Förslag RÅDETS FÖRORDNING om särskilda åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för de franska utomeuropeiska departementen

(framlagda av Komissionen)

MOTIVERING

1. Inledning

På uppmaning från Europeiska rådet i Köln antog kommissionen den 14 mars 2000 en rapport om åtgärder för att genomföra artikel 299.2 i EG-fördraget angående de yttersta randområdena [1]. Rapporten har lagts fram för rådet och Europaparlamentet och även överlämnats till Ekonomiska och sociala kommittén och till Regionkommittén. I juni uppmanade Europeiska rådet i Feira kommissionen att lägga fram förslag till lämpliga åtgärder.

[1] KOM(2000)147 slutlig.

Enligt rapporten skall kommissionen under år 2000 lägga fram rapporter om genomförandet av jordbruksdelen i POSEIMA-programmen från och med 1992 och framåt. Rapporterna skall också innehålla förslag till nödvändiga ändringar av ett antal rådsförordningar. De bifogade utkasten till förordningar avser dessa åtgärder.

2. Jordbruksdelen i POSEI-programmen

För de franska utomeuropeiska departementen, och därefter för Azorerna och Madeira samt Kanarieöarna, antog rådet 1989 respektive 1991 särskilda åtgärdsprogram med hänsyn till att dessa ofta är öar och avsides belägna [2] (POSEI-programmen).

[2] POSEIDOM - beslut 89/687/EEG - EGT L 399, 30.12.1989, s. 39. Poesima - beslut 91/315/EEG - EGT L 171, 29.6.1991, s. 10. POSEICAN - beslut 91/314/EEG - EGT L 171, 29.6.1991, s. 5.

Jordbruksproduktionen i de yttersta randområdena omfattas helt och hållet, via den gemensamma organisationen av marknaderna, av den gemensamma jordbrukspolitiken och av den viktiga jordbruksdelen i rådets förordningar (EEG) nr 3763/91 (POSEIDOM) [3], nr 1600/92 (POSEIMA) [4] och nr 1601/92 (POSEICAN) [5]. Syftet med förordningarna är att anpassa gemenskapens politik för att på ett bättre sätt kunna ta hänsyn till de särskilda förhållandena i dessa regioner.

[3] Rådets förordning (EEG) nr 3763/91, EGT L 356, 24.12.1991, s. 1.

[4] Rådets förordning (EEG) nr 1600/91, EGT L 173,27.6.1992, s. 1.

[5] Rådets förordning (EEG) nr 1601/91, EGT L 173, 27.6.1992, s. 13.

Genom jordbruksdelen i POSEI-programmen försöker man kompensera dels permanenta nackdelar (naturförhållanden och klimat, det geografiska läget, små jordbruksföretag), dels särskilda problem (en begränsad ekonomi, beroende, mycket höga produktionskostnader). Delen finansieras via garantisektionen vid EUGFJ (cirka 200 miljoner EUR per år) och innehåller två typer av åtgärder, dels en särskild försörjningsordning, dels särskilda åtgärder för lokal jordbruksproduktion. Det finns även undantag från åtgärder på veterinärområdet, i fråga om fytosanitära åtgärder och strukturåtgärder. Slutligen finns det även bestämmelser om en grafisk symbol.

3. Utvärdering av jordbruksdelen i POSEI-programmmen

De franska, portugisiska och spanska myndigheterna på nationell nivå har överlämnat rapporter till kommissionen om genomförandet av de här programmen. De har också begärt ändringar i vissa rådsförordningar.

Inom ramen för SEM 2000 har kommissionen gett externa konsulter i uppdrag att utarbeta utvärderingsrapporter om jordbruksdelen i POSEIDOM, POSEIMA och POSEICAN. Utvärderingen gäller i vad mån målen för programmen har uppnåtts och vilka förbättringar som kan åstadkommas.

Med detta som underlag har kommissionen lagt fram resultaten (1992-1998) av genomförandet i enlighet med förordningarna i fråga. Vad som lyfts fram är både de erfarenheter som gjorts och vilka effekter åtgärderna har fått.

Generellt sett har åtgärderna haft positiva effekter.

Resultaten av den särskilda försörjningsordningen visar att ordningen har administrerats på ett bättre sätt och att försörjningsbalanserna har stabiliserats på en nivå som motsvarar de lokala behoven. Regionernas försörjning är tryggad och priserna har sjunkit tack vare att försörjningskällorna har konkurrensutsatts. Åtgärden har haft positiva effekter på den ekonomiska utvecklingen i regionerna.

Stöden per enhet i fråga om försörjning med produkter från gemenskapen, som i första hand fastställs utifrån gällande exportpriser, har sjunkit för vissa produkter, framför allt för spannmål. Det finns flera orsaker till detta: ändringar i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, gemenskapens åtaganden till följd av de senaste GATT-avtalen (Uruguayrundan), samt att priserna på världsmarknaden och på gemenskapsmarknaden undan för undan närmar sig varandra. Detta har gett upphov till viss oro för om det är möjligt att nå det uppsatta målet, dvs. sänka produktionskostnaderna genom att komma till rätta med de merkostnader som är en följd av de stora avstånden till övriga gemenskapen och av att regionerna består av öar. Inom ramen för nu gällande regler ägnar kommissionen stor uppmärksamhet åt att kunna hantera effekterna av förändringarna i de internationella handelsmönstren.

Av analysen framgår det att en av svagheterna i den nuvarande ordningen är att det saknas objektiva kriterier för att kvantifiera de merkostnader som skall kompenseras. Åtgärden har inneburit att extrakostnaderna för försörjningen har reducerats till olika nivåer beroende på produkt och ekonomiska förutsättningar.

Granskningen av åtgärderna för lokal produktion visar att vissa nackdelar i form av extra höga produktionskostnader har kunnat kompenseras. Som ett komplement till stöden i den gemensamma jordbrukspolitiken har åtgärderna lett till förbättringar i den lokala produktionen, både kvantitativt och kvalitativt. Om åtgärderna varit effektiva eller inte beror på sektorns struktur och på dess förmåga att ta vara på de möjligheter som erbjuds. Åtgärderna har blivit effektiva i den mån de varit anpassade till lokala förhållanden och ingått i ett helhetsperspektiv som omfattar hela försörjningsordningen. En annan förutsättning har varit förhållanden som generellt sett gjort att man fått synergieffekter via stöden i den gemensamma jordbrukspolitiken. Åtgärder som varit tungrodda och komplicerade, t.ex. initiativprogrammen för frukt och grönsaker, har misslyckats.

4. Riktlinjer i översynen

Kommissionens avsikt är att konsolidera och anpassa gemenskapens regelverk, att förbättra rambestämmelserna på jordbruksområdet till förmån för regionerna i fråga, och att hålla sig inom ramarna för anslagen i budgetplanen. Åtgärderna skall således vara budgetneutrala.

