•b -ir 
T* ir 
•fr T* EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 08.04.1998 
KOM(1998) 155 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM RAPPORTEN FRÄN DEN STÄNDIGA ARBETSGRUPPEN FÖR 
EN SÄKER TRANSPORT AV RADIOAKTIVT MATERIAL 
I EUROPEISKA UNIONEN 

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM RAPPORTEN FRÅN DEN STÄNDIGA ARBETSGRUPPEN FÖR 
EN SÄKER TRANSPORT AV RADIOAKTIVT MATERIAL 
I EUROPEISKA UNIONEN 
I. INLEDNING 
Det meddelande som 1996 skickades till rådet och Europaparlamentet1 och den bifogade 
tredje rapporten från den ständiga arbetsgruppen för en säker transport av radioaktivt 
material i Europeiska unionen (TRM) är fortfarande giltiga. De innehåller omfattande 
information om rådande situation, möjligheterna till ytterligare utveckling och 
rekommendationer om ett studieprogram. 
Detta meddelande från kommissionen, som rör den fjärde rapporten från den ständiga 
arbetsgruppen, syftar huvudsakligen till att uppdatera och komplettera den information 
som lades fram i den föregående rapporten för ett och ett halvt år sedan. Betoningen 
ligger nu på: 
- Den senaste ändringen i fråga om IAEA:s transportbestämmelser, möjligheterna att 
genomföra dem samt deras framtida konsekvenser. 
- De senaste aktiviteter som kommissionen utfört eller stött. 
- Nyligen inträffade händelser i medlemsstaterna som har påverkat allmänhetens syn på 
säkerheten när det gäller transportverksamhet. 
Förslag till ytterligare insatser från kommissionens sida genom det fleråriga 
ramprogrammet presenteras i bilaga 1 med hänsyn tagen till de rekommendationer som 
den ständiga arbetsgruppen lagt fram i sin fjärde rapport. Detta program ingår i det 
ramprogram för åtgärder inom energisektorn som antogs av kommissionen i november 
1997* och som för närvarande behandlas av rådet och Europaparlamentet. 
1 KOM(96)0011 slutlig, 3.4.1996. 
* KOM(97) 550 slutlig, 18.11.1997. 
II. ÄNDRINGAR I DE INTERNATIONELLA TRANSPORT­
BESTÄMMELSERNA 
Användningen av radioaktivt material, framför allt inom kärnkraftsindustrin, inbegriper av 
nödvändighet transport av sådant material. Under årens lopp har nationella bestämmelser, 
gemenskapsbestämmelser och internationella bestämmelser utvecklats för att garantera att 
dessa transporter kan genomföras på ett säkert sätt. 
Det grundläggande kravet för säkra transporter av radioaktivt avfall är att de måste 
utföras på ett sätt som uppfyller de grundläggande säkerhetsnormerna. Exempelvis måste 
kollin i sig (med begreppet kolli avses emballage med radioaktivt innehåll) uppfylla samma 
krav under alla omständigheter, inklusive svåra olyckor. 
För att följa denna princip och mot bakgrund av bättre kunskaper, teknisk utveckling och 
ökande erfarenhet har de internationella bestämmelserna ändrats på ett sätt som kommer 
att påverka framtidens transportförfaranden. 
På gemenskapsnivå antog rådet i maj 1996 en översyn av de grundläggande 
säkerhetsnormerna2 för skydd av arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som 
uppstår till följd av joniserande strålning. Direktivets bestämmelser måste senast den 13 
maj 2000 införlivas i den nationella lagstiftningen. 
På internationell nivå antog och offentliggjorde Internationella atomenergiorganets 
(IAEA) styrelse i december 1996 nya rådgivande bestämmelser för en säker transport av 
radioaktivt material (ST-1). De olika transportorganisationerna och IAEA: s 
medlemsstater skall senast den 1 januari 2001 införa föreskrifterna i de rådgivande 
bestämmelserna. 
De aspekter i ST-1-bestämmelserna om transportförfaranden som rör strålskydd täcker 
kraven i de reviderade grundläggande säkerhetsnormerna och bör därför innebära 
samstämmiga nationella regler i Europeiska unionens medlemsstater. 
Översynen av de av IAEA: s gällande transportbestämmelser3 ledde till att IAEA i 
december 1990 gav ut en reviderad version av ST-1. Bestämmelserna är till stor del 
strukturerade som tidigare, men inbegriper nu: 
- Ändringar av verksamhetsbegränsningarna per sändning (inklusive undantagsvärden) 
till följd av det förhållningssätt som grundar sig på enskilda radionukliders specifika 
aktivitet. 
- En ny typ av emballage (kategori C) för att uppfylla hårdare kriterier än de som 
fastställts för befintliga typ B-emballage och som skall användas särskilt för 
lufttransport av vissa högaktiva försändelser. 
2 Rådets direktiv 96/29 Euratom av den 13 maj 1996, EGT nr L 159/1, 29.6.1996. 
3 Internationella atomenergiorganet - Regulations for the Safe Transport of Radioactive Materials-
Safety Series N°. 6 (Bestämmelser för en säker transport av radioaktivt material -
säkerhetsserien nr 6) Utgåva 1985 (ändrad 1990). 
- Utvidgande av kategorin typ B-emballage för att medge lufttransport av material med 
låg spridningseffekt (LDM). 
- Särskilda villkor för emballage som innehåller uranhexafluorid, i syfte att särskilt 
beakta materialets kemiska risker. 
- En omfattande översyn av kriticitetssäkerheten. 
- Ett nytt system för FN-numrering av kollin och transportmedel i linje med 
klassificeringen av farligt gods. 
I den bifogade rapporten från den ständiga arbetsgruppen beskrivs dessa förändringar mer 
utförligt. 
Det har nyligen uttryckts allmän oro över de föreslagna provningsvillkoren för såväl typ 
C-emballage som typ B-emballage som innehåller material med låg spridningseffekt 
eftersom 
- förenta staterna verkar införa strängare provningskrav för kollin som används för 
flygtransport av plutonium 
- och det verkar som om efterfrågade egenskaper för sådana kollin skulle vara desamma 
som för färdskrivare till flygplan. 
Kommissionen har rådgjort med den ständiga arbetsgruppen, som anser att de reviderade 
bestämmelser som antagits av IAEA ger ett avsevärt ytterligare skydd i samband med 
transport av radioaktivt material i medlemsstaterna. Dessutom har det inte lagts fram 
några bevis för att kraven i de nya bestämmelserna skulle vara otillräckliga. 
Experternas bedömning är att IAEA: s föreslagna rådgivande ST-1-bestämmelser stärker 
de befintliga reglerna genom att lägga till mer specifika och strängare krav. 
Bestämmelserna kommer att göra det möjligt att tillämpa stränga och enhetliga 
transportbestämmelser inom Europeiska unionen. 
Mot denna bakgrund kommer de farhågor som utryckts och de argument som lagts fram 
fortsättningsvis att beaktas noggrant av IAEA:s samordnade forskningsprogram, där 
allvarlighetsgraden vid olyckor rörande luft- och sjötransporter ses över. Resultatet av de 
studier som görs genom kommissionens handlingsprogram för en säker transport av 
radioaktivt material kommer också att direkt förse ovannämnda forskningsprogram med 
uppgifter och eventuella framtida översyner av bestämmelserna. Det är i vilket fall som 
helst tillrådligt att uppdatera IAEA:s bestämmelser oftare än vart tionde år (som idag är 
fallet) vilket också förespråkats av kommissionen. 
ffl. INFÖRANDE AV DE REVIDERADE BESTÄMMELSERNA 
Även om de grundläggande transportbestämmelserna ST-1 är av rådgivande karaktär 
(baserade på rekommendationer) har de tidigare ändå följts i sin helhet och införlivats via 
bestämmelser rörande transport av klass 7-gods (farligt gods) av de olika transportsätten. 
Alla bestämmelser rörande transport av radioaktivt material har formellt inforts genom 
följande akter: europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods 
på väg (ADR), bestämmelserna om internationella järnvägstransporter av farligt gods 
(RID), europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på inre 
vattenvägar (ADN), den internationella koden för sjötransport av farligt gods (IMDG-
i 
koden) och Internationella civila luftfartsorganisationens tekniska instruktioner (ICAO-
TI). 
De olika transportorganisationerna förväntas införliva de rådgivande ST-1-
bestämmelserna under de närmaste åren samtidigt som de fem ovan nämnda 
förordningarna träder i kraft den 1 januari 2001. 
Genom att tillämpa rådets direktiv 94/55/EG4 för vägtransporter och 96/49/EG5 för 
järnvägstransporter, införs ST-1-kraven automatiskt som bindande krav i Europeiska 
gemenskapen genom de ändrade europeiska avtalen ADR och RID. 
IV. KOMMISSIONENS AKTIVITETER UNDER SENARE TID 
1996 godkände Europaparlamentet att man på nytt skulle aktivera budgetposten 
"Transport av radioaktivt material" och anslog 2 miljoner ecu till denna. Samma post 
behölls 1997, men betecknades med ett symboliskt anslag. 
På grundval av 1996 års beslut organiserade kommissionen i maj 19966 en allmän 
förslagsinfordran i syfte att genomföra de insatser som beskrevs i kommentarerna till 
budgetposten. 
Som följd av detta utvärderade kommissionen 43 förslag, gjorde ett urval och begärde 
yttranden från den ständiga arbetsgruppen över de utvalda förslagen. 
Av dessa 43 förslag valdes 24 ut (15 som första prioritet och 9 som andra prioritet). 
Under 1996 erhöll 18 av dessa förslag kontrakt varigenom de tilldelades ett ekonomiskt 
bidrag eller stöd från gemenskapen. Genom en intern budgetöverföring på 0,7 miljoner 
ecu under 1997 kunde nyligen återstående 6 förslag få kontrakt. Detaljer finns bifogade till 
den fjärde rapporten från den ständiga arbetsgruppen. 
Det ursprungliga målet var att sprida den tillgängliga budgeten mellan de olika frågor som 
hade identifierats i kommentarerna till budgetposten. Denna spridning kunde inte helt 
åstadkommas. Exempelvis kunde man inte finansiera något förslag som rörde en 
förbättrad säkerhet i fråga om transporter av radioaktivt material i de central- och 
östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna i före detta Sovjetunionen. 
Liknande svårigheter gällde för förslag rörande allmänhetens uppfattning om transporter 
av radioaktivt material. 
För ett antal studier kunde man under 1996/1997 bara finansiera den första etappen, 
vilken täckte en inledande period på tolv månader. Dessa borde följas av en andra etapp 
för att man skall få ut så mycket som möjligt av de initiativ som har tagits. Detta 
förutsätter att man utarbetar ett lämpligt program och ställer erforderliga budgetmedel till 
förfogande. 
