[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 12.11.2007

KOM(2007) 703 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Livslångt lärande som grundval för kunskap, kreativitet och innovation Utkast till rådets och kommissionens gemensamma lägesrapport 2008 om genomförandet av arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”{SEK(2007) 1484}

1. INLEDNING

Utbildning och yrkesutbildning är av avgörande betydelse för ekonomiska och sociala förändringar. Om vi vill få den flexibilitet och säkerhet som krävs för att åstadkomma fler och bättre jobb måste vi se till att alla medborgare tillägnar sig nyckelkompetenser och uppdaterar sina kvalifikationer genom hela livet[1]. Livslångt lärande främjar kreativitet och innovation och gör att medborgarna kan delta fullt ut i det ekonomiska och sociala livet.

Därför satte rådet upp ambitiösa mål för sig själv i arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”. Dessa fungerar sedan i sin tur som stöd för uppnåendet av Lissabonriktlinjerna för sysselsättning och tillväxt. Dessa mål kan endast nås med hjälp av en fortlöpande och långsiktig insats. Framstegen kommer oundvikligen att ske ojämnt. Det är för att kartlägga utvecklingen och styra insatsen i riktning mot de områden som visat sig vara svårare som rådet och kommissionen utarbetar en gemensam rapport vartannat år.

I detta bidrag till den tredje gemensamma rapporten[2] pekas på såväl betydande framsteg som utmaningar i samband med utbildnings- och yrkesutbildningsreformerna. Det behövs en särskild insats inom följande områden:

- Förbättring av kvalifikationsnivån. Personer med begränsade kvalifikationer är utsatta för ekonomiskt och socialt utanförskap. I de flesta länder har man bekymmer med ett oförändrat högt antal personer med kort skolgång, begränsat deltagande i livslångt lärande bland äldre arbetstagare och personer med begränsade kvalifikationer och begränsade kvalifikationer bland invandrare. Dessutom kommer att framtidens arbetsmarknader i en kunskapsbaserad ekonomi att kräva en ännu högre kvalifikationsnivå av en ständigt krympande befolkning i arbetsföra åldrar. En låg kvalifikationsnivå kommer att bli en ännu större utmaning.

- Strategier för livslångt lärande. De flesta länder har gjort framsteg när det gäller att fastställa samlade och överordnade strategier. Inom dessa ramar kan det konstateras framsteg när det gäller förskoleutbildning, referensramar för kvalifikationer och validering av icke-formellt och informellt lärande. Många länder har dock inte haft någon framgång med att etablera innovativa lärandepartnerskap och hållbar finansiering av effektiva utbildningssystem med lika möjligheter och[3] hög kvalitet, och dessutom tycks tillväxten i investeringarna ha avtagit. Att se till att reformerna genomförs på ett effektivt vis är en stor utmaning för alla.

- De tre faktorer som kunskapssamhället bygger på (utbildning, forskning och innovation). De tre faktorer som kunskapssamhället bygger på spelar en central roll när det gäller att gynna tillväxt och sysselsättning. Det är således viktigt att skynda på reformerna, att främja framstående resultat inom högre utbildning och partnerskap mellan universitet och företagen samt att se till att alla sektorer inom utbildning och yrkesutbildning utnyttjar sin fulla potential när det gäller att främja kreativitet och innovation.

2. FRAMSTEG PÅ OLIKA OMRÅDEN

EUROPA HAR GJORT framsteg på ett antal olika områden. Detta betyder inte att framstegen är jämnt fördelade, eller att insatsen kan trappas ned. Det tempo som reformerna genomförs i utgör fortfarande en stor utmaning. De flesta länder har dock genomfört eller håller på att genomföra reformer inom följande områden.

2.1. Strategier för livslångt lärande och kvalifikationssystem

En majoritet av länderna har utarbetat särskilda strategier för livslångt lärande [4], där de beskriver nationella politiska prioriteringar och förbindelserna mellan de olika sektorerna[5].

De flesta av dessa innehåller en övergripande plan för livslångt lärande som täcker utbildning och yrkesutbildning av alla typer och på alla nivåer. Några av dem är dock främst inriktade på system för formell utbildning och yrkesutbildning eller på utveckling av specifika faser i det livslånga lärandet.

Det finns tecken på att dokumentationsgrundvalen för utbildnings- och yrkesutbildningspolitik håller på att stärkas[6]. Detta är nödvändigt för systemens allmänna inbördes samstämmighet och för en optimal fördelning av resurserna. Vissa länders prioritering av främjande av flexibla utbildningsvägar och möjligheterna att skifta mellan olika delar av systemet stärker också denna samstämmighet.

Referensramar för kvalifikationer och validering av icke-formellt och informellt lärande

De flesta länder är i färd med att utveckla nationella referensramar för kvalifikationer , som är kopplade till etableringen av den europeiska referensramen för kvalifikationer för livslångt lärande[7][8]. Med dem kommer också en ny inriktning på läranderesultat.

Det håller också på att etableras system för validering av icke-formellt och informellt lärande , även om detta arbete går långsammare[9]. Utmaningen består nu i att förflytta sig från experiment till full tillämpning inom ramarna för de nationella kvalifikationssystemen, också i fråga om tillträdet till högre utbildning.

I Portugal inrättades år 2000 ett rikstäckande nät av centrum för erkännande, validering och certifiering av kompetens (RVCC). För närvarande är nästan 58 000 vuxna i färd med att genomgå valideringsprocessen. Centrumen bedömer och validerar kompetens som rör specifika kvalifikationer. Certifieringsprocessen omfattar en undersökning som görs av en extern jury och om nödvändigt kompletterande utbildning.

2.2. Förskoleutbildning

Betydelsen av förskoleutbildning erkänns i ökande grad i hela Europa. Förskoleutbildningens möjligheter att bidra till både effektivitet och lika möjligheter avspeglas i utarbetandet av nya angreppssätt och ny politik. Åtgärder vidtas inom olika områden, som vart och ett bidrar till denna utveckling: översyn av undervisningens innehåll[10], kapacitetsuppbyggande bland lärarna[11], utvidgning av den obligatoriska skolgången till att omfatta delar av förskolenivån[12], kvalitetsbedömningar[13] och ökade investeringar, t.ex. genom flera anställda inom förskoleutbildning[14].

