Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Relationerna mellan Europeiska unionen och Östersjöländerna"

(98/C 73/17)

Ekonomiska och sociala kommitténs informationsrapport om relationerna mellan Europeiska unionen och Östersjöländerna antogs enhälligt av sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik i januari 1997. Kommittén beslöt enhälligt vid sin session i mars 1997 att sända rapporten till ministerrådet och kommissionen.

Ekonomiska och sociala kommittén beslöt vid sin plenarsession den 10 juli 1997 att enligt artikel 23 punkt 3 i arbetsordningen bereda ett yttrande om ärendet "Relationerna mellan Europeiska unionen och Östersjöländerna".

Detta yttrande grundar sig sålunda främst på innehållet i ovannämnda rapport.

Ekonomiska och sociala kommittén har även tidigare antagit flera yttranden som rör relationerna mellan EU och länderna i Östersjöområdet. Dessa är uppräknade i bilaga I och noterade i informationsrapporten och i detta yttrande utan direkta hänvisningar till dem.

Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som varit ansvarig för det förberedande arbetet i detta ärende, antog sitt yttrande enhälligt den 25 november 1997. Föredragande var Filip Hamro-Drotz.

Vid sin 350:e plenarsession den 10-11 december 1997 (sammanträdet den 10 december 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 119 röster för och 6 nedlagda röster.

1. Bakgrund och situation

1.1. Kuststaterna omkring Östersjön är nio: Tyskland, Danmark, Sverige, Finland, Ryssland, Polen, Litauen, Lettland och Estland. I samarbetsområdet kring Östersjön inkluderas ofta även andra länder, t.ex. Norge.

Östersjön har i hög grad påverkat Europas historia. Den är en central farled i Nordeuropa och har genom tiderna fungerat som förbindelselänk mellan länderna och folken som omger havet.

1.2. Situationen i Östersjöområdet har under de senaste åren drastiskt förändrats efter att konfrontationen mellan öst och väst har upphört. Förändringarna beror framför allt på följande faktorer:

- Europeiska unionen har utvidgats då Sverige och Finland anslöt sig år 1995.

- Tyskland har återförenats i början av 1990-talet.

- De baltiska staterna (Estland, Lettland, Litauen) har återfått sin självständighet.

- Polen har förbättrat sin ekonomiska och politiska ställning.

- EU har ingått ett partnerskaps- och samarbetsavtal med Ryssland.

1.3. Östersjön, inkluderande Bottniska viken och Finska viken, håller på att få rollen av ett innanhav för EU och det omges i allt högre grad av EU:s gemensamma marknad. Ett nytt stadium, där folkens självständighet respekteras, har inträtt. Detta nya tillstånd baseras på tillit och konstruktiv samlevnad mellan grannländerna i regionen.

Länderna i Östersjöområdet är välförsedda när det gäller naturtillgångar, produktionsfaciliteter och mänskliga resurser. Ett närmare samarbete mellan länderna i området ger möjlighet att ta till vara dessa resurser.

1.4. Handeln mellan länderna kring Östersjön har under de senaste åren vuxit med närmare 20 % per år (). Internationaliseringsprocessen för företagen i övergångsekonomierna i området ligger ännu i sin linda, och till de största hindren för ekonomiskt samarbete med dessa länder hör, enligt ovannämnda ETLA-studie, brister i lagstiftning och dess tillämpning, dåligt bemötande av utländska företag, höga investeringskostnader, hinder för varutransporter och kriminalitet. Även hög inflation, den alltjämt höga koncentrationen av kollektivt ägande, prvatiseringsstrukturen och brister i den offentliga beslutsprocessen försvagar möjligheterna till ekonomiskt samarbete. Tillväxten i utrikeshandeln mellan länderna kring Östersjön, företagens ökande direktinvesteringar och ett spirande produktionssamarbete är dock tecken på att utsikterna till ekonomisk tillväxt tilltar ().

