Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets förordning om kontroll av slutna radioaktiva strålkällor med hög aktivitet"

(KOM(2002) 130 slutlig)

(2002/C 241/08)

Den 18 mars 2002 beslutade kommissionen att i enlighet med Euratomfördragets artikel 31.2 rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

TEN-sektionen, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 19 juni 2002. Föredragande var Gerd Wolf.

Vid sin 392:a plenarsession den 17-18 juli 2002 (sammanträdet den 17 juli 2002) antog kommittén följande yttrande med 123 röster för och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Radioaktiva strålkällor används över hela världen för en mängd olika ändamål, till exempel inom industrin, sjukvården och för forskning. Dessa strålkällor ger upphov till mycket olika risker, bl.a. beroende på hur aktiva de är, vilka radionuklider som ingår och vilka de specifika användningssätten är.

1.2. Eftersom människan inte har något sinnesorgan som varnar för hälsovådlig strålning eller intag av radioaktiva material måste man utnyttja särskilda mätinstrument. Detta innebär å ena sidan risk för slarv och underskattning av potentiella risker, å andra sidan obefogade farhågor och undvikande av nyttiga tillämpningar.

1.3. De potentiella riskerna med medvetet utnyttjande av strålkällor är i princip välkända, och de används redan i enlighet med stränga strålskyddsföreskrifter. Strålkällor med hög aktivitet som av olika orsaker kommit på avvägar är ett särskilt problem.

1.4. När det gäller slutna strålkällor med hög aktivitet måste det radioaktiva materialet vara så säkert inkapslat att all spridning av radioaktivitet till miljön förhindras vid normal användning.

1.5. Kommissionens förslag behandlar kontrollen av "slutna radioaktiva strålkällor med hög aktivitet". Med utgångspunkt i de olyckor med allvarliga hälsoeffekter som inträffat tidigare definierar kommissionen "strålkällor med hög aktivitet" som källor som förorsakar en dosrat som överstiger 1 mSv/h på en meters avstånd.

1.6. Det är med hänsyn till de hälsokonsekvenser och ekonomiska följder som olyckor med otillräckligt kontrollerade strålkällor kan få som kommissionen ansett att föreliggande förslag måste läggas fram. Det direktiv som kommissionen föreslår är tänkt att komplettera gällande direktiv 96/29/Euratom(1).

1.7. Kommissionens syfte med detta direktiv är således att förhindra exponering för joniserande strålning på grund av otillräcklig kontroll av slutna strålkällor med hög aktivitet. Dessutom skall de kontroller som redan äger rum i medlemsstaterna harmoniseras genom särskilda minimikrav som säkerställer att varje sådan strålkälla hålls under fortlöpande kontroll.

1.8. I anslutning till detta vill kommissionen i enlighet med subsidiaritetsprincipen svara för att en minimistandard för hela EU respekteras på detta område.

2. Några inslag i kommissionens förslag till direktiv

2.1. Medlemsstaterna skall kräva förhandstillstånd för all verksamhet som omfattar en strålkälla med hög aktivitet.

2.2. Medlemsstaterna skall inrätta ett system för adekvat kontroll av enskilda överlåtelser av strålkällor med hög aktivitet.

2.3. De skall också kräva att den behöriga myndigheten för register över överlåtelser och bortskaffande av strålkällor med hög aktivitet när tillståndet löper ut.

2.4. Andra föreskrifter avser bl.a. följande:

- Identifiering och märkning

- Utbildning och information

- Strålkällor med hög aktivitet som kommit på avvägar

- Garantier, inspektioner och rapport om erfarenheter.

3. Allmänna kommentarer

3.1. I princip ställer sig kommittén positiv till kommissionens avsikt och betraktar flera punkter i det föreslagna direktivet som en klar förbättring av de regler som gäller för närvarande. I anslutning till detta finns det också en möjlighet att öka säkerheten i hanteringen av radioaktiva strålkällor. På några punkter konstaterar vi emellertid att vissa oklarheter kvarstår och att det finns behov av ändringar.