Det har genomförts framgångsrika pilotprojekt och försök i ett antal länder. Utmaningen består nu i att gå från pilotprojekt till ett allmänt införande med stöd av investeringar, särskilt i högkvalificerad personal.

Mellan 2000 och 2005 steg andelen 4-åringar som går i skola, i EU 27 med ca 3 procentenheter till över 85 %. År 2005 gick nästan alla 4-åringar (över 99 %) i Frankrike, Belgien, Italien och Spanien i skola, medan andelen låg på under 50 % i Irland, Polen och Finland[15].

2.3. Högre utbildning: en framträdande plats på Lissabonagendan

Moderniseringen av den högre utbildningen är av avgörande betydelse både för de tre faktorer som kunskapssamhället bygger på och för Lissabonstrategin. Styrformer, finansiering och attraktionskraft har fått ökad uppmärksamhet på både europeisk och nationell nivå. Dessa ämnen kompletterar Bolognareformerna.

Det har konstaterats stora framsteg i fråga om ökat oberoende för universiteten. Det rör sig om större ekonomiskt oberoende och nya system för ansvarsskyldighet. Nya sätt att involvera de berörda parterna befinner sig i försöksfasen. Dessa rör huvudsakligen förvaltning av högre utbildningsinstitutioner, men också kursplane utveckling[16] eller fastställande av hur man ska mäta läranderesultat[17].

En grupp av institutioner för högre utbildning håller på att utarbeta ett kompendium om bästa praxis för modernisering av universiteten, med både de politiska beslutsfattarna och allmänheten som målgrupper.

2.4. Utbildning och yrkesutbildning i en bredare politisk sammanhang på EU-plan

De allra flesta medlemsstater lägger stor vikt vid utveckling av utbildning, yrkesutbildning och kvalifikationer i sina nationella Lissabonreformprogram för 2005–2008. Detta avspeglar deras betydelsefulla bidrag till genomförandet av de integrerade riktlinjerna för tillväxt och sysselsättning .

Det har gjorts framsteg på bred front när det gäller att knyta ihop operationella program inom strukturfonderna och de prioriterade områdena inom arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”. Detta har varit särskilt tydligt när det gäller de områden som indikatorer och riktmärken har antagits för.

Stora framsteg har också gjorts när det gäller utvecklingen av europeiska referensredskap till stöd för reformerna. Under 2006 och 2007 antog Europaparlamentet och rådet rekommendationer inom områdena nyckelkompetenser, förbättrad kvalitet på utbyte och kvalitetssäkring inom högre utbildning, och de är nära att nå fram till enighet om den europeiska referensramen för kvalifikationer.

3. OMRÅDEN DÄR DET INTE GJORTS TILLRÄCKLIGA FRAMSTEG

3.1. Genomförandet av livslångt lärande

Genomförandet är fortfarande den största utmaningen när det gäller strategierna för livslångt lärande. Det behövs ett starkt engagemang från institutionernas sida samt samordning och partnerskap med alla relevanta berörda parter. Med hjälp av en varaktig satsning kan avsikterna omsättas i politik som ger resultat i retur. Lämpliga fördelningssystem och ökade investeringar är av avgörande betydelse. Mycket finns ännu kvar att göra.

Den positiva tendensen när det gäller offentliga utgifter till utbildning under perioden 2000–2003 tycks ha stannat av under 2004.

De samlade offentliga utgifterna för utbildning som en procentandel av BNP steg i EU mellan 2000 (4,7 %) och 2003 (5,2 %), men föll därefter till 5,1 % 2004. Det finns fortfarande enorma skillnader i fråga om kostnadsnivån mellan de olika länderna (mellan 3,3 % av BNP i Rumänien och 8,5 % i Danmark). De privata utgifterna för utbildning som en procentandel av BNP har stigit något sedan 2000, men utvecklingstakten minskade 2004[18].

Samtidigt som de områden som är föremål för EU-riktmärkning i viss mån avspeglas i nationella mål , finns det fortfarande länder som inte har fastställt sådana mål[19].

3.2. Grundläggande kvalifikationer för alla

När det gäller personer med kort skolgång, personer med utbildning på gymnasienivå och nyckelkompetenser finns det fortfarande stora problem. Det har gjorts framsteg sedan 2000, men inte tillräckliga för att EU:s riktmärken ska kunna nås före 2010. I vissa länder har förhållandena faktiskt blivit sämre mellan 2000 och 2006. Flera länder hade fortfarande en mycket hög andel personer med kort skolgång, över 20 % 2006.

I Europa finns det allt för många ungdomar som lämnar utbildningssystemet utan de kvalifikationer som krävs för att de ska kunna delta i kunskapssamhället och uppleva en lätt övergång till sysselsättning[20]. De riskerar socialt utanförskap. Dessutom blir de redan tidigt i livet i praktiken utestängda från att delta i livslångt lärande.

Personer med kort skolgång: fortfarande lämnar var sjätte ung människa (15,3 %) i åldersgruppen 18–24 skolan med en utbildning på högst grundskolenivå, och deltar inte heller senare i någon form av utbildning eller yrkesutbildning. Utvecklingen måste gå snabbare om EU:s riktmärke på 10 % ska kunna nås senast 2010. I fråga om personer med en utbildning på gymnasienivå har utvecklingen gått framåt långsamt, men stadigt. Den har förbättrats lite på senare år, men inte tillräckligt för att målen ska kunna uppfyllas senast 2010 (minst 85 % av 22-åringarna ska minst ha utbildning på gymnasienivå). De indikatorer som finns visar inte på några framsteg när det gäller minskningen av andelen personer med dålig läsfärdighet[21]. |

Invandrare och etniska minoriteter klarar sig i de flesta länder sämre på de områden som är föremål för riktmärkning[22]. De behöver särskild uppmärksamhet. En integration av dem i förskoleutbildningen skulle förbättra deras språkinlärning och deras utsikter till en framgångsrik skolgång.

Initiativen som rör personer med kort skolgång och socioekonomisk olikhet måste kompletteras. Fritidsaktiviteter (t.ex. inom kultur och sport), lokala partnerskap, insatser för att involvera föräldrarna, uppmärksamhet åt föräldrarnas lärandebehov och förbättring av både elevernas och lärarnas trivsel i skolan skulle hjälpa.

Ingen av de nationella rapporterna har främmandespråksinlärning som ett prioriterat område.