1.5. Ett antal ogynnsamma villkor och ett aldrig sinande tryck från föroreningar och människors överutnyttjande av naturen påverkar Östersjön. EU och länderna kring Östersjön har flera gånger konstaterat att de gemensamma insatserna för att bekämpa miljöföroreningen måste stärkas och att de åtgärder som hittills vidtagits har varit otillräckliga. Kommissionen för skydd av Östersjöländernas marina miljö (HELCOM) har verkat sedan 1974. Medlemmar i denna kommission är alla de länder som ligger i Östersjöns närhet, samt EU.

1.6. De senaste årens politiska förändringar i länderna i Central- och Östeuropa ställer krav på en utveckling av de flesta politiska sektorerna i förvaltningen, av infrastrukturen samt av ländernas beredskap för samarbete och integrering. Samhällsutvecklingen i de baltiska länderna, Polen och Ryssland får stöd från EU främst genom Tacis-, Phare- och Interreg- programmen. Ekonomiskt stöd ges också bl.a. från Europeiska investeringsbanken (EIB), Internationella valutafonden (IMF), Internationella banken för återuppbyggnad och utveckling (IBRD), Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD), Nordiska investeringsbanken (NIB) och Nordiska ministerrådet. Också enskilda länder, främst Östersjöområdets EU-medlemmar, ger avsevärt bilateralt stöd. Under åren 1990-1994 uppgick stöden till Östersjöregionen till ca 4,5 miljarder ecu (EU:s andel var ca 15 %, den nationella andelen var ca 45 %, de internationella organens andel var ca 35 %) och kommer under åren 1995-1999 uppskattningsvis att uppgå till ca 4,7 miljarder ecu (EU:s andel ca 20 %, den nationella andelen ca 45 %, de internationella organens andel ca 35 %) ().

1.7. Östersjöländernas internationella relationer och deras relationer med EU har fastlagts i flera avtal. Relationerna har genomgått stora förändringar under senare år och det är sannolikt att de kommer att stärkas och utvecklas ytterligare i framtiden. De mest centrala avtalen visas i tabell, bilaga II.

1.8. Kuststaterna i området kan delas in i tre grupper:

1) Medlemsstater i EU (Tyskland, Danmark, Finland och Sverige).

2) Länder som slutit associationsavtal med EU (Polen, Litauen, Lettland, Estland).

3) Ett land som har slutit avtal om partnerskap och samarbete med EU (Ryssland).

1.9. Europeiska unionen har dragit upp riktlinjer för sin strategi för Östersjöområdet. Hösten 1994 tog Europeiska kommissionen itu med att förbereda riktlinjer för EU:s Östersjöpolitik. Kommissionens Östersjöinitiativ har godtagits, och Europeiska rådet konstaterade i Florens i juni 1996 "att rådet upprepar betydelsen av att effektivt tillämpa unionens strategier i Östersjöområdet, bland annat när det gäller behovet av att ytterligare utveckla unionens relationer med Ryssland" ().

1.10. Många samarbetsforum är aktiva i Östersjöområdet. Det finns en mångfald av lokalt och sektoriellt samarbete. Bl a de fackliga organisationerna gör en samordnad insats inom ramen för Sodicoba-projektet. Som övergripande organ på statsnivå grundades år 1992 Östersjöstaternas råd (CBSS). Förutom kuststaterna är även Norge och Island anslutna till rådet, liksom EU genom Europeiska kommissionen.

1.11. Regeringscheferna i CBSS:s medlemsländer och EU:s ledare samlades i maj 1996 till toppmöte. Syftet med mötet var att befästa Östersjöområdet som en dynamisk, demokratisk och stabil del av det nya Europa. Toppmötet godkände en deklaration i vilken bl.a. följande noteras: "... regeringscheferna diskuterade olika åtgärder på tre områden: samarbete folk-till-folk och medborgarsäkerhet, ekonomisk utveckling och integration samt förstärkt miljöskydd. Åtgärder på dessa områden kan genomföras genom åtgärdsprogram som utarbetas av Östersjöstaternas råd (3).

