T* it ft ft ft ft 
ft^ft EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 12.02.1997 
KOM(%) 650 slutlig 
ÅRSRAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN 
Lika möjligheter för kvinnor och män 
i Europeiska unionen 
-1996 -

CONTENTS 
FÖRORD ^ (n 
SAMMANFATTNING ± c 
DEL1 
KAPITEL 1 ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 9 
1.1 Mainstreaming och integrering 9 
1.2 Strukturfonderna och lika möjligheter för kvinnor och män 15 
1.3 Social dialog och arbetsmarknadens parter 22 
KAPITEL 2 KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 23 
2.1 Jämställdhet och ekonomi 23 
2.2 Den europeiska sysselsättningsstrategin och 
nationella fleråriga program 36 
2.3 Affärsverksamhet och kvinnliga företagsledare 48 
KAPITEL 3 ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV 51 
3.1 Barns inverkan på föräldrars sysselsättning 51 
3.2 Föräldraledighet 57 
3.3 Individualisering av rättigheter 64 
KAPITEL 4 ATT FRÄMJA ETT JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 71 
4.1 Kvinnors nuvarande situation i beslutsprocessen 71 
4.2 Varför behövs ett jämställt deltagande av kvinnor och män? 74 
4.3 Strategier för att öka antalet kvinnor på politiska beslutsfattande poster 76 
4.4 Lagstiftning och initiativ på europeisk nivå 79 
4.5 Kvinnor på beslutsfattande poster inom arbetsmarknadsorganisationer 84 
i-
KAPITEL 5 MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNORATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 89 
5.1 Utövande av rättigheter 89 
5.2 Verkställande och rättsmedel 97 
5-3 Rättsmedel i gemenskapsrätten 100 
DEL 2 
KAPITEL 6 LANDVINNINGAR I PEKING 107 
6.1 Förberedelser för Peking 107 
6.2 Själva konferensen 114 
6.3 Icke-statliga organisationers bidrag 115 
6A Efter själva konferensen - genomförande av handlingsplattformen 117 
FÖRTECKNING ÖVER DIAGRAM 123 
FÖRTECKNING ÖVER TABELLER 124 
KÄLLOR 125 
1-x 
FÖRORD 
Temat lika möjligheter för kvinnor och män har behandlats ur många olika perspektiv och på många olika sätt i olika doku­
ment. Denna rapport är dock den första i sitt slag som behandlar gemenskapens politik för lika möjligheter ur en helhets­
synvinkel. Rapporten vänder sig till en bred publik, som omfattar både de personer som ansvarar för jämställdhetspolitiken 
och de personer som har ansvaret för den politiska linjedragningen i fråga om sysselsättning, sociala frågor, arbetsmarknad 
och utbildning. Dessa kan fungera såväl på europeisk som på nationell eller regional nivå. Rapporten skall också kunna 
utnyttjas som ett arbetsredskap av intresse för ledamöterna i Europaparlamentet, arbetsmarknadens parter, akademiker och 
forskningscentrum samt för alla de personer som är engagerade i den aktuella jämställdhetsdebatten. 
Denna rapport är den första i en serie årliga rapporter om jämställdhet inom Europeiska unionen som kommissionen 
ämnar publicera. Syftet med rapporten är att uppfylla tre olika mål: att på ett synligt sätt ge uttryck för gemenskapens poli­
tik för lika möjligheter för kvinnor och män (synlighet), att stimulera till debatt om de framsteg som skall nås och de rikt­
linjer som skall utarbetas (strategi) samt att utgöra en utgångspunkt för kommissionen, medlemsstaterna i Europeiska unio­
nen och för de länder som ansöker om medlemsskap (konvergens). 
I rapporten synas de framsteg som har uppnåtts i medlemsstaterna och på unionsnivå och den utgör därmed ett instrument 
för övervakningen av jämställdheten. Rapporten ger läsaren uppgifter om olika ämnen med anknytning till jämställdhet. 
Rapportens första del är i stort sett utformad i enlighet med gemenskapens fjärde handlingsprogram för lika möjligheter och 
behandlar fem viktiga teman: att bygga upp partnerskap i det föränderliga samhället, kvinnor och män i den föränderliga eko­
nomin, att förena arbete och familjeliv, att främja balanserad delaktighet i beslutsfattandet och att ge kvinnor möjlighet att 
utöva sina rättigheter. I den andra delen i dessa årligen återkommande rapporter skall särskilda, aktuella teman i jämställd­
hetsdebatten tas upp. Detta år har valts Förenta Nationernas världskonferens för kvinnor (i Peking i september 1995) som 
tema. 
Stor vikt har fästs vid trender på gemenskapsnivå och på nationell nivå och man har eftersträvat en balans mellan dessa två 
infallsvinklar. Uppgifterna om nationella (och regionala) evenemang har samlats in med hjälp av bl.a. den rådgivande kom­
mittén för lika möjligheter för kvinnor och män. I detta sammanhang vill jag framföra mitt varma tack till ledamöterna i 
kommittén för det goda samarbetet. 
Ytterligare upplysningar om hur jämställdheten har införlivats i gemenskapens övriga politik eller i medlemsstaternas natio­
nella politik far man i andra årliga rapporter som utges av kommissionen. Som exempel kan nämnas "Sysselsättningen i 
Europa" och verksamhetsrapporterna för programmen Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom för Europa III. 
Denna rapport skall diskuteras på europeisk nivå av de olika parter som är engagerade i jämställdhetspolitiken. Min för­
hoppning är att såväl denna rapport som de framtida rapporterna till fullo skall bidra till att nå framsteg när det gäller lika 
möjligheter för kvinnor och män. 
Pådraig Flynn 
il 
SAMMANFATTNING 
mMsmms&tmtwmtmiimmmmm 
Jämställdhet mellan kvinnor och män är obe­
stridligen erkänd som en grundläggande princip 
för demokrati och respekt för människan. 
Gemenskapen har, alltsedan den skapades, erkänt 
principen om lika lön och på denna grund 
utvecklat en rad konsekventa förordningar som 
syftar till att garantera lika rättigheter till arbete, 
yrkesutbildning, arbetsvillkor och i stor utsträck­
ning social trygghet. 
För att främja jämställdheten i praktiken har 
gemenskapen sedan 1980-talet genomfört särskil­
da handlingsprogram, vilka, även om de tilldelats 
begränsade budgetmedel, har gett betydande 
dominoefFekter, bl.a. genom att befrämja ytterli­
gare insatser i de enskilda medlemsstaterna. 
Vidare deklarerades vid Europeiska rådet i Essen 
(december 1994) att främjandet av lika möjlighe­
ter för kvinnor och män, tillsammans med kam­
pen mot arbetslösheten, var en prioriterad upp­
gift for Europeiska unionen och medlemsstater­
na. 
Kommissionen har deklarerat att en av de vik­
tigaste uppgifterna i utvecklingen av hela dess 
politik är att skapa lika möjligheter för kvinnor 
och män. Jämställdheten har nu därför blivit en 
princip som skall införlivas på alla andra områ­
den - en mainstreamingpolitik som skall tilläm­
pas av alla. 
Detta ambitiösa initiativ presenterades i kom­
missionens meddelande om förslag till det fjärde 
handlingsprogrammet på medellång sikt för lika 
möjligheter för kvinnor och män (1996-2000), 
som därefter antogs av rådet1. Handlingspro­
grammet antogs och följdes i februari 1996 av ett 
meddelande från kommissionen om "Att införli-
1 Rådets beslut av den 22.12.95, EGT nr L 335, 30.12.95. 
SAMMANFATTNING 
va jämställdheten mellan kvinnor och män i 
gemenskapens hela politik och i samtliga insat­
ser 
Denna årsrapport om lika möjligheter för kvin­
nor och män i Europeiska unionen publicerades 
1994 i kommissionens vitbok "Europeisk social­
politik - En väg framåt för unionen3". I den 
utvärderas utvecklingen inom jämställdhetsområ­
det på medlemsstatsnivå och på europeisk nivå. 
Den kan i sig användas som ett instrument för att 
följa upp jämställdhetspolitiken, vilket är ett vik­
tigt krav vad avser mainstreaming. 
KAPITEL 1 
ATT BYGGA 
PARTNERSKAP 
I ETT 
FÖRÄNDERLIGT 
SAMHÄLLE 
Insatser för att främja lika möjligheter för kvin­
nor och män förstärks inom många områden av 
Europeiska unionens riktlinjer och program. 
Grunden till att denna strategi utvecklas kan 
summeras som "mainstreaming", ett begrepp 
som nämndes i det tredje handlingsprogrammet 
och som har utvecklats avsevärt i det fjärde hand­
lingsprogrammet. Detta mer globala synsätt på 
jämställdhet kräver att det utvecklas perspektiv på 
och analyser av könsrollernas betydelse för rikt­
linjer, program och åtgärder inom alla områden. 
Mainstreaming definieras som ett systematiskt 
övervägande av skillnaderna mellan villkor, situa­
tioner och behov hos kvinnor och män inom 
gemenskapens hela politik vid planeringen, för­
verkligandet och utvärderingen vad avser Europa, 
industriländerna och utvecklingsländerna. Att 
tillämpa en "mainstreaming"-politik inom, t.ex. 
transportpolitiken innebär att man tar hänsyn till 
att kvinnor oftare utnyttjar allmänna transport­
medel och i mindre utsträckning äger eller har 
tillgång till bil i jämförelse med män. Kvinnor 
reser ofta tillsammans med barn och använder 
barnvagnar och sittvagnar. Att utveckla bra, 
effektiva och kvalitativa system för kollektivtrafik där man beaktar tillgängligheten för passagerare 
med särskilda behov skulle bidra till jämställdhe­
ten. 
I ett längre tidsperspektiv kan man se att en 
större tonvikt på mainstreaming inte behöver 
innebära att ytterligare positiva åtgärder skall 
upphöra. Båda kompletterar varandra och bör 
tillämpas tillsammans. Denna process kan ses 
inte bara i gemenskapens tre handlingsprogram 
utan även i riktlinjerna för utvecklingssamarbete 
och i enskilda medlemsstater. Mainstreaming 
(dvs. integrering av principen om lika möjlighe­
ter för kvinnor och män) var även ett huvudäm­
ne vid Pekingkonferensen, där unionen gjorde en 
betydande insats (se kapitel 6). 
Genomförandet av en strategi för mainstrea­
ming är en invecklad och långsiktig process, vil­
ket kräver olika tillvägagångssätt. Den kräver till 
exempel en analys av den nuvarande situationen 
för att fastställa de olika effekterna av riktlinjer 
för kvinnor och män, könsuppdelad statistik, 
finansiering och ett balans mellan de kvinnor och 
män som fattar de nödvändiga besluten. 
Processen kräver medverkan på alla politiska 
nivåer och inom alla områden och bättre samråd 
och samordning mellan alla dem som är berörda. 
I detta syfte har kommissionen inrättat en grupp 
av kommissionsledamöter som skall svara inför 
ordföranden och sammanställa en översiktsrap­
port över lika rättigheter och möjligheter för 
kvinnor och män på unions- och kommissionsni­
vå. 
Strukturfonderna 
Jämställdheten har ingått som en uppenbar del 
i Europeiska socialfonden (ESF), den äldsta av 
strukturfonderna, från åtminstone 1976. Vad gäl­
ler de övriga fonderna har jämställdhetsaspekten 
fått ökad betydelse vid varje revidering. Både 
uttalandena om riktlinjerna gällande lika möjlig­
heter för kvinnor och män och de faktiskt tillde­
lade ekonomiska medlen till jämställdhetspro­
gram och åtgärder har dock utgjort en mycket 
liten del av den totala bilden. Antalet kvinnor 
som gynnas av socialfonderna har onekligen ökat, 
men de flesta utbildningar för kvinnor som 
genomförts via ESF gällde traditionella "kvinno­
arbeten". Otillräcklig barnomsorg är fortfarande 
2 KOM(96) 67 slutlig, 21.2.1996. 
3 KOM(94) 333, 27.7.1994. 
SAMMANFATTNING 
wjmMmmmtmNfmwmmitmiÊmÊim 
ett hinder för kvinnors tillträde till dessa utbild­
ningar. 
I fråga om jämställdhet var fondernas mest 
betydande insats fram till helt nyligen program­
met Now (New Opportunities for Women), som 
startades inom ramen för det tredje handling­
sprogrammet. Programmet, som var utformat för 
att ge mer flexibla villkor och finansieringsmöj­
ligheter, gav en indirekt mainstreamingeffekt 
genom att det inbegrep fler kvinnor i finansier­
ingsprocessen och samtidigt informerade dem 
som fördelade fonderna i medlemsstaterna om 
behov, krav, kompetens och förutsättningar hos 
de kvinnor med vilka de normalt inte skulle ha 
kommit i kontakt med. 
Vad avser jämställdhetsaspekten var kanske den 
mest betydelsefulla utvecklingen av strukturfon­
derna den revidering som genomfördes 1993. 
Lika möjligheter blev en princip som präglade 
alla tre fonderna, Europeiska socialfonden (ESF), 
Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) 
och Europeiska utvecklings- och garantifonden 
för jordbruket (EUGFJ). I 1993 års revidering 
infördes för första gången särskilda hänvisningar 
till jämställdheten i mål 3. 
I praktiken varierar genomförandet av princi­
pen om lika möjligheter i medlemsstaterna i 
mycket hög grad. Alla har dock ansträngt sig, till 
exempel genom målsättningen att gynna kvinnor 
i proportion till deras antal bland de arbetslösa 
eller genom att anslå en särskild budget för insat­
ser till förmån för kvinnor. Speciella åtgärder för 
kvinnor kan innefatta stöd till barnomsorg eller 
vård av anhörig eller åtgärder för att göra kvinnor 
mer konkurrenskraftiga på arbetsmarknaden. 
Vid ett seminarium i Bryssel i mars 1996 träf­
fades företrädare för kommissionen, medlemssta­
terna och berörda grupper och organ för att dis­
kutera strukturfondernas roll i samband med 
mainstreaming. Kommissionen framhöll tydligt 
att Europeiska socialfonden skulle fortsätta att 
vara ett betydande verktyg för att främja lika möj­
ligheter för kvinnor och män, men att de andra 
fonderna kunde göra betydande insatser genom 
att exempelvis hjälpa till med kompletterande 
infrastruktur, såsom byggnader för barnomsorgen 
och transportsystem. Kvinnor har inte utnyttjat 
Europeiska regionala utvecklingsfonden i stor 
omfattning och det klargjordes att de kunde och 
borde involveras mer i planeringen och genomfö­
randet av utvecklingen på regional nivå. På 
samma sätt har några insatser gjorts för att öka kvinnors synlighet och engagemang i utveckling­
en av jordbruket och diskussioner pågår om 
andra insatser. 
En effektiv användning av fonderna kräver att 
frågorna kring lika möjligheter för kvinnor och 
män är fullständigt integrerade vid planering och 
även vid dimensionering och utvärdering av de 
program och projekt som finansieras via dem. 
Detta kommer att kräva medverkan av männi­
skor som har kunskap om jämställdhetsfrågor lik­
som om praktisk användning av system med vars 
hjälp det är möjligt att utvärdera fördelarna för 
kvinnor. Som en uppföljning till denna konferens 
föreslog det irländska ordförandeskapet en reso­
lution om lika möjligheter för kvinnor och män 
och strukturfonder. Resolutionen antogs av rådet 
den 2 december 1996. 
Arbetsmarknadens parter i det 
fjärde handlingsprogrammet 
Partnerskap är ett nyckelelement i det fjärde 
handlingsprogrammet. Arbetsmarknadens parter 
nämns speciellt i programmets mål, som innehål­
ler en uppmaning om integrering av jämställd­
hetsaspekten i den sociala dialogen, både på lokal 
och regional nivå, och ett åtagande att stödja 
arbetsmarknadsparternas ansträngningar att 
utveckla europeiska nätverk. I det fjärde hand­
lingsprogrammet nämns även arbetsmarknadens 
parter som aktiva aktörer för att främja kvinnors 
deltagande i beslutsprocessen. 
Arbetsmarknadsparternas inflytande ökade 
avsevärt genom avtalet om protokollet om social­
politik i Fördraget om Europeiska unionen 1992. 
Arbetsmarknadsparterna får förhandla om 
ramavtal som avslutningsvis kan överföras som 
bindande rättsliga instrument. Det första 
exemplet på denna process var utarbetandet av 
direktivet om föräldraledighet (se även kapitel 3 
och 5). Organisationerna CES (fackföreningar), 
UNICE (arbetsgivare) och CEEP (offentliga 
företag) har nu beslutat att förhandla om en 
annan fråga som är av avgörande betydelse för 
lika möjligheter för kvinnor och män, nämligen 
flexibel arbetstid och anställningstrygghet. 
Kvinnor är underrepresenterade vad avser 
beslutsfattande poster inom arbetsmarknadspar­
ternas organisationer. Det saknas en exakt sta­
tistik, men det är tydligt att det finns mycket få 
kvinnor som är generalsekreterare, ordföranden 
eller medlemmar i verkställande kommittéer. På 
SAMMANFATTNING 
arbetsgivarsidan är kvinnorna ännu färre på högre 
poster. Både i fackförbund och i arbetstagarorga­
nisationer är kvinnorna bättre representerade på 
betalda poster än på förtroendevalda poster. 
Vidare är både arbetsgivare och fackföreningar 
positiva till lika behandling av kvinnor och män. 
Vissa fackföreningar har infört åtgärder för posi­
tiv särbehandling för att ta itu med obalansen 
mellan kvinnor och män i deras egna strukturer. 
Arbetsgivarorganisationerna inser att det före­
kommer orättvisor och är öppet emot sexuell dis­
kriminering, men de tvivlar på att det krävs ytter­
ligare åtgärder. 
Värdet av ökad kvinnlig representation i den 
sociala dialogen handlar inte bara om antal utan 
handlar även om att ge debatten ett vidare per­
spektiv och att säkerställa att könsrelaterade frå­
gor, som även kan vara till nackdel för ett kön, 
beaktas. Detta skulle även bidra till att frågor som 
klart och tydligt berör kvinnor, t.ex. barnomsorg, 
kommer upp på dagordningen. 
KAPITEL 2 
KVINNOR OCH 
MANIEN 
FÖRÄNDERLIG 
EKONOMI 
Könsskillnaderna är mycket tydliga på arbets­
marknaden och visar sig genom segregeringen av 
kvinnor och män i olika typer av arbeten och 
genom det stora antalet kvinnor i deltidsarbete 
eller andra icke konventionella arbeten. Kvinnor 
och män innehar bestämda positioner i fråga om 
arbetssektorer, yrken och även anställningsstatus. 
En växande majoritet av kvinnor är anställda, 
medan få kvinnor, förutom inom jordbruket, är 
arbetsgivare eller egenföretagare. 
Utbildningsmeriter och utbildning har ökad 
betydelse i alla länder, eftersom konkurrensen om 
arbetstillfällena har ökat och ekonomiska verk­
samheter omstrukturerats. Genom att kvinnor 
skaffar sig yrkeskompetens och meriter ger detta 
dem en grund för fortsatt anställning i arbeten 
som ger tryggare anställning, högre lön och möj­lighet till befordran. Trots den ökade sysselsätt­
ningen och kvinnors ökade kompetens och meri­
ter, tjänar kvinnor fortfarande betydligt mindre 
än männen. Det stora antalet lågavlönade kvin­
nor i kombination med en betydande könssegre­
gering på arbetsmarknaden har inneburit att 
löneskillnaden mellan kvinnor och män är svår 
att förändra. 
En utsträckt omstruktureringsperiod har ska­
pat skillnader mellan generationerna inom olika 
kvinnogrupper, en process som troligtvis kommer 
att fortsätta under ytterligare tid. Generellt har 
dock kvinnors krav på sysselsättning varit mycket 
starka och ihållande, även under perioder av och 
i regioner med allvarlig ekonomisk nedgång, 
eftersom fler kvinnor vill komma in på arbets­
marknaden. Den ökning av sysselsättningen som 
har skett har framförallt gällt fler arbetstillfällen 
bland medelålders kvinnor. För kvinnor finns 
störst möjlighet till sysselsättning inom områden 
som kräver yrkesutbildning, tekniska yrken och 
arbeten inom tjänstesektorn. Detta innebär att en 
minoritet av högt kvalificerade kvinnor har skaf­
fat sig en säker position på arbetsmarknaden, 
medan övriga kvinnor hänvisas till lågt betalda 
och tillfälliga arbeten. 
De sysselsättningsåtgärder som toppmötet i 
Essen resulterade i har ökat möjligheterna att 
införliva lika möjligheter för kvinnor och män i 
medlemsstaternas fleråriga sysselsättningspro­
gram. En preliminär analys av medlemsstaternas 
program visar att införandet av lika möjligheter i 
de fleråriga programmen har inneburit ett antal 
svårigheter för flera medlemsstater. Trots detta 
finns det tecken att i ett antal program börjar 
hänsyn tas till könsskillnaderna mellan kvinnor 
och män på arbetsmarknaden. 
Allt fler kvinnor som önskar förbättra sin ställ­
ning på arbetsmarknaden börjar intressera sig för 
eget företagande. Detta är något som bidrar till 
den ökade sysselsättningstillväxten i Europa. 
Programmen för lokala sysselsättningsinitiativ för 
kvinnor är bland de insatser som utvecklats på 
europeisk nivå för att hjälpa kvinnor att starta 
egna företag. 
SAMMANFATTNING 
KAPITEL 3 KAPITEL 4 
ATT FÖRENA 
FÖRVÄRVSARBETE 
MED FAMILJELIV 
Eftersom omsorg om barn ofta ses som ett 
ansvar som huvudsakligen vilar på modern, kan 
problem med barnomsorg vara ett allvarligt hin­
der för kvinnor att nå jämställdhet i fråga om sys­
selsättning. Det finns betydande skillnader mel­
lan förvärvsverksamhet hos mödrar i de olika 
medlemsstaterna, även om nivån stiger i alla 
medlemsstaterna. I några länder utgör barn inga 
problem för kvinnor att förvärvsarbeta, i andra 
däremot varierar antalet förvärvsarbetande bero­
ende på antalet barn. Det är lättare för mödrar än 
för fader att arbeta deltid (framförallt i länder där 
deltidsarbete för kvinnor i allmänhet inte är 
ovanligt). 
Skillnaderna mellan medlemsstaterna framgår 
även tydligt inom barnomsorgen. I artikel 3 i 
1992 års rekommendation om barnomsorg4 
identifieras de viktigaste faktorerna för god bar­
nomsorg. Det saknas dock i hög grad fullständi­
ga och jämförbara uppgifter och det är även svårt 
att tolka uppgifter som härrör från mycket olika 
barnomsorgssystem i de olika medlemsstaterna. 
Kravet på jämförbara uppföljningssystem åter­
kommer ständigt i barnomsorgsdebatten. 
Ramavtalet om föräldraledighet, som under­
tecknades i december 1995 av arbetsmarknadens 
parter CES, UN ICE och CEE, utgjorde ett stort 
bidrag i detta arbete och överfördes därefter till 
ett råds direktiv i juni 1996. 
Detta direktiv (se även kapitel 3 och 5) ger 
kvinnor och män rätt till tre månaders föräldrale­
dighet efter ett barns födelse eller adoption. En 
stor del av direktivet genomförs enligt den enskil­
da medlemsstatens eget gottfinnande. Nuvarande 
bestämmelser om föräldraledighet varierar mellan 
medlemsstaterna. 
Det nuvarande handlingsprogrammet innefat­
tar en individualisering av skatte- och socialför­
säkringssystemen, vilket kan öka möjligheterna 
att kombinera arbete med familjeliv. Det pågår en 
debatt och forskning om hur dessa system skall 
utformas på bästa sätt för att undvika diskrimi­
nering och främja jämställdhet. ATT FRÄMJA 
JÄMSTÄLLT 
DELTAGANDE I 
BESLUTSPROCES­
SEN 
Kvinnor förblir under represen terade på natio­
nell, regional och lokal nivå i EU:s alla med­
lemsstater. Det finns stora variationer mellan 
enskilda länder, men det genomsnittliga antalet 
kvinnor i nationella parlament är bara 15 % 
(detta är dock en förbättring mot 11 % 1980). 
Kommissionen har insett problemet och erkän­
ner att underrepresentationen av kvinnor på 
beslutsfattande poster utgör en förlust för sam­
hället som helhet och medför att den totala 
befolkningens intressen och behov inte beaktas. 
Därför är lika möjligheter för kvinnor och män i 
beslutsprocessen ett av huvudmålen i det fjärde 
handlingsprogrammet. Europaparlamentet antog 
1994 antog en resolution om kvinnor och beslut­
sprocessen. Handlingsplattformen från Peking (se 
även kapitel 6) innehåller också en uppmaning 
om kvinnors fulla deltagande i maktstrukturer 
och i beslutsprocessen. 
Det förefaller därför som om det finns full för­
ståelse för problemet. Underrepresentationen av 
kvinnor leder till en brist på demokrati, en stor 
förlust av talang och kunskap och ett misslyckan­
de med att förstå kvinnors speciella problem och 
behov. Den nuvarande situationen visar ett sta­
digt stigande antal kvinnor i det politiska och 
offentliga livet - i parlament (inklusive 
Europaparlamentet), regeringar och inom regio­
nal och lokal politik. 
Det pågår en debatt om vilken typ och omfatt­
ning av vidare åtgärder som skall vidtas för att 
lösa problemen. Det finns ingen samstämmighet 
kring idén om jämställdhetsdemokrati. Även om 
kvotering endast används selektivt i vissa med­
lemsstater, diskuteras också denna fråga mycket. 
Målsättningar och tidsplaner är inte bindande, 
Rekommendation om barnomsorg EGT 123 av den 
8.5.1992. 
SAMMANFATTNING 
mnuttmmmmm 
men de ökar medvetenheten om problemet och 
kan vara till hjälp för att förändra attityder. 
Inom ramen för det tredje handlingsprogram­
met lämnade kommissionen stöd till insamling 
av uppgifter och analys om kvinnor i politiken 
och andra aspekter pä beslutsfattande, och med­
verkade i utvecklingen av lämpliga strategier. 
Atendeklarationen 1992 markerade början av ett 
omfattande politiskt program om kvinnors roll i 
beslutsprocessen. Det genomfördes en kraftig 
insats i hela Europa vid nomineringen till 
Europaparlamentet 1994 för att öka medveten­
heten och stödja kvinnoorganisationerna i deras 
kampanj för ett ökat deltagande av kvinnor. 
En rad strategier för att uppnå balans i beslut­
sprocessen håller på att utvecklas i de flesta med­
lemsstaterna. Kommissionen stöder forskning 
om kvinnorepresentation inom industriella och 
administrativa organ i hela Europa. Man är emel­
lertid bekymrad över underrepresentationen av 
kvinnor inom många områden i det sociala, eko­
nomiska och politiska livet. Detta uttrycktes i 
Romstadgan 1996, som undertecknades av ett 
antal kvinnliga ministrar från de europeiska län­
derna. 
Det finns andra aktörer som arbetar med 
utveckling av socialpolitiken. Insatser för att 
skapa uppmärksamhet om lika möjligheter för 
kvinnor och män hos arbetsmarknadens parter 
redovisas i kapitel 1. Åtgärder för att öka engage­
manget inom den frivilliga sektorn har utvecklats 
som en del av en fortlöpande process och har 
innefattat sammankallandet av ett europeiskt 
socialpolitiskt forum i Bryssel i mars 1996. En 
plattform med europeiska icke-statliga organisa­
tioner (NGO) inom socialområdet innefattar 
European Women's Lobby (se även kapitel 5). 
Den öppna debatten omfattar även frågor om 
mänskliga rättigheter och utvecklingssamarbete. KAPITEL 5 
ATT MÖJLIGGÖRA 
FÖR KVINNOR ATT 
UTÖVA SINA 
RÄTTIGHETER 
Likabehandling av kvinnor och män utgör en 
grundläggande rättighet i gemenskapslagstift­
ningen. Den har utvecklats frän den enstaka 
bestämmelsen om lika lön för kvinnor och män 
för lika arbete, enligt artikel 119 i Romfördraget, 
till ett heltäckande program om jämställdhetsbe­
stämmelser. Programmets lagstiftningsdel har tol­
kats och klarlagts av EG-domstolen, huvudsakli­
gen genom hänvisningar gjorda av de nationella 
domstolarna i enlighet med artikel 177 men även 
genom förfaranden om fördragsbrott som förts av 
kommissionen i enlighet med artikel 169. 
Domstolen har framförallt utvecklat rättsregler 
som bygger på rättsfall om direkt eller indirekt 
diskriminering enligt gemenskapslagstiftningen. 
Europeiska unionen har uppmuntrat och stött 
initiativ i medlemsstaterna för att ge kvinnor och 
män en ökad insikt om sina lagstadgade rättighe­
ter. 
Den senaste utvecklingen inom jämställd­
hetslagstiftningen innefattar tillämpningen av 
protokollet om socialpolitik i Fördraget om 
Europeiska unionen. Inom denna ram har arbet­
smarknadens parter slutit ett ramavtal om föräld­
raledighet och diskuterar frågor om flexibel 
arbetstid, anställningstrygghet liksom värdighet 
på arbetsplatsen. I juli 1996 offentliggjorde kom­
missionen ett förslag till direktiv om bevisbördan 
vid könsdiskriminering. 
Trots den relativt omfattande rättsliga ramen 
för lika lön och likabehandling av kvinnor och 
män återstår ett antal olösta problem vid tillämp­
ningen av gemenskapslagstiftningen: tidsfrister, 
effekten av rättsliga påföljder och sanktioner samt 
besvärsmöjlighet är några av de problemområden 
som möter kvinnor och män som försöker kräva 
sina rättigheter. 
KAPITEL 6 SLUTSATSER SAMMANFATTNING 
tivytmwfyx: • tmmmmummmmam 
RESULTAT I PEKING 
FN:s fjärde världskvinnokonferens hölls i 
Peking i september 1995. Den sammankallades 
för att bedöma genomförandet av långsiktiga 
strategier till förmån för kvinnor fram till år 
2000, en text som godkändes vid FN.s tidigare 
kvinnokonferens 1985- Det blev en internatio­
nell besvikelse över hur litet strategierna hade 
genomförts trots många framsteg som kvinnor 
gjort inom alla områden och i många delar av 
världen. 
Europeiska unionen förberedde konferensen 
genom att utarbeta ett antal politiska dokument, 
samla in information, stödja konferenser och 
genom att skaffa sig en central roll vid FN:s för­
beredande möten. Enskilda medlemsstater gjorde 
även betydande insatser för att involvera kvinno­
organisationer på gräsrotsnivå och andra icke­
statliga organisationer i förberedelsearbetet lik­
som statliga och lagstiftande organ. 
Vid själva konferensen spelade unionen en vik­
tig och konstruktiv roll vid förhandlingarna om 
handlingsplattformen. Många europeiska icke­
statliga organisationer som arbetade för kvinnor 
både inom unionen och i utvecklingsländer del­
tog i det forum som hölls parallellt med huvud­
konferensen. På det hela taget ansåg man att för­
bindelserna och kommunikationen mellan reger­
ingar och icke-statliga organisationer hade för­
bättrats under åren. 
Efter konferensen har Europeiska rådet sam­
tyckt till att varje år utvärdera unionens genom­
förande av handlingsplattformen. Det nuvarande 
handlingsprogrammet för lika möjligheter för 
kvinnor och män utgör ett praktiskt bevis på uni­
onens främsta målsättning att uppnå handlingsp­
lattformens mål, med särskild tonvikt på 
mainstreaming. En liknande prioritering är tydlig 
i utvecklingssamarbetet, med yrkandet om en 
integrering av könsaspekren i all politik och alla 
program och i de mänskliga rättigheterna. 
I medlemsstaterna pågår en mängd aktiviteter i 
form av informationskampanjer och uppföljning. I rapporten framförs slutsatsen att politik inom 
området för lika möjligheter för kvinnor och män 
befinner sig i en förnyelsefas. En viktig acquis 
communautaire5 för gemenskapen avseende lika 
behandling av kvinnor och män har genomförts 
både i lagstiftning och i praktisk tillämpning. En 
ny debatt har uppstått om nödvändigheten av att 
gå ett steg vidare genom att öka spelrummet för 
de berörda aktörerna. Denna debatt bör leda till 
ett nytt partnerskapsavtal mellan könen och nya 
visioner om kvinnors ställning på internationell 
nivå. Denna förnyelse bör ses som den senaste 
fasen i utvecklingen av jämställdhet mellan kvin­
nor och män, en fråga som debatterats i Europa 
under de senaste tjugo åren. 
Strategierna för genomförande av lika möjlig­
heter har inte utvecklats i samma takt som med­
vetenheten om behovet av nya metoder och atti­
tyder till lika möjligheter för kvinnor och män. 
Integreringen av jämställdhetsprincipen i all poli­
tik och i alla program är ett långsiktigt arbete som 
endast kan ge gradvisa resultat. 
Enligt rapporten blir skillnaderna mellan kvin­
nors olika situationer allt större. Nya strategier 
för att utveckla tanken om lika möjligheter för 
kvinnor och män på europeisk nivå måste därför 
i framtiden ta hänsyn till skillnaderna mellan 
kvinnor liksom olikheterna mellan kvinnor och 
män. Den sistnämnda faktorn ökar ytterligare det 
komplexa invecklade arbete som krävs för att 
utveckla ett effektivt könsrollsperspektiv. 
Acquis communautaire: en fransk term som avser de 
grundläggande principerna för gemenskapslagstiftningen. 

smuummmmumummm 
KAPITEL 1 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I 
ETT FÖRÄNDERLIGT 
SAMHÄLLE 
mmmm$!mmmmmimÊiiÊm& 
O 
MAINSTREAMING OCH 
INTEGRERING 
Sedan gemenskapen upprättades har den 
erkänt principen om lika lön för kvinnor och 
män och har på denna grund utvecklat konse­
kventa, rättsliga bestämmelser i syfte att säkerstäl­
la lika rätt till arbete, yrkesutbildning, arbetsvill­
kor och i stor utsträckning social trygghet. 
För att främja jämställdheten i praktiken har 
gemenskapen sedan 1980-talet genomfört särskil­
da handlingsprogram, vilka även med begränsad 
budget har gett en avsevärd dominoeffekt, bl.a. 
genom att stimulera till ytterligare åtgärder i 
medlemsstaterna. Dessa program finansierade 
vidare åtgärder och pilotprojekt, varigenom 
gemenskapens åtgärdsram utvidgades till att 
omfatta områden för att förena familje- och 
arbetsliv, kvinnors roll i beslutsprocessen, kvin­
nors deltagande i det ekonomiska livet samt sys­
selsättning. En bestämd insats måste göras för att 
fullfölja och intensifiera redan vidtagna åtgärder. 
Vid Europeiska rådets möten i Essen, Cannes och 
Madrid underströks att främjandet av lika möj­
ligheter för kvinnor och män, tillsammans med 
bekämpningen av arbetslösheten, är den högst 
prioriterade uppgiften för Europeiska unionen 
och medlemsstaterna. Unionens åtagande att full­
följa detta mål visades även praktiskt i den aktiva 
roll den spelade vid FN:s konferens i Peking i sep­
tember 1995. Kommissionen har anfört att en av 
dess främsta uppgifter är att skapa lika möjlighe­
ter för kvinnor och män i gemenskapens hela 
politik. Därför har lika möjligheter för kvinnor 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
och män nu blivit en politik som skall införlivas 
på alla andra områden - en mainstreamingpolitik 
som skall tillämpas av alla. 
Insatser för att främja jämställdheten kräver ett 
ambitiöst grepp. Detta innebär att insatserna inte 
begränsas till att endast genomföra speciella 
åtgärder för att hjälpa kvinnor, utan att alla gene­
rella åtgärder och riktlinjer används speciellt med 
syfte att uppnå jämställdhet. 
För att bidra till dessa ansträngningar föreslog 
kommissionen i juli 1995 ett nytt handlingspro­
gram för lika möjligheter för kvinnor och män1. 
Rådets beslut2 om antagandet av detta handling­
sprogram ökar möjligheten att nå en ökad inte­
grering av lika möjligheter för kvinnor och män i 
förberedelsearbetet, genomförandet och uppfölj­
ningen av all politik och alla åtgärder och aktivi­
teter i Europeiska unionen och dess medlemssta­
ter. 
Principen om mainstreaming 
Detta beslut följdes i februari 1996 av ett anta­
gande av kommissionens meddelande "Att inför­
liva jämställdheten mellan kvinnor och män i 
gemenskapens hela politik och i samtliga insat­
ser5, varigenom denna strategi uttryckligen har 
antagits. I meddelandet underströks att ökad 
jämställdhet inte endast kräver genomförande av 
aktiva åtgärder riktade till kvinnor utan även 
åtgärder för att anpassa samhällsorganisationen 
till en rättvisare rollfördelning mellan kvinnor 
och män. I meddelandet konstateras att princi­
pen om mainstreaming inte enbart innebär att 
göra gemenskapens program eller resurser till­
gängliga för kvinnor utan snarare en samtidig 
tillämpning av rättsliga instrument, finansierings­
möjligheter och gemenskapens analys- och orga­
nisationsmöjligheter. Detta borde ge en impuls 
till att i all politik och redan från planeringsfasen, 
ta hänsyn till dess möjliga effekt på kvinnors 
respektive mäns situation (könsperspektiv). Med 
hänsyn till detta är det nödvändigt och viktigt att 
grunda riktlinjerna för lika möjligheter för kvin­
nor och män på en säker statistikanalys av kvin­
nors och mäns livssituation inom olika områden 
och med hänsyn till de förändringar som sker. 
Kommissionen har definierat mainstreaming 
som ett ständigt hänsynstagande av kvinnors 
respektive mäns prioriteringar och behov i all 
politik och alla åtgärder. Skillnader i kvinnors och 
mäns villkor, behov och levnadssituationer inne­bär skillnader i ställning, tillgång till resurser och 
utvecklingsmöjligheter, kontroll av ekonomiska 
tillgångar, beslutsfattande samt olika syn pä kvin­
nor och män. Att fastställa existensen och omfatt­
ningen av dessa skillnader beskrivs som könsana 
lys. En ökad kunskap om åcss.i .skillnader och 
deras politiska effekter kan beskrivas som kön­
sperspektiv. 
Strategin för att främja detta arbete skall säker­
ställa att principen om lika möjligheter tillämpas 
övergripande inom så många områden som möj­
ligt. Samtidigt förutsätter denna strategi att hän­
syn tas till lika möjligheter för kvinnor och män 
vid varje politiskt beslut inom samtliga dessa 
områden. 
Mainstreaming är i denna mening ett komple­
ment till vidare åtgärder, som är mycket viktiga 
för att synliggöra kvinnor och undanröja skillna­
derna mellan kvinnor och män i fråga om t.ex. 
tillgång till yrkesutbildning och befordran. 
Genom mainstreaming skall kvinnor även ges 
möjlighet att fa tillträde till områden som tidiga­
re ansågs neutrala, men vilka i praktiken ger olika 
effekter för kvinnor och män. 
Konceptet och användningen av mainstrea­
ming med hänsyn till lika möjligheter för kvin­
nor och män har utvecklats gradvis. Detta har 
skett på grundval av det arbete som genomfördes 
både inom ramen för det tredje handlingspro­
grammet för lika möjligheter för kvinnor och 
män, men även genom kommissionens erfaren­
heter av utvecklingssamarbete. 
Detta har även gett den effekten att mainstrea-
mingprincipen införlivats i annan gemenskap­
spolitik, t.ex. inom miljöpolitiken. 
övergången till art lika möjligheter för kvinnor 
och män behandlas på ett globalt och integrerat 
sätt återspeglas i arbetet i de internationella orga­
nisationer som arbetar med kvinnofrågor. 
Förenta nationernas fjärde världskvinnokonfe­
rens i Peking 1995 antog en ståndpunkt om inte­
grering av en könsaspekt i lagstiftning, offentlig 
politik, program och projekt (se kapitel 6 i rap­
porten). Europeiska unionen utvecklade och 
stödde starkt detta förslag. Tillämpningen av en 
könsaspekt i både utvecklingssamarbete och i dia-
1 KOM(95) 381 slutlig, 19.07.95. 
2 Rådets beslut av den 22.12.95, EGT nr L 335, 30.12.95, 
s. 37. 
3 KOM(96) 67 slutlig, 21.2.96 
^WVÄWÄWÄWÄWÅ1:1: 
10 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
INFÖRLIVANDE AV FRIGÖRELSEASPEKTEN I POLITIKEN: 
NEDERLÄNDERNA 
Jämställdhet mellan könen i Nederländerna diskuteras med hänvisning till begreppet frigörelse. Frigörelse 
i Nederländerna har alltid betraktats som en politik med många sidor. En mångfacetterad politik inne­
bär en bedömning av all statlig verksamhet ur ett enda perspektiv. Den underliggande orsaken till valet 
av en politik som bygger på många faktorer är att frigörelse inte endast gäller kvinnor. Det är en process 
som kräver en förändring i samhället, motiverad genom en kritik av förhållandet mellan könen. Redan 
1976 nämnde Nederländernas frigörelseråd i sin promemoria att kvinnofrågan är relevant i all politik. 
Därför måste en politik om frigörelse införlivas i alla samhällssektorer och inte hänvisas till en särskild 
samhällssektor eller ett enskilt ministerium. En samordningskommitté inrättades och en ledamot av 
regeringen utsågs till ansvarig för den nödvändiga samordningen och anpassningen. 
Förutom en mångsidig politik krävdes även en sektoriell politik. Detta är en politik som var särskilt utfor­
mad för att stödja frigörelseprocessen i samhället liksom bland speciella kvinnogrupper. Denna "tvåspå-
riga" politik utövas fortfarande. År 1985 fastslogs det uttryckligen att målet för den mångsidiga politiken 
var att införliva frigörelseaspekten i den dagliga politiken. Frigörelsepolitiken borde således bli överflö­
dig. Fram till den dagen skall samordningskommittén och den utnämnda regeringsledamoten fortsätta 
sin verksamhet. Deras uppgift är att stimulera, utveckla och ge råd. 
1992 års politiska program utformades efter dessa riktlinjer med betoning på nödvändigheten av en inte­
grerad frigörelsepolitik. Alla berörda regeringsledamöter är ansvariga för integreringen av frigörelsepoliti­
ken inom sina respektive områden. Varje ministerium utarbetar en rapport för det politiska programmet 
som behandlar åtgärdsplaner och infrastrukturfrågor vad avser frigörelse inom varje sektor. Det är uppen­
bart att integrationsprocessen är svår. Målsättningen på ministernivå och påtryckningar i fråga om frigö­
relsepolitiken överensstämmer inte alltid med förslagen från samordningskommittén. Existerande resur­
ser såsom information, forskning, promemorior från ministerierna och avtal och en frigörelsekommission 
i vilken olika ministerier deltar, räcker tydligen inte alltid till för att genomföra integrationspolitiken. 
Under 1994 inrättades ett organ för att utvärdera effekterna av övrig politik för kvinnor. Detta organ kal­
lades Emancipatie Effect Rapportage (EER (rapportering om frigörelsens påverkan)). Tack vare detta 
organ är det möjligt att påverka övrig politik och tvinga politikerna att ta hänsyn till hur dessa politik­
program påverkar både kvinnornas situation och själva frigörelseprocessen. På nationell nivå har rekom­
mendationerna från EER redan genomförts av inrikesministeriet i samband med reformen av valsyste­
met. Inom utbildningsministeriet medförde de att tidigare politik ändrades för att undvika den negativa 
effekt som de bedömdes ge. Fortsättning av rutan: Införlivande av frigörelseaspekten i politiken: 
Nederländerna 
Under 1996 har betydande infrastrukturförändringar genomförts inom all emancipationspolitik. Syftet 
med dessa förändringar är en ökad integration av emancipationsaspekten i politiken. Fram till i dag var 
det officiella emancipationsrådet regeringens enda rådgivande organ i dessa frågor. Rådet, liksom många 
andra rådgivande organ, avskaffades för att öka regeringens effektivitet. Det är fortfarande oklart hur 
emancipationsaspekten skall införlivas i nya rådgivande nämnder. Det pågår en total revidering av hela 
systemet till stöd för emancipation. Det nya systemet är avsett att fungera inom all politik både vad avser 
specialisering och integrering. Det skall även stödja allmän emancipationspolitik. Den framtida rollen för 
samordningskommittén för emancipation bör inkludera ännu mer uppföljning, stimulering och anpass­
ning av den allmänna politikens mål. 
11 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
to s 
FYRA EUPROGRAM 
Frän rättsliga åtgärder till mainstreaming 
Gemenskapens första handlingsprogram för lika möj­
ligheter för kvinnor och män (1982-1985) erkände att 
det fanns ett behov av ytterligare och kompletterande 
åtgärder i form av vidare åtgärder inom olika områden, 
även om lagstiftningsåtgärder var viktiga. 
Gemenskapens andra handlingsprogram på medel­
lång sikt till förmån för kvinnor (1986-1990) fortsatte 
genomföra direktiv i den nu utvidgade gemenskapen med 
12 medlemsstater. Programmet utvidgade insatsområdet 
till nya områden för vidare åtgärder inom utbildning, ny 
teknik, förening av familjeliv och förvärvsarbete samt 
utveckling pä lokal nivå. 
Gemenskapens tredje handlingsprogram på medel­
lång sikt för lika möjligheter för kvinnor och män 
(1991-1995) deklarerades som en "ny fas" i riktlinjerna 
för lika möjligheter för kvinnor och män genom förslag 
om en "mer omfattande åtgärdsstrategi". 
Gemenskapens fjärde handlingsprogram på medel­
lång sikt för lika möjligheter för kvinnor och män 
(1996-2000) utvecklar och inriktar sig på principen om 
mainstreaming. Det innehåller förslag om att metoder, 
strategier, modeller och studier för att införliva dimensio­
nen om lika möjligheter för kvinnor och män i gemen­
skapens hela politik och samtliga insatser skall utvecklas 
och främjas i medlemsstaterna. 
De tre första programmen genomfördes på initiativ av 
kommissionen. Det nuvarande programmet lades fram 
som ett förslag av kommissionen till rådet och antogs 
genom ett beslut i rådet. 
Dessa program fick stöd genom andra insatser, såsom 
inrättandet av en sammansatt serie nätverk, varigenom de 
organisationer som arbetade med lika möjligheter för 
kvinnor och män uppmuntrades i sitt arbete och goda 
metoder identifierades. 
Gemenskapen har även fortsatt sitt arbete för att främja 
kvinnors ställning och för att undanröja orättvisor mellan 
kvinnor och män genom en dialog med icke-med-
lemsländer, framförallt genom dess politik om utveck­
lingssamarbete och främjande och skydd av de mänskliga 
rättigheterna. logen med icke-medlemsländer har pågått sedan 
FN-konferensen genom analytiska undersök­
ningar av särskilda politiska områden. Dessa har 
omfattat mänskliga rättigheter (I1)1)1))4, nödhjälp 
och humanitär hjälp (1995) samt strukturanpass­
ningspolitik (1995). Europeiska rådet samman­
kallade en grupp experter på mainstreaming i 
februari 1996 inom ramen för förvaltningskom­
mittén för jämställdhet mellan kvinnor och män. 
Tillämpning av 
mainstreamingprincipen 
För att kunna genomföra mainstreamingprin­
cipen krävs en kraftsamling och därför har kom­
missionen under 1995, under sin ordförandes 
ledning, inrättat en grupp bestående av kommis­
sionsledamöter för lika möjligheter för kvinnor 
och män. Gruppens uppgift är att stimulera 
debatten i dessa frågor och säkerställa att lika 
möjligheter införlivas i gemenskapens all verk­
samhet på ett konsekvent och systematiskt sätt. 
En grupp från kommissionens olika avdelningar 
har utnämnts för att förbereda och följa upp detta 
arbete och informera sig om planerade och pågå­
ende initiativ i syfte att identifiera möjliga syner-
gieffekter och samarbetsmöjligheter. 
I det ovannämnda meddelandet, som är slutre­
sultatet av detta arbete, har kommissionen iden­
tifierat sju strategiska åtgärdsområden inom 
gemenskapspolitiken för att främja lika möjlighe­
ter för kvinnor och män: sysselsättning och arbet­
smarknad; kvinnliga företagsledares och medhjäl­
pande makars ställning i små och medelstora 
företag, utbildning och yrkesutbildning, indivi­
duella rättigheter, yttre förbindelser, information 
samt kommissionens personalpolitik. 
Tillämpningen av mainstreamingprincipen i 
allmän politik, program och projekt är en inveck­
lad process som skapar nya frågor vid varje etapp 
av det politiska arbetet, från utformning och 
genomförande till uppföljning och utvärdering av 
politiken. Arbetet blir desto mer komplicerat 
eftersom många politiska områden förefaller vara 
könsneutrala vid första granskningen. Politikens 
olika effekter för kvinnor och män kan kanske 
endast framträda gradvis till följd av undersök­
ningar som visar olika möjligheter till tillgång 
Kommissionens meddelande om den yttre dimensionen av 
politiken för mänskliga rättigheter (KOM(95) 567 slutlig, 
12.11.1995) 
12 
ATT BYGGA PARTNERSKAP 1 ETT FÖRÄNDERLIGT SAMI IÄL 
FRÅN KVINNOR I UTVECKLING TILL KÖNSPERSPEKTIV 
OCH UTVECKLING 
Programmet för Kvinnor i utveckling (Women in Development, WID) utvecklades på 70-talet och var 
inriktat på att identifiera kvinnors situation, tillhandahålla information om kvinnors livsvillkor och 
mobilisera kvinnogrupper på fältnivå över hela världen. I programmets första fas ledde dess analyser 
till en spridning av "projekt endast för kvinnor" eller "kvinnliga områdesprojekt" i sektorvisa eller 
mångsidiga projekt. 
Dessa program karakteriserades på så sätt av begreppet "jämställda-men-utanför". I projekten noncha­
lerades ofta männens betydande ställning i fråga om kontroll av finansiella medel och i beslutsproces­
sen. Dessutom var programmen alltför ofta små, av marginell betydelse, välPärdsinriktade och koppla­
de till förvaltningar och verkställande organ utan finansiella och tekniska resurser som möjliggjorde en 
utveckling utanför projektets ramar. Resultatet av dessa projekt blev följaktligen att kvinnors isolerade 
situation inte påverkades av de stora utvecklingsinsatserna. 
Analysverktygen har gradvis förfinats och lett fram till programmet Könsroller och utveckling (Gender 
and Development, GAD). Programmet inriktar sig på det oberoende förhållandet mellan kvinnor och 
män (könsrelation) snarare än kvinnor för sig. Uttrycket "könsroller" avser socialt förvärvade och kul­
turspecifika karaktärsdrag som särskiljer kvinnor och män, medan uttrycket "kön" avser endast fysiska 
skillnader. Emedan skillnaderna mellan könsrollerna är historiskt bestämda och kulturellt betingade, 
varierar de mellan länder och regioner och förändras med tiden. 
Den könsrollsanalys som görs i planeringsfasen av program och projekt strävar efter att urskilja kvin­
nornas resurser, aktiviteter, möjligheter och begränsningar i förhållande till männens i en bestämd soci-
oekonomisk grupp. Syftet är inte enbart att ta itu med snedvridna förhållanden och skillnaderna mel­
lan kvinnor och män utan även att säkerställa att största ansträngningar görs för att nå utvecklingsmå­
len. 
Efter ytterligare marginalisering av kvinnorna till följd av en strikt projektstrategi för "endast kvinnor", 
insåg man behovet av ett mer globalt tillvägagångssätt. Mainstreaming utvecklades då till en ny strate­
gi som syftade till att integrera könsperspektivet i gemenskapens hela politik, samtliga åtgärder och 
projekt gällande mainstreaming. 
Mainstreaming utesluter inte nödvändigheten av ytterligare åtgärder, program och projekt riktade mot 
minst gynnad part (i allmänhet kvinnor) inom områden där skillnaderna mellan könen är speciellt stor, 
som t.ex. utbildning och yrkesutbildning, tillgäng till krediter, eller inom områden som i sin natur spe­
ciellt gäller kvinnor. Alla dessa insatser avviker från den tidigare inställningen om "endast kvinnor" 
genom att de är utformade för att uppnå största strategiska effekt, de genomförs i en lämplig stor skala 
och är avsedda att användas som viktiga tillfälliga åtgärder för att överbrygga stora könsskillnader och 
föra upp den minst gynnade parten till en tröskelnivå från vilken den kan ta del av jämställdhetsut­
vecklingen. 
Inom kommissionen anser generaldirektoratet för utveckling att dessa nya tillvägagångssätt är av störs­
ta betydelse för dess politik och åtgärder. 
Källa: Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om integrering av frågor kring lika möjligheter för kvin­
nor och män i utvecklingssamarbetet (KOM(95) 423, slutlig, 18.9.1995). 
13 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
DIAGRAM l OLIKA NIVÅER FÖR TILLÄMPNING 
AV MA INSTRFA A UNGS IRA TE G l ER 
Politisk nivå Metodik 
Utformning av politik 
Revidering 
Genomförande 
Förvaltning 
Kontroll 
Utvärdering och uppföljning • Utveckling av system för konsekvensana­
lys 
• Inrättande av samrådsmekanismer i fråga 
om kön 
• Sammanställning av könsuppdelad sta­
dstik 
• Riskbedömningsanalys 
• Handlingsprogram för Ökad medvetenhet 
• Information till personal, distribution 
• Överenskommelse om lämpliga kontrol­
linstrument 
• Nya kriterier 
• Insamling av könsuppdelade uppgifter 
• Analys av samverkan och överensstäm­
melse med andra mål 
• Användning av kontrollppgifter 
eller tillträde. Den relativa lättheten eller svårig­
heten att tillämpa en strategi för att genomföra 
mainstreaming beror på en rad faktorer. Dessa 
kan t.ex. vara hur stor ojämlikhet som råder mel­
lan kvinnor och män inom det berörda området; 
tillgängliga metoder för att tillämpa strategin; till­
gängliga strukturer och finansiella medel för att 
genomföra arbetet och vilka kontakter som upp­
rättats med kvinnor i beslutsfattande organ. 
