[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.6.2005

KOM(2005) 107 slutlig

HANDLINGSPLAN FÖR STATLIGT STÖD

Mindre men bättre riktat statligt stöd: en plan för reform av det statliga stödet 2005-2009(Samrådsdokument) (framlagt av kommissionen) {SEC(2005) 795 }

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Inledning 3

1. En moderniserad politik för statligt stöd inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning 3

1.1. Syftet med politiken för statligt stöd: Varför behöver EU en politik för statligt stöd? 3

1.2. Nya utmaningar för EG-politiken för statligt stöd 5

1.3. Hur antar vi de nya utmaningarna? 5

2. Fokus på de viktigaste prioriteringarna 9

2.1. Inriktning på innovation och forskning och utveckling för att stärka kunskapssamhället 9

2.2. Skapa ett bättre företagsklimat och stimulera företagande 10

2.3. Investera i humankapital 10

2.4. Högkvalitativa tjänster av allmänt ekonomiskt intresse 11

2.5. Bättre prioriteringar genom förenkling och konsolidering 11

2.6. En fokuserad politik för regionalstöd 12

2.7. Främja en hållbar utveckling ur miljösynpunkt 13

2.8. Bygga en modern infrastruktur för transport, energi och informations- och kommunikationsteknik 13

3. Modernisera praxis och förfaranden för statligt stöd 13

3.1. Bättre styrning – ett ansvar som delas med medlemsstaterna 13

3.2. Mindre byråkrati och en bättre tillämpning och övervakning 14

3.3. Anpassa förfarandereglerna till Europeiska unionen efter utvidgningen 15

3.4. En allmän översyn av återstående dokument 16

3.5. Fastställa och utvärdera ny praxis för framtiden 18

Inledning

1. Särskilda utmaningar kräver nu en genomgripande reform av politiken för statligt stöd. Kommissionen måste tillsammans med medlemsstaterna och berörda parter intensifiera arbetet för att se till att reglerna för statligt stöd på ett bättre sätt bidrar till en långsiktigt stabil tillväxt samt ökar konkurrenskraften, den sociala och regionala sammanhållningen och miljöskyddet.

2. Denna handlingsplan är ett samrådsdokument och innehåller en vägledande plan för reform av det statliga stödet under perioden 2005–2009, som kommissionen kommer att genomföra i nära samarbete med medlemsstaterna och berörda parter.

3. Kommissionen välkomnar alla synpunkter på handlingsplanen före den 15 september 2005. Berörda parter kommer också att medverka i utarbetandet av alla konkreta förslag.

4. Synpunkter ska skickas till Europeiska kommissionen med referensen State aid reform till e-postadressen STATEAIDGREFFE @CEC.EU.INT eller med vanlig postgång till:

GD Konkurrens

Registreringsenheten för statligt stöd

SPA 3, kontor 6/5

B-1049 Bryssel

Belgien

1. EN MODERNISERAD POLITIK FÖR STATLIGT STÖD INOM RAMEN FÖR LISSABONSTRATEGIN FÖR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING

1.1 Syftet med politiken för statligt stöd: Varför behöver EU en politik för statligt stöd?

5. Redan från och med undertecknandet av Romfördraget 1957 har en politik för statligt stöd ingått som en del av konkurrenspolitiken. Europeiska kommissionen har sedan dess haft i uppgift att se till att det stöd som medlemsstaterna beviljar inte leder till någon otillbörlig snedvridning av konkurrensen.

6. Konkurrenspolitiken bygger på tanken att en marknadsekonomi ger de bästa garantierna för att höja levnadsstandarden för medborgarna inom EU, vilket är ett av de viktigaste målen i EU-fördraget. Väl fungerande marknader är en viktig förutsättning för att konsumenterna ska kunna förses med de produkter de vill ha till låga priser. Konkurrens är också viktigt för att öka konkurrenskraften i den europeiska ekonomin, eftersom den skapar förutsättningar som innebär att effektiva och innovativa företag belönas på ett riktigt sätt.

7. Kontrollen av det statliga stödet behövs för att upprätthålla lika konkurrensvillkor för alla företag som är verksamma på EU:s inre marknad, oavsett i vilken medlemsstat de är etablerade. Detta gäller särskilt sådana statliga stödåtgärder som ger vissa företag obefogade selektiva fördelar, vilket innebär att marknadskrafterna inte belönar eller dröjer med att belöna de mest konkurrenskraftiga företagen, vilket i sin tur minskar EU:s allmänna konkurrenskraft. Detta kan också leda till att marknadsmakten koncentreras till vissa företag, t.ex. när de företag som inte får statligt stöd (t.ex. utländska företag) måste inskränka sin verksamhet på marknaden eller när det statliga stödet används till att bygga upp hinder för tillträde till marknaden. Om konkurrensen på detta sätt snedvrids kan det leda till att kunderna får finna sig i högre priser, lägre kvalitet på varorna och mindre innovation.

8. Det är också viktigt att inse att statligt stöd inte är gratis. Det är inte heller någon mirakellösning som omedelbart löser alla problem. Till syvende och sidst måste skattebetalarna finansiera det statliga stödet, vilket är förbundet med alternativkostnader. När stöd ges till företag innebär detta att medel tas från andra politikområden. De statliga resurserna är begränsade och de behövs för många viktiga ändamål, t.ex. utbildningsväsende, hälso- och sjukvård, nationell säkerhet och social trygghet. Medlemsstaterna måste därför göra tydliga val och sätta prioriteringar i verksamheten.

9. Enligt artikel 87 i EG-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. I fördraget ges kommissionen i uppgift att bevaka planerade och befintliga statliga stödåtgärder i medlemsstaterna för att se till att de inte snedvrider konkurrensen och handeln på den gemensamma marknaden i sådan omfattning att det står i strid med det gemensamma intresset. Det är kommissionens ansvar att se till att lika konkurrensvillkor upprätthålls mellan medlemsstaterna, oavsett hur mycket resurser och hur olika traditioner staterna har när det gäller statliga ingrepp på marknaden.

