[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 14.9.2005

KOM(2005) 400 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

En marknadsbaserad metod för spektrumhanteringen i Europeiska unionen

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

En marknadsbaserad metod för spektrumhanteringen i Europeiska unionen (Text av betydelse för EES)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Sammanfattning 3

2. Effektiv spektrumanvändning – ändringsbehov 4

3. Hur kommer spektrummarknader att leda till ökad effektivitet? 5

4. Spektrummarknadernas EU-dimension 6

5. Nyckelfrågor för införandet av europeiska spektrummarknader 7

5.1. Enighet om målen 7

5.2. Spektrumband 7

5.3. Övergångsfrågor 8

5.4. Definition av spektrumrättigheter 9

5.5. Informationssamordning 9

5.6. Tjänsteneutralitet och teknisk neutralitet 9

6. Nästa etapp i upprättandet av spektrummarknader 10

7. Slutsats 11

1. SAMMANFATTNING

Det moderna samhället är beroende av avancerade elektroniska kommunikationsmedel. Detta bidrar till en ständigt ökande efterfrågan på den resursen radiofrekvenser. Från mobiltelefoni till trådlös Internettillgång och vidare till TV-sändningar är spektrumet en viktig del av vardagen. Den traditionella metoden för att lösa motstridiga frekvensbehov bygger på en planering av hur spektrumet får användas och av vem, samtidigt som man försöker uppnå många olika målsättningar.

Den snabba tekniska utvecklingen och konvergensen av telekommunikation, medieinnehåll, och elektronisk utrustning skapar i dag en dynamisk miljö där spektrumet blir en allt viktigare resurs. Spektrumhanteringen har inte hållit steg med denna utveckling. Om inget händer, ökar risken för att den traditionella metoden kommer att hindra samhället från att skörda frukterna av denna nya dynamiska miljö. Från att ha varit världsledande i utvecklingen av mobil kommunikation riskerar Europa nu att bli användare av teknik som andra har utvecklat, i stället för att själv driva utvecklingen . Av denna anledning håller medlemsstaterna på att se över sin spektrumpolitik. En lösning är att tillämpa en marknadsbaserad modell , som ger marknadsaktörerna större frihet i besluten om hur spektrumet skall användas, och att undanröja hindren för tillgång till spektrumrättigheter genom att möjliggöra handel med rättigheter.

Det finns också en risk att lagstiftningens bristande anpassning till dynamiken på marknaden för konvergerande trådlösa kommunikationstjänster kommer att stå i vägen för en effektiv spektrumanvändning och på så sätt hindra uppnåendet av EU:s mål i fråga om bland annat utvecklingen av den inre marknaden, konkurrens, innovation och tillväxt. En uppsplittrad strategi för spektrumreform kommer att försvåra uppnåendet av dessa mål. Det är mot denna bakgrund och efter en bred allmän debatt och ett offentligt samråd som kommissionen föreslår ett samordnat införande av spektrummarknader i hela EU.

Detta förslag banar väg för tillväxt och sysselsättning och är en konkret tillämpning av den reviderade Lissabonstrategin. Förslaget är också ett led i en strategi för en effektiv spektrumhantering i enlighet med i2010-initiativet, byggande på en vision om en gemensam och samordnad avveckling av restriktioner för spektrumanvändning i samtliga medlemsstater för att främja en öppen och konkurrensutsatt digital ekonomi . Detta bör direkt gagna EU:s medborgare genom snabbare tillgång till ny teknik och lägre kommunikationspriser.

Avsevärda mängder spektrum, inklusive exempelvis ungefär en tredjedel av spektrumet under 3 GHz (det spektrum som bäst lämpar sig för markbunden kommunikation), kan eventuellt göras tillgängliga för handel och flexibel användning senast 2010. Detta meddelande indikerar en ram för en dynamisk och anpassningsbar spektrumanvändning.