Andra faktorer som kan påverka möjligheten att 
tillämpa strategin är könsbalansen bland besluts­
fattarna, tillgång till könsuppdelade uppgifter för 
analys och tidigare insatser för att öka medveten­
heten om frågorna för att nämna några. I diagram 1 visas de olika poliriska nivåer där 
en mainstreamingstrategi kan tillämpas samt 
effekterna på varje nivå. 
14 
STRUKTURFONDERNA OCH 
LIKA MÖJLIGHETER 
Strukturpolitiken utgör gemenskapens huvud­
sakliga redskap för att främja samverkan och soli­
daritet och för att öka möjligheterna till syssel­
sättning och integrering i förvärvslivet. De ökade 
bidragen från strukturfonderna (Europeiska regi­
onala utvecklingsfonden (ERUF), Europeiska 
socialfonden (ESF) och Europeiska utvecklings-
och garantifonden för jordbruket (EUGFJ)) för 
att främja jämställdheten är därför av stor politisk 
betydelse. Integreringen av jämställdhetsprinci­
pen i strukturpolitik svarar i första hand mot ett 
behov av att minska de skillnader som finns mel­
lan kvinnor och män vad gäller sysselsättningstal, 
utbildningsnivå, tillträde till arbetsmarknaden 
och medverkan i beslutsprocessen. Men den visar 
även en önskan att främja en varaktig utveckling 
genom att förena skapandet av arbetstillfällen och 
välstånd med livskvalitet och bevarande av kultu­
rarv och naturresurser. 
Europeiska socialfonden var den första fond 
som beaktade frågan om lika möjligheter för 
kvinnor och män. Alla strukturfonder har gradvis 
involverats i arbetet med att främja lika möjlighe­
ter för kvinnor och män. 
Alla insatser via strukturfonderna kan 
åtminstone indirekt bidra till att främja jäm­
ställdheten och de flesta av dessa insatser är avsed­
da att komma både kvinnor och män till godo i 
lika hög grad. Allmänna åtgärder är emellertid 
inte nödvändigtvis könsneutrala. 
Program verksamhet 
1989-1993 
Europeiska enhetsakten ledde till en reform av 
strukturfonderna för att göra dem effektivare och 
bättre samordnade. Genom reformen 1988 inför­
des nya definitioner för krediter från fonderna. 
Fem mål fastställdes: 
• Främjande av utveckling och strukturanpass­
ning av regioner med eftersatt utveckling 
(mål 1). ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
• Stödja industriregioner på tillbakagång (mål 
2). 
• Bekämpa långtidsarbetslösheten (mål 3). 
• Underlätta ungdomars integrering på arbets­
marknaden (mål 4). 
• Anpassning av jordbruksstrukturer (mål 5a) 
och landsbygdens utveckling (mål 5b) 
Jämställdhetsaspekten angavs inte i definitio­
nen av dessa mål. Alla mål kunde dock omfatta 
kvinnor, eftersom många kvinnor finns bland de 
berörda målgrupperna och -områdena. 
Denna reform förstärkte Europeiska socialfon­
dens möjlighet till insatser vad avser lika möjlig­
heter för kvinnor och män. Europeiska socialfon­
den har finansierat särskilda insatser för kvinnor 
sedan 1978, framförallt genom utbildningspro­
gram. De riktlinjer som antogs för genomföran­
det av 1988 års förordning innehöll en särskild 
hänvisning till att kvinnor var bland dem som 
hade speciella svårigheter på arbetsmarknaden. 
De insatser som gjordes som en del av 
Europeiska socialfondens allmänna åtgärder för 
att utbilda och hjälpa unga och långtidsarbetslö­
sa att finna arbete gjorde det möjligt att förbättra 
sysselsättningsläget för kvinnor. Dessutom bör 
det noteras att 5 % av Europeiska socialfondens 
krediter i mål 3 och 4 (dvs. 380 miljoner ecu) var 
särskilt avsatta för insatser till förmån för kvinnor. 
De andra fonderna (Europeiska regionala 
utvecklingsfonden och Europeiska utvecklings-
och garantifonden för jordbruket) har på ett mer 
indirekt och obestämt sätt medverkat till att 
främja jämställdheten, först och främst genom 
sitt allmänna utvecklingsstöd och för det andra, i 
förekommande fall, genom en finansiering av 
infrastrukturer för utbildning genom stöd till 
kompletterande samhällsresurser. 
Den ihållande könssegregeringen på arbets­
marknaden och viljan att öka medvetenheten om 
principen om lika möjligheter fick kommissionen 
att 1991 starta ett särskilt initiativ, Now (New 
Opportunities for Women), med en budget från 
gemenskapen på 156 miljoner ecu5 . De nyska­
pande insatser som gjorts enligt detta initiativ lik­
som dess transnationella karaktär kompletterade 
de åtgärder som genomfördes i medlemsstaterna 
inom gemenskapens stödramar. De var inriktade 
på vissa typer av åtgärder där antalet deltagande 
5 EGT nr C 327, 29.12.90. 
15 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
kvinnor var särskilt lågt, t.ex. åtgärder för att star­
ta företag. Genom Now-programmet har 
Europeiska regionalfonden involverats i frågan 
genom dess finansiering av barnomsorg. 
Tack vare Now-programmet har insatser till 
stöd för kvinnor spridits inom medlemsstaterna 
genom att programmet aktiverat ett stort urval 
aktörer, inklusive ministerier lokala förvaltningar, 
yrkesförbund, kvinnoorganisationer, lokala 
utvecklingsorgan, universitet m.m. Åttahundra 
projekt erhöll stöd via Now-programmet och de 
var alla av gränsöverskridande karaktär. 
Programverksamhet 
1994-1999 
Den reform av strukturfonderna som genom­
fördes 1993 var av avgörande betydelse för prin­
cipen om lika möjligheter för kvinnor och män. 
Reformen gjorde Europeiska socialfonden mer 
medveten om frågan, men ännu viktigare var att 
den gjorde frågan till ett centralt tema i alla euro­
peiska fonder, inklusive Europeiska regionala 
utvecklingsfonden och Europeiska utvecklings-
och garantifonden för jordbruket. 
I dess bestämmelser om en nödvändig sam­
stämmighet mellan de insatser som finansieras via 
strukturfonderna och annan gemenskapspolitik 
infördes genom den nya standardförordningen 
för första gången en explicit hänvisning till lika 
möjligheter för kvinnor och män. 
I artikel 7 i den nya förordningen föreskrivs: 
"De åtgärder som finansieras av strukturfonderna 
eller får stöd från Europeiska investeringsbanken 
eller andra befintliga finansieringsorgan skall över­
ensstämma med bestämmelserna i fördragen, med 
de föreskrifter som antagits i anslutning till dessa 
och med gemenskapens politik inklusive gemenska­
pens bestämmelser om konkurrens, offentlig upp­
handling och miljöskydd och tillämpningen av 
principerna om lika möjligheter för män och kvin­
nor '6. 
Dessutom förstärktes referensen till lika möjlig­
heter för kvinnor och män genom förordningen 
om samtliga insatser som genomförs med stöd 
från Europeiska socialfonden. Särskilt vid 
tillämpning av de åtgärder som gäller mål 3 kräv­
des enligt förordningen en prioriterad insats "att 
främja lika möjligheter för kvinnor och män på 
arbetsmarknaden, speciellt inom de sektorer där 
kvinnor är underrepresenterade och för kvinnor utan yrkesmeriter eller kvinnor som återkommer 
till på arbetsmarknaden efter en tids frånvaro". 
Slutligen nämns principen om lika möjligheter 
för kvinnor och män i programdokument som 
ligger till grund för olika gemenskapsinitiativ, 
såsom de tre programmen inom ramen för initia­
tivet Employment, (Now, Horizon, Youthstart), 
Adapt-programmet, i vilket "särskilt insatser som 
verkar för lika möjligheter som gynnar kvinnor 
skall prioriteras" .samt via Urban-programmet, 
vars ena mål är att genomföra åtgärder som främ­
jar lika möjligheter inom problemområden. ! ini­
tiativ för små och medelstora företag är ett mål 
"att främja sysselsättningen för kvinnor i små och 
medelstora företag och ta hänsyn till deras speci­
ella utbildningsbehov". 
Mål 3 och 4 
Under nuvarande programperiod (1994-1999) 
återfinns främjande av lika möjligheter för kvin­
nor och män i alla Europeiska socialfondens pro­
gramdokument, särskilt de som gäller mål 3. De 
innehåller alla jämställdhetsprincipen som en 
övergripande riktlinje för alla insatser som 
genomförs. 
I de flesta länder har denna fråga även givit 
upphov till definition av en särskild politik för art 
identifiera prioriterade insatser med stöd från dis­
ponibla fonder inom ramen för mål 3 (Tyskland, 
Belgien, Spanien, Grekland, Frankrike, Italien, 
Luxemburg, Danmark och Förenade kungariket) 
och inom stödområdet "mänskliga resurser" 
under mål 1 (Irland, Portugal, Italien, Grekland, 
Förenade kungariket och Danmark). Detta över­
gripande tillvägagångssätt leder ofta till målsätt­
ningar som t.ex. att garantera att kvinnors delta­
gande i de föreslagna åtgärderna skall uppgå till 
en andel som är åtminstone lika med deras andel 
bland arbetslösa (51 % i Danmark, 50 % i 
Finland, Sverige och Nederländerna samt 57 % i 
Flevoland i östra Nederländerna). Sådana kvanti-
fierade mål har dock inte fastställts i alla länder 
och för alla mål. 
De länder som har fastlagt en specifik politik 
har för det mesta anslagit en begränsad budget till 
detta och vill på det sättet visa att detta skall ses 
som ett komplement till den övergripande politi­
ken och ändå visa fördelarna med att synliggöra. 
6 Förordning 2081/93 av den 20.7.1993, EGT 193 av den 
31.7.1993. 
16 
AIT BYGGA PARTNERSKAP 1 ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
Valet av ett övergripande tillvägagångssätt kan 
dock i några fall åtföljas av särskilda åtgärder 
inom barnomsorgen (Nederländerna, Belgien 
och Förenade kungariket). 
Införandet av begreppet om vägar tillbaka till 
förvärvslivet, som är ett resultat av erfarenheterna 
från Now-programmet, och av de uppmjukade 
urvalskriterierna i programmen har gjort det 
möjligt att utarbeta "paket" i form av individua­
liserade åtgärder med sikte på återinträde eller 
återintegrering på arbetsmarknaden. 
Särskilda insatser riktade till kvinnor har 
utvecklats genom att skapa möjlighet till vård av 
anhöriga och för att öka deras konkurrenskraft 
och möjlighet till anställning. Dessa insatser har 
innefattat särskilda utbildningsinsatser, utbild­
ning för att starta egna företag, information och i 
vissa fall insatser i syfte att förändra attityder hos 
föräldrar och döttrar i skolan genom att upp­
muntra dem att välja icke-traditionella kvinnliga 
utbildningar. Speciella utbildningsprogam för 
lärare bör kunna spela en avgörande roll för 
denna typ av attitydförändring. 
Mål 1, 2 och 5b 
Det förekommer inga programdokument för 
uppföljning av situationen för lika möjligheter 
för kvinnor och män inom ramen för mål 1 och 
mål 5b. Som en åtgärd under mål 2 sändes ett frå­
geformulär ut till medlemsstaterna i slutet av 
1995. Frågorna avsåg alla prioriterade åtgärder 
enligt detta mål, men en särskild grupp av frågor 
rörde lika möjligheter för kvinnor och män. 
Svaren visar på ett antal olika trender: 
Många medlemsstater gjorde ingen klar hänvis­
ning till lika möjligheter för kvinnor och män 
inom ramen för målet. Medan andra med­
lemsstater inte uttryckligen inkluderade främjan­
de av lika möjligheter för kvinnor och män bland 
sina angivna målsättningar, försäkrar de att de 
beaktat detta i några av de åtgärder som de pla­
nerar. 
I Danmark och Sverige behandlas frågan om 
lika möjligheter för kvinnor och män som en 
övergripande princip som ingår i alla åtgärder 
som finansieras inom ramen för mål 2. I 
Danmark har en hänvisning till denna princip 
uttryckligen skrivits in i de olika genomförda 
programmen. På grund av att kvinnors situation 
ofta beror på brist på yrkeskompetens och arbets­
löshet, anses finansiering via Europeiska social­fonden vara av ett mer direkt intresse för dem och 
detta gäller framförallt inom ramen för mål 3. 
För den nya programperioden för insatser i 
industriregioner på tillbakagång (1997-2000) har 
kommissionen i ett meddelande till medlemssta­
terna i april 1996 uttryckligen refererat till 
dimensionen om lika möjligheter för kvinnor och 
män. Vid förhandlingar för att anta programmen 
skall kommissionen noga försäkra sig om att det 
förutom en försäkran om själva principen över­
lämnas en ordentlig översättning till kommissio­
nen. 
I Sverige tar programmen enligt mål 2 hänsyn 
till främjandet av principen om lika möjligheter 
för kvinnor och män mellan kvinnor och män 
(och mellan unga och gamla) vid identifieringen 
av urvalskriterier för projekt eller genom införan­
det av särskilda åtgärder för kvinnor. Insatser för 
att uppmuntra till eget företagande, yrkesutbild­
ning och rådgivning anpassad till kvinnors behov 
ingår som en del av programmet. 
Sverige har dessutom införlivat principen om 
lika möjligheter för kvinnor och män i alla mål. 
På detta sätt har mål 6, som täcker de mycket 
glest befolkade norra regionerna, utformats för 
att behålla kvinnorna i området. En av de två 
strategiska målen är att "bibehålla livskraften i de 
lokala samhällena med speciell tyngdpunkt på 
behovet av omskolning av kvinnor och ungdo­
mar i området". Det finns även andra exempel i 
mål 4 och 5b. Några godkända åtgärder gäller 
speciella delaktiviteter, men de måste alla innefat­
ta kvantifierbara mål i fråga om lika möjligheter 
för kvinnor och män. 
Det skall noteras att en bestämd insats görs för 
att skapa en bättre samordning av stöden från de 
olika fonderna Med hänsyn till detta måste 
särskilt de samordnade insatserna av Europeiska 
socialfonden, Europeiska regionala utvecklings­
fonden och Europeiska utvecklings- och gatanti-
fonden för jordbruket uppmärksammas, varige­
nom åtgärder kan genomföras och möjligheter 
ges för kvinnor att förena förvärvsarbete med 
familjeliv på ett bättre sätt (daghem, lekskolor, 
fritidshem anpassning av transportsystemen i 
glesbygder m.m.). Insatser som har direkt sam­
band med skapandet av infrastruktur i områden 
där affärsverksamhet bedrivs och med skapandet 
eller upprätthållandet av sysselsättningen kan 
vara till direkt gagn för kvinnliga företagsledare 
och för medhjälpande makar liksom för kvinnli­
ga anställda i de företag som stöds. I allmänhet 
17 
ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
BELGIEN - KVINNOR IANTWERPENS FÖRENING 
FÖR SAMHÄLLSUTVECKLING 
Föreningen för samhällsutveckling i Antwerpen (the Community Development Association, CDA) är 
till för de lokala invånarna: utbildnings- och sysselsättningsprojekt, företagscentrum, uthyrningstjänst 
för byggnadsutrustning, företagscentrum, lokalt informationsblad, teknikcentrum etc. De är till för 
alla och för hela trakten. Föreningen har inga särskilda projekt för kvinnor men ATEC, Antwerpens 
teknikcentrum som är ett bland många av föreningens initiativ, har program som är särskilt utforma­
de för kvinnor och delfinansierade via Europeiska socialfonden. 
Teknik är roligt för kvinnor 
Ett av de mest framgångsrika ATEC-programmen är kursen för PC-tekniker. Alla som fullföljer den 
kursen får ett arbete efteråt, men väldigt fa kvinnor är intresserade. Detta är orsaken till att ATEC gör 
speciella insatser för att övertyga kvinnor att gå kursen. Personalen vänder sig direkt till kvinnorna och 
ATEC publicerar annonser och artiklar i veckotidningar, vilket verkar fungera: i varje grupp på 12 stu­
denter finns nu två eller tre kvinnor. Dessutom får dessa kvinnor omedelbart ett arbete efter avslutad 
utbildning. 
Härav följer ett långsiktigt initiativ: för att göra unga flickor och unga kvinnor intresserade av teknik 
organiserar ATEC "Tekniska tonårsprojekt" för flickor i åldersgruppen 10-14 år i samarbete med 
"Ungdom och stad". Tonårsflickor lär sig att plocka isär och sätta ihop datorer eller att konstruera en 
automatisk vattenanordning för växter. Kort sagt lär sig unga flickor att teknik kan vara roligt. Denna 
metod kommer kanske endast att ge resultat på lång sikt, men någonstans måste man börja. 
Förutom allt detta finns det naturligtvis program som traditionellt är populära hos kvinnor: omskol­
ning och fortbildning för dem som önskar arbeta som sekreterare samt telemarketingkurser och kon­
toristkurser. 
ATEC inrättade ett utbildningsprogram för tekniska administratörer som var särskilt utformat för 
kvinnor från etniska minoriteter. Inte bara turkiska och marockanska kvinnor utan även kvinnor från 
Asien, Afrika och Östeuropa deltog i kursen, påpekar Leen Verbist, som är ansvarig för kursen. 
Utbildningsprogrammet har pågått under tre år nu och resultaten börjar visa sig: 50 % av kursdelta­
garna har sedan dess hittat ett arbete eller deltar i fortbildning. Gruppen består delvis av mycket unga 
kvinnor (18-21 år gamla) och delvis av något äldre kvinnor (från 27 år och uppåt). 
18 
berör åtgärder för anpassning av produktion, 
lokal utveckling och förbättrade levnadsvillkor 
inte uteslutande kvinnor, men de kan ge mer 
direkta effekter för ökad jämställdhet genom de 
följdeffekter som dessa insatser ger. 
Förutom övergripande hänsyn till lika möjlig­
heter för kvinnor och män i de regionala pro­
grammen som huvudsakligen åligger med­
lemsstaterna vid genomförandet av insatser och 
val av projekt är specifika åtgärder nödvändiga. 
Därför bidrar strukturfonderna genom gemen­
skapsåtgärder och pilotprojekt att sådana åtgärder 
genomförs. 
Gemenskapsinitiativ 
och pilotprojekt 
Det nya initiativet Employment startade 1995 
med utgångspunkt från erfarenheter från Now-
programmet. Programmet Employment Now 
kommer att innefatta 700 projekt i första etap­
pen. Alla projekt har en gränsöverskridande 
dimension och främjar informationsutbyte och 
ofta kontakter över nationsgränserna mellan 
kvinnor. 
Andra gemenskapsinitiativ, innefattande pro­
grammen Urban, Leader och Interreg, eller pilot­
projekt finansierade inom ramen för artikel 10 i 
Europeiska regionala utvecklingsfonden, är även 
användbara redskap för att föra processen framåt 
och införa nya metoder. 
Kommissionen har begärt att lika möjligheter 
för kvinnor och män särskilt skall understrykas i 
Urban Il-programmet. 
Initiativet Leader II bör även skapa nya möjlig­
heter, med tanke på erfarenheterna från initiativet 
Leader I, som gav kvinnor möjlighet att starta 
lokala projekt för landsbygdens utveckling: 
turism, produktion och försäljning av lokala spe­
cialiteter, start av små och medelstora företag och 
utveckling av verksamhet för hantverk och lokal 
hemslöjd. 
Bland pilotprojekt som finansieras i enlighet 
med artikel 10 i förordningen om Europeiska 
regionala utvecklingsfonden föreslås i program­
met Recite II7, , som avser främjande av samar­
betsprojekt mellan regioner och har en budget på 
110 miljoner ecu, bland övriga mål "att skapa 
7 EGT nr 326/9, 31.10. 1996. ATT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
LEADER-PROGRAMMET SKAPAR 
ARBETEN FÖR GREKISKA KVINNOR 
1 JORDBRUKSOMRÅDEN 
Grekiska kvinnor deltar i stor omfattning i "lokala initiativ-
grupper" för genomförande av program för utveckling av 
jordbruket. 
Med hjälp av Leader-programmet skapades 26 lokala 
utvecklingsföretag, varigenom kvinnliga kooperativ kunde 
verka inom jordbruksturism, små och medelstora företag, 
förbättrade jordbruksprodukter, traditionellt hantverk samt 
miljövård. 
I byn Velvento tillverkar kvinnokooperativet traktens tradi­
tionella kakor. Detta kooperativ startade 1985 och har i dag 
utvecklat intressant verksamhet. Det producerar sylt, mar­
melader och kompotter och distribuerar dem under sitt 
eget namn till livsmedelsafFärer i hela landet. Produkterna 
är traditionella, framställda enligt moderna krav och är 
konkurrenskraftiga med hänsyn till motsvarande produkter 
i handeln. Kooperativet har sina egna lokaler och har 20 
anställda kvinnor från byn. 
Kooperativet genomförde följande verksamhet med stöd 
från Leader-programmet: marknadsundersökning, delta­
gande i mässor, aktiviteter avseende egen logotyp, studier 
och design av förpackningar. 
Utbildningsseminariet för medlemmar av Kvinnornas hant­
verkskooperativ i Velvendos genomfördes inom ramen för 
Leader-programmet. Seminariets huvudpunkt var att skapa 
konkurrenskraftiga produkter, införa nya produktionsme­
toder och öka försäljningen. 
Ett annat kvinnokooperativ arbetar i byn Agios Georgios. I 
detta lilla samhälle tillverkar Över 20 kvinnor traditionella 
livsmedel, huvudsakligen nudlar (petoura). Dessa produk­
ter framställs med modern maskinell utrustning. 
Kommunen gav kooperativet en övergiven byggnad som 
renoverades. Projektet utgör ett viktigt ekonomiskt och 
socialt element i byn. 
19 
AIT" BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
och utveckla resurscentrum för att öka arbetets 
värde och integrera kvinnorna i förvärvslivet". 
Utvecklingssektionen vid Europeiska utveck­
lings- och garantifonden för jordbruket tillhanda­
håller samfinansierade stöd från gemenskapen för 
pilotprojekt. Ett särskilt program för pilotprojekt 
i syfte att uppmuntra ett ökat deltagande av kvin­
nor i utvecklingen av landsbygden håller på att 
inrättas enligt artikel 8 i Europeiska utvecklings-
och garantifonden för jordbruket. Programmet 
skall erhålla 20 miljoner ecu för perioden 1997-
1999 och varje år skall stödet gälla ett prioriterat 
område. 
Ett seminarium 
om strukturfonder och lika 
möjligheter for kvinnor och män 
I sitt meddelande om mainstreaming 1996 
framhöll kommissionen klart att "strukturfon­
derna kan utgöra en effektiv hjälp för att genom­
föra unionens och medlemsstaternas prioriterade 
åtgärder för att bekämpa arbetslösheten och 
främja jämställdhet mellan kvinnor och män". 
Den 7 och 8 mars 1996 hölls ett seminarium i 
Bryssel om "Strukturfonderna och lika möjlighe­
ter för kvinnor och män", gemensamt organise­
rad av den belgiska regeringen och kommissio­
nen. I seminariet deltog företrädare för olika 
enheter som ansvarar för fondernas förvaltning 
och företrädare för medlemsstaterna och lokala 
myndigheter, liksom olika experter och utövare. 
Mötets allmänna tema var mainstreaming. 
Slutsatserna från seminariet om strukturfonder 
och lika möjligheter för kvinnor och män (7-8 
mars 1996) innehåller ett sammandrag av gemen­
skapens möjligheter i framtiden. 
Att sprida goda metoder är en grundläggande 
del av det mervärde som gemenskapen kan erbju­
da. "Utbyte av erfarenheter måste uppmuntras 
även mellan medlemsstaterna, bättre samordning 
mellan pilotprojekt, gemenskapsinitiativ och 
åtgärder inom ramen för socialfonderna ... och en 
ökad samordning mellan fonderna och satsning­
ar som omfattar mer än en fond...". 
Samordningen av artikel 10 i Europeiska regio­
nala utvecklingsfonden, artikel 6 i Europeiska 
socialfonden och artikel 8 i Europeiska utveck­
lings- och garantifonden för jordbruket upp­
muntrades för att främja nya idéer för pilotpro­
jekt tillsammans med medvetandehöj ande insat­
ser och informationsverksamhet. Medverkan i övervakningskommittéerna av 
aktörer som deltar i insatser för att främja lika 
möjligheter för kvinnor och män har framhållits: 
ett arrangemang för aktivt partnerskap behövs för 
att utbilda och främja attitydförändringar hos 
aktörer som hanterar jämställdhetsfrågor för att 
se till att information om erfarenheter på gräs­
rotsnivå överförs till de beslutsfattande organen, 
övervakningskommittéerna spelar en strategisk 
roll med hänsyn till hur dessa fonder skall förde­
las. 
Utvärdering är ett viktigt instrument för kvali­
tetsuppföljning. Kommissionen har för avsikt att 
inrätta en arbetsgrupp som skall studera utvär­
deringsproblemet och utveckla metodikförslag 
med hjälp av experter, något som skall vara till 
hjälp för de aktörer som handhar strukturfonds­
satsningar i sitt utvärderingsarbete. 
Efter detta seminarium föreslog det irländska 
ordförandeskapet till rådet (24.09.96) en resolu­
tion om lika möjligheter för kvinnor och män 
och strukturfonder. Resolutionen antogs av rådet 
den 2 december 1996. 
wmrnrnmmtmittiimmvm&i-xsm: 
20 
AIT BYGGA PARTNERSKAP I ETT FÖRÄNDERLIG T SAMI 1ÄI.1. 
PRIORITERADE OMRÅDEN 1 PROGRAMMET EMPLOYMENT-NOW 
En inledande analys genomfördes på grundval av information från ledningen för projektet 
Employment-Now (mars 1995). 
Start av företag: 
Nästan hälften av projekten gäller en eller annan sida av att starta foretag. Stöd för att starta företag, 
stödtjänster, utbildning och uppföljning kan innefattas i denna del. Mer än 60 % av projekten i Öster­
rike, Grekland, Italien, Spanien och Sverige gäller detta område. 
Vertikal integrering: 
46 projekt avser speciellt främjandet av lika möjligheter för kvinnor och män på företagsledningsnivå. 
22 projekt gäller stöd till kvinnors befordran inom företagen och sju projekt utvecklar positiva åtgärd­
sprogram. Dessutom gäller 44 projekt utbildning om lika möjligheter för kvinnor och män där mål­
gruppen utgörs av företrädare för fackföreningar, företagsledare och personalchefer från statliga och 
privata sektorn. 
Horisontell integrering; 
Speciell inriktning på de sektorer som förväntas förbli stabila eller där det finns en tillväxtpotential, 
såsom byggnadssektorn, transport- och tekniksektorn. I många projekt inom programmet 
Employment-Now övervägs användning av telekommunikationsteknik och datateknik (73) eller inrät­
tandet av teletjänster (21). 
Bedömning av kvinnors kompetens: 
Projekten inom detta område är utformade på olika sätt. Några utvecklar metoder för bedömning av 
kvinnors kompetens utöver deras grundutbildning eller arbetsuppgifter (bedömning av tidigare kvali­
fikationer och utbildning). Inom detta programområde bör innefattas sådana färdigheter som ingår 
som en naturlig del i familjeansvar, t.ex. att utföra många uppgifter, tillsyn och budgetansvar. Vissa 
projekt strävar efter att omvärdera kvinnliga arbetsuppgifter genom att utarbeta utbildningsprogram 
där kvinnors färdigheter tas hänsyn till och där erkänd yrkesutbildning genomförs inom tillämpliga 
branscher (27 projekt). I andra projekt identifieras nya sektorer för arbetstillfällen och yrkesprofiler 
som även förbättrar kvinnans ställning utvecklas (39 projekt). 
21 
AIT RYGGA PARTNERSKAP I E'IT FÖRÄNDERLIGT SAMHÄLLE 
© 
DEN SOCIALA DIALOGEN 
OCH ARBETSMARKNADENS 
PARTER 
Den sociala dialogen på europeisk nivå för 
samman arbetsmarknadens parter på ett regel­
mässigt och strukturerat sätt. På fackföreningsni­
vå och förbundsnivå är de tre största europeiska 
organisationerna som deltar i den sociala dialo­
gen Europeiska fackliga samorganisationen 
(CES), samarbetsorganisationen för Europeiska 
arbetsgivareföreningar och industriförbund 
(UNICE) och intresseorganisationen för statligt 
ägda företag inom EU-länderna (CEEP). Den 
sociala dialogen har även utvecklats på sektorni­
vå. Kommissionen samråder även med dessa och 
andra organisationer som berörs av EU:s social­
politik. Den sociala dialogen stadfästes genom 
Europeiska enhetsakten, vari anges att "kommis­
sionen skall sträva efter att utveckla dialogen mel­
lan arbetsgivare och arbetstagare på europeisk 
nivå, så att denna dialog, om parterna önskar det, 
kan leda till avtalsbundna förhållanden", (artikel 
118b) 
Det sociala protokollet vittnar om den ökade 
betydelsen av arbetsmarknadsparternas roll. 
Inom ramen för protokollet ingick UNICE, 
CEEP och CES ett avtal om föräldraledighet den 
14 december 1995 som i sin tur ledde till ett 
rådets direktiv av den 3 juni 1996*. Andra frågor 
debatteras eller kommer att debatteras: flexibel 
arbetstid, social trygghet för arbetstagare, 
omvänd bevisbörda i jämställdhetsmål och vid 
sexuella trakasserier. 
Den sociala dialogen håller på att bli ett nytt 
område för mainstreaming. I gemenskapens fjär­
de handlingsprogram på medellång sikt för lika 
möjligheter för kvinnor och män anges arbets­
marknadens parter som de aktörer som kan med­
verka i utvecklingen av jämställdhetspolitiken. 
Arbetsmarknadens parter presenteras som centra­
la i programmets målsättning, i vilket man 
understryker hur viktigt det är att säkerställa att 
jämställdhetsaspekten återspeglas i tillräcklig grad 
på alla nivåer i den sociala dialogen. 
Kommissionen föreslog som en åtgärd att den 
själv skulle tillhandahålla tekniskt och finansiellt stöd till arbetsmarknadens parter, om de sam­
tyckte till att utveckla europeiska nätverk och 
erfarenhetsutbyte om jämställdhet, som kan 
innebära att nya tjänstemän tillsätts för detta 
ändamål. Kommissionen förband sig att även 
följa upp initiativ för lika möjligheter för kvinnor 
och män inom ramen för den sociala dialogen. 
Social dialog på branschnivå har förekommit allt­
sedan Europeiska gemenskapen upprättades. 
Otaliga gemensamma yttranden har avgetts av 
arbetsmarknadens parter, inklusive den om 
"Kvinnor och utbildning". 
Arbetsmarknadens parter kan medverka i kom­
missionens integrationspolitik för främjande av 
en jämn könsfördelning i beslutsprocessen 
genom att öka kvinnors deltagande både i kvan­
titet (ökat antal) och kvalitet (ökat inflytande) i 
den politiska beslutsprocessen pä europeisk nivå 
(se kapitel 4). 
Arbetsmarknadens parter på europeisk nivå har 
dessutom inbjudits att delta som fullvärdiga med­
lemmar i den nya rådgivande kommittén för lika 
möjligheter för kvinnor och män . Det är därför 
mycket viktigt att kvinnor och deras situation 
finns ordentligt representerade i arbetsmark­
nadsparternas organisationer och får delta i den 
sociala dialogen. 
*EGTnrLl45, 19.6.1996, s. 4. 
wmmiMmmmsmmmismtmm8z<:m 
22 
KAPITEL 2 
KVINNOR OCH MÄN I EN 
FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
>»xmw>m»stimssmmm 
fÄMSTÄLLDHET OCH 
EKONOMI 
I samband med en förändring av både nivå och 
sammansättning i fråga om sysselsättningen i 
Europeiska unionen har den ekonomiska situa­
tionen för kvinnor genomgått en betydande för­
ändring. Kvinnorna har blivit fler på den öppna 
arbetsmarknaden. Den största tillväxten inom 
sysselsättning och arbetslöshet under det senaste 
årtiondet i Europeiska unionen har skett bland 
kvinnorna. Allteftersom arbetskraften inom EU 
övergått till att mer och mer bestå av kvinnor har 
den även fortsatt att genomgå strukturföränd­
ringar. Arbetstillfällena inom tjänstesektorn har 
ökat ännu mer och samtidigt har arbetstillfällena 
alltmer blivit korttidsarbeten och arbetstiden bli­
vit mer och mer uppdelad. 
Mönstren för sysselsättning och arbetslöshet 
varierar betydligt mellan länderna, mellan kvin­
nor och män och även mellan olika grupper av 
kvinnor. Nyckelfaktorer som ålder, moderskap 
och utbildningskvalifikationer ligger till grund 
för stora variationer i sysselsättningsmönstren, 
särskilt bland kvinnor. Kvinnor verkar befinna sig 
i och röra sig mellan olika ekonomiska situa­
tioner vid olika stadier i livscykeln och beroende 
på förändrade ekonomiska och sociala förhållan­
den. Traditionella definitioner för sysselsättning 
och arbetslöshet är inte i sig tillräckliga för att 
analysera de komplexa och instabila ekonomiska 
förhållandena för många grupper av kvinnor. 
Bakomliggande nya mönster för förvärvsverk­
samhet bland kvinnor liksom viktiga demografis-
23 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
ka och sociala förändringar är uppenbara. Det 
sätt på vilket kvinnor deltar i förvärvslivet påver­
kar och påverkas av minskat barnafödande, en 
åldrande befolkning, mindre hushåll och olika 
typer av hushåll. Allteftersom dessa faktorer ger 
effekt, framträder nya variationer mellan olika 
generationer av kvinnor både inom och mellan 
medlemsstaterna. 
Även om förändringarna är uppenbara finns 
det också mycket som tyder på kontinuitet. På 
arbetsmarknaden är segregeringen skarp och 
beständig. Kvinnor tenderar att trängas in på ett 
smalt yrkes- och sysselsättningsområde, huvud­
sakligen inom tjänstesektorn. 
Kvinnor är viktiga for tillväxten 
Under den senare hälften av 1980-talet sam­
manföll en stigande sysselsättningsnivå i 
Europeiska unionen med en ännu tydligare 
inriktning på tjänstesektorn. Denna sysselsätt­
ningstillväxt kunde inte upprätthållas och i bör­
jan av 1990-talet sjönk sysselsättningen på grund 
av konjunkturnedgången, från 62 % 1990 (av 
den arbetande befolkningen mellan 15 och 64 år) 
till 59 % 1994 - nästan en återgång till 1985 års 
nivå på 57 %. En återhämtningsperiod sedan 1994 har gett ökad tillväxt av arbetstillfällen, men 
mot bakgrund av en större arbetsför befolkning 
har effekten av sysselsättningstillväxten varit 
minimal. 
Ett allt större antal personer i arbetskraften har 
varit ett utmärkande kännetecken för Europeiska 
unionens arbetsmarknad under de senaste fem­
ton åren. Men arbetskraften inom EU ökar inte 
enbart utan den förändras också. En mycket stor 
del av tillväxten beror på kvinnor och har med­
fört en betydande ökning av arbetslösa kvinnor, 
men även av arbetstillfällen för kvinnor. 
Kvinnorna utgör nu över 40 % av arbetskraften i 
EU. Varje medlemsstat har känt av en opropor­
tionell ökning av antalet kvinnor i den allt större 
arbetskraften, men detta har varit särskilt mar­
kant i ekonomier med relativt lågt antal registre­
rade kvinnliga arbetstagare, till exempel i södra 
Europa. 
Variationer i sysselsättningsnivåer har åtföljts 
av en fortsatt omflyttning från industri- och jord­
brukssektorn till tjänstesektorn. Andelen 
arbetstillfällen inom tjänstesektorn har ökat till 
nästan två tredjedelar av den totala arbetskraften, 
medan industrin svarar för ungefär 30 % och 
jordbruket endast 5 % av sysselsättningen inom 
Europeiska unionen. Denna koncentration till 
TABEU i 
FÖRVÄRVSFREKVENS BLAND KVINNOR (1^-64 AR) I EUROPEISKA UNIONEN (%), 
1990 OCH 1995 
too-
1995 
1990 
80 • 
60-
40- - -
20-
0' 
B DK D GR E F IRL I L 
KÄLLA : EUROSTAT (LFS) ET ILO (A, FIN, S). 
ANM : D 1990 NYA TYSKA DELSTATER EJ INRÄKNADE. NL P FIN S UK EU 
vmmmwmNWtmit. 
24 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Förvärvsfrekvens bland kvinnor 1994 
U*Nfc 
EUR15 = 44.8% 
m > = 50% 
M 45-50% 
E3 40-45% W <40% 
Q no data available * IRL : 1993 
'A: 1993 
STATISTICS: EUROSTAT 
MAPS AND GEOGRAPHICAL INFORMATION: GISCO 
tjänstesektorn handlar först och främst om 
arbetstillfällen för kvinnor (79 %), eftersom både 
sysselsättningen inom industrin (17 %) och jord­
bruket (4 %) har sjunkit. 
Sysselsättningsnivån inom Europeiska unionen 
är relativt låg jämförd med andra länder. Detta 
beror på en kombination av faktorer: lägre offici­
ell förvärvsfrekvens, högre registrerad arbetslös­
het, ett ökat deltagande inom utbildningssyste­
men samt förtidspensionering. Mönstren lör för­
värvsfrekvensen har förändrats avsevärt under de 
senaste femton åren. Minskat antal yrkesverk­
samma unga och äldre har förekommit samtidigt 
som hög förvärvsfrekvens bland kvinnor. Kravet 
på yrkeskvalifikationer på arbetsmarknaden har 
återspeglats genom en förlängd utbildningstid 
bland ungdomar. En allt större användning av en euro&tnt 
regelrätt pensionsålder samtidigt med en generell 
minskning av egenföretagande och arbetstillfällen 
inom jordbrukssektorn har minskat antalet yrke­
sverksamma i de äldre åldersgrupperna. 
Dessa generella tendenser inom sysselsättning­
en döljer dock ofta variationer som grundas på 
könssegregering eller regionala eller nationella 
orsaker. Mot bakgrund av växlande sysselsättning 
har kvinnornas antal ökat inom gruppen avlönad 
arbetskraft. Under perioden 1985-1995 till 
exempel skedde en jämn ökning av sysselsätt-
ningstalen för kvinnor. Denna tillväxt bland 
kvinnor har ansetts bero på öka förvärvsfrekvens 
snarare än på minskad arbetslöshet. 
y.>\<'&vM'w*>w&-:-"--^mwmmm»msm 
25 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Sysselsättningen bland kvinnor -
svår att klassificera 
Kvinnors förvärvsverksamhet uppvisar speciella 
kännetecken i varierande omfattning inom 
Europeiska unionen. Kvinnorna verkar ändra sin 
arbetssituation frän sysselsättning, arbetslöshet 
till registrerad inaktivitet i mycket högre grad än 
män. De traditionella kategorierna anställda eller 
arbetslösa räcker inte för att beskriva de europeis­
ka kvinnors situation. Oregistrerat arbete eller 
arbetslöshet, ofrivillig inaktivitet, ej full sysselsätt­
ning, oregelbunden och osäker anställning kän­
netecknar alla kvinnors ekonomiska situation. 
Dessa kännetecken är särskilt tydliga i de ekono­
mier som har ett lågt antal kvinnor sysselsatta. 
Sysselsättningsnivån i Europeiska unionen 
uppvisar stora variationer mellan kvinnor och 
män, mellan länder och mellan olika grupper av 
kvinnor. Variationerna mellan länderna är 
mindre markanta bland män. 
Koncentrationen av kvinnlig arbetskraft inom 
tjänstesektorn förekommer i alla EU:s med­
lemsstater och mest tydlig är den i Luxemburg, 
Nederländerna, Sverige, Förenade kungariket, 
Belgien och Danmark - nästan alla länder med 
relativt hög förvärvsfrekvens bland kvinnor. I de länder där arbetstillfällen inom jordbruket utgör 
en stor andel av den totala sysselsättningen, till 
exempel i Grekland och Portugal, är koncentra­
tionen till tjänstesektorn i motsvarande grad 
lägre. Sysselsättningsgraden för den kvinnliga 
.1nV1.sk i.i I len inom industrin uppgår till 20 % 
eller mer i endast tre länder: Tyskland, Italien och 
Portugal. 
Generationsskillnader bland 
kvinnor 
Stora variationer mellan olika åldersgrupper 
kan utläsas av sysselsättningstalen generellt, men 
de är särskilt tydliga bland kvinnor. Skillnader i 
den ekonomiska situationen för kvinnor i olika 
generationer i Europeiska unionen har ökat 
under det senaste årtiondet. En fast åldersgrupp, 
karakteriserad av högre förvärvsfrekvens, har all­
tid funnits bland den kvinnliga arbetskraften. 
Nästan 70 % kvinnor i bästa arbetsför ålder (20-
60) ingår nu i arbetskraften. 
I alla medlemsstater har en ökning av andelen 
kvinnor i den fasta eller bästa åldersgruppen 
noterats. I detta är förklaringen till den senaste 
arbetskraftsökningen med över två tredjedelar i 
Europeiska unionen. Däremot sjönk sysselsätt-
TABELL 2 
8EF0KLNINGSTAL 1 EU:S MEDLEMSSTATER 1995 
100-
80-KVINNOR 
MÄN 
TOTALT 
60-
40-
20-
0j...l _..ni _...! _...! _...! 
B DK 
KÄLLA: EUROSTAT GR ^m JIÏ U _ ö _ D _ • _ D _ IJ 
F IRL I L NL A P FIN S UK 
26 
ningstalen för män under större delen av 1980-
talet, även om nedgången har saktat av under de 
senaste fem åren. 
Kvinnor är överrepresenterade 
bland de arbetslösa 
Den ökade sysselsättningen inom Europeiska 
unionen har skett parallellt med en hög arbetslös­
het. Antalet arbetslösa kvinnor har sedan början 
av 1980-talet varit högt och ökat hela tiden. 
Arbetslösheten bland kvinnor i gemenskapen 
fortsätter att ligga på en nivå betydligt över den 
för män, trots det faktum att kvinnor har svarat 
för ökningen av antalet nya arbetstillfällen. Hög 
arbetslöshet bland kvinnor förekommer i de 
medlemsstater där andelen förvärvsarbetande 
kvinnor är relativt låg (t.ex. i Spanien, Italien och 
Irland), vilket visar kvinnors stora krav på större 
möjlighet till avlönat arbete. Hög arbetslöshet 
förekommer dock inte bara i ekonomier med låg 
sysselsättning. Även i Frankrike och Finland till 
exempel förekommer arbetslöshet bland kvinnor. 
Långtidsarbetslösheten i förhållande till den 
totala arbetslösheten bland kvinnor har stigit 
under senare år. Under 1990 hade 41 % av 
arbetslösa kvinnor varit arbetslösa under mer än KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
ett år. År 1995 hade nästan 50 % arbetslösa kvin­
nor i Europeiska unionen varit långtidsarberslösa 
under mer än ett år. Långtidsarbetslösheten stiger 
bland både kvinnor och män. Vid en jämförelse 
av långtidsarbetslösheten mellan kvinnor och 
män är en större andel arbetslösa kvinnor (50 %) 
långtidsarbetslösa jämförr med män (48 %). 
Åtgärder mot arbetslösheten tenderar att visa 
en för låg nivå på arbetslösheten för kvinnor. 
Enligt det självkategoriserande system som 
används i arbetskraftsundersökningen framkom­
mer tydligt att en betydande andel av de kvinnor 
som söker avlönat arbete klassificerar sig själva 
som sysselsatta i "hemarbete". För få registrerade 
arbetslösa kvinnor bidrar även till en underskatt­
ning av arbetslöshetsnivån för kvinnor. 
FÖRVÄRVSFREKVENS BUND KVlNr« OCH ^ {%), 1995 
100'• • -' ;---—': : ———— • — : — ^— ——— 
MÄN 
Ulf KVINNOR 
B DK O GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU 15 
KÄLLA: EUROSTAT (LFS) 
27 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Icke-sysselsätttiing — en utmaning 
for arbetsmarknaden 
En betydande andel kvinnor utanför den gäng­
se arbetskraften kan ses som en dold tillgång på 
arbetskraft. Strömmen av kvinnor som rör sig 
mellan olika arbetsformer, såsom arbetslöshet, 
arbete i hemmet, deltidsarbete och fast anställ­
ning visar att kvinnors ekonomiska situation 
ständigt förändras. För att skapa en klarare bild 
av kvinnors ekonomiska situation måste olika 
former av icke-sysselsättning (inklusive arbetslös­
het) utforskas och även sysselsättning. 
Bilden av icke-sysselsättning skiljer sig markant 
mellan kvinnor och män, mellan medlemsstater 
och mellan åldersgrupper. Inom den yngre ålders' 
gruppen, 15 till 24 år, är andelen icke-sysselsatta 
bland kvinnor (65 %) avsevärt högre än bland 
män (56 %). Mindre än 10 % av dessa är regi­
strerade som arbetslösa. Andelen som genomgår 
utbildning på heltid utgör mellan 30-40 % av 
icke-sysselsatta i denna åldersgrupp, men detta 
visar fortfarande på en hög nivå av registrerade 
icke sysselsatta bland ungdomar. Unga kvinnor 
utgör en majoritet av dessa ungdomar som är 
registrerade som "helt inaktiva". 
Olika nivåer på denna "inaktivitet" kan bero på 
att man inte är berättigad till arbetslöshetsbidrag, 
i förening med för låg registrering av arbetslösa. I 
andra fall kan det vara fråga om oregistrerat eller 
olagligt arbete. Det är även troligt att för litet 
uppmuntran frän arbetsmarknaden eller utbild­
ningssystemen har resulterat i en sådan långvarig 
sysslolöshet. 
I de mellanliggande åldersgrupperna är nivån 
för icke-sysselsatta lägre men skillnaderna mellan 
kvinnor och män mer utmärkande. 
Det är emellertid troligt att oavlönat, oregistre­
rat eller olagligt och betalt arbete utförs av några 
kvinnor som i statistiken är registrerade som 
"inaktiva". Det är omöjligt att bedöma nivån och 
omfattningen av denna verksamhet. 
Oregelbundet avlönat arbete under varierande 
antal timmar och tidsperioder som utförs av 
kvinnor och även av ungdomar räknas ofta inte 
in i statistiken. Dessutom utför ett betydande 
antal kvinnor oavlönat välgörenhetsarbete och 
ideellt arbete, liksom oregistrerat arbete i hus­
hållet, arbete i familjeföretag och inom olika 
system för familje- och samhällsstöd. Yngre kvinnor utnyttjar 
utbildningsformåner 
En märkbar nedgång i förvärvsfrekvensen har 
skett i den yngre åldersgruppen (under 25 år), 
medan deltagandet i utbildningar har ökat. Bland 
yngre män sker en klar nedgång i förvärvsfre­
kvensen, medan det bland unga kvinnor samti­
digt har skett en ökning både inom utbildning, 
fortbildning och i förvärvsfrekvens. Genom den 
stigande förvärvsverksamheten bland kvinnor i 
alla åldrar visar sig denna dubbla tendens fram­
förallt i de medlemsstater där förvärvsverksamhe­
ten varit traditionelit låg. 
Inverkan av demografiska 
faktorns 
Ett framträdande inslag i den förändrade 
arbetskraftsstrukturen i Europeiska unionen 
under perioden 1980 till 1995 har varit den sjun­
kande förvärvsfrekvensen i den äldre åldersgrup­
pen. Minskningen har varit omfattande under 
senare delen av 1980-talet och början av 1990-
talet, till den grad att små ökningar har skett i 
enskilda länder som t.ex. Italien. Den största 
delen av denna nedgång kan förklaras av det 
minskade antalet män, vilka utgjorde den största 
gruppen av arbetstagare över 65 år. 
Inom grupperna mellan 50 och 64 år är ande­
len icke-sysselsatta generellt högre. Två av tre 
kvinnor och en av tre män i denna åldersgrupp är 
registrerade som utan avlönat arbete. 
Variationerna mellan länderna är mycket tydliga. 
28 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
MMim AR8£T$iÖSÄ OCH INAKTIVA KVINNOR OCH MÄN 
I EUROPEISKA UNIONEN (%), 1994 
TABELL 4 
ÅLDER (15-24 AR) TABELL 5 
ÅLDER (50-64 AR) 
100-
" , — i" - : 
40-
0. : i :; 
; ;: 'i 
\ ': :! 
'•'. i 'i—i 
B DK D GR E F IRL 1 L NL A P FIN S UK EU12 DK D GR E F IRL I L NL A P Fin S OK EU12 
KÄLLA: EU ROSTAT (LFS) 
ANM: ARBETSLÖSA: ANDELEN ARBETSLÖSA OCH INAKTIVA AV DEN ARBETSFÖRA DELEN 
AV BEFOLKNINGEN. : ARBETSLÖSA KVINNOR 
INAKTIVA KVINNOR ARBETSLÖSA MÄN 
INAKTIVA MÄN 
FÖR VÄ RVS FREKV ENS 8 LA NO KVÏ H N M§ W MM I EU ROP EIS KA {%), 199 5 
TABELL 6 
ÅLDER (15-24 ÅR) TABELL 7 
ÅLDER (50-64 ÅR) 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
I, 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 1 
1 
• . ' 1 
1 
1 I 
1 
1 ' .. 1 
"• 1 
i 1 ri", 1 1 
KÄLLA: EUROSTAT (LFS) m KVINNOR 
K MÄN 
29 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Betydelsen av utbildning 
Variationer mellan länderna och bland olika 
grupper av kvinnor i fråga om grad av sysselsätt­
ning och icke-sysselsättning beror på andra fakto­
rer och även ålder. Olika utbildningsnivåer åter­
speglas ofta i olika nivåer av förvärvsfrekvens 
bland kvinnor inom unionen. Högre utbild­
ningsnivåer motsvaras normalt av högre förvärv­
sfrekvens. I alla medlemsstater har kvinnor som 
avslutat sin skolgång efter högstadiet en förvärv­
sfrekvens under genomsnittet. I den andra änden 
av skalan och med ett genomsnitt över den nor­
mala förvärvsfrekvensen finns kvinnorna med 
universitetsutbildning. Detta gäller samtliga 
medlemsstater. 
I den kritiska åldersgruppen 25-64 år kan den 
stora effekten av utbildning urskiljas bland kvin­
nor. 
Kvinnor som återkommer till 
arbetsmarknaden 
Förlängd frånvaro från arbetsmarknaden under 
en tid av stora ekonomiska förändringar och hög 
arbetslöshet kan avskräcka eller göra det svårt för 
kvinnor att återkomma till den avlönade registre­rade arbetskraften. För kvinnor med särskilda 
meriter och hög utbildning sker denna övergång 
lätt. Lågavlönat arbete inom tjänstesektorn är den 
sannolika valmöjligheten för kvinnor utan dessa 
meriter eller alternativt ytterligare ofrivillig inak­
tivitet, kanske i kombination med något oregi­
strerat arbete. 
Strukturella ekonomiska förändringar har gett 
en negativ effekt på förvärvsfrekvensen inom 
åldersgruppen 50-64 år. Hög arbetslöshet i före­
ning med omfattande friställningar har varit ett 
karakteristiskt drag inom sysselsättningen under 
de senaste tio åren. Program för förtidspensioner­
ing kan även ha uppmuntrat äldre anställda att 
lämna arbetsmarknaden för tidigt. Särskilt äldre 
anställda har svårigheter att komma tillbaka till 
arbetsmarknaden, eftersom de har mindre möj­
ligheter till omskolning och är mindre rörliga. 1 
detta avseende delar äldre arbetstagare (både 
kvinnor och män) några gemensamma problem 
med kvinnor som kommer tillbaka till snabbt 
föränderliga arbetsmarknader. 
B 
DK l 
D ; 
GR • 
« l 
* \ 
IRL 
I I 
L S 
NL ; 
A ' 
I P 
! 
FIN I S 
UK { 
I: EU15 TABELL 8 
FÖRVÄRVSFREKVENS PER UTBILDNINGSNIVÅ BLAND KVINNOR 
1 EUROPEISKA UNIONEN (%), i<m 
0 20 
KÄLLA: EUROSTAT (LFS) m:-60 80 100 
UWVSIWIUTS-
! UTBILDNING GVMNASIS-
'• UTBILDNING HÖGSTADIE­
UTBILDNING 
30 
KVINNOR OCH MÄN I UN lORÄNDEUl.Ki EKONOMI 
Könstillhörighetens inverkan på 
anställningsformen 
Den stora majoriteten (över 86 %) kvinnor 
som arbetar inom Europeiska unionen är anställ­
da. Något under 10 % är egenföretagare och 
cirka 4 % arbetar i familjeföretag. En betydande 
jordbrukssektor är den stora orsaken till skillna­
der mellan medlemsstaterna. 
Tonvikten på en flexibel arbetsmarknad har 
medfört att ett ökat antal atypiska arbetstillfällen 
skapats inom unionen, en trend som har varit 
särskilt tydlig sedan mitten av 1980-talet. 
Atypiska arbetstillfällen har varit ett inslag i den 
ökade sysselsättningen inom framförallt tjänste­
sektorn, där kvinnorna utgör en stor majoritet av 
deltidsanställda och korttidsanställda. I 
Europeiska unionen är 83 % av de deltidsanställ­
da, 70 % av de anställda inom familjeföretag och 
50 % av de korttidsanställda kvinnor. Däremot är 
75 % av egenföretagarna män (se kapitel 3) 
Den högsta andelen deltidsanställda finner 
man i Nederländerna och Förenade kungariket, 
där 67 % respektive 44 % av kvinnorna arbetar 
deltid. Lägre antal deltidsarbeten förekommer i Belgien, Frankrike och Irland och de lägsta talen 
finner man i EU:s södra medlemsstater. 
Deltidsarbete förekommer mest inom sektorn 
kvinnodominerade och lågavlönade arbeten. 