(3) Östersjöländernas toppmöte 1996: Deklaration från ordförandeskapet samt åtgärdsprogram." Vid CBSS:s ministermöte i juli 1996 i Kalmar godkändes verkställandet av ett åtgärdsprogram i enlighet med toppmötets rekommendationer ().

1.12. Efter det att ESK:s informationsrapport färdigställts har framför allt följande skett i Östersjöområdet och samarbetet:1) Europeiska kommissionen har i juli 1997 publicerat Agenda 2000 (), som berör EU:s utvidgningsstrategi, därtill hörande finansiering osv. Samtidigt publicerades kommissionens utlåtanden över ansökarländerna, bland dem Östersjöländerna Estland (), Lettland (), Litauen () och Polen ().

Kommissionen rekommenderar utgående från sina analyser att medlemskapsförhandlingar bland Östersjöländerna i första hand skall påbörjas med Polen och Estland. Förhandlingar med de övriga Östersjöländerna skall påbörjas efter det att deras beredskap till ett medlemskap har förbättrats. Man planerar att arrangera en Europakonferens, till vilken samtliga länder i Europa skulle kallas för att diskutera integrationen.

Målsättningen är att EU:s toppmöte i Luxemburg i december 1997 skall besluta om när och med vem förhandlingarna skall inledas, samt om övriga därtill hörande åtgärder utgående från Europeiska rådets slutsatser i Köpenhamn 1993 och från kommissionens utlåtanden.

2) Europaparlamentet har i juni 1997 godkänt sin rapport om kommissionens Östersjöinitiativ ().

Rapporten ger ett starkt stöd för ökat samarbete i regionen. Parlamentet föreslår att parlamentarikersamarbete skall inledas i Östersjöregionen. Parlamentet ber även kommissionen att under 1997 presentera en rapport om hur samarbetet utvecklats samt hurdana resurser samarbetet behöver i framtiden.

3) Kommissionen har i maj 1997 presenterat ett meddelande om gränsöverskridande samarbete inom ramen för Tacis ().

Kommissionen motiverar behovet av gränsöverskridande samarbete med bl.a. Östersjöregionens ökande betydelse inom den utvidgade unionen. Med det nya instrumentet sporrar man grannregioner vid nationsgränser till ökat samarbete bl.a. för att utveckla infrastrukturen. Ett antal projekt finansierade av Tacis har satts igång.

4) CBSS:s arbetsgrupp för ekonomiskt samarbete (WGEC) avgav rapport om sitt arbete till CBSS:s ministermöte i juli 1997 (). Utgående från konklusionerna från CBSS:s ministermöte i Kalmar i juli 1996 hade länderna fördjupat sig i problem på framför allt följande områden: tullprocedurer vid gränspassage, transport och kommunikation, energi, små och medelstora företag, finansiering, lag och ordning, landreform och områdesplanering, handelsavtal, stödåtgärder.

Generellt konkluderar man att man har börjat bereda de flesta av ovanstående frågor, bl.a. i EU:s åtgärdsprogram för beredskap till medlemskap (preaccession strategy) och i samarbetet med Ryssland, att många av frågorna handhas i flera andra samarbetsorgan och att det därför är av betydelse att koordinera Östersjösamarbetet med dessa. Framför allt poängteras betydelsen av nationella beslut och verkställande åtgärder i enlighet med rapportens riktlinjer.

5) CBSS höll sitt sjätte ministermöte i juli 1997 i Riga. I kommunikén () noterar man med tillfredsställelse samarbetsframstegen som gjorts på ett otal områden under det gångna året utgående från kommissionens Östersjöinitiativ samt de verksamhetsprogram som CBSS:s ministermöte godkände i juli 1996. Ministermötet uppmanar Östersjöländerna att fortsätta sina ansträngningar i dessa samarbetsfrågor och att förbereda ett permanent sekretariat för att effektivera handläggningen. Danmark övertog ordförandeskapet för CBSS för det kommande året intill nästa ministermöte 1998 i Danmark. Man planerar även nästa toppmöte i början av 1998 mellan Östersjöländernas stats-/regeringschefer.