Kommissionen vill förenkla förvaltningen av de här ordningarna, få bättre insyn och öppenhet samt göra dem mer kostnadseffektiva. Övervakningen och kontrollerna av att bestämmelserna följs skall skärpas.

Beträffande den särskilda försörjningsordningen är tanken fortfarande densamma: regionerna skall få sin försörjning tryggad genom att produktionskostnaderna blir desamma som i övriga unionen, och de skall kunna dra nytta av den inre marknadens fördelar, en marknad som de ju tillhör, även om de särskilda förhållandena gör att de på sätt och vis befinner sig utanför den, både geografiskt och ekonomiskt.

Enligt förslaget skall förteckningarna över produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen ses över. För att till exempel kunna behålla den traditionella uppfödningen, som för närvarande inte är lönsam, föreslås ytterligare insatsvaror i form av foder (lusern, oljekakor).

För att göra förvaltningen av ordningen smidigare är det lämpligt att kommissionen får behörighet att göra denna översyn och att förvaltningen av försörjningsbalanserna förenklas.

Det finns förslag till hur medlen och resurserna bör vara utformade för att man skall kunna nå målen i den särskilda försörjningsordningen, dvs. att minska merkostnaderna i försörjningen och få sänkta priser genom att konkurrensutsätta försörjningskällorna. Stöden måste vara utformade med tanke på de transportkostnader som dessa ytterst avlägsna regioner har att leva med i fråga om transporter från övriga unionen. En sådan bas skulle få en stabiliserande tydliggörande effekt i förhållande till det uppsatta målet, dvs. att regionerna skall kunna dra nytta av den inre marknadens fördelar.

När det gäller åtgärder för jordbruksproduktionen måste en analys av de lokala behoven i respektive region ligga till grund för hur resurserna och medlen utformas. Kommissionen har förbundit sig att prioritera en helhetssyn i utvecklingspolitiken, vilket blir en uppgift för partnerskapen.

Åtgärder som visat sig dåligt anpassade till de faktiska förhållandena (t.ex. uppfödning av nötboskap för både kött- och mjölkproduktion på Kanarieöarna och Madeira, där det råder brist på dessa varor) bör utformas så att de får bättre stimulanseffekter och så att de blir effektivare. Framför allt har nya regler för stödberättigande utarbetats.

De nu gällande åtgärderna kommer också att anpassas, t.ex. vissa stödberättigande nivåer eller kvantiteter (ett exempel är mjölkproduktionen i de franska utomeuropeiska departementen för vilken produktionsstöd beviljas).

För att få ett enhetligt system och för att ordningarna inom nötköttssektorn i POSEIMA och POSEICAN skall få samma utformning som den nu gällande ordningen i de franska utomeuropeiska departementen bör bilagorna till förordning (EG) nr 1254/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött ändras.

Ny åtgärder införs för att inom ramen för POSEI-programmen ta hänsyn till lokala behov, särskilt beträffande frukt och grönsaker på Kanarieöarna, Azorerna och Madeira. Inom den sektorn har man nu tagit till vara de lyckade erfarenheterna av stöd för lokal saluföring.

Övergripande program per sektor eller generella program (per bransch) införs i syfte att åstadkomma en bättre struktur.

För att få en lösning på problemet med att kvoterna på Azorerna överskrids kommer kommissionen inom kort att lägga fram ett förslag om en plan för återköp av kvoter.

5. Slutsats

I enlighet med artikel 299.2 är syftet med de ändringar som föreslås att på ett bättre sätt ta hänsyn till de särskilda förhållandena i de här regionerna. Det rör sig om rådsförordningar med fördragets nya artikel 299.2 som rättslig grund.

Förslagen kommer inta att påverka vare sig den inre marknaden eller den gemensamma politiken på olika områden.

Budgetkonsekvenserna täcks i första hand av besparingar som blir möjliga tack vare reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken i enlighet med Agenda 2000 och av de effekter som dessa av allt att döma kommer att få på den särskilda försörjningsordningen (spannmål, nötkött, mjölkprodukter).

Förslagen till förordningar om särskilda åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för de franska utomeuropeiska departementen, Kanarieöarna, Azorerna och Madeira innebär att de nu gällande ordningarna får en helt ny utformning. Precis som förut kommer alla undantag att samlas i en enda förordning per region. Därför kommer det i varje förordning att finnas en avdelning IV som innehåller undantag i fråga om strukturåtgärder.

Avdelningen innehåller en bestämmelse som är identisk med den som lades fram för rådet i ett förslag till förordning om ändring av de nu gällande förordningarna (EEG) nr 3763/91, 1600/92 och 1601/92. Undantagsåtgärderna på strukturområdet bör antas omedelbart med tanke på den tid som krävs för en effektiv programplanering. Det är således ofrånkomligt att föreslå rådet att först anta dessa undantagsåtgärder i en förordning om ändring av den nu gällande ordningen. Därefter bör ändringarna tas med i de omarbetade förordningarna om särskilda åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för de franska utomeuropeiska departementen, Kanarieöarna, Azorerna och Madeira.

2000/0313 (CNS)

Förslag RÅDETS FÖRORDNING om särskilda åtgärder för vissa jordbruksprodukter till förmån för de franska utomeuropeiska departementen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36, 37 och 299.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [6],

[6] EGT C , , s. .

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [7], och

[7] EGT C , , s. .

av följande skäl:

(1) På grund av de franska utomeuropeiska departementens geografiska läge och ökaraktär antog rådet genom beslut 89/687/EEG [8] ett särskilt åtgärdsprogram (POSEIDOM) för dessa departement inom ramen för gemenskapens politik till förmån för avlägset belägna regioner. Syftet med programmet är att främja den ekonomiska och sociala utvecklingen i dessa områden och göra det möjligt för dem att dra nytta av fördelarna som erbjuds av den inre marknaden, som dessa områden tillhör, även om de befinner sig avsides både geografiskt och ekonomiskt. Programmet avser tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken i dessa områden och föreskriver att särskilda åtgärder skall vidtas. I programmet föreskrivs särskilt åtgärder främst för att förbättra möjligheterna till produktion och saluföring av inhemska jordbruksprodukter och lindra de negativa effekterna av det avlägsna geografiska läget och de övriga begränsningar som beskrivs i artikel 299.2 i fördraget.

[8] Rådets beslut av den 22 december 1989 om införande av ett särskilt åtgärdsprogram för de utomeuropeiska franska departementen med hänsyn till att dessa ofta är öar och avsides belägna (POSEIDOM)) (EGT L 399, 30.12.1989, s. 39).