3.3. Lärarutbildning

Lärare och utbildare står inför utmaningar i form av klasser som i ökande grad präglas av heterogenitet, krav på ny kompetens och behov av att ta stor hänsyn till individuella lärandebehov. Att skolorna fått större oberoende har medfört ytterligare uppgifter.

Stora grupper av äldre lärare ska ersättas inom den närmaste framtiden, varför yrkets attraktionskraft måste ökas.

Det faktorer bland skolans egna resurser som har störst betydelse för elevernas resultat är kvaliteten på lärarutbildningen[23]. Ofta får dock lärarna inte den utbildning de behöver inom de befintliga systemen för lärarutbildning. Det gäller särskilt fort- och vidareutbildning för lärare. Fortbildning för lärare är obligatorisk endast i 11 medlemsstater.

3.4. Högre utbildning: framstående kvalitet, partnerskap och finansiering

Länderna har blivit mer uppmärksamma på vikten av att stärka universitetens roll inom forskning och innovation , och partnerskap mellan universitet och näringsliv har blivit allt vanligare. Denna företeelse är fortfarande mest etablerad i de nordiska länderna och Förenade kungariket, och många länder har alltså fortfarande en stor uppgift framför sig i det sammanhanget.

Åtgärder som syftar till att ge framstående resultat på de högre utbildningsinstitutionerna bör fokusera på både utbildning, forskning och kunskapsöverföring. För närvarande inriktas arbetet inte så ofta på själva undervisningen. Det föreslagna Europeiska tekniska institutet [24] kommer att ge inspiration till förändringar bland utbildnings- och forskningsinstitutionerna, genom att bli en referensmodell för utbildning, forskning och innovation.

I Tyskland har förbunds- och delstatsregeringarna genomfört ett initiativ för att åstadkomma framstående resultat som innebär att det under perioden 2006–2011 avsätts extra 1,9 miljarder euro för främjande av framstående forskning på universitet som valts ut i konkurrens med varandra. Initiativet omfattar tre aktionslinjer: högre utbildningsinstitutioner, grupper av institutioner för högre utbildning som skapar kontakter mellan universitetsforskning, forskning utanför universitet och näringslivet, samt övergripande strategier för universitet med forskning i toppklass.

Det är fortfarande en utmaning att öka investeringarna , däribland investeringarna från privata källor. Flera regeringar har infört instrument som ska stimulera privata investeringar som t.ex. skattelättnader[25], offentlig-privata partnerskap eller sponsringssystem[26], och vissa länder har infört eller ökat kurs- eller anmälningsavgiften[27].

De offentliga utgifterna för högre utbildningsinstitutioner i EU, även utbildning och forskning, låg på 1,1 % av BNP för EU-27 år 2004. De låg på mellan 0,6 % (Malta) och 2,5 % (Danmark). De totala utgifterna ligger dock långt under nivån i Förenta staterna. Detta beror huvudsakligen att de privata investeringarna i USA är mer än sju gånger högre. Utgifterna per studerande på de högre utbildningsinstitutioner i USA var mer än dubbelt så höga som EU:s genomsnitt[28].

Medan det har det gjorts framsteg när det gäller att öka universitetens oberoende och egna ansvar, finns det mycket lite dokumentation om hur mycket stöd universitetens personal och ledare får för att kunna hantera denna utmaning upp.

3.5. Vuxnas deltagande i livslångt lärande

Vuxnas deltagande i livslångt lärande utvecklas är inte längre så gynnsamt att EU:s riktmärke kommer att kunna nås. Det behövs fortfarande en större insats för att öka befolkningens kvalifikationsnivå och uppnå flexibilitet och säkerhet på hela arbetsmarknaden.

Utvecklingen i riktning mot att nå EU:s riktmärke (12,5 %) gick stort sett tillfredsställande fram till 2005[29]. År 2006 deltog dock i genomsnitt 9,6 % av européerna i åldersgruppen 25–64 i utbildning och yrkesutbildning, vilket är lite färre än 2005. Bakom den totala summan talet döljer sig dock en allvarlig brist på balans: det är mer än sex gånger vanligare att vuxna med hög utbildningsnivå deltar i livslångt lärande än att lågutbildade gör det.

Lågt deltagande i livslångt lärande bland äldre arbetstagare och lågutbildade är ett särskilt stort problem, om deltagandet som redan är lågt för befolkningen i dess helhet[30]. Dessutom är kvalifikationsnivån särskilt låg bland invandrare. De demografiska tendenserna i och på tendenserna på arbetsmarknaden kommer att leda till en ökad efterfrågan på högkvalificerade arbetstagare och färre möjligheter för personer med låg kvalifikationsnivå. Det kommer att behöva riktas mer uppmärksamhet mot utbildning av dessa grupper.

3.6. Yrkesutbildningens attraktionskraft och relevans

Det behövs en större insats för att förbättra yrkesutbildningens kvalitet och attraktionskraft . Detta är ett centralt område för prioriteringar i Köpenhamnsprocessen[31].

En del länder har inrättat avancerade och övergripande kvalitetssäkringssystem[32], medan andra fortfarande befinner sig i utvecklingsfasen[33].

Den mer utbredda tillämpningen inom yrkesutbildningsprogram och när det gäller kvalifikationer av tillvägagångssätt baserade på läranderesultat, ökar yrkesutbildningens relevans för arbetsmarknaden . Den förnyade inriktningen på lärlingsplatser och lärande på arbetsplatsen är ännu en positiv faktor. Man kan dock endast konstatera begränsade framsteg när det gäller utarbetandet av prognoser för hur behovet av kvalifikationer kommer att utvecklas.

Yrkesutbildningen lider i vissa fall av att vara dåligt integrerad i resten av utbildningssystemet. Förbättrad integration kan bidra till att minska det potentiella frånfallet inom utbildning och yrkesutbildning, då det är utbildningen på de lägre nivåerna som ger de nyckelkompetenser som är nödvändiga för deltagande i yrkesutbildning. Fler framsteg måste göras när det gäller att underlätta övergången från yrkesutbildning till högre utbildning.

3.7. Utbyte mellan länder

Det har gjorts stora framsteg när det gäller införandet och användningen av Europass[34]. Icke desto mindre sker utbytet mellan olika länder av studerande fortfarande huvudsakligen inom ramarna för EU-program. De flesta nationella åtgärder rör högre utbildning. Särskilt inom yrkesutbildning stöter man på svårigheter i fråga om utbyten.