6) Översvämningarna i Polen, Tyskland och Tjeckien under sommaren 1997 har lett till en starkt ökad tillrinning av nedsmutsat vatten i Östersjön och detta förorenar Östersjön och dess omgivning betydligt. Den tilltagande övergödningen av vattnet i Östersjön har bl.a. förorsakat en märkbar ökning av den giftiga blåalgen. Denna har spritt sig i sådana mängder att en tilltagande del av Östersjöns vatten under varma sommarmånader är så gott som obrukbart för bl.a. befolkningens fritidsaktiviteter.

2. Rekommendationer

2.1. Utgående från de slutsatser som ESK lade fram i sin informationsrapport samt med beaktande av utvecklingen i området den senaste tiden noterar ESK:

- att det pågår betydelsefulla förändringar i Östersjöländerna utanför EU och i relationerna mellan regionens länder samt att dessa förändringar bidrar till att stärka Östersjöområdets betydelse som en region, vilket kan gagna hela Europa;

- att Östersjöområdet är ett tillväxtområde som besitter en rad ekonomiska fördelar och produktionsmöjligheter, samt är en viktig länk för transittrafiken i olika riktningar, vilket också kan vara till gagn för hela Europa;

- att det råder stora skillnader mellan Östersjöns kuststater, särskilt mellan regionens EU-länder och icke-EU-länder, framför allt vad gäller välstånd och att det fortfarande finns många osäkra faktorer som inverkar hämmande på samarbetet i regionen.

2.2. Med detta som grund gör kommittén följande rekommendationer:

1) ESK understryker att stabiliteten i området kan ökas genom att EU och dess medlemsländer stöder reformprocessen i de länder i regionen som står utanför EU i enlighet med principerna om marknadsekonomi och medborgar- och rättssamhälle. Kommittén uppfattar samarbetet mellan EU och Östersjöns kuststater som ett viktigt multilateralt medel för att förebygga politiska konflikter och för att stärka den ekonomiska utvecklingen, säkerheten, freden och välståndet i Nordeuropa. Samarbetet bör inte utveckla relationerna endast mellan EU och Östersjöstaterna utan även sporra regionens icke-EU-länder till ett starkare samarbete sinsemellan. Då Östersjön i dag är den enda region där EU och Ryssland delar gräns, bör Östersjösamarbetet även vara ett medel att stärka samarbetet mellan dem. ESK poängterar därför betydelsen av ett gott multilateralt samarbete i regionen och menar att EU målmedvetet bör främja och utveckla samarbetssträvandena. Ett starkt engagemang från samtliga länder i regionen är nödvändigt för att samarbetet skall bära frukt.

2) ESK anser att Östersjösamarbetet i dag inte torde behöva några nya multilaterala avtal, utan de existerande avtalen och utvidgningssträvandena i enlighet med bl.a. riktlinjerna i kommissionens Agenda 2000-förslag kan generellt ligga som grund för utvecklandet av samarbetet. De EU-medlemsländer som inte ännu ratificerat de i juni 1995 undertecknade Europaavtalen med de baltiska länderna bör göra detta utan dröjsmål. Det ligger även i EU:s intresse att vänskaps- och samarbetsavtalet med Ryssland träder i kraft. Utmaningen under de kommande åren är att dra största möjliga nytta av existerande avtal, samt att målmedvetet verkställa de möjligheter som avtalen erbjuder. Det som behövs inom Östersjöregionen är en klar, väl strukturerad och koordinerad strategi. Östersjösamarbetet bildar en naturlig grund för en nordlig dimension i EU:s aktiviteter. Till denna kunde kopplas bl.a. aktiviteterna i det Euro-arktiska rådet för Barentsregionen (upprättat 1993), de nordiska ländernas samarbete samt ett klarare när/ grannområdessamarbete med regionens icke-EU-länder. EU bör aktivt utveckla sin strategi för detta syfte.