(2) De franska utomeuropeiska departementens geografiska läge, långt från produktionsorterna för produkter som är nödvändiga som livsmedel, för bearbetning och som insatsvaror i jordbruket, innebär ökade transportkostnader, och andra faktorer som har samband med ökaraktären begränsar ytterligare verksamheten för aktörer och producenter i dessa områden. Detta gäller särskilt försörjningen med spannmål, som inte produceras, och inte kan produceras, i dessa departement, som följaktligen är beroende av leveranser utifrån. Effekterna av dessa begränsningar kan lindras genom att priset på dessa basprodukter sänks. Således bör en särskild försörjningsordning införas för att garantera departementen försörjning genom den lokala produktionen och för att minska de merkostnader som uppstår till följd av områdenas avsides läge och ökaraktär.

(3) För detta ändamål, genom undantag från artikel 23 i fördraget bör importen av produkter från tredje land befrias från tillämpliga importtullar. För det regionala samarbetets och den regionala utvecklingens skull bör i samband med Allmänna preferenssystemet samt åtaganden inom ramen för AVS-avtalen import av nämnda produkter till de franska utomeuropeiska departementen från utvecklingsländer förmånsbehandlas. Om svårigheter uppstår, bör befrielsen från importtullar i undantagsfall även kunna tillämpas på import från andra tredje länder.

(4) För att effektivt kunna uppnå målet att sänka priserna i departementen samt lindra de merkostnader som uppstår till följd av det avsides läget och ökaraktären, men samtidigt bibehålla gemenskapsprodukternas konkurrenskraft och undvika en störning av den traditionella handeln, bör stöd beviljas för leverans av gemenskapsprodukter till departementen. Stödet kommer att ta hänsyn till ökade transportkostnader till departementen och exportpriser till tredje land, samt, när det gäller insatsvaror i jordbruket eller produkter avsedda för bearbetning, till merkostnader till följd av departementens ökaraktär.

(5) Med beaktande av de kvantiteter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen är begränsade till departementens försörjningsbehov innebär detta inte någon störning av den inre marknaden. De ekonomiska fördelarna med den särskilda försörjningsordningen får inte heller leda till omdirigering av handelsflödena för de berörda produkterna. Det bör således vara förbjudet att vidaresända eller återexportera dessa produkter från departementen utan tillstånd från kommissionen. Handelsflödena mellan departementen bör inte omfattas av detta förbud. Vid bearbetning gäller detta förbud inte traditionell export eller traditionella sändningar.

(6) De ekonomiska fördelarna av den särskilda försörjningsordningen bör slå igenom i produktionskostnaderna och vidare fram till konsumenten samt i konsumentpriset. Stöd bör således beviljas på villkor att det har önskad effekt vilket också bör kontrolleras.

(7) Med tanke på den senaste jordbruksutvecklingen i Franska Guyana har bestämmelser införts för att främja utvecklingen av risodlingen genom rådets förordning (EEG) nr 3763/91 [9], men bestämmelserna upphörde att gälla i slutet av regleringsåret 1996 och eftersom ingen förlängning har begärts av den berörda medlemsstaten har bestämmelserna avskaffats. Det finns bestämmelser om avsättning och saluföring av en del av den lokala produktionen i Guadeloupe, Martinique och i övriga unionen. Hela den lokala produktionen kan inte konsumeras på platsen, eftersom lagringsmöjligheterna är mycket begränsade och därför bör bestämmelserna, som är av yttersta vikt för balansen i den lokala produktions- och handelskedjan, bibehållas på samma villkor som i den gällande lagstiftningen.

[9] EGT L 356, 24.12.1991, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1257/1999 (EGT L 160, 26.6.1999, s. 80).

(8) Traditionell animalieproduktion bör stödjas i syfte att tillgodose de lokala konsumtionsbehoven. Undantag bör göras från vissa bestämmelser i de gemensamma organisationerna av marknaderna när det gäller begränsningar av produktionen med hänsyn till utvecklingen och de särskilda lokala produktionsvillkoren i övriga gemenskapen. Denna målsättning kan understödjas genom finansiering av program för genetisk förbättring genom inköp av renrasiga avelsdjur, inköp av raser som är bättre anpassade till de lokala förhållandena, genom beviljande av tilläggsbidrag till am- och diko- samt slaktbidraget och genom stöd till utvecklingen av komjölksproduktionen.

(9) Ett gemenskapsbidrag har tillfälligt införts för perioden 1996-2000 för finansiering av regionala program på Martinique och Réunion för produktion och saluföring av lokala produkter inom sektorerna för djurhållning och mjölkprodukter. För de berörda sektorerna är täckningen av de lokala behoven fortsatt låg. Aktörernas möjlighet att utforma och genomföra strategier som är anpassade till de lokala förhållandena i fråga om ekonomisk utveckling, fysisk planering av produktionen och yrkestänkande förutsätter möjligheten att effektivt kunna uppbåda gemenskapsstöd. Stödet bör tillfälligt fortsätta så att produktionen kan utvecklas till en högkvalitativ och modern sektor. Denna bestämmelse bör utökas till att omfatta Franska Guyana och Guadeloupe under förutsättning att branschorganisationer etablerar sig lokalt.

(10) Vad gäller frukt, grönsaker, växter och blomsterodling har åtgärder vidtagits för att förbättra jordbruksföretagens produktivitet och produkternas kvalitet, strukturera sektorerna, utveckla produkter som bearbetas lokalt och för att stödja vissa traditionella produktioner (vanilj, oljor..) till förmån för den lokala saluföringen av dessa produkter, samt bearbetning och extern saluföring av dem. Dessa åtgärder har gjort det möjligt att förstärka den lokala produktionens konkurrenskraft gentemot yttre konkurrens från tillväxtmarknader, bättre motsvara konsumenternas och nya distributionskedjors förväntningar och se till att värdet i dessa produkter tas till vara i övriga gemenskapen. Dessa ansträngningar bör därför fortsätta.

(11) Genom rådets förordning (EEG) nr 525/77 [10] införs en stödordning för produktion av konserverad ananas som endast har tillämpats på Martinique. För att uppnå en harmoniserad lagstiftning och administration bör detta system, med beaktande av systemets och produktionsområdets särdrag, integreras i den här förordningen. Förordning (EEG) nr 525/77 bör således upphöra att gälla. Ananassektorn kan endast bevaras genom att alla sektorns aktörer medverkar. Ananasproduktionen är särskilt viktig för Martinique i både ekonomiskt och socialt hänseende. Med produktionen följer höga kostnader och de bearbetade produkterna utsätts för konkurrens från tredje land. Man bör se till att bearbetningsindustrin får fortsatt stöd, att de små jordbruksföretagen fortlever, att försörjningen av industrin säkerställs, att producentorganisationernas roll förstärks och samtidigt göra det möjligt att på medellång sikt styra produktionen mot bättre lönsamhet, samt i lämpliga fall, mot saluföring av färska produkter.

[10] EGT L 73, 21.3.1977, s. 46.