Vid sidan om den marknadsbaserade metoden kommer den traditionella modellen att ha en fortsatt funktion att fylla när viktiga allmänna intressen står på spel (t.ex. försvar, luftfart eller forskningstillämpningar, exempelvis satelliter för radioastronomi och jordobservation). En annan metod är modellen med tillståndsfri användning , som ger ännu mer flexibilitet genom att möjliggöra fri tillgång inom vissa tekniska gränser. Var och en av metoderna för spektrumhantering är ett bra verktyg. Det gäller bara att hitta den rätta blandningen av metoder för att EU:s mål skall kunna uppnås[1].

För att inleda detta arbete i EU på ett samordnat sätt föreslår kommissionen att det upprättas spektrummarknader och att man på politisk nivå enas om

att senast 2010 på EU-nivå i praktiken införa

- rätten att idka handel med individuella nyttjanderätter i fråga om frekvenser inom vissa spektrumband för markbundna elektroniska kommunikationstjänster,

- rätten att använda dessa frekvenser på ett flexibelt sätt.

För att uppnå detta mål tänker kommissionen föreslå nödvändiga lagstiftningsåtgärder i samband med översynen av regelverket för elektroniska kommunikationstjänster, som inleds i mitten av 2006. För att underlätta utvecklingen i spektrummarknadernas inledningsfas kommer kommissionen parallellt med detta att ta initiativ till samordning för att undvika fördröjningar och en kostnadskrävande fragmentering som skulle skada den inre marknaden under tiden fram till det att en EU-övergripande lösning har nåtts.

2. EFFEKTIV SPEKTRUMANVÄNDNING – ÄNDRINGSBEHOV

All radiobaserad utrustning använder radiospektrum för överföring eller mottagning av information. Eftersom allt fler tillämpningar använder spektrum, har detta lett till en ökande efterfrågan som är svår att tillfredsställa inom ramen för de gällande, inflexibla bestämmelserna om spektrumhantering. Spektrumet anses vara en knapp resurs. Tillgången till spektrum är av avgörande betydelse, inte bara för mobiltelefoni, TV och radio samt trådlös Internetanslutning, utan också för många andra tillämpningar, exempelvis väderprognoser, astronomi och luft- och sjöfartssäkerhet. Spektrum är också viktigt för viktiga allmännyttiga tjänster, såsom säkerhet och försvar, och för utrustning som underlättar vardagen, exempelvis fjärrkontroller och hörapparater. Efterfrågan på radiospektrum har ökat dramatiskt.

Den traditionella modellen för spektrumfördelning syftar i första hand till att undvika interferens och bygger på tilldelning av individuella spektrumrättigheter och allokering av de olika banden för definierade tjänstekategorier. Genom spektrumbandens storlek och villkoren för användningen begränsas användarna ofta till specifik teknik, exempelvis GSM för vissa "mobiltelefonband” eller TV för delar av ”rundradiobanden”. Därför innebär individuella rättigheter ett underförstått eller uttryckligt förbud mot användning av annan teknik eller mot tillhandahållandet av andra tjänster .

I en värld där den tekniska utvecklingen går allt snabbare och där det på grund av den ökande konvergensen blir allt svårare att kategorisera olika tjänster , kan detta inte längre anses vara en lämplig lösning för elektroniska kommunikationstjänster. Digitalisering innebär en teknik som gör det möjligt att kombinera olika kommunikationstjänster, exempelvis TV, telefoni och bredband. Den tekniska utvecklingen gör det dessutom mindre kostsamt att ge utrustning kapacitet att fungera på olika frekvenser. Den traditionella modellen är inte tillräckligt flexibel och anpassningsbar för att samhället skall kunna skörda frukterna av dessa utvecklingstrender. Därmed missar man chanser i fråga om konkurrenskraft, industriell utveckling, sysselsättning, innovation och utbud av tjänster för medborgarna.

Många delar av spektrumet är för närvarande underutnyttjade. Spektrumets lägre frekvenser är fortfarande upptagna av gammal, ineffektiv teknik, medan ny teknik bara har tillgång till högre frekvenser med begränsad räckvidd och högre etableringskostnader .