10. I fördraget medges uttryckligen undantag från förbudet mot statligt stöd när de stödprogram som föreslås kan leda till positiva effekter för hela EU. Statligt stöd kan anses vara förenligt med fördraget om det uppfyller tydligt fastställda mål av gemensamt intresse och inte snedvrider konkurrensen och handeln på den gemensamma marknaden i sådan omfattning att det motverkar det gemensamma intresset. Statliga stödåtgärder kan ibland vara effektiva medel för att uppnå mål av gemensamt intresse. De kan rätta till marknadsmisslyckanden och därmed få marknaderna att fungera bättre och öka den europeiska konkurrenskraften. Oberoende av korrigeringen av marknadsmisslyckandena, kan de också bidra till att främja social och regional sammanhållning, hållbar utveckling och kulturell mångfald.

11. Statligt stöd ska dock användas bara när det är ett lämpligt medel för att uppnå tydligt fastställda mål, när det skapar de rätta incitamenten, är proportionerligt och snedvrider konkurrensen så litet som möjligt. Bedömningen av huruvida det statliga stödet är förenligt med fördraget är därför av avgörande betydelse för avvägningen av stödets negativa effekter på konkurrensen mot de positiva effekterna för det gemensamma intresset.

12. De allmänna reglerna för statligt stöd gäller i princip inom alla sektorer, men vissa sektorer har dock mycket specifika regler. På grund av de särskilda förhållanden som gäller för jordbruk, fiske, kolproduktion och transport gäller särskilda regler. De principer som anges i handlingsplanen ska tillämpas på alla sektorer, men handlingsplanen behandlar inte reformen av dessa regler. Målen i Euratomfördraget och skyldigheterna gentemot Världshandelsorganisationen (WTO) har också beaktats.

1.2. Nya utmaningar för EG-politiken för statligt stöd

13. Politiken för statligt stöd står nu inför nya utmaningar, vilket kräver handling. Såsom Europeiska rådet tydligt uttryckte det i november 2004 måste nya impulser ges till den s.k. Lissabonstrategin. Redan i meddelandet till Europeiska rådets vårmöte 2005, Att arbeta tillsammans för tillväxt och sysselsättning – Nystart för Lissabonstrategin , fanns en ny handlingsplan för Lissabonstrategin, där kontrollen av det statliga stödet har en central plats.

14. Vid Europeiska rådets möte i mars 2005 uppmanades ”medlemsstaterna att fortsätta mot en minskning av den allmänna nivån på statsstödet och därvid beakta eventuella otillräckligheter på marknaderna. Denna ambition måste kompletteras med en omfördelning av stödet till förmån för vissa övergripande mål, t.ex. forskning och innovation och bättre utnyttjande av humankapitalet. Reformen av regionalstödet bör dessutom främja en hög investeringsnivå och göra det möjligt att i enlighet med Lissabonmålen minska olikheterna.”

15. Politiken för statligt stöd säkerställer konkurrensen på den inre marknaden och har en nära koppling till många mål av gemensamt intresse, t.ex. tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, regional och social sammanhållning, sysselsättning, forskning och utveckling, miljöskydd samt tillvaratagandet och framhävandet av den kulturella mångfalden. Denna politik måste i sig själv och genom det stöd den ger andra politikområden bidra till att EU blir attraktivare för investeringar och arbete, till att kunskap och innovation byggs upp för tillväxten och till att fler och bättre arbetstillfällen skapas.

16. Utvidgningen under 2004 var den största hittills. Med anledning av detta ökar behovet av att anpassa politiken för statligt stöd och att få till stånd en bättre reglering för en effektiv kontroll i den utvidgade unionen.

17. Eftersom kommissionen under årens lopp efter hand har antagit mer komplexa och allt fler dokument har detta dessutom utmynnat i ett behov av att strömlinjeforma politiken för statligt stöd, rikta uppmärksamheten på sådant stöd som leder till de största snedvridningarna och göra kontrollen av det statliga stödet mer förutsägbar och användarvänlig, och därigenom så mycket som möjligt minska oklarheterna i regelverket och de administrativa bördorna både för kommissionen och för medlemsstaterna. Även medlemsstaternas engagemang för att fullgöra sina skyldigheter att se till att reglerna för statligt stöd tillämpas måste öka. Slutligen måste också politiken för statligt stöd göras öppnare och tydligare, så att företag, akademiker, specialister på konkurrensfrågor, konsumenter och den breda allmänheten engageras och agerar mot otillåtet stöd, särskilt inför nationella domare.

1.3. Hur antar vi de nya utmaningarna?

18. Om vi ska kunna anta de nya utmaningarna krävs en genomgripande ändring av innehållet och förfarandena i de nuvarande reglerna för statligt stöd. För att man effektivt ska kunna bedöma de fördelningseffekter som det statliga stödet leder till måste man beakta deras faktiska bidrag till de politiska mål man har kommit överens om. Syftet är att presentera ett genomgripande och enhetligt reformpaket som grundas på

- ett mindre, men bättre riktat statligt stöd,

- ett finare ekonomiskt angreppssätt,

- effektivare förfaranden, bättre tillämpning, högre förutsägbarhet och ökad öppenhet, samt

- ett delat ansvar mellan kommissionen och medlemsstaterna. Kommissionen kan inte förbättra regler och praxis för statligt stöd utan ett effektivt stöd från medlemsstaterna och deras fullständiga engagemang för att fullgöra sina skyldigheter att anmäla allt planerat stöd och tillämpa reglerna på ett riktigt sätt.

19. Ekonomiska och rättsliga granskningar används för att fullgöra kommissionens skyldigheter enligt fördraget, i vissa fall för att avgöra när en åtgärd utgör statligt stöd (t.ex. tillämpning av principen om en privat investerare i en marknadsekonomi eller bedömning av huruvida vissa åtgärder i sig är motiverade eller med anledning av det allmänna skattesystemet) och särskilt för att bedöma när statligt stöd kan anses vara förenligt med fördraget. Vid bedömningen av huruvida en stödåtgärd kan anses vara förenlig med den gemensamma marknaden avväger kommissionen åtgärdens positiva effekter (ett mål av gemensamt intresse) mot dess eventuella negativa bieffekter (snedvriden handel och konkurrens). Det är medlemsstaternas uppgift att lägga fram tillräckliga bevis i detta avseende innan den planerade åtgärden genomförs.