(12) Rörsockersektorn är central för de franska utomeuropeiska departementens ekonomi. Departementens nackdelar är betydande (avsides läge, ökaraktär, bergsnatur, småskaliga och utspridda jordbruksföretag, begränsat antal fabriker, höga lokala transportkostnader, otillräckligt vägnät...) och innebär merkostnader. Det finns också särskilda nackdelar jämfört med fastlandsproduktionen av sockerbetor, i synnerhet i fråga om insamlingen av sockerrör. För att se till att sektorn utvecklas på ett bra sätt och för att minska dessa svårigheter bör åtgärder vidtas för att delvis kompensera merkostnaderna i fråga om transport av sockerrören från fälten till uppsamlingscentralerna.

(13) Rom är en produkt vars ekonomiska betydelse och avsättningsmöjligheter är av yttersta vikt för departementen. Ett gradvist avskaffande av de nuvarande förmåner som kommer romproduktionen till del skulle få allvarliga följder för producenternas inkomster. Främst bör åtgärder vidtas för stöd till sockerrörsodlingen och den direkta bearbetningen till rom och sockerrörssaft i så måtto detta har en positiv effekt för bibehållande av produktionen av sockerrör som levereras till destillerier, som på så sätt får möjlighet att planera och rationalisera investeringar i produktionsutrustning, påverka ersättningen till odlaren och uppmuntras att förbättra sin produktionsutrustning så att avkastningen och kvaliteten på de levererade sockerrören kan garanteras.

(14) Jordbruksproducenterna i departementen bör uppmuntras att leverera kvalitetsprodukter, och avsättningen av dessa produkter bör stödjas. För detta ändamål kan gemenskapens grafiska symbol användas.

(15) Jordbruket är utsatt för särskilda växtskyddsproblem till följd av klimatet och den hittills otillräckliga användningen av bekämpningsmedel. Program för bekämpning av skadegörare bör genomföras. Gemenskapens ekonomiska bidrag till genomförandet av sådana program bör fastställas.

(16) Strukturen i vissa jordbruksföretag, bearbetnings- och saluföringsföretag i de franska utomeuropeiska departementen är i hög grad otillräckliga och utsatta för särskilda svårigheter. För vissa typer av investeringar bör undantag kunna beviljas från de bestämmelser som begränsar eller förbjuder vissa strukturella stöd enligt rådets förordning (EG) nr 1257/1999 [11].

[11] EGT L 160, 26.6.1999, s. 80.

(17) I artikel 29.3 i förordning (EG) nr 1257/1999 begränsas beviljandet av skogsbruksstöd till skogar och arealer som ägs av privata ägare, deras sammanslutningar, eller av kommuner eller sammanslutningar av kommuner. Större delen av skogarna och arealerna i departementen ägs av andra offentliga myndigheter än kommuner. Under dessa omständigheter bör villkoren i artikel 29 mjukas upp.

(18) Ett undantag får beviljas från kommissionens ständiga politik att inte tillåta statligt stöd för produktionssektorers drift samt bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till fördraget för att lindra effekterna av de särskilda begränsningar som jordbruksproduktionen i de franska utomeuropeiska departementen utsätts för på grund av deras avlägsna belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga terräng- och klimatförhållanden samt ekonomiska beroende av ett fåtal produkter.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I denna förordning fastställs särskilda åtgärder för att med avseende på vissa jordbruksprodukter bemästra de svårigheter som orsakas av de franska utomeuropeiska departementens avlägsna läge och ökaraktär.

AVDELNING I Särskild försörjningsordning

Artikel 2

1. Härmed inrättas en särskild försörjningsordning för de jordbruksprodukter som finns förtecknade i bilaga I och som är nödvändiga i de franska utomeuropeiska departementen som livsmedel, för bearbetning och som insatsvaror i jordbruket.

2. En prognos skall göras för de årliga försörjningsbehoven av produkterna i bilaga I. En separat prognos kan göras för att uppskatta bearbetnings- och förpackningsindustrins behov vad gäller produkter för den lokala marknaden eller produkter som traditionellt sänds till övriga gemenskapen.

Artikel 3

1. Tullar skall inte tillämpas vid direktimport till departementen av produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen, och som kommer från de länder och områden som omfattas av bilaga III till förordning (EG) nr 2820/98, inom den kvantitetsbegränsning som fastställs i den prognostiserade försörjningsbalansen.

Om exceptionella svårigheter uppstår i samband med försörjningen av departementen, kan befrielsen från avgifter utsträckas till att omfatta produkter från annat tredje land. De behöriga franska myndigheterna skall utan dröjsmål meddela kommissionen om de utnyttjar denna möjlighet.

Produkter för vilka aktiv förädling eller tullagring i övriga gemenskapens tullområde tillämpats skall anses som direktimporterade med tillämpning av denna avdelning.

2. För att säkerställa de behov som fastställts i enlighet med artikel 2 vad beträffar mängd, pris och kvalitet och för att bevara den del av försörjningen som kommer från gemenskapen skall ett stöd beviljas för försörjning av departementen med produkter med ursprung i gemenskapen och som förvaras i offentliga interventionslager eller finns tillgängliga på gemenskapsmarknaden.

Stödbeloppet kommer att fastställas med hänsyn till merkostnaderna för transport till departementen och exportpriser till tredje land, samt, när det gäller insatsvaror jordbruket eller produkter avsedda för bearbetning, till merkostnader till följd av departementens ökaraktär.

3. Den ordning som fastställs i denna artikel skall genomföras på ett sätt som särskilt tar hänsyn till

-de franska utomeuropeiska departementens speciella behov och, när det gäller produkter som skall bearbetas eller insatsvaror i jordbruket, de speciella kvalitetskraven,

-den traditionella handeln med övriga gemenskapen,

-möjligheterna till försörjning från de närmast liggande utvecklingsländerna.

-den ekonomiska aspekten av de föreslagna stöden.

4. Den försörjningsordning som fastställs i denna artikel skall tillämpas under förutsättning att de förmåner som följer av befrielsen från importtullar eller, när det gäller försörjning från övriga gemenskapen, av stöd, faktiskt kommer slutanvändaren till godo.

5. De produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordning som fastställs i denna avdelning får inte återexporteras till tredje land eller sändas tillbaka till resten av gemenskapen, såvida inte kommissionen ger sitt tillstånd. Kommissionen skall fastställa villkoren för detta, främst i fråga om återbetalning av stöd som betalats ut inom ramen för den särskilda försörjningsordningen för produkterna i artikel 3.2 eller erläggande av importtullar för produkterna i artikel 3.1. Förbudet i denna punkt skall inte gälla handeln mellan departementen.

Om produkterna bearbetas i departementen, skall detta förbud inte gälla traditionell export eller traditionella sändningar till övriga gemenskapen av de bearbetade produkterna. Vid traditionell export beviljas inget exportbidrag.