Deltidsarbetande kvinnor har ofta även fasta 
anställningsavtal, en anställningsform som ökar 
bland kvinnliga arbetstagare. Tolv procent av de 
kvinnliga arbetstagarna hade fasta anställningsav­
tal under 1994, jämfört med tio procent 1985. 
Förekomsten av anställning med fasta anställ­
ningsavtal är särskilt hög i Spanien och låg i 
Luxemburg och Belgien. 
Bestående yrkessegregering 
Yrkessegregering på arbetsmarknaderna fortsät­
ter att vara ett mycket markant inslag, trots för­
ändrade strukturer och nivåer på arbetsmarkna­
den. Könsscgregeringen fortsätter och ökar i vissa 
fall parallellt med ökad sysselsättning inom 
tjänstesektorn i Europeiska unionen. Vid anställ­
ning inom tillverkningsindustrin avdelades tradi­
tionellt kvinnor och män till bestämda arbetsup­
pgifter och detta verkar ha kombinerats med en 
könssegregering i själva arbetsmarknadsstruktu­
ren. Den växande tjänstesektorn avslöjar även 
både nya och traditionella könsrelaterade skilje­
linjer mellan olika yrken. 
TABELL 9 
FÖRVÄRVSFREKVENS BLAND KVINNOR OCH MÄN (25-64 AR), MED UNIVERSITETSEXAMEN, 
EUROPEISKA UNIONEN '(%), i<»9S 
100-
80-
60:~m^i 
20— ;H-ri 
B DK D GR E F IRL I 
KXLLA: EU ROSTAT (LFS) N-NORG8 L NL A P FIN S UK. N 
111! MXN Hvr;::' KVINNOR 
31 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
De vanligaste yrkena för kvinnliga arbetstagare 
inom Europeiska unionen som helhet finns inom 
tjänstesektorn, kontorsarbeten (och närliggande) 
försäljning samt akademiska och tekniska (och 
närliggande) arbeten. Alla dessa räknas till 
tjänstesektorn och kvinnorna utgör minst hälften 
av arbetstagarna i dessa kategorier, från 50 % av 
akademikerna och teknikerna till 66 % inom 
tjänstesektorn, övriga yrken domineras kraftigt 
av män: 84 % av arbetstagarna inom produktion, 
transport samt grovarbetare (och närliggande), 
77 % av arbetstagarna inom administration och 
förvaltning och 66 % inom jordbruk och närlig­
gande områden är män. 
Statistik för de södra medlemsstaterna visar ett 
högt deltagande både bland kvinnor och män 
inom jordbruket, även om män jämfört med 
kvinnor sannolikt oftare är egenföretagare. 
Kvinnor arbetar troligtvis oftare i familjeföretag, 
till exempel i Grekland, där två tredjedelar av de 
kvinnliga jordbruksarbetarna arbetar i familjefö­
retag (jämfört med 15 % av männen). En stor 
andel av dessa kvinnor är sannolikt oavlönade. I 
Irland är bilden en annan. Kvinnorna där innehar 
endast 10 % av arbetstillfällena inom jordbruket. 
Vissa allmänna mönster är dock tydliga: över 40 
% av de kvinnliga jordbruksarbetarna i Irland arbetar i familjeföretag, jämfört med endast 10 % 
män. Det förekommer troligtvis även oregistrerad 
förvärvsfrekvens inom familjeföretag i Irland och 
i alla länder med ett betydande jordbruk. 
ökningen av arbetstillfällen lör kvinnor har 
huvudsakligen skett inom två yrkesområden: aka­
demiska yrken och kontorsarbeten, ökningar av 
arbetstillfällen för kvinnor inom produktionen 
skedde i de länder där kvinnor ökade sin förvärv­
sfrekvens inom industrisektorn: Portugal, 
Spanien och Grekland. Andelen kvinnor inom 
kontorssektorn har ökat i de södra medlemssta­
terna medan andelen kvinnor i akademiska yrken 
har ökat i en rad olika länder. Bättre kvalifikatio­
ner och yrkesmeriter har skapat nya möjligheter 
för vissa kvinnor i akademiska yrken men tjänster 
på ledningsnivå och inom administration innehas 
fortfarande i överväldigande grad av män. 
Sysselsättning inom den offentliga sektorn är en 
viktig källa till yrkesmässiga arbetsmöjligheter för 
kvinnor, även om könssegregering förekommer 
även här. Läraryrket är till exempel huvudsakli­
gen ett kvinnoyrke i alla länder och svarar för 70 
% av den totala sysselsättningen i Italien och 
Portugal. 
TABELL io 
ARBETSLÖSHET BLAND MÄN OCK KVINNOR I EUROPEISKA UNIONEN (%), 1995 
100-
KVINNOR 
MÄN 
80 
60 
40 
MIWttWIWIIIMimi^^ 
32 
KVINNOR OCH MÄN I KN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Fortsatt tillväxt inom 
tjänstesektorn 
Tjänstesektorn är den viktigaste sektorn för 
arbetstillfällen för kvinnor i Europeiska unionen. 
Det är också den sektor som ökar mest. Medan 
kvinnor i hela gemenskapen har ökat sin andel av 
den totala sysselsättningen under det senaste 
årtiondet, har deras arbete koncentrerats ännu 
mer till tjänstesektorn. Förlorade arbetstillfällen 
inom jordbruket tillsammans med endast en 
marginell tillväxt inom tillverkningssektorn har 
resulterat i en större förhoppning om arbetstill­
fällen inom tjänstesektorn bland det växande 
antal kvinnor som försöker finna avlönade arbe­
ten, över 70 % av arbetstillfällena för kvinnor 
finns inom tjänstesektorn, varierande frän något 
över 50 % i Grekland till nästan 90 % i 
Luxemburg och Nederländerna. Närmare hälften 
av alla anställningar inom tjänstesektorn i 
Europeiska unionen innehas av kvinnor, även om 
det förekommer en betydande variation mellan 
medlemsstaterna. I Grekland innehas något över 
en tredjedel av arbetstillfällena inom tjänstesek­
torn av kvinnor, medan motsvarande andel i 
Danmark är över 50 %. Det högsta antalet deltidsanställda återfinns 
inom tjänstesektorn. Minst hälften av de kvinnor 
som är anställda inom tjänstesektorn i Europeiska 
unionen är deltidsanställda och i vissa länder är 
detta mönster ännu mer framträdande. I 
Nederländerna till exempel innehas 55 % av alla 
arbeten inom tjänstesektorn av deltidsarbetande 
kvinnor. Alla kvinnodominerade yrkessektorer 
har dock inte denna höga andel deltidsanställda. 
Inom kontorssektorn förekommer en mycket 
lägre andel (28 %) deltidsanställda, även om 
denna sektor är den mest kvinnodominerade av 
alla. 
Den förändrade sammansättningen av 
yrkesområden för kvinnor återspeglar en bredare 
process av omstrukturering av arbetsmarknaden 
inom Europeiska unionen. Sysselsättningen inom 
jordbruket har minskat i mer eller mindre jämn 
takt sedan början av 1970-talet. Under de senas­
te tio åren har antalet arbetstillfällen inom jord­
bruket minskat mest i Finland, Spanien och 
Portugal. Men det är i ekonomier med en högre 
andel kvinnliga jordbruksarbetare än genomsnit­
ten, till exempel i EU:s södra medlemsstater, där 
det minskade antalet arbetstillfällen inom jord­
bruket ger den största effekten. Till exempel 
innehas arbetstillfällen inom jordbruket av en av 
TABELL n 
FÖRVÄRVSARBETANDE KVINNOR PER YRKESUTBILDNINGSNIVA 
! EUROPEISKA UNIONEN (%), 199s 
100 
80 
m:4 
40-
20-
0-lilJ-JLJ.lllllllllJ 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU 
EGNA 
KÄLLA : EUROSTAT (LFS) FÖRETAGARE ANSTAUOA FAMIUEFÖRCTAG 
33 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
fyra kvinnor i Grekland, en av åtta i Portugal och 
en av 14 i Spanien och Italien. I Grekland och 
Portugal är jordbruket en viktigare sysselsätt­
ningskälla för kvinnor än för män. I Spanien och 
Irland anställs betydligt fler män än kvinnor 
inom jordbruket. 
Den senaste utvecklingen av sysselsättningen 
för kvinnor inom industrin visar stora variationer 
liksom olika trender mellan medlemsstaterna. I 
ett flertal länder har antalet kvinnliga arbetstaga­
re inom industrin ökat under det senaste årtion­
det, framförallt i Spanien, Irland, Belgien, 
Danmark, Tyskland, Nederländerna och 
Portugal. Ökningens omfattning under perioden 
har varit särskilt slående (över 20 %) i Tyskland, 
Irland och Nederländerna. I andra länder, t.ex. 
Frankrike och Italien, har den sjunkit. Tillväxten 
av arbetstillfällen inom industrin har ökat bland 
kvinnor i de medlemsstater där förvärvsfrekven­
sen bland kvinnor inom industrin ligger under 
den genomsnittliga nivån, liksom i medlemssta­
ter med relativt hög sysselsättning inom industrin 
samt i länder med en förvärvsfrekvens bland 
kvinnor över genomsnittet samt i länder med 
motsvarande förvärvsfrekvens under genomsnit­
tet. Utvalda yrkesgrupper 
En större variation mellan länderna förekom­
mer inom hantverksyrken och närliggande yrken, 
som sysselsätter 29 % kvinnor i Portugal men 
endast 4 % kvinnor i Luxemburg. Irland, Italien 
och Grekland har även en hög andel (över 15 %) 
kvinnor inom hantverk och närliggande sektorer. 
I de flesta länder är andelen kvinnor på tjänster 
inom lagstiftning och på chefsnivå ganska lika, 
mellan 20 och 30 %, med undantag av Italien där 
kvinnorepresentationen är speciellt låg med 
endast 15 %. 
TAB Et. t n 
ANDELEN KVINNOR OCH MÄN SYSSt i SMÏA INOM JORDBRUKET 
S EUROPEISKA UNiONfrN i '„.), um 
100 
Hflff KVINNOR 
MÄN 
TOTALT 
60 
40 
20 
»i 
u ERGENFÖRETAGARE 
KÄLLA: EUROSTAT (LFS) ANSTÄLLDA FAMILJEFÖRETAG 
34 
Små forändringar av lönegapet 
mellan kvinnor och män 
Trots det faktum att många fler kvinnor inne­
har avlönade arbeten i Europeiska unionen i dag 
än för tio år sedan, har endast små förändringar 
skett i fråga om löneskillnaderna mellan kvinnor 
och män i de olika länderna. Enligt en harmoni­
serad men mycket begränsad statistik från 
Eurostat tjänar kvinnor i Europa i genomsnitt 
cirka 20 % mindre än motsvarande manliga kol­
legor. Även om kvinnor har ökat sin andel av 
administrativa och tekniska arbeten och chef­
sposter, som alla är relativt bra betalda, finner 
man en stor del av det ökande antalet lågavlöna­
de och korttidsanställda kvinnor inom tjänstesek­
torn. Till följd av detta har kvinnors genomsnitt­
liga löner legat kvar på låga nivåer och löneskill­
naderna mellan kvinnor och män kvarstår. 
Löneskillnader mellan kvinnor och män före­
kommer i olika grad i varje medlemsstat, både 
inom tillverknings- och tjänstesektorn, och de 
återspeglar den ojämlika situationen mellan kvin­
nor och män på arbetsmarknaden. I hela 
Europeiska unionen bland arbetstagare med 
manuellt arbete tjänar kvinnor mellan 65 % och 
90 % av männens genomsnittliga löner. KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Löneskillnaderna mellan kvinnor och män är 
lägst i Sverige, Finland och Danmark och störst i 
Österrike, Irland, Luxemburg och Förenade 
kungariket. Bland arbetstagare med icke-manu-
ellt arbete (där statistiken är begränsad) är 
löneskillnaderna större. 
Det stora antalet kvinnor med lågavlönade 
arbeten och den könsuppdelade arbetsmarkna­
den är två nyckelfaktorer som bidrar till att bibe­
hålla lönegapet inom Europeiska unionen. Det är 
två eller tre gånger mer sannolikt att kvinnor är 
lågavlönade än att män är det. Mellan 20 % och 
40 % av heltidsarbetande kvinnor är lågavlönade 
i de olika medlemsstaterna. Beklädnads- och tex­
tilindustrin, banksektorn och detaljhandeln är 
alla exempel på sektorer som är viktiga arbetsgi­
vare för kvinnor, men hos vilka kvinnor i 
genomsnitt tjänar endast 63 % av vad män tjänar. 
Den låga lönenivån bland kvinnor är ett resul­
tat av dels deras inriktning på lågavlönade arbe­
ten, dels den låga lönenivån i de olika länderna. I 
de medlemsstater där det finns ett lagstadgat 
starkt skydd, till exempel en minimilön, verkar 
löneskillnaderna mellan kvinnor och män vara 
mindre (t.ex. i Sverige, Frankrike och Italien). I 
länder utan sådant skydd tenderar löneskillnader­
na att vara mycket större, till exempel i Förenade 
TABELL 13 
ANDELEN KVINNOR INOM OUKA YRKESGRUPPER I EUROPEISKA UNIONEN (%), 1995 
100 i 
80. LAGSTIFTARE OCH CHEFER 
KONTORSYRKEN 
SERVICEYRKEN 
HANTVERK OCH HANDEL 
60 
40-
204 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU12 
KÄLLA: EUROSTAT (LFS) 
35 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
IWIWIIIIWIIMIIIH^^ 
kungariket och Irland. Andra faktorer spelar även 
en viktig roll, som till exempel utformningen av 
löneförhandlingssystemen och lönestrukturerna, 
tillämpning av rikdinjer för likalön och olika 
rättsliga och administrativa strukturer. 
Slutsats 
Könssegregeringen på arbetsmarknaden åter­
speglas i kvinnors förvärvsfrekvens, påverkan av 
faktorer som ålder och moderskap liksom den typ 
av arbete som kvinnor utför. Kvinnors förvärv­
sfrekvens varierar mycket mer under hela livscy­
keln än vad den gör for män. Att kunna kombi­
nera förvärvsliv, familjeliv och samhällsroll är en 
del av kvinnors livssituation i större eller mindre 
grad i samtliga medlemsstater. Följaktligen är sys­
selsättningsmönstret bland kvinnor mer oregel­
bundet och ojämnt än hos män. 
Den senare utvecklingen inom sysselsättningen 
tyder på en jämn ökning av andelen kvinnor som 
integreras på den öppna arbetsmarknaden och på 
en minskning av andelen män. Arbetskraften i 
Europeiska unionen har koncentrerats till en snä­
vare åldersskala, från 25 år till 60 eller 65 år, trots 
att befolkningen åldras som helhet. Brist på 
tillväxt inom sysselsättningen och förlorade arbetstillfällen inom jordbruket och industrin har 
gett en negativ effekt på tillgången av arbetstill­
fällen för män, medan ökningen av arbetstillfäl­
len inom tjänstesektorn har skapat fler arbets­
möjligheter för kvinnor. En ojämn fördelning i 
den senaste ökningen av arbetstillfällen anses 
bero på fler deltidsarbeten och då framförallt 
inom tjänstesektorn. 
TABELL 14 
LÖNEGAPET - GENOMSNITTLIG TIMLÖN FÖR KVINNOR I MANUELLA ARBETEN I PROCENTAN­
DEL AV MÄNNENS 1 EUROPEISKA UNiONEN, lowiwi» 
100. 
1994 1990 
80. 
'M m 
60_É _|| I I 
II It 
40-1 -i M 
:M 
il! 
1 1 I 
ftSfc SS» 
m %% 
0_H Ä Ji&L 
NL FIN S UK B DK D GR E F IRL I 
KÄUA : EVROSTATS «EMTNSAMMA LÖNESTATISTIK. 
ANM. : DATA FÖR FRANKRIKE 1991. DATA FÖR LUXEMBURG 1939. DATA FÖR ÖSTERRIKE, FINLANO OCH SVERIGE 1993. 
mmÊmmmiMmmmmmxMrx:i\\\-m\v#&&xi». 
36 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
TABELL 15 
FÖRVÄRVSFREKVENS PER ÅLDERSGRUPP I EUROPEISKA UNIONEN (%), 1995 
FÖRVÄRVSFREKVENS PER ÅLDERSGRUPP 
100. 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU S UKEU15 
FÖRVÄRVSFREKVENS BLAND KVINNOR PER ÅLDERSGRUPP 
100. 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UK EU15 
FÖRVÄRVSFREKVENS BLAND MÄN PER ÅLDERSGRUPP 
100. 
B DK D GR E 
KALLA: EUROSTAT (LFS) P FIN S UK EU15 
15-19 20-24 55-59 60-64 
(•MmmmmmmmcmMmwmmmmimm 
37 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
PRIORITERADE ÅTGÄRDSOMRÅDEN VID MÖTET I ESSEN 
Omfattningen och följderna av arbetslösheten i Europa gav upphov till vitboken om tillväxt, konkurren­
skraft och sysselsättning1 i vilken åtgärder föreslås för att bekämpa arbetslösheten. Medlemsstaternas stats-
och regeringschefer identifierade vid rådets möte i Essen i december 1994 åtgärder som skall vidtas inom 
fem viktiga områden för att förbättra situationen på arbetsmarknaden. Dessa åtgärder grundades på försla­
gen i vitboken 
ESSEN - FEM PRIORITERADE ÅTGÄRDSOMRÅDEN:' 
• ökade möjligheter till sysselsättning för den yrkesverksamma befolkningen genom främjande av inve­
steringar för yrkesutbildning. Därför är det viktigt att erhålla yrkeskvalifikationer, framförallt för ung­
domar. Så många människor som möjligt måste få grundutbildning och fortbildning, varigenom de 
genom ett livslångt lärande får möjlighet till den anpassning som krävs på grund av tekniska föränd­
ringar och därigenom minskas risken att förlora arbetet 
• ökad tillväxt för att skapa nya arbetstillfällen, särskilt genom 
- en flexiblare organisation av arbetsmarknaden, vilket uppfyller både arbetstagarnas önskemål och kon­
kurrenskraven, 
- en lönepolitik som uppmuntrar till investeringar som skapar nya arbetstillfällen och i nuvarande läge 
kräver låga löneavtal under produktionsökningar, 
- främjande av initiativ på framförallt regional och lokal nivå som skapar arbetstillfällen, där hänsyn tas 
till nya behov, till exempel inom miljöområdet och socialtjänstområdet. 
• En tillräcklig minskning av indirekta lönekostnader för att säkerställa att minskningen ger en märkbar 
effekt på lönekostnaderna kan endast genomföras genom en gemensam insats av den ekonomiska sek­
torn, fackförbund och politiska beslutsfattare. 
• Effektivare arbetsmarknadspolitik: effektiviteten i sysselsättningspolitiken måste ökas genom att man 
undviker rutiner som hindrar människors tillträde till arbetsmarknaden och genom att övergå från en 
passiv till en aktiv arbetsmarknadspolitik. Individuella stödåtgärder för att uppmuntra till ett fortsatt 
arbetssökande på den öppna arbetsmarknaden skall bibehåtias. Särskilt hänsyn till detta skall tas vid 
utformningen av arbetslöshetsstöd. 
• Förstärkta insatser för de grupper som drabbas särskilt hårt av arbetslöshet. Speciella insatser behövs för 
att hjälpa ungdomar, framför allt dem som lämnar skolan med knappt några kvalifikationer, genom att 
de antingen erbjuds arbete eller utbildning. 
Kampen mot långtidsarbetslösheten skall vara en viktig del av arbetsmarknadspolitiken. Olika arbetsmark­
nadspolitiska åtgärder är nödvändiga och skall ta hänsyn till de mycket olika grupper av långtidsarbetslösa 
och dessas krav. Den svåra situationen för de arbetslösa kvinnor och de äldre arbetstagarna skall särskilt upp­
märksammas. 
1 Europeiska kommissionen, Byrån ror Europeiska gemenskapernas officiella publikationer, 
Luxemburg, 1994, ISBN 92-826-7423-1 
2 Europeiska rådets möte den 9 och 10 december 1994 i Essen, SN 300/64 
Htmmmimmmmm 
38 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
mmmmt»)m 
O 
DEN EUROPEISKA 
SYSSELSÄTTNINGSSTRATEGI 
N OCH NATIONELLA 
FLERÅRIGA PROGRAM 
Den europeiska 
sysselsättningsstrategin 
Kampen mot arbetslösheten är den viktigaste 
uppgiften för unionen och medlemsstaterna. 
Under senare år har framsteg gjorts för att anta en 
europeisk sysselsättningsstrategi. Den process 
som sattes igång av Europeiska rådet i Essen 
(december 1994) gjorde det möjligt att stärka 
samarbetet mellan medlemsstaterna i denna 
fråga. Som en förstärkning till detta och för att 
involvera alla berörda aktörer föreslog ordföran­
den initiativet "Insatser för sysselsättningen i 
Europa: en förtroendepakt". 
Medlemsstaternas fleråriga 
program 
Europeiska rådet i Essen uppmanade med­
lemsstaterna att överföra dessa rekommendatio­
ner i sina respektive riktlinjer till fleråriga pro­
gram med avseende på den speciella karaktären i 
deras ekonomiska och sociala förhållanden. 
Europeiska rådet uppmanade rådet för arbets­
marknad och socialfrågor, rådet för ekonomi och 
finansfrågor samt kommissionen att noga följa 
utvecklingen inom sysselsättningen, övervaka 
medlemsstaternas riktlinjer i denna fråga och 
lämna en årlig rapport till Europeiska rådet om 
den vidare utvecklingen vad gäller sysselsättning­
en. 
Rådet och kommissionen utarbetade därför en 
gemensam rapport om sysselsättningen, vilken 
överlämnades till Europeiska rådet i Madrid i 
december 1995. 
Varje medlemsstat har utarbetat fleråriga syssel­
sättningsprogram, i vilka varje land har fastställt 
de riktlinjer som den har utvecklat och genom­
fört inom ramen för prioriteringarna från 
Europeiska rådet i Essen. Denna gemensamma 
insats för att bekämpa arbetslösheten är ett 
särskilt intressant initiativ, eftersom det gör det INSATSER FÖR SYSSELSÄTTNINGEN 
I EUROPA: EN FÖRTROENDEPAKT 
Den europeiska förtroendepakten "Insatser för sysselsättningen i 
Europa" lades fram vid rådets möte i Florens i juni 1996. Dess 
syfte är i bl.a. "att mobilisera alla aktörer till en samlad strategi för 
att bättre utnyttja den europeiska multiplikatoreffekten" och för 
att "placera kampen mot arbetslösheten i ett medellångt och lång­
siktigt samhällsperspektiv". 
I fråga om arbetsmarknadssystem hänvisar kommissionens förslag 
framförallt till: 
Reform av de nationella arbetsmarknadssystemen (med­
lemsstaterna) 
- Förenklad hjälp vid anställning eller etablering av företag: alla 
formaliteter på ett ställe ("onc-stop shops"), bidrag motsvarande 
arbetslöshetsersättningen ("re-employment vouchers"). 
- Stöd som anpassas till de arbetssökande från arbetsförmedling­
arnas sida. 
Mobilisering av lokala aktörer (kommissionen, medlemssta­
terna, lokala myndigheter) 
- Decentralisering av arbetsmarknadssystem. 
- Främjande av lokala utvecklings- och sysselsättningsinitiativ. 
Bättre anställningsmöjligheter för ungdomar 
- Gemensamt initiativ från arbetsmarknadens parter för integrer­
ing av unga på arbetsmarknaden (arbetsmarknadens parter). 
- Utveckling av system med stöd av Ungdomsstart och Leonardo 
(kommissionen, medlemsstaterna). 
Bättre samband mellan direkt beskattning och ersättning 
- Debatt och gemensamma riktlinjer om det sociala skyddets 
framtid (institutionerna, medlemsstaterna, arbetsmarknadens 
parter). Kommissionens förslag gällde även viktiga framtidspro­
jekt på arbetsmarknaden. 
Nya formet av arbetsorganisation 
- Åtagande från arbetsmarknadens parter att upprätta ett europe­
iskt ramavtal för arbetsorganisation och flexibilitet (arbetsmark­
nadens parter). 
- Strukturerad debatt på europeisk nivå om arbetsorganisation 
och arbetstid (institutionerna). 
- Grönbok om informationssamhällets sociala aspekter och sam­
hällsaspekter (kommissionen). 
Utbildning som nyckeln till sysselsättning 
- Förslag om livslång tillgång till och erkännande av kompetens 
(kommissionen). 
- Utveckling av en referensram för tillträde till kompetens (arbet­
smarknadens parter). 
- Handlingsplan "utbildning i informationssamhället" (kommis­
sionen). 
- Utveckling av ett "Erasmus-program för lärlingar" (kommissio­
nen). 
- Utarbetande av en europeisk lärlingsstatus (kommissio­
nen, rådet, arbetsmarknadens parter). 
msmmmfxtxmwmmwwmmwiww 
39 
o l)JA(rR\M 2: A Kr. \RI)l R il St I \Dl I IRA MO/I I(,/tt TIR l DR II FRARICA l>R(>(tRAMMh\ 
Land 
Belgien 
Duunaik 
Frankrike 
Finland 
Irland 
Grekland 
Luxemburg 
Nederländerna 
Förenade kungariket 
Spanien 
Tyaldand 
Italien 
Portugal 
Österrike 
Sverige Prioritet I - atbildning 
- Lärlingsinsatser som gynnar kvinnor 
- fkvinnor som återinträder i arbete 
• främjande av jämställdhet 
- Utbildning inom kontorsdatasystem för 
kvinnor som kommer tillbaka till arbetet 
- Speciella åtgärder för kvinnor 
- Godtagbar i fråga om schemaläggning och 
utbildningsplats 
- avgörande roll i avskaffandet av könssegre­
geringen på arbetsmarknaden 
- Offentlig sektor program för att öka kvin­
nors yrkeskvalifikationer Prioritet II - sysselsättning/tillväxt 
- Stödåtgärder till mödrar och fäder, mamma­
ledighet, flexibelt deltidsarbete 
-Arbetstid: 
- låg lön i deltidsarbeten 
- enektavdniKaJibeic på pensionsbelopp 
-Inkomst 
- mraor lönega? mdbn kvinnor oai män 
- Lån till kvinnliga företagare PionfetOI-
«fatblnt-
nakr Prioritet IV-
aktiv politik Prioritet V - målgrupper 
-Bkkag J27œnraarbemfrkvTOormefan 18 och 64 år 
- Kvinnor som kommer tillbaka till arbetet 
- Ministeriet for stöd till kvinnor 
- Förening av familjeansvar och avlönat arbete 
- Förbättra kvinnors status i foretag 
- Kvinnors defagaiA i nkriiskurbikl^^ 
- Flexibla arbetsmönster 
- Utbildning fbr kvinnor som kommer tillbaka till arbetet 
- Ensamstående föräldrar 
- lagstiftning om lika möjligheter 
- Stöd till kvinnor för heltids-, deltids- och korttidsanställning 
- Bidrag for att komma tillbaka till arbete eller börja arbeta inom en 
bransch med ra kvinnor 
- Lagen om främjande av arbete/kvinnor skall ges stöd i förhållande 
till deras arbetslöshetstal 
- Mål III i Europeiska socialfonderna 
- Utbildning 
- Sdrrailansaiçiid-20%o1aiirçavbeakb^ 
lepasenterade yrken 
- Lokala utvecklingsinitiativ 
- Yrkesutbildningar 
- Flexibla utbildningsåtgärder 
- Kvalificerade deltidsarbeten 
- Stöd till kvinnor med familjeansvar 
- Minskat antal tjänsdedigftetsperioder för kviruior fbr minskade löneskillnaderna 
- Projekt för lika j 
möjligheter for an j 
vidga arbetsmarkna- j 
den for kvinnor ! 
i 
i 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
möjligt för de olika länderna att själva identifiera 
viktiga insatser och ta hänsyn till de inhemska 
förhållandena vid tolkningen av dessa prioriter­
ingar. 
I den första programgruppen har frågan om 
lika möjligheter för kvinnor och män inte ingått 
som ett huvudtema och tyngdpunkten har klart 
lagts på kampen mot arbetslösheten. 
Vissa länder har inte behandlat frågan om lika 
möjligheter för kvinnor och män, även om de har 
en aktiv politik inom detta område som det skul­
le vara lätt att hänvisa till. Detta gäller de franska, 
belgiska, danska och finska programmen. 
Sju länder hänvisar till riktlinjer som gynnar 
kvinnor. Grekland, Luxemburg, Förenade kung­
ariket, Nederländerna, Spanien och Tyskland. I 
det italienska programmet understryks jämställd­
heten kraftfullt i inledningen. 
En tredje grupp länder behandlar frågan om 
lika möjligheter för kvinnor och män i olika delar 
av sina program, t.ex. Irland, Portugal, Österrike 
och Sverige. Österrikes och Sveriges långsiktiga 
programförslag skiljer sig tydligt genom ett akti­
vare intresse för jämställdhetsfrågan. 
I inledningen till det svenska programmet görs 
följande uttalande: 
"Situationen på arbetsmarknaden för kvinnor 
har förbättrats i Sverige under de senaste trettio 
åren och deras situation har blivit mer lik män­
nens. Det har bl.a. skett en större ökning av kvin­
nors förvärsverksamhet och i förvärvsarbete. 
Trots en betydande nedgång i början av 1990-
talet är nivån mycket hög jämfört med övriga län­
der. Skillnaden i förvärvsfrekvensen mellan kvin­
nor och män var 1994 endast 1,5 %. Denna 
trend har hållit i genom riktade politiska åtgärder, 
t.ex. aktiv arbetsmarknadspolitik, omfattande 
barnomsorgsresurser, gynnsamma föräldraförsäk­
ringar och separat beskattning av make och 
maka." 
Ökade sysselsättningsmöjligheter 
for den arbetande befolkningen 
genom investeringar i 
yrkesutbildning 
Alla medlemsstater nämner flera yrkesutbild-
ningsprogam som innefattar utbildning på 
arbetsplatsen liksom fortbildning. Dessa insatser 
riktas ofta till ungdomar. Inget land skiljer mellan unga kvinnor och unga män, även om kvinnorna 
upplever speciella problem som kräver speciella 
politiska lösningar. 
Österrike och Irland är de enda länder som 
tillämpar ett könsrollsperspektiv i sina yrkesut­
bildningsprogram. I det österrikiska programmet 
fastslås att 
"Yrkesutbildning skall ha följande viktiga 
målsättningar: 
• Att stimulera ett skifte i arbetskraftsstrukturen 
mot 'hög kompetens', 'arbeten på tjänsteman­
nanivå', 'ej manuellt arbete' (framförallt för 
kvinnor). 
•Åtgärder för speciella målgrupper (kvinnor, 
äldre, långtidsarbetslösa, funktionshindrade). 
Dessutom krävs åtgärder för att skapa utbild­
ningar som är lätta att få tillträde till (lämpliga 
tidsschema och lämplig plats för utbildningen)." 
I Irland innefattar programmet för investering 
i yrkesutbildning speciella initiativ för att främja 
kvinnors ökade deltagande i lärlingsutbildning 
och även åtgärder för att främja att kvinnor åter­
kommer till arbetsmarknaden och särskilda jäm­
ställdhetsåtgärder. 
En mer sysselsättningsintensiv 
tillväxt 
I detta avsnitt kan man finna två tillvägagångs­
sätt, dels det som används i Förenade kungariket, 
dels det som används i Luxemburg. 
I Förenade kungarikets program innebär den 
valda metoden att man undanröjer "onödiga hin­
der för att skapa nya arbetstillfällen". I 
Luxemburg är man försiktigare och vill inte blan­
da ihop flexibilitet med avreglering och där utta­
las följande: 
"Begreppet flexibilitet kan inte användas som 
en förevändning för att undergräva social trygg­
het. Inom de områden där fackföreningarna och 
företagsledningarna kan komma överens om flex­
ibilitet utan att samtidigt undergräva den sociala 
tryggheten skall dock inte regeringen motsätta sig 
sådana kollektivavtal5." 
Yttrande av trepartskommittén för samordning den 8 mars 
1994. 
41 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
NYA ARBETSTILLFÄLLEN 
Kommissionen offentliggjorde 199*5 ett meddelande om 
en europeisk strategi för att uppmuntra till lokala utveck­
lings- och sysselsättningsinitiativ (Lei)4. 
Sjutton områden för sysselsättning angavs i listan och 
utvecklingen av dessa har samband med parallella fakto­
rer som undersöks av en arbetsgrupp som inrättats för att 
reflektera över dessa frågor. En sammanställning av de 
viktigaste områdena följer nedan: 
Hushållstjänster 
Barnomsorg 
Ny informations- och kommunikationsteknik 
Stöd till ungdomar med problem vilka behöver 
återintegreras i samhället 
Förbättrade bostäder 
Trygghet 
Lokala allmänna kommunikationer 
Förnyelse av stadsomräden 
Lokala afiarer 
Turism 
Audiovisuell teknik 
Kulturarv 
Lokal kulturutveckling 
Avfallshantering 
Vattenvård 
Skydd och underhåll av grönområden 
Reglering och kontroll av föroreningar och utrust­
ning för detta* I det österrikiska programmet finns samma 
reservationer: "Erfarenheterna i Österrike tyder 
på att effekten på sysselsättningen av åtgärder för 
ökad flexibilitet vad gäller arbetstiden är osäker, 
då flexibla arbetstider även kan minska anställ 
ningsmöjlighctcrna för andra arbetstagare. Den 
pågående diskussionen i Österrike om att utvidga 
valmöjligheterna inom den lagstiftning som 
reglerar arbetstiden kommer under alla omstän­
digheter att behöva avvägas mot arbetstagarnas 
och arbetsgivarnas intressen." 
En flexiblare arbetsorganisation 
Den arbetsmarknadspolitik som avser arbetstid 
varierar inte mycket mellan länderna. Den grun­
das på behovet av att skapa deltidsarbeten. Vissa 
länder nämner progressiv förtidspensionering och 
minskad övertid som möjliga strategier. En 
enhetlig arbetsdagsförkortning är mindre vanlig. 
Vissa nya system för arbetsdelning tas upp i de 
belgiska och franska programmen. 
Flera länder börjar införa en avreglering av del­
tidsarbete. Detta sker i Spanien där "... de mest 
betydande bland de antagna åtgärderna i refor­
men för att öka marknadsflexibiliteten är de 
modifieringar som gjorts i fråga om deltidsan­
ställning for att öka dess användning ... större 
flexibilitet i fråga om arbetstid, minskade social­
försäkringsförmåner vid mindre än 12 arbetstim­
mar per vecka eller 48 timmar per månad". 
I Österrikes program är man noga med att 
understryka de risker som deltidsarbetande arbet­
stagare utsätts för: "Enligt den österrikiska upp­
fattningen, även om ytterligare främjande åtgär­
der kan minska den statistiska arbetslösheten, 
sker detta på bekostnad av en ökning av antalet 
arbeten som inte ger en tillräcklig inkomst. 1 den 
arbetslagstiftning som följer pensionsreformen 
infördes ett lagstadgat skydd för deltidsanställda 
för att garantera dem det motsvarande värdet för 
heltidsanställda." 
4 EGT nr C 265.12.10.1995. En lönepolitik som uppmuntrar 
sysselsättningsskapande 
investeringar 
I Luxemburg föreslås inga generaliserade åtgär­
der. Där är man övertygad om att fackföreningar 
och företagsledningar kommer att visa återhåll­
samhet på lönesidan, om det visar sig nödvän­
digt. I Förenade kungariket framförs tankar om 
42 
att avskaffa centrala, kollektivförhandlingar och 
att lönenivåerna bör återspegla de ekonomiska 
förhållandena. 
I Sverige har "åtgärder vidtagits som underlät­
tar nya företags verksamhet", däribland speciella 
lån för kvinnliga företagare. 
Främjande av initiativ 
I förslagen behandlas detta område mycket 
litet, utom i dem från Belgien och Frankrike, där 
förberedelser görs. I Luxemburg undersöker en 
arbetsgrupp de eventuella effekterna av distansar­
bete eller hemarbete för skapande av nya 
arbetstillfällen liksom de mer negativa sociala 
aspekterna. 
I Tyskland genomfördes många åtgärder för att 
främja lokala sysselsättningsinitiativ inom mil­
jövård, socialvård och barnomsorg och ungdoms­
verksamhet. Sedan januari 1993 har det funnits 
möjlighet att stödja sysselsättning för arbetslösa 
personer inom de ovannämnda områdena med 
hjälp av ett engångsbelopp för lönebidrag i de nya 
tyska delstaterna. Sedan januari 1995 har denna 
åtgärd utsträckts till arbetslösa i den västra delen 
av Tyskland. I Danmark skall arbetspooler använ­
das för att aktivera de arbetslösa inom vården av 
äldre, sjuka och små barn liksom inom miljövård. 
I Irland håller man fast vid att utveckla lokala ini­
tiativ som skall skapa nya arbetstillfällen. 
I de svenska och finska programmen läggs stor 
vikt vid att miljöskydd och miljöförvaltning inre 
skall omfattas av krav om att skapa särskilda 
arbetstillfällen. 
övriga medlemsstater behandlar stöd till eget 
företagande under denna rubrik. 
Minskning av indirekta 
arbetskraftskostnader 
Under denna rubrik diskuteras skatter och 
avgifter som drabbar den enskilda individen. 
Sverige hävdar att dess individualiserade skatte­
system har bidragit mycket till den höga jäm­
ställdheten mellan kvinnor och män. Skatter som 
tas ut för att finansiera miljövården anses som 
åtgärder för att balansera de offentliga finanserna. 
Andra länder föreslår åtgärder som syftar till att 
minska de indirekta arbetskraftskostnaderna, där 
målgrupperna är de unga, de äldre arbetslösa, de 
långtidsarbetslösa och de lågavlönade. KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
MADRIDS KOMMUN - SPANIEN 
NÄR STÄDER TAR TILL 
VARA KVINNORS KRAFT 
Kvinnor har ofta svårigheter med att finna arbete i länder 
som Spanien där arbetslösheten slår alla rekord. Ett antal 
städer i Madrid-regionen har samlat sig runt ett projekt 
om denna fråga. Initiativet "Red Local" (lokalt nätverk) 
har som mål att stödja en integrering på arbetsmarknaden 
av kvinnorna i området genom en utbildningspolitik som 
är anpassad till behovet i de olika partnerstäderna. 
De städer som berörs är Arganda del Rey, Rivas 
Vaciamadrid, San Fernando de Henares, Tres Cantos och 
La MISCAM (ett konsortium av lokala myndigheter i 
sydöstra Madrid). Red Local stöds av initiativet 
Employment-Now. 
Ett led i detta projekt är att arbeta så nära kvinnorna i 
regionen som möjligt. I den första fasen genomfördes en 
sociologisk studie för att analysera situationen stad för 
stad och identifiera alla svårigheter vad beträffar rekryter­
ing av kvinnor. 
Parallellt med detta inrättades ett öppet centrum hos varje 
lokal myndighet, dit kvinnor skulle kunna komma enskilt 
och få en bedömning av sina möjligheter till arbete. 
Utifrån detta utarbetades utbildningsplaner inom de tra­
ditionella strukturerna i INEM (nationella arbetsförmed­
lingen). 
"Först och främst använder vi vad som redan finns och 
sedan kompletterar vi med speciella kurser", förklarar 
Gloria Reguero från Red Local projektet. "Vi anpassar det 
som finns till kvinnornas krav, men även, och detta ar en 
viktig punkt, till lokala nischmarknader för sysselsättning. 
Vad tjänar bra utbildning till om den inte hjälper kvinnor 
att finna arbete i deras egen region? På detta sätt har vi 
väglett några av de 120 kvinnor som vi stöder, till arbeten 
som är kopplade till miljön såsom återvinning och träd­
gårdsarbete, liksom vi på samma sätt stöder företag som 
startats av kvinnor." 
Den starka sidan hos de kommunala myndigheter som 
ingår i Red Local projektet var att de förstod hur de skul­
le gruppera sig för att bli starkare totalt sett samtidigt som 
de arbetade nära kvinnorna och deras vardag. Därför skall 
man i framtiden försöka se till att arbetsvillkoren utfor­
mas så att man tar hänsyn till kvinnors familjeansvar 
genom till exempel flexibel arbetstid. 
43 
KVINNOR OCH MÄN 1 KN lÖRÄNDKRLUi EKONOMI 
mMmmmmiMmimMw.mmmmm*;>xti 
VIKTIGA UTBILDNINGSINSATSER 
PÅ GEMENSKAPSNIVÅ 
GRUNDUTBILDNING 
Olika utbildningsinsatser kan bidra till att främja lika 
möjligheter för kvinnor och män, t.ex. medvetandegöra 
allmänheten, utbilda lärare, undervisnings- och kursma­
terial för att undvika könsmässiga stereotyper, ökade val­
möjligheter vad gäller studier och yrkeskarriär. 
1 Sokrates-programmet5 om utbildningssamarbete priori­
teras projekt i vilka lika möjligheter för kvinnor och män 
beaktas. Att införa principen om att integrera lika möj­
ligheter är en långsiktig process som kräver ökade insat­
ser för att öka medvetenheten hos de aktörer som för 
fram gemenskapsprojekt, samtidigt som det krävs en dju­
pare förståelse för jämställdhetsprincipen när det gäller 
samstämmighet mellan gemenskapsåtgärderna och utvär­
dering inom utbildningsområdet. 
YRKESUTBILDNING 
För att uppnå lika möjligheter är det nödvändigt att 
kvinnors kvalifikationer förbättras. Europeiska kommis­
sionen har beslutat att arbeta mer aktivt för lika möjlig­
heter i de projekt som skall stödjas i Leonardo da Vinci-
programmet*. Kommissionen uppmuntrade aktivt 
sökanden till projekten att utarbeta projekt för positiva 
åtgärder för att uppmuntra kvinnor (eller män) att delta 
inom områden de traditionelit är underrepresenterade 
samt inom de områden där som är öppna för kvinnor 
och män. Ökad effektivitet 
i arbetsmarknadspolitiken 
I detta avsnitt anges en rad olika åtgärder. Vissa 
åtgärder lovar rätta till sådan lagstiftning som 
hindrar sysselsättningstillväxt. Andra stöder den 
politik som inför system där tillgång och efterfrå­
gan på arbetsmarknaden avpassas genom inrät­
tandet av effektivare arbetsförmedlingssystem. 
Vad avser ändringar i de sociala trygghetssyste­
men har Luxemburg uttryckt följande reservatio­
ner: "Luxemburgs regering avvisar uppfattningen 
att odifferentierad avreglering skulle vara en 
mirakelkur för arbetslösheten. Det finns inga 
bevis för att arbetstillfällen skapas genom att 
arbetslagstiftningen raseras genom (bl.a.) minska­
de friställningar eller genom att avskaffa mini­
milöner. Tvärtom, erfarenheterna i Luxemburg 
visar att en stel sociallagstiftning inte på något 
sätt hindrar skapandet av nya arbetstillfällen, inte 
ens under en konjunkturnedgång7." 
I ett förslag från Luxemburg behandlas frågan 
om förbättrade offentliga tjänster och om skyl­
dighet att annonsera ut lediga arbeten och att 
offentliggöra meddelanden om permitteringar 
och friställningar. Denna idé har även Grekland 
anammat och den förtjänar att studeras ytterliga­
re, då denna metod kan hjälpa till att påvisa luck­
or på arbetsmarknaden. Kampen mot den regul­
jära eller den informella sektorn av ekonomin och 
geografisk rörlighet är andra ämnen som omfattas 
av detta avsnitt. 
s Rådets beslut av den 14 .3. 1995. EGT nr L 87, 20.4.1995. s. 10. 
6 Rådets beslut av den 6 .12. 1994. EGT nr L 340, 29.12.1994, s. 8 
Sysselsättningspolitik i Luxemburg inför 2000-talet. 
Ministeriet för sysselsättning och arbete. Luxemburg, 1995. 
44 
KVINNOR OCH MÄN 1 EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
BERLIN - KVINNOR STARTAR FÖRETAG 
Det största företagscentrumet för kvinnliga företagsledare i Europa har byggts i östra delen av Berlin i 
Tyskland. Det var förut en fabrik som tillverkade skönhetsmedel med en yta på 5 500 m2 i sex våning­
ar plus en ny byggnad och är nu basen för femtio planerade affärsföretag som skall ledas av enbart kvin­
nor. Trettiofyra av dessa företag har redan startat, inklusive en skola för ADB-utbildningar, en konsul­
tverksamhet för organisations- och företagsfrågor, en reklambyrå, en resebyrå, kaféer och affärer för 
underkläder och strumpor. 
För att kombinera förvärvsarbete och familjeliv på ett tillfredsställande sätt byggdes sommaren 1996 
tretton lägenheter för medlemmarna av kooperativet, kallat "Weiber Wirtschaft eG" (Petticoat Business 
Cooperative). Projektets syfte är att bli ett ekologiskt pilotprojekt: arbetsplatser, fritids- och shopping­
anläggningar har sammanförts under samma tak, vilket minskar restiden. 
Även särskilda inrättningar för barnomsorg för förvärvsarbetande mödrar har inrättats, eftersom sam­
hällsfrågor är en integrerad del av ekonomin enligt kooperativets grundare. Byggnaden erbjuder över­
komliga och fasta hyror till affarskvinnor, gemensam tillgång till teknisk utrustning, gemensam reklam 
och ett konferenscentrum, seminarier samt mässor. 
Tusen kvinnor i alla åldrar oclj från olika social bakgrund från hela Tyskland och från utlandet har redan 
ansökt om att bli medlemmar i detta affärsföretag som Europeiska unionen har hjälpt till att finansie­
ra. Genom att investera så litet som 200 DM kan man bli medlem. Som medlem kan man även bli 
delägare till affärscentrumet, även om det kan krävas en viss väntetid innan man får någon vinstutdel­
ning. Det beror på att kvinnor med andelar i centrumet ännu inte har lyckats skaffa fram de 300 000 
DM i aktiekapital som krävs för att garantera finansieringen av de np byggnaderna. Trots kapital 
genom banklån, uppbackning av staden Berlin, den federala regeringens bidrag och det egna kapital 
som kvinnorna själva skaffat fram och trots det finansieringsstöd som projektet erhåller från Bryssel via 
strukturfonderna har de inte kunnat det. 
Projektet, som utgör en total investering på 34 miljoner DM, av vilka 12,5 miljoner DM var inköp­
spriset för fastigheten som skall betalas till Treuhandanstalt, är en av de största affärssatsningar som 
kvinnorörelsen i Europa genomfört. 
45 
KVINNOR OCH MÄN I EN lÖRÄNDERLIC EKONOMI 
INFORMATIONSSAMHÄLLET 
Införandet och det omfattande utnyttjandet av infor­
mations- och kommunikationsteknik ger stor möjlighet 
att skapa välstånd och högre levnadsstandard. Många, 
däribland kvinnor, berörs även av informationssamhäl­
lets följder för deras liv. I sin grönbok "Leva och arbeta 
i informationssamhället - Människan i centrum"8 tar 
kommissionen upp de viktigaste sociala utmaningar 
som uppstått i informationssamhället. Kommissionen 
undersöker hur informations- och kommunikationstek­
nik (IT) omvandlar produktion och arbetsorganisation 
samt människors liv. I grönboken bekräftas att männi­
skor oroas av den sociala och ekonomiska omvälvning­
en och den snabba förändring som sker till följd av IT-
teknikens införande. 
IT-tekniken får även omfattande konsekvenser för män­
niskors behov av mer relevant utbildning samt av att 
hela tiden uppdatera färdigheterna. Detta gäller både 
för kvinnor och män. Särskilt tre faktorer berör lika 
möjligheter för kvinnor och män, nämligen följande: 
• Behovet av ett livslångt lärande. 
• Nödvändigheten av att kämpa mot utslagning av 
dem som (inklusive kvinnor) inte har möjlighet att 
ta del av informationssamhället. 
• Betydelsen av att förena familjeliv med yrkesliv för 
både kvinnor och män, eftersom informationssam­
hället för upp frågan om tid för arbete, utbildning 
och sysslor i hemmet. 
I vitboken "Lära och lära ut - På väg mot kunskaps­
samhället"9 samt i Europeiska året för livslångt lärande 
(1996)10 har dessa frågor tagits upp. 
8 KOM(96) 389, 23.7.1996. Tillägg 3/96. Europeiska unionens bulletin. 
9 KOM(95) 590, slutlig, 29.11.1995. 
KOM(95) 124,31.3.1995. 10 Förbättrade åtgärder for att nå 
speciella grupper 
Fem länder nämner inte kvinnor bland de 
grupper som särskilt berörs av arbetslösheten. 
Dessa första program har varit inriktade på 
arbetslöshet och ställt principen lika möjligheter 
för kvinnor och män åt sidan, även i länder där 
sådan politik aktivt förs. 
En undersökning av de fleråriga programmen 
från mötet i Essen tyder på att de inte är neutra­
la när 4et gäller kvinnofrågor och jämställdhet. 
Noggranna utvärderingar skall genomföras pä 
begäran av rådet. En mer allmän behandling ger 
grund för några inledande iakttagelser. 
Några intressanta förslag som riktas till kvinnor 
läggs fram av vissa länder, till exempel: 
- I Grekland och Portugal beviljas bidrag till 
sysselsättning för kvinnor inom de områden där 
de är underrepresenterade. 
-1 Tyskland kräver lagen om anställningsskydd 
att hänsyn tas till kvinnor i sysselsättningspoliti­
ken i proportion till deras arbetslöshetstal. 
- I Österrike ger fasta arrangemang i fråga om 
utbildningstider och -platser kvinnor möjlighet 
till utbildning. 
- I Österrike år man åven beredd att öka kvali­
fikationsnivån för deltidsarbeten. 
- I Österrike finns också önskemål om att 
minska antalet tjänstledighetsperioder under 
yrkeskarriären för att minska löneskillnaderna 
mellan kvinnor och män. 
-1 Sverige ges särskilt stöd till kvinnliga företa­
gare. 
- I Luxemburg finns speciella utbildningsmöj­
ligheter för kvinnor som kommer tillbaka till 
arbetsmarknaden. 
Den andra programrundan (1996) visar att de 
flesta fleråriga program inte uttalar sig tydligt om 
medlemsstaternas val av riktlinjer i syfte att främ­
ja lika möjligheter på arbetsmarknaden. Specifikt 
riktade åtgärder har genomförts i Förenade kung­
ariket, Österrike, Spanien, Sverige och Tyskland 
för att öka möjligheter till barnomsorg eller 
uppnå ett mer jämställt deltagande av kvinnor i 
utbildningsprogram. Endast några få länder (t.ex. 
Sverige) gör dock några ansträngningar för att 
införliva könsperspektivet i den allmänna politi­
ken i hela det fleråriga programmet. 
46 
Aktiv politik vad gäller lika 
möjligheter for kvinnor och män 
En ny inriktning i fråga om yrkes- och utbild­
ningsval är en nyckelfaktor för riktlinjer vad gäl­
ler lika möjligheter för kvinnor och män. Det är 
ett nödvändigt men dock otillräckligt villkor för 
jämställdhet. 
Aktiv politik behövs för att avskaffa diskrimi­
nering inom anställnings- och personalpolitik. 
Insatser är inte avsedda att enbart inriktas på 
utbildningspolitik som utgår från art könssegre­
geringen vad gäller sysselsättning och arbetslöshet 
beror på en ojämn tillgång på kvinnlig 
arbetskraft. Behovsstyrd politik är också viktig 
liksom att införliva principen om lika möjligheter 
för kvinnor och män i företagens löneavtal för 
sektorn eller undersektorn. 
Aktiv politik om lika möjligheter för kvinnor 
och män, ökat kvinnligt deltagande i allmänna 
program, ny inriktning i fråga om yrkes- och 
utbildningsval, avskaffande av skattemässiga och 
materiella hinder och även antagandet av direktiv 
och åtgärder på gemenskapsnivå och nationell 
och regional nivå, som säkerställer en grundläg­
gande rätt och garanti för alla arbetstagare, är vik­
tiga åtgärder. Dessa åtgärder undanröjer risken 
för en ökning av antalet kvinnor som anställs på 
bekostnad av ökad orättvisa mellan kvinnorna. 
Slutsatser 
De fleråriga programmen för sysselsättning är 
särskilt intressanta initiativ genom att de sporrar 
länder att utveckla en samordnad sysselsätt­
ningspolitik. De första programmen var inriktade 
på arbetslöshet. Lika möjligheter behandlades 
inte i någon större utsträckning, inte ens i de län­
der som förde en aktiv politik i fråga om lika 
möjligheter för kvinnor och män. 
Principen att införliva riktlinjer för lika möjlig­
heter i den allmänna sysselsättnings- och pro­
gramplaneringspolitiken skapar frågor och val 
vad gäller genomförande och administrativ 
samordning på en hög och invecklad nivå i varje 
medlemsstat. Medan en tillämpning av principen 
om lika möjligheter för kvinnor och män med 
hjälp av målgruppsmetoden starkt föredras, har 
vissa medlemsstater i stället för att enbart använ­
da denna metod börjat undersöka andra möjlig­
heter. KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
SVERIGE - SPECIELLA LÅN TILL 
KVINNLIGA FÖRETAGARE 
Trots det faktum att Sverige anses vara ett land ined en hög 
grad av jämställdhet mellan könen är antalet kvinnor som 
äger små och medelstora företag lägre. Mindre än 20 % av 
alla små och medelstora företag ägs och drivs av kvinnor. I 
juni 1994 godkände den svenska riksdagen en ny låneform 
för att hjälpa potentiella kvinnliga företagare att starta egna 
företag och även stimulera kvinnliga ägare till befintliga 
små och medelstora företag att utvidga och utveckla sin 
verksamhet. 
Under det första året och åtta månader därefter startade och 
utvidgade mer än 2 000 kvinnor sina företag med hjälp av 
lån till ett totalt varde av 16,5 miljoner ecu (139 miljoner 
SEK). Det genomsnittliga lånet uppgick till 8 000 ecu (67 
000 SEK). Mycket små företag inom handel och tjänste­
sektorn dominerar bilden. Endast 7 % av kvinnorna lånade 
kapital för att starta eller utveckla en tillverkningsindustri. 