20. Kommissionen kommer att fortsätta att utarbeta kriterier för att slutföra sin bedömning av vilka stödformer som är förenliga med reglerna, särskilt genom en granskning av specifika branscher. Om stödet ska få positiva effekter beror i regel på i) hur exakt det bestämda målet av gemensamt intresse (antingen socialt, regionalt, ekonomiskt eller kulturellt) har fastställts, ii) om statligt stöd är ett lämpligt instrument för att åtgärda problemet jämfört med andra politiska instrument, och iii) om stödet skapar de nödvändiga incitamenten och är proportionerligt. Den snedvridning som stödet leder till beror i regel å andra sidan på i) förfarandet för urval av stödmottagare och stödvillkoren, ii) marknadens särskilda egenskaper och typ av stödmottagare, samt iii) stödbelopp och stödform. Omstrukturerings- eller investeringsstöd till stora företag bör noga bevakas så att det klart och tydligt inriktas på ett mål av gemensamt intresse, eftersom effekterna av sådana åtgärder på konkurrensen och handeln i regel kommer att vara betydande.

21. För att på bästa sätt bidra till den återupplivade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning kommer kommissionen i lämpliga fall att förstärka sitt ekonomiska angreppssätt för granskningen av statligt stöd. Genom ett ekonomiskt angreppssätt fokuseras och inriktas visst statligt stöd på ett bättre sätt på målen i den återupplivade Lissabonstrategin.

22. Ökad tillämpning av ett förfinat ekonomiskt angreppssätt är ett sätt att garantera en riktig och mer öppen bedömning av de snedvridningar av konkurrensen och handeln som hänger samman med statliga stödåtgärder. Detta angreppssätt kan också bidra till att reda ut varför marknaden inte själv kan uppnå de önskade målen av gemensamt intresse och därmed bedöma fördelarna med statliga stödåtgärder för att uppnå dessa mål.

23. En viktig del av detta är analysen av marknadsmisslyckanden , t.ex. externa effekter, bristande information eller samordningsproblem, som kan innebära att marknaderna inte uppnår de önskade målen av gemensamt intresse, särskilt om det gäller ekonomiska mål. I sådana fall kommer man genom att fastställa de marknadsmisslyckanden som finns att kunna göra en bättre bedömning av huruvida statligt stöd skulle kunna vara motiverat och godtagbart, om det är den bästa lösningen och hur det bör genomföras så att de önskade målen uppnås utan att konkurrensen och handeln snedvrids i sådan omfattning att det motverkar det gemensamma intresset.

Statligt stöd inom ramen för Lissabonstrategin

Konkurrens är av avgörande betydelse för att ekonomin ska vara effektiv så att möjligheterna till tillväxt inom EU kommer dess medborgare till godo. Med ”effektivitet” menas här i vilken omfattning välståndet optimeras på en viss marknad eller i ekonomin som helhet. Ett marknadsmisslyckande är därför en situation där marknaden inte leder till något resultat som är ekonomiskt effektivt. Marknadsmisslyckanden har olika orsaker, bland annat följande:

- Externa effekter : Externa effekter finns när aktörerna inte tar full hänsyn till hur deras åtgärder påverkar andra aktörer i samhället. Marknadsaktörerna kanske inte behöver betala alla samhällskostnader för sina åtgärder (negativa externa effekter), t.ex. vid förorening genom industriell verksamhet. De kan också vara oförmögna att dra full nytta av sina åtgärder (positiva externa effekter), t.ex. när det gäller forskning och innovation.

- Kollektiva nyttigheter: Kollektiva nyttigheter är varor som är nyttiga för samhället, men som normalt inte tillhandahålls av marknaden, eftersom det är svårt eller omöjligt att hindra någon från att använda dem (och få dem att betala för dem). Det kan röra sig om nationellt försvar och vissa typer av radio och tv i allmänhetens tjänst.

- Bristande information: Bristande information kan leda till transaktionskostnader, förmedlingskostnader, moraliska risker eller negativ selektion (som leder till motsatt resultat än det avsedda), vilket i sin tur medför ineffektiva marknadsresultat. Ett välkänt exempel på bristande information kan ses på finansmarknaden, där nystartade företag ofta har problem att hitta lämplig finansiering.

- Samordningsproblem: Ibland fungerar inte heller marknaderna effektivt om det finns ett samordningsproblem mellan marknadsaktörer. Samordningsproblem kan t.ex. förekomma i samband med fastställandet av standarder eller när det gäller transportinfrastruktur eller innovation.

- Marknadsmakt: En annan orsak till att marknaden kanske inte leder till ett effektivt resultat är marknadsmakten, t.ex. i en monopolsituation.

När marknaderna inte är ekonomiskt effektiva kanske medlemsstaterna eller unionen vill ingripa för att korrigera marknadsmisslyckanden. Några av de ovan nämnda situationerna kan lösas genom föreskrifter eller andra medel. I vissa fall kan dock medlemsstaterna överväga statligt stöd. En viktig anledning till att ge statligt stöd är därför marknadsmisslyckanden.

Det räcker dock inte att det statliga stödet inriktas på ett marknadsmisslyckande. Innan man beslutar sig för att använda statligt stöd, vilket i regel bara är den näst bästa lösningen för att åstadkomma en så optimal resursfördelning som möjligt, bör det undersökas om andra mindre snedvridande åtgärder skulle kunna åtgärda marknadsmisslyckandet. Statligt stöd ska vara det lämpliga instrumentet och ska vara så utformat att det effektivt löser marknadsmisslyckandet genom att det skapar en stimulanseffekt samtidigt som det måste vara proportionerligt. Det får heller inte snedvrida konkurrensen i sådan omfattning att det motverkar det gemensamma intresset.

Inom ramen för den återupplivade Lissabonstrategin har Europeiska rådet uppmanat medlemsstaterna att uppmärksamma marknadsmisslyckanden. Dessutom ska ansträngningar göras för att säkerställa social och ekonomisk sammanhållning och en hållbar utveckling.

2. FOKUS PÅ DE VIKTIGASTE PRIORITERINGARNA

2.1 Inriktning på innovation och forskning och utveckling för att stärka kunskapssamhället

24. EU:s framtida ekonomiska utveckling beror på i vilken utsträckning EU kan skapa innovativa och forskningsbaserade sektorer med högvärdestillväxt som kan konkurrera med de bästa i världen. Prioriteringen av kunskap och innovation framhävdes tydligt i meddelandet till Europeiska rådets vårmöte.