6. Tillämpningsföreskrifter för denna avdelning skall antas enligt förfarandet i artikel 19.2. Dessa föreskrifter skall särskilt omfatta följande:

-fastställande av stöden för försörjning från gemenskapen,

-bestämmelser för att säkerställa att förmånerna kommer slutanvändaren tillgodo,

-eventuell tillämpning av artikel 3.1 andra stycket.

-vid behov upprättande av ett system för import- eller leveranslicenser.

Kommissionen skall upprätta försörjningsbalanser i enlighet med förfarandet i första stycket. Enligt samma förfarande får kommissionen se över dessa balanser samt förteckningen över produkter i bilaga I beroende på hur departementens behov förändras.

AVDELNING II Åtgärder för lokal produktion

Kapitel I Ris

Artikel 4

1. Gemenskapsstöd skall beviljas, inom ramen för en årlig volym om 12 000 ton ris uttryckt som helt slipat ris, för ris skördat i Franska Guyana som är föremål för årskontrakt som avser avsättning och saluföring i Guadeloupe och Martinique samt i övriga gemenskapen. För avsättning och saluföring i övriga gemenskapen skall stöd betalas ut för en volym på högst 4 000 ton.

Sådana kontrakt skall ingås mellan producenter i Franska Guyana, å ena sidan, och fysiska eller juridiska personer som är etablerade i Guadeloupe, Martinique eller övriga gemenskapen, å andra sidan.

Stödbeloppet skall uppgå till 10% av värdet av den produktion som avsätts i Guadaloupe, Martinique eller övriga gemenskapen, för en vara som levererats i den första lossningshamnen. Procentsatsen skall höjas till 13% om den ena kontraktsparten är en sammanslutning eller en förening av producenter.

Stödet skall betalas ut till den köpare som saluför produkterna enligt årskontraktet.

2. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 19.2.

Kapitel II Djuruppfödning och mjölkprodukter

Artikel 5

1. Inom djuruppfödningssektorn skall stöd beviljas för leverans till departementen av renrasiga djur och raser för handelsbruk samt produkter med ursprung i gemenskapen.

2. Villkoren för beviljande av stöd skall fastställas främst med hänsyn till departementens försörjningsbehov för att få igång produktion av olika slag, genetisk förbättring av djurbesättningar och raser som är bäst anpassade till de lokala förhållandena. Stödet skall betalas för leverans av varor som uppfyller gemenskapsbestämmelsernas krav.

3. Stöden skall fastställas med beaktande av

-Villkoren för leverans till departementen till följd av det geografiska läget, särskilt vad gäller kostnader.

-Produkternas priser på gemenskapsmarknaden och på världsmarknaden.

-Om tullar tas ut vid import från tredje land eller ej.

-Den ekonomiska aspekten av de planerade stöden.

4. Artikel 3.4 och 3.5 skall tillämpas på varor för vilka stöd beviljas enligt punkt 1.

5. En förteckning över produkterna, de stödbelopp som avses i punkt 1 och tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 19.2.

Artikel 6

1. Stöd skall beviljas i form av de bidrag som avses i punkterna a och b, för att främja traditionella aktiviteter och kvalitetsförbättrande åtgärder inom nötköttsproduktionen, i den omfattning som krävs för de konsumtionsbehov i departementen som skall uppskattas inom ramen för en periodisk prognos.

Prognosen skall utarbetas med hänsyn till de avelsdjur som levererats med tillämpning av artikel 5.

a) Ett tillägg till am- och dikobidraget i artikel 6 i förordning (EEG) nr 1254/1999, skall betalas ut till nötköttsproducenter. Detta tillägg skall uppgå till 50 EUR för varje am- eller diko som producenten håller den dag ansökan lämnas in.

b) Ett tillägg till slaktbidraget i artikel 11 i förordning (EG) nr 1254/1999, skall betalas ut till nötköttsproducenter. Detta tillägg skall vara 25 EUR per djur.

2. Bestämmelserna om

a) det regionala tak som införs genom artikel 4 i förordning (EG) nr 1254/1999, vad gäller det särskilda grundbidraget,

b) det individuella tak för sådana djur som hålls på företaget och som införs genom artikel 6 i nämnda förordning, vad gäller grundbidraget för am- och dikor,

c) det nationella tak som införs genom artikel 11 i förordning (EG) nr 1254/1999, vad gäller det särskilda grundbidraget för slakt,

d) den djurtäthetsfaktor på jordbruksföretag som införs genom artikel 12 i den förordningen,

skall inte tillämpas i departementen, varken när det gäller det särskilda grundbidraget, grundbidraget för am- och dikor, grundbidraget för slakt eller de tilläggsbidrag som avses i punkt 1 a och b.

3. De grund- och tilläggsbidrag som avses i punkt 1 skall varje år beviljas för högst 10 000 handjur av nötkreatur respektive 35 000 am- och dikor och 20 000 slaktade djur.

4. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 19.2. De skall innefatta upprättandet av den prognos som avses i punkt 1 samt eventuell översyn till följd av utvecklingen av behoven.

a) För det särskilda bidraget för handjur av nötkreatur skall det i dessa föreskrivas

-en "frysning", inom ett regionalt tak enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1254/1999, av det antal djur som beviljats särskilt bidrag i departementen för 1994,

-beviljande av grundbidrag, dock för högst nittio djur per åldersgrupp, kalenderår och företag.

b) För am- och dikobidraget skall det i föreskrifterna

-finnas bestämmelser för att, i den mån det behövs, säkerställa rättigheterna för de producenter som beviljats bidrag med tillämpning av artikel 6 i förordning (EG) nr 1254/1999,

-anges att en särskild reserv skall upprättas för departementen samt anges särskilda villkor för tilldelning eller omfördelning av rättigheter, med hänsyn till de mål som eftersträvas för boskapsuppfödningen; reservens volym skall bestämmas i förhållande till det tak som fastställs i punkt 3 och till det antal bidrag som beviljats för år 1994.

c) För det särskilda slaktbidraget skall det föreskrivas

-en "frysning", inom ett nationellt tak enligt artikel 38.1 i förordning (EG) nr 2342/1999, av det antal djur för vilka slaktbidrag beviljats för år 2000.

Tillämpningsföreskrifterna kan innehålla fler villkor för beviljande av ytterligare bidrag.

Kommissionen får enligt samma förfarande se över de tak som avses i punkt 3.

Artikel 7

1. Stöd för utveckling av komjölksproduktion skall beviljas inom gränsen för departementens behov av mjölkprodukter som livsmedel för varje regleringsår, vilket skall beräknas inom ramen för en prognos. Mjölk som används för tillverkning av skummjölk till djurfoder är inte stödberättigande.

Stödet skall beviljas producenter eller producentgrupper för de mängder som levereras till mejerierna. Stödet skall betalas ut via mejerierna.

Stödet skall uppgå till 8,45 EUR per hundra kilogram helmjölk.