4 EGTL319, 12.12.1994, s. 7. 
5 EGT L 235, 17.9.1996, s. 25. 
6 EGT C 136, 8.5.1996, s. 16. 
V. NYLIGEN INTRÄFFADE HÄNDELSER I SAMBAND MED 
TRANSPORTER AV KÄRNMATERIAL 
Inom vissa regioner i Europeiska gemenskapen är allmänheten negativt inställd till 
användandet av kärnenergi och särskilt negativ till transporter av radioaktivt material. 
Exempelvis förstördes nyligen i Tyskland spår och utrustning för järnväg i ett försök att 
störa en transport av utbränt bränsle och förglasat avfall till Gorlebens 
mellanlagringsstation. Ett annat exempel är en omfattande kampanj i norra England 
grundad på den oro som en ökning av lufttransporter av så kallade mox-bränslen har gett 
upphov till. Skrivelser som uttrycker denna oro har skickats till ledamöter av 
Europaparlamentet. 
Demonstrationer och folkyttringar av denna typ har tilldragit sig stort intresse från 
allmänheten och media, vilket har ökat oron över transportverksamheten. I själva verket 
är de risker som är förknippade med transporter av radioaktivt material mycket små och 
antalet incidenter eller olyckor är fa och har små konsekvenser. Det är därför viktigt att 
radioaktivt material hanteras och regleras med hänsyn till verkliga risker. 
Följaktligen bör man i högre grad satsa på att informera allmänheten och 
räddningstjänsten om säkerheten kring transportverksamheten. Budskapet bör vara att 
radioaktivt material transporteras i enlighet med stränga och internationellt överenskomna 
säkerhetsbestämmelser, som ständigt ses över och uppdateras mot bakgrund av nya 
kunskaper som erhållits genom resultat från världsomfattande forskning och erfarenhet. 
VI. FRAMTIDA INSATSER FRÅN KOMMISSIONENS SIDA 
För att påverka den strategiska snarare än taktiska inriktningen på de internationella 
bestämmelsernas framtida utveckling, krävs det att kommissionen och gemenskapen intar 
en långsiktig hållning. Ett flerårigt studieprogram - såsom det som den ständiga 
arbetsgruppen föreslår i sin fjärde rapport - bör stödjas av gemenskapen i enlighet med 
kapitel 3 i Euratom-fördraget (hälsoskydd), framför allt genom införande av 
grundläggande säkerhetsnormer för transportförfaranden såsom framgår av rådets direktiv 
80/83 6/Euratom, ändrat genom direktiv 84/467/Euratom och nyligen ersatt av rådets 
direktiv 96/29/Euratom. 
Det föreligger ingen risk för duplicering mellan ett sådant program och gemenskapens 
program för forskning och utbildning inom Euratoms ramar på grundval av artiklarna 4 
och 7 i Euratom-fördraget, eftersom transport av radioaktivt material inte nämns i bilaga 1 
till Euratom-fördraget. 
När det gäller den inre marknaden eftersträvas numera harmonisering mellan EU-länderna 
på grundval av redan befintliga internationella konventioner, normer och standarder. Man 
försöker också undvika att införa nya bestämmelser om dessa kan leda till en onödig 
duplicering av befintliga internationella bestämmelser. 
Inom kärntransportsektorn tillämpas denna princip till stor del genom att man följer 
IAEA:s grundläggande bestämmelser och de olika formella bestämmelserna ADR/RID, 
ADN, IMDG och ICAO-TI, som förklarades i avsnitt III ovan. Icke desto mindre är det 
fortfarande värt att harmonisera utformning, konstruktioner, kollin och administrativa 
förfaranden för att underlätta transporter inom EU. 
Ï 
Säkerhet vid transporter av kärnmaterial i de central- och östeuropeiska länderna och de 
nya staterna i före detta Sovjetunionen måste också förbättras med specifika projekt som 
uppmuntrar ett nära samarbete mellan säkerhetsexperter i dessa länder respektive i 
gemenskapen. 
Särskild uppmärksamhet bör fästas vid information till allmänheten och projekt som 
förbättrar allmänhetens uppfattning om transportsäkerheten gällande specifika behov på 
gemenskaps- och medlemsstatsnivå. 
Vn. SLUTSATSER 
För att genomföra rekommendationerna som läggs fram i den fjärde rapporten från den 
ständiga arbetsgruppen och efter att ha identifierat områden för framtida insatser från 
kommissionens sida, bör gemenskapen anta en flerårig handlingsplan för transport av 
radioaktivt material. 
Följande områden bör ingå i en sådan handlingsplan: 
- Kontroll och analys av nuvarande situation och framtida utveckling i fråga om 
transportförfaranden för kärnmaterial i medlemsstaterna med särskild betoning på 
analys av incidenter och olyckor samt utformningen av kollin. 
- Genomförandet av IAEA:s rådgivande bestämmelser (ST-1) av de internationella 
transportorganisationer som ansvarar för de olika transportsätten och därefter i EU:s 
medlemsstater. 
Fortlöpande revidering och förbättring (när så behövs) av de internationella 
bestämmelserna i samarbete med IAEA och de olika transportorganisationerna. 
Särskild uppmärksamhet skall fästas vid information tili allmänheten och utbildning av 
personal som är delaktig i transportverksamhet likaväl som vid beredskapsplanering 
och utbildning av personal i räddningstjänst. 
Samarbete med de central- och östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna 
i före detta Sovjetunionen inom ovannämnda områden. 
Handlingsplanens genomförande skulle särskilt möjliggöra för kommissionen att studera 
områden där det behövs ytterligare harmonisering för att underlätta en smidig funktion av 
den inre marknaden för transport av klass 7-farligt gods. Följande områden bör tas upp: 
- Behöriga myndigheters godkännande av kollin. 
- Dokumentation om att kollina är utformade enligt gällande krav (för andra kollin än av 
typ B och C) 
- Förfaranden för kvalitetssäkring och kvalitetskontroll. 
Godkännande av och tillstånd till transportörer och transporter. 
När situationen i medlemsstaterna har studerats kommer handlingsplanen att medge 
praktiska förslag om hur man skall åstadkomma nödvändiga harmoniseringsåtgärder i 
Europeiska unionen. Det möjliga innehållet i ett sådant flerårigt program anges i bilaga 1. 
6 
Kapitel 3 i Euratom-fördraget kan utgöra rättslig grund för ett sådant program, som skulle 
genomföras av kommissionen med stöd av dess ständiga arbetsgrupp bestående av 
experter inom området säkra transporter av radioaktivt material. 
f 
BILAGA 1 
FÖRESLAGEN HANDLINGSPLAN 
FÖR TRANSPORT AV RADIOAKTIVT MATERIAL 
Handlingsplanen sträcker sig över en period på fem år. Den skall löpa från mars 1998 och 
ses över varje år i enlighet med beskrivningen av budgetposten. Varje eventuell större 
ändring skall vara föremål för ett särskilt meddelande från kommissionen till rådet och 
Europaparlamentet. 
Följande program är ganska omfattande och man kommer att behöva göra prioriteringar 
efter tillgänglig budget för varje år. 
1. Den inre marknadens verksamhet och harmoniseringsåtgärder 
1.1 Harmonisering av behöriga myndigheters förfaranden för godkännande av 
emballage av typ A (F), B och C, vilket skall täcka 
kvalitetssäkringsprogram för utformning, provning, tillverkning, 
användning, inspektion och transport av kollin. 
1.2 Harmonisering av dokumentationen över emballageutformningens 
överensstämmelse med kravet (ST-1, punkt 801) för undantagna 
emballage och emballage av typ IP-1, IP-2, IP-3 och typ A. 
1.3 Harmonisering av de förfaranden för kvalitetssäkring och riktlinjer för 
dessa förfaranden som skall ges till konstruktörer, tillverkare, användare 
och transportörer av kollin. 
1.4 Harmonisering av och riktlinjer för förfaranden för kvalitetssäkring och 
kvalitetskontroll när det gäller konditionering och kategorisering av avfall 
som producerats av tryck- eller kokvattenreaktorer och återanvändning av 
bestrålat kärnbränsle. 
1.5 Harmonisering av behöriga myndigheters krav och förfaranden för 
godkännande av och tillstånd till transportörer och transporter. 
2. Bestämmelsernas genomförande 
2.1 Undersökning av EU-ländernas emballageprovningskapacitet. 
2.2 Bedömning av EU-ländernas kapacitet att använda datateknik för analys av 
emballagens säkerhet. 
3. Översyn av bestämmelserna 
Djupgående undersökningar av förslag om översyn av de grundläggande 
transportbestämmelserna (IAEA - ST-1) med beaktande av: 
3.1 Nya utvecklingsvägar. 
3.2 Erfarenheter från forskning och industri. 
3.3 Analyser av transportincidenter och transportolyckor. 
? 
4. Händelseanalvser av transporter 
4.1 Granskning, analys och rapportering av radiologiska konsekvenser av 
olyckor och incidenter som inbegriper radioaktivt material: 
Uppdatering av befintliga databaser. 
Djupgående analyser och klassificering av händelser. 
Utarbetande av utbildningsmaterial. 
4.2 Ytterligare utveckling av riktlinjer och kriterier för en enhetlig 
rapportering av incidenter och olyckor. 
5. Räddningstjänst och utbildning 
5.1 Organisering av räddningsövningar rörande transporter och med 
deltagande av olika EU-länder. 
5.2 Utarbeta en lämplig utbildningshandbok för organisationer engageras vid 
nödsituationer. 
5.3 Organisering av utbildningskurser. 
6. Stöd till de central- och östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna i 
före detta Sovjetunionen 
6.1 Utvidgning av den ständiga arbetsgruppen med frivilligt deltagande av de 
central- och östeuropeiska länderna. 
6.2 Utarbetande av ett handlingsplan för att öka säkerheten vid transport av 
radioaktivt material. 
6.3 Organisering av utbildningskurser för representanter för behöriga 
myndigheter och personal som är involverade i transportverksamhet i de 
central- och östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna i före 
detta Sovjetunionen (insats som är samfinansierad med IAEA eller 
programmen Phare/Tacis). 
7. Information om transportsäkerhet 
7.1 Förbättring av de befintliga allmänna informationscentrerna (för främjande 
av kärnenergi i medlemsstaterna) genom lämplig information om 
transportförfaranden som används av olika transportsätt. 
7.2 Information till allmänheten och media angående olika säkerhetsaspekter 
på internationell transportverksamhet i syfte att förbättra allmänhetens 
kunskaper om transporterna. 
<\ 
7.3 Utveckla acceptans- och toleranskriterier för risker i samband med 
transport av radioaktivt material och utvärdering av de reella riskerna mot 
bakgrund av dessa kriterier. 
7.4 Demonstration av kollits inbyggda säkerhetsmarginaler vilka går längre än 
villkoren för olycksegenskaper (gradvis deformering). 