3) ESK anser att det vore önskvärt att förhandlingarna om medlemskap mellan EU och de ansökande Östersjöländerna börjar samtidigt, också i relation till övriga centraleuropeiska ansökarländer. Om detta inte blir fallet är det av största vikt att extra stöd avsätts för länder som inte kunnat påbörja förhandlingarna, så att deras beredskap därtill förbättras så snabbt som möjligt. ESK anser att kommissionens utvidgningsstrategi i Agenda 2000, främst om anslutningspartnerskap (preaccession partnership) är nödvändig för detta. ESK önskar att man årligen följer upp de enskilda ländernas beredskap att inleda medlemskapsförhandlingar och att kommittén kan medverka i denna verksamhet.

4) ESK anser det vara viktigt att Östersjösamarbetet är kopplat till EU:s centrala politikområden bl.a. rörande utvidgnings- och partnerskapsmålsättningar (se bl.a. Agenda 2000), infrastruktur för transport och kommunikation, energi, miljö, utbildning och sysselsättning, social dialog, struktur- och regionstöd samt, beträffande ansökarstaterna, till hur den inre marknaden fungerar.

EU:s strategi borde framför allt utveckla ett funktionellt samarbete som bygger på en så konkret verksamhetsplan som möjligt i frågor av gemensamt intresse. Samarbetet bör enligt ESK bygga på fyra hörnstenar: den ekonomiska tillväxten och den sociala utvecklingen, demokrati och säkerhet, umgänget folken sinsemellan samt miljöskydd. Kommittén stöder de aktiviteter som till dags dato genomförts i CBSS utgående från de verksamhetsprogram som antagits vid ministermötet i juli 1996, och i övriga Östersjösamarbetsfora, samt uppmanar dem till fortsatta ansträngningar.

5) På det ekonomiska fältet krävs enligt ESK:s mening åtgärder framför allt i följande frågor: förbättrandet av möjligheter för planering av företagande och företagssamarbete, effektiviserandet och sammanjämkandet av energinät och av transportnät för varor, människor och information, underlättandet av gränsformaliteterna, minskandet av brottslig affärsverksamhet, enhetligare handels-, marknadsförings-, investerings- och konkurrensregler samt främjandet av finansieringssystem och garantier för investeringar. Länderna utanför EU behöver praktisk hjälp för att modernisera sin ekonomiska lagstiftning och sina institutioner, bl.a. tullförvaltningen, i företagens marknadsförings- och exportverksamhet, i varudistributionen och logistiken. Man bör främja transithandeln samt verka för att de Östersjöländer som inte ingår i EU blir medlemmar i WTO. Jordbruket och handeln med livsmedelsprodukter behöver också ägnas speciell uppmärksamhet.

6) ESK understryker att samarbetet i Östersjöregionen även bör bestå av kulturella och sociala målsättningar av gemensamt intresse. Hit hör bl.a. sysselsättningen, behandlingen av etniska minoriteter, liksom de s.k. grundläggande rättigheterna i arbetslivet, omfattande jämställdhet, och den sociala tryggheten i de länder i Östersjöområdet som inte är medlemmar i EU.

Den gemensamma marknaden är nära förbunden med sociala aspekter. Därför får en utvidgning i regionen inte inskränka sig till inrättandet av enbart en zon med fri rörlighet, utan utvidgningen och övrigt samarbete bör konstrueras utifrån den europeiska modellen där man även försöker minska sociala spänningar, arbetslöshet och orättvisor i arbetslivet.

7) ESK ser med stor oro på miljöförstöringen i Östersjöområdet. Miljöförstöringen känner inga gränser och den kan bäst bekämpas med samordnad regional verksamhet. Det krävs resoluta och omedelbara åtgärder för att skydda Östersjön och dess kustområden från föroreningar och övergödning, orsakade av ett flertal allvarliga miljöutsläpp. Nya gemensamma åtgärder och resurser behövs för detta och kommittén understryker att EU framför allt bör stödja HELCOM:s verksamhet för förverkligandet av Östersjöns skyddsprogram 1992-2012 och Agenda 21-programmet för Östersjön.