Utlandsstudier är obligatoriskt på Luxemburgs universitet. Alla på kandidatnivå ska genomföra en del av sina studier i utlandet.

4. VÄGEN FRAMÅT

4.1. Införande av livslångt lärande för att uppnå effektivitet och lika möjligheter

Det finns fortfarande stora brister när det gäller den inbördes samstämmigheten och helheten i strategierna för livslångt lärande. Det är nu genomförandet som utgör utmaningen. I många fall har genomförandet bara precis påbörjats. Strategiernas trovärdighet förutsätter att de knyts samman med politiska åtgärder. Trovärdigheten beror också på myndigheternas förmåga att målinrikta resurserna, och deras förmåga att mobilisera nationella institutioner och berörda parter på alla nivåer genom lärandepartnerskap.

Förbättring av kunskapsgrundvalen

Kunskapen om den ekonomiska och sociala betydelsen av utbildningspolitik måste stärkas[35]. Hänsyn till både effektivitet och lika möjligheter bör ligga till grund för utvecklingen av den europeiska och nationella forskningsgrundvalen för politik och praxis inom utbildning och yrkesutbildning.

Ömsesidigt lärande (peer learning) och erfarenhetsutbyte mellan politiska beslutsfattare och berörda parterna är en viktig källa till know-how och bör stödjas. Övervakningen av utvecklingen och genomförandet av strategier för livslångt lärande bör fortsätta och mynna ut i en bedömning av framstegen i den gemensamma rapporten 2010.

Hållbar finansiering

Finansieringens omfattning, effektivitet och hållbarhet är fortfarande av avgörande betydelse. Många länder experimenterar med nya instrument och med incitament till privata investeringar. Detta omfattar en målinriktad insats gentemot enskilda personer, familjer och arbetsgivare. Dessa strävanden måste stärkas.

Förbättring av kvalifikationsnivån

Ökade investeringar i utbildning för tidiga åldrar ger de bästa resultaten både när det gäller effektivitet och lika möjligheter[36]. Att ge barnen möjlighet att tillägna sig nyckelkompetenser i tidig ålder är ett effektivt sätt att etablera en grundval för framtida lärande, vilket främjar lika möjligheter när det gäller resultat och förbättrar den allmänna kvalifikationsnivån. Övergången till arbetsmarknaden underlättas och brist på kvalifikationer undviks.

Yrkesutbildningens image, status och attraktionskraft behöver dock stärkas. För att underlätta tillträdet till grundläggande yrkesutbildning, utbyte och återvändande till utbildningssystemet bör man utveckla flexibla strukturer som är uppbyggda i moduler. Alla medborgare bör ha tillgång till integrerade vägledningssystem för livslångt lärande.

Lösning av problemen med socioekonomiska hinder

Utbildning och yrkesutbildning kan bidra till att lösa problemen med socioekonomiska hinder, men kan också bidra till att bevara dem. Ojämlika förhållanden när det gäller utbildning och yrkesutbildning för med sig stora kostnader. Det handlar ofta om dolda, men icke desto mindre verkliga kostnader. Att se till att lika möjligheter erbjuds i fråga om tillträde, deltagande, behandling och resultat måste därför även i fortsättningen prioriteras högt.

Utnyttjande av invandrares potential

Invandring ökar elevgruppers inbördes olikheter och skapar särskilda behov och problem inom undervisningen. Invandrarnas resultat, deltagande och utbildningsnivå ligger i ett typiskt fall lägre än genomsnittet. Även om detta till viss del kan förklaras med hjälp av faktorer som socioekonomisk bakgrund och språk, kan man också konstatera att såväl utbildnings- och yrkesutbildningspolitiken som utbildnings- och yrkesutbildningssystemen i sig bidrar till problemet[37]. Denna situation kräver särskild uppmärksamhet.

Undervisning av hög kvalitet

Lärarna behöver både bättre yrkesutbildning och bättre vidareutbildning. Detta kommer att förbättra resultaten på utbildnings- och yrkesutbildningsområdet. Det är också av stor betydelse att lärare och utbildare involveras i innovation och reformer. Kommissionen har redogjort för utmaningarna[38]. Den håller också på att genomföra ett offentligt samråd om skolorna[39]. Utmaningarna kan lämpligen tas upp inom ramarna för arbetsprogrammet.

4.2. Innovation och kreativitet: utbildning som en av de nyckelfaktorer som kunskapssamhället bygger på

Utbildning är av avgörande betydelse bland de faktorer som kunskapssamhället bygger på, och därmed också för att främja tillväxt och sysselsättning. Universiteten är där av central betydelse. Centrum för utbildning av framstående kvalitet där man fokuserar på undervisning, forskning och kunskapsöverföring spelar även en mycket betydelsefull roll. Mycket mer behöver göras för att se till att högre utbildningsinstitutioner och näringslivet kan arbeta tillsammans i partnerskap.

En bred kvalifikationsgrundval i befolkningen är en förutsättning för forskning och innovation. Expertis, kreativitet och goda kunskaper om studieteknik måste utvecklas på alla nivåer i alla utbildnings- och yrkesutbildningssystem. Både skolor och yrkesutbildning kan lämna ett viktigt bidrag till främjandet av innovation. Yrkesutbildning av hög kvalitet kan t.ex. bidra till innovation på arbetsplatsen.

4.3. Bättre styrformer: bästa möjliga utnyttjande av resultaten av arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”

Arbetsprogrammet ger resultat på europeisk och nationell nivå. Utvecklingen av europeiska referensredskap, arbetet i grupperna av institutioner för högre utbildning och ömsesidigt lärande ger nya impulser till och stöder ländernas reformer. Utmaningar på utbildnings- och yrkesutbildningsområdet och utveckling av mänskliga resurser har en framträdande plats på de flesta medlemsstaters nationella Lissabonreformprogram.

Det skulle vara utmärkt om man ytterligare kunde stärka effektiviteten av den öppna samordningsmetoden inom utbildning och yrkesutbildning, dess betydelse och det politiska engagemang som den är föremål för. Både på nationell och europeisk nivå bör uppmärksamheten i särskild grad inriktas mot följande:

- Gemensam utbildnings- och yrkesutbildningspolitik i ett perspektiv av livslångt lärande med strategiska prioriteringar som fastställts för hela utbildningssystemet.