25. Kommissionen kommer under 2005 att anta ett meddelande om statligt stöd och innovation, med en analys av behovet av och möjligheterna till en anpassning av nuvarande regler i syfte att skapa lämpliga förutsättningar för att främja innovation inom EU. Detta kommer att komplettera ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. Innovation hänför sig till den process där kunskap och teknik kopplas samman med utnyttjandet av de möjligheter som finns på marknaden till att utveckla nya och bättre varor, tjänster och affärsmetoder jämfört med dem som redan finns på den gemensamma marknaden, och som också innebär en viss risk. Denna process kan hämmas genom marknadsmisslyckanden (för det mesta externa effekter, offentliga nyttigheter och bristande information som leder till ineffektiv spridning, otillräcklig finansiering och bristande anpassning på arbetsmarknaden). Statligt stöd kan motiveras när det behövs för att öka incitamenten till nyskapande och när det inte leder till att privata initiativ trängs ut eller till att en orättvis konkurrenssituation uppstår.

26. I kommissionens riktlinjer för innovation visades att det redan nu finns vissa möjligheter att bevilja stöd för att åtgärda brister på marknaden som motverkar innovation, men att reglerna ändå skulle kunna förbättras. Fler möjligheter kommer att undersökas när det gäller åtgärder som kan stimulera innovation i det gemensamma intresset. Särskild uppmärksamhet kommer t.ex. att ägnas de små och medelstora företagens specifika situation, mellanhändernas roll (t.ex. kluster och teknikcentrum) och högkvalificerade forskare som arbetar med innovation. De specifika ändringar som föreslås i meddelandet kommer därefter att göras när de berörda reglerna har setts över.

27. Mot bakgrund av Lissabon- och Barcelonamålen kommer kommissionen dessutom att ändra gemenskapsramarna för forskning och utveckling. Även denna översyn kommer att inriktas på en ökad hänsyn till prioriteringarna inom EU:s politik för forskning och utveckling, t.ex. genom att man främjar forskningssamarbete över gränserna, forskningspartnerskap mellan offentliga och privata aktörer, spridning av forskningsresultat och viktiga forskningsprojekt av allmänt europeiskt intresse. Genom statligt stöd till forskning och utveckling bör medlemsstaterna kunna vidta åtgärder mot marknadsmisslyckanden och ge näringslivet de rätta incitamenten till att öka investeringarna i forskning och utveckling. Kommissionens översyn av dessa ramar kommer att bygga på en metod som bättre återspeglar en interaktiv innovationsprocess inom näringslivet, som också kan beakta den fortlöpande återkopplingen från marknaden.

28. I ramarna bör hänsyn också tas till den ökande betydelsen av partnerskap mellan offentliga och privata aktörer inom forsknings- och utvecklingsområdet. De bör t.ex. innehålla bestämmelser om forskningssamarbete, som också reglerar frågor om äganderätt och om tillgång och utnyttjande av de immaterialrättigheter som uppkommer genom sådana projekt. Under översynen måste det också övervägas om stöd för spridning av forskningsresultat bör tillåtas. Kommissionen kommer också att titta på om ramarnas tillämpningsområde bör utvidgas till att omfatta stöd till viss innovationsverksamhet som inte redan täcks in av de nuvarande riktlinjerna eller förordningarna, och därigenom utforma ramar för forskning, utveckling och innovation. Om kommissionen utifrån erfarenheten kan fastställa tydliga och allmänna kompatibilitetskriterier, kommer man också att undanta vissa stödåtgärder från anmälningsplikten.

2.2 Skapa ett bättre företagsklimat och stimulera företagande

29. Det behövs snabba åtgärder för att förbättra företagsklimatet, särskilt genom att minska den totala administrativa bördan, förenkla och förbättra lagstiftningen, underlätta snabbstart av nya företag och skapa bättre förutsättningar för företagen.

30. För att underlätta snabbstart av nya företag kommer kommissionen att se över meddelandet om riskkapital. Syftet med översynen kommer att vara att bidra till en kultur av entreprenörskap och att ytterligare stimulera investeringar i riskkapital, särskilt till start av nya företag och till nya, innovativa små och medelstora företag, när det på ett lämpligt sätt kan åtgärda de konstaterade marknadsmisslyckandena. Kommissionen kommer särskilt att inrikta sig på att göra reglerna ännu mer flexibla med hänsyn till skilda förutsättningar, särskilt när det gäller graden av statliga riskkapitalåtgärder till förmån för företag som antas ha brist på eget kapital.

2.3 Investera i humankapital

31. Att uppnå hög sysselsättning, stadig tillväxt och ekonomisk och social sammanhållning är centrala mål för gemenskapen. Genom den europeiska sysselsättningsstrategin – en hörnsten i den reviderade Lissabonstrategin – främjas en hög sysselsättning och en kompetent, utbildad och anpassbar arbetskraft. Detta kräver betydande investeringar i humankapital. I detta avseende kan statligt stöd vara motiverat när det behövs för att ge arbetsgivarna de rätta incitamenten för att anställa fler arbetstagare, särskilt personer som har svårt att komma in och stanna kvar på arbetsmarknaden, och för att ge arbetstagarna lämplig utbildning. Att allmänt sett öka anpassbarheten och kvalifikationerna hos arbetstagare och företag och att förbättra utbildningsutbudets kvalitet är av stor betydelse för att ge EU ökade möjligheter att förutse, inleda och anpassa sig till de allt snabbare ekonomiska förändringarna.

32. Förordningarna om gruppundantag för utbildnings- och sysselsättningsstöd upphör båda att gälla i slutet av 2006. Kommissionen planerar att förenkla och befästa dessa gruppundantag genom en förordning om ett allmänt gruppundantag enligt ovannämnda principer.

2.4 Högkvalitativa tjänster av allmänt ekonomiskt intresse

33. Effektiva och högkvalitativa tjänster av allmänt ekonomiskt intresse är en viktig beståndsdel i den europeiska välfärdsstaten. De är av avgörande betydelse för att säkerställa den sociala och geografiska sammanhållningen, inklusive när det gäller allmän och yrkesinriktad utbildning och kultur, och för att medborgarskapet ska kunna utövas på ett effektivt sätt. De bidrar också till den europeiska ekonomins konkurrenskraft. Medlemsstaterna har stor handlingsfrihet när det gäller att besluta om och hur tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ska finansieras. För att konkurrensen inte ska snedvridas bör dock de kompensationer som beviljas göra det möjligt att utföra uppgifter i allmänhetens intresse utan att det leder till överkompensation och otillbörlig snedvridning av konkurrensen.

