B4-1491, 1492, 1495, 1506, 1515 och 1536/95

Resolution om situationen på Östtimor och 20-årsdagen av Indonesiens invasion

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av de tidigare resolutionerna om situationen på Östtimor, i synnerhet de av den 21 november 1991 om massakern på Östtimor ((EGT nr C 326, 16.12.1991, s. 182.)) och av den 21 september 1995 om kränkningar av mänskliga rättigheter på Östtimor och i Indonesien ((Protokollet av detta datum, del II.9b).)) och

A. 20 år har gått sedan den indonesiska armén invaderade Östtimor den 7 december 1975, vilket åtföljdes av annektering av territoriet 1976.

B. Befolkningen på Östtimor motsätter sig alltsedan dess ockupationen av deras territorium.

C. De indonesiska myndigheterna har för att konsolidera sin maktposition genomfört ett verkligt folkmord, vilket har medfört att minst en tredjedel av befolkningen i detta område har dödats, och att det fyra år efter massakern i Santa Cruz i Dili fortfarande råder ett klimat av godtyckligt våld på Östtimor.

D. Indonesien har vägrat att rätta sig efter resolutionerna från Förenta Nationernas säkerhetsråd, som fortfarande betraktar Östtimor som ett icke-självstyrande territorium, under portugisisk förvaltning, och kräver respekt för de mänskliga rättigheterna och självbestämmande för detta territorium.

E. De indonesiska myndigheterna fortsätter å ena sidan att utöva en koloniseringspolitik från andra öar i Indonesien för att bryta befolkningens kulturella nätverk på Östtimor, och å andra sidan flyr de unga människorna på Timor-området.

F. Hundratals politiska fångar är fortfarande fängslade på Östtimor och i Indonesien, och en av dem är Xanana Gusmão, ledaren för motståndet mot ockupationsmakten.

G. Förhandlingar pågår mellan Portugal och Indonesien, under överinseende av FN:s generalsekreterare och möten äger rum mellan timoreser från alla sidor.

H. Den 24 september 1995 begärde 43 unga personer från Östtimor politisk asyl vid utländska ambassader i Djarkarta och den 7 december blev de ryska och nederländska ambassaderna fredligt ockuperade av 112 personer från Timor och Indonesien, vilka protesterade mot ockupationen av Östtimor.

I. Det är beklagligt att pro-indonesiska motdemonstranter sedan dess har gjort våldsamma attacker mot de nederländska och australiensiska ambassaderna.

J. José Ayala Lasso, FN:s höga kommissiarie för mänskliga rättigheter, har nyligen besökt Indonesien och Östtimor.

K. Hinder har ställts upp av de indonesiska myndigheterna för många journalister, oberoende framstående personer, humanitära organisationer och andra som önskar besöka Östtimor, och Europaparlamentet i synnerhet har stött på svårigheter att organisera sitt uppdrag.

L. Det är nödvändigt att Europeiska unionens medlemsstater bibehåller en kritiskt övervakande attityd som direkt syftar till att minska kränkningarna av mänskliga rättigheter på Östtimor, som för närvarande drabbar de unga hårdast.

Parlamentet

1. bekräftar sin solidaritet med befolkningen på Östtimor i sin kamp för självbestämmande och sitt fördömande av den illegala ockupationen av Östtimor och förtrycket från de beväpnade indonesiska styrkorna,

2. fördömer i hårda ordalag den indonesiska regeringens förtryck på Östtimor, i synnerhet de godtyckliga fängslingarna som uppges ske i samband med «polisiära operationer», men som i själva verkat är förföljelser grundade på diskriminering mot den inhemska befolkningen och i synnerhet mot medlemmar av den katolska kyrkan, i syfte att genomföra en tvångsislamisering,

3. fördömer Indonesiens försök att kolonisera Östtimor, och att Indonesien fortsätter att skicka tusentals familjer från olika regioner i Indonesien till området i syfte att ändra befolkningssammansättningen och att på så sätt neutralisera timorbornas kamp för självbestämmande,

4. kräver att alla politiska fångar skall friges, däribland Xanana Gusmão,

5. anser att förhandlingarna mellan Indonesien och Portugal bör fortsätta under överinseende av FN:s generalsekreterare och att företrädare för befolkningen på Östtimor bör få delta, men anser att inga restriktioner får gälla de områden som de kan uttala sig om, till exempel Östtimors politiska ställning,

6. uppmanar återigen medlemsstaternas regeringar att upphöra med allt militärt stöd och vapenförsäljning till Indonesien och uppmanar återigen Europeiska unionen att upphäva allt ekonomiskt samarbete med den indonesiska regeringen så länge den illegala ockupationen och förtrycket varar,

7. bekräftar återigen det beslut som kom till uttryck för första gången i dess resolution av den 21 november 1991 och som upprepades den 21 september 1995 om att sända en delegation till Östtimor för att undersöka situationen på plats; uppmanar regeringen i Djakarta att inte lägga hinder i vägen för detta uppdrag och att i stället ge det full rörelsefrihet,

8. uppmanar kommissionen att sända en enhet till Östtimor för att övervaka de mänskliga rättigheterna,

9. stöder José Ayala Lassos vädjanden om att Indonesien skall inrätta en ny undersökningskommitté om massakern i Dili 1991 och ratificera diverse internationella texter om mänskliga rättigheter,

10. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas parlament, den indonesiska regeringen, samt till FN:s generalsekreterare och till FN:s höge kommissarie för de mänskliga rättigheterna.