3.2. Det är inte bara ytterligare preciseringar som krävs. Med tanke på att det redan finns strängare bestämmelser i vissa medlemsstater uppmanar vi kommissionen att undersöka om det inte går att vidga direktivets tillämpningsområde till svagare strålkällor. Det tillämpningsområde som kommissionen föreslår för strålkällor med högre aktivitet får i alla händelser inte försvagas.

3.3. Dessutom förordar kommittén en tydligare redovisning i dokumentets beskrivande avsnitt av de enskilda delar i direktivet som är nya i förhållande till hittills gällande EU-regler. Det skulle också vara önskvärt med en jämförelse i den kommenterande texten av de åtgärder som föreslås i direktivet med de regler som redan gäller i medlemsstaterna.

3.4. Kommittén har inte prövat om de åtgärder som föreslagits är tillräckliga för att förhindra en avsiktlig felaktig användning av sådan strålning, och förordar att man skall ta hänsyn även till denna fråga.

4. Särskilda kommentarer

4.1. För det första kvarstår det oklarheter om definitionen "strålkällor med hög aktivitet", som rekommenderas i direktivet.

4.1.1. I kommissionsförslagets kommenterande text står det under punkt 6.2 att direktivet skall gälla för slutna strålkällor "som förorsakar en dosrat som överstiger 1 mSv/h på en meters avstånd". Däremot anger artikel 2 i det föreslagna direktivet följande: "...en sluten strålkälla som innehåller en radionuklid vars aktivitet vid tillverkningen eller när den först släpps ut på marknaden är minst lika hög som den aktivitetsnivå som anges i bilaga I."

4.1.2. I bilaga I finns det emellertid en tabell över utvalda radionuklider med angiven radioaktivitet, samt följande tilläggskommentar: "För radionuklider som inte är upptagna i nedanstående tabell är den relevanta aktivitetsnivån en hundradel av motsvarande A1-värde som anges i IAEA Regulations for the safe transport of radioactive materials, no TS-R-1 (ST-1, Revised) - Internationella atomenergiorganet, Wien 2000."

4.2. Oberoende av denna oklarhet avser kommitténs nedanstående kommentarer det krav som direktivförslaget väl syftar till, nämligen att tillstånd måste ges för all verksamhet där slutna radioaktiva strålkällor används med högre aktivitet än 1/100 av A1-värdet i enlighet med IAEA TS-R-1.

4.2.1. Här får vi upprepa vår rekommendation under punkt 3.2 om att detta värde inte i något fall får överskridas. Man bör till och med överväga om man inte skulle ha lägre gränsvärden även i detta fall, i form av frigränsen. Detta är utgångspunkten för det som sägs nedan under punkt 4.10.2.

4.2.2. De värden som kommissionen föreslår ligger nämligen klart över frigränserna enligt EU-normen i direktiv 96/29/Euratom (t.ex. Co-60: 40000 gånger högre!), som också övertagits i den tyska strålskyddsförordningen med avseende på kontrollen av slutna strålkällor.

4.2.3. Därigenom blir detta krav på tillståndsgivning lindrigare än det som redan gäller enligt EU-lagstiftningen eller t.ex. tysk rätt. I det grundläggande direktivet 96/29/Euratom föreskriver man i artikel 4.1 e att tillstånd generellt skall krävas över frigränsen för alla radioaktiva källor för industriell radiografi eller bearbetning av produkter som används för forskning eller medicinsk behandling.

4.2.4. Kravet i artikel 3 i föreliggande direktivförslag kan således leda till bristfällig hantering, eftersom man får ett (felaktigt) intryck av att det aldrig krävs tillstånd för användning av källor under 1/100 A1.

4.2.5. Därför måste det finnas en tydlig uppgift i direktivet om att EU-lagstiftningen redan föreskriver obligatorisk tillståndsgivning i enlighet med EU:s grundläggande säkerhetsnormer i artikel 4.1 e (96/29/Euratom) samt att det föreligger åtminstone anmälningsplikt för alla andra strålkällor ovanför frigränserna i enlighet med artikel 3 i samma direktiv.

4.3. I artikel 3 fastslår man den viktiga principen att all verksamhet där högaktiva strålkällor används förutsätter särskilt tillstånd.