- Förbättring av samstämmigheten med relevanta politikområden som t.ex. innovationspolitik, sysselsättnings-, social- och arbetsmarknadspolitik, näringslivspolitik, forskningspolitik och strukturfinansieringspolitik.

- Integration av den politiska utvecklingen inom högre utbildning, yrkesutbildning och vuxenundervisning inom ramarna för det överordnade arbetsprogrammet.

- Stärkt anknytning mellan genomförandet och utvecklingen av de integrerade Lissabonriktlinjerna och arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”.

- Ömsesidig övervakning av utvecklingen i varje enskilt land, så att man rör sig från ömsesidigt lärande till ömsesidig bedömning.

- Säkerställande av att resultaten av det ömsesidiga lärandet når fram till de politiska beslutsfattarna och ministrarna.

- Ökat deltagande från civilsamhällets sida.

- Vidareutveckling av indikatorer och riktmärken i linje med rådets slutsatser från maj 2007.

- Bästa möjliga utnyttjande av gemenskapsfonder och gemenskapsprogram, särskilt det nya programmet för livslångt lärande (2007–2013) och sammanhållningspolitiska instrument.

För att säkerställa att de antagna prioriteringarna i arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” avspeglas fullt ut i den nationella politiken, bör man eftersträva att genomföra de specifika insatser som nämns i den gemensamma rapporten 2006.

Det bör etableras mekanismer för genomförande av arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” och strategierna för livslångt lärande. Det behövs nära samordning med de ansvariga för den övergripande socioekonomiska politiken, särskilt Lissabonreformerna och de nationella strategierna för social integration.

De nationella målen och indikatorerna bör vidareutvecklas. I det sammanhanget bör hänsyn tas till målsättningar och riktmärken på europeisk nivå. Politik och praxis bör vara präglade av tillgänglig kunskap och utvärderingar. De gemensamma principer, riktlinjer och rekommendationer som antagits på europeisk nivå utgör referenspunkter för utformningen av nationella reformer.

4.4. Förberedelse inför tiden efter 2010

Arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” ger praktiskt stöd till medlemsstaternas utbildnings- och yrkesutbildningsreformer. Det har gjorts betydande framsteg sedan programmet sjösattes 2002. Det tar dock en viss tid innan utbildnings- och yrkesutbildningsreformer bär frukt. Ett antal stora problem är ännu inte lösta, samtidigt som nya utmaningar har dykt upp. Detta arbete, även samarbetet inom ramarna för Bologna- och Köpenhamnsprocesserna, måste fortsätta och bör till och med stärkas under en lång period efter 2010. Övervägningarna om de viktigaste prioriteringarna i arbetsprogrammet efter 2010 bör därför påbörjas nu. Då utbildning och yrkesutbildning är av avgörande betydelse för strategin för sysselsättning och tillväxt, måste stor hänsyn tas till dessa faktorer vid den framtida utvecklingen av Lissabonprocessen.

BILAGA 1

Situationen i länderna, när det gäller antagande av en särskild strategi för livslångt lärande, referensramar för kvalifikationer, validering av icke-formellt och informellt lärande samt nationella mål inom de områden där riktmärken har fastställts. J = Landet har redan en strategi, referensramar, ett valideringssystem eller nationella mål U = Landet är i färd med att utveckla en strategi, referensramar eller ett valideringssystem N = Landet har varken strategi, referensramar, valideringssystem eller nationella mål P = Landet har politik för livslångt lärande, men ingen uttrycklig strategi |

Länder | Särskilda nationella strategier för livslångt lärande | Nationella referensramar för kvalifikationer | System för validering av icke-formellt och informellt lärande | Nationella mål på alla eller några av de områden där EU-riktmärken fastställts |

AT | Y | D | D | N |

Be fr | Y | D | D | Y |

Be nl | Y | D | Y | Y |

BG | D | D | N | N |

CY | D | N | N | N |

CZ | Y | D | D | N |

DE | Y | D | N | N |

DK | Y | D | Y | Y |

EE | Y | D | N | Y |

EL | Y | N | N | Y |

ES | Y | D | D | Y |

FI | Y | D | Y | Y |

FR | P | Y | Y | Y |

HR | Y | D | N | Y |

HU | Y | D | N | Y |

IE | D | Y | Y | Y |

IS | P | N | D | N |

IT | P | D | D | N |

LI | P | N | N | N |

LT | Y | D | D | Y |

LU | P | D | D | N |

LV | Y | D | N | Y |

MT | D | Y | N | Y |

NL | P | D | Y | Y |

NO | Y | N | Y | N |

PL | D | N | D | Y |

PT | P | D | Y | Y |

RO | D | N | D | Y |

SE | Y | N | D | N |

SI | D | D | Y | Y |

SK | Y | D | D | Y |

TR | D | D | N | N |

UK | Y | Y | D | Y |

BILAGA 2

(STATISTICAL ANNEX)

PROGRESS AGAINST THE FIVE REFERENCE LEVELS OF AVERAGE EUROPEAN PERFORMANCE ( BENCHMARKS ) AND OTHER KEY INDICATORS IN EDUCATION AND TRAINING

Based on Commission Staff Working Document

Progress towards the Lisbon Objectives in Education and Training – Indicators and Benchmarks SEC (2007) 1284

Country Codes

EU | European Union | PT | Portugal |

BE | Belgium | RO | Romania |

BG | Bulgaria | SI | Slovenia |

CZ | Czech Republic | SK | Slovakia |

DK | Denmark | FI | Finland |

DE | Germany | SE | Sweden |

EE | Estonia | UK | United Kingdom |

EL | Greece |

ES | Spain | EEA | European Economic Area |

FR | France | IS | Iceland |

IE | Ireland | LI | Liechtenstein |

IT | Italy | NO | Norway |

CY | Cyprus |

LV | Latvia | Candidate Countries |

LT | Lithuania | HR | Croatia |

LU | Luxembourg | TR | Turkey |

HU | Hungary |

MT | Malta | Others |

NL | Netherlands | JP | Japan |

AT | Austria | US/USA | United States of America |

PL | Poland |

OVERVIEW ON PROGRESS IN THE FIVE BENCHMARK AREAS

[pic]

Key results:

* As regards the number of maths, science and technology (MST) graduates the benchmark will be over-achieved; the progress required has already been made in 2000-2003.

* There is some progress in lifelong learning participation. However, much of it is a result of changes in survey methodology in several Member States, which led to higher nominal participation rates and thus overstate overall progress.