M 
BILAGA 2 
Medlemmarna i den ständiga arbetsgruppen om en säker transport av 
radioaktivt material i europeiska unionen har utsetts av följande 
departement och/eller institut 
Bundesministerium för Öffentliche Wirtschaft und Verkehr 
Ministère des Affaires Sociales, de la Santé Publique et de 
l'Environnement 
Organisme National des Déchets Radioactifs et des Matières Fissiles 
Enrichies (ONDRAF / NIRAS) 
National Institute of Radiation Hygiene 
Säteilyturvakeskus 
Institut de Protection et de Sûreté Nucléaire (IPSN) 
Bundesministerium fur Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicherheit 
Bundesministerium fur Verkehr 
Bundesamt fur Strahlenschutz 
Bundesanstalt fur Materialpriifung (BAM) 
Geselischaft fur Anlagen- und Reaktorsicherheit (GRS)* 
Greek Atomic Energy Commission* 
Ministry of Housing, Physical Planning & Environment 
Energieonderzoek Centrum Nederland (ECN) 
Radiological Protection Institute of Ireland 
Agenzia Nationale per la Protezione dell'Ambiente (ANPA) 
Ente per la Nuove Technologie, PEnergia e FAmbiente (ENEA) 
Direction de la Santé (Div. de la Radioprotection) 
Représentation Permanente du Portugal* Östenreich 
Belgique 
Belgique 
Danmark 
Finland 
France 
Deutschland 
Deutschland 
Deutschland 
Deutschland 
Deutschland 
Elias 
Nederland 
Nederland 
Ireland 
Italia 
Italia 
Luxembourg 
Portugal 
* per korrespondens 
u 
Empresa Nacional de Residuos Espafta 
Statens Stralskyddsinstitut (Swedish Radiation Protection Institute) Sverige 
Statens Kärnkraftinspektion (Swedish Nuclear Power Inspectorate) Sverige 
Department Environment Transport Regions (Radioactive Materials UK 
Transport Division) 
National Radiological Protection Board UK 
International Atomic Energy Agency (Division of Nuclear Safety) (observer) 
AX, 
FJÄRDE RAPPORTEN TILL KOMMISSIONEN 
FRÄN DEN STÄNDIGA ARBETSGRUPPEN OM EN 
SÄKER TRANSPORT AV RADIOAKTIVT 
MATERIAL I EUROPEISKA UNIONEN 
NOVEMBER 1997 
Ah 
INNEHALLSFÖRTECKNING 
SAMMANFATTNING 
SLUTSATS OCH DEN STÄNDIGA ARBETSGRUPPENS REKOMMENDATION 
1. INLEDNING 
2. UTVECKLINGEN SEDAN DEN TREDJE RAPPORTEN 
2.1 IAEA:s reviderade transportbestämmelser 
2.1.1 Strålskydd 
2.1.2 TypC-kollin 
2.1.3 Krav på emballage avsedda för uranhexafluorid 
2.1.4 Nukleär kriticitetssäkerhet 
2.1.5 Administrativa bestämmelser 
2.2 IAEA:s samordnade forskningsprogram 
2.2.1 Uranhexaflourid (UF6) 
2.2.2 Material med låg specifik aktivitet/Ytkontaminerade föremål 
2.2.3 Allvarlighetsgrad vid olyckor till sjöss 
2.2.4 Lufttransport 
2.3 Utvecklingen i Europeiska gemenskapen 
2.3.1 Grundläggande säkerhetsnormer 
2.3.2 Gemenskapens ramdirektiv 
2.3.3 Direktiv rörande kontroller 
2.3.4 Förarutbildning 
2.4 Utvecklingen inom Internationella sjöfartsorganisationen 
3. VIKTIGA FRÅGOR OCH PROBLEM 
3.1 Lagstiftningsfrågor 
3.1.1 Strålskyddsprogram 
3.1.2 Undantagsvärden 
3.1.3 Lufttransport 
3.1.4 Material med låg specifik aktivitet/Ytkontaminerade föremål 
3.2 Andra frågor och problem 
3.2.1 Uppfattade och verkliga risker 
3.2.2 Tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med de central-
och östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna i före 
detta Sovjetunionen 
3.2.3 Kvalitetssäkring 
3.2.4 Illegal handel med kärnmaterial och radioaktiva källor 
4. EUROPEISKA KOMMISSIONENS STÄNDIGA ARBETSGRUPP: 
VERKSAMHETSBESKRIVNING 
4.1 Tidigare verksamhet 
4.2 Nuvarande program 
4.3 Framtida arbete 
Bilaga 1 Sammanfattning av provningskrav 
Emballage av typ C 
Uranhexafluorid 
Material med låg spridningseffekt (LDM) 
As 
SAMMANFATTNING 
1. Den ständiga arbetsgruppen för en säker transport av radioaktivt material inrättades 
1982 på begäran av Europaparlamentet. 
2. I denna fjärde rapport från arbetsgruppen uppdateras den tredje rapporten, vilken 
lades fram till rådet och Europaparlamentet den 3 april 1996. Detaljer i den tredje 
rapporten tas inte i upp denna rapport. 
3. En viktig händelse efter att den tredje rapporten lades fram är publiceringen av 1996 
års utgåva av IAEA:s "Bestämmelser för en säker transport av radioaktivt material". 
Dessa kommer efterhand att antas över hela världen för alla transportsätt, och då 
ersätta gällande bestämmelser i 1985 års utgåva (som ändrades 1990). 
4. I rapporten beskrivs viktiga ändringar i bestämmelserna, IAEA:s nuvarande 
verksamhet samt Europeiska unionens svar på och bidrag till dessa processer. I de fall 
tidigare eller framtida aktiviteter rör viktiga lagstiftningsfrågor eller allmänhetens oro 
sammanfattas dessa aktiviteter. 
5. Den ständiga arbetsgruppens verksamhet beskrivs utifrån dessa aktiviteter. 
ÅG 
SLUTSATS OCH DEN STÄNDIGA ARBETSGRUPPENS REKOMMENDATION 
Transport av radioaktivt material är en säker och väl reglerad verksamhet, och 
både inom och utanför Europeiska unionen arbetar man för att detta skall fortsätta 
att vara fallet. Vi erkänner att det faktiskt inträffar olyckor och att den mänskliga 
faktorn aldrig helt kan elimineras; det finns inget utrymme för självbelåtenhet. 
Medan medlemsstaterna kommer att fortsätta att stödja IAEA:s arbete, har EU i 
sin helhet inflytande genom att dess tjänstemän närvarar vid sammanträden och 
genom den ständiga arbetsgruppens studieprogram. Kommissionen kommer att 
samordna sin verksamhet med medlemsstaterna lör att garantera samstämmighet 
mellan det arbete som sker inom gemenskapen och det som sker på internationell 
nivå - samtidigt som man beaktar ny gemenskapslagstiftning som rör transport av 
farligt avfall. 
Den ständiga arbetsgruppens studieprogram har gett ett avsevärt bidrag till de 
internationella transportbestämmelsernas utveckling, men för att påverka den 
strategiska snarare än taktiska inriktningen på lagstiftningens utveckling krävs en 
mer långsiktig hållning. Den ständiga arbetsgruppens femåriga studieprogram 
måste stödjas genom fortlöpande anslag. 
A\ 
1. INLEDNING 
Rapporten utarbetades av den ständiga arbetsgruppen för en säker transport av radioaktivt 
material, vilken kommissionen inrättade 1982 på Europaparlamentets begäran7. Denna 
fjärde rapport från arbetsgruppen uppdaterar den rapport som lades fram till rådet och 
Europaparlamentet den 3 april 1996. Detaljer i den tredje rapporten gäller fortfarande och 
tas därför inte upp här. 
Den viktigaste händelsen sedan den tredje rapporten lades fram är publiceringen av 1996 
års utgåva av IAEA:s bestämmelser för en säker transport av radioaktivt material8. Dessa 
kommer efterhand att antas av andra internationella organ som reglerar internationell 
befordran av radioaktivt material, såsom Internationella sjöfartsorganisationen, 
Internationella civila luftfartsorganisationen (ICAO), FN:s ekonomiska kommission för 
Europa (för vägtransporter) och den mellanstatliga organisationen för internationell 
järnvägsbefordran likaväl som av medlemsstaterna i deras nationella lagstiftning. 
I rapporten studeras de förändringar rörande strålskydd, kollin, kriticitetssäkerhet och 
administrativa bestämmelser som följer av IAEA:s nya bestämmelser. Den beskriver den 
samtidiga utvecklingen i EU och då särskilt de grundläggande säkerhetsnormerna och 
ramdirektiven. Vidare beskrivs viktiga frågor som följer av lagstiftningsprocessen och de 
problem som har tagits upp. Det ges information om de områden som kräver ytterligare 
forskning, och som ingår i de samordnade forskningsprogram som har initierats av IAEA 
eller i de kontrakt som har ingåtts inom ramen för Europeiska unionens allmänna budget -
energipolitik (budgetpost B4-1020). 
Man betonar vikten av EU:s lagstiftningsarbete och det långsiktiga bidrag som EU kan ge 
genom ett varaktigt forskningsprogram. 
2. UTVECKLINGEN SEDAN DEN TREDJE RAPPORTEN 
2.1 IAEA:s reviderade transportbestämmelser 
I december 1996 publicerade Internationella atomenergiorganet 1996 års utgåva av 
bestämmelser för en säker transport av radioaktivt material i ett dokument kallat ST-1. 
Europeiska unionens medlemsstater (EU) och representanter för kommissionen hade gett 
avsevärda bidrag till denna process. 
I följande avsnitt beskrivs de viktigaste tekniska och administrativa förändringarna i 1996 
års utgåva av bestämmelserna. 
2.1.1 Strålskydd 
Allmänna bestämmelser 
I IAEA:s reviderade bestämmelser (ST-1) har de allmänna bestämmelserna om strålskydd 
omarbetats. Vissa viktiga förändringar har införts, inklusive behovet att inrätta 
strålskyddsprogram för transport av radioaktivt material. I strålskyddsprogrammen 
EGTC40/44, 15.2.1982. 
Regulations for the Safe Transport of Radioactive Materials (Bestämmelser för en säker 
transport av radioaktivt material). 1996 års utgåva, Wien 1996. 
Af 
betonas vikten av de allmänna bestämmelser som motiverar bibehållna gränsvärden för 
strålningsnivån kring kollina och transportmedel. Man måste komma ihåg att dessa 
gränsvärden i allmänhet har lett till låga individuella och kollektiva stråldoser från dessa 
transporter både för arbetstagare och för allmänheten. Strålskyddsprogrammen bör bidra 
till att detta förblir fallet och att de individuella stråldoserna håller sig inom lämpliga 
gränser och är så låga som man rimligtvis kan åstadkomma. 
Bestämmelserna är förenliga med både IAEA: s och Euratoms grundläggande 
säkerhetsnormer (se punkt 2.3.1). 