8) ESK anser att det regionala och lokala samarbetet i Östersjön har en nyckelställning. Samarbete mellan städer och kommuner i länderna, mellan organisationer för företagare, fackföreningar, ungdom, kvinnor, jordbrukare, idrott, utbildningsanstalter osv. bör främjas. ESK anser att samarbetet mellan medborgarorganisationer och stödjandet av detta samarbete är viktigt. EU bör vidta åtgärder för att stärka sådana gruppers bilaterala samarbete mellan länderna i regionen. ESK stöder även Europaparlamentets förslag att inleda ett regionalt parlamentarikersamarbete i Östersjöområdet.

Samarbetet i Östersjön bör enligt ESK:s mening basera sig framför allt på ekonomiska och sociala aktörers behov. Det är viktigt att handel och industri, löntagare, jordbrukare, konsumenter och andra ansvarsfulla intressegrupper i samhället får adekvat information och att deras synpunkter beaktas genom lämplig social dialog. Dessa grupper bör därför inbegripas i Östersjösamarbetet på lokal, nationell och internationell nivå. Med ett strukturerat samspel och med hjälp av lämpliga rådfrågningsmekanismer kan bästa nytta dras av dessa gruppers kunskaper, erfarenheter och åsikter, vilket erbjuder det bästa sättet för EU och Östersjöländerna att uppnå ett gott regionalt samarbete.

ESK fäster uppmärksamhet vid att kommittén tidigare i flera yttranden har betonat vikten av att upprätta bilaterala kontakter mellan de central- och östeuropeiska ländernas intressegrupper och ESK. ESK upprepar detta förslag och rekommenderar att EU understöder etablerandet av gemensamma kommittéer samt andra möjligheter främst för ansökarländernas intressegrupper att få kontakt och bekanta sig med ESK. Detta kan bl.a. ge ett behövligt stöd för att öka beredskapen för samarbete och medlemskap i de länder i regionen som inte är medlemmar i EU.

9) ESK anser att syftet med stöd för samhällsförändringar till de länder i regionen som inte är medlemmar i EU är att snarast möjligt åstadkomma ett fungerande rättssamhälle. Man bör flytta betoningen från direkt hjälp till skapande av investeringsfrämjande förutsättningar. I detta syfte bör det tekniska biståndet vara tillräckligt omfattande och inriktas särskilt på att förbättra kunskaper och färdigheter. Existerande program (främst Tacis, Phare, Interreg) som berör även Östersjöländerna bör verkställas så effektivt som möjligt. Kommittén stöder därför kraftigt de åtgärder kommissionen under den senaste tiden vidtagit för att effektivera administrationen av programmen.

För att få bästa nytta av stödprogrammen i Östersjöregionen bör kommissionen också vidta åtgärder som leder till att man bättre kan kombinera projekt ur de olika programmen och att större vikt läggs vid närområdesprojekt och gränsöverskridande projekt. ESK stöder kommissionens nyligen gjorda initiativ om att främja gränsöverskridande samarbete.

ESK rekommenderar därtill att man skulle eftersträvar en bättre koordination mellan EU:s, de internationella kreditinstitutionernas och de enskilda ländernas stödmålen samt att EU reserverar tillräckligt med utrymme för Östersjösamarbetet då struktur- och regionpolitiken utvecklas liksom i EU:s finansieringsram för 2000-2006. Stöd från EIB borde i framtiden kunna riktas även till närområden i Östersjöregionen som ligger inom Rysslands gränser.