* There is constant improvement as regards early school leavers, but faster progress is needed in order to achieve the benchmark.

* As regards upper secondary completion there has been only little progress.

* Results for low achievers in reading have not improved (but this is based only on two reference years).

Methodological remarks : The starting point in the year 2000 is set in the graph as zero and the 2010 benchmark as 100. The results achieved in each year are thus measured against the 2010 benchmark. A diagonal line shows the progress required, i.e. each year an additional 10% of progress would have to be achieved to reach the benchmark. If a line stays below this diagonal line, progress is not sufficient. As regards participation in lifelong learning, there have been many breaks in time series: some countries have revised their data collection methods between 2002 and 2003. The application of the new methods led to higher results from 2003, and thus progress is overstated between 2002 and 2003. The line 2002-2003 on lifelong learning participation is therefore dotted. For low achievers in reading (data from PISA survey) there are only results for 16 EU countries and for two years. Data from the 2006 PISA survey will become available in December 2007.

OVERVIEW ON PROGRESS IN THE FIVE BENCHMARK AREAS

Overview on the 3 school level benchmarks

Situation (latest year available) and progress achieved since 2000 | Low achievers in reading (15 years old, %) | Early school leavers (18-24, %) | Upper secondary attainment (20-24, %) |

Reference year | 2003 | 2006 | 2006 |

EU average | 19.8 | 15.3 | 77.8 |

Belgium | ++ | 0 | 0 |

Bulgaria | nd | + | ++ |

Czech Republic | - | 0 | 0 |

Denmark | ++ | + | ++ |

Germany | ++ | + | - |

Estonia | nd | + | ++ |

Ireland | 0 | ++ | ++ |

Greece | - | + | ++ |

Spain | - | - | - |

France | - | + | 0 |

Italy | - | ++ | ++ |

Cyprus | nd | ++ | ++ |

Latvia | ++ | + | ++ |

Lithuania | nd | ++ | ++ |

Luxembourg | (++) | - | - |

Hungary | ++ | + | 0 |

Malta | nd | ++ | ++ |

Netherlands | (-) | ++ | ++ |

Austria | - | + | 0 |

Poland | ++ | + | ++ |

Portugal | ++ | + | ++ |

Romania | nd | ++ | + |

Slovenia | nd | (++) | ++ |

Slovakia | - | - |

Finland | ++ | + | - |

Sweden | - | - | + |

United Kingdom | nd | ++ | + |

Croatia | nd | ++ | ++ |

Turkey | ++ | ++ |

Iceland | - | + | ++ |

Norway | - | ++ | - |

Performance today (latest data) Dark/green Above EU average Light/pink Below EU average white No data Compared to 2000 ++ improving more than EU average + improving, but less than EU average 0 less than 1% change - getting worse () results not comparable or unreliable nd No data |

KEY COMPETENCES

Percentage of pupils with reading literacy proficiency level one and lower

(on the PISA reading literacy scale) 2000-2003

[pic]

% with low reading skills | All | Girls | Boys |

In 2000 the share of low performing 15-year olds in reading was 19.4% (data available for 16 Member States only). According to the benchmark this proportion should decrease by one fifth by 2010 (and thus reach 15.5%). While the share has decreased in some Member States (notably Latvia and Poland), no progress on this objective has been achieved at EU level since 2000 (2003: 19.8%). However, there are currently only two data points and the latest data refer to 2003 (data from the 2006 PISA survey round will become available in December 2007).

Additional notes:

EU figure: weighted average based on number of pupils enrolled and data for 16 countries (NL and LU not representative in 2000, hence their results have been put in brackets, UK not representative in 2003; SK did not participate in 2000).

EARLY SCHOOL LEAVERS

Share of the population aged 18-24 with only lower-secondary education

and not in education or training, 2000-2006

[pic]

Early school leavers, % | All | Females | Males |

In 2006 early school leavers in the EU 27 represented about 15% of young people aged 18-24. There has been continuous improvement in recent years in reducing the share, but progress will need to be faster to reach the EU benchmark of 10% in 2010.

However, several Member States, notably the Nordic countries and many of the new Member States, already have shares of less than 10%.

Additional notes :

BG, PL, SI: 2001 instead of 2000 results,

CZ, IE, LV, SK, HR 2002 instead of 2000 results

EE: 2005 instead of 2006 results for females

COMPLETION OF UPPER SECONDARY EDUCATION BY YOUNG PEOPLE

Percentage of the population aged 20-24 having completed

at least upper-secondary education, 2000-2006

[pic]

Upper secondary att. | All | Females | Males |

The share of young people (aged 20-24) who have completed upper-secondary education has only slightly improved since 2000. There was thus little progress in achieving the benchmark of raising this share to at least 85% by 2010. However, some countries with a relatively low share, notably Portugal and Malta, have made considerable progress in the recent past. It should also be noted that many of the new Member States already perform above the benchmark set for 2010 and that four of them, the Czech Republic, Poland, Slovenia and Slovakia, and in addition Norway and Croatia, already have shares of 90% and above.

Additional notes :

CY: Pupils usually living in the country but studying abroad are not yet covered by the survey. Hence results for CY are understated.

Since the 5 December 2005 release, Eurostat has been applying a refined definition of the “upper secondary” educational attainment level in order to improve the comparability of results in the EU. For the 1998 data onwards ISCED level 3c programmes shorter than two years no longer fall under the “upper secondary” level but come under “lower secondary”. This change implies revision of the results in DK (from 2001), ES, CY and IS. However, the definition cannot yet be implemented in EL, IE and AT, where all ISCED 3c levels are still included.

GRADUATES IN MATHEMATICS, SCIENCE AND TECHNOLOGY (MST)

Growth of tertiary graduates from mathematics, science and technology fields in %,

Average annual growth rate 2000-2005

[pic]

Graduates per 1000 aged 20-29 | Average Growth per year | Share of female graduates, % |

The number of mathematics, science and technology (MST) graduates in EU 27 has increased since 2000 by over 170,000 or by more about 25%. The EU has thus already achieved the benchmark of increasing the number of MST graduates by 15% by 2010. More limited progress has been achieved as regards the second goal of reducing the gender imbalance. The share of female MST graduates has increased from 30.8% in 2000 to 31.2% in 2005. While Slovakia, Portugal and Poland showed the strongest annual growth in the number of MST graduates (> 12%), Bulgaria, Estonia, Greece and Romania perform best as regards gender balance.