Undantag 
IAEA: s bestämmelser har alltid innehållit kriterier för definition av de material som 
omfattas av kraven. Exempelvis definierade man i 1985 års bestämmelser radioaktivt 
material som alla material med en specifik aktivitet som överstiger 70 Bq/g. I de 
grundläggande säkerhetsnormerna använder man sig emellertid av ett förhållningssätt som 
grundar sig på enskilda radionukliders specifika aktivitet, vilket medger undantagsvärden 
som kan vara både högre och lägre än 70 Bq/g och spänner över totalt sju kategorier i 
fråga om strålstyrka. De grundläggande säkerhetsnormerna innehåller också 
undantagsvärden för totala aktivitetskvantiteter (Bq). Detta förhållningssätt har IAEA 
antagit i sina 1996 års transportbestämmelser, som nu innehåller undantagsvärden både i 
fråga om aktivitetskoncentrationer och total aktivitet. 
Begränsningar av kollits innehåll 
Nya begränsningar av kollits innehåll föreskrivs på grundval av de grundläggande 
säkerhetsnormerna. De är reviderade vad gäller filosofi, dosimetri och uppgifter inom 
strålskydd. 
2.1.2 Typ C-kollin 
Man har nått en överenskommelse om att kräva att en mer robust utformad emballagetyp 
- kallad typ C - skall användas för högaktiva sändningar med flyg. För 
emballageutformningar av typ C kommer det att krävas ett ensidigt godkännande av 
behörig myndighet, såvida de inte innehåller klyvbart material vilket kräver ett 
multilateralt godkännande av alla länder genom eller till vilka sändningen skall 
transporteras 
2.1.3 Krav på emballage avsedda för uranhexafluorid 
Särskilda bestämmelser har antagits för transport av uranhexafluorid (UF6). Beslutet att 
utarbeta särskilda bestämmelser för ett specifikt material återspeglar uranhexafluoridens 
betydelse för den nukleära bränslecykeln, de stora kvantiteter som transporteras och 
materialets speciella fysiska och kemiska egenskaper. Provningskraven på emballagen 
presenteras i bilaga 1. 
Transportriskerna med oanrikad UFÔ är framför allt kemiska snarare än radiologiska. Ett 
särskilt emballage används i stor utsträckning för denna typ av transport; cylindern 48Y 
som har en kapacitet på cirka 12 ton UF6. IAEA: s nya bestämmelser innehåller strängare 
krav på denna typ av emballage, särskilt vad gäller dess värmeegenskaper i syfte att 
förebygga en farlig tryckökning i händelse av svår brand. 
2.1.4 Nukleär kriticitetssäkerhet 
Det har skett förändringar när det gäller vilka typer av radioaktivt material som 
klassificeras som klyvbart och när det gäller hur emballage avsedda för klyvbart material 
skall provas, utvärderas och märkas. Särskilda krav har också införts för lufttransport av 
klyvbart material och för emballage avsedda för klyvbar uranhexafluorid. 
2.1.5 Administrativa bestämmelser 
Att skapa två kolli-index 
Det transportindex (TI) som tidigare användes både för strålskydd och kriticitetssäkerhet 
har förenklats och gäller nu bara för strålskydd. Det är fortfarande baserat på 
strålningsnivån på en meters avstånd från kollits yta. 
Ett nytt index, kriticitetssäkerhetsindex (CSI), kontrollerar anhopningen av kollin som 
innehåller klyvbart material. Detta anger det antal kollin som far transporteras 
tillsammans. Att man skiljer på de två indexen kommer att medge kontroll av sändningar 
på grundval av specifika orosmoment. Förändringarna innebär ett klargörande som bör 
förbättra uppfyllandet av bestämmelserna. 
Nya FN-nummer 
Det främsta syftet med att märka kollin och när så är lämpligt också transportmedel med 
FN-nummer är att ge räddningstjänster vägledning om lämpliga åtgärder på ett 
språkneutralt sätt. Man ansåg att ett utbyggt system av FN-nummer skulle hjälpa 
räddningspersonal att fatta riktiga beslut om vilka åtgärder de bör vidta. 
Med det nya systemet har ett FN-nummer tagits fram för vart och ett av de 14 scheman 
som bifogats bestämmelserna, med en särskild nummerserie för kollin som innehåller 
klyvbart material. FN-numren för uranhexafluorid är oförändrade på grund av ämnets 
handelsmässiga betydelse och dess icke-radiologiska (frätande) sidorisker. De nya FN-
numren kommer att underlätta mer specifikt inriktade räddningsinsatser och kontroller om 
uppfyllande av gällande bestämmelser genom ett numeriskt samband med 
bestämmelsernas scheman. 
Antagande av IAEA:s bestämmelser 
1996 års utgåva av bestämmelserna för en säker transport av radioaktivt material kommer 
att införlivas i de formella avtal och konventioner som styr internationella transporter av 
radioaktivt material och i enskilda staters nationella lagstiftning. På internationell nivå görs 
ansträngningar för att komma fram till ett enhetligt datum - den 1 januari 2001 - för deras 
införande. Ett antal förändringar när det gäller hanteringen av klyvbart material, särskilt 
införandet av ett kriticitetssäkerhetsindex, gör det viktigt att komma fram till ett enhetligt 
datum för när IAEA:s bestämmelser träder i kraft i fråga om internationella transporter. 
Dessutom har ett enda datum för alla transportsätt starkt rekommenderats, eftersom det är 
svårt att föreställa sig hur transportörer som åtar sig internationella kombitransporter skall 
kunna klara sig utan en samtidig övergång från 1985 till 1996 års bestämmelser inom alla 
transportsätt. 
Övergångsbestämmelser kommer att införas för godkännande av emballageutformningar. 
Framför allt kan emballage som utformats enligt antingen 1973 eller 1985 års utgåva av 
£ 
IAEA, s bestämmelser fortsätta att användas, förutsatt att de uppfyller vissa villkor och 
godkänds av behöriga myndigheter. 
Alla andra krav, såsom de som rör lufttransport av typ C-kollin eller kollin som innehåller 
klyvbart material, skall träda i kraft direkt vid införlivandet. 
2.2 IAEA:s samordnade forskningsprogram 
För att underlätta informationsutbyte och öka det internationella samarbetet inom 
områden som kräver forskningsinsatser, har IAEA initierat ett antal samordnade 
forskningsprogram. Europeiska unionens medlemsstater har aktivt deltagit i detta arbete, 
ofta med ekonomiskt stöd från gemenskapens budget. 
2.2.1 Uranhexaflourid (UF6) 
Ett samordnat forskningsprogram har inrättats för att utveckla lämpliga och validerade 
analysmetoder för att beräkna värmeegenskaperna hos standardcylindrar för transport av 
UFé. Resultaten från de samordnade forskningsprogrammen förväntas bidra till att avgöra 
huruvida cylindrar, i synnerhet 48Y, med framgång kan genomgå det sedvanliga 
värmeprovet. 
Det samordnade forskningsprogrammet kommer förmodligen att vara fullbordat 1998. 
Man har redan gjort viktiga framsteg när det gäller att påvisa uranhexafluoridens 
värmeegenskaper, det interna tryck som byggs upp samt emballageegenskaper. Av 
särskild betydelse är resultaten från det fransk-japanska Teneriffa-programmet, som utförs 
i Frankrike med medfinansiering av Europeiska unionen och som kombinerar storskaliga 
experiment med analytiska modeller. 
2.2.2 Material med låg specifik aktivitet/Ytkontaminerade föremål 
Emballage- och transportkrav för material med låg specifik aktivitet och ytkontaminerade 
föremål var av stort intresse för flera medlemsstater vid 1996 års översyn. 
IAEA har initierat ett samordnat forskningsprogram kallat "utveckling av en radiologisk 
grund för säkerhetskrav vid transport av material med låg specifik aktivitet och 
ytkontaminerade föremål" i syfte att utveckla ett doseringsbaserat förhållningssätt till 
kraven. EU:s medlemsstater är engagerade och deras bidrag kommer till stor del att 
baseras på gemenskapsfinansierat arbete. 
2.2.3 Allvarlighetsgrad vid olyckor till sjöss 
Ett samordnat forskningsprogram kallat "allvarlighetsgrad vid olyckor till sjöss i samband 
med transport av radioaktivt material" har inrättats för att studera överensstämmelsen 
mellan IAEA:s provningskrav och verkliga olyckor. Anledningen till detta var 
frågeställningar från Internationella sjöfartsorganisationen om huruvida de av IAEA 
föreskrivna provningarna var lika hårda som förhållandena vid verkliga sjöfartsolyckor 
och huruvida radioaktivt material kan släppas ut till följd av deformerade emballage 
därmed skulle vara möjligt. Ett antal EU-länder är engagerade och gemensamma studier 
stöds genom gemenskapens budget. 
Vid det första forskningssamordningsmötet som hölls i Wien i november 1995 
presenterade deltagarna pågående och planerade studier i denna fråga. Studierna täckte 
områdena som sannolikhetsbedömningar vid olyckor till sjöss (främst brand och 
41 
kollisioner), brandscenarier ombord på specifika fartyg, brandförloppsmodeller, 
brandprovningar ombord med simulerade kollin och radiologiska konsekvenser av utsläpp 
av radioaktivt material. 
Ett specialistsammanträde hölls i Köln i maj 1996 i syfte att i detalj studera olika typer av 
olyckor och för att fastställa sannolikheter för olika händelser. 
Det andra forskningssamordningsmötet hölls i september 1997 vid Sandia National 
Laboratories i Albuquerque. Man presenterade och diskuterade de nya studier som utförts 
av enskilda medlemsstater som en del av det samordnade forskningsprogrammet. 
Det samordnade forskningsprogrammet bör vara fullbordat under 1998 och en slutrapport 
skall då finnas tillgänglig. 
2.2.4 Lufttransport 
Provningsfbrfaranden för typ C-emballage utvecklades genom användning av data från 
olika källor om antalet flygolyckor och deras allvarlighetsgrad. För att stödja och 
uppdatera dessa studier har IAEA initierat ett samordnat forskningsprogram kallat 
"Allvarlighetsgrad vid olyckor under lufttransport av radioaktivt material". Man kommer 
här aktivt att eftersträva ICAO:s deltagande och det väntas att EU-länderna kommer att 
spela en viktig roll i programmet. 
2.3 Utvecklingen i Europeiska gemenskapen 
På gemenskapsnivå skall de tekniska kraven för en säker transport av radioaktivt material 
genomföras genom två rättsliga instrument: 
• Rådets direktiv om fastställande av grundläggande säkerhetsnormer för skydd av 
arbetstagarnas och allmänhetens hälsa mot de faror som uppstår till följd av 
joniserande strålning (De grundläggande säkerhetsnormerna). Detta härrör från 
Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, vanligtvis kallat 
Euratom-fördraget. 
• Rådets ramdirektiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av 
farligt gods på väg eller järnväg, grundat på artikel 75 i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska gemenskapen (EG). 