Nyligen gjorda intervjuer med kvinnor som lånade kapital 
inom ramen för detta program visar att mer än 78 % av de 
kvinnor som deltog är mycket optimistiska om möjligheter 
att i framtiden kunna utveckla sina företag. Intervjuerna 
visade även att 58 % av de berörda kvinnorna inte hade 
något arbete när de beslutade att ansöka om lån. Dessutom 
framhöll 19 % av kvinnorna att de startade eget företag som 
ett direkt alternativ till att bli avskedade från sina tidigare 
arbeten. 
Ungefär 3 500 arbetstillfällen har skapats. Hitintills är pro­
grammets resultat bra och kvinnor visar ett ökat intresse av 
att starta egna företag. ALMI Företagspartner AB är en 
grupp bestående av ett moderbolag, ägt av staten, och 22 
regionala utvecklingsföretag som erbjuder rådfrågning, 
finansiering och information till personer som planerar att 
starta nya företag. Företaget medverkar i programmet och 
tillhandahåller affärsrådgivning, utbildning, nätverk och 
handledarstöd till kvinnor. 
47 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
I sammanfattningen av den gemensamma rap­
porten.av de fleråriga programmen till 
Europeiska rådet i Madrid betonades redan beho­
vet av ökade ansträngningar för att gynna grup­
per som är särskilt utsatta för arbetslöshet, t.ex.: 
* Ungdomar: Medlemsstaterna och arbets­
marknadens parter bör säkerställa en lämplig 
metod för att aktivera dessa på arbetsmarkna­
den. Alla ungdomar bör erbjudas den nivå på 
utbildning, yrkesutbildning och praktik som 
de behöver för att bli attraktiva på arbets­
marknaden. 
* Långtidsarbetslösa: Medlemsstaterna och 
arbetsmarknadens parter bör föra en mer 
aktiv politik för att förhindra långtidsarbets­
löshet. Alla arbetslösa bör ges möjlighet till 
omskolning eller möjlighet att komma tillba­
ka till arbetsmarknaden innan de blir långtid­
sarbetslösa. 
• Äldre arbetstagare bör ges chans att fullt ut 
utnyttja sin arbetserfarenhet och förmåga. De 
bör ges möjlighet till yrkesutbildning och 
uppmuntras till detta. 
• Kvinnor: Genom att främja lika möjligheter 
för kvinnor och män i samband med all 
offentlig politik som berör sysselsättning, en 
aktiv politik för att minska könssegregeringen 
på arbetsmarknaden genom en förnyad 
inställning till deltidsarbete som en över­
gångsåtgärd samt möjlighet för kvinnor och 
män att förena arbetsliv och familjeliv. 
Den gemensamma rapport som skall läggas 
fram för Europeiska rådet i Dublin kommer att 
innehålla en hänvisning till den pågående analy­
sen av kvinnors situation på arbetsmarknaden. 9 
AFFÄRSVERKSAMHET OCH 
KVINNLIGA FÖRETAGARE 
Mindre än 30 % av de små och medelstora 
företagen i Europa leds av kvinnor och kvinnor 
står för endast en tredjedel av nya företagsbild­
ningar. 
Ändå är sektorn för företagsbildande av bety­
delse för den europeiska ekonomins framtida 
utveckling, eftersom små och medelstora företag 
är en primär källa för nya arbetstillfällen. Att star­
ta ett företag, även om detta betyder att man ska­
par ett arbete enbart för egen del, är en positiv 
lösning på arbetslösheten. I dag arbetar 9,6 % av 
kvinnorna i Europeiska unionen som självständi­
ga aktörer eller sköter sina egna företag, medan 
motsvarande statistik för män är 19,9 %. Det 
finns vissa slående skillnader mellan medlemssta­
terna: mellan 3 % och 6 % av kvinnorna i de 
norra medlemsstaterna är egenföretagare, medan 
denna siffra kan vara så hög som 20 % i de södra 
medlemsstaterna. 
Många kvinnor föredrar hellre att bilda företag 
än att ta itu med problemet att söka arbete på 
arbetsmarknaden. 
Att starta ett foretag kan även vara en källa till 
personlig utveckling i ett system som fortfarande 
domineras av män och där kvinnors kompetens 
inte erkänns till fullo. Många kvinnor når fram 
till det så kallade "glastaket", vilket innebär att 
deras befordran inom organisationer stoppas och 
de hindras att nå de högsta chefsposterna. 
Gemenskapen har i sina initiativprogram 
behandlat ämnet kvinnor som srartar företag 
mycket seriöst under de senaste tio åren genom 
att utveckla program inom detta område. Det 
första betydande initiativet inom detta område 
torde vara det lokala sysselsättningsinitiativet för 
kvinnor (Lei), som startade 1987 inom ramen för 
gemenskapens politik för att främja sysselsättning 
för kvinnor. 
Initiativets målsättning gällde två nya källor till 
sysselsättning. Den första var främjandet av inno-
vativa idéer och det andra skapandet av nya 
arbetstillfällen för kvinnor i företag som hade 
startats av kvinnor, under företagets två första år. 
48 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
Beräkningar visar att 1 300 arbetstillfällen skapa­
des under programmens andra fas, perioden 
1994-1995. Lei-programmet var en drivande 
kraft genom att det gav möjlighet till förnyande 
initiativ, särskilt genom affärsmässiga råd och till­
gång till krediter, men även genom att det 
utvecklade en företagaranda bland kvinnor. 
Now-initiativet, som drog nytta av erfarenhe­
terna från Lei-programmet, utvecklade och stöd­
de ett stort antal projekt som gällde nya företags­
bildningar eller stödinsatser för detta. I flertalet 
fall handlade det om att hjälpa kvinnor utan 
arbete och för vilka ett arbete gav ett alternativ till 
arbetslöshet. I många fall gällde det endast att 
hjälpa kvinnor att skapa sina egna arbetstillfällen. 
Då dessa kvinnor mycket ofta var lågutbildade 
och därför inte särskilt väl förberedda för att gå in 
i ett projekt för företagsbildning, omfattade några 
av de större insatserna i de olika programmen 
utbildningsåtgärder, psykologisk förberedelse och 
utveckling av företagsprojekt och uppföljning. 
Företagsbildningar som stöds av 
Europeiska unionen 
Programmet Employment-Now har till en viss 
del förbättrat denna process. De första analyserna 
av projekten visar att 44 % av dem på något sätt 
är invecklade i att utveckla företagar-anda och 
förberedelser för att starta företag. De flesta pro­
jekt kräver företagsbildning som den primära lös­
ningen till den nuvarande bristen på arbetstillfäl­
len, men vissa av dem riktas till kvinnor som 
redan är högt kvalificerade. Detta kan omfatta 
kvinnor som avslutat en högre utbildning, med 
en betydande arbetserfarenhet, som ser ett eget 
företag som en lösning när det verkar finnas hin­
der för en befordran inom deras nuvarande arbe­
te. Kvinnliga företagare 
i regionalpolitiken 
Kvinnliga företagare var på dagordningen för 
ett "Europartenariat" i juni 1996 i Luleå i 
Sverige. Vid detta arrangemang tyder de diskus­
sioner som fördes och de uttalanden som gjordes, 
på ett starkt intresse för att bygga vidare på tidi­
gare erfarenheter mot ett ökat företagsbildande. 
En sådan process skulle innebära att denna fråga 
skulle innefattas i det bredare utvecklingssam­
manhanget med stöd framförallt från struktur­
fonderna. Den skulle även innebära att hänsyn 
tas till de frågor som framförs av kvinnor som 
startar egna företag genom en generell politik 
som är utformad för att ge stöd och hjälp till före­
tag i allmänhet. 
De diskussioner och de åsikter som kvinnliga 
företagsledare uttryckte uppvisar den mångfald 
situationer de befinner sig i och samtidigt ett 
gemensamt problemområde med speciella frågor. 
Dessa kan indelas i följande tre kategorier: 
• Psykologiskt stöd för att förstärka och utveck­
la företagarandan hos kvinnor. Denna fas 
innefattar identifiering av speciell kompetens, 
inrättandet av ett partnerskapsprojekt och att 
välja partner eller anställda. 
• Teknisk hjälp för att utveckla ett företagspro­
jekt, egen utbildning, kapitalförvaltning och 
marknadsföringsstöd. 
• Vägledning under utvecklingsfasen. 
Det första område som behöver stöd i inled­
ningsfasen är finansieringen. Att söka efter aktie­
kapital och tillgång på driftkapital, ett problem 
som alla möter vid företagsbildning, kan utgöra 
dubbelt så stora problem för en kvinna eftersom 
de som tillhandahåller medlen, dvs. bankerna, 
inte är vana att göra affärer med kvinnliga före­
tagsledare. Tilldelning av bidrag och finansiellt 
stöd, särskilt riktat till kvinnor, kan ge den extra 
effekt som gör projektet framgångsrikt. Under 
mötena redogjordes kortfattat för exempel på 
sådana framgångsrika situationer. I själva Lei-pro­
grammet har initiativen styrts i den riktningen. 
Mötet i Luleå skall följas upp genom ett annat 
evenemang på kommissionens initiativ för att 
skapa ekonomiska verktyg, där banker och spar­
banker medverkar i en kampanj för att hjälpa 
kvinnor starta egna företag. Rent allmänt är det 
viktigt att hjälpa kvinnliga företagsledare att 
använda de resurser som de har tillgång till inom 
ramen för gemenskapsinsatserna för små och 
49 
KVINNOR OCH MÄN I EN FÖRÄNDERLIG EKONOMI 
medelstora företag såsom de åtgärder som gynnar 
kvinnliga företagsledare och medverkande makar 
i familjeföretag som föreslås i det tredje fleråriga 
programmet för små och medelstora företag i 
Europeiska unionen (1997-2000)". Upprättan­
det av europeiska nätverk och företag av kvinnor 
liksom utbildning och informationsinsatser är av 
högsta prioritet i detta sammanhang och i linje 
med rådets beslut i november 1996. 
Ett annat handlingsprogram innefattar inrät­
tandet av nationella och gränsöverskridande nät­
verk och partnerskapsprogam tillsammans med 
nyckelaktörers företag, arbetsmarknadens parter, 
lokala myndigheter samt utbildningsföretag och 
arbetsförmedlingar. 
Identifiering av nya sysselsättningsnischer är en 
av de viktigaste ätgärdsområdena: enligt erfaren­
heter från Now-programmet har initiativtagare 
identifierat en tillväxtpotential inom områdena 
privata tjänster, turism och marknader med eko­
logisk inriktning. Dessutom verkar det som om 
en strategi för att söka efter både lokala och regi­
onala potentiella marknader har utvecklats. 
Jordbruksverksamhet har ofta förbundits med 
miljövårdsaktiviteter, såsom utveckling av orga­
niska födoämnen och turism. 
11 Rådets beslut av den 9.12.1996, EGT (skall kompletteras) 
50 
KAPITEL 3 
ATT FÖRENA 
FÖRVÄRVSARBETE MED 
FAMILJELIV OCH 
HUSHÅLLSARBETE 
SÄWÄiWft:*»:*:*» 
BARNS INVERKAN PÅ 
FÖRÄLDRARS 
SYSSELSÄTTNING 
Under senare årtionden har de europeiska 
arbetsmarknaderna förändrats avsevärt. Den 
europeiska befolkningen i arbetsför ålder minskar 
och arbetskraftsstrukturen har förändrats avse­
värt. Den ökade förvärvsfrekvensen hos kvinnor 
är kanske det viktigast. En parallell utveckling är 
det växande antalet hushåll med två inkomster 
och cnföräldershushållen i vissa länder. 
Den ökade andelen kvinnor på arbetsmarkna­
den är dock inte problemfri. Lika möjligheter för 
kvinnor och män har fortfarande inte uppnåtts. 
Kvinnor är för det mesta deltidsanställda och 
korttidsanställda, även om inte alla är det av eget 
val. Ansvar för barn ses ofta som en stort hinder 
för att kvinnor skall ges lika möjligheter, eftersom 
omsorg om barn för det mesta är kvinnornas 
ansvar. Följaktligen finns det en växande insikt 
om att åtgärder bör vidtas för att göra det lättare 
för både kvinnor och män att förena förvärvsar­
bete med familjeansvar. Det finns en stigande 
efterfrågan på möjlighet att kombinera (avlönat) 
arbete och (obetald) omsorg och att tillhandahål­
la mer flexibla arbetsmöjligheter. Viktigt för att 
uppnå denna flexibilitet är barnomsorgstjänster 
och möjlighet till (föräldra-)ledighet. I samband 
med kvinnors ökade förvärvsfrekvens på de euro­
peiska arbetsmarknaderna uppmärksammas i 
detta kapitel de åtgärder som vidtas på olika nivå­
er för att underlätta för dem att förena arbetsliv 
och familjeansvar. 
51 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHALLSARBETE 
Andelen förvärvsarbetande mödrar skiljer sig 
avsevärt mellan länderna, medan männens totala 
förvärvsfrekvens ligger på ungefär samma nivå 
inom hela Europeiska unionen. 
Mönstret för förvärvsfrekvensen i varje med­
lemsstat kan dock variera beroende på antalet 
barn i familjen. 
I vissa länder, oberoende av om det finns barn 
eller ej, ligger förvärvsfrekvensen bland mödrar 
på bibehållen hög nivå. Detta verkar vara fallet i 
de nordiska länderna Sverige, Danmark och 
Finland. Det andra mönstret förekommer i län­
der som Tyskland, Irland, Nederländerna, 
Grekland, Spanien och Förenade kungariket där 
förvärvsfrekvensen kraftigt påverkas om det finns 
barn i familjen. Den är här betydligt lägre för en 
kvinna med ett barn än för kvinnor utan barn. 
Dessutom sjunker kvinnors förvärvsfrekvens i 
takt med att antalet barn ökar. Ett tredje mönster 
kan ses i Italien och Portugal. Även i dessa länder 
påverkar barn i familjen kvinnors förvärvsfre­
kvens. Men här är effekten av det andra barnet 
nyckelfaktorn; förvärvsfrekvensen bland kvinnor 
med ett barn är densamma som bland kvinnor 
utan barn. Slutligen finner man ett fjärde möns­
ter i Frankrike och i mindre omfattning i Belgien. Endast kvinnor med tre eller fler barn uppvisar 
olika mönster. 
Den ökade andelen kvinnor på arbetsmarkna­
den är dock inte problemfri. Förutom den höga 
sysselsättningsnivån bland fäder är skillnaden 
mellan antalet deltidsarbetande fäder och mödrar 
slående. I de flesta länder är antalet deltidsarbe­
tande fader vanligtvis färre, medan deltidsarbe­
tande mödrar är betydligt vanligare, även om inte 
alla kvinnor själva valt att arbeta deltid. 
Deltidsarbete har olika betydelse för kvinnor 
och män. Dess betydelse för kvinnor varierar 
mellan medlemsstaterna, men i flera har denna 
möjlighet bidragit till en ökad förvärvsfrekvens 
bland kvinnor. I Nederländerna, Sverige och 
Förenade kungariket är deltidsarbete vanligt före­
kommande bland kvinnor med smÅ barn och 
även i Belgien, Danmark, Österrike och 
Tyskland. Däremot är denna arbetsform mindre 
vanlig i de södra medlemsstaterna, Grekland, 
Italien, Spanien och Portugal. 
En jämförelse av sysselsättningen bland kvin­
nor med barn under perioden 1985 till 1993 
tyder på en betydande ökning. Med undantag för 
Danmark, som har en hög sysselsättningsnivå för 
kvinnor, ökade förvärvsfrekvensen för kvinnor 
i. 
B t DK 
I D 
I 
GR l E 
I F 
I IRL 
l 
I l L 1 NL I A 
I P 
I FIN 
I S 
I 
UK 
I 
EU 12;:: 
i 
o TABELL 16 
ANSTÄLLNING FÖR KVINNOR MED BARN UNDER 10 AR 
INOM EUROPEISKA UNIONEN (%), 1993 
1 
20 TOTALT 
HELTID 
DELTID 
40 60 80 100 
ANMÄRKNING: UPPGIFTER FÖR ÖSTERRIKE GALLER KVINNOR MEO BARN UNDER 15 AR UPPGIFTER FÖR SVERIGE GÄLLER 
KVINNOR MEO BARN UNDER 7 AR 
KALLA .- EUROPEISKA KOMMISSIONENS NÄTVERK FÖR BARNOMSORG OCH ANDRA ATGARDER FÖR ATT FÖRENA ARBETE MED 
FAMIWEANSVAR. 
52 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
med små barn. Speciellt hög var ökningen av 
kvinnors deltagande på arbetsmarknaden i 
Nederländerna, Irland, Förenade kungariket och 
Belgien. 
Slutligen bör arbetslöshetsnivån bland föräld­
rar i alla europeiska länder kommenteras. I de 
flesta länder är arbetslösheten bland kvinnor 
högre än bland fäder. En stor andel kvinnor i 
medlemsstaterna är dock inte alls yrkesverksam­
ma. I Grekland, Spanien, Irland, Luxemburg och 
Nederländerna är omkring 50 % av kvinnor med 
barn inte yrkesverksamma. I de nordiska länder­
na och Portugal däremot är 25 % av kvinnor med 
barn arbetslösa. 
Några slutsatser kan dras av denna analys. Den 
viktigaste är att barn i familjen påverkar kvinnor­
nas förvärvsfrekvens. I allmänhet yrkesarbetar 
kvinnor utan barn i högre grad än kvinnor med 
ansvar för barn. Däremot påverkas männens för­
värvsfrekvens inte av om det finns barn eller ej. 
Detta mönster är dock inte konsekvent i samt­
liga medlemsstater. I de nordiska länderna påver­
kas kvinnors förvärvsfrekvens mycket litet av om 
det finns barn i familjen. I vissa länder visar det 
sig att även barnens ålder är en viktig faktor för i 
vilken utsträckning kvinnors förvärvsarbetar. I de flesta medlemsstater ökar kvinnors förvärvsfre­
kvens i takt med det yngsta barnets ålder. 
Dessa skillnader mellan länderna tyder på att 
den nuvarande situationen inte är bestående. Det 
faktum att förvärvsfrekvensen är så olika tyder 
dessutom på att marknadens beteende inte orsa­
kas av påverkan utifrån utan av hur ekonomin 
och de sociala systemen i respektive land utfor­
mas. I de avsnitt som följer redogörs för de socia­
la systemens utformning. 
TABEll 17 
PROCENTANDELEN DELTIDSARBETANDE MÖDRAR OCH FÄDER 
INOM EUROPEISKA UNIONEN, 1993 
0 20 40 60 80 100 
ANM: FÖR FÄDER T LUXEMBURG ÄR DET STATISTISKA UNDERLAGET FÖR LITET. 
KÄLLA: EUROPEISKA KOMMISSIONENS NÄTVERK FÖR BARNOMSORG OCH ANDRA ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRENA ARBETE MED 
FAMILJEANSVAR. 
53 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHALLSARBETE 
Barnomsorg i medlemsstaterna 
I mars 1992 antog rådet en rekommendation 
om barnomsorg1.1 denna rekommendation upp­
muntras medlemsstaterna att "vidta eller gradvis 
främja initiativ för att kvinnor och män skall ges 
möjlighet att förena arbetsliv med familjeliv och 
ansvar för barn". I rådets rekommendation iden­
tifieras särskilt fyra områden där initiativ bör vid­
tas: föräldraledighet; företagen skall vara lyhörda 
för behov av ledighet hos arbetstagare med ansvar 
för barn; stöd till ett ökat deltagande av män vad 
avser ansvar för och omsorg om barn; tillhanda­
hålla barnomsorg till föräldrar som förvärvsarbe­
tar, är under utbildning eller söker arbete eller 
utbildning. I artikel 3 i rekommendationen om 
barnomsorg identifieras viktiga krav i fråga om 
dessa tjänster. Barnomsorg skall: 
• erbjudas till överkomliga priser och i alla regio­
ner (städer och landsbygd), 
• ges med pedagogisk inriktning, 
* erbjudas barn med särskilda behov, 
* vara flexibel och olika utformad, men med en 
bibehållen konsekvent uppläggning mellan de 
olika tjänsterna, 
•ha personal med utbildning som motsvarar 
deras arbet.san.war och vikten av deras arbete. I vilken utsträckning motsvarar dessa krav den 
verkliga barnomsorgen i de europeiska med­
lemsstaterna? Ett första svar på den frågan lämnas 
i 1996 års rapport2, offentliggjord av Europeiska 
kommissionens nätverk för barnomsorg och 
andra åtgärder för att förena anställning med 
familjeansvar. I denna rapport utvärderas alla 
tjänster som tillhandahåller "trygg och tillförlitlig 
barnomsorg" för barn under tio år. Rapporten 
inriktas på alla typer av barnomsorg, t.ex. försko­
lor och familjedaghem men även den barnoms­
org som erbjuds av andra institutioner, såsom 
skolor och lekskolor. 
Diagram 3 visar en översikt över några av de 
viktigaste resultaten av undersökningen. Den 
visar de olika tjänster som erbjuds för tillsyn av 
små barn och nivån på barnomsorgen. Som 
exempel är nivån på allmän barnomsorg för barn 
1 EOT nr L 123/16, 08.05.1992. 
En utvärdering av barnomsorgstjänster för smi barn inom 
EU (1990-1995) Europeiska kommissionens nätverk för 
barnomsorg och andra åtgärder för att skapa möjligheter art 
förena förvärvsarbete och familjeansvar, l'uropeiska kommis­
sionen, <i|) V, januari 1996. 
TABELl j.8 
DELTIDSARBETANDE MÖDRAR WED liARN UNDER lo AR 
INOM EUROPEISKA UNIONEN (",). ÎQ8Ç ET i<m 
1985 
1993 B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A I 
I 
P 
PIN ' 
s I 
I 
UK 
EU 12 ' 
i i 
O 20 40 60 80 100 
ANMARKING: UPPGIFTER ÖSTERRIKE GÄLLER KVINNOR MED BARN UNDER 1$ AR. UPPGIFTER SVERIGE GÄLLER KVINNOR MED BARN UNDER 7 
AR. 
KÄLLA: EUROPEISKA KOMMISSIONENS NÄTVERK FÖR BARNOMSORG OCH ANDRA ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRENA ARBETE MED FAMILJENSVAR. 
IMMfflMMMIW^^ 
54 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
under rre år hög i Danmark, Sverige, Belgien, 
Frankrike och Finland men låg i Spanien, Irland, 
Förenade kungariket och Grekland. Nivån på 
barnomsorg för barn mellan tre och sex år är 
högre, jämfört med nivån för barn upp till 3 år. 
Detta beror till stor del på förekomsten av förs­
kolor (kindergarten) och tidig obligatorisk skols­
tart. I Frankrike till exempel går nästan alla barn 
i denna åldersgrupp i école maternelle från tre års 
ålder. I Nederländerna existerar inget som mot­
svarar lekskolor, men barn ges tillträde till försko­
lor före den obligatoriska skolstarten från och 
med 4 års ålder. Stora skillnader förekommer 
emellertid: Portugal, Finland och Irland har den 
lägsta nivån av offentligt finansierad barnomsorg 
för åldersgruppen 3-6-år och Frankrike, Belgien 
och Italien har de högsta nivåerna. 
Det finns mycket litet statistik om tillgången 
på barnomsorg utanför de reguljära skoltimmar­
na för barn mellan sex och tio år och den statistik 
som finns är svår att tolka. Det är svårt att samla 
in uppgifter om tillgången på barnomsorg för 
skolbarn före och efter skoltimmarna, under lun­
chen och på skolfria dagar på grund av antalet 
organisationer och grupper som är inblandade. 
Kommissionen gjorde en uppskattning av till­gången på barnomsorg för denna åldersgrupp. 
Den visar dock tydligt att dessa tjänster är 
begränsade utanför de reguljära skoltimmarna. 
Omsorg för de flesta barn tycks erhållas på annat 
sätt än genom offentligt finansierade tjänster. 
Statistiken tyder på att i de flesta länder ges denna 
möjlighet till mindre än tio procent av befolk­
ningen. Undantag finns i Sverige och Danmark, 
där nästan två tredjedelar av befolkningen har 
tillgång till dessa tjänster och i mindre omfatt­
ning i Frankrike där 30 % av barn mellan 6 och 
10 år omfattas av ett system för barnomsorg och 
fritidsaktiviteter. 
TABEU 19 
ARBETSLÖSA OCH INAKTIVA MÖDRAR OCH FÄDER MED BARN UNDER 10 AR 
INOM EUROPEISKA UNIONEN {%), i<m 
B 
DK 
D 
OR 
E 
F 
IRL 
I 
NL 
A •"•• 
P 
FIN 
S 
UK ARBETSLÖSA 
i INAKTIVA M£ 
ARBETSLÖSA 
INAKTIVA FÄI 'ER MÖDRAR 
DRAR 
FÄDER 
EU 12 " '•'•'• ~ 
0 20 40 60 80 100 
ANMÄRKNING: DATA A GÄLLER MÖDRAR MED BARN UNDER IS AR. DATA S GÄLLER MÖDRAR MED BARN UNDER 7 AR. 
KÄLLA: EUROPEISKA KOMMISSIONENS NÄTVERK FÖR BARNOMSORG OCH ANDRA ÅTGÄRDER FÖR ATT FÖRENA ANSTÄLLNING MED 
FAMILJEANSVAR. 
55 
«A DIAGRAM 3: ÖVERSLIxTÖVER BARNOMSORG FÖRSMÅ BARN SKOLÅLDER OCH ANTAL 
SKOLTIMMAR LyER DAG 
LamP 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
öst 
Vast 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike 
Portugal 
Finland 
Sverige 
Förenade kungarike Af/statistik 
1993 
1995 
1990 
1993 
1993 
1993 
1993 
1991 
1991 
1993 
1994 
1993 
1994 
1994 
t 1993 Ofientiigt finanaeradb b 
barnomsorg (%) 
0-3 ir 
27 
48 
50 
2 
3 
2 
23 
2 
6 
6 
8 
3 
12 
21 
33 
2 3-6 ir 
95 
82 
100 
78 
64 
84 
99 
55 
91 
91 
71 
75 
48 
53 
72 
60 Skolålder 
6 
7 
6 
6 
6 
6 
6 
6 
6 
5 
6 
6 
7 
7 
5 Antal skokiminar 
per dag 
7 
3-5 VS* 
4-5 
4-5* 
5 
8 
4.40-5.40*1 
5V4-6 
8 
7 
4-5 
6 
4-5 
2V4-6* 
614 OneadynnanMCTadharnomsorgi 
6-10 in* 
6-10 ärc 
-
62 % -I- alla 6-iringar i förskolor 
85% 
5% 
<5 % (uppskattning) 
-
±30% 
<5 % (uppskattning) 
-
-
<5 (uppskattning) 
6% 
10% 
5 % + 60 % av 6-iringar inom barnomsorg och utbildningssystem 
64 % + några 6-iringar i forskolor 
<5 % (uppskattning) S 
Ta rn 
5 
O I 
Källa: En utvärdering av barnomsorg för små barn inom EU, 1990-1995. Europeiska kommissionens nätverk för barnomsorg och andra åtgärder för att ge möjligheter att förena arbete med familjeans­
var, 1996. 
Kommentarer till diagram 3 
a Uppgifter om nivån på erbjudna tjänster skall tolkas på följande sätt: I fråga om tillgång i Belgien och Frankrike (for barn i åldersgruppen 0-3, utom för 2-åringar i lekskola), Tyskland, Italien 
(för barn mellan 0-3 år), Nederländerna, Portugal och Förenade kungariket. I fråga om deltagande barn i Belgien och Frankrike (2-åringar i lekskolor och 3-6-åringar), Danmark, Grekland, Spanien, 
Irland, Italien (för barn i åldersgruppen 3-6), Österrike, Finland och Sverige. 
b "Offentligt finansierad" innebär att mer än hälften av de totala kostnaderna för en tjänst betalas med allmänna medel. Vanligtvis uppgår dessa till mellan 75 % och 100 %. 
c Denna siffra omfattar inte barn i obligatorisk skolgång; den avser endast barnomsorg och fritidsaktiviteter. 
d Denna siffra avser tjänster inom välfärdssystemet, lekskola, tidig grundskolestart och barn i obligatorisk skolgång (i de fall obligatorisk skolgång startar vid sex års ålder). 
e Skoltimmarna ökar allteftersom barnen blir äldre. 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
Kontroll av barnomsorg 
I vilken utsträckning motsvarar dessa tjänster 
de principer som rådet fastställt i sin rekommen­
dation om barnomsorg? Är barnomsorgen kost-
nadsmässigt överkomlig och tillgänglig, ger den 
en tillförlitlig omsorg med pedagogisk inrikt­
ning? Är den flexibel, varierad och konsekvent? 
Det framgår tydligt av diagrammet att dessa frå­
gor inte lätt kan besvaras på europeisk nivå. Det 
finns två viktiga skäl för detta. 
De grundläggande upplysningarna är otillräck­
liga. Det finns inget enhetligt system för att samla 
in basinformation i hela Europa. Uppgifter om 
andra system, såsom familjedaghem, ingår even­
tuellt i tillfälliga rapporter, men uppdateras inte 
regelbundet. De största bristerna gäller statistik 
om privata icke-subventionerade tjänster, t.ex. 
omsorg i hemmet eller av närstående. 
De grundläggande upplysningarna behöver 
förtydligas. De uppgifter om barnomsorg som 
finns tillgängliga behöver förtydligas och brytas 
ner på lägre nivå, eftersom det finns stora skillna­
der inom de olika tjänster som erbjuds. En annan 
mer komplicerad aspekt vid tolkning av tvärna-
tionell statistik är att man måste ta hänsyn till 
skillnader i kvalitet. 
É||| 
FÖRÄLDRALEDIGHET 
I juni 1996 antog rådet ett direktiv om föräld­
raledighet3 . Med detta direktiv avslutas en dis­
kussion som pågått sedan 1983, då kommissio­
nen lade fram ett förslag och ett rättsligt instru­
ment för föräldraledighet. I december 1995 
utmynnade förhandlingar mellan fackförenings-
och arbetsgivarorganisationerna i ett ramavtal om 
föräldraledighet där organisationerna CES, 
UNICE och CEEP deltog. I enlighet med artikel 
4 i avtalet om socialpolitik, begärde de under­
tecknande parterna att kommissionen skulle 
lägga fram ett förslag4 till en rättsakt om genom­
förande av avtalet. 
I direktivet skisseras minimiföreskrifter i fråga 
om rätt till föräldraledighet i Europeiska unio­
nen. Enligt artikel 2 har kvinnor och män "en 
individuell rätt till föräldraledighet vid barns 
födelse eller adoption av ett barn, för vård av detta barn under minst tre månader och tills bar­
net fyller åtta år, vilket skall fastställas av med­
lemsstaterna eller arbetsmarknadens parter". För 
främjande av lika möjligheter för och likabe­
handling av kvinnor och män fastslås i artikel 2 
även att rätt till föräldraledighet i princip skall 
beviljas som en icke överförbar rättighet. 
Förutom föräldraledighet bör arbetstagare ha rätt 
till att vara borta från arbetet "på grund av force 
majeure vid trängande familjeskäl vid sjukdom 
eller olycksfall som gör arbetstagarens närvaro 
absolut nödvändig" (artikel 3). Medlemsstaterna 
skall genomföra direktivet inom två år efter dess 
antagande. Direktivet innehåller en artikel om 
icke-regressrätt där det fastställs att medlemssta­
terna kan bibehålla eller införa mer fördelaktiga 
bestämmelser. 
Så länge minimiföreskrifterna efterlevs, skall 
utformningen av reglerna för föräldraledighet 
bestämmas av de enskilda medlemsstaterna eller 
av arbetsmarknadens parter. I direktivet fastställs 
även att medlemsstaterna själva skall beakta och 
avgöra "alla frågor som gäller social trygghet" 
men där nämns inte omtvistade frågor såsom frå­
gan om lön till tjänstlediga arbetstagare. 
System for föräldraledighet 
i medlemsstaterna 
I diagram 4 visas en översikt av regler för föräl­
draledighet i femton länder inom EU. Det verkar 
som föräldraledighet är en rätt i alla länder inom 
EU med undantag för Förenade kungariket, 
Belgien, Danmark, Irland och Luxemburg. Men i 
Irland och Luxemburg innebär direktivet att för­
äldraledighet införs som en ny bestämmelse. I 
Belgien förekommer inte föräldraledighet, men 
den motsvarande bestämmelsen om "avbrott i 
karriären" kan användas för olika skäl, inklusive 
vård av barn. Danmark hade ursprungligen ett 
system för föräldraledighet, men detta har utvid­
gats på ett liknande sätt som i Belgien. 
3 EGT nr L 145/4, 19.6.1996, p.4. 
4 KOM(96) 26 slutlig, 31.1.1996. 
•ixmmsmm&mmmsm»msmimimme 
57 
DIAGRAM 4: OVERSIKI OVER REGIFR EOR EORALDRAL EDIGHEE11 V:S IÄNDER 1991-1W 
Land 
Belgien1 
Danmark* 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna 
Österrike 
Portugal 
Finlands 
Sverige 
Förenade kungariket Tidslängd 
Maximal 
Ingen 
10 veckor + 
3-9 månaderb 
36 månader 
3 månader 
36 månader 
36 månader 
Ingen 
6 månader 
Ingen 
6 månader 
temps partiel 
24 veckor 
6 månader 
max : 24 månader 
36 månader 
Tills barnet 
är 3 år 
18 månader 
Ingen Begränsning 
Ingen 
Tills barnet 
är 9 år 
Tills barnet 
är 3 år 
Tdls barnet 
är 2,5 år 
Tills barnet 
är 3 år 
Efter"1 
mammaledighet 
Tills barnet 
är 4 år 
Tills barnet 
är 4 år 
Efter 
mammaledighet 
Efter 
mammaledighet 
Tdls barnet är 3 å 
Tills barnet 
är 8 år överförbar 
Individuell 
Familjebaserad 
Individuell 
Familjebaserad 
Individuell 
Familjebaserad 
Familjebaserad 
Familjebaserad 
Individuell 
Familjebaserad 
Familjebaserad 
Familjebaserad 
Familjebaserad 
Familjebaserad Förmåner 
Belopp 
Fast belopp, högre belopp -
för två eller tre barn 
Fast belopp: 80 % av 
arbetslöshetsbidrag 
Inkomstgrundad 
Obetald 
Obetald 
Fast belopp, från andra barnet 
Inkomstgrundad 30 % 
av inkomst 
Obetald 
Fast belopp* 
Obetald 
Inkomstgrundad: 66 % 
Fast belopp 
Inkomstgrundad: 80 % 
(10 månader) + 90 % (2 
(2 månader) ; 
fast belopp (3 månader) Period 
Veckor 
Veckor 
Veckor 
Tills barnet 
är 3 år 
Tills barnet 
är 3 år 
Veckor 
Veckor 
Veckor 
Veckor Alternativ 
Deltid 
Ja" 
Nej 
Nej 
Ja" 
Nej 
Nej 
Ja 
Nej 
Enbart 
Ja* 
Nej 
Ja 
Ja Uppdelad 
Ja 
Nej 
Ja 
Ja 
Ja 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Nej 
Ja 
Ja Begränsningar fer utnyttjande 
Efter arbetsgivares 
godkännande 
Ingen 
Ingen 
Företag med 100 anställda 
och 8 % som begär ledighet 
Ingen 
Ingen Villkor 
12 månader 
anställning 
Nej 
4 veckor 
anställning 
12 månader 
d'ancienneté 
Nej 
12 månader 
anställning 
Jordbrukare/egenföretagare ' Nej 
hushållsarbete 
Ingen 
Delstatsanställda och anställd; 
inom jordbruk/ skogsbruk 
Ingen 
Ingen 
Ingen 12 månader 
anställning 
Nej 
12 månader 
anställning 
Nej 
6 månader 
anställning 
Källa: Ledigheter för arbetstagare med barn. Europeiska kommissionens nätverk för barnomsorg och åtgärder för an förena arbete med familjeansvar (1994 - ändrad 1995). 
Anmärkningar till diagram 4 d Efter mammaledighet 
e Högre för ensamförälder eller familjer med låg inkomst, 
a Ingen föräldraledighet utan "tjänstledighet" mellan 6 och 12 månader per arbetstagare med arbetsgivarens tillstånd. f Portugal: maximalt 24 minader kan tas ut under särskilda omständigheter, 
b Endast med arbetsgivarens tillstånd. g B: föräldraledighet; E: förlängd "barnledighet", 
c Ledighet kan även utnyttjas för andra ändamil, t.ex. utbildning: arbetstagare som tar tjänstledigt garanteras inte få behålla h Eller 12 månader under två tidigare ir. 
sitt arbete i motsats till arbetstagare som utnyttjar föräldraledighet. O TO 
I 
TI O I 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
Föräldraledighet kan utformas på familjebasis 
eller på individuell basis. Det första innebär att 
båda föräldrarna har delad rätt (ill föräldraledig­
het. En individuellt grundad rätt ger föräldrarna 
en icke överförbar och förbehållen rätt till (någon 
del av) ledigheten. Arbetstagare i de flesta länder 
har familjebaserad rätt till föräldraledighet. 
Ursprungligen var ledigheten utformad som en 
utsträckt rätt till mammaledighet för mödrar. En 
delad (familjebaserad) rätt till föräldraledighet för 
både fäder och mödrar utvecklades senare. I 
många länder är rätten till föräldraledighet för 
fäder fortfarande en indirekt rätt: fadern är endast 
berättigad om modern är berättigad och avsäger 
sig sin rätt till ledighet. Den individuella rätten 
till föräldraledighet har först nyligen införts 
(Grekland, Nederländerna). Vissa länder har änd­
rat sin lagstiftning och delat ledigheten i två delar 
med både en individuell och en familjebaserad 
rätt till föräldraledighet (Sverige, Danmark). 
Det finns stora skillnader i fråga om ledighe­
tens längd. I vissa länder är den begränsad till tre 
månader (Grekland) eller sex månader (Italien, 
Nederländerna), medan andra länder har en max­
imal tidsperiod på 36 månader, till exempel tills 
dess barnet är tre år (Tyskland, Frankrike). 
I fyra länder ges föräldraledighet utan lön 
under hela perioden (Grekland, Spanien, 
Nederländerna och Portugal). I de flesta länder 
ges dock vissa bidrag, åtminstone under en mini-
miperiod av ledigheten. 
Den utsträckning i vilken ledigheten kan tas ut 
i olika former varierar. Möjlighet till deltidsarbe­
te och uppdelning av ledigheten är centrala frå­
gor. Deltidsarbete under föräldraledigheten är 
inte möjlig i alla länder och endast i Frankrike, 
Finland och Sverige har föräldrar rätt att utföra 
deltidsarbete. I Belgien, Tyskland och Österrike 
är deltidsarbete möjligt under förutsättning att 
arbetsgivaren samtycker. I Nederländerna däre­
mot är deltidsarbete den enda möjligheten för 
föräldrar. Arbetstagare får minska sin arbetsvecka 
till 20 timmar. Syftet är att stimulera föräldrar att 
förena arbetsliv med familjeansvar och därmed 
behålla föräldrarna på arbetsmarknaden. En 
spridning av ledigheten, snarare än att ta ut hela 
perioden på en gång, är möjlig i Belgien, 
Tyskland, Grekland, Finland och Sverige, medan 
ledigheten i andra länder måste tas ut i en sam­
manhängande period. Föräldraledigheten är mest 
flexibel i Sverige där den kan delas upp och tas ut 
som deltid utan arbetsgivarens tillstånd. SKOLBARNOMSORG : 
ETT ÖKANDE BEHOV^ 
Barnomsorg gäller huvudsakligen små barn i förskoleåldern, 
vilket naturligtvis är avgörande för att kunna förena arbetsliv 
med familjeliv. Men även skolbarnomsorg är viktig, enligt vad 
som understryks i en rapport från Europeiska nätverket för 
skolbarnomsorg. 
Skolbarnomsorg omfattar tiden efter skoldagen. Denna tjänst 
kan även behövas under andra perioder, till exempel innan 
skolan öppnar på morgonen, under skolfria dagar, under 
halva skoldagar och när skolor är stängda av andra orsaker. 
I olika länder inom Europeiska unionen har dessa tjänster 
olika namn och olika inriktning. I vissa medlemsstater är de 
väl etablerade och ingår i den sociala servicen för familjer. I 
andra pågår för närvarande en viss utveckling, men skolbar­
nomsorg har ännu inte satts i system. I andra medlemsstater 
är frågan fortfarande inte aktuell. Medan enskilda föräldrar 
tyngs av de dagliga problemen med att förena arbetsliv med 
familjeansvar, kan enbart begreppet "barnomsorg för skol­
barn" förefalla främmande för dem som utformar samhäll­
spolitiken. 
Eftersom andelen förvärvsarbetande kvinnor med ett barn 
under 15 år är betydande och ökar (från 81 % i Finland och 
över 70 % i Danmark, Sverige och Portugal, över 60 % i 
Österrike, Belgien och Frankrike, över 50 % i Tyskland och 
Förenade kungariket till 34 % i Irland och Spanien och under 
50 % i Nederländerna, Luxemburg, Italien, Grekland) är 
denna tillsynsform viktig, både för att ge möjlighet att förena 
arbets- och familjeliv och för social och kulturell utveckling 
hos unga barn. 
Föräldrar riskerar att bli uppsagda om arbetsgivare inte är 
beredda att överse med deras ofta förekommande frånvaro 
och brist på punktlighet. Risken är ännu större för mödrar 
som antingen inte kan söka arbete eller, om de gör de, är 
beroende av informell barnomsorg. Skolbarnomsorg kan vara 
ett sätt att främja social samverkan. Det kan hjälpa barn och 
föräldrar att träffa andra människor av olika etnisk bakgrund 
och ge barn med funktionshinder möjlighet att tillbringa sin 
lediga tid tillsammans med barn utan funktionshinder. Kort 
sagt kan dessa tjänster utgöra en lokal samhällsresurs med 
andra fördelar utöver enbart barnomsorg. 
5 "Barnomsorg för skolbarn i Europeiska unionen", Europeiska kommissionens 
nätverk rör barnomsorg ock andra åtgärder for att förena arbetsliv med familjean-
r, 1996. 
maMmsmmHMttmmmtk 
59 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
LUXEMBURG - JÄMSTÄLLDHET FÖR 
DELTIDSARBETANDE 
I Luxemburg garanterar en lag, som antogs i februari 
1993, jämställdhet inom den privata sektorn mellan dem 
som är deltidsanställda och dem som är heltidsanställda. 
Enligt denna lag bör ett deltidsarbete ge samma fördelar 
och förmåner som ett heltidsarbete. Således bör lönen för 
en deltidsarbetande stå i proportion till lönen för en 
annan arbetstagare med motsvarande kompetens som 
arbetar heltid i samma företag. 
När en deltidsarbetande måste arbeta utöver de 
arbetstimmar som anges i hans eller hennes avtal anses 
dessa timmar dessutom som övertid och berättigar till en 
höjning av lönen beräknad efter den timlön som enligt 
lag och avtal skall gälla vid övertidsarbete. 
Detta är en av de åtgärder som Luxemburg införde för att 
främja möjligheten att förena arbets- och familjeliv, näm­
ligen genom att garantera absolut rättvisa villkor vid del­
tidsarbete. 
Dessutom ansvarar staten för socialförsäkringar för för­
äldrar som är berättigade till vad som kallas "babyåret", 
en ledighet som modern eller adoptivföräldrarna kan 
använda efter barns födelse eller adoption av ett barn. 
Detta mammaledighetsår har nyss utsträckts till två år 
under vilka staten betalar de sociala avgifterna för lönta­
garen på basis av den tidigare lönen. 
Dessa åtgärder är avsedda att gynna alla, inklusive män. I 
Luxemburg innehar emellertid kvinnor 80 % av alla del­
tidsarbeten. Fram till nyligen var det framförallt kvinnor 
som begärde obetald tjänstledighet. En analys kommer 
att visa huruvida de nya åtgärderna uppnår målet att 
skapa större möjlighet att förena arbete med familjeliv. Villkoren för rätt att ta ut föräldraledighet sam­
manhänger med arbetstagarens anställningstid i 
den aktuella anställningen. 1 fem länder förekom­
mer inga villkor för att fa ra ut ledighet 
(Danmark, Spanien, Italien, Österrike och 
Finland), men i fem andra krävs 12 månaders 
anställningstid hos arbetsgivaren (Belgien, 
Grekland, Frankrike, Nederländerna och 
Portugal). Variationer på detta finns i Tyskland 
(fyra veckors anställningstid) och Sverige (sex 
månader). Restriktioner i fråga om föräldraledig­
het förekommer. I några länder är vissa grupper 
uteslutna. I Grekland till exempel kan små före­
tag invända mot rätten till ledighet, om 8 % av 
arbetstagarna i företaget tar ut föräldraledighet 
under samma år. 
Uppföljning 
av föräldraledighet 
Ur perspektivet om lika möjligheter är det 
intressant att veta om föräldraledighetssystemen 
är utformade (implicit eller explicit) som en för­
längd mammaledighet, som stimulerar framför­
allt kvinnor att utnyttja ledigheten eller om de 
även är en sporre för män att ta ut föräldraledig­
het. Den olika utformningen av föräldraledig­
hetssystemen visar sig vara en viktig faktor vad 
avser att stimulera föräldrar att utnyttja denna 
ledighet. 
Det är fortfarande mycket oklart i vilken 
utsträckning föräldrar utnyttjar möjligheterna till 
föräldraledighet. En viktig förklaring till detta är 
att i undersökningar av hushåll och arbetskraft 
ingår inga uppgifter om de särskilda skälen till 
tjänstledighet, som till exempel föräldraledighet. 
Med undantag av undersökningar av arbetskraf­
ten i Nederländerna och Sverige skiljer man inte 
i nationella undersökningar mellan föräldraledig­
het och andra skäl för ledighet. 
Det finns dock en del information tillgänglig 
om i vilken utsträckning föräldrar utnyttjar föräl­
draledighet. I denna framgår tydligt att utnytt­
jandegraden varierar väldigt mellan länder och att 
föräldraledighet, när den ger rätt till lön, utnytt­
jas i betydande grad av mödrar. Vidare framgår 
det klart att andelen fäder som utnyttjar denna 
möjlighet är betydligt lägre. Även i länder där 
villkoren för ledighet är relativt väl utvecklade (i 
fråga om lön och flexibilitet), utnyttjar fäder inte 
denna möjlighet i stor utsträckning. Ett undantag 
utgör Sverige där kombinationen flexibilitet och 
hög lönenivå leder till en relativt hög utnyttjan-
60 
ATI' FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
degrad både hos mödrar och fäder. En mer struk­
turerad forskning behövs för atr få en större insikt 
i "utnyttjandebeteendet" hos mödrar och fader 
och de faktorer som påverkar deras beslut att 
utnyttja denna ledighet. 
Prioriteringar och möjligheter till andra lös­
ningar är viktiga skäl till varför föräldrar utnyttjar 
föräldraledighet. Dessutom kan föräldrars prefe­
renser antagligen variera inte endast mellan län­
der utan även på regional nivå. Föräldrar kan 
välja olika omsorgsformer för sina barn. Några av 
dessa möjligheter är formell och informell bar­
nomsorg, deltidsarbete eller flexibla arbetsar-
rangemang där föräldrarna själva bereds möjlig­
het att ta hand om sina barn. Vidare kan männi­
skor välja att kombinera olika möjligheter. I vil­
ken utsträckning föräldrar har möjlighet att välja 
mellan dessa möjligheter, mellan tillgängliga 
alternativ, påverkas av den statliga politiken och 
infrastrukturer. Deltidsanställning och korttidsan­
ställning - ett sätt att förena för­
värvsarbete med familjeliv 
Flexibla arbetsformer kan ses som en risk i den 
mån som de skapar otrygghet i arbetet, låga löner 
och skillnader i fråga om social trygghet. Men så 
kallade atypiska arbeten är även ett sätt att få till­
träde till arbetsmarknaden vilket gynnar kvinnor 
och särskilt kvinnor som återkommer till arbets­
marknaden efter en lång tids frånvaro i samband 
med familjeliv eller ansvar för barn. 
Deltidsarbete är den arbetsform som ökat mest 
och jämnast både under perioden med total sys­
selsättningstillväxt mellan 1987 och 1990 och, 
kanske mer betecknande, under konjunkturned­
gången 1990-1994. Deltidsanställningar svarar 
därmed för en ökande andel av den totala syssel­
sättningen. 
Medan den totala sysselsättningen sjönk med 
över 3 % inom unionen som helhet under perio­
den 1990-1994, ökade antalet deltidsanställda 
med ungefär 9 %, vilket ökade den totala syssel­
sättningen med samma procentandel, vilket del­
vis uppvägde minskningen av heltidsarbeten med 
nästan 6 %. 
TABELL 20 
ANDEL DELTIDS- OCH KORniDSARBETANDE KVINNOR AV DEN TOTALA SYSSELSÄTTNINGEN 
I EUROPEISKA UNIONEN (%), 1994 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
EU15 
20 DELTIDSANSTÄLLDA 
KORTTIDSANSTÄLLDA 
40 60 80 100 
KÄLLA : EUROSTAT, ARBETSKRAFTSUNDERSÖKNING (LFS) 
fmmsmmmmmwim 
61 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
Om man beaktar att 80 % av dem som arbetar 
deltid är kvinnor - även om de svarar för en 
mindre del av den totala arbetskraften - motsva­
rar detta en betydande ökning. År 1994 var 30 % 
av alla arbeten som utfördes av kvinnor i hela 
unionen (EU-15) deltidsarbeten, en uppgång 
från 28 % år 1987. Bland män förekommer del­
tidsarbete i betydligt mindre omfattning och 
uppgick 1994 till knappt 5 % av den totala för­
värvsfrekvensen bland män. 
Trots att deltidsanställning ökar överallt, är det 
fortfarande en vanligare anställningsform i de 
norra medlemsstaterna, medan den i de södra 
delarna svarar för endast mellan 8 % (Grekland) 
och 16 % (Spanien) av sysselsättningen bland 
kvinnor. Deltidsarbete bland både kvinnor och 
män är framförallt vanlig i fyra medlemsstater: 
Nederländerna, Sverige, Förenade kungariket och 
Danmark, ökningen av deltidsarbeten har fram­
förallt gällt arbetstillfällen för kvinnor. Av de 
ytterligare deltidsarbeten som skapades mellan 
1987 och 1990 fylldes 95 % av kvinnor och en 
tredjedel av alla tillfälliga arbeten som skapades 
var deltidsarbeten. 
Även om ökningen av deltidsarbeten verkar 
vara ett specifikt kvinnligt fenomen, uppvisar 
analyser av korttidsanställningar (under en bestämd tidsperiod) en hårfin skillnad mellan 
kvinnor och män. 
Även om korttidsanställningar i unionen inte 
förekommer i lika hög grad som deltidsanställ­
ningar och i själva verket endast svarar för hälften 
så många arbetstillfällen som deltidsformen, är 
denna sektor fortfarande viktig för sysselsätt­
ningstillväxten. Under 1995 svarade antalet till­
fälliga arbeten for endast cirka 14 % av arbetstill­
fällena i unionen. Dessutom verkar det finnas en 
mindre övervikt av kvinnor inom denna arbets­
för, även om det förekommer fler korttidsanställ­
da kvinnor än män både inom unionen som hel­
het och i varje medlemsstat. Under 1995 hade 
cirka 13 % män och 15 % kvinnor tillfälliga arbe­
ten, där andelen varierar från 33 % män och 38 
% kvinnor i Spanien (den avgjort hösta siffran i 
unionen), till högst 6 % män och under 10 % 
kvinnor i Belgien, Luxemburg, Italien, Österrike 
och Förenade kungariket, fem länder med myck­
et olika arbetslagstiftning. Fränsett de sistnämnda 
länderna och Spanien låg nivån för korttidsan­
ställda nästan på den genomsnittliga nivån för 
unionen 1994 i alla medlemsstater. 
Tillfälliga deltidsarbeten måste särskilt nämnas. 
Dessa anställningsavtal ger ett lägre anställ­
ningsskydd. Såsom väntat är andelen kvinnor 
TABELL 21 
TOTALA FÖDELSETAL I EUROPEISKA UNIONEN FÖR 1980, 1985, 1994 
fmmmmmzfmmmmmcmmmm 
"''" •*""*" vHj™Mw- •'•v-.-v.-.v T— B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK ^^^^^^.^ 
EURl Smmmmmmmmmmv^w;; 1980 
1985 
1994 
i < mm 
mmmmmmm 
"•••••••••—•••••• •"•••-i 
tmmmtmœmmœs 
0.0 0.5 1.0 
KÄLLA: EUROSTAT. BEFOLKNINGSSTATISTIK 1.5 2.0 2.5 3.0 3.5 
mmmmummmmtNtt^ mmms&ts&mmi 
62 
Ärr FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
som har tillfälliga deltidsarbeten mycket högre. 
Under 1995 arbetade 39 % tillfälligt anställda 
kvinnor deltid, något högre än andelen fast 
anställda som arbetar deltid. 
Varför accepterar kvinnor 
anställningsavtal som inte är 
avtalsenliga 
Det är intressant att undersöka orsakerna till 
varför kvinnor accepterar anställnings-avtal som 
inte är avtalsenliga och framförallt deltidsarbeten. 
Är det för att få möjlighet att förena familje- och 
arbetsliv? Den statistik som samlats in genom 
europeiska arbetskraftsundersökningen ger vissa 
indikationer och möjligheter att bedöma i vilken 
grad deltidsarbete är ett frivilligt val eller ej. 
I genomsnitt angav sex av tio deltidsarbetare i 
gemenskapen 1994 att deras främsta skäl för att 
arbeta deltid var att de inte ville arbeta heltid. 
Medan två tredjedelar av de deltidsarbetande 
kvinnorna inte önskade heltidsarbete, var mot­
svarande andel för deltidsarbetande män endast 
en tredjedel. 