10) ESK:s åsikt är att CBSS är en lämplig instans för att upprätthålla och intensifiera koordinationen av samarbetet i Östersjöregionen. CBSS:s roll och EU:s medverkan bör i denna mening stärkas. Planerna på att bilda ett CBSS-sekretariat får kommitténs stöd och gemensamma databaser etc. borde etableras för att framstegen i samarbetet i Östersjöområdet skall kunna följas och registreras på ett tillförlitligt sätt. ESK anser det vara viktigt att samtliga länder i Östersjöregionen stärker sitt engagemang för att nationellt verkställa de riktlinjer som man gått in för i CBSS.

Bryssel den 10 december 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Näringslivets forskningsinstitut/ETLA: Barriers to Economic Cooperation of the Baltic Rim Countries.

() Prof. U. Kivikari: The Legacy of Hansa - The Baltic Economic Region, Otava Publishing 1996, C. Fredriksson: Handel och investeringar i Östersjöregionen 1996.

() Europeiska kommissionens meddelande CSE(96) 608 slutlig: Baltic Sea Region Initiative (BSRI).

() Europeiska rådet i Florens, juni 1996.

() CBSS, femte ministermöte, meddelande.

() KOM(97) 2000 slutlig, vol. I, vol. II, + sammanfattning och slutsatser av anslutningsansökningarna.

() KOM(97) 2006 slutlig.

() KOM(97) 2005 slutlig.

() KOM(97) 2007 slutlig.

() KOM(97) 2002 slutlig.

() Report on the Commission Communication on the Baltic Sea Region Initiative, A4-0196/97, PE 220.283/slutlig.

() Meddelande från kommissionen om gränsöverskridande samarbete inom ramen för Tacis-programmet KOM(97)239 slutlig.

() Annual report for the period 9.1996-6.1997, WGEC 52.

() CBSS 6th Ministerial Session, meddelande.

BILAGA I

ESK:s yttranden m.fl. dokument som också behandlar relationerna mellan EU och Östersjöländerna

- EG:s relationer med länderna i Central- och Östeuropa. Tilläggsyttrande, september 1991. Föredragande: Jens Peter Petersen.

- Ekonomiska och sociala organisationer i länderna i Central- och Östeuropa - rådgivande mekanismer. Yttrande, november 1992. Föredragande: Ettore Masucci.

- Relationer mellan Europeiska gemenskapen och de baltiska staterna. Yttrande, mars 1993. Föredragande: Jens Peter Petersen.

- Relationer mellan Europeiska unionen och länderna i Central- och Östeuropa: Gemensamma övergripande problem inom miljö-, energi-, transport- och telekommunikationsområdena. Informationsrapport, december 1993. Föredragande: Ettore Masucci.

- Relationer mellan EU och Ryssland, Ukraina och Vitryssland. Yttrande, januari 1995. Föredragande: Jens Peter Petersen.

- Utvärdering av Phare-programmet. Informationsrapport, oktober 1995. Föredragande: José Ignacio Gafo Fernández.

- Den alleuropeiska transportkonferensen och den sociala dialogen. Yttrande på eget initiativ, april 1996. Föredragande: Eike Eulen.

- Den gemensamma marknaden 1995 - rapport från kommissionen. Yttrande, maj 1996. Föredragande: Bruno Vever.

- Meddelande om kustregionernas gemensamma planering. Yttrande, juli 1996. Föredragande: José Bento Gonçalves.

- Vitbok - Associerade stater i Central- och Östeuropa. Yttrande, september 1996. Föredragande: Ettore Masucci.

- Inverkan på den gemensamma jordbrukspolitiken av de central- och östeuropeiska ländernas anslutning till unionen. Yttrande, december 1996. Föredragande: Jean-Paul Bastian.

- Relationerna mellan EU och Östersjöländerna. Informationsmeddelande, mars 1997. Föredragande: Filip Hamro-Drotz

- EU:s utvidgning. Yttrande, oktober 1997. Föredragande: Ettore Masucci.

- Agenda 2000. Yttrande, oktober 1997. Föredragande: Vasco Cal, Robert J. Moreland.

BILAGA II

>Plats för tabell>