2.3.1 Grundläggande säkerhetsnormer 
Strålskydd syftar huvudsakligen till att skydda allmänheten och arbetstagare mot de 
skadliga effekterna av joniserande strålning. Internationella strålskyddskommissionen 
(ICRP), som grundades 1928, fastställer grundläggande regler och principer för 
strålskydd. ICRP:s rekommendationer ses regelbundet över för att beakta de 
vetenskapliga framstegen inom området. lCRP.s nuvarande allmänna rekommendationer 
fastställdes 1990 (ICRP-60). På grundval av dessa rekommendationer initierade 
kommissionen översynsprocessen i fråga om direktivet om grundläggande 
säkerhetsnormer. 
37-
Den 13 maj 1996 antog Europeiska gemenskapen (EG) direktiv 96/29/Euratom9. Detta 
direktiv skall inom fyra år (den 13 maj 2000) införlivas i alla EU-länders nationella 
lagstiftning. Europeiska gemenskapen har allmän och exklusiv befogenhet när det gäller att 
anta grundläggande säkerhetsnormer inom området strålskydd. Medlemsstaterna har den 
verkställande befogenheten att besluta om och vidta nödvändiga åtgärder på detta område 
inom ramen för de normer som fastställs på gemenskapsnivå. 
I rådets direktiv 96/29/Euratom om antagande av grundläggande säkerhetsnormer 
stipuleras under avdelning II artikel 2 a att alla förfaranden som innebär risker för 
joniserande strålning i samband med produktion, hantering, användning, förvaring, 
lagring, transport, import till och export från gemenskapen samt överlåtelse av radioaktivt 
material måste vara föremål för rapportering och förhandsgodkännande. 
Även om IAEA:s transportbestämmelser (ST-1) grundas på IAEA:s egna grundläggande 
säkerhetsnormer10 är de inte oförenliga med rådets direktiv om grundläggande 
säkerhetsnormer för transporter. 
De två kontrollförfarandena för transporter, som är direkt härledda från de grundläggande 
säkerhetsnormerna, har tagits fram i syfte att övervaka transporter mellan 
medlemsstaterna likaväl som import till och export från gemenskapen. Enligt dessa 
förfaranden skall medlemsstaterna, inklusive transitstater, vara informerade och medvetna 
om samt ge sitt skriftliga förhandsgodkännande innan försändelsen eller transporten kan 
verkställas. Förfarandet faställs i: 
• Rådets direktiv 92/3/Euratom11 av den 3 februari 1992 om övervakning och kontroll 
av transport av radioaktivt avfall mellan medlemsstater samt till och från gemenskapen 
kompletterade kommissionens beslut12 av den 1 oktober 1993 om fastställande av 
motsvarande standarddokument. Detta förfarande härrörde från 1980 års version av 
de grundläggande säkerhetsnormerna och man överväger nu att se över denna. 
• Rådets förordning 1493/93/Euratom13 av den 8 juni 1993 om transport av radioaktiva 
ämnen mellan medlemsstaterna. 
De grundläggande säkerhetsnormerna och transportförfarandena kräver att 
medlemsstaterna tillämpar ett strikt kontrollsystem. Att medlemsstaterna tillämpar ett 
enhetligt kontrollsystem är av grundläggande betydelse för harmoniseringen av 
transportförfarandena inom Europeiska unionen. 
9 EGTL 159, 29.6.1996, s. 1. 
10 IAEA:s säkerhetsserie nr 115-1 - International Basic Safety Standards for the protection against 
Ionising Radiation and for the Safety of Radiation Sources (Internationella grundläggande 
säkerhetsnormer för skydd mot joniserande strålning och för slrålningskällors säkerhet), 1996 
års utgåva. 
11 EGT L 35, 12.2.1992, s. 24. 
12 EGT L 268, 12.10.1993, s. 83. 
13 EGTL 148, 19.6.1993, s. 1. 
^ 
2.3.2 Gemenskapens ramdirektiv 
För att harmonisera de olika regelverken för transport av farligt gods och säkerställa inte 
enbart en hög säkerhetsnivå inom gemenskapen, utan även en smidig funktion för den inre 
marknaden, har man infört ramdirektiv som medför samma tekniska säkerhetsnormer på 
internationell såväl som på nationell nivå. Den rättsliga grunden för detta är artikel 75 i 
EG-fördraget. 
Genom rådets två direktiv har man i europeisk lagstiftning införlivat de tekniska bilagorna 
till ADR (den europeiska överenskommelsen om internationell transport av farligt gods på 
väg, direktiv 94/55/EEG av den 21 november 199414) och RID (bestämmelser om 
internationell transport av farligt gods på järnväg, direktiv 96/49/EG av den 23 juli 
1996'5). Dessa tekniska bilagor återspeglar IAEA:s transportbestämmelser för transport 
av radioaktivt material i klass 7 i klassificeringen av farligt gods. 
Som en ytterligare harmoniseringsåtgärd har kommissionen antagit ett förslag till rådets 
direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om transport av farligt gods på 
inre vattenvägar (KOM(97)0367 slutlig). 
2.3.3 Direktiv rörande kontroller 
Det görs inte längre några kontroller vid Europeiska unionens inre gränser. Borttagandet 
av dessa kontroller är en del i skapandet av den inre marknaden. Det krävs dock 
kompletterande åtgärder. Ett exempel är antagandet av direktiv 95/50/EG av den 6 
oktober 1995 om ett enhetligt förfarande för kontroll av vägtransport av farligt gods. 
Dessa kontroller måste utföras i enlighet med en specificerad checklista och fullbordas 
inom en rimlig tidsperiod. Stickprov kan göras i samband med kontrollen. Vissa 
överträdelser, som ingår i en förteckning i en bilaga till direktivet, innebär att man 
förbjuder en fortsatt transport eller att fordonet nekas inresa i Europeiska gemenskapen. 
Medlemsstaternas myndigheter är skyldiga att bistå varandra. Information om kontroller 
utväxlas och medlemsstaterna skickar en årsrapport till kommissionen, vilken också 
specificeras i en bilaga till direktivet. 
2.3.4 Förarutbildning 
Utbildning av förare till fordon som är lastade med farligt gods, inklusive radioaktiva 
ämnen, förbättrades och harmoniserades den 1 januari 1997. Förare till 
registreringspliktiga fordon måste nu följa en grundläggande 18 timmars utbildningskurs. 
De förare som avser att transportera radioaktiva ämnen under klass 7 i icke undantagna 
kollin måste också följa ytterligare en 8 timmars kurs. (Det senare kravet gäller inte förare 
som enbart transporterar radioaktiva ämnen i typ A-emballage, om det totala antalet kollin 
som innehåller radioaktiva ämnen i transportmedlet inte är fler än tio och det totala 
transportindexet inte överstiger tre. I så fall skall arbetsgivaren ombesörja lämplig 
utbildning). 
14 EGTL 319, 12.12.1994, s. 7. 
15 EGT L 235, 17.9.1996, s. 25. 
^ 
Efter att ha genomgått ett prov erhåller förarna ett så kallat ADR-certifikat, som är 
ömsesidigt erkänt av alla ADR-länder för gränsöverskridande transporter likaväl som för 
nationella transporter i EU-länderna. 
2.4 Utvecklingen inom Internationella sjöfartsorganisationen 
Reglerna för en säker transport av bestrålat kärnbränsle, plutonium och högaktivt avfall i 
behållare på fartyg (INF-reglerna)16 antogs vid Internationella sjöfartsorganisationens 
(IMO) 18:e kongress i november 1993, och kan frivilligt tillämpas av IMO:s 
medlemsstater. Dessa regler gäller utöver tillämpliga IAEA-transportbestämmelser och 
kraven för klass 7 gods enligt IMO:s regler för farligt gods (IMDG). Dessa täcker 
huvudsakligen frågor rörande fartygets utformning, konstruktion och utrustning. 
Kongressen begärde också att IMO:s kommitté för sjöfartssäkerhet och dess kommitté för 
marinmiljöskydd i samråd med IAEA regelbundet skulle se över reglerna och - om så 
skulle vara nödvändigt - ändra dem. Dessa kommittéer diskuterar för närvarande frågor 
rörande räddningsinsatser, underrättande av kustländer, dirigering av fartyg lastade med 
bestrålat kärnbränsle och ansvarssystem. 
IMO överväger att göra både INF-reglerna och IMDG obligatoriska. 
3. VIKTIGA FRÅGOR OCH PROBLEM 
3.1 Lagstiftningsfrågor till följd av 1996 års utgåva av IAEA:s bestämmelser 
3.1.1 Strålskyddsprogram 
Strålskyddsprogrammen bidrar till att optimera strålskyddet. De utgör ett strukturerat och 
systematiskt förhållningssätt när det gäller att så långt som möjligt minimera individuella 
stråldoser, antalet exponerade personer och risken för att exponering skall ske, med 
beaktande av ekonomiska och sociala faktorer. 
I begreppet transport ingår alla aktiviteter och omständigheter som är förknippade med 
och inbegripna i befordran av radioaktivt material. Strålskyddsåtgärder måste övervägas i 
alla etapper - från utformning till slutligt mottagande av försändelser med radioaktivt 
material. Alla transportaktiviteter har en potentiell inverkan på arbetstagarnas och 
allmänhetens strålningsexponering. Samarbete mellan alla berörda parter kommer att öka 
säkerheten vid transporter av radioaktivt material. 
Strålskyddsprogrammen kommer att täcka många transportområden, men särskild hänsyn 
krävs vid emballering och arrangemang kring den fysiska transporten, eftersom 
allmänheten kan komma i närheten av sådant material. Transporten inbegriper avsändare, 
transportörer och mottagare. De måste alla samarbeta för att säkerställa en säker transport 
av de radioaktiva materialen. De typer av åtgärder som skall vidtas inom ramen för dessa 
strålskyddsprogram kommer att bero på sannolikheten att exponering skall ske och dess 
16 Resolution A748(18). Code for the Safe Carriage of Irradiated Nuclear Fuel, Plutonium and 
High-Level Radioactive Wastes in Flasks on Board Ships (Regler för en säker transport av 
bestrålat kärnbränsle, plutonium och högaktivt avfall i behållare på fartyg). 
?< 
potentiella omfattning. Många program blir små, men i de fall det rör sig om stora 
exponeringsrisker kan det röra sig om omfattande program. 
Ett dokumenterat strålskyddsprogram skall inbegripa följande delar: 
• Arbetsledares och arbetstagares roller och ansvar. 
• Stråldosbedömning och jämförelser med praxis. 
• Åtgärder vid nödsituationer. 
• Utbildning. 
• Information. 
Strålskyddsprogram har en viktig funktion att fylla när det gäller att bidra till att hålla 
arbetstagarnas och allmänhetens exponering för strålning så låg som man rimligtvis kan. 
3.1.2 Undantagsvärden 
Principer och metoder för att fastställa undantagsvärden har publicerats av Europeiska 
kommissionen17 med stöd i IAEA: s grundläggande säkerhetsnormer och Euratom 92/29. I 
dessa dokument anges för alla förfaranden de gränsvärden för radionuklidernas specifika 
aktivitet och aktivitetskoncentration (mätt som Bq/kg) under vilka rapportering inte krävs. 