Det finns olika skäl till varför kvinnor uppen­
barligen föredrar deltidsarbete. Det främsta skälet 
är behovet att kunna förena familje- och arbetsliv. 
För kvinnor i synnerhet kan bristen på barnoms­
org och utformningen av utbildningssystem vara 
i ill hinder. 
Denna stora andel deltidsarbetande kvinnor i 
många medlemsstater ger andra effekter. 
Eftersom deltidsarbete förknippas med särskilda 
sektorer och yrken, har detta även en tendens att 
öka yrkessegregeringen mellan könen, något som 
i allt större grad ses som ett större hinder för flex­
ibilitet. ITALIEN 
ETT REGIONALT 
FAMILJESTÖDSPROGRAM 
I EMILIA ROMAGNA 
I Italien kan kvinnorna gå till arbetet utan att oroa sig för 
barnen. Det har varit så sedan 1991, när regionen Emilia 
Romagna införde ett regionalt familjestödsprogram. 
Huvudsyftet med detta program var att minska skillna­
den mellan kvinnors och mäns familjeroller, vilken fort­
farande är stor i dagens Italien. 
Nu, fem år senare, är programmet en succé. En av de mer 
framgångsrika insatserna har varit inrättandet av dag­
hem, något som har placerat Emilia Romagnaregionen i 
toppen på den nationella skalan i fråga om utbud av bar­
nomsorgstjänster (21 % mot i genomsnitt omkring 5 % 
för hela landet). 
Det hela började 1989, när en av rådgivarna i region­
nämnden i Emilia Romagna tog tillfället i akt att starta 
ett projekt som han hade övervägt under en längre tid, 
nämligen att stifta en lag som reglera alla typer av stöd­
system för familjer och kvinnor och som främja en poli­
tik för social integrering. 
En särskild insats har gjorts for att uppmuntra fader att 
delta i syfte att försöka minska arbetsbördan för kvinnor 
och skapa ett mer balanserat familjeansvar. Anna 
Rossetti, som ansvarar för programmen för skolor och 
förskolor sa: "Och det fungerar!" Hälften av regionens 
totala omkostnader för familjestödprogrammen har 
använts för att finansiera de 'traditionella daghemmen. 
Den andra hälften har använts för att stödja andra initi­
ativ. Just nu finns det endast en annan italiensk region, 
Venetia, som har följt Emilia Romagnas initiativ och som 
har antagit en liknande lag, som dock ännu inte börjat 
tillämpas." 
63 
AIT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
DIAGRAM 5 LNDLVLDUEEL AV INKOMSTBESKATTNING 
Individuell beskattning 
Österrike 
Danmark 
Finland 
Grekland 
Italien 
Sverige 
Nederländerna 
Förenade kungariket Klassificering enligt beskattningsform 
Sambeskattning 
Belgien6 
Irland 
Spanien Partagée 
Tysklan 
Luxemburg 
Portugal Familjekvoterad 
Frankrike 
Samma analys kan gälla om tillfälliga arbeten. 
Även om tillförlitliga uppgifter endast finns till­
gängliga från nio medlemsstater, framgår det 
klart att generellt hade fler kvinnor än män 
anställningsavtal för en begränsad period under 
1994, på grund av att de inte önskade arbeta hel­
tid. 
INDIVIDUALISERING AV 
RÄTTIGHETER 
Individualisering av rättigheter har varit ett 
återkommande tema i kommissionens senate 
politik. I vitboken om tillväxt, konkurrenskraft 
och sysselsättning (1993)7 nämns detta i sam­
band med förstärkningen av lika möjligheter för 
kvinnor och män genom att avskaffa alla eventu­
ellt diskriminerande sociala och skattemässiga 
åtgärder som kan avskräcka kvinnor från förvärv­
sarbete. I vitboken om den europeiska socialpoli­
tiken "En väg framåt för unionen" (1994)* lades 
några förslag fram om avskaffande av eventuella 
diskriminerande bestämmelser inom skatte- och 
socialförsäkringspolitiken. Vitboken hänvisade 
till behovet av att genomföra en jämförande ana­
lys av befintliga skillnader mellan kvinnor och 
män i socialförsäkringssystemen. Gemenskapens 
fjärde handlingsprogram på medellång sikt för 
lika möjligheter för kvinnor och män (1995)9 
innefattade en individualisering av rättigheter som ett av många områden som borde analyseras 
för att minska segregeringen på arbetsmarkna­
den. Detta skall ske genom en analys av nuvaran­
de skatteregler och socialförsäkringssystems effekt 
på kvinnors självbestämmanderätt och möjlighe­
ter på arbetsmarknaden. Det senare skulle bidra 
till att lämpliga åtgärder vidtas på detta område. 
Frågan om individualiserade rättigheter har 
uppkommit på tre olika håll. För det första har de 
enorma förändringarna på arbetsmarknaden 
under de senaste trettio åren inte alltid återspeg­
lats i skattereglerna och socialförsäkringssyste­
men. Vissa av de sistnämnda systemen grundas 
fortfarande på en familjestruktur där mannen är 
ensam familjeförsörjare. För det andra har mänga 
kommentatorer kunnat iaktta att med den ökade 
andelen kvinnor som träder in och stannar på 
arbetsmarknaden, kan åtgärder inom skatte- och 
socialförsäkringsområdet ge en negativ, neutral 
eller positiv effekt i fråga om tillgång på arbetstill­
fällen för kvinnor eller inriktningen på en viss 
Enligt lagstiftningen skall inkomsten för båda makarna 
sambeskattas. Två justeringar har dock gjorts, i vilka fast­
ställs art om båda makarna har inkomst, skall de beskattas 
var för sig och när det endast finns en familjeförsörjare kan 
30 % av inkomsten överföras till den andra maken/makan. 
Tillägg 6/93 - Europeiska unionens bulletin. 
8 KOM(94) 333, 27.7.1994 
9 KOM{95) 381 slutlig, 19.7.1995 
mmtmmmmmmNmmm%mûmi'»&>. 
64 
AFT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
arbetsform, såsom egenföretagande eller deltid­
sarbete. Förändringar i familjestruktur, hushåll, 
deras storlek och därtill hörande demografiska 
frågor har väckt frågor om kvinnors och mäns 
individuella rättigheter inom skatte- och social­
försäkringssystemen. För att granska några av 
dessa frågor genomförs en serie jämförande studi­
er i femton länder om individualisering av rättig­
heter inom skatte- och socialförsäkringssystemen 
och om lika rättigheter för kvinnor och män. 
I de många olika skatte- och socialförsäkrings­
systemen i medlemsstaterna finns inget renodlat 
system för individualiserade rättigheter. Alla 
system innehåller en kombination av familjebase-
rade och individuella rättigheter. Inom socialför­
säkringssystemen till exempel kan familjebasera-
de rättigheter till förmån för en person utanför 
arbetsmarknaden vara grundad på familjeanknyt­
ning till en person som är yrkesverksam och 
berättigad till förmåner av olika slag. 
Anknytningsreglerna kan variera beroende av 
land, socialförsäkringssystem, ålder och andra 
faktorer. Dessa kan till exempel utgöras av föräld-
raskap, äktenskap eller samboförhållanden. 
Dessutom samverkar allmänna system för sociala 
rättigheter med avgiftssystem och dessa påverkar 
ömsesidigt varandra. Inom socialförsäkringsområdet spelar famil­
jeanknytning en roll i och med att övriga familje­
medlemmar ges förmåner som intjänats av 
huvudförmånstagaren. De olika bestämmelserna 
för familjeanknytning (moder, hustru, barnbarn) 
varierar mellan olika förmåner och länder. 
Familjeförhållanden kan även ha den effekten att 
de mjukar upp stela bestämmelser om sociala rät­
tigheter. Således kan det faktum att det finns barn 
i en familj (utan rättigheter) innebära att en mor 
som blivit änka (familjebaserad rättighet) kan 
utnyttja sin förre makes (huvudförmånstagarens) 
socialförsäkringsavgifter. 
I diagram 6 visas en beskrivande, jämförande 
analys av pensionsersättningar i femton länder 
med hänsyn till familjeeffekten i fråga om förmå­
ner och rättigheter. I diagrammet illustreras de 
omfattande familjebasetade förmåner som kan 
tilldelas förmånstagare som är pensionerade eller 
änkor. En stor del av de familjebaserade förmå­
nerna verkar vara avsedda för kvinnor och barn. 
TASEU22 
ANTAL PERSONER \ PRIVATA HUSHÄll - EUROPEISKA UNIONEN 12 (%), 1994 
5 PERSONER ELLER FLER 8 % 
1 PERSON 28% 
4 PERSONER 16 % 
3 PERSONER 18 % 
2 PERSONER 30% 
KÄLLA: Eu ROSTAT(LFS) 
65 
ON 
Belgien *Höjd lönegrundad ersättning vid försörjningsplikt för barn * Höjd lönegrundad ersättning vid försörjningsplikt för barn 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien Inga 
* Mödrar och fader är berättigade till tre arbetsår för vård av barn 
(men betalar inga avgifter) 
* Utbildningstiden för barn upp till tio år tas hänsyn till vid beräk­
ning av det totala antalet pensionsgrundande år, varvid grundlö­
nen är 75 % av genomsnittslönen för samtliga pensionsförsäkrade 
personer. 
* ökad ersättning vid försörjningsplikt för barn (ej fast belopp 
utan en viss % av pensionen) 
* För mödrar med minst tre barn och 20 pensionsgrundande år 
kan pensionsåldern förlängas med tre år per barn eller till 50 års 
ålder. 
•Pensionsåldern är 50 för kvinnor med minderåriga barn och 20 
pensionsgrundande år. * Föräldralösa barn är berättigade till en efterlevandepension (upp till 18 år). 
Ålderskravet gäller inte vid försörjningsplikt för barn 
* Höjd lönebaserad ersättning (med bibehållen pension) vid försörjningsplikt för barn. 
* Barnpension för skolutbildning om skild äkta make avlidit, om vårdnadshavaren ansva­
rar för hans/hennes eget barn, om maken/makan inte är omgift (även anknytningsvillkor 
gäller) 
* Höjt maximibelopp för inkomst som berättigar till en efterlevandepension med 20 % 
per barn vid försörjningplikt. 
* Barnpension: 25 % av avliden förälders pension, om en förälder avlidit, 50 % om båda 
föräldrar avlidit. Den totala pensionen för föräldralöst barn kan inte överstiga 100 % av 
den avlidnes pension. 
* Barnpension (ges till den avlidnes barn, adopterade barn och barn till efterlevande part­
ner, om denne hade försörjningsplikt för dem). Pensionsbeloppet kan inte överstiga 100 
% av grundpensionen (inklusive änkepension). 
* Pension till barnbarn, bröder och systrar, barn till avliden fader, vilka är under 18 år 
och handikappade. 
* Mödrar och mormödrar som är änkor, kvinnor som är ensamstående eller gifta och 
sedan skilda, om maken är handikappad eller över 60 år. 
* Fäder och farfader över 60 år eller handikappade 
* Barn, bröder och systrar till en pensionerad eller invalidiserad pensionsberättigad, som 
är ensamstående, änka eller änkling, separerad eller frånskild och över 45 år och pen-
sionsberättigade genom att ha vårdat pensionsinnehavaren. 
* Om ingen efterlevande finns, höjs pensionen till barn, barnbarn, bröder och systrar 
* Barn och bröder och systrar över 18 år som är ensamstående, separerade eller skilda 
änkor som sammanlevt med den avlidne och som inte är berättigade till grundpension 
och saknar bidrag från föräldrar erhåller ett tillfälligt bidrag (20 % av grundbeloppet 
under 12 månader). 
Âldmpemton Lfterkva ndejpemto n 
Frankrike * I allmänna system för mödrar ökas antalet pensionsberättigade år med två år 
per barn. 
* 10 % höjning av pensionen för varje person med minst 3 barn. 
* Ålderspension för mödrar vars avgifter betalats genom familjebidraget. 
* System för chefer ökar de totala poängen med 10 % vid beräkning av pensio­
nen vid tre bam, och med 5 % för varje ytteriigare barn. 
* System för anställda 
* Höjning per bam. * Åldersregeln faller vid försörjningsplikt för bam 
* ökat pensionsbidrag med 10 % för varje person som haft vårdnaden om minst 3 barn. 
* Höjt belopp för underhallsberättigat barn under 16 ir. 
* I vissa fall kan en pension på 20 % av basbeloppet för ålderspensionen ges till barnbarn, 
bröder, systrar, föräldrar och far- eller morföräldrar rill en innehavare av en ålderspension eller 
invaliditetspension. 
* I vissa fall kan ett tillfälligt bidrag (12x29 % av grundpensionen) betalas ut till bam, bröder 
och systrar mellan 18 och 45 år. 
Den glidande skalan för änkebidrag (se nedan) tilldelas om man har eller har haft vårdnad om 
minst ett bam. 
Irland Höjning per bam vid försörjningsplikt * Höjning per barn vid försörjningsplikt och pension till föräldralösa bam med avliden moder 
och fader. 
Italien *Av pensionen per bam med maximalt 40 % om eftedevande partner inte erhåller pension: 
40 % per barn men högst 100 %. Föräldrar, bröder och systrar: 15 % av pensionen om inga 
andra efterlevande finns. 
Luxemburg * Tjänstledighet (24 månader) för att vårda ett barn anses som en arbetsperiod. * Att ha ett barn innebär att fhtas från vissa villkor för berättigande till efterlevandepension. 
* Att ha försörjningsplikt för bam kan öka nivån där pensionsbeloppet far adderas till annan 
inkomst. 
* Om ingen efterlevande finns kan pensionsberättigandet gälla vid direkta familjerelationer, 
indirekta släktskap och minderåriga adopterade bam efter ålder och, framförallt om de sam­
manbott med den avlidne eller ej. 
* Det finns en barnpension. 
Nederländerna Högre pension för ensamförälder än för ensamstående person. * Att ha ett barn innebär att fritas från åldersvillkor för berättigande till änkepension. 
* Den finns en barnpension vid avliden moder eUer fader. 
* Det finns en barnpension inom tjänstepensionssystemen. 
Österrike 
?! * Tjänstledighet för att vårda barn anses som arbetsperiod med hänsyn till bidrag 
för en period upp till 48 månader. Om den samlade perioden överstiger bidrag­
sperioden, adderas basbeloppet för barnutbildningsbidraget till inkomstbasbelop­
pet. 
* Det finns ett tillägg för försörjningsberoende barn under 18 och en höjning av 
minimipensionen vid försörjningsplikt för barn. * Barnpensionen är 40 % av änkepensionen, om båda föräldrar avlidit uppgår den till 60 %. 
* Åldersgräns tillämpas ej om det finns barn i ramiijen 
Portugal 
Finland 
Sverige Ingen 
* Höjd pensionsbelopp om det finns barn. 
* Höjd tjänstepension. 
* Tjänsdedighet (min 6 år och max 15 år) för art vårda ett sjukt eller 
handikappat barn, ett tilläggsbelopp till pensionen. 
* Tilläggsbelopp för försörjningsberoende barn under 16 år för personer 
berättigade före 1989. Efttrievandcpensiftn 
* Barn och motsvarande personer är berättigade till en pension (max. 80 % av refe­
renslönen). 
* Rakt uppstigande släkded, om de var försörjningsberoende(max 30 % av refe­
renslönen). 
* Bidrag vid dödsfall till barn och rakt uppstigande släkded; åldersgräns tillämpas ej 
vid försörjningsplikt för barn. 
* Höjd pension (lägsta kategori) om det finns barn. 
* Åldersgräns tillämpas ej om det finns barn. 
* Barnpension, tjänstepension: höjd för barn. 
* Tjänstepension: procentsatsen (17-50 % av den avlidnes pension) beror på antalet 
barn. 
* Med barn i familjen höjs livförsäkringen. 
* Grundpension och tjänstepension: det finns en barnpension. 
* Omställningspensionen betalas ut så länge som det finns försörjningsplikt för barn 
under 2 2 år. 
Förenade * Grundpension:höjd vid försörjningsplikt för barn. 
kungariket * Tillägg av ett års bidrag för vård av barn. * Det finns en änkepension för mödrar. 
* Ett bidrag ges för ett bam som var helt eller delvis försörjningsberoende av den 
avlidne äkta maken eller f.d. äkta maken. 
* Höjda bidrag för försörjningsberoende barn beskattas ej. 
* Bidrag till föräldralösa bam vars båda föräldrar är avlidna. 
Källa: DUBLEA, Université Libre de Bruxelles, 1996. 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
BIDRAGSSYSTEM FÖR 
DET TREDJE BARNET I FRANKRIKE 
Endast 15 % av de franska hushållen har tre barn. Det finns en skillnad mellan Frankrike och andra 
länder i det att Frankrike lämnar ett betydande familjebidrag vid det tredje barnet. Familjer som får ett 
tredje barn erhåller extra månadsbidrag som är oproportionerligt stora jämfört med dem som ges till 
familjer med två eller ett barn. Det höjda bidraget utgår med 125 % av det bidrag som ges för två barn. 
Beroende på antalet försörjningsberättigade barn sänks maximinivån vid beräkning av tillgångar och 
ger därför extra förmåner. Med tre barn i familjen är det således lättare att erhålla bidrag för vidareut­
bildning och bostadsbidrag. 
Detta innebär att de totala familjebidragen utgör 11 % av inkomsten i en tvåbarnsfamilj men 30 % i 
en trebarnsfamilj. 
Förutom familjebidrag får hushåll med tre barn även indirekt stöd: minskad inkomstskatt och en rad 
billigare tjänster såsom barnomsorg. En annan förmån för kvinnor är att de är berättigade till längre 
moderskapsledighet. 
Ett tredje barn och arbete för kvinnor - går det att förenat 
Är detta bidragssystem effektivt? Tydligen inte eftersom inte alla familjer som önskar tre barn verkli­
gen har det. En nyligen genomförd undersökning visade att en av två personer i Frankrike tilltalas av 
tanken på en familj med tre till fem barn. Födelsetalet i Frankrike är i praktiken endast 1,7 barn per 
kvinna. 
Många skäl kan ligga till grund för detta avstånd mellan önskan och verklighet. Det finns förstås kul­
turella, biologiska och medicinska skäl. Men två andra skäl framträder skarpast vid en analys, vilket kan 
bero på socialpolitiken. 
För det första de ekonomiska övervägandena och för det andra sysselsättningsfrågor. Medan 74 % 
kvinnor med ett eller två barn förvärvsarbetar, gör endast 49 % av kvinnor med tre barn det. 
69 
ATT FÖRENA FÖRVÄRVSARBETE MED FAMILJELIV OCH HUSHÅLLSARBETE 
iWftWSfiKWSWSS 
FAMILJEVÄNLIG POLITIK 
PÅ DEN DANSKA POSTEN 
Möjligheten att förena familjeliv med arbetsliv i Danmark har tills nyligen berott på kvinnorna själ­
va, på offentliga myndigheter som ansvarar för barnomsorgssystemen och i vissa fall på möjlighet till 
föräldraledighet. 
Företagen ar intresserade av att underlätta situationen för kvinnor och även för män, som kan dra 
nytta av framsteg inom detta område, med avsikt att öka utnyttjandet av mänskliga resurser, öka pro­
duktiviteten och skapa en mer flexibel arbetsorganisation. 
Det danska posten var ett av de första företagen som vann Europeiska kommissionens pris för soci­
al innovation för nya former för att förena arbets- och familjeliv. 
Den danska posten är ett av fem företag som medverkar i det danska forskningsinstitutets program 
om "Familjevänliga företag". 
Av företagets 35 000 arbetstagare är 39 % kvinnor. Genom undersökningar har man identifierat de 
faktorer som eventuellt kan skapa bekymmer för anställda med små barn. Den första undersök­
ningen av 800 arbetstagare visade att vissa hinder berodde inte så mycket på arbetsorganisationen 
utan snarare på attityder hos andra anställda med längre anställningstid. Dessa kunde använda detta 
faktum till sin fördel och begränsa möjligheten till flexibla arbetstidet för anställda med små barn. 
Den danska posten genomförde en unik insats för att ge alla anställda möjlighet till flexibla arbets­
tider och deltidsarbete. I de fall dessa system visade sig vara till hinder för produktionsmålen, inför­
de man individuella lösningar i speciella fall. 
För närvarande börjar och slutar cirka 70 % av de anställda på den danska posten arbetet vid tider 
då den offentliga sektorns lekskolor är stängda. I tio stora städer har, efter ett antal kontakter, öpp­
ningstiderna för daghemmen utsträckts. I fem stora städer infördes ett kvälls- och ett nattpass för 
barnomsorg och i två stora städer inrättades ett system för barnomsorg dygnet runt. Detta system 
ökade avsevärt barnomsorgsmöjligheterna för föräldrar i en sektor där nattarbete, till exempel 
postsortering, fortfarande är nödvändigt. 
70 
mwmfMmimMimiisfH 
KAPITEL 4 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT 
DELTAGANDE 
I BESLUTSPROCESSEN 
ft&Wft^&&$&WÄ:£i 
KVINNORS NUVARANDE 
SITUATION 
I BESLUTSPROCESSEN 
I detta kapitel diskuteras de nuvarande trender­
na i fråga om kvinnors roll i den politiska beslut­
sprocessen i Europeiska unionen. Det innehåller 
den senaste statistiken, som grundar sig på arbe­
tet av nätverket Kvinnor i beslutsprocessen, som 
inrättades av kommissionens jämställdhetsenhet 
inom ramen för det tredje handlingsprogrammet 
på medellång sikt för lika möjligheter för kvinnor 
och män (1990-1995). Statistiken återspeglar å 
ena sidan underrepresentationen av kvinnor i 
politiska beslutsfunktioner och uppvisar å andra 
sidan en viss positiv utveckling som har samband 
med de olika åtgärder på lokal, regional, nationell 
och europeisk nivå, som syftar till att undanröja 
strukturella hinder samt att underlätta för kvin­
nor att få tillträde till politiska poster på besluts­
fattande nivå. 
Fleta händelser på europeisk nivå visar vägen 
för det fortsatta arbetet. Den 2 december 1996 
antog rådet en rekommendation om en jämn för­
delning mellan kvinnor och män i beslutsproces­
sen. Likaså finns expertgruppens förslag om ett 
handlingsprogram för jämställt deltagande av 
kvinnor och män i beslutsprocessen, som 
behandlades vid Europeiska konferensen 
"Kvinnor för förnyelse i politik och samhälle" i 
Rom den 16 och 17 maj 1996. Konferensen, som 
avslutades med undertecknandet av Romstadgan, 
återspeglar den kvantitativa förändring i fråga om 
attityder till jämställt deltagande av kvinnor och 
71 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
män i beslutsprocessen. Både i förslaget till rådets 
rekommendation och Romstadgan konstateras 
att kvinnors fulla och jämställda deltagande i den 
politiska beslutsprocessen inte endast är en fråga 
om rättvisa och jämställdhet i en demokrati, utan 
handlar även om att ge ny kraft ät demokratin 
och dess mekanismer. I Romstadgan konstateras 
att "en balanserad fördelning av makten och 
ansvarsuppgifterna mellan kvinnor och män 
kommer att öka hela befolkningens livskvalitet. 
För att ta itu med problemen i det europeiska 
samhället är det viktigt att alla parter i samhället 
deltar". 
Fastställande 
av sammanhang 
Den allmänna utvecklingen under det senaste 
årtiondet visar att antalet kvinnor i beslutsfattan­
de position har minskat, trots en stor förändring 
av kvinnors ställning, roll och medverkan i sam­
hället under den andra delen av 1900-talet. 
Framsteg har emellertid skett inom Europeiska 
unionen. Kvinnors lagstadgade rättigheter har 
ökat formellt sett, i synnerhet vad avser deras 
demokratiska rättigheter till rösträtt och valbar­
het. Vissa medlemsstater har dessutom infört en 
särskild lagstiftning eller positiv särbehandling 
för att öka kvinnors möjlighet till deltagande i det 
politiska beslutsfattandet. Likväl är kvinnor fort­
farande underrepresenterade på nationell, tegio-
nal och lokal nivå i Europeiska unionens alla 
medlemsstater. 
I kommissionen är andelen kvinnor 25 %, dvs. 
fem av 20 kommissionsledamöter är kvinnor. I 
Europaparlamentet har antalet kvinnot ökat från 
19 % till 27,3 % vid de senaste europeiska valen 
1994. 
De olika initiativen och yttrandena visar den 
betydelse som frågan om kvinnors deltagande i 
det politiska livet ges. Denna fråga är inte enbart 
en fråga om social rättvisa utan berör kärnfrågan 
i debatten om demokratins och samhällets 
utveckling. Jämställt deltagande av kvinnor i all 
politik erkänns som absolut nödvändig för demo­
kratins utveckling och legitimitet hos nuvarande 
regeringar och deras institutioner. Målet är rela­
tivt väl definierat, men diskussionen fortsätter 
om vilka strategier som bör användas för att få 
fler kvinnor på beslutsfattande poster. Andelen kvinnor 
i nationella församlingar 
Under de fem senaste åren har de nordiska 
medlemsstaterna visat sig mest framgångsrika i 
fråga om antal kvinnor i beslutsfattande ställning. 
Sverige valde 40,4 % kvinnor vid sitt riksdagsval 
1994. På liknande sätt har Finland 33,5 % kvin­
nor i sin riksdag, medan kvinnorna utgör 33 % 
av det danska parlamentet. Dessa tre exempel på 
hög kvinnorepresentation följs i tur och ordning 
av Nederländerna, Tyskland och Österrike. De 
tre länderna med mindre än 10 % kvinnor i par­
lamentet är Grekland (5,7 %), Frankrike (6,1 %) 
och Förenade kungariket (9,2 %). Totalt i 
Europeiska unionens 12 medlemsstater skedde en 
genomsnittlig ökning med 4 % kvinnor i under­
husen mellan 1990 och 1995 och med 2,6 % i 
överhusen, dock inte innefattande unionens nya 
medlemsstater. I Belgien till exempel ökade ande­
len kvinnor i överhuset med anmärkningsvärda 
3,1 % mellan valen 1991 och 1995. Spanien och 
Nederländerna nådde en ökning med mer än 8 % 
mellan 1990 och 1995. Alla länder utom två 
ökade antalet kvinnor i sina representantförsam­
lingar mellan 1990 och 1995. I Tyskland sjönk 
andelen kvinnor i överhuset från 25 % till 19 % 
och i Finland sjönk andelen från 39 % 1991 till 
33,5 % 1995. 
72 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE 1 BESLUTSPROCESSEN 
Andelen kvinnor 
på regeringsposter Av de 24 valda kvinnliga statsöverhuvudena i 
världen är Irland det enda landet inom EU med 
en kvinna som president. 
Den generella positiva utvecklingen kan kon­
stateras av det faktum att medeltalet för kvinnor 
på politiska poster på regeringsnivå har ökat från 
11 % under andra hälften av 1980-talet till 16 % 
idag. 
Andelen kvinnor på ministerposter speglar 
kvinnors respektive representation i de nationella 
församlingarna. Följaktligen finner vi att Sverige, 
Finland, Danmark och Nederländerna har den 
högsta andelen kvinnor på ministerposter. I 
Sverige utgörs regeringen av 50 % kvinnor och 
50 % män, medan 39 % av regeringsposterna i 
Finland innehas av kvinnor. Omvänt har 
Grekland och Förenade kungariket det lägsta 
antalet kvinnor på regeringsposter med 4 % 
respektive 7 %. Andelen kvinnor på ministerpos­
ter i medlemsstaterna är i genomsnitt 16 %. Det 
bör dock påpekas att kvinnor generellt innehar 
ministerposter inom det sociala området. Nästan 
19 % kvinnliga ministrar ansvarar för social- och 
samhällsfrågor jämfört med endast 9,7 % inom 
lagstiftning och rättsväsende. Andelen aktiva kvinnor 
på regional nivå 
På regional nivå leder Sverige fortfarande följt 
av Tyskland och Österrike. Sverige i synnerhet 
har nästan uppnått jämställdhet mellan kvinnor 
och män i sina regionala församlingar. Även om 
denna information inte finns tillgänglig för alla 
medlemsstater avslöjar uppgifter, insamlade av 
Nätverket för kvinnor i beslutsfattande ställning, 
att kvinnors deltagande i regionala församlingar 
är något högre (2-3 %) än i de nationella parla­
menten, med undantag för Portugal, Österrike, 
Frankrike och Belgien. Dessa skillnader skulle 
behöva undersökas ytterligare, framförallt i fråga 
om skillnader i de åtgärder som vidtagits på 
nationell och regional nivå för att öka antalet 
kvinnor på beslutsfattande poster. På liknande 
sätt behövs mer information för att förklara var­
för andelen kvinnor som deltar i politiska beslut i 
Frankrike är så mycket högre på regional nivå 
(12,1 %) än på nationell nivå (6,1 %). 
.":':r • TABELL % 
ANDELEN KVINNOR I NATIONELLA RARLAMENTSFÖRSAMLINGAR I EU:S MEDLEMSSTATER 
OCH I EUROPAPARLAMENTET (%) 
100-
80' 
60 
40 1994 
1994 1995 
20" 1994 1995 1994 
1993-5 1994, 
1993 1992 1994-5 
1995 
1992 
o-------------------
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UKTotaMP 
KÄLLA: EUROPEISKA EXPERTGRUPPEN NÄTVERKET FÖR KVINNOR I BESLUTSPROCESSEN (1996) ». 
ANM: EP: EUROPAPARLAMENTET 
73 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
Andelen kvinnor i 
Europaparlamentet 
Vid de senaste valen till Europaparlamentet 
1994 ökade andelen kvinnor i parlamentet avse­
värt. Medan andelen kvinnor i Europaparlamen­
tet före valet var 19 % ökade deras andel till 25,7 
% 1994.1 dag innehas mer än 25 % av alla plat­
ser i Europaparlamentet (27,6 %) av kvinnor. 
Denna procentandel är mycket högre än den 
genomsnittliga andelen kvinnor i de nationella 
parlamenten i de 15 medlemsstaterna, som upp­
går till 15 %. Detta gäller trots att de nya med­
lemsstaterna inräknats, inklusive Sverige och 
Finland, som har en mycket högre andel kvinnor 
i politiskt beslutsfattande ställning än i de övriga 
medlemsstaterna. Endast fyra av de 15 med­
lemsstaterna har en högre andel kvinnor i sina 
nationella parlament. Dessutom har länder som 
Frankrike, Grekland och Förenade kungariket 
dubbelt så många kvinnliga representanter i 
Europaparlamentet än i sina nationella parla­
ment. VARFÖR BEHÖVS EN 
BALANSERAD FÖRDELNING 
AV KVINNOR OCH MÄN? 
Demokratiska samhällen bygger bland annat 
på principen om fullständigt och jämställt delta­
gande och representation av medborgarna. 
Sålunda är den formella och informella jäm­
ställdheten mellan kvinnor och män en grundläg­
gande mänsklig rättighet som har bekräftats 
genom internationella överenskommelser såsom 
FN:s konvention om avskaffande av alla former 
av diskriminering av kvinnor (1979) och hand­
lingsprogrammet från Pekingkonferensen (1995), 
för att nämna endast två av de senaste. De inter­
nationella uppropen besvarades på europeisk 
nivå, bl.a. av rådet i mars 1995, när det fastställ­
de att "målet att uppnå ett jämställt deltagande av 
kvinnor och män och delat ansvar mellan kvin­
nor och män i beslutsfattandet inom alla livets 
områden utgör ett viktigt villkor för jämställdhet 
mellan kvinnor och män". I den resolutionen 
• TABELL 24 h\y--P\-::.yyW--^W?^:^W 
ANDELEN KVINNOR REPRESENTERADE I OE NATIONELLA REGERINGARNA I EU S 
MEDLEMSSTATER OCH I EUROPEISKA KOMMISStONE (%) 
100 
80 
60 
40 
20 f%m 1996 
1995 p$f. |ft:«:"i 
i| 1994 
$:--::19!3Hk:;i;;;i ! ^94 * M I ! Ï .'."? t : ! 1:994 • 
•_i... 
B DK D GR E F IRL I L NL A P FIN S UKTotalEC 
KÄLLA: EUROPEISKA EXPERTGRUPPEN NÄTVERKET FÖR KVINNOR I BESLUTSPROCESSEN (1995) 
ANM: MED EUROPAKOMMISIONEN MENAS DE 20 KOMMISIONARERNA (TVÅ VARDERA FRÅN FRANKRIKE, 
STORBRITANNIEN. TYSKLAND, ITALIEN OCH SPANIEN OCH EN FRÅN ÖVRIGA MEDLEMSSTATER). KOMMISIONENS ADMI­
NISTRATIVA STAB INGÅR INTE I STATISTIKEN. 
74 
inbjöd rådet medlemsstaterna att "utveckla en 
integrerad global strategi för att främja ett jäm­
ställt deltagande av kvinnor och män i resolutio­
ner ...". Resolutionen lade grunden för en upp­
följning i det fjärde handlingsprogrammet samt i 
rådets rekommendation av den 2 december 1996 
om en jämn fördelning mellan kvinnor och män 
i beslutsfattande ställningar. 
Rapporterna och meddelandena från 
Europeiska rådet, Europaparlamentet och 
Ekonomiska och sociala kommittén bekräftade 
återigen nödvändigheten att skapa jämställdhet 
genom att bland annat främja en jämn fördelning 
mellan kvinnor och män i beslutsprocessen. En 
jämn fördelning har således fastställts som en 
demokratisk princip. Kvinnors underrepresenta­
tion på politiskt beslutsfattande poster medför att 
legitimiteten i varje demokratiskt system kan ifrå­
gasättas. Om beslutsfattarna inte tar ställning till 
kvinnors värderingar och livssituation, kommer 
detta att leda till att kvinnor inte kommer att 
identifiera sig med de politiska systemen. ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
Hinder för kvinnors politiska 
representation 
Även om det finns många och svårbedömda 
skäl till kvinnors motvillighet att arbeta politiskt 
eller till att de hindras att delta i politiska beslut, 
är många av följande faktorer skäl till varför kvin­
nor är så lågt representerade: 
• Utbildning och socialisering varvid kvinnor 
och män tilldelas olika könsroller. 
Underrepresentationen av kvinnor har samband 
med uppdelningen i en privat och en offentlig 
sfär, där den offentliga tillhör männenoch den 
privata kvinnorna. 
• Situationsmässiga hinder såsom uppdelning 
av hushållsarbetet inom familjen, barnafödande 
och vårdnadsansvar i vidaste mening. I detta sam­
manhang blir tidsfaktorn av avgörande betydelse, 
framförallt eftersom allt fler kvinnor inträder på 
arbetsmarknaden. En del undersökningar tycks 
visa på ett nära samband mellan förvärvsarbetan­
de kvinnor och ett deltagande i det politiska livet. 
• Tillgång till utbildning och yrkesutbildning, i 
synnerhet till yrken som har samband med poli­
tiska ämbeten. Dessutom vill kvinnor inte delta i 
nätverk och institutioner som vanligen associeras 
TABELL aç 
ANDELEN KVINNOR REPRESENTERADE i DE NATIONELLA REGERINGARNA I EU:S 
MEDLEMSSTATER OCH I EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Land Datum Regering 
(% K/M) 
B 1995 17.6 
DK 1993 31 
D 1995 28.9 
GR 1992 UTSEDDA 
E 1993/94/95 19 
F 1992 12.1 
IRL 1994 
I 1995 11.4 
L FINNS EJ 
NL FINNS EJ 
A 1994 19.6 
P 1992 9.2 
FIN FINNS EJ 
S 1994 47.6 
UK FINNS EJ 
Total 24.9 
KÄLLA: EUROPEISKA EXPERTGRUPPEN NÄTVERKET FÖR KVINNOR I BESLUTSPROCESSEN. STATISTIK ÖVER ANDELEN KVINNOR PÅ POLITISKA 
OCH OFFENTLIGA BESLUTSPOSTER I EUROPA (199S) 
ANM: I PORTUGAL ÄR DET BARA DE AUTONOMA REGIONERNA AÇORES OCH MADEIRA SOM HAR REGIONALA PARLAMENT OCH REGERINGAR. Regionala parlament 
(% K/M) 
9.7 
FINNS EJ 
25.3 
UTSEDDA 
INGEN STATISTIK TILLGÄNGLIG 
INGEN STATISTIK TILLGÄNGLIG 
7.1 
19.2 
0.0 
42.9 
26.1 
75 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DEITAGANDE 1 BESLUTSPROCF.SSEN 
med strukturer och system där kvinnor effektivt 
hindras delta. 
• Ekonomiska medel. Kvinnors brist på ekono­
miska medel innebär att de inte har tillgång till 
finansiella resurser för att genomföra politiska 
kampanjer. Omvänt drar kvinnliga kandidater 
inte till sig det kapital och det stöd utifrån som 
behövs, eftersom de inte betraktas som verkliga 
potentiella innehavare av politiska poster. 
• Olika metoder för undertryckande, som visar 
sig genom avsiktligt undanhållande av informa­
tion, osynliggörande av kvinnor vid möten eller 
förlöjligande av kvinnor, skall inte undervärderas 
som avskräckande metoder. 
• Politisk kultur är en annan orsak till kvinnors 
lägre deltagande. Detta innefattar brist på stöd 
till kvinnliga partimedlemmar, tidpunkter och 
val av platser för politiska möten liksom det poli­
tiska livets språk och etik. 
De ovannämnda orsakerna är huvudsakligen 
psykologiska och situationsberoende, men det 
politiska systemet spelar även en stor roll när det 
gäller att underlätta eller hindra kvinnors möjlig­
het till tillträde till politiska beslutsfattande pos­
ter. Valsystemets iitlnrmning har av vissa forskare 
identifierats som den viktigaste enskilda faktorn 
för att förklara de stora variationerna nar det gäl­
ler kvinnors innehav av politiska beslutsfattande 
poster. Den relativt höga andelen kvinnor som 
deltar i det politiska livet i Nederländerna, 
Sverige och Finland i jämförelse med de övriga 
medlemsstaterna i Europeiska unionen förklaras 
ofta med hänvisning till dessa länders politiska 
system med proportionell representation. 
Det bör understrykas att kvinnorsnas låga ställ­
ning avspeglas i antalet kvinnor i politiska beslut­
sfattande ställningar. Det tenderar att finnas ett 
direkt samband mellan kvinnornas generella ställ­
ning i sam hället i Europeiska unionens med­
lemsstater och deras politiska deltagande. STRATEGIER FÖR ATT ÖKA 
ANTALET KVINNOR PÄ 
POLITISKA 
BESLUTSFATTANDE POSTER 
Någta av de ovan angivna hindren är välkända 
och behandlas på medlemsstatsnivå. Behoven och 
åtgärderna är identifierade och debatten fortsätter 
om val av lämpligaste strategier. 
Jämställd demokrati 
Kvinnors underrepresentation i beslutsfattande 
ställning är ett allvarligt demokratiskt underskott. 
Kvinnor utgör 51 % av en befolkning på 370 
miljoner i Europa och deras påfallande underre­
presentation på beslutsposter ges tydliga bevis 
genom bristen på uppmärksamhet för deras spe­
ciella frågor på de politiska dagordningarna. 
Detta har medfört art kvinnoorganisationer krä­
ver jämställd demokrati eller en obligatorisk upp 
delning av beslutsfattande organ i 50 % kvinnor 
och 50 % män. 1 begreppet jämställd demokrati, 
utvecklat av Europarådet, ligger tanken att sam­
hället består av lika antal kvinnor och män och 
att deras fulla utnyttjande av sitt medborgarskap 
är grundatpå deras jämställda representation på 
politiska beslutsfattande poster. Enligt detta 
begrepp består mänskligheten av kvinnor och 
män med lika värdighet och värde. Det innebär 
att en verklig demokrati endast kan uppnås om 
den omfattar alla människor, nämligen kvinnor 
och män, och att både kvinnor och män erkänns 
ha något att tillföra samhället. Detta begrepp kan 
definieras som ett fullt deltagande av kvinnor på 
jämställd basis med män på alla nivåer och i alla 
aspekter för att skapa ett demokratiskt samhälle. 
Det innebär art varje kön skall delta i beslutsfat­
tande organ pä jämställd basis med målet inställt 
på 50 %. För att uppnå jämställd demokrati på 
politisk nivå och samhällsnivå kan det vara nöd­
vändigt att följa vissa strategier, såsom till exem­
pel tröskelvärden för jämställdhet, målsiffror och 
positiva åtgärder. Således lades ett förslag fram för 
att införa konstitutionella ändringar, varigenom 
det skulle vara obligatoriskt att medlemmarna i 
alla politiska beslutsfattande organ skulle bestå av 
50 % kvinnor och 50 % män. 
76 
Begreppet jämställd demokrati ifrågasätts dock 
mycket och vissa argumenterar att en sådan 
lagstiftning skulle vara diskriminerande mot 
andra grupper i samhället. Vidare förfäktar mot­
ståndare att en sådan hård könskvotering skulle 
sänka värdet på kvinnors bidrag till samhället. 
Dessutom skulle en ändring av konstitutionen 
som kräver 50-50 representation av kvinnor och 
män bli bestående. Många kvinnoorganisationer, 
särskilt i södra Europa, som irriteras av den lång­
samma utvecklingen för att få in fler kvinnor i 
politiken, fortsätter att kräva denna konstitutio­
nella ändring. De hävdar att samhället består av 
ungefär lika antal kvinnot och män och att jäm­
ställd demokrati skall säkerställa att båda könens 
intressen och behov beaktas i politiska beslut. 
Dessutom hävdas att kvinnor inte kan anses som 
endast en intressegrupp bland många i samhället. 
Den kvinnliga befolkningen innefattar i sig även 
olika intressegrupper som unga, äldre, fattiga och 
funktionshindrade m.m. 
Kvotering i det politiska 
beslutsfattandet 
Kvotering har å anda sidan använts selektivt i 
vissa medlemsstater. Den anses som en tillfällig 
åtgärd för att balansera den kvinnliga representa­
tionen i politiska organ. Kvotering är dock fort­
farande en omstridd metod och motståndarna 
hävdar att den är diskriminerande och regleran­
de. Denna metod har använts i met eller mindre 
omfattning i Belgien, Danmark, Finland, 
Frankrike, Tyskland, Italien och Nederländerna. 
Ett av de mest betydande exemplen på kvoter­
ingssystem finns i Belgien. Enligt den belgiska 
lagen från 1994 krävs ett minsta procenttal av 
kandidater av samma kön. Denna siffra skall ökas 
till 33 % från och med 1999. Även om kvoter­
ingssystemet inte innehåller bestämmelser om 
påföljder i de fall en lista inte innehåller det kräv­
da antalet kvinnliga kandidater föreskrivs att de 
poster som enligt lag är reserverade för kvinnor 
och inte fyllda skall lämnas obesatta. Detta inne­
bär att om inte tillräckligt många kvinnor är upp­
satta på listan, skall antalet kandidater på den lis­
tan minskas i motsvarande grad. Belgien är ett av 
de två länder i Europeiska unionen som införde 
en direkt kvotering vid val till offentliga ämbeten. 
Det andra landet är Italien, där två vallagar 
genomfördes 1993 och där det i respektive lag 
fastställdes att ingendera av de två könen fick 
representeras av mer än 75 % på kandidatlistorna 
och att manliga och kvinnliga kandidater skall ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
JÄMSTÄLLDHETEN 
ÖKAR I FINLAND 
Liksom på andra håll har ministrarna i Finlands regering 
vanligtvis varit män. Visserligen utnämndes den första 
kvinnliga ministern 1926, men nästa kvinna i regeringen 
utnämndes först efter andra världskriget. Regeringen 
innehöll i början av 1970-talet för första gången sam­
manlagt tre kvinnliga ministrar och fyra efter valet 1987. 
Kvinnor har huvudsakligen ansvarat för social- och häl­
sovårdsministeriet samt undervisningsministeriet. Finska 
statsministrar har alltid varit män, liksom alla utrikesmi­
nistrar fram till år 1995. 
Alla högre ordinarie tjänstemän inom den statliga för­
valtningen har traditionellt varit män fram till 1995, då 
en kvinna utnämndes till ständig sekreterare i justitiemi-
nisteriet. 
De parlamentariska utskotten och arbetsgrupperna har 
hitintills även dominerats av män och av totalt cirka 1 
300 medlemmar i de 136 utskotten som inrättades 1990 
var en femtedel kvinnor. De flesta kvinnorna var med­
lemmar av utskott som arbetade under utrikesministeri­
et, undervisningsministeriet och social- och hälsovårds­
ministeriet, där var tredje medlem är kvinna. Utskotten 
under handels- och industriministeriet och trafikministe-
riet dominerades i hög grad av män under 1990. 
Nästan 90 % av ordförandena i utskotten var män, men 
mer än en sekreterare av tre var kvinna. De flesta styrel­
seordföranden, medlemmar och sekreterare i de arbets­
grupper som inrättats av regeringen är vanligtvis män, 
följaktligen var endast omkring en fjärdedel av medlem­
marna i de 334 arbetsgrupper som inrättades 1990 kvin­
nor: 13 % av styrelseordförandena och 42 % av sekrete­
rarna. Genom revideringen av lagen om jämställdhet 
mellan kvinnor och män som trädde i kraft mars 1995 
fastställdes kvoter för kvinnor i tillfälliga statliga utskott, 
till exempel för att verka för en något så när lika repre­
sentation i statliga organ: 40 % till 60 % av endera kvin­
nor eller män. 
Källa: utdrag ur Kvinnor och män i Finland, statistik Finland, 1995 
77 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
anges växelvis på listotna. Lagarna förklarades 
emellertid vara ogiltiga 1995 på grundval av att 
de stred mot lagstiftningen om likabehandling. 
Förutom i Belgien och Italien gäller alla andra 
kvoteringssystem till kommittéer eller rådgivande 
organ till vilka ledamötet vanligtvis utses. Ett 
sådant exempel är Finland, som 1987 godkände 
en lag som föreskrev att kvinnor och män skall 
företrädas i kommittéer, konsultativa råd och 
andra organ med en så jämn könsfördelning som 
möjligt. En ändring gjordes 1995, i vilken det 
fastställdes att åtminstone 40 % av någondera 
kön måste ingå i dessa kommittéer och rådgivan­
de organ. Resultatet av denna kvotering blev att 
antalet kvinnor i dessa beslutsfattande organ 
ökade från 25 % 1980 till 48 % 1996. 
Det finska exemplet verkar ge en klar antyd­
ning om de möjliga effekterna av kvotering, men 
resultaten i Europeiska unionens övriga med-
lemsstatet kan inte bedömas så enkelt och direkt. 
Likväl förefaller det som om kvotering är en av de 
mest kraftfulla medlen för att säkerställa en met 
jämställd representation, men under förutsätt­
ning att den följs av andra åtgärder, som t.ex. 
medvetandehöjande åtgärder, bättre utbildning 
och tillgång till barnomsorg. 
Kvotering 
i politiska partier 
Kvotering har framförallt använts av politiska 
partier. Framgången med detta verktyg framgår i 
synnerhet i de nordiska länderna, där kvinnor 
redan har vunnit ett betydande antal platser eller 
postet i parlament och regering. Det danska soci­
alistiska folkpartiet infötde redan i början av 
1970-talet kvotering, tillsammans med regler om 
att varje kön skulle representeras med åtminstone 
40 %. På samma sätt införde det tyska socialde­
mokratiska partiet kvoteringssystemet för både 
sin interna förvaltning och vid val till poster, 40 
% respektive 33 %• Kvotering har nu blivit en 
ganska vanlig metod inom politiska pattier i hela 
Europa, inte minst eftersom antalet kvinnliga 
medlemmar i politiska partier, som redan är lågt, 
har minskat avsevärt sedan 1985. Mål och tidsplaner 
I januari 1994 godkände Europaparlamentet 
en rapport om kvinnor i beslutsfattande ställning 
från utskottet för kvinnors rättigheter. I rappor­
ten krävdes bland annat fastställda mål i fråga om 
antal kvinnor "som fram till en bestämd tidpunkt 
skall tillsättas på beslutsfattande poster av ett stat­
ligt organ, till exempel kommunfullmäktige, 
Högsta domstolen osv.. Om dessa mål inte upp­
fylls senast år 2000 skall ett kvoteringssystem 
tillämpas". 
På liknande sätt uppmanas i handlingsplattfor­
men från Pekingkonferensen (artikel 190) reger­
ingarna till "en förpliktelse att fastställa mål för 
jämställt deltagande av kvinnor och män i reger­
ingsorgan och utskott liksom i alla offentliga för­
valtningsenheter och inom domstolsväsendet, 
innefattande ett fastställande av specifika mål och 
genomförande av åtgärder för en väsentlig ökning 
av antalet kvinnor på postet på regeringsnivå och 
inom offentlig förvaltning". Vissa medlemsstater 
har ställt upp mål och tidsplaner men dragit sig 
för att använda ett speciellt kvoteringssystem. 
Det mest påfallande exemplet var Sverige, som 
1987 antog ett program kallat "Delad makt, 
påverkan och ansvar mellan kvinnor och män 
inom samhällets alla områden". I detta program 
föreslås att målet för representation av kvinnor i 
offentliga organ borde fastställas till 30 % för 
1992 och 40 % för 1995 med ett slutmål på 50-
50 representation. 
Mål och tidsplaner är inte i sig obligatoriska, 
men de hjälper till att öka medvetenheten om 
undettepresentationen av kvinnor. De kan därför 
medverka till att förändra attityder och öka 
beredvilligheten att överväga att tillsätta en post 
med en kvinna i stället för med en man. 
78 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
LAGSTIFTNING OCH 
INITIATIV PÅ EUROPEISK 
NIVÅ 
Under de två senare åren har rådet, kommis­
sionen, Europaparlamentet och Ekonomiska och 
sociala kommittén utvecklat sina ståndpunkter 
om kvinnor i beslutsprocessen. Parlamentet 
antog 1994 Larive-betänkandet om kvinnor på 
beslutsfattande poster, i vilken det krävdes ett 
integrerat fötfarande för att öka antalet kvinnor i 
beslutsfattande ställning1. I betänkandet föreslås 
"ett paket av speciella åtgärder för att öka andelen 
kvinnor i offentligt beslutsfattande positioner 
under de fem följande åren" och understryks 
behovet av forskning, bättre utbildningsmöjlig­
heter för flickor och informationskampanjer. 
Betänkandet uppmanar inte endast kommissio­
nen och unionens medlemsstater utan även 
arbetsmarknadens parter att främja positiva 
„ åtgärder, innefattande fastställda mål inom sina 
egna organisationer. 
Efter Europaparlamentets betänkande om 
kvinnor i beslutsfattande organ antog rådet i 
mars 19952 en resolution om en jämn fördelning 
mellan kvinnor och män. Denna resolution i sin 
tur påskyndade kommissionens förslag till rådets 
rekommendation om en jämn fördelning mellan 
kvinnor och män i beslutsprocessen. Förslaget till 
rekommendation, om den antas av rådet, inne­
håller en begäran till medlemsstaterna att studera 
underrepresentationen av kvinnor på alla sam­
hällsplan och att anta strategier som täcker hela 
skalan från stimulansåtgärder till lagstiftning, för 
att på ett konstruktivt sätt ta itu med den kon­
stant ojämna könsfördelningen i beslutsproces­
sen. Förslaget till rekommendation behandlar 
inte endast kvinnors underrepresentation i politi­
ken utan uppmanar även arbetsmarknadens par­
ter, media och icke-statliga organisationer att 
fastställa handlingsprogram för att göra det lätta­
re för kvinnor att nå beslutsfattande poster. 
Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande 
om kommissionens förslag till rådets rekommen­
dation om jämn fördelning mellan kvinnor och 
män i beslutsprocessen var i stort sett positivt. 
Kommittén beklagade dock att förslaget till rekommendation var begränsat till att uppmana 
till utveckling av strategier och insatser för att 
"främja" lika deltagande snarare än strategier som 
kunde verka för att "garantera" detta. Men totalt 
sett delade kommittén åsikten att åtgärder måste 
vidtas inom utbildning, ytkesutbildning och 
information. 
De ovan nämnda initiativen togs efter olika 
insatser av kommissionen under mer än 15 år. 
Från 1981 har kommissionen antagit och genom­
fört tre femårsprogram för att förbättra lagstift­
ningen inom jämställdhetsområdet liksom för ätt 
främja positiva åtgärder för lika möjligheter för 
kvinnor och män. Målsättningen ändrades dock i 
och med det tredje medelfristiga handlingspro­
grammet till att inbegripa en specifik inriktning 
för främjande av kvinnor på beslutsfattande pos­
ter, en nödvändig förutsättning för att skapa en 
jämn könsfördelning. I detta handlingsprogram 
gav kommissionen sitt stöd till både europeiska 
och nationella åtgärder för att verka för kvinnors 
deltagande, inklusive kvinnor i beslutsfattande 
ställning i det politiska och offentliga livet, på 
ledningsnivå, som beslutar om riktlinjer, i fack­
föreningar och inom utbildning. Dessutom inrät­
tade kommissionen den europeiska expertgrup­
pen Nätverket för kvinnor i beslutsprocessen. 
Denna expertgrupp, bestående av en expert från 
varje medlemsstat, var ålagd en trefaldig uppgift: 
• Forskning: att samla in och analysera data 
om kvinnors deltagande i det politiska livet i 
alla EU:s medlemsstater. 
• Åtgärder: att organisera det första toppmötet 
om kvinnor med makt i Aten i november 
1992, två europeiska konferenser i Bryssel 
(1993) och Dublin (1995) och slutligen att 
organisera toppmötet i Rom "Kvinnor för 
förnyelse i politik och samhälle" (1996). 
• Kommunikation: att sprida information om 
kvinnors ställning i beslutsprocesser inom 
Europeiska unionen, att publicera prospekt 
med statistikuppgifter om kvinnor på beslut­
sfattande poster på lokal, regional, nationell 
och europeisk nivå, att tillhandahålla resultat 
från studier av frågor som gäller kvinnor i 
Europaparlamentets utskott för kvinnors rättigheter. 
Kvinnor i beslutsfattande organ, framlagd av Jessica Larive, 
EP 205.666 av den 27.1.1994. 