Stödet skall betalas ut varje år för högst 40 000 ton mjölk.

2. Systemet med tilläggsavgift för komjölksproducenter som avses i rådets förordning (EEG) nr 3950/92 av den 28 december 1992 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter [12] skall inte tillämpas i departementen.

[12] JO L 405 du 31.12.1992, p.1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 749/2000 (EGT L 90, 12.4.2000, s. 4).

3. Kommissionen skall enligt förfarandet i artikel 19.2 fastställa tillämpningsföreskrifter för denna artikel och den prognos som avses i punkt 1. Enligt samma förfarande får kommissionen se över den högsta kvantitet som avses i punkt 1 fjärde stycket.

Artikel 8

1. Under perioden 2001-2005 skall ett stöd beviljas för att förverkliga ett program för stöd till produktion och saluföring av lokala produkter inom sektorerna boskapsuppfödning och mjölkprodukter i departementen Martinique och Réunion.

Programmet får omfatta åtgärder som innebär stimulansinsatser för förbättrad kvalitet och hygien, saluföring, strukturering av sektorer, rationalisering av strukturer för produktion och saluföring och inrättande av tekniskt stöd. Programmet får inte omfatta beviljande av stöd utöver de bidrag som betalas ut med tillämpning av artiklarna 6 och 7.

Programmet skall utarbetas och genomföras i nära samråd mellan de behöriga myndigheter som medlemsstaten utsett och de erkända branschorganisationer som är mest representativa för de berörda ekonomiska sektorerna.

2. Programprojekten, som får pågå under högst fem år, skall läggas fram för kommissionen av de behöriga myndigheterna. Kommissionen skall godkänna dem enligt det förfarande som fastställs i artikel 19.2. Enligt samma förfarande får kommissionen låta denna artikel omfatta departementen Guadeloupe och Franska Guyana, under förutsättning att branschorganisationer etablerar sig där.

3. De franska myndigheterna skall varje år lägga fram en genomföranderapport för programmet.

Kapitel III Frukt, grönsaker, växter och blommor

Artikel 9

1. Stöd skall beviljas för de frukter, grönsaker, blommor och levande växter som anges i kapitlen 6, 7 och 8 i Kombinerade nomenklaturen, peppar enligt KN-nummer 0904 samt kryddor enligt KN-nummer 0910 som skördats i departementen och är avsedda för försörjning av marknaderna i departementen. Detta stöd skall ej beviljas för andra bananer än mjölbananer enligt KN-nummer 0803 00 11.

Stödet skall beviljas för produkter som uppfyller de gemensamma normer som fastställs i gemenskapslagstiftningen eller som åtminstone överensstämmer med de detaljerade beskrivningar som ingår i leveransavtalen.

Stödet beviljas om leveransavtal för ett eller flera regleringsår ingåtts, mellan å ena sidan individuella producenter eller producentorganisationer enligt artiklarna 11, 13 och 14 i rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker [13] och å andra sidan aktörer inom distributions- eller restaurangsektorn eller sammanslutningar.

[13] EGT L 297, 21.11.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1257/1999 (EGT L 160, 26.6.1999, s. 80).

Stödet skall betalas till nämnda producenter eller producentorganisationer inom gränsen för de kvantiteter som årligen fastställs för varje produktkategori.

Stödbeloppet skall fastställas som ett schablonbelopp för varje produktkategori enligt de berörda produkternas medelvärde. Det skall differentieras beroende på om stödmottagaren är en producent eller en av de producentorganisationer som avses i artiklarna 11,13 och 14 i förordning (EG) nr 2200/96.

2. Ett stöd om 6,04 EUR per kilogram skall beviljas för produktion av grön vanilj enligt KN-nummer ex 0905, ämnad för produktion av torkad vanilj (svart) eller vaniljextrakt.

Stödet skall betalas för en årlig maximikvantitet om 75 ton.

3. Ett stöd om 44,68 EUR per kilogram skall beviljas för produktion av pelargon- och vetiveriaoljor enligt KN-nummer 3301 21 till 3301 90 90.

Stödet skall betalas inom gränsen för en årlig maximikvantitet om 30 ton pelargonolja och 5 ton vetiveriaolja.

4. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 19.2. Samma förfarande skall användas för att fastställa de produktkategorier och stödbelopp som avses i punkt 1, och vid behov skall de maximikvantiteter som avses i punkterna 2 och 3 ses över.

Artikel 10

1. Stöd skall beviljas för produktion av förädlade frukter och grönsaker som framställts av produkter som skördats i departementen.

Produktionsstödet skall betalas till förädlaren som åt producenten betalat minst ett minimipris för råvaran enligt avtal mellan å ena sidan producenterna eller dessas organisationer som erkänts i enlighet med rådets förordning (EG) nr 2200/96, och å andra sidan förädlarna eller deras i laglig ordning stiftade föreningar eller sammanslutningar. Medlemsstaten skall fastställa ett minimipris för råvaran enligt produktionskostnaderna för detta.

2. Stödbeloppet skall fastställas som ett schablonbelopp för varje produktkategori på grundval av priset för den lokala råvara som används samt priset för import av samma råvara.

3. Stödet skall betalas inom gränsen för den mängd som årligen fastställs för varje produktkategori.

4. En förteckning över bearbetade produkter för vilka stöd beviljas samt tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas enligt förfarandet i artikel 19.2. Samma förfarande skall användas för att fastställa de produktkategorier och stödbelopp som avses i punkt 2, samt de maximikvantiteter som avses i punkt 3.

Artikel 11

1. De franska myndigheterna skall för kommissionen lägga fram ett stödprogram för ananassektorn på Martinique.

Programmet skall omfatta stimulansåtgärder för förbättring av villkoren för produktion, saluföring och bearbetning av ananas och som också skall bidra till att förstärka sektorns konkurrenskraft och understödja dess omstrukturering samt till att bevara småföretagen. Detta program omfattas inte av stöd som betalas ut med tillämpning av artiklarna 9, 10 och 12.

2. Programprojekten, som högst får pågå under fem år, skall läggas fram för kommissionen av de franska myndigheterna tillsammans med en genomföranderapport för föregående program, och de skall godkännas enligt förfarandet i artikel 19.2.

Artikel 12

1. Stöd skall beviljas för ingående av årskontrakt om avsättning och saluföring av de produkter som anges i artikel 9.1. Detta stöd skall betalas ut inom ramen för en handelsvolym om högst 3 000 ton per produkt, år och departement.

Avtalen skall ingås mellan å ena sidan de producenter eller producentgrupper som avses i artiklarna 11, 13 och 14 i förordning (EG) nr 2200/96 och å andra sidan fysiska eller juridiska personer som är etablerade i övriga gemenskapen.