Bakgrund

Europeiska kommissionen anser att spektrumhanteringen kan göras mycket effektivare. Kommissionen har påpekat att spektrumhanteringens reform är en av de strategiska frågorna i i2010-initiativet, som inleddes i juni 2005. Kommissionen har också tagit upp frågan i en rad andra initiativ, bland annat en stor studie om handel med spektrum[2], offentliga samråd, arbetsgrupper och stöd för diskussioner på hög politisk nivå.

På kommissionens begäran om råd fastslog gruppen för radiospektrumpolicy (RSPG)[3] i november 2004 i sitt yttrande om handel med radiospektrum att sådan handel skulle kunna vara positiv i vissa delar av spektrumet, förutsatt att tillräckliga säkerhetsåtgärder vidtas och att det finns behov av ett enhetligt tillvägagångssätt för handeln mellan medlemsstaterna. RSPG påpekade dessutom att det skulle vara fördelaktigt att hålla (tillstånds-) villkoren så allmänna som möjligt för att sörja för teknikneutralitet och flexibilitet när det gäller spektrumets användning i framtiden.

I en rapport från en konsultfirma[4], som det nederländska ordförandeskapet överlämnade till rådet i september 2004, föreslås införandet av en ny och flexibel metod för spektrumallokering, eftersom EU är i trängande behov av att göra sin osmidiga spektrumallokeringsmodell flexibel. Rådet kom i december 2004 fram till att man bör ”fortsätta att bedöma olika modeller för spektrumförvaltning för att åstadkomma en mer flexibel och effektiv användning av spektrum på europeisk och global nivå, med beaktande av utvecklingen av ny och innovativ teknik och sådana metoder som utnyttjar marknadsmekanismerna” [5].

3. HUR KOMMER SPEKTRUMMARKNADER ATT LEDA TILL ÖKAD EFFEKTIVITET?

GENOM ATT LÅTA MARKNADEN BESTÄMMA HUR SPEKTRUMET SKALL ANVÄNDAS OCH FÖRDELAS KAN MAN SANNOLIKT ÖKA SPEKTRUMANVÄNDNINGENS EFFEKTIVITET AVSEVÄRT – ETT AV DE VIKTIGASTE MÅLEN I REGELVERKET FÖR ELEKTRONISK KOMMUNIKATION. EFFEKTIV ANVÄNDNING ÄR OCKSÅ EN CENTRAL FRÅGA FÖR ANDRA MÅL SOM EU HAR STÄLLT UPP, SÄRSKILT INNOVATION OCH TILLVÄXT, OCH PÅVERKAR INDIREKT DEN INRE MARKNADENS FUNKTION.

Vinster

Forskningen visar att en marknadsbaserad metod skulle ge stora ekonomiska vinster och avsevärt förbättra utbudet och medborgarnas tillgång till ny teknik till låga priser.

I den studie om handel med spektrum som kommissionen har låtit genomföra uppskattas det för EU- och EES-medlemsstaternas del att nettovinsten från introduktion av handel med spektrum kombinerat med flexibla nyttjanderätter skulle uppgå till 8–9 miljarder euro om året . Ökad innovation sågs som den viktigaste vinstskapande faktorn, följd av ökad konkurrens. Enligt studien skulle en kombination av handel och flexibel användning ge en upp till tio gånger så hög vinst som handel med spektrum utan flexibel användning. I en annan studie[6] påstås det att spektrumreformer i Förenta Staterna skulle ge konsumenterna en årlig vinst på upp till 77 miljarder US-dollar som resultat av lägre priser för mobila taltelefonitjänster. Även om dessa kvantitativa resultat bara bör ses som en fingervisning om vinstens storleksordning, visar de klart och tydligt att det krävs åtgärder på EU-nivå.

Avvägning mellan olika metoder

Erfarenheterna från tillämpningen av de olika spektrumhanteringsmetoderna kommer att visa metodernas starka och svaga sidor och göra det lättare att avgöra var och i vilka band de bäst bör tillämpas. Det är nödvändigt att stödja spektrummarknadernas utveckling i EU för att undvika en fragmentering av villkoren för marknaderna i utvecklingsskedet.