Det förhållningssätt till de grundläggande säkerhetsnormerna som innebär 
undantagsvärden i fråga om radionuklidernas specifika aktivitet är dock inte förenligt med 
ett enda aktivitetsvärde, såsom det på 70 kBq/kg som används i de nuvarande 
transportbestämmelserna. Man gjorde därför en preliminär studie för att undersöka 
betydelsen av undantagsvärdena från de grundläggande säkerhetsnormerna för 
transportbestämmelserna. Eftersom man inte hade använt sig av några specifika 
transportscenarier i den metod som använts för de grundläggande säkerhetsnormerna, 
beaktade man i denna studie relevanta transportscenarier för utvalda radionuklider, för att 
på så sätt härleda transportspecifika undantagsvärden med samma grundläggande 
radiologiska doseringskriterier som grund. 
De flesta resultat hamnade nära de grundläggande säkerhetsnormernas värden och alla 
återfanns inom två storleksordningar. Ett sådant omfång ansågs vara otillräckligt för att 
fastställa andra transportspecifika undantagsvärden än de som gällde enligt de 
grundläggande säkerhetsnormerna. Då de specifika undantagsvärdena för transporter i 
allmänhet stämde överens med de grundläggande säkerlietsnormernas värden, ansåg man 
det vara rimligt att i 1996 års utgåva av transportbestämmelserna anta de undantagsvärden 
enligt de grundläggande säkerhetsnormerna under vilka transportbestämmelserna inte 
skulle gälla. Värdena för aktivitetskoncentrationer tillämpas på ett kolli eller - när 
materialet inte är emballerat - på transportmedlet; av praktiska skäl tillämpas 
17 Principles and Methods for Establishing Concentrations and Quantities (Exemption values) 
Below which Reporting is not Required in the European Directive. Radiation Protection 65 
(Principer och metoder för att fastställa koncentrationer och kvantiteter | undantagsvärden] under 
vilka rapportering inte krävs i Europeiska gemenskapens direktiv. Strålskydd 65). M Harvey, S 
Mobbs, J Cooper, A M Chapuis, A Sugier, T Schneider, J Lochard och A Janssens. Europeiska 
gemenskapernas kommission 1993. 
% 
begränsningar på försändelsen i fråga om den totala aktiviteten. Möjliga problem när det 
gäller att införa de nya undantagsvärdena granskas i en gemenskapsfinansierad studie. 
3.1.3 Lufttransport 
En av de viktigaste förändringarna i 1996 års utgåva av IAEA:s transportbestämmelser 
var införandet av skärpta säkerhetskrav för lufttransport av stora kvantiteter radioaktivt 
material. Typ C-emballaget och ett ny materialklass - material med låg spridningseffekt 
(LDM) - för typ B-emballage har införts. 
Typ C-kollin 
Provningskraven för emballage av typ C återfinns i detalj i bilaga 1. 
Ett av de många hårda provningsvillkoren för typ C-emballage är en sammanstötning mot 
en orubblig yta i en hastighet på 90 m/s. Sammanstötningshastigheten har diskuterats 
intensivt under IAEA: s granskningsprocess sedan 1988. Hastigheten på 90 m/s härrör från 
studier i Frankrike (1989), Förenade kungariket (1980) och Förenta staterna (1990) om 
sannolikheter för olyckor/sammanstötningar på grundval av de då bästa tillgängliga 
olycksuppgifterna. De diskussioner som följde av dessa studier påvisade att ett band av 
ekvivalenta vinkelräta sammanstötningshastigheter på mellan 85 och 100 m/s mot ett 
orubbligt mål täckte mellan 90 och 95 % av alla allvarliga flygolyckor. Utöver detta band 
åstadkommer även stora ökningar av provningarnas sammanstötningshastighet relativt 
små säkerhetsförbättringar. I praktiken kunde man notera att sådana 
sammanstötningshastigheter mot en orubblig yta täckte ett mycket bredare band av 
nedslagshastigheter på grund av dämpande faktorer såsom nedslagsplatsens hårdhet, 
nedslagsvinkel, energi som absorberas av planet och de marginaler och därav följande 
gradvisa deformation som gäller för verkliga emballage som utformats efter IAEA: s 
normer. 
Under denna process uppmärksammades också Förenta staternas nationella förordning 
NUREG-0360 och de kriterier som gäller för färdskrivare. Det erkändes att NUREG-
0360 är strängare när det gäller emballagets egenskaper än kraven i IAEA:s bestämmelser. 
NUREG-0360 åstadkommer dock små riskminskningar utöver de som åstadkoms genom 
IAEA:s normer. Det bör också noteras att NUREG-0360 bara gäller plutonium, medan 
IAEA:s normer gäller alla radionuklider. 
Det går inte att göra någon direkt jämförelse mellan de kriterier i fråga om 
sammanstötningshastigheterna vid provning av färdskrivare respektive typ C-emballage. 
Även om båda provningssystemen är extremt hårda, så är de utformade för olika syften 
och har olika kriterier för godkännande/underkännande. Typ C-provningen fastställer 
dessutom en norm som gäller för alla emballage oavsett storlek och vikt, vilket 
provningen av färdskrivare inte gör. 
Material med låg spridningseffekt (LDM) 
Eftersom de primära risker som typ C-kraven skall möta handlar om spridning och 
strålningsnivåer, har man fastställt bestämmelser för material som uppvisar en begränsad 
spridningseffekt, löslighet och strålningsnivå. Dessa bestämmelser ingår i en 
materialkategori kallad "material med låg spridningseffekt". För att ett radioaktivt material 
skall kategoriseras som material med låg spridningseffekt skall strålningsnivån hos det 
oemballerade materialet understiga en viss nivå och utsläpp i luften av det radioaktiva 
materialet i gasform eller fast form skall vara begränsade efter att man har tillämpat 
2Y 
samma hårda provningsvillkor på själva materialet som de som tillämpas på emballage av 
typ C (sammanstötning och värmeegenskaper). Dessutom görs läckageprovning där man 
beaktar sammanstötnings- och värmeprovningarnas nedbrytande effekter på materialet. 
Denna läckageprovning måste påvisa en begränsad vattenlöslighet. Material som 
motsvarar dessa hårda krav erfordrar inte emballage av typ C och kan därför transporteras 
i emballage av typ B. Provningskraven för material med låg spridningseffekt ingår i 
IAEA: s bestämmelser och sammanfattas i bilaga 1. Det krävs ett multilateralt 
godkännande från behöriga myndigheter för utformningen av material med låg 
spridningseffekt. 
3.1.4 Material med låg specifik aktivitet/Ytkontaminerade föremål 
Under översynen av IAEA:s bestämmelser erkände man att bestämmelsernas krav och 
motsvarande motiv för transport av material med låg specifik aktivitet och 
ytkontaminerade föremål behövde ses över och eventuellt ändras. Dessa material består 
huvudsakligen av radioaktivt avfall och radioaktivt material från nedmonterade 
kärnanläggningar. Nuvarande krav togs fram på 1970-talet. Sedan dess har det skett en 
avsevärd ändring i fråga om det radioaktiva avfallets egenskaper och därför kom man fram 
till att de radiologiska överväganden som ligger till grund för nuvarande krav behövde en 
kritisk granskning. 
I en inledande genomförbarhetsstudie 1994, finansierad av gemenskapen, utvecklade 
europeiska experter ett försökssystem för krav på material med låg specifik aktivitet och 
ytkontaminerade föremål. Nya materialklasser grundade på en omfattande radiologisk 
konsekvensmodell definierades i syfte att underlätta överensstämmelse med gällande krav. 
För att göra ytterligare framsteg och främja harmoniserade uppgifter från EU till IAEA:s 
samordnade forskningsprogram, utvärderar man i ett av de gemenskapsfinansierade 
projekten det nyligen föreslagna systemets genomforbarhet, fördelar och möjliga 
nackdelar. Det arbete som pågår inom IAEA: s samordnade forskningsprogram inbegriper 
användning av databaser rörande radioaktivt avfall i tre deltagande EU-länder. 
3.2 Andra frågor och problem 
3.2.1 Uppfattade och verkliga risker 
Varje år transporteras flera miljoner kollin som innehåller radioaktivt material på ett säkert 
sätt i medlemsstaterna. De flesta av dessa försändelser rör medicinsk och allmänt 
industriellt material, och endast en mycket liten del har med kärnbränslecykeln att göra. 
Transportbestämmelserna kräver att emballagen har inbyggda säkerhetsegenskaper som 
innebär att konsekvenserna i händelse av en olycka blir begränsade. Dessutom måste 
transportmedlet uppfylla gällande kriterier och föraren av ett motorfordon måste ha 
lämplig utbildning, inklusive kunskaper i vilka åtgärder som skall vidtas vid 
olyckshändelser. 
Olyckor och incidenter under transporter inträffar dock och man faster stor 
uppmärksamhet vid dem som inbegriper radioaktivt material, och då särskilt material som 
härrör från kärnbränslecykeln. Studier av händelser i medlemsstaterna18 har visat att 
18 Review, Analysis and Report on the Radiological Consequences Resulting from Accidents and 
Incidents involving Radioactive Materials during Transport in the Period 1975-1986 by and 
within Member States of the European Communities (Granskning, analys och rapport om 
$f 
utsläpp av radioaktivt material är sällsynta och att de radiologiska konsekvenserna är 
relativt betydelselösa. Radiologer inom industrin som inte har lyckats emballera den 
radiologiska källan korrekt före transporten har dock i några fall blivit utsatta för större 
stråldoser. En förbättrad utbildning har i hög grad bidragit till att begränsa antalet 
händelser av denna typ. 
Transporternas dirigering beror på praktiska överväganden och i förekommande fall på 
överväganden rörande fysiskt skydd. I vissa fall är det nödvändigt att meddela eller erhålla 
myndigheternas godkännande för transporter genom eller till deras land. 
Alla transportsätt är reglerade och säkerhetsstatistiken är utmärkt. Det inträffar olyckor, 
men konsekvenserna begränsas av utformning och transportförfaranden. 
Man måste dock dra lärdom av transportincidenter och -olyckor för att undvika 
upprepningar eller värre händelser. Mindre händelser har sin betydelse och kan vara 
förebud om allvarligare incidenter eller olyckor. Den ständiga arbetsgruppen - som 
sammanträffar med behöriga myndigheter - IAEA och (på begäran) industrin har ett 
regelbundet utbyte av information om händelser som inträffar under transporter. 
De behöriga myndigheterna bör regelbundet bedöma konsekvenserna av transportolyckor. 
Beredskapsplanering av dessa myndigheter eller andra ansvariga myndigheter, såsom 
folkhälso- eller säkerhetsorganisationer, skall beakta dessa bedömningar. För att förenkla 
denna process har IAEA publicerat rekommendationer om beredskapsplanering för 
transportolyckor som inbegriper radioaktivt material19. Dessa rekommendationer håller 
för närvarande på att ses över. 