2. Stödbeloppet skall vara 10% av värdet på den saluförda produktionen, fritt bestämmelseorten.

3. Stödet skall beviljas uppköpare som förbinder sig att saluföra produkter från departementen som omfattas av sådana kontrakt som avses i punkt 1.

4. Om de åtgärder som avses i punkt 1 vidtas av gemensamma företag som har bildats av producenter, producentsammanslutningar eller producentföreningar i dessa departement, eller fysiska eller juridiska personer som är etablerade inom övriga gemenskapen, i syfte att saluföra produkter som skördats i departementen, och om parterna förbinder sig att under en period om minst tre år gemensamt utnyttja det kunnande och den kompetens som krävs för att uppnå företagets mål, skall det stödbelopp som anges i punkt 2 höjas till 13 % av värdet av den produktion som gemensamt avsätts varje år.

5. Stöd enligt denna artikel skall också betalas ut, enligt villkor som fastställs i punkt 1-4,

-för produkter som bearbetats av frukter och grönsaker som skördats i departementen,

-för pelargon- och vetiveriaolja enligt KN-nummer 3301 21 till 3301 90 90,

-för torkad (svart) vanilj enligt KN-nummer ex 0905 samt för vaniljextrakt enligt KN-nummer 3301 90 90,

som är föremål för årskontrakt som avser avsättning och saluföring.

Vad gäller meloner med KN-nummer ex 0807 10 90 kan stödet beviljas i detta departement för en mängd som överstiger 3 000 ton, om den totala stödberättigande mängden för samtliga departement inte överskrids.

6. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas enligt förfarandet i artikel 19.2.

Kapitel IV Socker och sektorn för sockerrör, socker och rom

Artikel 13

1. Ett stöd för transport av sockerrör från skördeplatsen till uppsamlingscentralerna skall beviljas de producenter som har ingått leveransavtal med bearbetningsindustrin.

2. Stödbeloppet skall fastställas av de franska myndigheterna efter avstånd och andra objektiva kriterier som berör transporten. Det får inte överskrida hälften av transportkostnaderna per ton som schablonmässigt har fastställts av de franska myndigheterna i varje departement.

Artikel 14

1. Stöd skall beviljas för direkt bearbetning av sockerrör som producerats i departementen till sockerrörssaft eller rom enligt definitionen i artikel 1.4 a 2 i rådets förordning (EEG) nr 1576/89 av den 29 maj 1989 om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av spritdrycker [14].

[14] EGT L 160, 12.6.1989, s. 1. Förordningen senast ändrad genom Euroapaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 3378/94 (EGT L 366, 31.12.1994, s. 1).

Stödet skall, beroende på situationen, betalas till producenten av sockerrörssaft eller till destillatören förutsatt att denne betalat sockerrörsproducenten ett lägsta pris som skall fastställas.

2. Stödet skall betalas ut

-beträffande produktion av sockerrörssaft, för en mängd om 250 ton årligen,

-beträffande romproduktion, för en total mängd om 75 600 hektoliter ren etanol.

Artikel 15

Tillämpningsföreskrifter för detta kapitel samt stödbeloppet och det lägsta pris som avses i artikel 14.1 skall fastställas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 19.2.

Kapitel V Grafisk symbol

Artikel 16

1. Branschorganisationerna skall föreslå bestämmelser för användandet av en grafisk symbol i syfte att öka kunskapen om och konsumtionen av obearbetade och bearbetade jordbruksprodukter av hög kvalitet som är karakteristiska för de franska utomeuropeiska departementen i deras egenskap av avlägsna regioner. De franska myndigheterna skall vidarebefordra sådana förslag, tillsammans med sitt yttrande, till kommissionen för godkännande.

Användningen av symbolen skall kontrolleras av en offentlig myndighet eller ett organ som godkänts av de behöriga franska myndigheterna.

2. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall vid behov antas enligt förfarandet i artikel 19.2.

AVDELNING III Fytosanitära åtgärder

Artikel 17

1. De franska myndigheterna skall för kommissionen lägga fram program för bekämpning av skadegörare på växter och växtprodukter. I programmen skall särskilt anges de mål som skall uppnås, åtgärder som skall vidtas samt deras varaktighet och kostnad. De program som läggs fram i enlighet med denna artikel skall inte beröra skyddsåtgärder för bananer.

2. Gemenskapen skall bidra till finansieringen av dessa program på grundval av en teknisk analys av situationen inom den berörda regionen.

3. Gemenskapens finansiella bidrag och stödbeloppet skall fastställas enligt förfarandet i artikel 19.2. De åtgärder som gemenskapen kan lämna bidrag till skall fastställas i enlighet med samma förfarande.

4. Bidraget kan utgöra upp till 60 % av de stödberättigande utgifterna. Utbetalning skall ske på grundval av handlingar som tillhandahålls av de franska myndigheterna. Kommissionen kan vid behov initiera undersökningar, som genomförs för dess räkning av sådana sakkunniga som avses i artikel 21 i direktiv 2000/29/EG.

AVDELNING IV Undantag från strukturåtgärder

Artikel 18

1. Genom undantag från artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar [15] skall det totala värdet av stödet, uttryckt i procent av den stödberättigande investeringsvolymen, fastställas till högst 75 % för investeringar som i första hand syftar till att främja diversifiering, omstrukturering eller omorientering mot ett hållbart jordbruk på ekonomiskt sett små jordbruksföretag; dessa företag skall definieras i det programkomplement som avses i artikel 19.4 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna [16].

[15] EGT L 160, 26.6.1999, s. 80.

[16] EGT L 161, 26.6.1999, s. 1.

2. Genom undantag från artikel 28.2 i förordning (EG) nr 1257/1999 skall det totala värdet av stödet, uttryckt i procent av den stödberättigande investeringsvolymen, fastställas till högst 65 % för investeringar i små och medelstora företag som bearbetar och saluför jordbruksprodukter som främst härrör från den lokala produktionen och som omfattas av sektorer som skall definieras inom ramen för det programkomplement som avses i artikel 19.4 i förordning (EG) nr 1260/1999.

3. Begränsningen enligt artikel 29.3 i förordning (EG) nr 1257/1999 skall inte gälla skogar och arealer i departementen.

4. De åtgärder som föreskrivs i denna artikel skall beskrivas i de samlade programdokumenten för dessa departement i enlighet med artikel 19 i förordning (EG) nr 1260/1999.

AVDELNING V Allmänna bestämmelser och slutbestämmelser

Artikel 19

1. Kommissionen skall biträdas av Förvaltningskommittén för spannmål, som inrättats genom artikel 22 i rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål [17], eller av förvaltningskommittéer som inrättats genom förordningar om den gemensamma organisationen av marknaderna för de berörda produkterna.

[17] EGT L 181, 1.1.1992, s. 21. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1666/2000 (EGT L 193, 29.7.2000, s. 1).