34. I vitboken om tjänster av allmänt intresse angavs att kommissionen skulle anta rättsakter för att ge mer vägledning om denna princip. För att förtydliga reglerna kommer kommissionen att anta ett beslut på grundval av artikel 86.3, och riktlinjer som anger under vilka förutsättningar ersättning för allmänna tjänster som utgör statligt stöd är förenligt med fördraget. I kommissionens beslut skulle undantag från anmälningsskyldigheten medges för mindre kompensationer. Särskilda villkor bör också gälla för sjukhus och allmännyttiga bostadsföretag. Slutligen planerar kommissionen att anpassa det s.k. insynsdirektivet med hänsyn till utvecklingen av domstolens och förstainstansrättens rättspraxis.

2.5 Bättre prioriteringar genom förenkling och konsolidering

35. För att garantera bättre styrformer och göra det lättare att bevilja stöd som utan tvekan är förenligt med fördraget kommer kommissionen att anta en förordning om ett allmänt gruppundantag för vissa typer av stöd som inte behöver anmälas till kommissionen. Förordningen kommer att grundas på principen om att politiken för statligt stöd ska inriktas på sådant stöd som leder till de största snedvridningarna och att den ska ange tydliga ”positiva” och ”negativa” prioriteringar.

36. Genom rådets förordning (EG) nr 994/98 (bemyndigandeförordningen) har kommissionen befogenhet att undanta vissa områden och där fastställa allmänna kompatibilitetskriterier, vilka ska leda till samma tolkning i olika medlemsstater. Under vissa förutsättningar har kommissionen befogenhet att undanta stöd som gäller små och medelstora företag, forskning och utveckling, miljö, sysselsättning, utbildning och regional utveckling. Inom ramen för det allmänna gruppundantaget planerar kommissionen att förenkla och konsolidera de nuvarande gruppundantagen (utbildning, små och medelstora företag och sysselsättning) och införa flera undantag , särskilt när det gäller stöd till små och medelstora företag och till forskning och utveckling. Stöd som klart kan definieras kan omfattas av tillämpningsområdet för en förordning om gruppundantag, medan riktlinjer kan vara ett mer flexibelt instrument för vissa stödformer som inte klart kan definieras på förhand.

37. Kommissionen kommer också att överväga att ta med vissa typer av stöd, t.ex. statligt regionalstöd, statligt miljöstöd och undsättningsstöd till små och medelstora företag, och samtidigt ta itu med problemen med kumulering av olika typer av stöd. På grundval av en ekonomisk analys och erfarenhet kommer kommissionen också att överväga att undanta större stödbelopp än de nuvarande. Detta kommer dock att göras under förutsättning att medlemsstaterna tar ett större ansvar för iakttagandet av reglerna och kriterierna för gruppundantagen.

38. För att ta hänsyn till den ekonomiska utvecklingen kommer dessutom det tröskelvärde under vilket medlemsstaterna får bevilja stöd av mindre betydelse utan några ytterligare särskilda krav att höjas.

2.6 En fokuserad politik för regionalstöd

39. Såsom tydligt angavs i meddelandet till Europeiska rådets vårmöte är kommissionen helt inställd på att främja en hållbar utveckling samt att modernisera och föra den europeiska sociala modellen framåt. Detta gäller också politiken för statligt stöd.

40. I detta avseende är särskilt sammanhållningen en viktig del av Lissabonstrategin. En utjämning av skillnaderna mellan olika regioner i EU är en stabilitetsfaktor som också medför mycket stora tillväxtmöjligheter. Tidigare utvidgningar har visat att det finns möjligheter till en utveckling som kan komma både rikare och fattigare regioner till godo. Politiken för statligt stöd kan bidra till sådana positiva resultat, genom att den förhindrar en bidragstävling som får negativa verkningar mellan olika regioner och genom att den skapar de rätta incitamenten för tillväxt och sysselsättning i de minst utvecklade regionerna och på andra platser.

41. Kommissionens politik för regionalstöd behöver uppdateras för att ta hänsyn till utvecklingen, särskilt utvidgningen, under de sju år som gått sedan de senaste riktlinjerna antogs 1998. Kommissionen har börjat se över gemenskapsriktlinjerna för regionalstöd och planerar att inbegripa de sektorsövergripande rambestämmelserna för regionalstöd till stora investeringsprojekt. I denna översyn kommer hänsyn att tas till den tredje sammanhållningsrapporten, där det föreslås att den framtida sammanhållningspolitiken ska ha följande tre huvudmål: a) konvergens, b) regional konkurrenskraft och sysselsättning, c) europeiskt regionalt samarbete. På dessa mål bygger också kommissionens förslag till strukturfondsförordningar.

42. Eftersom investeringsstöd till stora företag måste utnyttjas sparsamt så att det fortsätter att vara effektivt och främjar den allmänna konkurrenskraften på lång sikt genom att det minskar de regionala skillnaderna kan denna typ av stöd i huvudsak koncentreras till de minst utvecklade regionerna.

43. Regionalstödet ska ses mot bakgrund av de möjligheter att bevilja stöd för allmänna ändamål som planeras i detta meddelande, särskilt stödåtgärder som är mer direkt kopplade till genomförandet av Lissabonstrategin. Det kommer att bli nödvändigt att undersöka huruvida och i vilken utsträckning de regionala tilläggen i de nuvarande branschövergripande bestämmelserna bör bibehållas.

44. Kommissionen kommer också att undersöka vilka stödnivåer som kan vara motiverade utanför de minst utvecklade regionerna, hur stora skillnaderna i stödnivåer ska vara, vilka företag som bör gynnas och för vilka typer av stöd. Allt detta kommer att ge medlemsstaterna tillräckligt med flexibilitet för att de ska kunna utforma den nationella politiken för att främja regional konkurrenskraft och sysselsättning och europeiskt regionalt samarbete och samtidigt uppnå det allmänna målet med ”mindre men bättre riktat stöd”.