Additional notes :

For countries with breaks in series growth rates were calculated for years without breaks. PL: Growth based on 2001-2005, RO: growth based on 2000-2002 and 2003-2005. HR: growth 2003-2005, SE: growth 2000-2003, HU: growth 2000-2003

BE: Data for the Flemish community exclude second qualifications in non-university tertiary education; the data also exclude independent private institutions (although the number is small) and the German-speaking community.

EE: 2000 data exclude Master’s degrees (ISCED level 5A).

IT: 2005 result estimated by the Commission.

CY: Data exclude tertiary students graduating abroad. Over half of the total number of Cypriot tertiary students study abroad. The fields of study available in Cyprus are limited.

LU: Luxembourg has no complete university system, most MST students study and graduate abroad.

AT: 2000: ISCED level 5B refers to the previous year. HU: 2004: Changes in data collection on graduates by fields led to breaks in the time series.

PL: Data for 2000 exclude advanced research programmes (ISCED level 6).

RO: 2000-2002 data exclude second qualifications and advanced research programmes (ISCED level 6). There is therefore a break in the series in 2003

SE: 2004: Changes in data collection on graduates by fields led to breaks in the time series.

UK: National data used for 2000.

LI: 2003-2004 data exclude tertiary students graduating abroad.

PARTICIPATION IN LIFELONG LEARNING

Percentage of population aged 25-64 participating in education and training

in the four weeks prior to the survey, 2000-2006

[pic]

LLL participation, % Source: Eurostat | All | Females | Males |

The percentage of the working age population who participated in education and training (in the 4 weeks prior to the survey) amounted to 9.6 % in 2006. Since breaks in time series overstate progress, the real increase was limited. Additional efforts are needed to reach the benchmark of a 12.5% participation rate in 20101.The Nordic countries, the UK, Slovenia and the Netherlands currently show the highest participation rates.

1Data used for assessing the benchmark refer to a 4-week period of participation (LFS 2004). If a longer period were used, rates would be higher. Eurostat data from the LFS ad hoc module on lifelong learning carried out in 2003 (referring to a 12-month period) show a participation rate of 42% (4.4% in formal education; 16.5% in non-formal learning and nearly one European out of three declared having taken some form of informal learning).

Additional notes :

Due to introduction of harmonised concepts and definitions in the survey, breaks in time series were noted in several countries for different years (between 2000 and 2006)

BG, PL, SI: 2001 instead of 2000

CZ, IE, LV, SK, HR: 2002 instead of 2000

SE, HR, IS: 2005 instead of 2006

PARTICIPATION IN PRE-PRIMARY EDUCATION

Participation rates of 4-year-olds in education, 2000-2005

[pic]

Participation in % of 4 y olds | 2000 | 2004 | 2005 |

EU-27 | 82.8 | 84.6 | 85.7 |

Belgium | 99.2 | 99.9 | 100 |

Bulgaria | 67.0 | 72.6 | 73.2 |

Czech Republic | 81.0 | 91.2 | 91.4 |

Denmark | 90.6 | 93.4 | 93.5 |

Germany | 81.4 | 84.3 | 84.6 |

Estonia | 78.2 | 83.9 | 84.2 |

Ireland | 51.1 | 46.6 | 45.4 |

Greece | 53.9 | 57.2 | 57.8 |

Spain | 99.0 | 100 | 99.3 |

France | 100 | 100 | 100 |

Italy | 100 | 100 | 100 |

Cyprus | 55.7 | 61.2 | 61.4 |

Latvia | 60.6 | 69.1 | 72.2 |

Lithuania | 51.0 | 54.5 | 56.8 |

Luxembourg | 94.9 | 83.5 | 96.3 |

Hungary | 89.5 | 92.3 | 90.7 |

Malta | 100 | 97.5 | 94.4 |

Netherlands | 99.5 | 74.0 | 73.4 |

Austria | 79.5 | 82.1 | 82.5 |

Poland | 33.3 | 35.7 | 38.1 |

Portugal | 72.3 | 79.9 | 84.0 |

Romania | 60.3 | 75.2 | 76.2 |

Slovenia | 67.7 | 77.8 | 75.9 |

Slovakia | : | 71.7 | 74.0 |

Finland | 41.9 | 46.1 | 46.7 |

Sweden | 72.8 | 87.7 | 88.9 |

United Kingdom | 100 | 92.9 | 91.8 |

Croatia | : | 42.4 | 44.7 |

Turkey | : | 3.4 | 5.0 |

Iceland | 90.9 | 95.1 | 95.3 |

Liechtenstein | : | 52.2 | 50.6 |

Norway | 78.1 | 86.9 | 88.9 |

Japan | 94.9 | 95.2 | 94.7 |

USA | 61.7 | 64.1 | 65.3 |

Source: Eurostat (UOE) |

Between 2000 and 2005 participation of 4 year olds in education (mostly in pre-primary, in some countries already in primary) increased in EU 27 by about 3 percentage points to reach over 85 %. In 2005 in France, Belgium, Italy and Spain nearly all 4-year olds (over 99%) participated in education, while participation rates were below 50% in Ireland, Poland and Finland.

Additional notes:

Data include participation in both pre-primary and primary education.

BE: Data exclude independent private institutions, but these are attended by only a very limited number of children. Data from the German-speaking community are missing.

IE: There is no official provision of ISCED level 0 education. Many children attend some form of ISCED level 0 education, but for the most part data are missing.

NL: In 2002 the reference date for collecting these data was changed from 31 December to 1 October.

EDUCATIONAL ATTAINMENT OF THE ADULT POPULATION

Adult population ( 25- to 64-year-olds ) with tertiary attainment

[pic]

% of adults (25-64) with tertiary attainment |

2000 | 2006 |

EU-27 | 19.4 | 22.9 |

Belgium | 27.1 | 31.8 |

Bulgaria | 18.4 | 21.9 |

Czech Rep | 11.5 | 13.5 |

Denmark | 25.8 | 34.7 |

Germany | 23.8 | 23.9 |

Estonia | 28.9 | 33.3 |

Ireland | 21.6 | 30.8 |

Greece | 16.9 | 21.5 |

Spain | 22.5 | 29.9 |

France | 21.6 | 25.5p |

Italy | 9.6 | 12.9 |

Cyprus | 25.1 | 30.5 |

Latvia | 18.0 | 21.1 |

Lithuania | 22.4 | 26.8 |

Luxembourg | 18.3 | 24.0 |

Hungary | 14.0 | 17.7 |

Malta | 5.4 | 12.0 |

Netherlands | 24.1 | 39.5 |

Austria | 14.2 | 17.6 |

Poland | 11.4 | 17.9 |

Portugal | 9.0 | 13.5 |

Romania | 9.2 | 11.7 |

Slovenia | 15.7 | 21.4 |

Slovakia | 10.2 | 14.5 |

Finland | 32.6 | 35.1 |

Sweden | 29.7 | 30.5 |

UK | 28.1 | 30.7 |

Croatia | 15.4 | 16.3 |

Iceland | 23.7 | 29.5 |

Norway | 31.6 | 33.6 |

Source: Eurostat (LFS) |

In 2006 23% of the working age population of the EU had attained tertiary education, an increase of more than 3 percentage point compared to 2000. Finland, Denmark and Estonia were the countries with the highest share of population with tertiary attainment, while some Member States still had shares of less than 15%. However, in some of these countries tertiary enrolment has expanded considerably in the recent past.

Additional notes

Tertiary includes ISCED levels 5 and 6.

LT: 2001 results instead of 2000

HR: 2002 results instead of 2000

INVESTMENT IN HUMAN RESOURCES

Total public expenditure on education as a percentage of GDP, 2000-2004

[pic]

Education spen-ding, % of GDP | Public | Private |

Between 2000 and 2003, public spending on education as a percentage of GDP increased considerably in EU Member States. However, in 2004, the upward trend stopped and there was a slight decline compared to the year before. However, as a result of GDP growth in absolute terms public education spending still increased. The available data show strong differences in spending levels between countries.

Additional notes:

Data covers formal education including formal adult education

'Private' refers to expenditure on educational institutions from private sources

DK: Expenditure on post-secondary non-tertiary levels of education not available.

EL, LU, PT: Imputed retirement expenditure not available.

CY: Including financial aid to students studying abroad.

PL, SK, NO: Including child care expenditure at pre-primary level.

FR: Without French Overseas Departments.

HR: Expenditure on educational institutions from public sources.

LU: Expenditure at tertiary level not included.

PT: Expenditure at local level of government not included.

UK, JP, US: Adjustment of GDP to the financial year, which differs from the calendar year.

TR, IS: Expenditure at pre-primary level not included.

TR: Expenditure at regional and local levels of government not included.

US: Expenditure on educational institutions from public sources

[1] Kommissionens meddelande, ”Gemensamma principer för ’flexicurity’: Fler och bättre arbetstillfällen med en kombination av flexibilitet och trygghet” (KOM(2007) 359).

[2] Rapporten är huvudsakligen baserad på en analys av nationella rapporter och resultaten i förhållande till ett antal indikatorer och riktmärken. Se bilaga 2 och SEK(2007) 1284 ”Progress towards the Lisbon objectives in education and training. Indicators and benchmarks 2007”. Man använder också resultaten av den öppna samordningsmetoden inom utbildning och yrkesutbildning, särskilt EU:s referensverktyg och ömsesidigt lärande till stöd för medlemsstaternas reformer och motsvarande utbyte som genomförs som en del av Köpenhamns- och Bolognaprocesserna. Den första gemensamma rapporten, se rådets dokument 6905/04 EDUC 43. Den andra gemensamma rapporten, se EUT C 79, 1.4.2006, s. 1.

[3] Kommissionens meddelande, ” Effektiva och rättvisa utbildningssystem i Europa”, (KOM(2006) 481.

[4] I rådet enades man om att medlemsstaterna skulle ha fastställt samstämmiga och omfattande strategier för livslångt lärande senast 2006 (rådets resolution om livslångt lärande från juni 2002, den gemensamma rapporten 2004 och Europeiska rådets vårmöte 2005).

[5] Se bilaga 1.

[6] BE nl, DE, EE, EL, HU, UK, BG, CY, ES, IE och TR framställer det som en förutsättning för sina strategier. Se också SEK(2007) 1098 ”Towards more knowledge-based policy and practice in education and training”.

[7] KOM(2006) 479.

[8] Se bilaga 1.

[9] Se bilaga 1.

[10] DE och DK.

[11] CZ.

[12] CY, DK, EL och PL.

[13] ES, LT, HR och NO.

[14] AT, BE nl, CY, DE, DK, EL, ES, HU, MT, NL, PL, SE, SK, UK, HR, IS och NO.

[15] Se bilaga 2.

[16] CY.

[17] BG, LU, SE och TR.

[18] Se bilaga 2.

[19] Se bilaga 1.

[20] Kommissionens meddelande om att om att främja unga människors fulla deltagande i utbildning, arbetsliv och samhälle, KOM(2007) 498.

[21] Se bilaga 2.

[22] SEK(2007) 1284, s. 50 och 75.

[23] Kommissionens meddelande, ”Bättre utbildning för lärare”, KOM(2007) 392.

[24] KOM(2006) 604 slutlig, s. 2.

[25] ES, SE, SI, SK och TR.

[26] AT, FR, HU, IE, LU, LV och UK.

[27] AT, DE, IE, NL, SI, UK och HR.

[28] SEK(2007) 1284, s. 67.

[29] Utvecklingen var till synes tillfredsställande, något som berodde på att det för ett antal länder fanns avbrott i dataserierna, något som fick utvecklingen att se orealistiskt gynnsam ut. Se bilaga 2.

[30] SEK(2007) 1284, s. 81.

[31] Rådets slutsatser om framtida prioriteringar för ett närmare europeiskt samarbete i fråga om yrkesutbildning. Rådets dokument 14474/06 av den 30 oktober 2006.

[32] AT, DE, DK, FI, IE, SE och NO.

[33] BG, CZ, ES, LU, MT och SI.

[34] Europaparlamentets och rådets beslut 2241/2004/EG av den 15 december 2004 (EUT L 390, 31.12.2004, s. 6).

[35] Se SEK(2007) 1098.

[36] KOM(2006) 481, s. 5.

[37] SEK(2007) 1284, s. 51.

[38] Kommissionens meddelande, ”Bättre utbildning för lärare”, KOM(2007) 392.

[39] SEK(2007) 1009 ”Schools för the 21st century”.