1. INLEDNING

I sitt tal om tillståndet i unionen i september 2017 angav kommissionens ordförande Jean-Claude Juncker som ett mål för EU och dess industri att bli världsledande inom innovation, digitalisering och koldioxidsnål teknik. Kommissionen har antagit en övergripande strategi för att se till att EU:s mobilitetspolitik återspeglar dessa politiska prioriteringar. I enlighet med den europeiska strategin för utsläppssnål rörlighet har kommissionen antagit två mobilitetspaket, ett i maj och ett i november 2017. I dessa åtgärdspaket fastställs en positiv agenda och de innehåller lagstiftningsförslag och initiativ gällande strategin för utsläppssnål rörlighet som ska garantera en smidig övergång till ren, konkurrenskraftig och uppkopplad mobilitet åt alla. Europaparlamentet och rådet bör se till att dessa förslag antas snarast.

Detta är det tredje och sista åtgärdspaketet i serien ”Europa på väg” och handlar om den nya strategin för industripolitiken från september 2017. Det är tänkt att slutföra den pågående processen som ska göra det möjligt för Europa att dra full nytta av moderniseringen av mobiliteten. För att detta ska lyckas krävs det att framtidens mobilitetssystem är säkra, rena och effektiva för alla EU-medborgare. Vi måste använda oss av den nya teknikens möjligheter för att eftersträva flera mål samtidigt – att göra europeiska transporter säkrare och mer tillgängliga, att stärka den europeiska industrins konkurrenskraft, att skapa tryggare jobb, samt att vara renare och bättre anpassade till kraven på att ta itu med klimatförändringarna. Detta kommer att kräva ett helhjärtat engagemang hos EU, medlemsstaterna och alla intressenter.

Tekniska förändringar berör alla delar av samhället och ekonomin, och de påverkar EU-medborgarnas liv. Transportsektorn är inget undantag. Ny teknik förändrar i grunden bilden av mobiliteten i Europa. Den bryter upp konventionella affärsmodeller och verksamheter inom transport och skapar nya möjligheter i form av nya mobilitetstjänster och nya aktörer, men den medför också utmaningar. Arbetsmarknaden och den efterfrågade kompetensen förändras snabbt och EU måste förbli konkurrenskraftigt i den hårdnande globala konkurrensen. Eftersom fordons- och transportsektorns värdekedja står för 12 miljoner arbetstillfällen och ett effektivt transportsystem är av avgörande betydelse för EU:s konkurrenskraft, är det av yttersta vikt för unionens mobilitetspolitik att vi kan anpassa oss till förändringen.

Själva begreppet transport håller på att förändras och de traditionella gränserna mellan fordon, infrastruktur och användare blir allt suddigare. Det är inte längre transportmedlet som står i fokus – i dag står användaren mer och mer i centrum av ett mycket flexiblare och mer integrerat mobilitetssystem, till stor del tack vare ökad uppkoppling och automatisering.

Nästa steg inom transporter är alltmer automatiserade och uppkopplade fordon som kommer in på marknaden, vilket kommer att revolutionera medborgarnas mobilitet i framtiden. Revolutionen har redan börjat, och Europa måste vara förberett. Den digitala tekniken driver på förändringar, men kan också hjälpa oss att möta många av de utmaningar som dagens mobilitetssystem står inför. Med ett stabilt regelverk på plats kan automatiserade fordon och avancerade uppkopplingssystem göra fordonen säkrare, lättare att dela och mer tillgängliga för alla medborgare, inbegripet dem som i dag kan vara avskurna från mobilitetstjänsterna, såsom äldre och personer med funktionsnedsättning. Den digitala tekniken kan bidra till att minska trafikstockningar och därmed öka energieffektiviteten och förbättra luftkvaliteten och samtidigt bidra till kampen mot klimatförändringarna. EU:s politik måste utformas för att utnyttja dessa fördelar och den måste samordnas på rätt sätt.

EU måste anta en ledande roll i denna omvandling av mobilitetssystemet och vidta åtgärder där unionen kan göra en verklig skillnad. Det är EU som är i den bästa positionen för att se till att utvecklingen möter den cirkulära ekonomins behov, att full hänsyn tas till samhällsvinster som trygghet och livskvalitet, att innovation, sysselsättning och konkurrenskraft stärks och att fördelarna för medborgarnas mobilitet maximeras på europeisk nivå.

2. SÄKER MOBILITET: Prioritera säkerheten

Säkerheten är en grundläggande aspekt i alla transportsystem – den måste alltid ha högsta prioritet. Efterhand som mobiliteten fortsätter att öka och radikalt förändras genom digitalisering, koldioxidminskning och ökad innovation, måste alla möjligheter till att ytterligare förbättra säkerheten tas tillvara.