2.7 Främja en hållbar utveckling ur miljösynpunkt

45. Miljöskyddet är i sig själv viktigt. Det kan också medföra konkurrensfördelar för EU, eftersom det ger möjligheter till innovation, nya marknader och ökad konkurrenskraft genom ett effektivt resursutnyttjande och investeringar.

46. Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön gäller till 2007. Under 2005 kommer kommissionen att börja överväga olika sätt och medel att på ett bättre sätt ta itu med de utmaningar och möjligheter som en hållbar utveckling innebär, i enlighet med Lissabonstrategin och strategin för en hållbar utveckling, särskilt med sikte på att garantera en fullständig internalisering av miljökostnaderna. Kommissionen kommer särskilt att försöka uppmuntra miljöinnovation och produktivitetsförbättringar genom miljöeffektivitet i enlighet med handlingsplanen för miljöteknik. Inom ramen för det allmänna gruppundantaget kan också vissa stödåtgärder komma att undantas från anmälningsskyldigheten.

2.8 Bygga en modern infrastruktur för transport, energi och informations- och kommunikationsteknik

47. I handlingsplanen från Lissabon betonas att en modern infrastruktur för transport, energi och informations- och kommunikationsteknik som täcker hela EU är en förutsättning för att man ska kunna dra nytta av en återupplivad Lissabonstrategi. I handlingsplanen uppmanas därför medlemsstaterna att fullgöra sina åtaganden när det gäller investeringar i transport- och energinäten. I medlemsstaterna byggs infrastruktur i allt högre grad genom samarbete mellan aktörer inom den privata och den offentliga sektorn. Det är därför viktigt att reglerna för statligt stöd är tydliga för bedömningen av de statliga medel som är involverade i partnerskap mellan privata och offentliga aktörer. Mer allmänt medverkar offentliga organ i ökad utsträckning på ett antal marknader till följd av den avreglering som nyligen gjorts av de tidigare statskontrollerade marknaderna. Detta kan aktualisera juridiska frågor om tillämpningen av reglerna för statligt stöd. Kommissionen kommer att överväga om riktlinjer behöver ges för detta.

3. MODERNISERA PRAXIS OCH FÖRFARANDEN FÖR STATLIGT STÖD

3.1 Bättre styrning – ett ansvar som delas med medlemsstaterna

48. Det finns för närvarande vissa brister när det gäller praxis och förfaranden i politiken för statligt stöd, vilket framgår av den långa tid det tar att behandla ärendena. I viss mån beror denna fördröjning på de många obligatoriska kraven i rådets förordning nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (t.ex. krav på språkversioner och offentliggörande). Om inga åtgärder vidtas kommer dessa tidsramar troligtvis också att öka på grund av utvidgningen. Längre behandlingstid är något som inte kan accepteras, med tanke på att det kan finnas en avvägning mellan hur länge förfarandet pågår och att säkerställa en effektiv kontroll och samtidigt tillvarata utomstående parters rättigheter.

49. Där det är möjligt kommer kommissionen inom ramen för de nuvarande tillämpningsförordningarna att inom den närmaste tiden förbättra sin interna praxis och handläggning och även förbättra effektiviteten, tillämpningen och bevakningen. Eftersom resultatet även kommer att bero på praxis i medlemsstaterna bör även de göra ansträngningar för att förbättra effektiviteten, öppenheten och tillämpningen när det gäller politiken för statligt stöd.

50. Efter samråd med medlemsstaterna och efter offentligt samråd om hur förfarandena skulle kunna förbättras för en bättre kontroll av det statliga stödet kommer kommissionen att överväga att utfärda riktlinjer för god praxis. Kommissionen kommer bland annat att försöka få till stånd mer förutsägbara tidsramar, tydliga mellansteg i förfarandet och ökad öppenhet genom att tillhandahålla mer information på Internet. Kommissionen kommer också att minska dröjsmålen genom att uppmuntra anmälningar av god kvalitet och motverka ofullständiga anmälningar med hjälp av mer systematiska förelägganden, i vilka medlemsstaterna uppmanas att lämna fullständiga upplysningar inom en bestämd tid.

51. Kommissionen har befogenhet att anta detaljerade regler för statligt stöd, men tillämpningen av reglerna och förfarandena beror till stor del på medlemsstaterna. I samband med utvidgningen granskades de statliga stödåtgärderna i de nya medlemsstaterna av operativt oberoende myndigheter. Detta var en värdefull erfarenhet som bör beaktas när man överväger ytterligare samarbete mellan kommissionen och alla medlemsstater. I detta sammanhang kommer kommissionen att undersöka huruvida oberoende myndigheter i medlemsstaterna skulle kunna bidra till att underlätta kommissionens uppgift när det gäller att se till att reglerna för statligt stöd tillämpas (upptäcka och provisoriskt återkräva otillåtet statligt stöd, verkställa beslut om återkrav).

3.2 Mindre byråkrati och en bättre tillämpning och övervakning

52. Riktlinjerna för god praxis tillsammans med det allmänna gruppundantaget och det höjda taket för stöd av mindre betydelse förväntas minska både den tid det tar innan kommissionen kan fatta beslut och den administrativa bördan för medlemsstaterna. Men medlemsstaterna bör arbeta mer aktivt för att se till att villkoren för undantagen iakttas fullt ut och att nödvändig information bevaras enligt gällande bestämmelser, så att kommissionen vid tveksamheter eller klagomål kan kontrollera om stödåtgärderna är förenliga med reglerna.

53. Förutsättningen för en effektiv och trovärdig kontroll av det statliga stödet är att kommissionens beslut tillämpas korrekt, särskilt när det gäller återkrav av statligt stöd som är otillåtet eller oförenligt med reglerna. Den senaste erfarenheten har visat att medlemsstaternas verkställande av beslut om återkrav inte är tillfredsställande, och dessutom, att villkorliga eller positiva beslut ibland inte verkställs korrekt av medlemsstaterna. Kommissionen kommer därför att vidta följande åtgärder:

- Sträva efter att få till stånd ett mer direkt och effektivt verkställande av beslut om återkrav som garanterar likabehandling av alla stödmottagare. Kommissionen kommer för detta ändamål att närmare bevaka medlemsstaternas verkställande av beslut om återkrav. Återkraven måste ske i enlighet med nationella förfaranden. Om det konstateras att återkraven inte sker direkt och effektivt kommer kommissionen att vidta mer aktiva åtgärder när skyldigheterna inte fullgörs, i enlighet med artikel 88.2 och artiklarna 226 och 228 i fördraget.