Nödsituationer kommer att uppstå och det är viktigt att få korrekt information om 
händelsens konsekvenser. För att gradera betydelsen av sådana incidenter och olyckor har 
kommissionen ingått kontrakt med en organisation för att utveckla en skala för att 
bedöma allvarlighetsgraden vid transporthändelser20 i överensstämmelse med den 
existerande bedömningsskalan INES, som är allmänt accepterad och används för fasta 
anläggningar21 
3.2.2 Tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med de central- och 
östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna i före detta 
Sovjetunionen 
I det tekniska biståndsprogrammet till de nya oberoende staterna i före detta 
Sovjetunionen ingår två kontrakt inom området säkra transporter av kärnmaterial som 
radiologiska konsekvenser till följd av olyckor och incidenter vid transporter av radioaktivt 
material under perioden 1975-1986 av och inom Europeiska gemenskapens medlemsstater). J 
Lombard, C Ringot, E Tomachcvsky, J S Hughes och K B Shaw. EUR 12768 EN. Europeiska 
gemenskapernas kommission 1990. 
19 Säkerhetsserien nr 87, Emergency Response Planning and Preparedness for Transport Accidents 
Involving Radioactive Material (Beredskapsplanering för transportolyckor som inbegriper 
radioaktivt material), IAEA, Wien 1988. 
Kontrakt med National Radiological Protection Board 1997 med medfinansiering av 
gemenskapen. 
21 INES: The International Nuclear Event Scale, IAEA, Wien 1992. 20 
P\ 
trädde i kraft 1995. Det första handlar om en teknisk bedömning av förslaget att förbättra 
den behållare som är avsedd för transport av utbränt bränsle från tryckvattenreaktorer. 
Det andra handlar om en allmän bedömning av transporterna av bestrålat bränsle inom de 
nya oberoende staterna i före detta Sovjetunionen. 
Syftet är inte bara att komma med lämpliga förslag för att förbättra säkerheten, utan också 
att skapa ett ömsesidigt samarbetsklimat i tekniska frågor mellan högt specialiserade 
tekniska stödorganisationer. 
Inom ramen för programmen Phare (bistånd till ekonomisk omstrukturering i de central-
och östeuropeiska länderna) och Tacis (tekniskt bistånd till OSS), fortsätter EU-länderna 
att ge tekniskt bistånd för att förbättra kärnsäkerheten i de central- och östeuropeiska 
länderna och de nya oberoende staterna i före detta Sovjetunionen. Dessutom avser 
kommissionen att skapa en ram för industriellt samarbete med dessa länder. 
Det industriella samarbetet är mycket brett och täcker behoven hos den del av 
transportbranschen som i Östeuropa arbetar med kärnbränslecykeln. Industriellt samarbete 
rörande transport av radioaktivt material kan leda till att man utvecklar pilotprojekt som 
en grund för ett mer omfattande samarbete. 
Genom anbudsförfaranden som inleddes i maj 199622 gjordes en officiell uppmaning till 
transportbranschen att sätta i gång ovannämnda program. Det kom dock inte in några 
lämpliga förslag och en förnyad uppmaning kommer att göras i samband med eventuella 
framtida anbudsförfaranden. 
3.2.3 Kvalitetssäkring 
För kollin som kräver godkännande och certifiering av behöriga myndigheter, kommer ett 
godkännande inte att ges om det inte finns lämpliga kvalitetssäkringsprogram för 
utformning, provning, tillverkning, användning, underhåll och transport av emballage. 
Detta är ett vedertaget förfarande i alla medlemsstater och säkerställer att använda 
emballage uppvisar en hög kvalitet. För kollin som inte kräver godkännande av de 
behöriga myndigheterna krävs det ändå kvalitetssäkringsprogram. De behöriga 
myndigheterna kan kontrollera programmens lämplighet genom regelbundna inspektioner 
eller andra lämpliga metoder för lämplighetskontroll. 
I princip bör alla aspekter på de aktiviteter som är förknippade med en säker transport av 
radioaktivt material täckas av ett kvalitetssäkringsprogram, IAEA har publicerat två 
broschyrer23' 24 för att ge vägledning om försäkringsprogram rörande kvalitet och 
överensstämmelse. När en incident inträffar är det nödvändigt att granska slutsatserna från 
analysen utifrån alla dokument som styr transportförfarandet, inklusive normer, regler, 
bestämmelser och kvalitetssäkringsprogrammen likaväl som utifrån olika arbetsmetoder. 
22 EGTC136, 8.5.1996, s. 16. 
23 
24 Säkerhetsförfarande nr 113 - Quality Assurances for the Safe Transport of Radioactive Material 
(Kvalitetssäkringar för en säker transport av radioaktivt material), IAEA, Wien 1994. 
Säkcrhctsförfarande nr 112 - Compliance Assurance for the Safe Transport of Radioactive 
Material (Försäkran om överensstämmelse för en säker transport av radioaktivt material), IAEA, 
Wien 1994. 
1 a 
En enda transport kan dock inbegripa flera olika organisationer och det är osannolikt att 
transporten täcks av ett enda kvalitetssäkringsprogram. Följande fakta är relevanta: 
• Emballagets konstruktör. 
• Emballagets tillverkare och ansvarigt provningslaboratorium. 
• Emballagets användare när det gäller dess olika tillämpningsområden. 
• Den transportör som använder sig av olika transportföretag och infrastrukturer. 
Kvalitetssäkringsprogrammen är utformade för att passa specifika organisationsstrukturer 
och en analys av en incident eller en olycka i förhållande till olika 
kvalitetssäkringsprogram kan vara mycket komplicerad. Kommissionens ständiga 
arbetsgrupp fäster särskild uppmärksamhet vid denna aspekt i syfte att medlemsstaterna 
skall utbyta information till deras ömsesidiga nytta. 
3.2.4 Illegal handel med kärnmaterial och radioaktiva källor 
När kommissionen först beslutade att ta upp frågan om illegal internationell handel 
krävdes ett tudelat förhållningssätt: Det ena för illegal handel med kärnmaterial och det 
andra för en vårdslös hantering av radioaktiva källor. 
De myndigheter som ansvarar för en säker transport av radioaktivt material i de olika 
medlemsstaterna har inte nödvändigtvis huvudansvaret, eftersom detta i första hand ligger 
hos de myndigheter som ansvarar för fysiskt skydd/säkerhetsåtgärder och i andra hand hos 
de myndigheter som ansvarar för tillståndsgivning. Icke desto mindre är det mycket ofta 
transportmyndigheterna som först involveras om man upptäcker illegala eller vårdslösa 
transporter. Följaktligen och då dessa aktiviteter ofta berör flera länder, tas frågan ofta 
upp vid den ständiga arbetsgruppens sammanträden. 
När det gäller den illegala handeln med kärnmaterial deltar kommissionen i 
samordningsmöten om förebyggande, detektion och åtgärder, som IAEA organiserar i 
nära samarbete med transportorganisationerna (ICAO, IMO), avdelningen för transport av 
farligt gods inom FN:s Ekonomiska kommissionen för Europa (väg och järnväg), 
Världstullorganisationen och Interpol och Europol. Huvudsyftet med dessa möten är att 
utbyta information och identifiera de eventuella ytterligare insatser som krävs. 
Kommissionen finansierar en genomförbarhetsstudie om detektion och övervakning för att 
bidra till förebyggandet av olaglig handel med kärnmaterial och radioaktiva källor i EU-
ländernas hamnar. Resultatet av denna studie kommer att presenteras för IMO:s 
underutskott för gränssnittet hamnar/landtrafik, vilken har uppvisat ett särskilt intresse. 
På den ständiga arbetsgruppens dagordning återfinns fortfarande frågan om åtgärder för 
att förebygga illegal internationell handel med radioaktivt material. Gruppen är särskilt 
involverad i identifiering, detektion och motåtgärder. Den kommer att stödja ytterligare 
insatser där detta är motiverat om ytterligare resurser ställs till förfogande under 
kommande år. 
V7 
4. EUROPEISKA KOMMISSIONENS STÄNDIGA ARBETSGRUPP: 
VERKSAMHETSBESKRIVNING 
4.1 Tidigare verksamhet 
Ett antal projekt förknippade med en säker transport av radioaktivt material har under 
senare år genomförts av kommissionen. I vissa rörde det sig antingen om 
genomfbrbarhetsstudier eller den inledande etappen av mer omfattande projekt. 
Arbetet täckte vissa av transportaspekterna från utformning till materialets slutliga 
mottagande. Projektens djup begränsades ofta beroende på hur stor del av arbetet som 
finansierats. Dessa studier gav dock värdefull information till medlemsstaterna, IAEA och 
kommissionen. 
Exempelvis har man granskat och analyserat transporthändelser som inträffat i 
medlemsstaterna under en tioårsperiod. I rapporten kom man fram till att rapporteringen 
från kärnkraftsindustrin var högst uttömmande och att det inte fanns några händelser med 
större hälsomässiga konsekvenser. Av alla de incidenter eller olyckor som granskades i 
studien framgick att emballage som var utformade i enlighet med fastställda normer gav 
ett tillräckligt skydd 
I ett annat projekt utarbetades en handbok25 om beredskapsplaner i medlemsstaterna. 
Handboken innehöll detaljer om system, kontakter och tillgänglig räddningsutrustning. 
4.2 Nuvarande program 
Kommissionen har fastställt en handlingsplan för att ytterligare utveckla 
transportstudierna. Programmet är uppdelat i följande sju områden: 
• Den inre marknadens funktion och behovet av harmonisering. 
• Bedömning av genomförandet av bestämmelserna. 
• Översyn av transportbestämmelserna. 
• Undersökning av transporthändelser. 
• Beredskapsplaner för transportolyckor. 
• Bistånd till de central- och östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna 
i före detta Sovjetunionen. 
• Information till allmänheten. 
25 Handbook for the CEC Database on Transport Emergencies Involving Radioactive Materials 
(Handbok till Europeiska kommissionens databas över transportincidenter med radioaktivt 
material). J S Hughes, J Lombard, F Mathieu, K B Shaw. Europeiska gemenskapernas 
kommission, oktober 1992. 
-bl 
Verksamheten pågår redan inom de första fyra av dessa områden. Man måste se till att de 
andra två inte förbises i framtida program. Kommissionen ger ekonomiskt stöd till 24 
projekt som drivs av olika organisationer i medlemsstaterna. Det förekommer ett 
omfattande samarbete mellan medlemsstaterna och projekten räknas upp i tabell 1. 
När man 1996 på nytt aktiverade budgetposten "Transport av radioaktivt material i 
Europeiska unionen" organiserade kommissionen en anbudsinfordran i enlighet med 
Europaparlamentets beskrivning av budgetposten. Som ett resultat av anbudsinfordran 
mottog kommissionen 43 förslag. När kommissionen hade utvärderat förslagen begärdes 
den ständiga arbetsgruppens yttrande om rangordningen av de förslag som getts första 
och andra prioritet. Inom gällande budgetramar kontrakterades under 1996 alla 15 förslag 
av första prioritet och tre av förslagen av andra prioritet (se tabell 1). Ytterligare anslag i 
1997 års budget medgav kontraktering av återstående övriga förslag av andra prioritet 
samt sex ytterligare projekt. 