Säkerheten på vägarna i EU är mycket bra och står sig väl i jämförelse med andra delar av världen. Det inträffar dock fortfarande dagligen många dödsfall och allvarliga skador, och EU och dess medlemsstater kan inte slå sig till ro utan måste fortsätta sträva efter att minska antalet trafikoffer. I Vallettaförklaringen om trafiksäkerhet i mars 2017 åtog sig de nationella regeringarna i EU:s medlemsstater att ytterligare minska antalet dödsfall och allvarliga skador på vägarna och uppmanade kommissionen att samordna insatser på EU-nivå. De uppmanade kommissionen att ”utarbeta en ny ram för trafiksäkerhetspolitik för årtiondet efter 2020, som innefattar en bedömning av trafiksäkerhetsläget med hänsyn till målen i denna förklaring”. Medlemsstaterna satte som mål att senast år 2030 ha halverat antalet allvarliga skador i EU jämfört med 2020 års referensnivå.

Tack vare åtgärder på europeisk, nationell, regional och lokal nivå har trafiksäkerheten i EU förbättrats avsevärt under de senaste årtiondena. Mellan 2001 och 2010 minskade antalet dödsolyckor i EU med 43 % och mellan 2010 och 2017 med ytterligare 20 %. Det var dock fortfarande 25 300 personer som miste livet i trafiken i EU under 2017, vilket motsvarar cirka 70 dödsfall per dygn. Omkring 135 000 personer skadades allvarligt, varav en stor andel var fotgängare, cyklister och motorcyklister. Bakom dessa siffror finns humanitära och sociala kostnader som inte kan accepteras. Uttryckt i pengar har den årliga kostnaden för dödsfall och allvarliga skador i trafiken uppskattats till mer än 120 miljarder euro, vilket motsvarar omkring 1 % av BNP.

Trots att vissa medlemsstater fortfarande gör betydande framsteg när det gäller att minska trafikdödligheten har framstegen för EU som helhet stagnerat under de senaste åren. Även om antalet dödsfall totalt minskade med cirka 2 % både 2016 och 2017 har en ökning rapporterats i vissa medlemsstater. Att nå EU:s mål att halvera antalet dödade i trafikolyckor mellan 2010 och 2020 kommer att bli en stor utmaning.

För hög fart och körning under påverkan av alkohol eller droger är viktiga bidragande faktorer till trafikskador, liksom underlåtenhet att använda bilbälte eller hjälm. Ett växande fenomen är också att föraren distraheras av mobila enheter, och dessutom håller nya trender på att växa fram i en komplex miljö, vilket kräver en flexibel och dynamisk strategi. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt utsatta trafikanter, i synnerhet fotgängare och cyklister, då det har skett en markant ökning av andelen dödsfall och allvarliga skador bland dessa grupper. Dessa former av hållbara transporter, t.ex. cykling, förväntas öka, vilket gör det än mer brådskande att vidta särskilda åtgärder för att skydda dessa trafikanter bättre.

Tekniska framsteg, särskilt inom uppkoppling och automatisering, skapar nya möjligheter att undvika eller kompensera för mänskliga misstag och en övergång till förarlösa fordon bör leda till ökad säkerhet för medborgarna på lång sikt. Emellertid uppstår nya risker i övergångsfasen, inte minst i samband med högt automatiserade fordon i blandad trafik och det komplexa samspelet mellan förare och fordon (användargränssnittet mellan människa och maskin), samt frågor om it-säkerhet. Andra utmaningar har att göra med demografiska förändringar och olika tillvägagångssätt när det gäller personlig mobilitet.

Synergierna mellan säkerhets- och hållbarhetsåtgärder bör också utnyttjas bättre. Exempelvis måste åtgärder för att främja användningen av utsläppsfria transportsätt samordnas med arbetet för att göra miljön säkrare för fotgängare och cyklister. Nya och säkrare former av mobilitet kan också gå hand i hand med bättre tillgång till transporter för alla i samhället, i synnerhet för personer med funktionsnedsättning och för den växande andelen äldre människor.

Detta visar att det behövs en förstärkt ansats för genomförandet av EU:s politik för säkra vägar och fordon, med ett starkt fokus på effekt och resultat, som också är inkluderande och tillräckligt flexibel för en fortlöpande anpassning till förändrade omständigheter.

EU:s långsiktiga mål kommer att fortsätta vara att komma så nära noll döda i trafiken som det är möjligt fram till 2050 (”nollvision”). Detsamma gäller för allvarliga skador. EU har också ställt upp nya etappmål, nämligen att halvera antalet dödsoffer i trafiken mellan 2020 och 2030 samt att halvera antalet allvarliga skador under samma period (enligt den nya gemensamma definitionen av begreppet ”allvarlig skada” som överenskommits med alla medlemsstater).

För att nå dessa mål föreslår kommissionen en gemensam ram för trafiksäkerheten under perioden 2021–2030, åtföljd av en handlingsplan (bilaga 1), som ska utvecklas närmare i samarbete med medlemsstaterna senast till mitten av 2019. Den gemensamma trafiksäkerhetsramen bör genomföras med tillämpning av en strategi för ”säkra system” som rekommenderas av Världshälsoorganisationen och som antas i allt större utsträckning i EU:s medlemsstater, regioner och kommuner. Det övergripande målet är att hantera de faktorer som orsakar olyckor på ett integrerat sätt och bygga upp flera skyddsnivåer som säkerställer att om en skyddsnivå fallerar kommer en annan att kunna kompensera för det.