- Kräva ökad öppenhet när det gäller den allmänna principen om kontroll av det statliga stödet och överväga att upprätta kontaktpunkter eller ett nätverk för myndigheter med ansvar för statligt stöd, i syfte att underlätta informationsflödet och utbytet av god praxis.

- Öka informationen och kunskaperna om kontrollen av det statliga stödet på alla nivåer för att hjälpa de myndigheter som beviljar stödet så att de kan utforma åtgärder som är förenliga med reglerna i fördraget.

54. Kommissionen kommer att förstärka sin bevakning av hur medlemsstaterna iakttar villkoren i besluten om statligt stöd och hur de följer bestämmelserna i förordningarna om gruppundantag. Kommissionen kommer också att uppmuntra medlemsstaterna att börja utföra jämförelsestudier (benchmarking) för att kontrollera att det statliga stödet når upp till målet och att det är den bästa typ av statligt ingrepp för ett bestämt mål. Detta skulle kunna göras i samarbete med medlemsstaternas högsta revisionsmyndigheter.

55. Kommissionen kommer också att göra informationsinsatser för att uppmuntra aktörerna att se till att reglerna för statligt stöd respekteras fullt ut. Artikel 88.3 i EG-fördraget har direkt verkan och ger domarna i medlemsstaterna behörighet att upphäva och provisoriskt återkräva stöd som beviljats i strid med reglerna innan det har godkänts av kommissionen. Civilrättsliga tvister inför nationella domstolar skulle därför kunna leda till ökad disciplin när det gäller statligt stöd. Kunskaperna skulle också kunna höjas hos bolagsrevisorer, nationella myndigheter för marknadstillsyn och nationella revisionsmyndigheter. Kommissionen har i detta syfte inlett en undersökning av följande två huvudaspekter på säkerställandet av efterlevnaden av den nationella lagstiftningen om statligt stöd: de nationella domstolarnas roll i tillvaratagandet av berörda parters rättigheter (särskilt konkurrenter till de stödmottagare som beviljats otillåtet stöd) och genomdrivandet av negativa beslut på nationell nivå (särskilt beslut med krav på återbetalning).

56. Ett ytterligare område inom vilket domare på nationell nivå skulle kunna spela en mer framträdande roll är i kontrollen av huruvida åtgärder som anses omfattas av ett gruppundantag eller av stöd av mindre betydelse, vilka därför inte har anmälts till kommissionen, verkligen uppfyller de kriterier som krävs. Kommissionen kommer vid behov att överväga att se över tillkännagivandet om samarbete mellan nationella domstolar och kommissionen på området statligt stöd, särskilt med avseende på en eventuell utvidgning av dess tillämpningsområde till andra organ på nationell nivå.

3.3 Anpassa förfarandereglerna till Europeiska unionen efter utvidgningen

57. Kommissionen kommer att undersöka vilka åtgärder som kan vidtas för att sänka de administrativa kostnaderna och förbättra förfarandereglerna för att minska behandlingstiden för ärenden som kommissionen har inlett, för att ge tydliga incitament så att kravet på anmälan av stödåtgärder iakttas och för att få till stånd en ökad effektivitet, en förstärkt bevakning och en bättre efterlevnad av reglerna. I detta sammanhang planerar kommissionen att under 2007 lägga fram ett samrådsdokument för diskussion med medlemsstaterna, vilket kan utmynna i ett förslag till ändring av rådets förordning nr 659/1999 (tillämpningsföreskrifter).

58. Följande är exempel på olika möjligheter:

- För att spara tid och öka öppenheten skulle kommissionen i ökad utsträckning kunna använda Internet. Kommissionen skulle också kunna åta sig att slutföra sina undersökningar snabbare, förutsatt att medlemsstaterna samarbetar på ett bra sätt, att förfaranden inleds vid tveksamheter och att negativa beslut kan fattas om inte alla relevanta upplysningar lämnas inom en viss tid. Även de administrativa förfarandena och språkfrågorna, t.ex. krav på översättning, skulle kunna ses över.

- För att se till att stödåtgärder anmäls korrekt skulle man kunna utvidga tillämpningsområdet när det gäller förelägganden om återkrav till att omfatta systematiska och provisoriska återkrav för stöd som inte har anmälts. För åtgärder som inte anmäls skulle man även kunna införa någon form av mekanism som avskräcker medlemsstaterna. Exempelvis skulle periodiska granskningar av medlemsstaternas tidigare anmälningar kunna införas. Om det konstateras att en medlemsstat inte har anmält sitt statliga stöd korrekt skulle kommissionen kunna vidta åtgärder mot överträdelsen enligt artiklarna 226 och 228 i fördraget i syfte att utverka påföljder.

- För att uppnå ökad effektivitet skulle diskussionen och utformningen av lämpliga åtgärder kunna formaliseras mer i detalj. Kommissionen skulle också kunna utöka samrådet med marknadsaktörerna och förbättra insamlingen av relevanta upplysningar från olika sektorer genom nya instrument som ger utvidgade undersökningsbefogenheter. Man skulle också kunna införa ett skriftligt förfarande för Rådgivande kommittén för statligt stöd.

59. Utöver detta kommer kommissionen att utreda behovet av att utvidga tillämpningsområdet för rådets förordning (EG) nr 994/98 (bemyndigandeförordningen), som ger kommissionen befogenhet att bevilja gruppundantag för ytterligare åtgärder, t.ex. stöd till kultur och till bevarande av kulturarvet. I detta sammanhang planerar kommissionen att klargöra gruppundantagens och riktlinjernas funktion och tillämpning. Kommissionen kommer då att överväga möjligheten att ge gruppundantagen inte bara en sådan positiv verkan som de för närvarande har, utan i vissa fall även en negativ verkan. Detta skulle innebära att vissa kriterier för undantag från anmälan också skulle vara kriterier för stödets förenlighet med reglerna, vilket skulle göra det möjligt för de nationella domstolarna att tillämpa gruppundantagen direkt, inte bara genom att förklara att stödet är förenligt med reglerna, utan också att visst stöd är oförenligt med reglerna.

3.4 En allmän översyn av återstående dokument

60. Kommissionen har övervägt behovet av att se över alla kommissionsdokument som rör beviljande av statligt stöd. I den sista reformetappen kommer kommissionen att vid behov försöka se över återstående dokument, så att samma principer tillämpas enhetligt och överallt i alla instrument för statligt stöd.

61. I enlighet med detta kommer kommissionen att se över meddelandet om kortfristig exportkreditförsäkring och metoden för beräkning av referens- och återkravsränta. Innan de nya riktlinjerna för undsättnings- och omstruktureringsstöd som offentliggjordes 2004 löper ut 2009 kommer kommissionen att börja undersöka om några av de nuvarande bestämmelserna i riktlinjerna behöver ändras. Kommissionen kommer särskilt att beakta ändringarna i politiken för regionalstöd, förhållandet till olika nationella insolvensförfaranden samt reglerna för social trygghet för arbetstagare i företag under omstrukturering.

62. Medier, audiovisuella tjänster, formgivningsbranschen och kultursektorn som helhet har en stor potential när det gäller innovation, konkurrenskraft, tillväxt och nya arbetstillfällen. De är också viktiga för att bevara och främja EU:s rika kulturella och språkliga mångfald. När kommissionen undersöker frågor om statligt stöd inom dessa sektorer tar den full hänsyn till de relevanta bestämmelserna i fördraget (särskilt artikel 151.4 och artikel 87.3 d) och till det protokoll om systemet för radio och tv i allmänhetens tjänst i medlemsstaterna som fogats till Amsterdamfördraget, och undersöker samtidigt de specifika allmänna intressen som hänger samman med sådan verksamhet. På detta område kommer kommissionen att se över sitt meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och TV i allmänhetens tjänst. Särskilt genom utvecklingen av den nya digitala tekniken och Internettjänsterna har nya frågor dykt upp om tillämpningsområdet för radio och tv i allmänhetens tjänst. Kommissionen kommer också att se över meddelandet om vissa rättsliga aspekter på biofilm och annan audiovisuell produktion (filmmeddelandet). Utifrån erfarenheterna på detta område kan kommissionen dessutom komma att uppmana rådet att utvidga tillämpningsområdet för bemyndigandeförordningen så att även biografsektorn kan omfattas av ett gruppundantag.

63. Kommissionen kommer dessutom att mer allmänt överväga de olika sätt på vilka statligt stöd ges till företag. Vissa stödåtgärder är mer öppna än andra, medan andra inriktas mer direkt på exakta mål. Detta föranleder frågor om olika stödformers effektivitet och snedvridande effekter. Kommissionen kommer därför att publicera ett samrådsdokument om stödaspekten i olika stödformer för att få in synpunkter från medlemsstaterna och företagen. Detta samråd skulle kunna visa om kommissionen alltid bör inta en striktare hållning gentemot vissa former av stöd i förhållande till andra stödformer.

64. För att komplettera de allmänna övervägandena kommer kommissionen att se över sitt tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier för att beakta sin erfarenhet och bedöma om de nuvarande reglerna och kriterierna bör ändras. I samband med detta kommer kommissionen att överväga en översyn av sitt meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag, som offentliggjordes 1998, särskilt för att undersöka om det bör utvidgas till att även omfatta indirekt beskattning.

65. Slutligen kommer kommissionen att besluta om huruvida det fortfarande behövs rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin eller om denna sektor ska regleras enbart genom allmänna regler.

66. Efter den överenskommelse om en ny rådsförordning om landsbygdsutveckling som förväntas i juni 2005 kommer kommissionen att se över de nuvarande särskilda bestämmelserna för statligt stöd inom jordbrukssektorn. Förslag kommer att läggas fram i tid så att förordningen formellt kan antas under 2006 och börja tillämpas från och med den 1 januari 2007.

3.5 Fastställa och utvärdera ny praxis för framtiden

67. Efter att ha slutfört den allmänna översynen av det statliga stödet kommer kommissionen att göra en utvärdering i syfte att se till att de nya reglerna och metoderna för politiken för statligt stöd fungerar och kommer EU-medborgarna till godo. Nya åtgärder kommer vid behov att föreslås.

68. I diagram 1 ges en översikt över planen för 2005–2009 med en vägledande indelning i tre steg.

Diagram 1: Plan för 2005–2009 (vägledande)

Ändringar | 2005/2006 | 2007/2008 | 2009 |

Åtgärd | Plan för reform av det statliga stödet 2005–2009 Riktlinjer för regionalstöd Allmänt gruppundantag (små och medelstora företag, sysselsättning, utbildning, forskning och utveckling, stöd av mindre betydelse, regionalstöd, miljö) Meddelande om räntor Riktlinjer för forskning, utveckling och innovation Meddelande om kortfristig kreditförsäkring Meddelande om riskkapital Beslut och riktlinjer om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse och direktiv om öppenhet och insyn Riktlinjer för miljön Rambestämmelser för statligt stöd till varvsindustrin | Utvärdering/ändring av riktlinjerna för undsättnings- och omstruktureringsstöd Tillkännagivande om statligt stöd i form av garantier Meddelande om direkt företagsbeskattning Meddelande om statligt stöd till radio och tv i allmänhetens tjänst Eventuella ytterligare gruppundantag | Utvärdering av reformen och översyn av nuvarande regler för statligt stöd |

Samrådsdokument | Meddelande om innovation | Samrådsdokument om eventuell ändring av rådets förordning (EG) nr 659/99. Samrådsdokument om olika typer av statligt stöd |

Förfarande | Interna riktlinjer för god praxis Informationsinsatser om statligt stöd. Ökad bevakning av beslut och återkrav Eventuellt förslag till ändring av rådets förordning (EG) nr 994/98 (bemyndigandeförordningen) | Eventuellt förslag till ändring av rådets förordning (EG) nr 659/99 (tillämpningsföreskrifter) Tillkännagivande om samarbete mellan nationella domstolar och kommissionen på området statligt stöd |

69. I diagram 2 ges en översikt över de viktigaste ändringar som förväntas i reglerna för statligt stöd.

Diagram 2: DE VIKTIGASTE ÄNDRINGAR SOM FÖRVÄNTAS AV REGLERNA FÖR STATLIGT STÖD

[pic]* * *[pic][pic][pic]