Många av förslagen kunde bidra leda till harmoniseringen av bestämmelserna inom EU på 
grundval av 1996 års utgåva av IAEA:s transportbestämmelser. 
Vid det andra mötet för IAEA: s rådgivande kommitté för säkerhetsnormer inom 
transportsektorn (TRANSSAC) i mars 1997 välkomnades initiativet att finansiera 
kommissionens aktiviteter rörande säkra transporter av radioaktivt material. Man erkände 
också värdet av deras arbete med att fortgående se över IAEA: s bestämmelser. Ett antal 
EU-länder noterade dock att dessa insatser kommer att kräva löpande och regelbunden 
finansiering under de närmaste åren för att täcka alla programmets områden och fortsätta 
ett arbete inom påbörjade mer långsiktiga projekt. 
4.3 Framtida arbete 
Transportbestämmelserna återspeglar utvecklingen inom många olika områden, till 
exempel material, processer, transportmedel och skyddsprinciper. För att i tillräcklig grad 
täcka denna utveckling måste det finnas ett löpande gemenskapsprogram för 
transportsektorn som regelbundet ses över. Ett antal av de pågående projekten utgörs av 
inledningen på mer långsiktiga studier med syfte att åstadkomma viktiga förbättringar av 
transportkraven och transportsystemen. 
IAEA: s transportbestämmelser antas över hela världen och för alla transportsätt. De har 
setts över regelbundet sedan de först gavs ut 1961. Den nuvarande utgåvan av dessa 
bestämmelser publicerades 1996. Nästa utgåva kommer att innehålla förbättringar som 
utvecklats under den nya översynsomgången. Uppgifter som skall beaktas i denna översyn 
måste vara tillräckligt motiverade och inbegripa relevanta tekniska studier. Det är till 
exempel allmänt accepterat att det finns utrymme för förbättringar av kraven på material 
med låg specifik aktivitet och ytkontaminerade föremål. För att EU skall kunna bidra med 
fullt utvecklade förslag om förbättringar av transportkraven är det väsentligt att 
gemenskapen har ett lämpligt studieprogram som täcker flera år. 
Ett annat exempel rör klassificeringsmetoder för material med låg spridningseffekt 
(LDM). Enligt bestämmelserna kan godkännandet av material med låg spridningseffekt 
ske antingen bilateralt eller multilateralt. Det är därför mycket viktigt att berörda parter på 
ett tidigt stadium arbetar gemensamt för att effektivisera utvecklingsinsatserna och främja 
samarbete mellan EU-ländernas olika institutioner - inklusive behöriga myndigheter och 
provningsanläggningar. Detta har redan initierats av kommissionen genom ett antal 
pilotprojekt i syfte att utveckla provningsfbrfaranden för att klassificera radioaktiva 
material som material med låg spridningseffekt. På grund av de stora insatser som krävs 
33 
för att utveckla och genomföra provningar verkar det troligt att man kan komma att 
behöva utveckla ett gemensamt tillvägagångssätt och eventuellt också en gemensam 
provningsanläggning i Europeiska unionen. Detta är ännu ett område där kommissionen 
kan stödja och främja samarbete mellan medlemsstaterna. 
Transportstudier är också viktiga ur andra aspekter, till exempel när det gäller att skapa 
information om gjorda erfarenheter. Olyckor och incidenter inträffar under transporter och 
sådan information kan bidra till att undvika liknande händelser på andra platser. 
Information och diskussion om transportsäkerheten är viktig och information om 
transportverksamhetens konsekvenser kan förbättra allmänhetens insikter. En regelbunden 
utvärdering av strålningsdoser till följd av transporter av radioaktivt material inom EU 
(ST-1, punkt 304) bör uppmuntras. Detta skulle skapa en helhetsbild av situationen inom 
EU och antingen motivera existerande bestämmelser eller påvisa behov av ytterligare 
lagstiftningsåtgärder. 
Särskild uppmärksamhet bör fästas vid projekt som syftar till att förbättra 
transportsäkerheten genom att i de central- och östeuropeiska länderna och de nya 
oberoende staterna i före detta Sovjetunionen införa 1996 års utgåva av IAEA: s 
bestämmelser för en säker transport av radioaktivt material. 
% 
BILAGA 1: SAMMANFATTNING AV PROVNINGSKRAV 
Emballage av typ C 
Lämpliga provningar utgörs av 
• de provningar som gäller för typ B-emballage och - om så är lämpligt - för emballage 
avsedda för klyvbart material (se tredje rapporten för detaljer), 
• ett punkterings-/hållfasthetsprov som består antingen i att en trubbig konformad kropp 
släpps på kollit från tre meters höjd eller att kollit släpps ned på kroppen, beroende på 
det provade kollits vikt, 
• ett hårdare värmeprov, med samma tekniska specifikationer som värmeprovet för typ 
B-emballage, men med 60 minuters varaktighet, 
• ett 200 meters vattendjupprov, 
samt en sammanstötningshastighet på 90 m/s för "fallprovet" mot ett orubbligt mål med 
den vinkel som åstadkommer störst skada på kollit. 
Uranhexafluorid 
Emballagen 
• måste motstå ett inre provningstryck på minst 1,4 MPa, men cylindrar med ett 
provningstryck på mindre än 2,8 MPa kräver ett multilateralt godkännande, 
• måste motstå ett "typ A"-fallprov, med graderade höjder från 0,3 till 1,2 meter 
beroende på kollits vikt, 
• emballage som är utformade för att innehålla minst 0,1 kg men mindre än 9 000 kg 
UF6 måste klara "typ B"-värmeprovet på 800° C i 30 minuter, 
• emballage som är utformade för att innehålla minst 9 000 kg måste antingen klara 
kraven på värmeprovning eller erhålla ett multilateralt godkännande. 
Vidare måste emballagen - om de innehåller klyvbart UFÔ - klara de provningskrav som 
gäller för emballage avsedda för klyvbart material (typ B-sammanstötning och -
värmeprov) utan att det förekommer någon kontakt mellan emballagets lock och andra 
delar av emballaget som det normalt inte skall stå i kontakt med. Det far inte ske något 
läckage från locket och emballaget skall klara andra funktionskrav innan konstruktören i 
säkerhetsanalysen kan anta att det är vattentätt. 
Material med låg spridningseffekt (LDM) 
• Den totala mängden material med låg spridningseffekt i ett kolli är begränsat till en 
mängd där strålningsnivån på 3 meters avstånd från det oavskärmade radioaktiva 
materialet inte skall överstiga 10 mSv/timme. 
Efter ett "typ C"-sammanstötningsprov och det hårdare värmeprovet skall 
luftutsläppet i gasform eller fast form (upp till motsvarande 100 mikrometer diameter 
gasform) inte skall överstiga 100 gånger radionuklidens specifika A2-värden. 
%<> 
• Vidare skall aktiviteten i vattnet inte överstiga 100 A2 efter ett läckageprov 
(löslighetsprov) genom nedsänkning i vatten i sju dagar. Vid tillämpningen av detta 
prov måste de skadliga effekterna av de prover som specificeras under den andra 
punkten ovan beaktas. 
• Dessutom skall ett emballage som innehåller material med låg spridningseffekt 
utformas så att inte detta materials egenskaper påverkas negativt av eventuella 
egenskaper som läggs till materialet och som inte är en del av detta eller av några inre 
beståndsdelar av emballaget. 
^4 
GENERALDIREKTORATET FÖR ENERGIFRÅGOR - GD XVH 
STUDIER ÖVER TRANSPORTER AV RADIOAKTIVA MATERIAL - 1996 /1997 
Tabell 1 : NUVARANDE PROJEKT som mottar ekonomiskt stöd / subvention av gemenskapen 
Kontrakt TTTFI * 
B4-1020/D/96-... 
001 Evaluation of the safety of vitrified high level waste shipments from the UK to continental Europe by sea 
002 Assessment of the radiological risks from transport accidents involving Type A Packages 
003 Development of evaluation methods for the qualification of Low Dispersible Material (LDM) 
004 Safety assessment of Leaktightness Criteria for Radioactive Material Transport Packages: studies of seal stability and 
performance under thermal aging processes and resulting potential for material leakage 
_ 
005 Examination of the existing transport emergency arrangements in the Member States and the discussion of the benefits 
which result 
006 Further development of radiological criteria and requirements for the transport of LSA and SCO material 
007 Feasibility study on detection and monitoring systems and procedures to prevent illicit trafficking of radioactive and 
fissile material at sea ports in the EU Member States 
008 Practical implication of the adoption of exemption values in transport 
* Kontrakten har tilldelats under nedanstående engelska titlar (översättning till andra språk kommer ej att göras). 
i/4 
GENERALDIREKTORATET FÖR ENERGIFRÅGOR - GD X VD 
STUDIER ÖVER TRANSPORTER AV RADIOAKTIVA MATERIAL - 1996 
Kontrakt TITEL 
B4-1020/D/96-... 
009 Surveys on the events during transport 
010 Development of an event severity scale for incidents/accidents 
011 Harmonisation of methods for the nuclear criticality safety evaluation of transport packages 
012 Qualification experiments on the release behaviour of LSA material in accident conditions with mechanical impact 
013 Evaluation of external radiation levels from transport packages to the quantities and units specified by ICRP and ICRU, 
and in relation to the Basic Safety Standards of the EU 
014 Evaluation of the radiation protection options related to the Low Weight Packages - category III yellow 
015 Segregation of packages during transport 
016 Evaluation of codes for Analysing the Drop Test Performance of Radioactive Material Transport Containers 
017 Evaluation of safety of casks impacting different kinds of targets - Real Target Impact Studies 
018 Harmonisation of the Qualification of Procedures and Personnel (Guide of practice evaluation of events) 
00 
GENERALDIREKTORATET FÖR ENERGIFRÅGOR - GD XVII 
STUDIER ÖVER TRANSPORTER AV RADIOAKTIVA MATERIAL - 1997 
Kontrakt TTTEI 
B4-1020/D/97-... 
001 Harmonisierung der Methoden zur Bewertung der Verpackungssicherheit in Ubereinstimmung mit den Vorschriften 
002 Risk Assessment for the transport of irradiated nuclear fuel in the NIS 
003 Evaluation of the Situation in the EC as regards Safety in Transport of Radioactive Material and the Prospects for the 
Development of such type of transport 
004 Emergency arrangements in the area of transport 
005 Harmonisation of the Performance of the Packages and the Level of intrinsic Safety of the Material 
"Analysis of Rail Accident Frequencies and Severity for the Assessment of Radioactive Material Transport Risk" 
006 Accident analysis of spent fuel shipping cask transported by rail 
HÉ 
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 155 slutlig 
DOKUMENT 
SV 12 07 15 17 
Katalognummer : CB-CO-98-237-SV-C 
ISBN 92-78-32959-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
LVO T>