Rådets resolution av den 27 mars 1995 om balanserad för­
delning mellan kvinnor och män i beslutsprocessen, EGT nr 
C 168, 4.7.95. s. 3. 
79 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
ATENDEKLARATIONEN 
Vi som skrivit under deklarationen är kvinnor med erfarenhet av framträdande politiska poster. Vi samlades 
i Aten den 3 november 1992 på inbjudan av Europeiska kommissionen till det första europeiska toppmötet 
om kvinnor med makt. Tillsammans antog vi följande deklaration: 
Vi Konstaterar ett demokratiskt underskott 
Vi konstaterar att kvinnors ställning i medlemsstaterna och i övriga europeiska länder fortfarande kän­
netecknas av orättvisa inom samtliga offentliga och politiska beslutsfunktioner på samdiga nivåer: lokal, 
regional, nationell och europeisk. 
Vi konstaterar med oro att andelen kvinnor i beslutsfattande ställning inte har ökat i flera europeiska län­
der sedan mitten av 1970-talet och att politiska förändringar under senare år i vissa länder snarare har 
minskat andelen kvinnor i beslutsfattande ställning, framförallt i lagstiftande församlingar i några av län­
derna. 
Vi drar slutsatsen att trots att kvinnor har samma politiska rättigheter som män, som t.ex. rösträtt, val­
barhet och rätt att inneha höga politiska poster, har detta inte lett till jämställdhet i praktiken. 
Vi proklamerar ett behov av jämn fördelning mellan kvinnor och män av den offentliga och poli­
tiska makten 
Ett demokratiskt system borde innebära att medborgarna deltar i det politiska och offentliga livet i lika 
hög utsträckning. 
Vi betonar behovet av förändringar av beslutsprocessens struktur, så att jämställdhet uppnås. 
Vi uppmanar alla ansvariga i samhället 
Vi uppmanar Europeiska kommissionen och alla europeiska och internationella organisationer att anta 
handlingsplaner och att vidta andra åtgärder som syftar till kvinnors fulla deltagande i beslutsprocessen i 
dessa organisationer. 
Vi uppmanar EU:s medlemsstater och övriga europeiska länder att, för att uppnå lika möjligheter mel­
lan kvinnor och män, införliva jämställdhetsdimensionen i skol- och utbildningsväsendet och i samtliga 
nationella riktlinjer samt att vidta de åtgärder som är nödvändiga for att genomföra dessa förändringar. 
Vi uppmanar fackföreningsledare, fackliga ledare och arbetsgivarorganisationer på nationell och europe­
isk nivå att erkänna kvinnors växande betydelse på arbetsmarknaden genom att skapa de mekanismer 
som behövs för kvinnors jämställda deltagande på alla nivåer i dessa organisationer, inklusive i besluts­
fattande organ. 
Vi genomfor en kampanj för att stärka den Europeiska demokratin 
Dessa centrala förändringar bör följa med samhällsutvecklingen i Europa i övrigt. Det vore ännu mer 
glädjande om kvinnor deltar i denna utveckling i samma utsträckning som män. 
Genom att skriva under denna deklaration stattar vi en kampanj för att mobilisera alla ansvariga i sam­
hället att garantera en jämn fördelning mellan kvinnor och män i beslutsprocessen på lokal, regional, 
nationell nivå samt vid EU:s institutioner, inklusive nästa Europaparlament. 
Källa: Utdrag ur Atendeklarationen av den 3.11.1992. 
80 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
beslutsprocessen, att ta fram argument till 
varför kvinnor måste vara jämställt represen-
terade på beslutsfattande poster och att spri­
da denna information så mycket som möjligt. 
Europeiska kommissionen har vidtagit interna 
åtgärder för att öka antalet anställda kvinnliga 
akademiker på sina administrativa avdelningar 
och att svara för att de anställs på chefs- och 
beslutsfattande nivå. 
Åtgärd, ^er 
Vid det första europeiska toppmötet och kon­
ferensen "Kvinnor med makt" i Aten i oktober 
1992, organiserad av Europeiska expertgruppens 
nätverk och European Women's Lobby, framla­
des en deklaration om de principer som ligger till 
grund för uppmaning om jämn fördelning mel­
lan kvinnor och män i beslutsprocessen. I den så 
kallade Atendeklarationen, undertecknad av de 
kvinnliga ministrarna och andra höga tjänstemän 
som var närvarande, konstateras att andelen kvin­
nor i beslutsfattande ställning inte har ökat utan 
till och med minskat. De krav som framställdes 
avsåg en jämn fördelning av makt mellan kvinnor 
och män och införande av speciella riktlinjer för 
att komma tillrätta med det demokratiska 
underskottet. 
I deklarationen framförs fem grundläggande 
principer: Jämställdhet är en grundläggande rät­
tighet; jämställd representation är en grundläg­
gande princip; bristande kvinnorepresentation är 
en förlust av potentiell begåvning; lika represen­
tation garanterar att hela befolkningens behov 
beaktas; en jämn fördelning mellan kvinnor och 
män beslutsprocessen skapar en rättvisare värld 
för alla. 
Atendeklarationen blev grunden för en omfat­
tande politisk inriktning på frågan kvinnor i 
beslutsprocessen. Som dokument synliggjorde de 
principer som ligger till gtund för och motiverar 
kravet på lika representation av kvinnor och män 
i beslutsfattande ställning. Deklarationen upp­
manar både enskilda och institutioner att arbeta 
med frågan om bristande kvinnorepresentation 
och att utveckla åtgärder för att öka deras repre­
sentation inom politiken. 
Vid toppmötet i Rom "Kvinnor för förnyelse i 
politik och samhälle" i maj 1996, som gemen­
samt organiserades av ordförandelandet Italien 
och kommissionen, undertecknade kvinnliga 
ministrar i de olika medlemsstaterna Romstadgan, som skall ligga till gtund för de 
uttryckta åtagandena av Europeiska unionens 
medlemsstater att verka för en jämn könsfördel­
ning i beslutsfattandet. I stadgan konstateras det 
demokratiska underskottet till följd av bristande 
kvinnorepresentation. Den uppmanar till en för­
nyelse inom politik och samhälle genom att 
säkerställa en jämn fördelning mellan kvinnor 
och män på beslutsfattande poster. I den förklaras 
åtagandet att verka för att jämställdhet mellan 
kvinnor och män erkänns som en prioriterad 
fråga inom Europeiska unionen och understryks 
nödvändigheten av konkreta insatser på alla nivå­
er för att verka för ett jämställt deltagande av 
kvinnor och män i beslutsprocessen inom alla 
samhällsområden. Som sådan utgör stadgan till­
sammans med förslaget om nationella handling­
sprogram ramen för framtida åtgärder för att 
skapa en jämn könsfördelning mellan kvinnor 
och män i den politiska beslutsprocessen. 
Meddelande 
En viktig del av det arbete som utförts av 
Europeiska expertgruppen Nätverket för kvinnor 
i beslutsprocessen har varit att sprida data och 
resultat från undersökningar som genomförts och 
sammanställts av nätverkets expertgrupp. 
Nätverket publicerade en sammanställning och 
en utvärdering av de strategier som hade utveck­
lats för att främja kvinnors deltagande och orga­
niserade dessutom även ett annat viktigt arrange­
mang i Dublin i mars 1995 om "Strategier för en 
jämn könsfördelning i den politiska beslutspro­
cessen" som fick stor offentlig uppmärksamhet. 
Konferensen resulterade i en vägledning för 
genomförande av riktlinjer som skall öka kvin­
nors deltagande i den politiska beslutsprocessen 
(under publicering). Nätverket publicerade också 
broschyren "Kvinnor i beslutsprocessen - Fakta 
och siffror om kvinnor i politiskt och offentligt 
beslutsfattande i Europa", tillgänglig på 11 språk. 
Denna broschyr förnyades flera gånger och har 
haft en bred distribution. Nätverket hade ett nära 
samarbete med icke-statliga organisationer för 
kvinnor för att se till att den senaste informatio­
nen om nuvarande ställning och trender i fråga 
om kvinnors deltagande i beslutsprocessen spreds 
till en stor publik. 
81 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE 1 BESLUTSPROCESSEN 
ROMSTADGAN 
"Kvinnor för förnyelse i politik och samhälle" 
Vi, de undertecknande, kvinnliga ministrar i de olika medlemsstaterna i Europeiska unionen, som på 
inbjudan av ordföranden för Europeiska unionens råd har samlats till det europeiska toppmötet 
"Kvinnor för förnyelse i politik och samhälle" i Rom den 18 maj 1996, har gemensamt antagit följan­
de stadga. 
Vi konstaterar att det föreligger ett demokratiskt underskott 
Trots utvecklingen av kvinnors och mäns respektive roll i det europeiska samhället, det allmänna 
lagstadgade erkännandet av jämställda rättigheter för kvinnor och män och den politik för lika möj­
ligheter som förs i medlemsstaterna, konstaterar vi att kvinnors situation fortfarande kännetecknas av 
ojämställdheten inom de flesta områden i samhället. Denna ojämställdhet är märkbar i beslutsfattan­
de organ och myndigheter, i politiken, ekonomin och i det sociala och kulturella livet och på lokal, 
regional, nationell och europeisk nivå. I alla dessa sammanhang är kvinnor ofta i minoritetsställning. 
Vi välkomnar den forskning som utförts av Europeiska expertgruppen Nätverket för kvinnor i beslut­
sprocessen och tillstår att den i hög grad bidrar till ökad insyn inom detta område och därmed utgör 
en grund för åtgärder. 
Betydande framsteg har gjorts sedan Atendeklarationen som antogs år 1992 vid det första europeiska 
toppmötet om kvinnor i maktställning. Dessa framsteg är emellertid fortfarande inte tillräckliga. 
Inom det politiska området är kvinnornas andel 15 % i de nationella parlamenten och 16 % i reger­
ingarna. Av de nuvarande medlemmarna i Europaparlamentet är 28 % kvinnor, av de Europeiska kom­
missionens ledamöter utgör kvinnorna 25 %. 
Inom andra områden i samhället, där man fattar beslut som har en obestridlig inverkan på både de 
kvinnliga och manliga medborgarnas liv, är andelen kvinnor på beslutsfattande nivå ibland ännu lägre. 
Vi kan därför inte blunda för det faktum att det politiska livet liksom beslutsfattandet i allmänhet fort­
farande domineras av män. Detta försämrar beslutsprocessens och demokratins värde. Demokrati får 
en verklig och dynamisk betydelse då kvinnor och män tillsammans fastställer de värderingar som de 
vill hålla fast vid i sitt politiska, ekonomiska, sociala och kulturella liv och tillsammans fattar de vikti­
ga besluten. 
Vi kräver förnyelse i politik och samhälle 
En likvärdigt deltagande av kvinnor och män i beslutsprocessen är ett mål som prioriteras på europe­
isk nivå. 
Detta är nödvändigt för att ge ny kraft åt demokratin och dess mekanismer. En balanserad fördelning 
av makt och ansvar mellan kvinnor och män kommer att öka hela befolkningens livskvalitet. För att 
ta itu med problemen i det europeiska samhället är det oumbärligt att alla parter i samhället deltar. Ett 
effektivt fullföljande av politik som strävar till en balanserad fördelning och samverkan mellan kvinnor 
och män är något som bör prioriteras. 
Kvinnor kan, om de är tillräckligt många, bidra till att förändra politik och beslutsfattande såväl om 
prioriteringsområden och innehåll som beslutsprocesser. 
82 
AIT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELI ÄGANDE I BES1.U TSl'ROŒSSF.N 
Förnyelse i politik och samhälle skall uppnås genom kvinnors och mäns gemensamma insatser och en 
jämn fördelning mellan kvinnor och män. Klyftan mellan medborgare och politiker överbryggas, 
demokratin får ny kraft och medborgarnas förtroende för de demokratiska institutionerna ökar där­
med. 
Kvinnors jämställda deltagande på alla nivåer av beslutsfattande i ekonomiska, sociala och kulturella 
strukturer är också nödvändigt för att säkerställa att kvinnors och mäns behov beaktas i alla riktlinjer, 
alla program och åtgärder. 
Vi förklarar att vi skall arbeta för att jämställdhet mellan kvinnor och män erkänns som en pri­
oriterad fråga inom Europeiska unionen. 
Den viktigaste uppgiften för regeringskonferensen, som i enlighet med Maastrichtfördraget skall se 
över de europeiska fördragen, är att förstärka den europeiska demokratin genom att göra begrepp och 
strukturer i Europa mer lättillgängliga för medborgarna. Företrädare för de nationella regeringarna, 
Europaparlamentet och Europeiska kommissionen har uppgivit att detta är en uppgift som skall prio­
riteras. 
över hälften av medborgarna i Europa är kvinnor. Ett demokratiskt europeiskt samhälle måste därför 
bygga på effektiv och verklig jämställdhet mellan medborgare av båda könen. 
Vi försäkrar att vi skall verka för att inbegripa jämställdhet mellan kvinnor och män i det nya Fördraget 
om Europeiska unionen. Vi anser det vara oundgängligt att införliva ett könsperspektiv i Europeiska 
unionens hela politik (mainstreaming). Detta är centralt i det europeiska medborgarskapet och i vill­
koren för utövandet av detta. 
Vi uppmanar Europeiska unionens institutioner och organ att med det snaraste anamma en strategi 
för att uppnå jämställt deltagande för kvinnor och män och att uppställa konkreta mål i detta syke. 
Vi anser att konkreta åtgärder på samtliga, nivåer behövs för att främja jämställt deltagande av 
kvinnor och män i beslutsprocessen inom alla samhällsområden. 
De framsteg som har gjorts, särskilt inom den offentliga sektorn (i valda representantförsamlingar, råd 
och rådgivande kommittéer), har uppnåtts som en följd av att regeringar och politiska partier satt i 
kraft initiativ eller lagstiftande eller reglerande åtgärder. 
En integrerad och utförlig strategi behövs om man ska uppnå jämställt deltagande inom alla områden 
i samhället. Mot denna bakgrund välkomnar vi Romkonferensen "Kvinnor för förnyelse i politik och 
samhälle". 
Vi förbinder oss att vidta åtgärder för att omgående ge kvinnor mer inflytande och för att utveckla de 
initiativ eller lagstiftande eller reglerande åtgärder som är nödvändiga. 
Vi vädjar till alla berörda parter, såväl kvinnor som män, att stödja detta åtagande genom att omsätta 
det i konkreta handlingar för att ge kvinnor mer inflytande och för att åstadkomma ett jämställt del­
tagande av kvinnor och män i beslutsprocessen, inflytande och beslut inom samdiga samhällsområden. 
83 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE 1 BESLUTSPROCESSEN 
KVINNOR 
I BESLUTSFATTANDE 
STÄLLNING INOM ARBETS­
MARKNADSPARTERNAS 
ORGANISATIONER 
Representationen av kvinnor inom olika orga­
nisationer - politiska, fackföreningar och arbets-
givarförbund - är inte neutral när det gäller främ­
jande av jämställdhet mellan könen. 
Inom den Europeiska fackliga samorganisatio­
nen (CES) har en diskussion inletts för att upp­
muntra till en bättre fördelning inom delegatio­
nerna och deras beslutsfattande organ. En liknan­
de medvetenhet visar sig bland arbetsgivarrepre­
sentanter, även om den inte är så tydlig. Detta 
inger hopp om att arbetsmarknadens parter kom­
mer att vara en pådrivande kraft för att utveckla 
riktlinjer, praxis och attitydförändringar. 
Kvinnor är ofta underrepresenterade på led­
ningsnivå och i högre beslutsfattande organ inom 
fackföreningar i alla medlemsstater. Situationen 
för kvinnor i fackföreningar anslutna till CES presenteras i en undersökning som samorganisa­
tionen publicerade 1995.1 de nationella centrum 
som undersöktes uppgick andelen kvinnliga 
medlemmar till 36 % i 27 centrum. Endast två av 
27 centrer uppgav andelen kvinnliga kongressde­
legater till lika med eller högre än andelen kvinn­
liga medlemmar. Bland generalsekreterare eller 
ordföranden i 1009 anslutna förbund fanns 
endast 126 (8 %) kvinnor. Den genomsnittliga 
andelen kvinnor i nationella verkställande utskott 
i 30 centrer var 15 %. Endast två av 30 högsta 
chefer för nationella förbund var kvinnor. 
Kvinnor saknades framförallt i kollektiva avtals­
förhandlingar. En positiv punkt redovisades 
emellertid i rapporten: "kvinnor klarar sig bättre 
som tjänstemän i fackföreningsorganisationer på 
nationell och europeisk nivå än som representan­
ter". 
Kvinnorna håller dock sakta på att vinna ter­
räng och ett ökat deltagande är tydligt inom själ­
va CES. Statistiken för 1994 och 1996 visar föl­
jande: andelen kvinnliga medlemmar (ordinarie 
eller suppleant) i det verkställande utskottet 
ökade från 14 % 1994 till 24 % 1996. Andelen 
kvinnor av samtliga närvarande vid CES-kon-
gressen 1991 (delegater och observatörer sam­
manlagt) var 18 %, medan motsvarande andel 
vid kongressen 1995 var 24 % (inklusive reserve­
rade platser för kvinnor). 
AHBELEN IWlÄ 
100 
80 TOTALT OFFENTLIG FÖRVALTNING 
UNIVERSITETSNIVÅ 
LEDNINGSNIVÅ 
1992 1988 1994 
60 
40 
20 1989 
1991 i 1991 
1991 1996 
1.994 
1989-92 lj; 
1991 i 1993 i 1993 
1991 
B DK D GR F IRL I L NL A P FIN S UK EC 
KÄLLA: EUROPEISKA EXPERTGRUPPEN NÄTVERKET FÖR KVINNOR I BESLUTSPROCESSEN (1995). 
ANM: MED EU MENAS KOMMISIONENS ADMINISTRATIVA STAB. 
84 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE I BESLUTSPROCESSEN 
Icke-statliga organisationer och 
samhällsdebatten 
Samtidigt som kommissionen inser vikten av 
den speciella roll som samstämmighet och kol­
lektivavtal mellan arbetsgivare och fackföreningar 
spelar i den europeiska samhällsmodellen, har 
den även insett att frivilliga och andra representa­
tiva organisationer kan medverka i förändringsar­
betet i Europa. Några av de samhällsproblem som 
Europa står inför, som t.ex. social och ekonomisk 
utslagning, fattigdom, ökad rasism, främlingsfi­
entlighet och antisemitism, den åldrande befolk­
ningen i Europa, de funtionshindrades situation 
och frågor om lika möjlighetet för kvinnor och 
män, är allvarliga frågor som bäst kan lösas med 
hjälp av en rad olika partner. 
Samarbete mellan europeiska icke-statliga orga­
nisationer och nätverk inom det sociala området 
inleddes 1993 och följdes av ett forum för icke­
statliga organisationer i Bryssel 1994 och av 
gemensamma gensvar på socialpolitiska initiativ 
av kommissionen. Genom de ökade regelbundna 
kontakterna med europeiska institutioner och 
ökat samarbete mellan nätverken organiserades 
1995 en mer formell plattform för europeiska zmffmwfmmmmammmimmi 
icke-statliga organisationer inom det sociala 
området. Syftet var att skapa en bredare dialog 
med europeiska institutioner om europeisk soci­
alpolitik utanför den mer specifika och sektorvisa 
dialogen som fortfarande är mycket viktig. I mars 
1996 bestod plattformen av 19 medlemmar. 
Bland plattformens 19 medlemmar återfinns 
European Women's Lobby, grundad 1990 och en 
av de största förbunden för kvinnliga icke-statliga 
organisationer inom EU. Dess verksamhet består 
av lobbyarbete om lagförslag avseende jämställd­
het, övervakning av genomförandet av direktiv 
och handlingsplaner samt att framföra sina åsik­
ter om andra frågor som är viktiga för kvinnor. 
Inom plattformen för europeiska icke-statliga 
organisationer inom det sociala området, för 
också andra medlemmar dialoger om frågor som 
rör lika möjligheter för kvinnor och män. Bland 
dessa medlemmar ingår bland annat Förbundet 
för familjeorganisationer i Europeiska gemenska­
pen och Europeiska nätverket mot fattigdom. 
Vad avser riktlinjer som rör tillämpning av 
könsrelaterad analys i utvecklings- och samar­
betsprogram och humanitära biståndsprogram 
har kommissionen utvecklat ett samråds- och 
samarbetsförfarande med icke-statliga organisa­
tioner inom utvecklingsområdet. Det stora nät-
mBELL'^7;vï^:-^:•;i•:. 
ANDELEN KVINNOR 1 LOKALA POLITISKA FÖRSAMLINGAR I WS MEDLEMSSTATER 
100-
80-
60-
40-1994 
1993 1992 
20 J994. 1990/1/2/3 1996 1995 1994 
1994 
1993 1993 
1994 
-.0—-
DK D GR E IRL I L NL FIN S UK Total 
KÄLLA: EUROPEISKA EXPERTGRUPPEN NÄTVERKET FÖR KVINNOR I BESLUTSPROCESSEN. 
ANM.: STATISTIKEN FÖR TYSKLAND AVSER SAMHÄLLEN MED ÖVER 20 000 INVÅNARE. 
85 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE 1 BESLUTSPROCESSEN 
TABELL 2Ä ANDa KVINNOR SOM MEDLEMMAR OCH CHEFER FÖR ANSLUTNA FÖRBUND PÅ SEKTORNIVA OCH 
REGIONAL NIVÅ OCH SOM KONGRESSDELEGATER I CES 31 NATIONELLA FÖRBUND 
FÖRBUND 
FGTB (B) 
AC(DK) 
LO(DK) 
DAG(D) 
DGB(D) 
CGOO.(ESP) 
ELA/STV(ESP) 
UGT(ESP) 
CFDT(F) 
FO(F) 
GSEE(GR) 
ICTU(IRL) 
ClSL(l) 
UIL(I) 
CGT(L) 
CNV(NL) 
FNV(NL) 
MHP(NL) 
UGT(P) 
TUC(UK) 
OGB(A) 
SEK(CY) 
AKAVA-RY(SF) 
SAK(SF) 
ASI(IS) 
CMTU(M) 
LO(N) 
LO(S) 
TCO(S) 
SGB(CH) 
TURK-IS(TR) Andd 
kvinnliga 
medlemmar 
uppg. saknas 
29% 
49% 
53% 
32% 
42% 
26% 
29% 
uppg. saknas 
uppg. saknas 
uppg. saknas 
38% 
+ - 40% 
41% 
25% 
20% 
22% 
+-12% 
41% 
36% 
31% 
34% 
48% 
45% 
47% 
60% 
42% 
45% 
59% 
13% 
^•10% Kvinnor som 
generalsekreterare 
och/dier ordförande för 
anslutna förbund 
0av25 
3 av 25 
2 av 22 
Oavl 
lav 16 
uppg. saknas 
uppg. saknas 
2 av 32 
6 av 42 
7 av 13 
15 av 17 
10 av 70 
uppg. saknas 
1 av 46 
uppg. saknas 
4 av 1 
4 av 19 
0av3 
uppg. saknas 
14 av 69 
lav 14 
0av7 
20 av 34 
6 av 24 
27 av 169 
lav 9 
uppg. saknas 
2 av 22 
uppg. saknas 
uppg. saknas 
Oav32 Andd kvinnor av 
garanterad 
kvinnlig 
uppg. saknas* 
29% 
30% 
36% 
22% 
15% 
uppg. saknas 
uppg. saknas 
21% 
35% 
4% 
29% 
18% 
7% 
11% 
2% 
20% 
9% 
uppg. saknas 
22% 
14% 
13% 
35% 
49% 
38% 
19% 
35% 
26% 
43% 
20% 
1% inga 
ja 
inga 
ja (Q) 
ingac 
ja (Q) 
uppg. saknas 
inga 
inga 
inga 
inga 
ja (A) 
ja (Q) 
ja (A) 
ja (Q) 
inga 
ja (A) 
inga 
inga 
ja (A) 
inga 
inga 
ja (Q) 
ja (A) 
inga 
inga 
ja (A) 
ja (A) 
inga 
inga 
ja (A) 
' uppg. saknas: uppgift saknas 
b: andelen kvinnliga delegater skall anses vara proportionell till den totala andelen kvinnliga medlemmar 
': (Q)= kvotsystem, (A)= annat system, (R)= reserverade poster 
vid senaste kongress 
KÄLLA: KVINNOR I BESLUTSPROCESSEN INOM FACKFÖRENINGAR, BRAITHWAITE, M OCH BYRNE, C, CES BRYSSEL SE: 
KÄLLOR Abréviations : 
FGTB: Fédération Générale des 
Travailleurs de Belgique 
AC: Akademikcrnes 
Centralorganisationen 
LO: Landsorganisationen i 
Denmark 
DAG: Deutsche 
Angestcllten-Cewcrkschaft 
DGB: Deutscher 
Gewerkschaftsbund 
CC.OO: Confederacion Sindical de 
Commissiones Obreras 
ELA; Solidaridad de Traba/adores 
Vasco 
UGT: Union General de 
Trabajadores de Espana 
CFDT: Confédération Française 
Démocratique du Travail 
FO: Force Ouvrière 
GSEE: Greek General 
Confederation ol Labour 
ICTU: Irish Congress of Trade 
Unions 
CISL: C'oitlederaziime ltuliana 
Sindicati Lavoraiori 
UIL: Unione kaliana del Lavoro 
CGT: Confédération Générale du 
Travail de Luxembourg 
CNV: Christelijk Nationaal 
Vakverbond 
FNV: Fcderatie Nederlandse 
Vakbeweging 
MHP: Vakcentrale voor 
Middelbaar en Hoger 
Personeel 
UGT: Union General dos 
Trabalhadores 
TUC: Trades Union Congress 
OGB: Osterreichischer 
Gewerkschaftsbund 
SEK: Cyprus Workers Federation 
AKAVA-RY: Confederation of Trades 
Unions of University 
Employees 
SAK: Suomenammattiliitiojen 
Koskusjärejesio 
AS1: Ahhydusanibiind blunds 
Greece 
CMTU: Confederation ol Trade 
Unions Malta 
LO: Landsorganisasjonen i 
Norge 
LO: Landsorganisasjonen i 
Sverige 
TCO: Tjänstemännens 
Centralo rganisat ion 
SGB: Schweizerischer 
Gewerkschaftsbund 
TURK-IS: Confederation of Turkish 
Trade Unions 
86 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE 1 BESLUTSPROCESSEN 
SVERIGE - EN STRATEGI I BESLUTSPROCESSEN 
Sveriges totala befolkning är 8,9 miljoner av vilka 4,5 miljoner är kvinnor och 4,4 miljoner män. I ålders­
gruppen 20-64 är antalet kvinnor 2,5 miljoner jämfört med 2,58 miljoner män. I denna grupp ingår 79,5 
% kvinnor i arbetskraften medan 83,9 % män förvärvsarbetar. Allmän kvinnlig rösträtt infördes 1919. 
Det politiska systemet i Sverige 
Sverige är en representativ demokrati där det hålls riksdagsval, kommunalval och landstingsval vart fjär­
de år. Den svenska riksdagen består av en kammare med 349 medlemmar. Sverige har ett proportionellt 
valsystem, där kandidaterna inte väljs som enskilda personer utan väljarna väljer ett politiskt parti, som 
vart och ett har en numrerad lista över kandidater för valkretsar med flera mandat. 
Kvinnor i den svenska riksdagen 
Mellan 1971 och 1985 ökade antalet kvinnor i den svenska riksdagen med 7 % från 31 till 38 %. Efter 
valet 1991 sjönk dock andelen kvinnor med 5 %. Efter valet 1994 ökade emellertid antalet kvinnliga 
ledamöter i riksdagen till 40 %. Även i de svenska riksdagsutskotten är den kvinnliga representationen 
hög. 
Kvinnor på ministerposter 
Sverige har den högsta andelen kvinnor på ministerposter och hälften av de svenska ministerposterna 
innehas av kvinnor. Kvinnor är lågt representerade bland högre tjänstemän i departementen och deras 
andel där är endast 29 %. 
Kvinnor i kommunfullmäktige och landsting 
I de senaste kommunal- och landstingsvalen var andelen kvinnor 48 % respektive 41 %. 
Forskning och statistik 
Under 1986 inrättade den svenska regeringen en kommitté vars uppgift var att samla in information om 
representationen av kvinnor i styrelser för statliga myndigheter. 
Målsättning och tidsplaner 
På kommunal och regional nivå är andelen kvinnor till och med högre än eller lika med andelen på natio­
nell nivå, dvs. omkring 40 %. Den svenska regeringen har fastställt tidsbestämda mål för en ökad repre­
sentation av kvinnor i styrelserna för statliga myndigheter och kommittéer på regeringsnivå. Under 1993 
uppgick andelen kvinnor till 32 %. Målet för 1995 var 40 %. Slutmålet är lika representation senast år 
1998. For detta ändamål har regeringen anslagit 5 miljoner SEK till projekt för att stödja aktiva insatser 
för ett ökat deltagande av kvinnor på politiska beslutsfattande poster. Resultatet av åtgärdsprogrammet 
och närliggande verksamhet blev en betydande ökning av antalet kvinnor i styrelser för statliga myndig­
heter och andelen kvinnor var 1995 40 %. 
87 
ATT FRÄMJA JÄMSTÄLLT DELTAGANDE 1 BESLUTSPROCESSEN 
verket Kvinnor i utveckling i Europa liar repre­
senterat kvinnofrågor i utvecklingsländer och 
utarbetat viktiga initiativ för utveckling av den 
europeiska politiken inom dessa områden. På 
samma sätt har kommissionen förbundit sig att 
verka för skydd av de mänskliga rättigheterna, 
däribland framförallt kvinnors rättigheter. En av 
de metoder som används för att uppnå dessa mål 
är främjandet av ett pluralistiskt civilt samhälle 
genom ökat stöd till lämpliga organ, innefattan­
de icke-statliga organisationer (se kapitel 6). 
Det europeiska socialpolititiska forumet skall 
sammankallas på nytt under 1997 som del av den 
spirande dialogen och samarbetet mellan organi­
sationerna i det civila samhället och europeiska 
institutioner. Detta forum skapar möjligheten att 
studera sambandet mellan jämställdhetspolitik 
och andra sociala frågor som fattigdom, rasism 
och andra frågor, där kvinnor inte direkt utgör en 
målgrupp men ändå berörs av denna verklighet. 
88 
KAPITEL 5 
MÖJLIGGÖRA FÖR 
KVINNORATT UTÖVA SINA 
RÄTTIGHETER 
UTÖVANDEAV 
RÄTTIGHETER 
Den rättsliga ramen 
Principen om likabehandling har utvecklats 
från den enskilda bestämmelsen om lika lön för 
lika arbete enligt artikel 119 i Romfördraget till 
ett fullständigt åtgärdsprogram för jämställdhet. 
Förutom artikel 119 i fördraget har gemenskapen 
antagit sekundärlagstiftning inom områdena lika 
lön, likabehandling i arbetet, likabehandling i 
statliga och yrkesbaseradc socialförsäkringssystem 
samt likabehandling av egenforetagarc. Ett antal 
närliggande insatser har även godkänts, till exem­
pel en rekommendation om barnomsorg1 och en 
resolution om skydd av kvinnors och mäns vär­
dighet på arbetsplatsen2. Denna resolution kom­
pletterades av en rekommendation från kommis­
sionen och en uppförandekodex som godkändes 
genom en deklaration av rådet. Lagstiftningen 
har tolkats och klarlagts av EG-domstolen, i 
huvudsak genom anhängiggörande till domstolen 
från nationella domstolar enligt artikel 177 men 
även genom överträdelseförfarande förda till 
domstolen av kommissionen i enlighet med arti­
kel 169. Framförallt har det utvecklats rättsfalls­
regler om begreppet direkt och indirekt diskrimi­
nering i gemenskapslagstiftningen. Gemenska­
pen har utvecklat flera strategier för att skapa en 
1 Rekommendation av den 31.3. 1992, 92/241 EEG, EGT 
nr L 123, 8.5.1992. 
2 Resolution av den 29 .5. 1990, EGT nr C 157, 27.6.1990, 
s. 2. 
89 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
större medvetenhet hos kvinnor och män om 
deras lagstadgade rättigheter genom inrättandet 
av nätverk av juridiska experter och genom stöd 
till konferenser om speciella frågor inom detta 
område. 
Principen om likabehandling hänvisas även till 
i ingressen i gemenskapens stadga om grundläg­
gande sociala rättigheter för arbetstagare (1989). 
I artikel 16 behandlas speciellt principen om lika­
behandling av kvinnor och män. 
Lika lön 
Rådets direktiv 751117I EEG ger en rättslig ram 
fir tillämpning av principen om lika lön för lika 
arbete eller för arbete av samma värde för kvinnor 
och män. 
Meddelande om lika lön 
I juni 1994 antog kommissionen ett medde­
lande där begreppet lika lön för likvärdigt arbete 
och dess räckvidd3 definierades och i vilket rikt­
linjer angavs för de kriterier som skall tillämpas 
vid utvärdering och klassificering av arbeten. 
Detta meddelande var ämnat som information 
och för övervägande hos parter som arbetade med 
frågor om lika lön. Det innehöll inga formella 
förslag. 
Enligt vad som meddelades i detta meddelande 
om lika lön för likvärdigt arbete har kommissio­
nen den 17 juli 1996 antagit regler som skall 
tillämpas av arbetsgivare, anställda och fackföre­
ningar. Reglerna är avsedda som en praktisk 
handbok för dem som dagligen arbetar med pro­
blem vad gäller genomförandet av principen om 
lika lön. De innehåller en rekommendation om 
att information om lika lön samlas in och analy­
seras för att utröna om det förekommer diskrimi­
nering, att strategier utvecklas för att bekämpa 
den samt riktlinjer för hur icke-diskriminerande 
system för utvärdering av arbeten kan utformas. 
Under åren har EG-domstolen bidragit till att 
klargöra tillämpningen av principen om lika lön 
enligt gemenskapslagstiftningen. Domstolen har 
till exempel gett en vid tolkning av begreppet lön. 
En av de mer betydelsefulla domarna är Barber 
mot GRE4, där domstolen dömde att ersättning­
ar från tjänstepensioner omfattades av artikel 119 
i EG-fördraget. Detta har lett till många rättstvis­
ter inom detta område. I ett tilläggsprotokoll till 
Fördraget om Europeiska unionen förklaras de tidsbestämda effekterna av denna dom. 
Kommissionen har därför utfärdat ett samråds­
dokument innehållande förslag till ändring av 
rådets direktiv 86/378/EEG. I ett senare mål, 
Royal Copenhagen5, har domstolen grundat 
domen på sin praxis och bedömde att ackordlön 
även omfattas av artikel 119 i EG-fördraget. 
Kommissionen har aktivt undersökt effekterna 
av kollektivavtal och överträdelse-förfaranden 
enligt artikel 169 i EG-fördraget har inletts i de 
fall medlemsstater inte har vidtagit nödvändiga 
åtgärder för att se till att principen om lika lön 
följs. 
Likabehandling 
Rådets direktiv 76/207/EEG utgör en rättslig 
ram för genomförande av principen om likabe­
handling av kvinnor och män i fråga om tillgång 
till anställning, yrkesutbildning och befordran i 
yrket samt arbetsvillkor. 
I rådets direktiv 76/207/EEG tillämpas princi­
pen om likabehandling i fråga om tillgång till 
anställning, yrkesutbildning och befordran i 
yrket samt arbetsvillkor. EG-domstolen har 
avkunnat ett antal domar grundade på detta 
direktiv. Det mest betydelsefulla målet under 
1995 var mål Kalanke6. 
Detta mål avsåg en fråga som framställdes till 
EG-domstolen av en tysk domstol och gällde en 
fråga från delstaten Bremen huruvida dess 
lagstiftning stred mot artikel 2.4 i direktiv 
76/207/EEG om likabehandling av kvinnor och 
män genom sin politik att automatiskt ge kvin­
nor förtur vid tjänstetillsättningar eller 
tjänsteuppflyttningar inom sektorer där kvinnor 
är under represen terade och där en kvinna har lik­
värdiga meriter som en manlig sökande. 
Memorandum om lika lön för lika arbete, KOM (94) 6 
slutlig av den 23.6.1994. 
* Mål C-262/88 Barber mot GRE (1990) REG 1889. 
J Mål C-400/93 Royal Copenhagen (1995) REGI - 1295 
6 Mål C - 450/93 Kalanke mot Freie Hansestadt Bremen 
(1995) REGI - 3051 
wmtm)mnwmfwm:t;mx;;::i:.\'u\\\Tœœ-!-ïx&x;-x 
90 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
KOMMISSIONENS MEDDELANDE OM KALANKEMÅLET7 
Den 27 mars 1996 utfärdade kommissionen ett meddelande till rådet och Europaparlamentet om tolk­
ningen av Kalankemålet8, där den framför åsikten att kvoteringssystem som inte är rigida och auto­
matiska är tillåtna enligt lag. Medlemsstater och arbetsgivarna kan således tillgripa alla former av posi­
tiva åtgärder, inklusive flexibel kvotering. Kommissionen anser att en rad åtgärder för att öka möjlig­
het till anställning och för att stödja medlemmar av det underrepresenterade könet fortsättningsvis är 
lagliga. 
För att illustrera detta innehåller meddelandet en förteckning över positiva åtgärder som anses lagliga, 
till exempel: 
• Kvoteringar vid likvärdiga kvalifikationer, när de gör det möjligt att ta hänsyn till speciella omstän­
digheter. I enskilda fall kan detta tala emot att man ger företräde för det underrepresenterade könet. 
• Program för att främja kvinnor, i vilka föreskrivs andelen kvinnor och tidsgränsen inom vilken 
antalet kvinnor skall öka, utan att fastställa någon automatisk företrädesregel vid enskilda beslut om 
anställning och befordran i yrket. 
• En principiell skyldighet för arbetsgivaren att i första hand anställa eller befordra en person från det 
underrepresenterade könet. I detta fall ges ingen individuell rätt till företräde. 
• Minskade socialavgifter för företag som anställer kvinnor som återvänder till arbetsmarknaden för 
att utföra arbete inom områden där kvinnor är underrepresenterade. 
• Statliga stöd till arbetsgivare som anställer kvinnor inom områden där de är underrepresenterade. 
• Andra positiva åtgärder inriktade på utbildning, yrkesvägledning, omorganisering av arbetstiden, 
barnomsorg. 
För att undanröja den juridiska osäkerhet som uppstått i fråga om positiva åtgärder beslöt kommis­
sionen att föreslå en ändring av lydelsen i artikel 2.4 i direktivet om likabehandling, så att den åter­
speglar det verkliga rättsläget, medan den fortfarande tillåter vissa former av positiva åtgärder. 
Kommissionen ansåg att domstolens dom endast gällde det speciella inslaget i Bremens lag, nämligen 
att ge kvinnor undantagslös och ovillkorlig rätt till anställning och befordran i yrket. Denna tolk­
ningsändring har följande lydelse: 
Detta direktiv skall inte hindra åtgärder som främjar lika möjligheter för kvinnor och män i synnerhet 
genom att undanröja existerande orättvisor som påverkar det Underrepresenterade könets möjligheter 
inom de områden som avses i artikel 1.1. Möjliga åtgärder skall innefatta att ge företräde vad beträffar 
anställning och befordran i yrket till det underrepresenterade könet, under förutsättning att arbetsgi­
varen alltid har möjlighet att beakta särskilda omständigheter i ett enskilt fall. 
7 Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om tolkning av domstolens dom av den 17.10. 1995 i mål C -
450 Kalanke mot Frcie Hanscstadt Bremen, KOM (96) 88 slutlig av den 27.3 1996, s. 93 
8 Se även Europaparlamentets resolution (i plenum den 15-19 januari 1996) om farhågor om konsekvenserna av Kalankemålet och 
«•aver på en ändring av artikel 2.4 i direktivet om lika behandling, EGT nr C 1996 32 av den 5.2.1996, s.24 punkt 20. 
91 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNORATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
I artikel 2.4 i direktivet om likabehandling fast­
släs att direktivet skall tillämpas utan inskränk­
ning av de åtgärder som främjar lika möjligheter 
för kvinnor och män,bl.a. genom att undanröja 
existerande orättvisor som hindrar kvinnor att få 
anställning, yrkesutbildning, befordran i yrket 
samt arbetsvillkor och, under vissa speciella för­
hållanden, social trygghet. Detta har allmänt tol­
kats som att positiva åtgärder var tillåtna. 
Domstolens dom klargjorde att nationella reg­
ler som ger kvinnor absolut och ovillkorlig förtur 
vid tjänstetillsättningar eller tjänsteuppflyttning-
ar går längre än att endast främja lika möjligheter 
och överskrider gränsen för undantaget om posi­
tiva åtgärder i artikel 2.4 i direktivet. 
Den 30 april 1996 avkunnade EG-domstolen 
dom i målet P mot S och Cornwall CCV som blev 
en viktig milstolpe genom att den fastslog att det 
var diskriminering på grund av kön enligt direk­
tivet om likabehandling, att avskeda en person 
som varit en man när han anställdes men sedan 
genomgått ett antal operationer för att byta kön 
och sedan blivit kvinna. 
Lagstadgade 
socialförsäkringssystem 
I rådets direktiv 791 7/EEG ges en rättslig ram for 
genomförande av principen om likabehandling av 
kvinnor och män i lagstadgade socialförsäkrings­
system. 
Domstolen har avkunnat ett antal domar grun­
dade på detta direktiv i fråga om statlig socialför­
säkring. Domstolen anser att direktivet omfattar 
ett beslut om ett socialförsäkringsbidrag till per­
soner med vårdansvar10 och gratis recept enligt 
Förenade kungarikets hälsovårdssystem för pen­
sionärer11. Ett mål är under behandling avseende 
fria resebidrag beviljade av kommunala råd12. 
Bostadsbidrag13 till människor med låga inkoms­
ter och ett inkomsttillägg14 omfattas dock inte 
längre av detta direktiv. Domstolen har dock til­
låtit medlemsstaterna att medge vissa former av 
diskriminering, där det kan bevisas att sådan dis­
kriminering på sakliga grunder är nödvändig för 
att undvika störningar i den komplexa ekonomi­
styrningen av de statliga socialförsäkrings­
system . Två viktiga mål under 1995 gällde uteslutning 
av lågavlönade deltidsarbetare Iran den tyska sta­
tens socialförsäkringssystem16. I de tyska domsto­
larna hävdades att systemet skapade en indirekt 
diskriminering enligt bestämmelserna i rådets 
direktiv 79/7/EEG, eftersom det påverkade fler 
kvinnliga än manliga arbetstagare. Staten hävda­
de att systemet var försvarbart eftersom det fanns 
en efterfrågan från samhället på vad som kan kal­
las "mindre viktiga arbeten", som endast kunde 
gynnas genom uteslutning från den obligatoriska 
försäkringen. Om denna typ av arbete skulle 
omfattas av den obligatoriska socialförsäkringen, 
skulle detta leda till en ökning av den svarta 
arbetsmarknaden och kringgående av lagen. 
Detta godkändes av domstolen, eftersom de 
åtgärder som valdes visade en lagligt berättigad 
socialpolitik från den medlemsstats sida vars 
lagstiftning behandlades och de vidtagna åtgär­
derna var därför ändamålsenliga och nödvändi-
ga*7-
På liknande sätt krävde C.B. Laperre mot 
Bestuurscommissie beroepszaken in de provincie 
Zuid-Holland18 att Nederländernas regering 
skulle motivera ett socialförsäkringssystem som 
var ämnat att garantera förmånstagare en 
inkomst på lägsta socialnivån. Systemets tillämp­
ning var beroende av tidigare arbete och ålder och 
9 Mål C - 13/94 P mot S and Cornwall CCnyr 
10 Mål 150/85 Drake mot Chief adjudication Officer 
[1986], Reg. 1995. « 
Mål C 137/94 The Queen mot Secretary of State for 
Health ex parte (1995) Cyril Richardsson RF.GI 3407. 
12 Mål C-228/94 av den 11.7.1994, Atkins. 
Mål 243/90 The Queen mot Secretary of State for Social 
Security ex parte Florence Rose Smithson (1992) REGI -
476. 
Mål C-63-64/91 Jackson och Cresswell mot Chief 
Adjudication Officer. 
Mål C-328/91 Secretary of State for Social Security mot 
Thomas; mål C-92/94 Graham; mål C-154/92 Van cant 
mot Rijksdicnst Vbor Pensioenen. 
Mål C-317/93 Noltc mot Landesversicherungsanstalt 
Hannover nyr och mål C-444/93 Megner och Scheffel 
mot Innungskranken Kasse Vorderpflaz (nuvarande 
Innungskrankenkasse Rheinhessen-Pflaz nyr). 
17 Mål 171/88 Rinner-Kuhn (1989) REG 2743. 
Mål C-8/94 C. B. Lapperre mot Bestuurscommissie bero-
eqszaken in de provincie Zuid-Holland (1996) REGI -
273 
92 
tog inte hänsyn till om den sökande hade egna 
medel. Även om det fastställdes att systemet gav 
en olikartad effekt för kvinnor, godtogs det att 
regeringen hade visat att systemet var nödvändigt 
for att uppnå ett socialpolitiskt mål som inte hade 
något samband med diskriminering på grund av 
kön. 
Socialförsäkringssystem 
för yrkesverksamma 
I rådets direktiv 86/378/EEG ges en rättslig ram 
for genomförandet av principen om likabehandling 
tiv kvinnor och män ifråga om företags- eller yrkes-
baserade system för social trygghet. 
Den 2 december 1996 antog rådet ett ändrat 
förslag till rådets direktiv19 om ändring av rådets 
direktiv om genomförandet av principen om lika­
behandling av kvinnor och män i fråga om före­
tags- eller yrkesbaserade system för social trygg­
het20. Ett förslag till denna ändring lades fram av 
kommissionen efter domen i målet Barber mot 
GRE och uttolkningen av detta domslut i proto­
koll och sex senare avgöranden i EG-domstolen. 
Kommissionen har även genomfört undersök­
ningar om individualiserade förmåner inom soci­
alförsäkringsområdet (se kapitel 3). 
Likabehandling av egenforetagare 
och medhjälpande makar 
I rådets direktiv 86/613/EEG ges en rättslig ram 
för tillämpning av principen om likabehandling av 
kvinnor och män med egen rörelse, inklusive jord­
bruk. Detta innefattar bland annat ett skydd under 
havandeskap och moderskap. MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR AFF UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
Gemenskapsrätten gällande 
havandeskap och moderskap 
I rådets direktiv 92/85/EEG ges en rättslig ram 
för skydd av arbetstagare som är gravida, nyligen 
har fött bam eller ammar. 
Genom rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 
oktober infördes åtgärder för att förbättra säker­
het och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare 
som är gravida, nyligen fött barn eller ammar23. 
Direktivet grundas på artikel 118a i EG-för­
draget. De viktigaste bestämmelserna kan sam­
manfattas enligt följande: 
En kvinna skall inte var förpliktad att utföra 
nattarbete under graviditet och efter att ha fött 
barn under en tidsperiod som skall fastställas av 
berörd statlig myndighet, under förutsättning att 
ett hälsointyg kan uppvisas där det konstateras att 
detta är nödvändigt för den berörda arbetstaga­
rens säkerhet och hälsa. 
Kvinnor skall ha rätt till lön vid frånvaro från 
arbetet för att genomgå hälso- eller läkarunder­
sökningar före förlossningen om sådana under­
sökningar måste ske under arbetstid. Det är för­
bjudet att avskeda en kvinna på grund av gravidi­
tet. En kvinna skall skyddas under perioden från 
början av graviditeten till slutet av moderksapsle-
digheten, utom i undantagsfall som inte rör gra­
viditet, som är godkända enligt den nationella 
lagstiftningen och/eller nationell praxis och efter 
ett godkännande av den behöriga myndigheten. 
Om en arbetstagare avskedas måste arbetsgivaren 
skriftligen ange skälen för detta. Moderskapsle-
diga kvinnor skall bibehålla sina avtalsenliga rät­
tigheter. 
Syftet med rådets direktiv 86/613/EEG21 är att 
ge skydd åt kvinnor med obestämd yrkesställ­
ning, framförallt hustrur som arbetar i familjefö­
retag och då även inom jordbruket. 
Kommissionen har uppmärksammat att direkti­
vet inte gett den förväntade effekten för egenfo­
retagare och medhjälpande makar. Detta gäller i 
synnerhet kvinnor som arbetar i ett familjeföretag 
utan yrkesställning, varken som anställd eller som 
företagspartner, på grund av att de är gifta eller 
släkt med ägaren. Kommissionen förbereder en 
rapport om situationen i syfte att revidera direk­
tivet under 199722. skall kompletteras 
20 EGT L 225/86 av den 12.8.1996. Corrigendum till arti­
kel 2.2 EGT L 283 av den 4.10.1986, p. 27 
21 EGT nr L 359/86 av den 19.12.1986. 
Gemenskapens fjärde handlingsprogram på medellång sikt 
för lika möjligheter för kvinnor och män, KOM(95) 0381 
slutlig av den 19.7.1995 
Tionde särskilda direktivet enligt artikel 16.1 i direktiv 
89/391/EEG, EGT nr L 348/1 av den 28.11.1992, p. 1. 
93 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR AIT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
ANFÖRA BESVÄR INFÖR DOMSTOL 
Rätten att anföra besvär inför domstol är en väsentlig 
lagstadgad rätt enligt direktivet om likabehandling. De fles­
ta rättstvisterna har rört artikel 6 i detta direktiv. 
Artikel 6 i rådets direktiv 76/207/EEG 
Medlemsstaterna skall i sina nationella rättssystem införa 
sådana åtgärder som är nödvändiga för att alla personer, 
som anser sig felaktigt behandlade genom underlåtenhet att 
tillämpa principen om jämställdhet i deras sak i enlighet 
med artiklarna 3, 4 och 5, skall kunna driva sina krav vida­
re i domstol efter att eventuellt ha vänt sig till andra behö­
riga myndigheter. 
Rätten att anföra besvär inför domstol är erkänd som en 
grundläggande rätt i gemenskapsrätten2*. 
Mål 222/84 Johnston mot RUC [1986] Rec. 427. 
Fakta: i ett intyg utfärdat av ministern framhölls att beslut 
fattade av RUC:s polismästare inte på nytt skulle kunna 
granskas av en domstol eller annat fristående organ. 
Domstolen slog fast att detta beslut stred mot artikel 6 i 
direktivet om likabehandling. EG-domstolen hänvisade till 
artikel 6 i Europakonventionen om mänskliga rättigheter 
från 1951, vars principer skall beaktas i gemenskapsrätten. 
Domstolen slog fast att artikel 6 i direktivet om likabe­
handling gav direkta effekter i den mån som de rättigheter 
som direktivet tilldelade "kan berörda personer fullständigt 
förlita sig på inför de nationella domstolarna". Man hävda­
de att detta krav på rättskontroll speglade en allmän 
rättsprincip som var införlivad i de konstitutionella gängse 
traditionerna i medlemsstaterna. Domstolens utslag var att 
genom ministerns intyg gavs en behörig myndighet till­
stånd att frånta en enskild person möjlighet att i en dom­
stolsprocess hävda sina rättigheter och att detta därför stred 
mot artikel 6 i direktivet om likabehandling. Mammaledigheten skall omfatta minst 14 
veckors oavbruten ledighet före eller efter förloss­
ningen i enlighet med den nationella lagstiftning­
en eller praxis. En obligatorisk ledighetsperiod på 
minst två veckor måste dock beviljas före och 
efter förlossningen i enlighet med nationell 
lagstiftning eller praxis. Under moderskapsledig-
heten skall lönen antingen kunna bibehållas eller 
motsvarande ersättning beviljas i enlighet med 
nationell lagstiftning eller praxis. 
Medlemsstaterna skall i sina nationella rätts­
system införa bestämmelser som ger alla arbetsta­
gare möjlighet att driva sina krav enligt direktivet 
vidare genom en rättslig process eller i enlighet 
med nationell lagstiftning eller praxis eller med 
hjälp av andra behöriga myndigheter. 
Föräldraledighet 
Mål 222/86 UNECTPF mot Heylens [1987] Rec. 4097. / rådets direktiv 961 341 EG genomförs ramavtalet 
om föräldraledighet och ledighet från arbetet, 
undertecknat av UNICE, CEEP och CES, och fast­
ställs minimikrav. 
Förslag till ett direktiv om föräldraledighet eller 
ledighet av familjeskäl lades fram 198425. Det 
grundades på artikel 100 i fördraget. Förenade 
kungariket motsatte sig direktivet framförallt pä 
grund av deras syn på de konsekvenser som kost­
naderna för föräldraledigheten skulle föra med 
sig. Förslaget togs åter upp till behandling efter 
det att avtalet om socialpolitik trätt i kraft. Den 
22 februari 1995 rådfrågade kommissionen 
arbetsmarknadens parter om en möjlig åtgärd för 
att lösa problemet med familjeliv förenat med 
förvärvsarbete och den 21 juni 1995 om vilken 
åtgärd som skulle vidtas i fråga om föräldraledig­
het. Den 7 juli 1995 uttryckte UNICE, CEEP 
och CES sin vilja att inleda överläggningar, varef­
ter kommissionen avbröt sitt lagstiftningsarbete 
från och med den 20 juli 1995 under en period 
av högst nio månader. Den 14 december 1995 
undertecknade arbetsmarknadens parter ett 
ramavtal om föräldraledighet och uppmanade 
kommissionen att överlämna det till rådet så att 
rådet kunde fatta ett beslut och därmed göra 
dessa minimikrav tvingande i samtliga med­
lemsstater, med undantag för Förenade kungari­
ket. Detta var ett viktigt ögonblick, eftersom 
EGT nr C 316/84 av den 27.11.1984, p. 7. 
94 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
avtalet om föräldraledighet var den första rättsakt 
som arbetsmarknadens parter godkände på 
grundval av avtalet om socialpolitik. 