4.3.1. I punkt 2 a preciseras vilka åtgärder som skall betraktas som "bästa praxis" i EU-länderna, dvs. självskrivna strålskyddsnormer. Däremot anser kommittén att det är välkommet att direktiven innefattar krav på att dessa åtgärder skall planeras och fastställas redan inom ramen för tillståndsgivningen.

4.3.2. Vi välkomnar också punkt 2 b under artikel 3. Kravet på att medel avsätts bör emellertid specificeras ytterligare.

4.3.2.1. Företag som köpt eller hyrt en strålkälla för användning i verksamheten kan exempelvis få betala en pant som återbetalas senare när strålkällan återlämnas.

4.3.2.2. Å andra sidan kan man tänka sig att företag som ansvarar för bortskaffande av förbrukade strålkällor också kan komma i fråga för motsvarande pantbelopp.

4.3.3. Förutsättningarna för tillstånd enligt punkt 3 a-f avser ansvarsförhållanden, kvalifikationer, teknisk utrustning, nödfallsåtgärder, arbetssätt och underhåll. Dessa villkor är en precisering av hittillsvarande EU-regler. Punkt 3 g om hantering och återlämnande av uttjänta strålkällor är ny bland tillståndsvillkoren och välkomnas av kommittén. De föreskrifter om stöldskydd som saknas i artikel 3 finns i stället i artikel 6, och garantier täcks i artikel 11. Kommittén förordar i alla händelser att man kompletterar med krav på innehavarens tillförlitlighet.

4.4. Det system för kontroll av överlåtelser av strålkällor med hög aktivitet som föreskrivs i artikel 4 är en precisering av kravet i EU:s grundläggande bestämmelser i direktiv 96/29/Euratom, artikel 5. När denna bestämmelse utarbetas förespråkar kommittén att varje innehavare av en strålkälla som avser att överlåta denna skall åläggas att förvissa sig om att den som övertar strålkällan har tillstånd.

4.5. Det registreringssystem som föreslås i artikel 5 går längre än hittillsvarande praxis.

4.5.1. Det är t.ex. praxis i Tyskland att innehavaren av strålkällan bara får hantera, lagra och bortskaffa denna på de platser som tillståndet avser. I och med detta har det tidigare inte varit något problem att lokalisera strålkällan. Denna bestämmelse ställer emellertid höga krav på innehavarnas pålitlighet.

4.5.2. För att förebygga risken att innehavarna är opålitliga framstår det som rimligt att myndigheterna har den föreslagna dokumentationen enligt artikel 5. På så sätt blir innehavarens åtminstone årliga rapporteringsplikt till myndigheterna ett hinder för att strålkällan obemärkt skall komma på avvägar i flera år. Även denna regel är ändamålsenlig.

4.6. I artikel 6 behandlas kraven på innehavarna.

4.6.1. I samband med detta konstaterar kommittén att det inte finns några minimikrav på den som handhar materielen. Vi förordar att även detta skrivs in i texten. (Se även 4.3.3.)

4.6.2. De övriga bestämmelserna i artikel 6 välkomnas: regelbundna läckagekontroller, fysisk kontroll, brand- och stöldskydd samt omedelbar förlustanmälan.

4.6.3. Att kasserade strålkällor skall återlämnas till leverantörerna (mot återbetalning av panten) är ett nytt inslag som också är mycket välkommet.

4.7. Föreskrifterna om identifiering och märkning av strålkällorna i artikel 7 motsvarar läget i den tekniska utvecklingen. Formuleringen "åtföljs av skriftlig information" bör preciseras. Kommittén menar att det bör klargöras om denna skriftliga information måste medfölja alla transporter. I alla händelser bör det också finnas uppgift på behållaren om radionukliden och utgångsaktiviteten.

4.8. Utbildning och information behandlas i artikel 8. Denna artikel bör formuleras mer entydigt och klart.

4.8.1. Det är exempelvis en brist att det inte finns någon som helst avgränsning av den krets av personer som skall utbildas och informeras. Den berörda kretsen utgörs t.ex. i fråga om flyttbara strålkällor av ansvarig arbetsledare, personalen som monterar och utnyttjar strålkällorna samt de transportansvariga. Dessa måste få information om hantering, förfarande vid förlust eller störningar samt anmälningsplikt.

4.8.2. "Säkerhetskulturen" vid hantering av strålkällor bör tas upp i inledningen, och i artikel 8 bör det finnas en noggrannare definition av den personkrets som måste utbildas. Det gäller följande två kategorier:

- Personer som permanent eller tillfälligt arbetar med en strålkälla eller använder denna i arbetet. Dessa skall få information om strålkällornas karaktär och fysikaliska egenskaper samt stråleffekten. De skall också känna till potentiella risker och de säkerhetsregler som gäller för hantering av strålkällor.

- Personer som av olika skäl kan komma i kontakt med strålkällan, t.ex. för rengöring, transport osv. Denna personkrets bör få information både som introduktion och vid återkommande tillfällen om de förfaranden och föreskrifter som gäller. Även denna krets bör utgöras av särskilt betrodda medarbetare inom respektive företag.

4.8.3. I fråga om tidsramarna för utbildningen förordar kommittén

- dels introduktion och regelbundet återkommande utbildningsinsatser för den personal som använder strålkällorna och de personer som arbetar i anslutning till dem,

- dels riktad repetitionsutbildning inför speciella tillfällen, då de särskilda aspekterna (t.ex. specialutnyttjande, transport osv.) skall förklaras och tydliggöras.

4.9. I artikel 9 behandlas agerandet när strålkällor med hög aktivitet kommit på avvägar. Denna åtgärd är både viktig och nödvändig.

4.9.1. Kontroller för att hitta radioaktivitet vid skrotanläggningar och metallsmältverk har redan tidigare genomförts i medlemsstaterna som skydd mot spridning av radioaktiv smitta. Innan EU definierar ett formellt och noga preciserat krav på medlemsstaterna rekommenderar kommittén att man gör ett detaljstudium av kostnaderna för eventuella åtgärder - särskilt också vad beträffar små och medelstora företag - och först därefter bestämmer vilket förfarande som skall gälla.

4.9.2. Här måste man också ge noggranna uppgifter om hur ofta kontrollerna skall utföras och med vilken teknik. Det gäller också att göra en tydlig redovisning av t.ex. materielens känslighet och mätmetoden.

4.9.3. Det lär i alla händelser vara svårt att hitta strålkällor som kommit på avvägar om de är väl inkapslade eller saknar energirik gammastrålning. Den som tror på tillförlitliga metoder för upptäckt kan ibland till och med invaggas i falsk säkerhet.

4.9.4. I detta sammanhang är det också oklart vad som döljer sig bakom frasen "kampanjer för att finna strålkällor som kommit på avvägar".

4.10. Med hänvisning till det som redan sagts under punkt 4.1 noterar kommittén att det är svårt att förstå tabellen i bilaga 1 och det tillämpningsområde som därmed definieras. Detta bör följaktligen förtydligas.

4.10.1. Exempelvis utgår gränsaktiviteterna från A1-värdena, alltså inte bara från dosrater. Påståendet att de motsvarar 1 mSv/h på en meters avstånd gäller inte generellt. Risken för upptag i kroppen spelar också en roll för A1-värdena.

4.10.2. Dessutom bör man generellt ställa frågan om det är rimligt att begränsa direktivet till enbart strålkällor > 1/100 A1. Många bestämmelser i direktivet - inte nödvändigtvis samtliga - skulle enligt kommitténs uppfattning kunna tillämpas på alla strålkällor med radioaktivitet över frigränsen.

5. Sammanfattning

5.1. I princip ställer sig kommittén positiv till kommissionens avsikt, och även innehållet i det föreslagna direktivet, och vi betraktar flera punkter som en klar förbättring av de regler som gäller för närvarande.

5.2. Trots detta menar kommittén att föreliggande förslag fortfarande bör bli föremål för omarbetning, ändringar och förtydliganden i vissa punkter.

Bryssel den 17 juli 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Rådets direktiv om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av joniserande strålning, EGT L 159, 29.6.1996.