För de jordbruksprodukter som omfattas av förordning (EEG) nr 827/68 samt för de produkter som inte omfattas av någon av de gemensamma organisationerna av marknaden skall kommissionen biträdas av Förvaltningskommittén för humle som inrättats genom artikel 20 i rådets förordning (EEG) nr 1696/71 av den 26 juli 1971 om den gemensamma organisationen av marknaden för humle [18].

[18] EGT L 175, 4.8.1971, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 191/2000 (EGT L 23, 28.2.2000, s. 4).

När det gäller den grafiska symbolen och i andra fall som omfattas av denna förordning skall kommissionen biträdas av Förvaltningskommittén för färsk frukt och färska grönsaker som inrättas genom rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker [19].

[19] EGT L 297, 20.11.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1257/1999 (EGT L 160, 26.6.1999, s. 80).

För genomförande av avdelning III skall kommissionen biträdas av Ständiga växtskyddskommittén som inrättas genom rådets beslut 76/894/EEG av den 23 november 1976 om inrättande av en ständig växtskyddskommitté [20].

[20] EGT L 340, 9.12.1976, s. 25.

För genomförande av avdelning IV skall kommissionen biträdas av kommittén för jordbrukets struktur och landsbygdens utveckling som inrättas genom artikel 50 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna [21].

[21] EGT L 161, 26.6.1999, s. 1.

2. När hänvisning sker till denna punkt skall förvaltningsförfarandet i artikel 4 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [22] tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 7.3 i det beslutet skall iakttas.

[22] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

När det gäller avdelning III skall dock förfarandet i artikel 18 i rådets direktiv 2000/29/EG av den 8 maj 2000 om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen [23], tillämpas.

[23] EGT L 169, 10.7.2000, s. 1.

3. Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall fastställas till en månad.

Artikel 20

För de jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen får kommissionen för de produkter som omfattas av artiklarna 87-89 i fördraget tillåta stöd till sektorerna för produktion, bearbetning och saluföring av dessa produkter för att lindra de särskilda begränsningar för jordbruksproduktionen i de franska utomeuropeiska departementen som har samband med det geografiska läget och ökaraktären.

Artikel 21

De åtgärder som fastställs i denna förordning, med undantag av artikel 18, skall utgöra interventioner avsedd att stabilisera jordbruksmarknaderna i enlighet med artikel 2.2 i rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken [24].

[24] EGT L 160, 26.6.1999, s. 103.

Artikel 22

Medlemstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att bestämmelserna i denna förordning iakttas, särskilt när det gäller kontrollåtgärder och administrativa sanktioner och informera kommissionen om detta.

Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas enligt förfarandet i artikel 19.2.

Artikel 23

1. Frankrike skall lägga fram en årsrapport för kommissionen om genomförandet av de åtgärder som föreskrivs i denna förordning.

2. Efter det femte tillämpningsåret skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en allmän rapport med en redogörelse för verkningarna av de åtgärder som vidtagits i enlighet med denna förordning.

Artikel 24

Förordning (EEG) nr 3763/91/EEG upphör att gälla. Hänvisningar till förordning (EEG) nr 3763/91 skall tolkas som hänvisningar till denna förordning enligt jämförelsetabellen i bilaga II.

Förordning (EEG) nr 525/77/EEG upphör att gälla.

Artikel 25

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I

Produkter som omfattas av den försörjningsordning som avses i artiklarna 2 och 3:

-Spannmål och spannmålsprodukter avsedda att användas som foder och livsmedel

-Humle

-Utsäde för potatis

-Vegetabilisk olja för bearbetningsindustrin

-Fruktkött, puréer eller koncentrerad saft för bearbetning, andra än de som erhåller stöd enligt artikel 14

-Foderblandningar enligt KN-nummer 2309 90 31, 2309 90 33, 2309 90 41, 2309 90 43, 2309 90 51 och 2309 90 53 [25]

[25] Endast för Franska Guyana och fram till dess att motsvarande tillverkningsanläggningar satts i produktion. För importerade produkter begränsas undantaget från importtullar till de avgifter som fastställts med tillämpning av artikel 11 i förordning (EEG) nr 1766/92.

-Vetekli med KN-nummer 2302 30 [26].

[26] Försörjningsordningen enligt artiklarna 2 och 3 avser endast Réunion och produkter med ursprung i AVS-länderna och för en årlig kvantitet på högst 8 000 ton.

BILAGA II

Jämförelsetabell

Förordning (EEG) nr 3763/91 // Denna förordning

Artikel 1 // Artikel 1

// Artikel 2.1

Artikel 2.1 // Artikel 2.2

Artikel 2.2 // Artikel 3.1

Artikel 2.3 // Artikel 3.1

Artikel 2.4 första stycket // Artikel 3.2, första stycket

Artikel 2.4 andra stycket // Artikel 3.2, andra stycket

Artikel 2.5 // Art 3.4

Artikel 2.6 // Artikel 3.3 och 3.6

Artikel 3.1 // Bilaga I

Artikel 3.2 // Utgått

Artikel 3.3 // Artikel 4

Artikel 4 // Artikel 5

Artikel 5.1 // Artikel 6.1

Artikel 5.1 stycke a // Utgått

Artikel 5.1 stycke b // Artikel 6.1 stycke a

// Artikel 6.1 stycke b

Artikel 5.2 stycke a // Artikel 6.2 stycke a

Artikel 5.2 stycke b // Artikel 6.2 stycke b

// Artikel 6.2 stycke c

Artikel 5.2 stycke c // Artikel 6.2 stycke d

Artikel 5.3 första stycket // Artikel 6.3

Artikel 5.3 andra stycket // Artikel 6.4

Artikel 5.3 tredje stycket // Artikel 6.4 andra stycket

Artikel 5.4 // Artikel 6.4

Artikel 5.5 // Utgått

Artikel 6 // Artikel 7

Artikel 7 // Utgått

Artikel 8.1 // Artikel 3.5 första stycket

// Artikel 3.5 andra stycket

Artikel 8.2 // Artikel 3.5 tredje stycket

Artikel 8.3 // Artikel 3.5 andra stycket

Artikel 9 // Utgått

Artikel 9a // Artikel 8

Artikel 10 // Utgått

Artikel 11 // Artikel 17

Artikel 12 // Utgått

Artikel 13 // Artikel 9

Artikel 14 // Artikel 10

// Artikel 11

Artikel 15 // Artikel 12

Artikel 16 // Utgått

Artikel 17 // Artikel 13

Artikel 18 // Artikel 14

Artikel 19 // Artikel 15

Artikel 20 // Artikel 16

Artikel 21 // Artikel 18

// Artikel 20

Artikel 22 // Artikel 21

Artikel 22a // Artikel 19

// Artikel 22

Artikel 23 // Artikel 23

// Artikel 24

Artikel 24 // Artikel 25

Bilaga // Bilaga I

// Bilaga II