Vid mötet den 29 mars 1996 i rådet för syssel­
sättnings- och socialfrågor nådde de 14 med­
lemsstaterna en politisk uppgörelse om det 
ramavtal om föräldraledighet, som ingåtts av 
arbetsmarknadens parter. Direktivet antogs vid 
rådets möte den 3 juni 1996. Ramavtalet, som 
fogats till direktivet, innehåller minimiföreskrif-
ter för föräldraledighet och arbetsfrånvaro på 
grund av force majeure, som har till syfte att 
underlätta för föräldrar att förena yrkesliv med 
familjeansvar. 
Ramavtalet föreskriver en individuell rätt till 
föräldraledighet, som i princip inte får överlåtas, 
till alla kvinnliga och manliga arbetstagare efter 
barns födelse eller adoption, för att arbetstagaren 
i fråga skall kunna ta hand om detta barn i minst 
tre månader till en bestämd ålder, som får vara 
upp till åtta år. Kvalifikationskraven och tillämp­
ningsföreskrifterna för föräldraledighet skall fast­
ställas i lag eller i kollektivavtal i medlemsstater­
na. Så länge som minimiföreskrifterna i ramavta­
let beaktas, får medlemsstater eller arbetsmarkna­
dens parter framförallt: 
• besluta om föräldraledighet skall beviljas på 
heltids- eller deltidsbasis, periodiserad eller i 
form av ett tillgodohavande, 
• göra föräldraledigheten beroende av en kvali-
ficeringsperiod eller en tjänstgöringsperiod 
som inte överstiger ett år, 
• anpassa villkoren för rätt till och för beviljan­
de av föräldraledighet vid adoption, 
• fastställa tidpunkter för anmälningsplikt av 
arbetstagare till arbetsgivare innehållande 
angivelser om ledighetsperiodens början och 
slut, 
• definiera de omständigheter när en arbetsgi­
vare får uppskjuta utnyttjandet av föräldrale­
dighet av berättigade skäl som avser företagets 
verksamhet, 
• godkänna speciella arrangemang för att små 
företag skall kunna klara sin operativa och 
administrativa verksamhet. 
I direktivet ges vissa garantier för att säkerställa 
att arbetstagare skall kunna utnyttja sin rätt till 
föräldraledighet. Medlemsstaterna eller arbets­
marknadens parter skall vidta nödvändiga åtgär­
der för att säkerställa att arbetstagare inte avske­das med anledning av ansökan om eller utnytt­
jande av föräldraledighet, som till exempel: 
• Efter föräldraledighet har en arbetstagare rätt 
att återvända till samma arbetsuppgifter eller, 
om detta inte är möjligt, till ett motsvarande 
eller liknande arbete i överensstämmelse med 
gällande anställningsavtal eller arbetsvillkor. 
• Rättigheter som förvärvats eller håller på att 
förvärvas av en arbetstagare den dag som för­
äldraledigheten påbörjas skall bibehållas på 
samma nivå tills föräldraledigheten avslutas. 
Medlemsstaterna eller arbetsmarknadens parter 
är därtill tvingade att vidta nödvändiga åtgärder 
för att arbetstagare skall kunna vara frånvarande 
från arbete på grund av force majeure för träng­
ande familjeskäl vid sjukdom eller olycksfall, som 
gör arbetstagarens närvaro absolut nödvändig. 
Medlemsstaterna måste genomföra direktivet 
senast två år efter antagandet. 
I direktivet nämns inte frågan om lön under 
ledighetsperioden. Genom direktivet kommer 
situationen för föräldraledighet att förbättras i tre 
medlemsstater: Irland, Belgien och Luxemburg. 
ÖVRIGA FRÅGOR 
I ett rättssamhälle är det inte förvånande att 
uppmärksamheten riktas mot principer för verk­
ställandet av gemenskapslagstiftningen. Rät­
tstvister om jämställdhet är inte den enda meto­
den för att uppnå jämställdhet. Politik som ver­
kar för jämställdhet kan ge mer positiva effekter 
än vad enbart lagstiftningen kan ge. 
Sexuella trakasserier 
Kommissionen antog 1991 en rekommenda­
tion om skydd av kvinnors och mäns värdighet i 
arbetslivet och regler om åtgärder för att bekäm­
pa sexuella trakasserier. Dessa två skrivningar kan 
ses i sammanhang med den europeiska socialpo­
litiken och insatser för förbättrade levnads- och 
arbetsförhållanden. Kommissionens initiativ 
föregicks av en betydelsefull resolution av rådet i 
ämnet26, av forskning i de (då) tolv medlemssta­
terna och av frågor som väckts i 
Europaparlamentet. Händelser efter antagandet 
av rekommendationen och reglerna visade en 
ökad medvetenhet om och höjda aktiviteter kring 
Resolution av den 29 maj 1990, EGT nr C 157/3, 
27.06.1990. 
95 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
problemet med sexuella trakasserier i med­
lemsstaterna. Frågan under senare.delen av 1990-
talet är hur effektiv denna metod är, dess tillämp­
ning av kollektiva uppgörelser och i vilken 
utsträckning den tillämpas. Som en del av 
gemenskapens fjärde handlingsprogram på 
medellång sikt meddelade kommissionen att den 
ämnade utveckla ett rättsligt instrument för 
bekämpning av sexuella trakasserier på arbetsplat­
sen och att få arbetsmarknadens parter att inse sin 
gemensamma roll i denna process. Samtidigt har 
behovet av särskilda åtgärder för kvinnor i arbets­
livet identifierats i det fjärde handlingsprogram­
met för yrkeshygien och arbetarskydd (1996-
2001). Enligt åtgärd tre i det nya programmet för 
yrkeshygien och arbetarskydd skall forskning 
genomföras om i vilken utsträckning våld före­
kommer på arbetsplatser och på vilket sätt det 
hanteras. I detta syfte inledde kommissionen den 
24 juli 1996 första fasen av samrådet med arbet­
smarknadens parter om skydd av kvinnors och 
mäns värdighet i arbetslivet, vilken avslutades i 
slutet av oktober 1996. 
Bevisbörda 
I det första handlingsprogrammet på medel­
lång sikt27 framhävde kommissionen sambandet 
mellan lättheten att få tillgång till information 
och användningen av jämställdhetslagar i med­
lemsstaterna. De konstaterade skillnaderna i fråga 
om bevisbörda i rättstvister och rättsförfaranden. 
I den rapport som följde rekommenderades att 
åtgärder på gemenskapsnivå krävdes för att for­
mellt ändra lagen om bevisbördan i mål som gäll­
de könsdiskriminering. Denna fråga införlivades 
i gemenskapens andra handlingsprogram på 
medellång sikt (1986-1990) och 1988 lade kom­
missionen fram ett förslag till direktiv28. Rådet 
kunde inte komma överens om lydelsen. 
Kommissionen beslöt då att samråda med arbets­
marknadens parter. Första fasen av samrådet 
inleddes den 5 juli 1995 och den andra den 7 
februari 1996. Den 3 juni 1996 offentliggjorde 
arbetsmarknadens parter sin avsikt att inte fort­
sätta med den interna förhandlingen. 
Kommissionen har därför beslutat att till rådet 
överlämna ett förslag till direktiv om jämkning 
mellan parternas bevisbörda, snarare än omvänd 
bevisbörda, i mål som gäller könsdiskriminering. 
Vid en konferens i Belfast mellan den 1 och 3 
mars 1996 visade sig frågan om bevisbördan och 
tillämpning av en delvis omvänd bevisbörds efter 
domstolens dom i målen Danfoss,29 Enderby30 och Royal Copenhagen31 ge problem i flera med­
lemsstater. 
Atypiska arbeten 
EG-domstolen har ökat skyddet för deltidsar­
beten genom att fastslå att vissa former av ogynn­
sam behandling av deltidsarbetande kan utgöra 
indirekt könsdiskriminering. Detta skydd är dock 
på intet sätt fullständigt. 
Kommissionen lade fram ett förslag till direktiv 
för att öka skyddet för deltidsarbetande arbetsta­
gare i förhållande till heltidsarbete'2, men detta 
förslag godkändes inte av rådet (1989). 
Kommissionen lade även fram tre förslag på tre 
olika rättsliga grunder: ett enligt artikel 100 i 
EG-fördraget om tillnärmning av medlemsstater­
nas lagstiftning avseende arbetsvillkor i förhållan­
de till vissa anställningsformer (deltids- och kort­
tidsarbete)33, ett annat enligt artikel 100a i EG-
fördraget om vissa anställningskontrakt och 
anställningsförhållanden som rör snedvridning av 
konkurrens (deltids- och korttidsarbete)34, och 
ett tredje enligt artikel 118a i EG-fördraget om 
hälso- och säkerhetsaspekter vid korttidsarbeten. 
Det senare antogs den 25 juni 1991, medan de 
två andra förslagen är under övervägande enligt 
avtalet om socialpolitik. Arbetsmarknadens par­
ter medverkade under 1996 i överläggningar om 
frågor om flexibel arbetstid och anställ­
ningstrygghet. 
27 KOM(81) 0758 slutlig av den 9.12.1981. 
28 EGT nr C 176 av den 5.7.1988, p. 5. 
Mål 109/88 Handels-og-Kontorfunktionaerernes 
Förbund i Danmark mot Dansk Arbejdsgiverforening 
(företräder Danfoss) (1989) REG 3199. 
30 Mål C-127/92 Enderby mot Frenchay Area Health 
Authority (1993) REGI. 5535. 
Mål C - 400/93 Specialarbejderförbundet i Danmark och 
Dansk Industri, f.d. Industriens Arbejdsgivere som före­
träder Royal Copenhagen A/S (1995) - REG 1275. 
32 EGT nr C 62 av den 12.3.1982, p. 7. 
33 EGT nr C 224 av den 8.9.1992, p. 4. 
34 EGT nr C 224 av den 8.9.1992, p. 6. 
96 
Offentlig upphandling 
Den 27 november 1996 antog kommissionen 
grönboken "Offentlig upphandling inom 
Europeiska unionen: överväganden inför framti-
1 denna grönbok hänvisas till möjligheten att 
sätta upp som villkor för att genomföra kontrakt 
efter anbudsförfarande att man följer de sociala 
skyldigheter som t.ex. syftar till att främja syssel­
sättningen för kvinnor. 
Här uppmanas vidare aktörer inom samtliga 
berörda områden att yttra sig om behovet av att 
klargöra direktiven om offentlig upphandling. En 
undersökning görs av de möjligheter som finns 
att genom lagstiftningen om offentlig upphand­
ling genomföra gemenskapens och medlemssta­
ternas socialpolitik. 
VERKSTÄLLIGHET OCH 
RÄTTSMEDEL 
Hur gemenskapens system 
for rättstvister fungerar 
Skyldigheter som grundar sig på gemen­
skapslagstiftningen åläggs medlemsstaterna, 
enskilda och företag på en rad olika sätt - genom 
fördragsbestämmelser, direktiv och i form av till 
exempel rekommendationer. På många sätt är de 
skyldigheter som åläggs medlemsstaterna betung­
ande. Enligt artikel 5 i EG-fördraget är med­
lemsstaterna bundna av en sä kallad "trohetsklau-
sul" att se till att skyldigheterna enligt 
Maastrichtfördraget fullgörs och även att avstå 
från varje åtgärd som kan äventyra att fördragets 
mål uppnås. Gemenskapslagstiftningen kan 
genomdrivas på unionsnivå genom direkta åtgär­
der som vidtas av kommissionen, enskilda perso­
ner, företag och andra offentliga eller privata 
organ. Gemenskapslagarna kan även verkställas 
på nationell nivå genom en tillämpning av prin­
ciperna om direkt och indirekt effekt och skade­
ståndskrav mot medlemsstaterna enligt de princi­
per som fastställts i de sammanslagna målen C-
6/90 och 8/90 Francovich och Bonifaci mot 
Italien36. Denna rättspraxis har utvecklats vidare i 
de sammanslagna målen C-46/93 och C-48/93 
Brasserie du Pêcheur37. Resultatet är ett kompli­
cerat nät av domstolar, rättigheter enligt natio­
nella lagar och gemenskapslagar, påföljder och MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR AIT UTÖVA SINA RÄITIGHETKR 
förfaranden som tillsammans skapar gemenska­
pens unika och egenartade rättssystem. 
Direkt verkställande 
av kommissionen 
Kommissionen har möjlighet att direkt genom­
driva gemenskapslagarna i domstolen i den hän­
delse att nationell lagstiftning misslyckas att 
genomföra eller korrekt genomföra förpliktelser i 
enlighet med Europeiska gemenskapens lagstift­
ning. Kommissionens befogenheter i detta avse­
ende fastställs i artikel 169 och 171 i EG-fördra­
get. EG-domstolen har befogenhet att bötfälla en 
medlemsstat som inte vidtar nödvändiga åtgärder 
efter domstolens beslut om att den bryter mot 
Europeiska gemenskapens lagar. För varje direk­
tiv som antas av Europeiska gemenskapen måste 
kommissionen utarbeta en rapport om dess 
tillämpning till medlemsstaterna. Dessa rappor­
ter innehåller ofta de uppgifter som behövs för att 
fastställa om en medlemsstat har genomfört 
bestämmelserna i gemenskapsrätten korrekt eller 
ej. En annan informationskälla utgör klagomål 
från enskilda personer till kommissionen och par­
lamentsledamöter. Lobbygrupper och offentliga 
organ far också sända klagomål till kommissio­
nen. Som exempel har den brittiska och nordir­
ländska jämställdhets-kommissionen och fackför­
eningskongressen framfört klagomål till kommis­
sionen om de långa behandlingstiderna vid pro­
cesser om lika värde vid krav rörande lön för lik­
värdigt arbete och avskaffandet av de s.k. lönerå­
den i Förenade kungariket. 
Under 1995 undersökte kommissionen fyra 
medlemsstater, Belgien, Frankrike, Grekland och 
Italien, på grundval av att de inte hade upphävt 
nationella bestämmelser som hindrade kvinnor 
frän nattarbete på ett sätt som inte var förenligt 
med direktivet om likabehandling 76/207/EEG 
och domstolens rättspraxis38. Ett överträdelseför­
farande inleddes mot Belgien för dess underlåten­
het att anmäla åtgärder till kommissionen för att 
uppfylla domstolens beslut i mål C-173/91 
Kommissionen mot Belgien39. Enligt detta beslut 
skall kompletteras 
36 [1991]Rec. 1-5357. 
37 1996 Rec 1-1029 
38 Mål C-345 Stoeckel [1991] Rec 1-4047 p. 89; mål C-
158 Levy [1993] Rec 1-4287, p.91; mål C-13 Minne 
[1994] Rec 1-371, p. 93. 
Mål C-173 Kommissionen mot Belgien [1993] Rec. I-
673, p. 91. 
97 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
BEVISBÖRDA 
EG-domstolen har genom följande mål utvecklat en praxis om vem som har bevisbördan i mål om 
indirekt diskriminering gällande lika lön. 
Mål 109/88, Handels-og-Kontorsfunktionaerernes Förbund i Danmark mot Dansk 
Arbejdsgiverfbrening (företrädande Danfoss) [1989], Rec. 3199. 
I detta mål bedömde domstolen att kravet på medlemsstaterna att säkerställa att effektiva instrument 
finns tillgängliga som garanterar att principen om lika lön beaktas, skall leda till en tolkning som krä­
ver anpassning av nationella regler i fråga om bevisbörda i speciella situationer där sådan anpassning är 
avgörande för ett effektivt genomförande av jämställdhetsprincipen. I detta fall, en situation där det 
helt saknades insyn, kunde de sökande endast se en skillnad mellan genomsnittslön och berövades 
sålunda varje möjlighet att garanteras en respekt för principen om lika lön inför de nationella dom­
stolarna. Sålunda måste bevisskyldigheten föras över på arbetsgivaren, som då måste visa att företagets 
lönepraxis inte var diskriminerande. 
Mål C-127/92 Enderby mot Frenchay Area Health Authority (1993k Rec. 1-5535. 
I detta mål bedömde domstolen att i de fall en arbetsgivare tillämpar ett lönesystem där det saknas 
insyn är det arbetsgivarens skyldighet att bevisa att lönepolitiken inte är diskriminerande, om en kvinn­
lig arbetstagare kan fastställa att den genomsnittliga lönen, i förhållande till en relativt stort antal 
anställda, för kvinnor är lägre än den för män. Det är den nationella domstolens sak att bedöma om 
den kan ta hänsyn till statistik som visar att lönen för en grupp av kvinnliga arbetstagare är lägre än för 
en grupp av manliga arbetstagare eller inte. Den nationella domstolen måste besluta om statistiken är 
fullgod att använda för att bedöma enskilda, om den täcker rent tillfälliga eller kortsiktiga företeelser 
eller om den rent allmänt verkar tillämplig. 
Mål C-400/93 Specialarbejderforbundet i Danmark och Dansk Industri, f.d. Industriens 
Arbejdsgivere företrädande Royal Copenhagen A/S nyr. 
I detta mål bedömde domstolen att en genomsnittlig löneskillnad mellan två grupper av arbetstagare 
av motsatt kön inte är tillräcklig grund för att detta skall bedömas som diskriminering mellan dem. 
Tidigare övervägande om skälen för löneskillnaderna bör beaktas. Bevisbördan att motivera skillna­
derna skulle överföras till arbetsgivaren, om det var omöjligt att fastställa de faktorer som ligger till 
grund för skillnaderna i lönenormer eller enhetsberäkning av lön. Det är den nationella domstolen som 
skall fastställa om villkoren för överflyttning av bevisbördan är uppfyllda. 
98 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
fann domstolen att man bröt mot artikel 119 i 
EG-fördraget genom att bibehålla lagar enligt 
vilka kvinnor över sextio år inte var berättigade 
till extra permitteringsbidrag, fastän dessa betala­
des ut till män upp till 65 års ålder. De överträ­
delseförfaranden mot Frankrike som inleddes 
under 1990 fortsätter, varigenom kommissionen 
anför att Frankrike inte har vidtagit nödvändiga 
åtgärder för att rätta sig efter utslaget i mål 
312/88 Kommissionen mot Frankrike40. Enligt 
detta beslut fann domstolen att vissa kollektivav­
tal som gav kvinnor förmåner stred mot jäm­
ställdhetsdirektivet och uppfyllde inte villkoren 
för positiva åtgärder enligt artikel 2.4 i det direk­
tivet. Kommissionen sköt upp överträdelseförfa­
randen mot sex medlemsstater41 för försummelse 
att anmäla nationella åtgärder för att fullfölja 
skyldigheterna enligt rådets direktiv 
86/378/EEG. Det godkändes att det förelåg fak­
tiska svårigheter att överföra detta direktiv till 
följd av domstolens utslag i målet Barber mot 
GRE42. 
Förhandsbesked 
av domstolen 
En nationell domstol kan uppskjuta ett dom­
stolsförfarande, då en fråga väcks om tolkning 
eller giltighet av Europeiska gemenskapens 
lagstiftning, och kräva ett beslut av EG-domsto­
len enligt artikel 177 i fördraget. Detta förfaran­
de har haft stor inverkan på gemenskapens 
lagstiftning om lika möjligheter för kvinnor och 
män och har utgjort ett instrument med vars 
hjälp domstolen kan utveckla principer för 
gemenskapsrätten. Varje nationell domstol eller 
domstolsnämnd kan begära ett beslut av EG-
domstolen och varje domstols högsta instans bör 
göra detta. I praktiken åberopar inte varje dom­
stols högsta instans artikel 177: den kan besluta 
att gemenskapslagen är tillräckligt entydig i frå-EFFEKTIVA RÄTTSMEDEL 
Mål 14/83 Von Colson och Kamann mot Land 
Nordrhein-Westfelen [1984] Rec. 1891. 
Domstolen fastställde att nationella rättsmedel bör 
omfattas av en princip om effektivitet43. 
Mål 222/84 Johnston mot Royal Ulster Constabulary 
[1986] Rec 1651. 
Domstolen fastställde att "effektivt rättsligt skydd" var en 
grundläggande princip i gemenskapsrätten. 
Mål 68/88 Kommissionen mot Grekland [1989] Rec. 
2964. 
Domstolen godkände åsikten att följande tre grundprin­
ciper skall beaktas vid tillhandahållande av rättsmedel vid 
brott mot gemenskapslagen: 
•Jämförbarhet 
• Effektivitet. 
• Proportionalitet. 
Dessa förklarades i kommissionens anmälan från [1990] 
EGT nr C 147/3. 
Mål C-213/89 Factortame [1990] Rec. 2433. 
I detta mål bedömde domstolen att varje bestämmelse i 
ett nationellt rättssystem och all praxis inom lagstiftning, 
administration eller domstolsväsende som kan vara till 
hinder för genomförandet av gemenskapslagstiftningen 
skall ogiltigförklaras av de nationella domstolarna. 
40 Mål 312 Kommissionen mot Frankrike (1988) Rec 3559 
s. 86. 
Belgien, Danmark, Grekland, Italien, Luxemburg, 
Nederländerna. 
42 [1990] Rec. 1989. Den 28 september 1994 meddelade 
domstolen sex förhandsavgöranden om Barber-domens 
räckvidd, vilket kommissionen anser undanröjer alla tvivel 
om medlemsstaternas skyldigheter. Kommissionen har 
överlämnat ett förslag till ministerrådet om en ändring av 
rådets direktiv 86/378/EEG, KOM(95) 0186 slutlig, 
Bryssel. 16.05.1995. Effektivitet betyder att medlet väl kompenserar sökanden för 
skada/förlust denne lidit «om en konsekvens av ett lagbrott. 
ïwvj#t.vrtm.wimwmmmiimm 
99 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTriGHETER 
gan eller inte av avgörande betydelse för det mål 
som behandlas. En nationell domstol har alltid 
rätt att hänskjuta en fråga till EG-domstolen om 
en punkt i gemenskapslagstiftningen som dom­
stolen tidigare har bedömt. Ett exempel på detta 
är mål C-457/93 Kuartorium fur Dialyse und 
Nierentransplantation e. V44, där den tyska fede­
rala arbetsdomstolen hänsköt frågor till EG-dom­
stolen som redan tidigare hade bedömts i mål C-
360/90 Arbeiterwohlfahrt der Stadt Berlin mot 
Botel45. 
Q 
RÄTTSMEDEL I 
GEMENSKAPSRÄTTEN 
Utvecklingen av gemenskapens på rättslig 
grund baserade rättsmedel och förfaranden har 
skett inom det rättsliga snarare än inom det 
lagstiftande området. Ett antal direktiv innehåller 
bestämmelser om genomförandet av rättigheter 
enligt gemenskapsrätten, men dessa är vanligtvis 
beroende av nationell lagstiftning och principer. 
Inledningsvis tog EG-domstolen liten ställning 
till förfaranden och rättsmedel. Verkställande av 
gemenskapslagstiftningen skulle handhas i natio­
nella processer och omfattas av två villkor: 
• En princip om icke-diskriminering: rättighe­
ter enligt gemenskapsrätten måste upprätt­
hållas i samma utsträckning som motsvaran­
de nationella rättigheter. 
• Att genomdriva rättigheter enligt gemenskap­
srätten bör inte vara omöjligt eller orimligt 
svårt. 
Domstolen har gradvis ändrat sin inställning 
och har nu hävdat större rättskapacitet vad avser 
frågor om principerna för verkställande av 
gemenskapsrätten i nationella domstolar. 
Domstolen försöker dock hålla ett balanserat per­
spektiv som bäst beskrivs av generaladvokat 
Jacobs i mål C-62/93 SCS Peterbroeck, Van 
Campenhout & Cie mot Belgiska staten :46 
"Domstolens rättspraxis inom detta område 
skapar en balans mellan å ena sidan nödvändig­
heten att respektera självbestämmanderätten 
[över medlemsstaternas rättssystem] och å andra 
sidan nödvändigheten att säkerställa ett effektivt 
skydd av rättigheter enligt gemenskapsrätten i de 
nationella domstolarna". Vid en konferens som var organiserad och 
stödd av kommissionen i Belfast i Nordirland 
(UK) den 1 och 2 mars 1996, granskades frågan 
om jämställdhetsstrategier och rättstvister av juri­
diska experter från de 15 medlemsstaterna. På 
konferensen behandlades frågan om praktiska 
möjligheter att använda jämställdhetsbegrepp 
såväl i domstolar som inom det politiska området 
och arbetsmarknadsområdet. Konferensen kon­
staterade ett antal svårigheter i de rättsprocesser 
för verkställighet och rättsmedel i samband med 
rättigheter. Under konferensen övervägdes även 
krav på tydlighet vid tillämpning av rättsbegrepp 
samt nödvändigheten att utveckla en medveten­
het om den europeiska lagstiftningen. 
Under åren har domstolen utvecklat ett antal 
principer avseende de förfaranden och rättsmedel 
som skall garantera ett effektivt genomförande av 
gemenskapslagstiftningens rättigheter. Inte alla 
men ett stort antal av de mål där dessa idéer 
utvecklades handlade om jämställdhet. 
Domstolens rättspraxis om rättsmedel inom 
området lika möjligheter består av fem krav: 
effektivitet, möjlighet att föra talan inför dom­
stol, tidsfrister, bevisbörda och rättsmedel samt 
sanktioner. 
44 Mål C - 457/93 Kuartorium lur Dialyse und 
Nierentransplantation E. V. mot Ixwark, dom av den 
45 6.2.1996. 
Mål C-360 (1992) REGI - 3589 s. 1 
46 Mål C-62/93 SCS Peterbroeck, Van Campenhout & Cie 
mot belgiska staten (1995) REGI - 4599. 
100 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR AIT UTÖVA SINA RÄITIGIIKTEK 
TIDSFRISTER 
I mål 208/90 Emmott mot Minister For Social Welfare47 fastslog domstolen att nationella tidsfrister för 
att inleda ett förfarande inte borde tillämpas, innan en medlemsstat genomfört bestämmelserna i ett 
direktiv på tillämpligt sätt och i dess helhet. 
Räckvidden av denna dom har emellertid beskurits i ett antal efterföljande mål, där man kan se att dom­
stolen försöker ta hänsyn till den nationella rätten till självbestämmande i procedurfrågor. I mål C-62/93 
BP Super Gas mot Hellenic Republic [1995] REG 1-1885 godkände till exempel domstolen att grekiska 
tidsfrister skall tillämpas då ett direktiv om skatteharmonisering inte innehöll några tidsfrister, under 
förutsättning att vissa principer i gemenskapsrätten beaktas. 
I mål C-312/93 SCS Peterbroeck, Van Campenhout & Cie mot Belgiska staten nyr avvisade domstolen 
tanken på att en nationell domstol enligt gemenskapslagarna var förpliktad att ogiltigförklara en bestäm­
melse i den nationella lagstiftningen som var oförenlig med gemenskapslagarna, i det fall den sökande 
inte hade fört frågan om gemenskapslagarna till rättslig prövning inom den korta fristen av 60 dagar, 
såsom föreskrivs i den nationella lagstiftningen. I detta fall godkändes dock, även om man inte i sig kunde 
invända mot en period på 60 dagar, att bestämmelsen var olaglig mot bakgrund av följande speciella 
inslag i förfarandet i fråga: 
• Den berörda domstolen (appelationsdomstolen) var den första domstol som kunde hänskjuta frågan till 
EG-domstolen. 
• Regeln hindrade appelationsdomstolen att göra en egen hemställan vid domstolsförhandlingen om den 
omtvistade åtgärdens förenlighet, eftersom de 60 dagarna redan förflutit. 
• Ingen annan domstol eller nämnd kunde behandla frågan. 
• Regeln som förhindrade att frågor väcktes av en domstol på eget initiativ var inte tillräckligt försvarbart 
enligt principer om till exempel krav på rättssäkerhet och korrekt procedurförfarande. 
I mål C-338/91 Steenhorst-Neerings [1993] Rec. 5475 och mål C-410/92 Johnson mot Chief 
Adjudication Officer tillät domstolen återigen medlemsstaterna att införa nationella regler för tidsfrister 
när det gällde betalning för retroaktiv ersättning, förutsatt att de nationella reglerna inte var ett hinder 
för åtgärder grundade på rättigheter enligt gemenskapslagarna och att reglerna stod i överensstämmelse 
med den nationella lagstiftningen. 
I mål C-128/93 Fisscher mot Voorhuis Hengelo BV [1994] REG 1-4583 och mål C-57/93 Vroege mot 
NCIV voor Volkhuisvesting BV [1994] REG 4541, ansåg domstolen att vissa pensionssystem stred mot 
artikel 119 i EG-fördraget men tillät medlemsstaternas regler att gälla, vilket begränsade retroaktivt till­
träde till dessa system enbart för de kvinnor som hade betalt avgifter till systemen. I mål C-303/90 
Coloroll Pension Trustees mot Coloroll Group plc (1994) fastställde domstolen att skadeståndsanspråk 
för brott mot artikel 119 i Romfördraget av enskilda parter skall fastställas i nationella regler. 
[1991] Rec. 4269. 
101 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR AIT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
RÄTTSMEDEL OCH SANKTIONER 
Förutom rätt att anföra besvära inför domstol har EG-domstolen fastställt att artikel 6 i direktivet om 
likabehandling kräver effektiva rättsmedel. Grunden för detta framgår av följande mål: 
Mål 14/83 Von Colson och Kamann mot Land Nordrhein-Westralen [1984] Rec. 1891. 
I detta mål påpekade domstolen att i artikel 6 i direktivet om likabehandling föreskrevs inga särskilda 
sanktioner, utan medlemsstaterna kunde efter eget gottfinnande välja olika lösningar. Domstolen fast­
ställde dock att, då en medlemsstat valde att sanktionera ett brott mot förbudet mot diskriminering 
genom att ådöma skadestånd, skall skadeståndet i varje fall vara adekvat i förhållande till den skada som 
lidits. Att ådöma ett rent symboliskt belopp skulle således inte uppfylla kraven i direktivet. 
Mål 152/84 Marshall mot Southhampton och South West Hampshire Area Health Authority 
(Teaching) [1986] Rec. 723. 
Domstolen fastställde att tvångspensionering av en kvinnlig arbetstagare vid 62 års ålder, när en man 
i liknande ställning kunde fortsätta arbeta till 65 års ålder, var ett brott mot artikel 5.1 i direktivet om 
likabehandling. När målet återlämnades till de nationella domstolarna visade det sig att det fanns en 
lagstadgad gräns för det ersättningsbelopp som kunde utdömas. Det var inte möjligt att ådöma ränta 
på ersättningsbeloppet trots den långa behandlingstiden av målet mellan inledningen av målet fram till 
den nationella domstolens beslut, Frågan till domstolen gällde om en medlemsstat kunde fastställa ett 
tak för det skadeståndsbelopp som kunde utdömas för ett brott mot direktivet om likabehandling och 
neka att tilldela ränta på det beloppet. Domstolens utslag blev att när en medlemsstat har valt att 
genomföra syftet med direktivet om likabehandling genom ersättningar, skall denna ersättning stå i 
proportion till den förlust eller skada som faktiskt lidits till följd av det diskriminerande avskedandet 
och helt gottgöras i enlighet med de nationella reglerna. 
Mål C-200/91 Coloroll Pensions Trustees Ltd mot Russel et al [1994] Rec 1-4389. 
Domstolen bedömde att de utsedda förvaltarna av ett pensionssystem skall använda sina fulla befo­
genheter för att säkerställa att principen om likabehandling följs med hjälp av alla tillgängliga medel. 
Om så behövs, skall de vända sig till domstol för att ändra villkoren i den stiftelseurkund som ligger 
till grund för pensionssystemet. 
102 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
TABELL 29: 
RÄTTSFALL 
BKUJI-N DANMARK TYSKLAND IKI.ANI) NUDKKIANDKKNA UK FRANKHIKI: IIAIIHN I.UXI-MIHIW; 
1971 
1975 
1978 
1980 
1981 
1982 
1984 
1986 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 
Total 1 
1 
1 
1 
1 
7 
1 
1 
16 
1983 
1985 
1993 
Total 
1983 
1985 
1988 
Total 
1991 
Total 
1984 
19H(> 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
1996 
Total 
1982:; •::;;•;;•• 
1986 
1987 
1988 
1989 
1991 
1992 
1994 
1995 
Total 
GrändToUt WÊ 7 
ill 4 *. 1 
Källa: EF- Domstolen och CELEX 
103 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
KVINNOHANDEL 
I flera medlemsstater använder och utnyttjar sexindustrin fler och fler utländska kvinnor som rekryte­
ras från Central- och Östeuropa, liksom från utvecklingsländerna. De kvinnor som dras in i dessa nät 
kommer i en utsatt ställning i fråga om ekonomiska, sociala och politiska villkor och finner sig själva 
i ett ojämnt styrkeförhållande, när de kommer i kontakt med vad som egentligen är företag för "orga­
niserad brottslighet". Dessutom håller handeln med kvinnor för sexuellt utnyttjande på att bli en allt 
större form av illegal immigration till länderna inom Europeiska unionen: det faktum att kvinnor som 
lever på detta sätt i Europeiska unionen inte har någon juridisk status gör varje försvar av deras rättig­
heter osäker. 
Handel med kvinnor för sexuellt utnyttjande är i varje fall oförenligt med de grundläggande princi­
perna för de mänskliga rättigheterna, såsom dessa uttrycks i ingressen till och i artikel 1 i den univer­
sella deklarationen om de mänskliga rättigheterna48 och även i ingressen till deklarationen om kampen 
mot kvinnovåld*9. Respekt för de mänskliga rättigheterna och kamp mot kvinnovåld ingick i deklara­
tionen i Pekingplattformen som antogs av Förenta nationernas fjärde världskonferens för kvinnor 
1995. 
Som en följd av ett initiativ av Europeiska unionen under ledning av kommissionsledamoten Anita 
Gradin organiserades en konferens i Österrike den 10 och 11 juni 1996 i samarbete med den interna­
tionella organisationen för migration. Problemet med kvinnohandeln diskuterades utifrån synvinklar 
som brott mot de mänskliga rättigheterna, utövande av våld mot kvinnor och organiserad brottslighet. 
För att reda ut de komplicerade problemen utbyttes tankar och erfarenheter inom ramen för fyra semi­
narier som var avsedda att utgöra grunden för ett meddelande från kommissionen till rådet. Frågorna 
gällde: immigration, upprätthållande av lag och polissamarbete, juridiska aspekter och socialpolitik. 
Vad avser socialpolitik, vilket innefattar gemenskapens fjärde handlingsprogram på medellång sikt för 
lika möjligheter för kvinnor och män, var de rekommendationer som föreslogs av experterna från de 
medlemsstater och de expertorganisationer som deltog i konferensen inriktade på praktiska lösningar. 
De lösningar som tog hänsyn till de strukturella orsakerna till handeln med kvinnor fick mest stöd 
(t.ex. social utstötning i länder i ekonomisk övergångsfas och i utvecklingsländer, orättvisor, ansvar hos 
säljare och kunder), överväganden gjordes om lämpliga interventionsnivåer för respektive område 
med hänsyn till befogenheterna för Europeiska unionen, medlemsstaterna, det civila samhället respek­
tive icke-statliga organisationer. Nödvändigheten av insatser inom många disciplinära områden för att 
lösa problemen och ett åtagande på medlemsnivå underströks starkt. Flera kommissionsledamöters 
aktiva medverkan i syhe att fastställa samordnade insatser för att säkerställa ett sunt utövande av demo­
kratin, tyder på att det finns en politisk vilja på institutionell nivå. 
Den 20 november 1996 antog kommissionen ett meddelande om kvinnohandel och sexuellt utnytt­
jande50 i vilket man framhåller att samtliga EU:s institutioner och medlemsstaterna måste fortsätta att 
delta aktivt för att fa ett slut på det ökade och allvarliga problemet med kvinnohandel. 
Dessutom har en expertgrupp inrättats av kommissionens generaldirektorat för vetenskap, forskning 
och utveckling för att arbeta med de socioekonomiska problemen runt kvinnohandel. Ett seminarium 
kommer att organiseras under 1997, speciellt inriktat på sambandet mellan människohandel och soci­
al utslagning. 
Den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, generalförsamlingen, 10.12,1948 
49 Deklarationen ont avskaffande av våld mot kvinnor; FN;s generalförsamling, december 1993, A/RES/104. 
50 KOM(96) 567, slutlig, 20.11.1996. 
104 
MÖJLIGGÖRA FÖR KVINNOR ATT UTÖVA SINA RÄTTIGHETER 
WIENDEKLARATIONEN OM KVINNOHANDEL 
Med beaktande av att handel med och sexuellt utnyttjande av människor är en beständig kränkning av 
de mänskliga rättigheterna, 
med beaktande av den enhälliga omröstningen om förslaget till resolution mot människohandel i 
Europaparlamentet i januari 1996 i Strasbourg, och 
uppmuntrade av initiativet från kommisionsledamoten Anita Gradin om att hälla en europeisk konfe­
rens om kvinnohandel i Wien den 10 och 11 juni 1996, 
har vi, representanter för de undertecknande icke-stadiga organisationerna, denna dag beslutat att 
skapa en 
EUROPEISK SAMORDNING MELLAN ICKE-STATLIGA ORGANISATIONER MOT HAN­
DEL MED OCH SEXUELLT UTNYTTJANDE AV MÄNNISKOR 
Dess viktigaste mål skall vara att till de europeiska myndigheterna lägga fram initiativ och förslag för 
att underlätta utvecklingen av gemensamma aktioner och speciella projekt mellan operatörer som kan 
medverka i den gemensamma ansträngningen att bekämpa handeln med och sexuellt utnyttjande av 
människor. 
I Wien är denna dag, den 11 juni 1996, församlade: 
• The coalition against trafficking in Women (European regional Department), La Fédération 
Internationale des Ligues des droits de l'homme (International Women's Commission), La fédéra­
tion Européenne pour la Disparition de la Prostitution, La Coordination Belge des associations de 
Payoke (Saralek, Stratelis, Stoppers and Asmodee), Coordinamento servizi Caritas contro lo seut-
tamento délia prostituzione, Italia. 
Källa: Utdrag ut Wiendekkrarionen 1996. 
105 
BffiK 
»B 
HH 
HI 
HK» 
Bi 
Mmmim 
mmmm 
KAPITEL 6 
LANDVINNINGAR 
I PEKING 
FÖRBEREDELSER 
FÖR PEKING 
FN:s första världskvinnokonferens hölls i 
Mexico City 1975. Den följdes av FN:s 
Kvinnornas årtionde: jämställdhet, utveckling 
och fred, vars syfte var att uppmuntra nationella 
regeringar till insatser för att främja kvinnors rät­
tigheter och möjligheter. Den andra och den 
tredje världskonferensen ägde rum i Köpenhamn 
1980 respektive Nairobi 1985. 
Den fjärde världskonferensen sammankallades 
för att bedöma genomförandet av "Långsiktiga 
strategier för att främja kvinnors status till år 
2000" i samtliga FN:s medlemsstater, en skrivel­
se som man kommit överens om i Nairobi. Den 
utgjorde därför ett viktigt steg i en fortlöpande 
20-årig process för att införa jämställdhet mellan 
könen i samhället. 
De långsiktiga strategierna1 bestod av 372 
punkter om rekommenderade insatser. De var 
utformade för att skapa en verklig och fördelaktig 
förändring av kvinnors situation i världen. 
Många av dem som arbetade med kvinnors rät­
tigheter och jämställdhet mellan kvinnor och 
män var emellertid besvikna över det låga genom­
förandet av dessa strategier på nationell och inter­
nationell nivå. Under 1990 gjorde FN en utvär­
dering av genomförandet av dessa strategier. Det 
totala intrycket var att det fanns en global ökad 
New York: Förenta nationerna, 1986 
(A/CONF.116/28/REV.1) 
107 
LANDVINNINGAR I PEKING 
medvetenhet och att det fördes fler diskussioner 
om kvinnofrågor, men att graden av förändring 
och förbättring varit nedslående och att utveck­
lingen tycktes ha avstannat. Man kom därför 
överens om att hålla ytterligare en världskonfe­
rens för att följa upp utvecklingen sedan 1985 
och för att fastställa nya åtaganden och strategier 
för framtiden. Tolv mycket viktiga områden iden­
tifierades inom ramen för ämnen för tidigare 
kvinnokonferenser och FN:s Kvinnornas årtion­
de, nämligen jämställdhet, utveckling och fred. 
Utvecklingen på Europeiska 
unionens nivå 
Även i Europeiska unionen har det uttryckts 
besvikelse över vad som har uppnåtts. Lönenivån 
för kvinnor till exempel är fortfarande lägre än för 
män och sådana frågor som en könssegregerad 
arbetsmarknad, sexuella trakasserier och svårighe­
ter att förena arbetsliv och familjeliv utgör fortfa­
rande verkliga problem. Men det finns även för­
bättringar och framsteg att glädja sig över. På 
både medlemsstatsnivå och gemenskapsnivå har 
viktiga jämställdhetslagar trätt i kraft. Attityderna 
i fråga om jämställdhetsfrågor har förbättrats 
totalt sett. Det finns nu en insikt om att det 
behövs en könsdimension i utvecklingssamarbe­
tet. Principen om att främja mänskliga rättigheter 
införlivades i Fördraget om Europeiska unionen 
och har blivit ett av huvudkraven för medlems-
skap i unionen. Icke-statliga organisationer har 
utvecklats och fått större inflytande och företrä­
der kvinnofrågor på gräsrotsnivå mer direkt än 
någonsin tidigare. Det andra2 och tredje3 hand­
lingsprogrammet för lika möjligheter för kvinnor 
och män, vilka tillsammans omfattar perioden 
1985-1995, innehåller alla gemenskapens vikti­
gaste insatser under de tio åren efter Nairobi. 
Många aktiviteter som utförts inom ramen för 
handlingsprogrammen genomför de långsiktiga 
strategierna, prioriterade på olika sätt för att passa 
de speciella förhållandena inom gemenskapen. Användningen av resultaten 
från andra senare 
världskonferenser 
Under hela förberedelsearbetet och även i ännu 
högre grad under konferensen förekom ständigt 
ansträngningar att koppla samman 
Pekingkonferensen med andra viktiga konferen­
ser, nämligen de i 
• Rio 1992 om miljö och utveckling, 
• Wien 1993 om de mänskliga rättigheterna 
(med en kategorisk och inspirerande deklara­
tion att kvinnors mänskliga rättigheter är en 
"omistlig, integrerad och odelbar beståndsdel 
av universella allmänna mänskliga rättighe­
ter"), 
• Kairo 1994 om befolkning och utveckling 
(där rätten för enskilda personer och par att 
fritt och ansvarsfullt fatta beslut om antalet 
barn de vill ha och tidpunkt för detta betona­
des, 
• Köpenhamn i mars 1995 om social utveck­
ling (där man fastställde att varaktig ekono­
misk utveckling inte kan säkerställas utan 
fullt deltagande av kvinnor). 
Vid var och en av dessa konferenser skedde en 
alltmer ökad referens till könsrelaterade övervä­
ganden. Många som deltog i förberedelserna för 
Peking ivrade för att den utveckling som skett 
skulle återspeglas i detta viktiga arrangemang för 
kvinnor. I praktiken blev effekten "mer än enbart 
återspeglad": det förekom starka lobbygrupper 
för att i ännu högre grad synliggöra kvinnors situ­
ation och rättigheter. Det visade sig senare att det 
förekom vissa ansträngningar vid Pekingkonfe­
rensen att backa i fråga om de framgångar som 
vunnits under dessa tidigare konferenser. 
Europeiska unionen motsatte sig dessa försök och 
fastslog att man skulle bygga vidare på vad som 
tidigare uppnåtts. 
Europeiska gemenskapernas kommission. Gemenskapens 
handlingsprogram på medellång sikt för lika möjligheter för 
kvinnor 1986-1990, Bull.3-1986. 
Gemenskapens tredje handlingsprogram på medellång sikt 
för lika möjligheter för kvinnor och män, KOM(90) 449 
slutlig, 6.11.1990. 
108 
LANDVINNINGAR I PEKING 
Det förberedande arbetet 
Förberedelserna för konferensen skedde i regel­
bundna möten i FN:s kommission för kvinnors 
ställning i New York. Vid vart och ett av dessa 
möten höll EU:s medlemsstater dagliga samord­
ningsmöten under tillämpligt ordförandeskap för 
att diskutera unionens förhandlingsposition i 
fråga om förslaget till handlingsplattform. 
Europeiska unionen utgjorde, både på förbere­
delsestadiet och vid själva konferensen, en av de 
största och mest betydande förhandlingsgrupper­
na. 
Kommissionen utarbetade (i) ett arbetsdoku­
ment från kommissionens avdelningar om 
Europeiska unionens deltagande vid 
konferensen4 i juli 1994, (ii) ett andra arbetsdo­
kument om samma ämne5 i februari 1995 och 
(iii) ett meddelande till rådet i maj 1995 (se 
nedan). I vart och ett av dessa dokument lades 
gemenskapens prioriterade åtgärder fram inom 
området för lika möjligheter och jämställdhet 
mellan könen, både inom unionen och utanför, i 
dess insatser för utvecklingssamarbete och 
mänskliga rättigheter. I dessa hänvisades även till 
gemenskapens regelverk, den nuvarande lagstift­
ningen, samt övriga åtaganden inom vart och ett 
av dessa områden. 
Gemenskapens viktigaste frågor 
vid Pekingkonferensen 
Meddelandet till rådet "Ett nytt partnerskap 
mellan kvinnor och män: Lika delaktighet och 
medverkan"6 antogs den 29 maj 1995 och inne­
höll en beskrivning av gemenskapens insatser 
inom området lika möjligheter och jämställdhet 
fram till nuläget. Där betonades gemenskapens 
viktigaste åtgärdsområden inför världskongres­
sen, vilka var följande: 
• Mänskliga rättigheter. 
• Kvinnor som dynamiska aktörer. 
• Kvinnor i beslutsprocessen. 
• Kvinnor i ekonomin. 
• Fattigdom och utanförskap. 
• Andra viktiga könsskillnader (i fråga om 
hälsa, skriv- och läskunnighet, utbildning). 
I meddelandet betonades starkt mainstrea­
mingprincipen: mttitmsmtimimmmimNiÊiiix 
"Riktlinjer och åtgärder för att främja jäm­
ställdhet mellan könen och förbättra kvinnors 
ställning ger inte den nödvändiga effekten om 
inte också särskilda åtgärder genomförs för att se 
till att jämställdhetsaspekten införlivas i alla rikt­
linjer och inom alla samhällsområden." 
I meddelandet betonades även nödvändigheten 
av att utveckla en nytt förhållande mellan kvin­
nor och män i samhället: "Gemenskapen skall 
använda den möjlighet som Pekingkonferensen 
ger för att visa att den står fast vid sitt beslut om 
att fortsätta att aktivt främja åtgärder som gynnar 
alla kvinnor i hela världen och skapa ett föränd­
rat partnerskap mellan kvinnor och män som 
bygger på jämställdhet och rättigheter". Dessa 
teman låg hela tiden som grund för gemenska­
pens medverkan i det förberedande arbetet och 
under själva konferensen. Î själva verket var det 
tack vare Europeiska unionen som en punkt om 
mainstreaming infördes i var och en av handling­
splattformens strategiska mål och insatser. En 
mycket intressant debatt förs nu på internationell 
och nationell nivå om vad mainstreaming verkli­
gen innebär, i vilken utsträckning detta utesluter 
eller innefattar positiva åtgärder och dess sam­
band med begrepp om en alltigenom förhärskan­
de "könsdimension". 
I meddelandet behandlades denna fråga i sam­
band med utvecklingssamarbete. Där fastslås att 
"gemenskapens politik och praxis skall vara att 
införliva jämställdhetsperspektivet i allt utveck­
lingssamarbete. Målet är att garantera att verk­
samheten inom detta område svarar mot kvin­
nors behov och prioritering på lokal nivå, att 
kvinnor gynnas på likvärdigt sätt som män och 
att de kan delta i full utsträckning i utformning­
en och genomförandet av utvecklingsprojekt. 
Detta utesluter inte att särskilda storskaliga åtgär­
der behöver vidtas till förmån för kvinnor där 
detta krävs, i synnerhet för att ta itu med allvarli­
ga klyftor mellan kvinnor och män". 
Gemenskapen inser att ett verkningsfullt 
utvecklingssamarbete kräver att både kvinnor och 
män deltar fullt ut. Detta beror inte minst på att 
kvinnor spelar en vital roll i ekonomin, även om 
detta i historiskt perspektiv inte har erkänts. 
4SEK(94) 1373,28.7.1994. 
5 SEK(95) 0247, 10.2.1995. 
6 KOM(95) 0221, 29.05.1995. 
109 
IANDVINNINGAR I PEKING 
I meddelandet understryks även gemenskapens 
förpliktelse att främja de mänskliga rättigheter­
na. Dessa definieras som "grundläggande rättig­
heter som innefattar rätten att delta fullt ut som 
jämställda partners inom livets alla områden" och 
"grundstenen för jämställdhet mellan kvinnor 
och män". Mänskliga rättigheter för gemenska­
pen omfattar främjande av jämställdhet och 
kamp mot könsbaserat våld, diskriminering och 
sexuellt utnyttjande på grund av kön både inom 
unionen och i dess förbindelser med länder utan­
för unionen. En klausul där demokratiska princi­
per och mänskliga rättigheter definierades som 
"väsentliga delar" infördes 1992 i alla avtal som 
ingicks med utvecklingsländer. 
Toledokonferensen 
Kommissionen, i samarbete med Instituto de la 
Mujer (den nationella jämställdhetsbyrån i 
Spanien), organiserade en samrådskonferens i 
Toledo i april 1994. Syftet med denna var att 
bedöma utvecklingen inom unionen under de tio 
föregående åren, att granska och utvärdera vad 
som hade uppnåtts och att dra upp gemensamma 
riktlinjer för och lägga fram förslag om det fram­
tida arbetet. Under arbetsmötena behandlades 
följande frågor: 
• Kvinnor i ekonomin. 
• Kvinnor i det offentliga livet. 
• Kvinnor och solidaritet (dvs. solidaritet i det 
europeiska samhället och med kvinnor i 
andra länder). 
Delegationer från medlemsstaterna och de (då) 
anslutande länderna möttes, tillsammans med 
parlamentsledamöter, ett stort urval jämställdhet­
sexperter, företrädare för internationella organisa­
tioner och delegater från öst- och Centraleuropa. 
Ett forum för icke-statliga organisationer pågick 
samtidigt med konferensen. 
Regionala förberedande 
konferenser 
Under 1994 organiserades fem regionala förbe­
redande konferenser av FN:s respektive regionala 
kommissioner: ekonomiska kommissionen för 
Asien och Stilla havsområdet (ESCAP) i 
Djakarta, av ekonomiska och sociala kommissio­
nen för Afrika (ECA) i Dakar, av ekonomiska och 
sociala kommissionen för Västasien (ESCWA) i 
Amman och av ekonomiska kommissionen för SPANSKA MINISTERN 
CRISTINAALBERDI 
UTTALADE SIG VID 
DENNA KONFERENS: 
"ÖKA DET EUROPEISKA 
ÅTAGANDET" 
Cristina Alberdi Alonso, socialminis­
ter, uttalade sig på Europeiska unio­
nens vägnar. Hon talade om "ett avgö­
rande ögonblick av historisk betydelse 
för kvinnor [där] jämställdhet mellan 
kvinnor och män är avgörande för en 
utveckling av samhället och både en 
fråga om rättvisa och ett villkor för 
utveckling". Hon efterlyste "ett nytt 
kontrakt mellan könen och ett nytt 
samförstånd mellan kvinnor och män 
på offentlig och privat nivå" och 
underströk att "Europeiska unionen 
sedan länge engagerat sig i jämställd­
hetsfrågan. Denna konferens stimuJe-
rar emellertid till ett förnyat och för­
stärkt engagemang". 
Latinamerika och Karibiert (ECLAC) i Mar del 
Plata, Argentina. 
Europeiska unionens medlemsstater deltog i 
det regionala förberedande toppmötet organiserat 
av FN:s ekonomiska kommission för Europa 
(ECE), tillsammans med Nordamerika och Israel. 
Mötet hölls i Wien från den 17 till den 21 okto­
ber 1994 och resulterade, liksom övriga regionala 
möten, i en egen regional handlingsplattform7, 
utformad för att återspegla de särskilda förhållan­
dena i området. I ECE-regionen identifierades 
följande kritiska åtgärdsområden: 
• Verka för mänskliga rättigheter för kvinnor. 
• Minska fattigdomen bland kvinnor. 
Wien: Förenta nationerna ECE 1994 
(E/ECE/RW/HLM/18) 
wmmrmtmm>tfmiim& 
110 
LANDVINNINGAR I PEKING 
• Verka för kvinnors medverkan i ekonomin. 
• Behandla kvinnliga och manliga arbetstagare 
lika; förena arbetsliv och familjeliv. 
• Könsspecifik statistik och forskning. 
• Verka för solidaritet inom och mellan regio­
ner och ökad medverkan av kvinnor i det 
offentliga livet. :-mm:-xxxvKm*x:&MmmmmMmm»mm 
KOMMISSIONSLEDAMO­
TEN PADRAIG FLYNN 
"PARTNERSKAP 
SOM ETT NYCKELBEGREPP" 
Slutliga förberedelser 
på FN-nivå 
FN:s kommission för kvinnors ställning sam­
manträdde som en förberedande kommitté 
(PrepCom) i New York mellan den 15 och 17 
april för att diskutera förslaget till handlingsplatt­
form i Peking. Konferenssekretariatet hade förbe­
rett detta, grundat på denna kommissions tidiga­
re möten, de fem regionala förberedande konfe­
renserna och den slutliga handlingsplattformen, 
nationella rapporter och de många samrådsmöten 
och expertmöten som hållits runt om i hela värl­
den. Det visade sig vara omöjligt att komma 
överens om vissa frågor i förslaget och ett infor­
mellt samråd hölls i FN från den 31 juli till den 
4 augusti för att arbeta vidare med dessa frågor. 
Två dagars informella diskussioner genomfördes 
omedelbart före konferensen i Peking. 
