligt om tillämpningsområde och tekniska krav kan anses vara identiska.

Anm.: För fordonstillverkaren innebär det en fördel att ett fordon endast behöver testas en gång, och att denna tekniska prövning sedan ligger till grund för ett godkännande i enlighet med berörda EG-direktiv och EG-bestämmelser.

>Plats för tabell>