4. SPEKTRUMMARKNADERNAS EU-DIMENSION

Radiospektrumet förvaltas främst av medlemsstaterna på nationell nivå och genom internationell samordning. På grund av det ökade medvetandet om hur individuella beslut kan påverka EU:s politik har det på EU-nivå redan vidtagits en rad lagstiftningsåtgärder för att sörja för samordning och ökad effektivitet[7]. Enligt regelverket[8] är marknadsbaserad spektrumhantering ett möjligt alternativ, och medlemsstaterna får därför införa handel med spektrum på vissa villkor[9].

En effektivare spektrumanvändning är också den viktigaste bevekelsegrunden till att en rad länder inom och utanför EU redan har infört marknadsbaserade reformer eller är på väg att göra det[10].

En gemensam insats

På EU-nivå har spektrumanvändningen framgångsrikt harmoniserats i vissa spektrumband för att sörja för ett snabbt införande av ny teknik och utnyttjande av skalfördelar. De flesta frekvenser samordnas dock inte på EU-nivå, utan medlemsstaternas olika strategier fortsätter att begränsa utvecklingen på den inre marknaden.

Genom ett samordnat införande av spektrummarknader i EU kan sådana svårigheter minskas och en faktisk harmonisering av användningen uppnås på ett effektivare sätt. I den studie som genomfördes för kommissionens räkning analyseras vilka spridningseffekter det skulle få om medlemsstaternas hållningar i fråga om handel och flexibilitet skulle gå isär. Om ett land beslutar att inte reformera sin spektrumhantering, skulle detta enligt studien orsaka kostnader för de andra staterna. Om ett land däremot ansluter sig till reformprojektet, skulle detta ytterligare öka de andra ländernas vinst. Av vinsterna skulle 60–70 % kunna hänföras till nationella reformer, medan 30–40 % skulle resultera från en övergång i alla EU-länder. Det kvalitativa resonemanget bakom dessa beräkningsmodeller utgår från samma typ av spridningseffekter som EU har kunnat iaktta på den inre marknaden.

Genom att införa handel med spektrum på EU-nivå skulle man skapa förutsättningarna för gränsöverskridande tjänster på grundval av EU-täckande regler och skapa en av världens största marknader för spektrumbaserade tjänster. Detta skulle snabbt förbättra EU:s konkurrensläge och driva på innovation.

5. NYCKELFRÅGOR FÖR INFÖRANDET AV EUROPEISKA SPEKTRUMMARKNADER

Det finns vissa svårigheter som måste övervinnas i samband med införandet av spektrummarknader och som man bara kan hantera genom att på EU-nivå enas om de strategiska målen och inrikta sig på de viktigaste genomförandeaspekterna.

5.1. Enighet om målen

Politisk enighet bör främst uppnås om att fungerande spektrummarknader skall ha upprättats senast 2010, med stora delar av spektrumet tillgängligt för handel och flexibel användning. På så sätt skulle alla berörda marknadsaktörer kunna förbereda sig på de nya förhållandena i fråga om spektrumhanteringen. Det skulle också sörja för en mjuk övergång för marknaderna för spektrumberoende tjänster.

5.2. Spektrumband

För att man skall kunna uppnå ovanstående mål måste det bli möjligt att idka handel med en stor del av spektrumet. Genom ett stegvist införande som bara omfattar några få provband ökas varken konkurrens eller innovation. Det finns en risk för att handel med bara en liten del av spektrumet leder till konkurrensmotverkande hamstringsbeteende och begränsar möjligheterna att lära sig av erfarenheterna.

Det föreliggande förslaget gäller inte spektrum som används i allmännyttiga syften, såsom försvar och forskningstillämpningar, eller som regleras på global nivå, såsom luftfart och satelliter.

Det är allmänt erkänt, med stöd från forskning och offentliga samråd, att spektrumband som används för markbundna elektroniska kommunikationstjänster är bäst lämpade för att ge de vinster som marknaden skulle möjliggöra. Dessutom motsvarar dessa band i stort sett de band som några medlemsstater redan från början valde ut för sina nationella spektrummarknader[11] och som stod i centrum för RSPG:s arbete med att ta fram en konvergensstrategi.

För att säkerställa en effektiv samordning som leder till konkreta resultat på EU-nivå föreslår kommissionen införandet av marknader för frekvenser som för närvarande används för nedanstående ändamål, exempelvis :

- markbundna mobila kommunikationstjänster , inklusive exempelvis frekvenser för allmänna mobila tjänster, såsom GSM och 3G, och frekvenser för slutna användargrupper, såsom PMR och PAMR,

- markbundna fasta trådlösa kommunikationstjänster , inklusive exempelvis frekvenser för trådlöst accessnät, trådlös bredbandsåtkomst och mikrovågslänkar, och

- markbundna TV- och radiosändningar , inklusive exempelvis frekvenser för lokala, regionala och nationella sändningar.

Valet av de aktuella banden kommer att behöva valideras inom ramen för samordningen, och konsekvensanalyser måste läggas till grund för specifika lagstiftningsförslag. I detta sammanhang måste kostnader för mindre företag sorgfälligt tas i akt.

De nämnda banden förväntas redan efter kort tid att fungera på marknadsbas. De har ofta redan tilldelats som individuella nyttjanderätter som tillåter användning av specificerade ”frekvensblock” i angivna geografiska områden. Rättsinnehavarna ansvarar dessutom ofta för den egna nätplaneringen och har erfarenhet av att göra tekniska uppgraderingar och av att agera på marknaderna. Omfördelningen av det spektrum som frigörs genom införandet av digital-TV kommer att effektivisera användningen av banden ytterligare (även om det kan komma att beslutas att en del av detta spektrum skall hanteras med hjälp av andra modeller)[12].

Radio och TV i allmänhetens tjänst är förstås ett särfall, men man bör ha klart för sig att spektrumanvändarna inte är tvungna att idka handel med frekvenser eller att använda dem på ett flexiblare sätt. Det kan också komma att bli nödvändigt att ompröva antagandet att radio och TV i allmänhetens tjänst automatiskt kräver markbundet spektrum. Tack vare ökande konvergens och allt fler flerfunktionsplattformar kan täckningskraven i allt högre grad uppfyllas på annat sätt än genom markbunden trådlös överföring. Detta står inte i strid med målet att säkerställa tillhandahållandet av radio och TV i allmänhetens tjänst och ifrågasätter inte heller andra mål.

Den indikerade omfattningen av överlåtbara band kommer att minimera risken för hamstring av spektrum, eftersom operatörerna varken kommer att ha resurser eller incitament att skaffa sig en dominerande ställning. I den mån konkurrensproblem uppstår kommer de åtgärder som föreskrivs i konkurrenslagstiftningen i princip att vara lämpliga och tillräckliga. Om hindren för tillgång till någon marknad beror på onödiga restriktioner och begränsningar kopplade till spektrumrättigheter, är det lämpligt att häva restriktionerna i fråga.

5.3. Övergångsfrågor

Spektrummarknaderna förväntas påverka de befintliga tillståndens värde, vare sig de är överlåtbara eller inte, och alla därmed sammanhängande investeringar. Detta kommer att påverka olika rättsinnehavare på olika sätt. Under alla omständigheter kommer denna påverkan att återspegla befintliga och framtida tillståndsvillkor och graden av konkurrens inom EU.

När medlemsstaterna går över till en marknadsbaserad metod bör de ta hänsyn till rättsinnehavarnas legitima intressen och samtidigt se till att kraven i konkurrenslagstiftningen och EU:s allmänna rättsprinciper är uppfyllda. För att undvika att befintliga rättsinnehavare blir orättmätigt lidande kan det bli nödvändigt att exempelvis ge dem ökad frihet vid utövandet av sina rättigheter och att häva oskäliga restriktioner för dessa rättigheter. Detta bör ske gradvis och utan diskriminering samtidigt som marknadsvärdet för spektrumrättigheter utvecklas.

5.4. Definition av spektrumrättigheter

Vissa aspekter av de överlåtbara rättigheterna kommer att behöva harmoniseras, exempelvis det gemensamma formatet (handling) och omsider de materiella regler som beskriver hur användarna får använda och överlåta sina rättigheter. Detta kommer att minska transaktionskostnaderna, öka insynen på marknaden och öka rättssäkerheten inom hela EU. Det kommer också att förenkla ägarbyte och stimulera till effektiv användning och på så sätt bana väg för storskalig innovation och stordriftsfördelar.

5.5. Informationssamordning

För att spektrummarknaderna skall fungera måste det finnas tillförlitlig information. För närvarande lagras den relevanta informationen i nationella databaser i olika format. I framtiden bör informationen finnas tillgänglig på ett samordnat sätt så att det blir lättare att jämföra spektrumrättigheter och så att köpare kan hitta potentiella säljare inom EU. Det bör därför tas fram en central, EU-täckande portal med tillgång till information om allokering, tilldelade spektrumrättigheter (nationella register), tillgång till överlåtbart spektrum som ännu inte har tilldelats eller som inom en förutsebar framtid kommer att bli överlåtbart samt relevant nationell reglering och lagstiftning. Detta kan underlättas genom att befintliga strukturer används eller byggs ut, exempelvis europeiska radiokommunikationskontoret ERO:s EFIS-databas.

5.6. Tjänsteneutralitet och teknisk neutralitet

Eftersom restriktioner för teknik och tjänster allt mer står i vägen för konvergensen, är det viktigt att lösa frågan hur överlåtbara rättigheter skall kunna kombineras med flexibilitet, dvs. spektruminnehavarens rätt att använda sitt spektrum för valfri tjänst så länge de tekniska kraven är uppfyllda.

Teknisk neutralitet är en princip som är förankrad i EU:s gällande regelverk och som i fråga om spektrum bör definieras så att begränsningarna minimeras samtidigt som interferenshanteras på ett lämpligt sätt. Man måste dock ha klart för sig att den nödvändiga interferenshanteringen i vissa fall medför begränsningar som i praktiken gynnar vissa tekniska lösningar mer än andra. Tjänsteneutralitet betyder att det är rättsinnehavaren som med hjälp av sina spektrumrättigheter bestämmer tjänsteutbudet. När det gäller spektrumhantering är det ur teknisk synvinkel generellt inte motiverbart att begränsa de tjänster för vilka spektrumet får användas. Ändå har det i ITU:s radioreglementen definierats breda kategorier där det föreskrivs regler för undvikande av gränsöverskridande interferens. När det gäller markbunden elektronisk kommunikation, håller dessa kategorier på att bli förlegade.

Det kan finnas tillfällen där nyttan med att begränsa tjänsterna kan påvisas och motiveras (t.ex. kompatibilitetsskäl), och det finns exempel där man genom en sådan begränsning har lyckats utveckla tjänstemarknader och tillgodose konsumenternas krav. Det är därför nödvändigt att fastställa kriterier för de undantag från den allmänna regeln om tjänsteneutralitet där det är motiverat att begränsa tjänsterna i samband med att spektrumanvändningsrättigheter tilldelas.

6. NÄSTA ETAPP I UPPRÄTTANDET AV SPEKTRUMMARKNADER

Huvudsyftet med detta meddelande är att på EU-nivå försöka uppnå politisk enighet om det allmänna målet att upprätta spektrummarknader senast 2010.

För att lyckas med detta har kommissionen för avsikt att utveckla en EU-strategi för handel med spektrum med inriktning på följande huvudaspekter:

Överlåtbara rättigheter

- Rätten att idka handel med individuella nyttjanderätter som tillåter användning av frekvenser för elektroniska kommunikationstjänster inom ett antal definierade spektrumband.

- Definition av en process för att inkludera frekvensband i de band där överlåtbarhet gäller.

- Framtagande av ett första urval av frekvensband.

Teknisk neutralitet

- Definition av teknisk neutralitet med så få restriktioner som möjligt.

Tjänsteneutralitet

- Definition av de särskilda villkor för tillhandahållande av tjänster som i framtiden kan komma att kopplas till användningen av frekvensband.

Spektrumrättigheter

- Närmande av spektrumrättigheter. Framtagande av ett gemensamt format, följt av gemensamma definitioner av rättigheternas olika materiella aspekter och som beskriver hur användarna får använda och överlåta sina rättigheter.

Insyn

- Tillgång till den information som spektrummarknaderna behöver, bland annat harmoniserad information om allokering och tilldelade spektrumrättigheter (nationella register) via en central, EU-täckande portal.

Åtgärder avseende överlåtbarhet, teknisk neutralitet och tjänsteneutralitet kommer att ingå i den översyn av regelverket som inleds i mitten av 2006. Lagstiftningsprocessen måste åtföljas av konsekvensbedömningar, en aktiv dialog med medlemsstaterna och en samordningsprocess som också kan komma att omfatta frågor som inte ingår i regelverkets översyn. På så sätt kan handeln införas i praktiken, samtidigt som kostnadskrävande fördröjningar och fragmentering i det korta perspektivet undviks. Vid behov kommer kommissionen dessutom att utfärda rekommendationer. Det bör så snart som möjligt tillsättas samordningsgrupper som ägnar sig åt nämnda huvudaspekter. Samordnings- och lagstiftningsprocesserna bör sinsemellan bygga på informationsutbyte och kompletterande åtgärder.

Det ovan nämnda arbetet bör systematiskt kompletteras med offentliga samråd om specifika förslag. Kommissionen tänker rapportera om gjorda framsteg i sin årliga rapport om spektrumpolitik.

7. SLUTSATS

Det är en stor utmaning att reformera spektrumhanteringen i EU och att införa en marknadsbaserad metod för spektrumfördelning. Det är dock väl värt att anta denna utmaning, eftersom fungerande spektrummarknader skulle vara

- gynnsamma för EU i form av ökad konkurrenskraft, större innovationspotential, starkare inre marknad, större mångfald i utbudet av tjänster för konsumenterna, ökad sysselsättning och större utrikeshandel,

- aktuella och nödvändiga, eftersom spektrumhanteringen i sin gamla tappning har nått sin begränsning på grund av tekniska framsteg, ökad efterfrågan på spektrumresurser och hastigheten med vilka affärsidéer och marknader förändras,

- genomförbara inom föreslagen tid.

Kommissionen uppmanar Europaparlamentet och ministerrådet att ställa sig bakom det tillvägagångssätt som beskrivs i detta meddelande.

[1] I meddelandet COM(2005) 411 om ”En framtidsorienterad radiospektrumpolitik för Europeiska unionen: andra årsrapporten” presenteras kommissionens övergripande strategi på området.

[2] Studien “Conditions and options in introducing secondary trading of radio spectrum in the European Community” http://europa.eu.int/information_society/policy/radio_spectrum/ref_info/studies/index_en.htm

[3] http://rspg.groups.eu.int

[4] ”Rethinking the European ICT agenda: Ten ICT breakthroughs for reaching Lisbon goals”

[5] Rådets resolution av den 10 december 2004, se 15472/04 (Presse 345).

[6] ”The economic costs of spectrum misallocation” , Jerry Ellig, maj 2005, http://cadep.ufm.edu.gt/telecom/ingles/interior.asp?menu=lecturas

[7] Radiospektrumbeslut 676/2002/EG.

[8] Ramdirektiv 2002/21/EG, auktorisationsdirektiv2002/20/EG.

[9] Regler om radiospektrum är också ett viktigt medel för att bidra till den inre marknaden för utrustning i samband med direktivet om radioutrustning och teleterminalutrustning 1999/5/EG.

[10] I EU är det DK, IT, NL, HU, AT, PT, SK, SI, SE och UK.

[11] Kommissionen är medveten om att några medlemsstater tänker tillämpa en marknadsbaserad metod även på andra band.

[12] Se ”Meddelande om påskyndande av övergången från analoga till digitala markbundna sändningar”, KOM(2005) 204, och kommissionens tillhörande arbetsdokument SEK(2005) 661, s. 10.