Förberedelser for 
Pekingkonferensen 
på medlenisstatsnivå 
Medlemsstaterna hade inrättat kommittéer, 
ofta flera år tidigare, för att övervaka förberedel­
serna inför konferensen. Varje kommitté skilde 
sig från de övriga beroende på de lokalt priorite­
rade frågorna men i en typisk kommitté skulle 
några eller alla av följande vara involverade: 
• De berörda ministerierna (sociala 
frågor/kvinnors rättigheter, utrikesfrågor 
/utvecklingssamarbete, sysselsättning, utbild­
ning). 
• Parlamentariker på nationell och regional 
nivå. 
• Icke-statliga organisationer. 
• Arbetsmarknadens parter. 
• Kända kvinnor i samhället. 
Förutom att dessa grupper var formellt repre­
senterade i den nationella förberedelsen genom-Kommissionsledamot Padraig Flynn, 
som talade på Europeiska gemenska­
pens vägnar, öppnade sitt anförande 
med att rakt på sak konstatera att 
"utvecklingen av jämställdhet har inte 
skett i dtw grad som vi hoppades, när 
vi antog slutdokumentet om de lång­
siktiga strategierna i Nairobi". Liksom 
Cristina Alberdi underströk P. Flynn 
tanken på partnerskap och ett nytt 
förhållande mellan könen, och uttala­
de att "detta partnerskap innebär lika 
rättigheter och lika del av både makt 
och ansvar. Det kräver respekt för 
kvinnors grundläggande rättigheter, 
deras fullständiga och lika deltagande 
i beslutsprocessen inom offentliga och 
private, områden samt möjlighet till 
c ko no m i s k: o be roende". 
Han återkom till dessa frågor när han 
talade vid European Women's Lobby 
pienarmöte vid forumet för icke-stat­
liga organisationer i Huairou, där han 
beskrev "partnerskap" som nyckelord; 
partnerskap genom lika rättigheter för 
kvinnor och män; partnerskap mellan 
kvinnor och män; mellan offentliga 
organ och icke-statliga organisationer; 
mellan beslutsfattande organ och mel­
lan nord och syd. 
111 
.ANDVINNINGAR I PEKING 
HANDLINGSPLATTFORMEN 
Handlingsplattformen8 innehåller 360 punkter. Den föregås av en politisk deklaration i vilken regering­
arna förbinder sig att genomföra plattformen och där speciella områden framhävs. Kapitel 1 är utformat 
som en uppdragsförklaring där plattformen beskrivs som "en dagordning för att ge kvinnor mer makt" 
och där frågor om mänskliga rättigheter, partnerskap med män och behovet av samordnade åtgärder och 
kraftfulla åtaganden framhålls. 
Nästa kapitel innehåller den globala handlingsramen i vilken utvecklingen sedan Nairobikonferensen 
och de problem och utmaningar som fortfarande kvarstår mot bakgrund av den internationella situa­
tionen beskrivs. 
Kapitel 3, kritiska åtgärdsområden, innehåller en förteckning över de 12 områden som utgör grunden 
för huvudkapitel 4, strategiska mål och åtgärder. 
I kapitlet om strategiska mål och åtgärder ges en närmare beskrivning av de viktigaste åtgärder som enligt 
konferensens beslut borde vidtas av en rad aktörer, inklusive nationella regeringar och internationella 
organ. Även om det är svårt att sammanfatta ett sådant kompakt och detaljerat dokument, följer nedan 
en mycket kort redogörelse. 
Avsnitt A: Kvinnor och fattigdom. Här diskuteras den ökande fattigdomen bland kvinnor och här upp­
manas bland annat till likvärdig social trygghet, tillämpning av en könsaspekt vid utformningen av en 
ekonomisk politik, nya och extra ekonomiska resurser till fattiga kvinnor, minskad negativ effekt av pro­
grammen för strukturell anpassning, skydd av invandrarkvinnors och andra utsatta kvinnogruppers rät­
tigheter. 
Avsnitt B: Säkerställa lika tillgång till utbildning. Uppmanar till icke-diskriminering inom utbild­
ningsområdet, universell rätt till grundutbildning, avskaffande av analfabetism bland kvinnor, bättre 
möjligheter till utbildning och omskolning och anslag av tillräckliga medel för att öka möjlighet till 
utbildning bland kvinnor. 
Avsnitt C: Kvinnor och hälsa. För att stärka och utveckla Kairokonferensens slutdokument om befolk­
ning och utveckling understryks i detta avsnitt kvinnors rätt att fatta egna beslut vad gäller sexualliv och 
barnafödande. Här understryks vikten av könsspecifik hälsovårdsinformation och förebyggande häl­
sovårdsprogram. 
Avsnitt D: Våld mot kvinnor. I avsnittet definieras våld som "varje våldshandling på grund av kön som 
medför eller kan medföra psykisk, sexuell eller psykisk skada eller lidande hos kvinnor". Här uppmanas 
till åtgärder för att förhindra eller göra slut på sådant våld, studier av våld och avskaffande av handel med 
kvinnor. 
Avsnitt E: Kvinnor och väpnad konflikt. Avsnittet redogör för de sätt på vilka kvinnors mänskliga rät­
tigheter kan kränkas i situationer av väpnad konflikt och efterlyser en större roll för kvinnor vid kon­
fliktlösning och för att främja fred, minskade militära utgifter, fler icke-våldsmetoder för att lösa kon­
flikter och stöd till kvinnliga flyktingar. 
Avsnitt F: Kvinnor och ekonomi. En detaljerad beskrivning av den nuvarande situationen av orättvisa 
mellan kvinnor och män och uppmaning till insatser för att öka kvinnors ekonomiska oberoende och 
självbestämmanderätt, underlätta deras likvärdiga tillgång till ekonomiska resurser, sysselsättning och till­
träde till marknader och affärsområdet, stöd framförallt till lågavlönade kvinnor, avskaffande av sexuell 
diskriminering i arbetslivet, ökade åtgärder för att underlätta att arbete och familjeansvar kan förenas och 
erkännande av värdet av oavlönat arbete. 
New York; Förenta nationerna, Ministeriet för offentlig information, 1996 
112 
LANDVINNINGAR I PEKING 
Avsnitt G: Kvinnor i maktställning och i beslutsprocessen. Kräver "kvinnors likvärdiga tillgång till 
och deltagande i maktstrukturer och i beslutsprocessen" och utbildning föHedarskap. 
Avsnitt H: Mekanismer på institutionell nivå för att främja kvinnors rättigheter. Nationella instru­
ment på högsta nivå, integrering av ett könsperspektiv inom lagstiftning, politik och program och bätt­
re och fullständigare könsspecifik statistik. 
Avsnitt I: Mänskliga rättigheter för kvinnor. Här bekräftas i stora drag att kvinnors rättigheter är 
mänskliga rättigheter. Hänvisar till Wienkonferensen om mänskliga rättigheter och uppmanar till 
genomförandet av nuvarande fördrag och avtal om mänskliga rättigheter, icke-diskriminering enligt 
lagstiftning och i praktiken, åtgärder för att se till att kvinnor har kunskap om och kan utöva sina lagstad­
gade rättigheter. 
Avsnitt J: Kvinnor och media. Krav på en balanserad och icke-stereotyp framtoning av kvinnor i media 
och ett ökat inflytande av kvinnor som arbetar inom detta område. 
Avsnitt K: Kvinnor och miljö. Här konstateras kvinnors betydande insatser för en hållbar utveckling 
och kvinnor uppmanas till ett aktivt deltagande i politiska beslut som rör miljöfrågor, och införlivande 
av könsaspekten i sådana politiska beslut och politiska program. 
Avsnitt L: Unga flickor. Beskriver situationer som missgynnar flickor och kräver åtgärder för att unga 
flickor inte skall diskrimineras inom familjen när det gäller utbildning och yrkesutbildning, arbete, häl­
sovård och kost, på arbetsmarknaden, samt bekämpning av våld mot unga flickor och ökad status för 
unga flickor. 
Kapitel 5 handlar om institutionella åtgärder. Här påpekas att medan regeringarna har det största 
ansvaret för att genomföra plattformen måste övriga institutioner på internationell nivå, som FN, offent­
liga och privata sektorn och icke-statliga organisationer göra egna insatser. Ett förstärkt mandat för kom­
missionen om kvinnors ställning (CSW) behövs liksom en post på hög nivå i FN:s generalsekretariat. 
Kapitel 6 handlar om finansieringssystem. Här påpekas behovet av ett politiskt engagemang så att nöd­
vändiga medel finns att tillgå på nationell, regional och internationell nivå. 
113 
LANDVINNINGAR I PEKING 
förde medlemsstaterna omfattande samråd med 
icke-statliga organisationer - över 600 av dessa 
medverkade till exempel i det förberedande arbe­
tet i Nederländerna. 
På FN.s begäran utarbetade varje medlemsstat, 
inklusive naturligtvis EU:s medlemsstater, en 
nationell rapport om situationen för kvinnor 
enligt den nationella regeringens uppfattning. 
Tillsammans utgör dessa rapporter en unik sam­
ling statistik och annan information om kvinnor 
i slutet av tjugonde århundradet. 
Vissa länder inom Europeiska unionen fram­
ställde intressanta publikationer (liksom formella 
nationella rapporter) till exempel: 
• Svenska regeringen publicerade "Män om 
män", åtta svenska mäns personliga åsikter 
om jämställdhet, manlighet och föräldraskap. 
• Österrike (och många andra länder) sam­
manställde viktig statistik från nationella rap­
porter och publicerade dem som "Kvinnor i 
Österrike 1985-1995". 
• Belgien framställde en broschyr som redo­
gjorde för FN:s kvinnokonferenser, förbere­
delsearbetet på FN-nivå och nationell nivå, 
betydelsen av handlingsplattformen och den 
belgiska nationella rapporten. 
• Den franska samordningskommittén fram­
ställde en vanlig rapport vid inledningen av 
konferensen. 
• Spanien framställde och lämnade till konfe­
rensen en rapport om situationen för de 
spanska kvinnorna. 
• Tyskland publicerade rapporter av de arbets­
grupper som bildats av den nationella förbere­
dande kommittén. 
EU:s statistikkontor, Eurostat, publicerade i 
samarbete med kommissionen "Kvinnor och 
män i Europeiska unionen: en statistisk bild"9 
före konferensen. Den innehåller information 
om befolkning, inklusive data om livslängd och 
hälsa, familjeliv, arbete, deltagande i beslutspro­
cessen — alla beskriver kvinnors situation i unio­
nens 12 medlemsstater i början av 1990-talet. Kommissionen framställde även ett litet häfte 
"Europeiska gemenskapen inför den fjärde 
världskvinnokonferensens utmaningar"10. Den 
behandlade det institutionella ramverket, bak­
grunden i fråga om jämställdhet i unionen, frågor 
om utvecklingssamarbete och mänskliga rättighe­
ter för kvinnor och män. Europaparlamentet 
antog en resolution om konferensen11 i juni 
1995. I denna angavs parlamentets åsikter om de 
viktiga frågor som borde beaktas både av konfe­
rensen och i Europas bidrag till konferensen och 
de grundades på betänkandet om förberedelserna 
för konferensen (Gröner-betänkandet). En grupp 
med fem ledamöter av Europaparlamentet från 
utskottet för kvinnors rättigheter deltog i 
Pekingkonferensen som en del av den officiella 
EU-delegationen och i ett möte organiserat av 
den interparlamentariska unionen, där en gemen­
sam deklaration antogs. Parlamentet godkände 
en annan resolution12 den 21 september 1995 om 
resultatet av konferensen och parlamentets stånd­
punkt om olika frågor avseende genomförandet 
av handlingsplattformen. Ekonomiska och socia­
la kommittén avgav ett yttrande den 6 juli 199513 
i vilket den krävde att handlingsplattformen 
"skulle kunna ge nya impulser för att främja kvin­
nors rättigheter i hela världen", och "vara ett 
instrument som kunde användas under en rad 
olika kulturella, sociala och ekonomiska förhål­
landen och leda till nya åtaganden att verka för 
lika möjligheter och till förmån för kvinnor". 
SJÄLVA 
KONFERENSEN 
Vid Pekingkonferensen deltog det största anta­
let människor som någonsin samlats för att 
komma överens om en handlingsplattform för att 
Luxemburg: Byrån för Europeiska gemenskapernas offici­
ella publikationer, 1995-
Luxemburg: Byrån för Europeiska gemenskapernas offici­
ella publikationer, 1995. Katalog nr CC-90-95-485. 
11 A4-0142/95 (sessionsprotokoll 15.06.95). 
12 B4-1194/95 (sessionsprotokoll 21.09.95). 
13 EGT nr C 256, 02.10.1995, s. 28. 
114 
LANDVINNINGAR I PEKING 
lösa de mest angelägna jämställdhetsfrågorna på 
global nivå. 
Medlemsstaterna hade delegationer vid konfe­
rensen och även Europeiska unionen var repre­
senterad. Åter höll unionen dagligen eller ännu 
oftare samordningsmöten. Odrförandeskapct 
ledde Europeiska unionens möten, höll icke-stat­
liga organisationer informerade för EU:s räkning 
och uppdaterade regelbundet EU:s lägesrapport 
som låg till grund för förhandlingarna om konfe­
rensens handlingsplattform. Unionen kunde där­
för tala klarspråk och med en röst. Den fungera­
de som en kraft för verkligt inflytande och aukto­
ritet och kunde agera som mäklare i vissa svåra 
och känsliga debattfrågor. Europeiska unionens 
ståndpunkter låg till grund för positiva avtal. 
Rådets och kommissionens delegationer (i den 
senare ingick medlemmar av Europaparlamentet) 
arbetade nära och vid sidan av medlemsstaternas 
delegationer under hela konferensen. 
Många delegater inspirerades av ett av slutan­
förandena som under konferensen framfördes av 
Norges premiärminister Gro Harlem 
Brundtland, som framhöll att "Pekingkonferen­
sen oåterkalleligen skulle skapa världsopinion" 
trots en "fortsatt könsrelaterad apartheid". "Så vi 
måste resa tillbaka från Peking - resa till kåkstä­
derna ... till odlingsmarken ... till natursamhälle­
na - resa tillbaka för att ändra värderingar och 
attityder. Men inte bara dit. Nej, vi måste ta oss 
in i styrelserummen, till förstäderna, till alla våra 
lokala samhällen, till våra regeringar och till FN-
högkvarteret. Det är där det krävs en förändring. 
Både i nord och syd". 
ICKE-STATLIGA ORGANISA­
TIONERS BIDRAG 
Ett forum för icke-statliga organisationer hölls 
samtidigt med den officiella konferensen mellan 
den 30 augusti och den 8 september i Huairou. 
Före konferensen förekom inte helt obetydliga 
tvister om arrangemangen för och platsen för 
forumet, cirka 5 mil från huvudkonferensen. 
Både FN:s nationella delegationer och delegatio­
ner från icke-statliga organisationer vidtog kraft­
fulla åtgärder för att förbättra anordningarna för 
forumet. ICKE-STATLIGA 
ORGANISATIONERS ROLL 
GESELLSCHAFT FUR TECHNISCHE 
ZUSAMMANARBE1T (GTZ) 
I det tyska utvecklingssamarbetet ingår principen om 
könsmedvetenhetj vilken behandlas i olika politiska 
dokument. Bistånds- och rehabiliteringsprogrammet, en 
del av en stor insats för att öka tillämpningen av kön­
saspekten i GTZts arbete, är ett av flera program inom 
GTZ där man samarbetar med WID (Kvinnor i utveck­
ling) för att öka könsmedvetenheten och målgruppsin­
riktningen. Som ett led i denna process har en fristående 
konsultbyrå fatt i uppdrag att utarbeta riktlinjer med spe­
ciell inriktning på Afrika. Ett seminarium kommer även 
att organiseras i Etiopien för att där diskutera könsrelate­
rade frågor samt bistånd och rehabilitering med partne­
rorganisationer. 
OXFAM 
Oxfam införde under 1993 en könspolitik, som innefat­
tade åtagandet att "säkerställa att alla åtgärder vid nödlä­
gen och utvecklingsinsatser innefattade ett könsperspek­
tiv i bedömningen, planeringen, genomförandet, över­
vakningen och utvärderingen". Detta åtagande grundar 
sig på ett önskemål om att förändra utnyttjande och för­
tryckande könsrelationer (Oxfam, 1993:4-5). Inom 
Oxfam arbetar den strategiska planerings- och utvärder­
ingsgruppen och gruppen för könsfrågor tillsammans för 
att säkerställa att den strategiska planeringsramen inne­
fattar ett könsperspektiv. Chefer både inom Förenade 
kungariket och inom området liksom rådgivare ar utbil­
dade i införlivande av könsdimensionen i politik. 
Dessutom pågår ett arbete hos Oxfam med att skapa 
"riktlinjer för god sed" på landsgruppsnivå. Praktiska 
riktlinjer för könsaspekter i katastrofhjälpsinsatser har 
även utarbetats av enheterna för könsfrågor och kata­
strofhjälp. Riktlinjerna omfattar datainsamling, könsrela­
terade basbehov» inklusive vatten, mat, bostad och häl­
sovård och hur kvinnor kan förlora ytterligare rättigheter 
eller ges fler rättigheter genom hjälpinsatser. 
Källa: Extract from "Gender, Emergencies and Humanitarian 
Assistance", Women in Developement Desk, Generaldirektoratet för 
utveckling, Europeiska kommissionen. 
115 
LANDVINNINGAR I PEKING 
Ett mycket märkbart fenomen under senare år 
har varit det ökade deltagandet och påverkan av 
icke-statliga organisationer på nationell och inter­
nationell nivå. Kontakterna mellan regeringar 
och icke-statliga organisationer i samband med 
stora internationella konferenser som Peking har 
varit en fortlöpande läroprocess från båda sidor. 
Organisationerna har gjort kraftfulla ansträng­
ningar för att kunna tillföra synpunkter till kon­
ferenserna som verkligen speglar åsikter och prio­
riteringar på gräsrotsnivå och de ser denna 
utveckling som en nödvändig del av hela frågan 
om social dialog. Den allmänna åsikten bland 
dem som deltog både i Nairobi och Peking är att 
kontakterna och kommunikationerna var på en 
mycket mer systematisk och professionell nivå i 
Peking. De icke-statliga organisationerna anser 
att detta kan förbättras ytterligare och göras mer 
strukturerat och att regeringarnas insatser kan 
vara större i form av praktiska, inklusive ekono­
miska, resurser. Medlemsstaterna skötte dessa 
kontakter på olika sätt, men det kan ärligt sägas 
att alla ansträngde sig för att medverka i utarbe­
tandet av de nationella rapporterna och övriga 
förberedelser för konferensen. Europeiska unio­
nen hjälpte även till med att inrätta ett besvärs­
förfarande för icke-statliga organisationer som 
hade svårigheter med att bli rekommenderade 
som ackrediterade observatörer till den officiella 
konferensen samt även avseende förlängning av 
tidsfrist för ansökningar. 
De teman som prioriterades för debatt vid 
forumet var följande: 
• En globalt åtagande att verka för kvinnors 
jämställda rättigheter. 
• Kvinnors tillgång till utbildning, hälsovård, 
sysselsättning och yrkesutbildning, lagstadga­
de och politiska rättigheter, ekonomisk 
utveckling och en hållbar miljö. 
• Kvinnors deltagande på alla nivåer av politisk 
makt och ledarskap. 
• Kamp mot fattigdom. 
• Bekämpning av våld mot flickor och kvinnor. 
• Kamp mot rasism. 
Kommissionen tillhandahöll ett betydande 
stöd för att hjälpa icke-statliga organisationer att 
delta i Pekingprocessen, både i det förberedande 
arbetet och vid själva konferensen. Stödet gällde 
inte endast organisationerna inom Europeiska 
unionen utan även i Central- och östaleuropa 
och i utvecklingsländerna. I Europeiska unionen fungerar European 
Women's Lobby (EWL), som inrättades 1990 
och finansieras av kommissionen, som en lobby-
grupp och samordnande organ för europeiska 
icke-statliga organisationer med speciellt engage­
mang i kvinnofrågor. Under förbcredelseperioden 
organiserade EWL ett forum för unionens icke­
statliga organisationer, samtidigt med den for­
mella konferensen i Toledo i april 1994 (se ovan). 
Senare genomförde den ett systematiskt förbere­
delsearbete som ett "Pekingprojekt", bestående av 
en informations- och förberedelseperiod före 
konferensen, deltagande vid själva konferensen 
samt en uppföljningskonferens i februari 1996. 
Under konferensens inledning genomförde 
Lobbyn följande aktiviteter: 
• Möte med ordförandeskapet i Europeiska 
unionen i juli 1995. 
• Ett strategiseminarium för att utveckla 
gemensamma strategier för konferensen. 
• Framställde en affisch och en informa­
tionsbroschyr som skulle delas ut vid konfe­
rensen. 
• Publicerade "Vägledning för kvinnor om den 
fjärde världskonferensen om kvinnor och 
icke-statliga organisationers Forum 95" i tre 
upplagor. 
• Lämnade kommentarer till förslaget till 
handlingsplattform för EU:s medlemsstaters 
regeringar och övriga politiska beslutsfattare. 
Vid konferensen hade lobbyn en permanent 
informationsdisk som även fungerade som möte­
splats för europeiska icke-statliga organisationer. 
Den organiserade dagliga seminarier under hela 
forumet i FN:s europeiska ekonomiska kommis­
sions (ECE) tält. Generalsekreteraren for lobbyn 
utnämndes till förbindelseansvarig mellan orga­
nisationerna från ECE-regionen och FN. Många 
medlemmar av officiella delegationer besökte 
Huairou under forumet och deltog i seminarier. 
I fråga om den officiella konferensen ingick 
icke-statliga organisationer i ett flertal av med­
lemsstaternas officiella delegationer och Women's 
Lobby ackrediterades att delta vid konferensen. 
Många officiella delegationer organiserade dagli­
gen informationsmöten för icke-statliga organisa­
tioner och det förekom ett flertal sådana mellan 
de europeiska organisationerna och EU:s ordfö­
randeskap. Enstaka möten organiserades även 
med några av de officiella delegaterna om speciel­
la frågor i handlingsplattformen. De icke-statliga 
mmtmmittmmat 
116 
LANDVINNINGAR I PEKING 
organisationerna deltog dagligen i "Europeiska 
kvinnors forum". 
Efter Peking organiserade Women's Lobby en 
uppföljningskonferens i februari 1996, "Mot 
partnerskap mellan kvinnor och män - genomfö­
randet av handlingsplattformen i Peking". Syftet 
med konferensen var att diskutera partnerskaps-
begreppet och strategier som byggde på en fina­
nalys som lobbyn genomförde av handlingsplatt­
formen med hänsyn till ECE:s regionala platt­
form. 
Vad gäller utvecklingssamarbetet deltog många 
europeiska icke-statliga organisationer i 
Europeiska unionens forum för internationell 
utveckling. Där ingick etablerade grupper som 
Nätverket för kvinnor i beslutsprocessen (WIDE) 
och Eurostep. Forumet hade ett nära samarbete 
med grupper från andra regioner och hade som 
främsta mål för sin lobbyverksamhet att stånd­
punkterna i slutdokumenten från konferenserna i 
Kairo och Köpenhamn skulle bibehållas samt 
krav om en utveckling av deklarationen och 
handlingsplattformen vad gäller fattigdom, mul­
tilaterala skulder, oavlönat arbete, ekonomiska 
resurser, icke-statliga organisationers roll, rätt till 
egen familjeplanering, sexuella rättigheter, migra­
tion och miljö. 
WIDE och Eurostep organiserade ett uppfölj­
ningsmöte i maj 1996. Med kommissionens stöd 
tillhandahöll WIDE även ekonomisk stöd till 
icke-statliga organisationerna i AVS-länderna 
(stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområ-
det) för en första snar uppföljning av Peking och 
skall även organisera fyra regionala seminarier i 
dessa länder om särskilt viktiga frågor. 
EFTER KONFERENSEN -
GENOMFÖRANDE AV 
HANDLINGSPLATTFORMEN 
Europeiska Rådets möte i Spanien 
1 oktober 1995 
Det fanns ett starkt stöd i fråga om konferen­
sens slutdokument. Rådet samtyckte till att varje 
år granska Europeiska unionens genomförande 
av handlingsplattformen. Vid en uppföljnings­konferens i Spanien i november 1995 behandla­
des frågan om hur de europeiska medlemsstater­
nas åtaganden skulle överföras i praktiska åtgär­
der. Under rubriken "Las mujeres proponen" gavs 
möjlighet att undersöka strategier på nationell 
nivå och på unionsnivå för att genomföra platt­
formen vad gäller beslutsprocessen, införlivande 
av jämställdhetsaspekten, och kvinnobilden i 
samhället. Vid konferensens öppnande tog 
Cristina Alberdi upp de ämnen som ständigt ing­
ått i Europeiska unionens ståndpunkt och i hela 
konferensen: maktbefogenhet, könsaspekt och 
partnerskap. Medlemsstaternas regeringar upp­
manades att ta ställning till de insatser de ämna­
de förbinda sig för efter Pekingkonferensen och 
underströk sambandet med genomförandet av 
handlingsplattformen med rådets möten i Essen 
och Cannes, vid vilka jämställdheten hade identi­
fierats som den primära uppgiften för Europeiska 
unionen. 
Kommissionens möte om kvinnors 
ställning i New York i mars 1996 
Vid det första uppföljningsmötet till 
Pekingkonferensen som FN:s kommissionen om 
kvinnors ställning organiserade deltog 
Europeiska unionen återigen i full utsträckning. 
Medlemsstaterna samtyckte till viktiga uttalan­
den om alla de kritiska områden som utvärderats 
av denna kommission. Unionen gick även i spet­
sen inom de flesta områden med omfattande för­
handlingar och medverkade i stor grad till vad 
som ansågs vara ett "ovanligt" positivt möte. 
I en intervention på Europeiska unionens väg­
nar bekräftades "Europeiska unionens engage­
mang för deklarationen och handlingsplattfor­
men som ett program för kvinnors rättigheter". 
Konferensens resultat summerades genom utta­
landet "i Peking förstärkte vi ett dynamiskt poli­
tiskt program av och för kvinnor genom rättighe­
ter och mainstreaming: nyckelbegrepp och prak­
tiska idéer som innefattar en strategi för en poli­
tisk, ekonomisk, kulturell och social förändring 
för kvinnor och män". 
vmmmtmmmmm 
117 
LANDVINNINGAR I PEKING 
Det fjärde handlingsprogrammet 
om lika möjligheter 
Det fjärde handlingsprogrammet om lika möj­
ligheter för kvinnor och män (1996-2000) ger en 
tydlig bild av gemenskapens prioriterade områ­
den vid genomförandet av handlingsplattformen. 
Grundat på ett noggrant övervägande om viktiga 
insatser för kvinnor i unionen kan det fjärde 
handlingsprogrammet utgöra en pådrivande kraft 
vid genomförandet av handlingsplattformen 
inom medlemsstaterna och i unionen som helhet. 
För att citera kommissionsledamoten P. Flynn vid 
hans tal till konferensen: "resultatet av denna 
konferens kan ge oss ökad inspiration för [dvs. 
fjärde handlingsprogrammets] genomförande". 
Rådets beslut om handlingsprogrammet fattades 
i december 199514. Ett andra viktigt initiativ på 
gemenskapsnivå är kommissionens meddelande 
om att införliva jämställdheten i gemenskapens 
hela politik och i samtliga insatser15.1 meddelan­
det definieras förfarandet för införlivandet som 
"att inte lämna någon möda osparad för att främ­
ja jämställdhet vid genomförandet av särskilda 
åtgärder för att stödja kvinnor utan att utnyttja 
hela politiken och samtliga insatser för det speci­
fika ändamålet att uppnå jämställdhet genom att 
vid utarbetandet av dessa åtgärder aktivt och öppet överväga deras eventuella effekt på kvin­
nors och mäns respektive levnadssituation (kön­
sperspektivet)". Det hänvisar till gemenskapens 
pågående arbete med att formulera deklarationen 
och handlingsplattformen för Pekingkonferensen 
och den betydelse som mainstreaming gavs vid 
konferensen. I meddelandet påpekas gemenska­
pens roll vid de övriga ovannämnda FN-konfe-
renser på samma tema och fastslås återigen erkän­
nandet vid rådets möten i Essen, Cannes och 
Madrid att jämställdhet tillsammans med kam­
pen mot arbetslösheten är några av de viktigaste 
uppgifterna för unionen och dess medlemsstater. 
De områden som behandlas i meddelandet är 
mycket direkt kopplade till handlingsplattformen 
och innefattar följande: 
• Sysselsättning och arbetsmarknaden (inklusi­
ve strukturfonderna och fjärde handlingspro­
grammet). 
14 Beslut 95/593/EG, EGT nr L 335, 22.12.1995. s. 37. 
Kommissionens meddelande om att införliva jämställdhe­
ten mellan kvinnor och män i gemenskapens hela politik 
och t samtliga insatser" KOM(96) 67 slutlig, 21.2.1996. 
TABELL 30 
ANDELEN KVINNOR AV DEN ARBETANDE BEFOLKNINGEN PER VÄRLDSDEL, 1990 
Ö. ASIEN 
S.O. ASIEN . 
S. ASIEN J 
C. ASIEN , -
v. ASIEN . 
OCÉANIEN 
SÖDRA AFRIKA . 
NORRA AFRIKA; 
S. ARIKA ;.. 
VÄSTINDIEN C 
Ö. EUROPA 
v. EUROPA 
EU l 
KÄLLA: FN, VÄRLDENS KVINNOR 1995, TRENDER OCH STATISTIK, NEW YORK, DOKUMENT 5.4 A 
ANM: STATISTIK FÖR EU FRÄN EUROSTAT (LFS) (EU 12) 1990. TABELL 1. 
118 
IANDV1NNINGAR I PEKING 
*:<mïMmmmmmmsmimtmiimmmm 
• Kvinnliga företagare (inklusive medhjälpande 
makar, betydelsen av gemenskapsinitiativ, 
utbildnings- och informationsprojekt). 
• Utbildning och yrkesutbildning (inklusive en 
rad program). 
• Enskilda människors rättigheter (inklusive 
åtgärder för att bekämpa våld mot kvinnor, 
kvinnliga flyktingar, insatser mot människo­
handel, familjestrukturer). 
• Yttre förhållanden (inklusive beaktandet av 
könsfrågor i utvecklingssamarbete på planer­
ings- och programnivå och politisk nivå). 
• Information och medvetandehöjande (inklu­
sive referens till en rad arrangemang och pub­
likationer och krav på kontroll av informatio­
nens innehåll och kvalitet). 
• Kommissionens egen personalpolitik. 
Strukturfonderna uppmärksammas särskilt. 
Meddelandet avslutas med en förhoppning om 
att "1996 bör leda till betydande framsteg vad 
gäller genomförandet av mainstreamingprincipen 
inom gemenskapens hela politik", förvisso ett 
viktigt element i sin tur för att genomföra hand­
lingsplattformen. 
Integrering av könsaspekten i 
utvecklingssamarbetet 
I samband med förbindelser med länder utan­
för unionen föreslås i meddelandet om integrer­
ing av könsaspekten i utvecklingsarbetet16 
gemensamma politiska riktlinjer för kommissio­
nen och medlemsstaterna vad gäller könsfrågor i 
utvecklingsarbetet. Där föreslås även en förstärkt 
och kraftfullare politik för att införliva kön­
saspekten i all politik och alla program. Rådet 
antog en resolution i ämnet vid sitt möte i 
december 199517. I resolutionen 
• konstateras att det fortfarande inte tas till­
räcklig hänsyn till kvinnors deltagande i 
utvecklingsprocessen och hänför resolutionen 
till åtagandena vid Beijingkonferensen, 
• ges allmänna principer för ett utvecklingssa­
marbete där könsaspekten beaktas, vilket 
borde tillämpas vid alla kommande uppgörel­
ser med partnerländer. 
• skisseras metoder och strategier om bland 
annat den politiska beslutsprocessen, för­
handlingar med partnerländer, positiva åtgär­
der för att undanröja könsrelaterade skillna­der liksom införlivande av könsdimensionen 
på alla nivåer, utbildning för beslutsfattare 
och för alla som arbetar inom utvecklingsom­
rådet, 
• uppmanas till ett årligt möte med experter 
från gemenskapen och medlemsstaterna och 
understryks vikten av en större samordning 
mellan gemenskapen och medlemsstaterna 
liksom ett systematiskt hänsynstagande till 
könsfrågor i alla samordningsinitiativ. 
• efterfrågas ett rapporteringssystem om 
genomförandet av resolutionen, inklusive en 
utvärdering av resultatet under andra delen 
av 1997. 
Mänskliga rättigheter 
I kommissionens meddelande om "Europeiska 
unionen och den externa dimensionen av de 
mänskliga rättigheterna: från Rom till Maastricht 
och framåt"18 understryks att kvinnors grundläg­
gande rättigheter utgör en integrerad, omistlig 
och odelbar del av de universella mänskliga rät­
tigheterna. Där föreslås även att hänsyn skall tas 
till slutsatserna från Peking och att kvinnor skall 
anses som aktiva deltagare i samhället samt att 
deras fulla deltagande i det politiska, ekonomis­
ka och sociala livet skall främjas. Vid öppnandet 
av den 52:a sessionen för kommissionen för 
mänskliga rättigheter i Genève mellan den 18 och 
26 april talade den italienske ordföranden på 
Europeiska unionens vägnar, varvid han bekräfta-
16 KOM(95) 0423 slutlig, 18.09.1995. 
17 Resolution 12627/95, 20.12.1995. 
18 KOM(95) 0567sludig, 22.11.1995. 
mmmmmmMmwmmimmimimmiiÊmm 
119 
LANDVINNINGAR I PEKING 
POLITIK OM DE MÄNSKLIGA 
RÄTTIGHETERNA 
Respekten för de mänskliga rättigheterna är ett grundläg­
gande krav för medlemsskap i Europeiska unionen och 
en grundprincip i all dess verksamhet. I artikel F.2 i 
Maastrichtfördraget fastslås att: "Unionen skall som all­
männa principer för gemenskapsrätten respektera de 
grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i 
Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättig­
heterna och de grundläggande friheterna, undertecknad i 
Rom den 4 november 1950, och såsom de följer av med­
lemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner". 
Med hänsyn till externa insatser fastslås i fördraget att ett 
av huvudmålen i den gemensamma utrikes- och säker­
hetspolitiken är "att utveckla och befästa demokratin och 
rättstatsprincipen samt respekten för de mänskliga rättig­
heterna och de grundläggande friheterna".19 På samma 
sätt skall Europeiska gemenskapens samarbetspolitik 
"bidra till det allmänna målet att utveckla och befästa 
demokratin och rättsstaten samt till målet att respektera 
de mänskliga rättigheterna och de grundläggande frihe­
terna"20. 
Dessa bestämmelser utgör en avgörande vidareutveckling 
av en i grunden ekonomisk gemenskap till en politisk 
församling. I de grundläggande fördragen refereras inte 
uttryckligen till mänskliga rättigheter eller till relevanta 
internationella instrument; ett sådant åberopande skulle 
ske först trettio år senare, i ingressen till Europeiska 
enhetsakten i vilken politiskt samarbete är formellt inför­
livat. 
Källa: Utdrag ur "Europeiska unionen och de mänskliga rättigheter­
na: från Rom till Maastricht och framåt", KOM(95) 0567, 
22.11.1995, s. 5. Genomförande 
på medlemsstatsnivå 
De många områden som handlingsplattformen 
täcker och medlemsstaternas olika prioriteringar 
gör det omöjligt att i detalj beskriva varje lands 
plan för genomförandet av handlingsplattfor­
men. I följande avsnitt sammanfattas de viktigas­
te områden och tillvägagångssätt som framkom 
vid uppföljningsmötet med några speciella exem­
pel för att illustrera metoderna. 
Insatserna efter Peking sammanfaller oundvik­
ligen med det pågående samarbetsprogrammet 
för jämställdhet och utveckling som medlemssta­
terna redan hade satt igång före det förberedande 
arbetet för Pekingkonferensen, t.ex. program för 
utbildning, kvinnor i det ekonomiska livet och 
kvinnor i beslutsprocessen. Många insatser grun­
dar sig dock direkt på handlingsplattformen. 
Även när så inte är fallet talar många länder om 
en ökad aktivitet eller en fördubbling av åtgärder 
till följd av den inspiration som konferensen gav 
upphov till, särskilt när det gäller jämställd­
hetsfrågor. Plattformen beskrivs även som en 
solid grund från vilken arbetet kan föras vidare, 
en referenspunkt och ett uttryck för bekräftelse. 
Liksom det fanns ett stort engagemang från 
icke-statliga organisationer i medlemsstaterna 
och bättre kommunikation mellan regeringar och 
organisationerna under tiden före Peking, stärk­
tes i många fall dessa förbindelser efter konferen­
sen. Regeringarna har gjort verkliga ansträng­
ningar att inte endast informera icke-statliga 
organisationer utan även att rådfråga dem om hur 
plattformen skall genomföras på lämpligaste sätt. 
Det har blivit en tvåvägsprocess. I Belgien till 
exempel lade organisationerna fram en prome­
moria till regeringen och andra inrättar arbets­
grupper eller möten för att diskutera sambandet 
med plattformen och deras egna eller deras reger­
ingars prioriterade uppgifter (Belgien, Danmark 
och Nederländerna). Förenade kungariket 
genomförde ett samrådsprogram för att ta del av 
de icke-statliga organisationernas åsikter om 
genomförandet och i Irland undersöks mekanis­
mer för att säkerställa organisationernas deltagan­
de i genomförandet av plattformen. 
Artikel J. 1.2 femte strecksatsen. 
Artikel 130u.2 i Fördraget om Europeiska unionen. 
120 
LANDVINNINGAR I PEKING 
'mtt&mftmimmtfmMmmimiÊiimmmm 
De flesta medlemsstaterna såg som sin första 
uppgift efter konferensen och efter det att delega­
tionerna återvänt hem att sprida information om 
konferensen och handlingsplattformen. Exempel 
på hur de utförde detta arbete ges nedan. 
Så gott som varje medlemsstat organiserade en 
eller flera konferenser och seminarier för kvinno­
grupper och andra icke-statliga organisationer, 
arbetsmarknadens parter, politiker och andra som 
var intresserade av att fl information om konfe­
rensen. Vissa av dessa arrangemang skedde på 
nationell nivå och andra på regional nivå. Italien 
var värd för och samfinansierade en rad interna­
tionella arrangemang som hade anknytning till 
Pekingkonferensen, bl.a. sysselsättningsfrågor, 
medan Österrikes uppföljningskonferens även 
hade deltagare från många länder utanför unio­
nen. Grekland utnyttjade den internationella 
kvinnodagen för att sprida information om 
Pekingkonferensen. 
I många fall organiserade icke-statliga organisa­
tioner även sina egna arrangemang. 
Många medlemsstater, inklusive Tyskland, 
Grekland, Irland, Portugal, Spanien, Sverige och 
Frankrike har redan publicerat en rapport om 
konferensen eller en fullständig eller delvis över­
sättning av handlingsplattformen eller har slutgil­
tiga planer på att göra detta. Förenade kungari­
kets rapport finns tillgänglig på Internet och 
Nederländerna hoppas på att kunna använda 
denna form också. Österrike har för avsikt att ge 
ut en serie bestående av fyra publikationer om 
konferensen, dess uppföljning, undersökningar 
om migrerande kvinnor i Österrike och om ökat 
hänsynstagande till könsfrågor i utvecklingssa­
marbetet. Rapportering till parlament har gjorts 
av ministrar som deltagit i Pekingkonferensen 
eller vid utfrågningar eller debatter i 
Europaparlamentet i framförallt Danmark, 
Italien, Tyskland, Frankrike, Luxemburg, 
Nederländerna, Belgien och Förenade kungari­
ket. 
Några medlemsstater har redan infört en ny 
lagstiftning eller har förslag om detta. I Belgien 
till exempel föreslås en lag som skall garantera att 
federala rådgivande organ skall bestå av åtminsto­
ne en tredjedel kvinnor. 1 Luxemburg har depu-
terandekammaren krävt att principen om lika 
möjligheter skall skrivas in i konstitutionen. 
Andra förslag till lagstiftning beskrivs i andra 
punkter i detta avsnitt. Det finns många exempel på att nya strukturer 
håller på att etableras. Portugal har inrättat ett 
kommissariatsämbete för främjande av jämställd­
het och familjefrågor inom premiärminsterns 
stab och ett nytt parlamentsutskott för jämställd­
het och lika möjligheter. Italien har för första 
gången en minister ansvarig för jämställdhetsfrå­
gor liksom den flamländska regeringen i Belgien 
för första gången utnämnt en minister ansvarig 
för jämställdhetsfrågor. Den svenska regeringen 
har inrättat regionala "brännpunkter" för att 
verka för lika möjligheter på regional nivå och 
främja mainstreaming. I Luxemburg har med 
ledamöter från alla ministerier inrättats en minis­
terkommitté för jämställdhet. 
I förening med dessa nya strukturer finns nya 
åtaganden att redogöra för utvecklingen. 
Förenade kungariket har föreslagit ett årligt upp­
följningsprogram som skall innefatta en årsrap­
port om genomförandet av plattformen samt årli­
ga sammankomster med icke-statliga organisatio­
ner på nationell och regional nivå. Genom en lag 
som antogs i Belgien i februari 1996 förbinder sig 
regeringen att varje år rapportera om genomfö­
randet av plattformen. Rapporten skall även 
innefatta slutresultaten från forumet för icke-stat­
liga organisationer och ministrar som ansvarar för 
jämställdhet och utvecklingsstöd skall båda avge 
en rapport till parlamentet. 
Det förekommer en rad aktiviteter som kan 
beskrivas som mainstreaming. Många regeringar, 
inklusive Tyskland, Finland, Sverige och 
Förenade kungariket har uppmanat alla ministe­
rier att överväga hur de på bästa sätt kan införli­
va plattformen i sin verksamhet. Den portugisis­
ka kommissionen för jämställdhet och kvinnors 
rättigheter utarbetade en promemoria med prio­
riterade åtgärder för framtiden med hjälp av för­
slag från många ministerier. Sverige, Frankrike 
och Förenade kungariket nämner mainstreaming 
som ett uppenbart mål. Frankrike framför åsikten 
att mainstreaming är att engagera kvinnor och 
män i partnerskap. 
Vid sidan av de aktiviteter mellan ministerier 
som nämnts i föregående punkt har många med­
lemsstater inrättat strukturer och förfaranden för 
att undersöka hur plattformen skall genomföras 
på bästa sätt. I Danmark och Luxemburg har 
man inrättat kommissioner, medan Österrike har 
inrättat en arbetsgrupp som arbetar tillsammans 
med arbetsmarknadens parter. Irland har anmält 
sin avsikt att lägga fram en deklaration om inri-
>m-M<-»;%ms»;::::::xmwrmtimmimmm 
121 
LANDVINNINGAR I PEKING 
9S$t&)tf!IS0ttt)lf)ttStt}S0S)t!fiSit 
kespolitik och en utvärdering av de nationella 
programmen mot bakgrund av plattformen. 
Konsekvenserna av detta arbete för budgeten 
behandlas av Nederländerna, som har förbundit 
sig att lägga fram förslag i nästa budgetframställ­
ning för genomförande av de 12 strategiska 
målen i alla ministerier. Finland skall utarbeta ett 
särskilt program om jämställdhet mellan kvinnor 
och män, grundat på plattformen och med en 
egen budget. 
Vad avser utvecklingssamarbete håller flera 
medlemsstater på att öka sina ansträngningar för 
att säkerställa att könsaspekten införlivas i politik 
och projekt. En ny lag i Luxemburg skall öka de 
tillgängliga medlen för icke-statliga organisatio­
ner som har för avsikt att genomföra projekt till 
fördel för kvinnor i utvecklingsländer. Österrike 
har inrättat en arbetsgrupp från icke-statliga 
organisationer och ministerier för att diskutera 
nya metoder att införa könsaspekten i verksam­
heten. I Sverige har ett lagförslag lagts fram om 
att komplettera de nuvarande grundprinciper 
som reglerar utvecklingssamarbete med jäm­
ställdhetsmålet. 
Avsnitt D i de strategiska målen gäller våldet 
mot kvinnor och flera regeringar inom unionen 
har fört fram insatser inom detta område. 
Frankrike föreslår en "dygnet runt"-linje för att 
hjälpa kvinnor som har utsatts för våldtäkt eller 
våld i hemmet och kommer att inrätta stöd­centrum inom alla "ministerier". Sverige fastslår 
att man där har för avsikt att införa lagförslag för 
att förstärka och utvidga nuvarande insatser för 
bekämpning av kvinnovåld. I Belgien kommer en 
specialutbildning att anordnas för poliskåren. 
Portugal har ansett denna fråga vara den absolut 
viktigaste åtgärden i sitt handlingsprogram. 
Inom det mer tekniska området har några län­
der börjat arbeta med att förbättra den officiella 
statistiken. Belgien har beställt en forskningsstu­
die om statistiska brister och förbättrade statistis­
ka uppgifter. Danmark och Frankrike har för 
avsikt att genomföra statistikanalyser om 
löneskillnader. Efter kommande val i Frankrike 
kommer den offentliga statistiken över kandida­
ter och valda att vara uppdelad efter kön. Sverige 
har understrukit vikten av könsrelaterad statistik 
i sina utbildningskurser för statliga tjänstemän på 
hög nivå och andra. Förenade kungariket har 
klargjort sin avsikt att uppmana alla ministerier 
att analysera och offentliggöra all viktig statistik 
per kön. 
122 
LISTA ÖVER TABELLER 
Tabell 1: Förvärvsfrekvens bland kvinnor (15-64 år) i Europeiska unionen (%) 1990 och 1995 
Tabell 2: Befolkningstal i EU:s medlemsstater 1995 
Tabell 3: Förvärvsfrekvens bland kvinnor och män (15-64 år) i Europeiska unionen (%), 1995 
Tabell 4: Andelen arbetslösa och inaktiva kvinnor och män (15-24 år) i Europeiska unionen (%) 1994 
Tabell 5: Andelen arbetslösa och inaktiva kvinnor och män (50-64 år) i Europeiska unionen (%) 1994 
Tabell 6: Förvärvsfrekvens bland kvinnor och män (15-24 år) i Europeiska unionen (%) 1995 
Tabell 7: Förvärvsfrekvens bland kvinnor och män (50-64 år) i Europeiska unionen (%) 1995 
Tabell 8: Förvärvsfrekvens per utbildningsnivå bland kvinnor (25-64 år) i Europeiska unionen (%) 
1995 
Tabell 9: Förvärvsfrekvens bland kvinnor och män (25-64 år) med universitetsexamen i Europeiska 
unionen (%) 1995 
Tabell 10: Arbetslöshet bland män och kvinnor i Europeiska unionen (%), 1995 
Tabell 11: Förvärvsarbetande kvinnor per yrkesutbildningsnivå i Europeiska unionen (%) 1995 
Tabell 12: Andelen kvinnor och män sysselsatta inom jordbruket i Europeiska unionen (%) 1995 
Tabell 13: Andelen kvinnor inom olika yrkesgrupper i Europeiska unionen (%) 1995 
Tabell 14: Lönegapet - genomsnittlig timlön för kvinnor i manuella arbeten i procentandel av män­
nens i EU 1990 och 1994 
Tabell 15: Förvärvsfrekvens per åldersgrupp i Europeiska unionen (%) 1995 
Tabell 16: Anställningsstatus för mödrar med barn under 10 år i EU (%) 1993 
Tabell 17: Procentandelen deltidsarbetande mödrar och fäder i EU 1993 
Tabell 18: Hel- ochdeltidsarbetande mödrar med barn under 10 år i EU (%) 1985 och 1993 
Tabell 19: Arbetslösa och inaktiva mödrar och fäder med barn under 10 år i EU (%) 1993 
Tabell 20: Andel deltids- och korttidsarbetande kvinnor av den totala sysselsättningen i EU (%) 1994 
Tabell 21: Totala födelsetal i Europeiska unionen för 1980, 1985 och 1994 
Tabell 22: Antal personer i privata hushåll - EU 12 (%) - 1994 
Tabell 23: Andelen kvinnor i nationella parlamentsförsamlingar i EU:s medlemsstater och i 
Europaparlamentet (%) 
Tabell 24: Andel kvinnor representerade i de nationella regeringarna i EU:s medlemsstater och i 
Europeiska kommissionen (%) 
Tabell 25: Andel kvinnor representerade i regionala lagstiftande och verkställande organ i EU:s med­
lemsstater 
Tabell 26: Andel kvinnor i offentlig förvaltning på nationell nivå i EU:s medlemsstater (%) 
Tabell 27: Andel kvinnor i lokala politiska församlingar i EU:s medlemsstater (%) 
Tabell 28: Andel kvinnor som medlemmar och chefer för anslutna förbund på sektornivå och regional 
nivå och som kongressdelegater i CES:s 31 nationella förbund 1993 
Tabell 29: Rättsfall 
Tabell 30: Andel kvinnor av den arbetande befolkningen per världsdel 1990 
123 
LISTA ÖVER DIAGRAM 
Diagram 1 : Olika nivåer för tillämpning av mainstreamingstrategier 
Diagram 2: Åtgärder avseende lika möjligheter i de fleråriga programmen 
Diagram 3: Översikt över barnomsorg för små barn, skolålder och antal skoltimmar perdag 
Diagram 4: översikt över regler för föräldraledighet i EU:s länder 1994-1995 
Diagram 5: Individualisering av inkomstbeskattning 
Diagram 6: Familjebaserade rättigheter i pensionssystem i Europa 
Karta 1: Förvärvsfrekvens bland kvinnor 1994 
124 
KÄLLOR 
1 Eurostat, Arbetskraftsundersökning och ILO 
2 Eurostat, Befolkningsstatistik 
3 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
4 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
5 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
6 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
7 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
8 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
9 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
10 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
11 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
12 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
13 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
14 Eurostat - Harmoniserad inkomststatistik 
15 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
16 Europeiska kommissionens nätverk för barnomsorg 
17 Europeiska kommissionens nätverk för barnomsorg 
18 Europeiska kommissionens nätverk för barnomsorg 
19 Europeiska kommissionens nätverk för barnomsogg 
20 Eurostat, Arbetskraftsundersökning 
21 Eurostat Befolkningsstatistik 
22 Eurostat Arbetskraftsundersökning 
23 Europeiska expertnätverket "Kvinnor i beslutsfattande ställning" 
24 Europeiska expertnätverket "Kvinnor i beslutsfattande ställning" 
25 Europeiska expertnätverket "Kvinnor i beslutsfattande ställning" 
26 Europeiska expertnätverket "Kvinnor i beslutsfattande ställning" 
27 Europeiska expertnätverket "Kvinnor i beslutsfattande ställning" 
28 "Kvinnliga beslutsfattare i fackföreningar", Braithwaite och Byrne, Europeiska fackliga 
samarbetsorganisationen, Bryssel. 
29 EG-domstolen databas och Celex 
30 Förenta nationernas statistikavdelning 
KÄLLOR 
Den viktigaste informationskällan är EG:s statistikkontor (Eurostat) och framförallt gemenskapens arbetskraftsundersök-
ningar (LFS). Detta är den enda informationskällan om sysselsättning och närliggande variabler som är jämförbara och 
kompletta för alla medlemsstaterna. Eftersom den grundas på en undersökning om hushåll och använder en identisk kod­
ning och metodik, skiljer den sig från de nationella avvikelserna i fråga om definitioner, klassificeringsmetoder och admi­
nistrativa förfaranden och bestämmelser. Data från nationella källor kan därför avvika från de uppgifter som presenteras i 
denna rapport. 
Uppgifterna i kapitel tre och fyra kompletteras med uppgifter som sammanställts av experter i medlemsstaterna från natio­
nella informationskällor. Insamlingen av uppgifterna samordnades och analyserades av ett nätverk av experter med stöd av 
Europeiska kommissionens GD V. Kapitel 5 innehåller uppgifter om domstolsmål som erhållits från EG-domstolens data­
bas, Luxemburg och från den juridiska databasen CELEX. Kapitel sex innehåller uppgifter från Förenta nationernas statis­
tiska avdelning. 
125 
DATAKÄLLOR 
Anmärkningar till tabell 26 
Inga tillgängliga uppgifter lör Österrike och Sverige. 
Inga tillgångliga uppgifter på ledningsnivå för Grekland. 
Indelning grundad på jämförelsetabellen mellan förvalthingama i EG:s medlemsstater, ur Women in Higher Public 
Services, Barbera C. Wurter (ed.). 
Anmärkningar: Finland: Endast på regeringsnivå (centrala regeringen - totalt offentlig förvaltning). Fördelning enligt yrken: 
högre tjänsteman (byråpersonal) i ledande befattningar, och tjänsteman med ansvar för föredragning och handläggning (på 
universitetanivå). Fördelning enligt yrken: högre tjänsteman (byråpersonal) i ledande befattningar. Kvinnor i de högsta 
positionerna inom den offendiga förvaltningen: generalsekreterare, generaldirektijrer, avdelningschefer, ställföreträdande 
avdelningschefer, byråchefer och särskilda rådgivare (högsta nivån). Danmark: universitetnivå andast på central nivå. 
Tyskland: innefattar federala ministerier och institutionerna under deras rättskipningsonråde, federala domstolar, företag 
som år juridiska avhångiga den federala regeringen, tyska järnvågar, den federala tyska posten. Spanien: innefattar inte lära­
re, statiga sakerhetsorgan, armén, administrativ personal vid domstolar, personal inom det lagstadgade socialförsäkrings­
systemet. 
Anmärkningar till tabell 27 
Anmärkning: Inga representativa uppgifter för Österrike. Antal borgnästare, 1994: 0.85% (20/2333). 
Uppgifterna för Förenade kungariket är komplexa. Det finns olika typer av lokal förvaltning med skilda valförfaranden. 
Exakta uppgifter vad gäller antalet kvinnor som valts in i lokala politiska församlingar finns tillgångliga för London valkret­
sar (27.9%), Nordirland (12%) och Skottland (21%). 
126 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 650 slutlig 
DOKUMENT 
SV 05 06 
Katalognummer : CB-CO-96-728-SV-C 
ISBN 92-78-14086-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
iz :/: