[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 23.6.2008

KOM(2008) 380 slutlig

2008/0122 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT

om ändring av rådets beslut 2001/470/EG om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. MOTIV OCH SYFTE

1.1 Inledning

Rådet antog den 28 maj 2001 beslut 2001/470/EG om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område mellan medlemsstaterna, med undantag av Danmark (nedan kallat beslutet )[1]. Beslutet trädde i kraft den 1 december 2002.

Tanken bakom inrättandet av det europeiska rättsliga nätverket på privaträttens område (nedan kallat nätverket ) var att det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna måste förbättras, förenklas och påskyndas för att ett område med frihet, säkerhet och rättvisa stegvis ska förverkligas. Nätverket skulle också förbättra medborgarnas möjlighet att få sin sak prövad i domstol i gränsöverskridande tvister genom att successivt upprätta ett informationssystem för allmänheten.

I början av 2008 omfattade nätverket 437 medlemmar fördelade på fyra kategorier: 102 kontaktpunkter, 140 centrala myndigheter (art. 2.1 b), 12 sambandspersoner och 181 andra rättsliga myndigheter vars verksamhet omfattar rättsligt samarbete.

Kommissionen organiserar och leder nätverkets möten samt tillhandahåller sekretariatstjänsterna. Kontaktpunkterna håller möte minst en gång i halvåret. De höll mellan den 11 februari 2003 och den 31 januari 2008 nitton möten, dvs. i genomsnitt fyra möten om året. Möten mellan samtliga medlemmar i nätverket har hållits varje år sedan 2002.

1.2 Allmän bakgrund till förslaget och samråd

I artikel 19 i beslutet fastställs att kommissionen ska lägga fram en rapport om tillämpningen av beslutet för Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén. Det fastställs också att rapporten kan åtföljas av förslag till anpassningar av beslutet och ska ta upp frågan om juristkårens tillgång och koppling till nätverkets arbete samt frågan om eventuell direkt tillgång för allmänheten till nätverkets kontaktpunkter.

Detta förslag grundar sig på omfattande samråd med olika berörda aktörer, särskilt inom ramen för nätverket. Kommissionen beställde i samband med att den ovan nämnda rapporten utarbetades en studie över nätverkets verksamhet (nedan kallad studien ). Studien genomfördes mellan december 2004 och maj 2005[2].

På grundval av denna studie och de samråd som hållits inom nätverket sedan 2004 lade kommissionen den 16 maj 2006 fram en rapport om tillämpning av beslutet[3]. I rapporten, som baserar sig på artikel 19 i beslutet, konstaterade kommissionen att nätverket allmänt sett hade förbättrat det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna.

Rapporten tog emellertid också upp brister. Kommissionen konstaterade att nätverket inte på långa vägar uttömt sina möjligheter och att det är det viktigt att det har tillräckliga resurser för att utföra sitt uppdrag. Kommissionen ville emellertid också understryka att nätverket har en viktig roll i förverkligandet av ett europeiskt område med rättvisa.

Som reaktion på kommissionens rapport antog rådet (rättsliga och inrikes frågor) den 19–20 april 2007 slutsatser rörande det europeiska rättsliga nätverket[4].

1.3 Förslagets allmänna mål

Det allmänna målet med förslaget är att stärka nätverkets roll i det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna och framför allt att se till att domare och övriga juridiska yrkeskårer ändamålsenligt och i praktiken tillämpar gemenskapsrättsliga instrument och gällande konventioner mellan medlemsstaterna. Förslaget syftar dessutom till att befästa nätverkets roll när det gäller att ge medborgarna möjlighet att få sin sak prövad i domstol i gränsöverskridande tvister.

Dessa strävanden är ett led i arbetet med att genomföra Haagprogrammet för stärkt frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen (nedan kallat Haagprogrammet ), som antogs av Europeiska rådet den 4–5 november 2004[5]. Programmet uppmanar till ytterligare arbete för att i framtiden underlätta tillgången till domstolsprövning i gränsöverskridande tvister. Förslaget att ändra beslutet om inrättande av nätverket finns med i rådets och kommissionens handlingsplan för genomförande av Haagprogrammet av den 2 juni 2005[6].

Sedan beslutet om inrättande av nätverket trädde i kraft har flera gemenskapsinstrument på det civilrättsliga området antagits, är tillämpliga eller kommer snart att bli tillämpliga[7]. För att dessa instrument ska kunna genomföras på ett konkret och effektivt sätt måste nätverkets roll stärkas, särskilt då genomförandet sannolikt kommer att medföra fler framställningar om information och samarbete.

För ett effektivt genomförande av gemenskapsrättsliga och internationella instrument om tillämplig lagstiftning måste nätverket dessutom gradvis utveckla sitt bistånd till domstolar och andra myndigheter när det gäller tillämpning av utländsk lagstiftning.

Detta förslag är därför avsett att ge nätverket en ny rättslig ram, en mer effektiv organisation samt ökade medel, så att det i framtiden kan utgöra navet i samarbetet mellan alla civilrättsliga aktörer i det europeiska området med rättvisa.

2. RÄTTSLIGA ASPEKTER

2.1 Rättslig grund

Rättslig grund för detta förslag är artikel 61 c i EG-fördraget, som ger gemenskapen befogenhet att besluta om sådana åtgärder rörande civilrättsligt samarbete som avses i artikel 65 och som ska vidtas i enlighet med artikel 67.5 andra strecksatsen, i enlighet med medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i fördraget).

I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som därför inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark. [Det är heller inte tillämpligt i Förenade kungariket och Irland, utom om de uttrycker önskemål om detta i enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.]

2.2 Subsidiaritetsprincipen

Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att stärka det faktiska rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna samt att ge medborgarna verklig möjlighet att få sin sak prövad i domstol i gränsöverskridande tvister, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på ett samordnat sätt och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. Valet av en tvingande gemenskapsrättsakt i form av ett beslut motiveras genom att bestämmelserna måste tillämpas på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater för att målen ska nås.

2.3 Proportionalitetsprincipen

Förslaget har som främsta syfte att på ett samordnat och homogent sätt stärka det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna, huvudsakligen genom de redan befintliga nätverksstrukturerna. Det inverkar inte på de samarbetsmekanismer som redan finns i medlemsstaterna, bl.a. de som avses i artikel 2.1 b–d, utan har som utgångspunkt att förbättra samarbetet mellan de olika delarna av nätverket. De juridiska yrkeskårernas deltagande i nätverket kommer att bidra till att öka nätverkets möjligheter att genomföra åtgärder. Medlemsstaterna kommer att utse företrädare för yrkeskårerna.

I enlighet med artikel 5 i fördraget går detta förslag till beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen för beslutet.

3. BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget stöder sig i stor utsträckning på ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen och på de medel som avsatts för rättsligt samarbete genom beslut 1149/2007/EG av den 25 september 2007 om inrättande, som en del av det allmänna programmet ”Grundläggande rättigheter och rättvisa”, av det särskilda programmet ”Civilrätt” för perioden 2007–2013. Ett av de särskilda målen för programmet ”Civilrätt” är att underlätta driften av nätverket. Budgetkonsekvenserna av förvaltningen och driften av nätverket beaktas i den fleråriga budgetplan på 109,3 miljoner euro som fastställts för programmet ”Civilrätt”. I arbetsprogrammet 2007 för programmet ”Civilrätt” fastställs ett belopp på 3,25 miljoner euro för förvaltning och drift av nätverket. I arbetsprogrammet 2008 för programmet ”Civilrätt” fastställs ett belopp på 3,15 miljoner euro för förvaltning och drift av nätverket. När det gäller bidrag till åtgärder prioriterar arbetsprogrammet projekt som är inriktade på att förbättra domarnas och övriga rättstillämpares kunskaper om nätverket samt på att få nätverkets nationella kontaktpunkter att fungera bättre och förbättra samarbetet mellan dem och de juridiska yrkeskårerna. Av den preliminära budgeten på 3,5 miljoner euro för bidrag till åtgärder 2007 kan ett belopp på 1 miljon euro användas till samfinansiering av nationella projekt som syftar till att förbättra driften av det rättsliga nätverket.

4. NÄRMARE REDOGÖRELSE FÖR FÖRSLAGET

4.1 De juridiska yrkeskårernas tillgång till nätverkets arbete

- Artikel 2.1 e

Denna bestämmelse syftar till att öppna nätverket för juridiska yrkeskårer som direkt berörs av det civilrättsliga samarbetet.

Frågan om de juridiska yrkeskårernas eventuella tillgång till nätverkets arbete blev på kommissionens initiativ föremål för djupgående samråd med såväl nätverksmedlemmarna som de berörda yrkeskårerna. På grundval av dessa samråd rekommenderade kommissionen i sin rapport från maj 2006 att nätverket successivt skulle öppnas för andra juridiska yrkeskårer som arbetar med rättskipning. Eftersom rättegångar i tvistemål i huvudsak är en angelägenhet för parter inför domstol i medlemsstaterna är de olika juridiska yrkeskårerna centrala aktörer i det civilrättsliga samarbetet. Deras deltagande i samarbetet bör därför kunna ge ett mervärde inom EU:s rättspraxis och hjälpa nätverket att uppnå sina mål.

Vissa medlemsstater har redan utsett nationella sammanslutningar av utmätningsmän eller notarier till nätverksmedlemmar[8].

I detta förslag avses med juridiska yrkeskårer endast de som deltar direkt i den konkreta tillämpningen av gemenskapsrättsliga och internationella instrument på det civilrättsliga området i samband med rättsliga eller icke-rättsliga förfaranden, t.ex. advokater och allmänpraktiserande jurister, sollicitors och barristers , notarier samt utmätningsmän.

Eftersom förhållandet mellan rättstillämpare och deras klienter är av privat natur och detta inte får påverka nätverket eller påverkas av att rättstillämparna deltar i nätverket, får enskilda medlemmar av de juridiska yrkeskårerna enligt förslaget inte direkt tillgång till nätverket. Endast yrkesorganisationer som företräder de olika juridiska yrkeskårerna i varje medlemsstat kan bli medlemmar i nätverket enligt artikel 2 i beslutet. Vid samråden ställde sig en stor majoritet positiv till att nätverket öppnas för organisationer som företräder dessa yrkeskårer.

- I artikel 2.3 fastställs att, om det i en medlemsstat finns flera organisationer som företräder en juridisk yrkeskår, det är medlemsstatens uppgift att sörja för att den berörda yrkeskåren företräds på ett lämpligt sätt i nätverket.

- Artikel 5.1 andra stycket om kontaktpunkternas uppgifter ändras och föreskriver nu att kontaktpunkterna också bör stå till förfogande för de myndigheter som avses i artikel 2.1 e (organ som företräder juridiska yrkeskårer) för samma ändamål som för övriga myndigheter, på villkor som varje medlemsstat beslutar om.

4.2 Befästa kontaktpunkternas rättsliga ram

I samband med utvärderingen av nätverket undersöktes bl.a. förhållandet mellan nätverkets kontaktpunkter och de centrala myndigheter som avses i artikel 6. Denna punkt omfattar flera aspekter som är avgörande för att nätverket ska fungera bättre.

- Artikel 2.2 i beslutet ändras och föreskriver nu att en medlemsstat som utser flera kontaktpunkter ska utse en av dem till huvudsaklig kontaktpunkt. Den huvudsakliga kontaktpunkten bör ägna sig uteslutande åt nätverket och får inte fullgöra några andra uppgifter, särskilt inte de uppgifter som utövas av myndigheterna i artikel 2.1 b, c, d (och e (ny)).

En domare ska kunna bistå den huvudsakliga kontaktpunkten om den inte själv är domare. Detta är fallet i flera medlemsstater, då medlemsstaterna har rätt att utse vilken person de vill som kontaktpunkt. Detta förslag torde göra det lättare att förse domstolarna med information, ytterligare minska det tydliga förbehåll som domarna ännu har gentemot nätverket samt ge kontaktpunkterna större legitimitet gentemot domstolsväsendet.

4.3 Nätverkets uppgift när det gäller tillämpning av en annan medlemsstats lagstiftning

Nätverket får kompletterande uppgifter, så att det i framtiden kan spela en nyckelroll när det gäller att informera domstolarna om utländsk lagstiftning. Artikel 3.2 b ändras och föreskriver nu att domstolar och myndigheter i fall där en annan medlemsstats lagstiftning är tillämplig ska kunna vända sig till nätverket för att få information om lagstiftningens innehåll.

I artikel 5.2 a läggs ett andra stycke till som föreskriver att kontaktpunkterna hädanefter ska förse domstolarna i sin medlemsstat med information för att underlätta tillämpningen av en annan medlemsstats lagstiftning. En kontaktpunkt som erhåller en framställan kan för detta ändamål stödja sig på samtliga delar av nätverket i sin medlemsstat. För att bevara de framställande myndigheternas oberoende ska den information som ges i svaret inte vara bindande vare sig för de olika berörda myndigheterna i nätverket eller för den domstol som har utformat framställan.

4.4 Förhållandet mellan kontaktpunkterna och de centrala myndigheterna

För att tillämpningen av artikel 6.2 i beslutet ska få bättre verkan läggs ett nytt stycke till, där det fastställs att nätverkets kontaktpunkter och de centrala myndigheterna i varje medlemsstat ska hålla möte åtminstone ett visst antal gånger om året. Det är mycket viktigt att verka för att dessa båda kategorier av nätverksmedlemmar i medlemsstaterna har regelbundna diskussioner och kontakter.

4.5 Stärka kontaktpunkternas verksamhet

I artikel 5.2 om kontaktpunkternas uppgifter läggs ett led f till, som föreskriver att kontaktpunkterna ska lägga fram en rapport om sin verksamhet vartannat år.

Artikel 8, som från början handlade uteslutande om kommunikationsutrustning, ändras och omfattar nu frågan om påskyndad behandling av framställningar om rättsligt samarbete inom nätverket. Enligt de uppgifter som vissa kontaktpunkter meddelat[9] behandlades en framställan 2007 i genomsnitt på sju arbetsdagar. Tiden varierar emellertid från en kontaktpunkt till en annan, och det har rapporterats om ganska långa handläggningstider för vissa framställningar. Jämfört med de befintliga samarbetsstrukturerna, särskilt centrala myndigheter och diplomatiska kanaler, kan nätverket därför tillföra ett mervärde i form av en snabbare och smidigare behandling av framställningar.

Kommissionen kommer att föra ett skyddat elektroniskt register över det rättsliga samarbetet mellan kontaktpunkterna som har sin utgångspunkt i bidraget från kontaktpunkterna. Kommissionen kan på så sätt regelbundet förse nätverket med statistik över framställningarna om rättsligt samarbete. Detta kommer att göra det lättare att registrera framställningarna, samla in tillförlitliga och fullständiga uppgifter om framställningarna och om de olika ämnen som behandlas av nätverket samt få fram exakta uppgifter om problemen och de berörda instrumenten.

Artikel 9 har ändrats för att göra det möjligt för medlemsstaterna att skicka sex istället för fyra företrädare till kontaktpunkternas möten. De kan således inkludera fler domare och experter i sin delegation vid de tematiska möten som avses i artikel 10.1 b och c.

4.6 Förbättra medborgarnas tillgång till domstolsprövning

Genom artikel 3.1 b blir frågan om verklig tillgång till domstolsprövning för medborgarna en integrerad del av nätverkets uppgifter och verksamhet. I skäl 9 anges visserligen att målet med beslutet är ”verklig möjlighet för medborgarna att få sin sak prövad i domstol i gränsöverskridande tvister”, men detta begränsas genom skäl 14 och artikel 3 till inrättande på EU-nivå av ett informationssystem som är tillgängligt för allmänheten.

Haagprogrammet har lagt tonvikten vid bättre möjligheter för medborgarna att få sin sak prövad i domstol, och sedan 2002 har flera gemenskapsrättsliga instrument antagits i detta syfte[10]. Med stöd av detta förslag kan nätverket mer effektivt genomföra dessa nya instrument.

I artikel 5.2 införs ett led ca som anger att kontaktpunkterna ska informera allmänheten direkt om relevanta gemenskapsrättsliga och internationella instrument och om medlemsstaternas nationella lagstiftning, särskilt när det gäller tillgången till domstolsprövning på det civilrättsliga området. Denna uppgift kommer hädanefter att skötas under direkt ansvar av kontaktpunkterna i medlemsstaterna, dvs. så nära medborgaren som möjligt.

Namnet på avdelning III i beslutet har ändrats för att återspegla nätverkets nya prioritering, nämligen information till allmänheten.

Det har visat sig att vissa faktorer, särskilt brist på tillgängliga medel, har hindrat medborgarna från att få direkt tillgång till kontaktpunkterna på det sätt som avses i artikel 19 i beslutet. Kommissionen föreslår därför i artikel 13a först och främst att kontaktpunkterna stegvis ska bli tillgängliga för allmänheten i medlemsstaterna genom användning av den tekniska utrustning som är bäst lämpad. Förslaget gör det emellertid möjligt för nätverket att genomföra dessa nya instrument mer effektivt gentemot allmänheten.

Artikel 17.4 b om kommissionens roll i informationssystemet för allmänheten ändras. Kommissionen kommer att sörja för översättning till gemenskapsinstitutionernas officiella språk av all information om de relevanta aspekter av gemenskapsrätten och gemenskapens förfaranden – däribland gemenskapens rättspraxis – som införts i informationssystemet i enlighet med artikel 14 samt av samtliga allmänna sidor i systemet. Dessutom kommer kommissionen av kostnadseffektiva skäl att till samma språk översätta de faktablad som avses i artikel 15, i mån av tillgängliga medel. Erfarenheterna sedan 2003 visar att det faktiskt saknats resurser för att inom en rimlig tidsfrist översätta faktabladen till samtliga språk. Frågan bör behandlas inom ramen för initiativet eJustice , där det vidtas åtgärder för att underlätta översättning av information till allmänheten.

4.7 Förbindelser med andra nätverk och vissa internationella organisationer

En artikel 12a läggs till. Här fastställs att nätverket bör knyta kontakter och utveckla samarbete med andra europeiska nätverk för att underlätta samarbete mellan rättssystemen och tillgång till domstolsprövning.

I den tidigare nämnda rapporten förklarade kommissionen att den ansåg att de befintliga synergierna mellan det rättsliga nätverket och ECC-nätverket ( European Consumer Centres Network ) bör utvecklas. Därigenom skulle exempelvis en konsument vars tvist inte kunnat lösas inom ramen för ECC-nätverket kunna få konkret hjälp från det rättsliga nätverket när det gäller möjligheten att få sin sak prövad i domstol. Detta förslag är särskilt viktigt som förordning (EG) nr 861/2007 om ett europeiskt småmålsförfarande kommer att träda i kraft den 1 januari 2009.

I artikel 12a.3 fastställs att nätverket kan knyta kontakter med andra nätverk för rättsligt samarbete som upprättats av tredjeländer samt med internationella organisationer som utvecklar det rättsliga samarbetet. Ett sådant nätverk är det latinamerikanska nätverket för internationellt rättsligt samarbete ( IberRed )[11] där även Spanien och Portugal ingår, men även andra regionala rättsliga nätverk skulle kunna komma ifråga. En av de internationella organisationer som avses i denna artikel är Haagkonferensen för internationell privaträtt, som gemenskapen anslöt sig till i april 2007.

4.8 Förenade kungarikets, Irlands och Danmarks ställning

Förenade kungariket och Irland deltar inte i samarbete i frågor som omfattas av avdelning IV i fördraget, om de inte meddelar att de önskar delta i enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som därför inte är bindande för eller tillämpligt i Danmark. En ny artikel 11a införs emellertid för att fastställa en praxis enligt vilken Danmark skulle kunna delta i nätverkets möten i egenskap av observatör trots att landet inte deltar i tillämpningen av beslutet. Den 1 juli 2007 trädde ett avtal i kraft mellan gemenskapen och Danmark[12] där tillämpningsområdet för de båda gemenskapsförordningarna på civilrättens område utvidgades till att omfatta även Danmark. Det blir därigenom ännu viktigare att Danmark har ett nära samarbete med nätverket.

4.9 Nätverket och det internationella samarbetet

Genom den nya artikel 11a.2 blir det för övrigt, i förbindelse med en praxis som inrättades 2002[13], möjligt att låta anslutningsländer delta som observatörer i nätverkets möten så snart anslutningsakten undertecknats. Länderna kan på så vis förbereda sin fulla integration i nätverket. Genom förslaget utvidgas denna åtgärd till att omfatta även kandidatländerna.

4.10 Utvärdering

I den nya artikel 19 föreskrivs att kommissionen vart tredje år ska lägga fram en rapport om nätverkets verksamhet för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.

2008/0122 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS BESLUT

om ändring av rådets beslut 2001/470/EG om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c och artikel 67.5 andra strecksatsen,

med beaktande av kommissionens förslag[14],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[15],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och

av följande skäl:

(1) Tanken bakom det europeiska rättsliga nätverket på privaträttens område, som inrättades mellan medlemsstaterna genom rådets beslut 2001/470/EG[16], var att ett område med frihet, säkerhet och rättvisa förutsätter ett förbättrat, förenklat och påskyndat rättsligt samarbete mellan medlemsstaterna och en verklig möjlighet för medborgarna att få sin sak prövad i domstol i gränsöverskridande tvister. Beslutet trädde i kraft den 1 december 2002.

(2) Haagprogrammet för stärkt frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen, som antogs av Europeiska rådet den 4–5 november 2004[17], uppmanar till ytterligare arbete för att underlätta medborgarnas tillgång till domstolsprövning i gränsöverskridande tvister. I programmet läggs särskild tonvikt vid genomförandet av de rättsakter som Europaparlamentet och rådet antagit på civilrättens område och vid ett stärkt samarbete mellan medlemmar av de juridiska yrkeskårerna i syfte att fastställa bästa metoder.

(3) I enlighet med artikel 19 i beslut 2001/470/EG lade kommissionen den 16 maj 2006 fram en rapport om nätverkets verksamhet[18]. I rapporten fastställs att målen från 2001 visserligen allmänt sett har uppnåtts, men att nätverket inte på långa vägar uttömt sina möjligheter.

(4) För att uppnå Haagprogrammets mål i fråga om stärkt rättsligt samarbete och medborgarnas tillgång till domstolsprövning och för att nätverket ska kunna axla det större antal arbetsuppgifter som väntas under de kommande åren behövs en ny rättslig ram som ger nätverket större manöverutrymme.

(5) Först och främst är det mycket viktigt att bättre strukturera nätverkens verksamhet i medlemsstaterna kring en nationell kontaktpunkt och med utgångspunkt därifrån stärka kontaktpunktens roll inom nätverket gentemot domare, rättstillämpare och det civila samhället.

(6) För att detta mål ska uppnås bör varje medlemsstat utse en huvudsaklig kontaktpunkt som uteslutande bör ägna sig åt nätverkets uppgifter och på så vis till fullo utöva de befogenheter som fastställs i beslut 2001/470/EG.

(7) Om det av ett gemenskapsrättsligt instrument eller en internationell konvention följer att en annan medlemsstats lagstiftning är tillämplig bör kontaktpunkterna spela en viktig roll när det gäller att informera rättsliga och icke-rättsliga myndigheter i medlemsstaterna om innehållet i den utländska lagstiftningen.

(8) Kontaktpunkternas behandling av framställningarna om samarbete bör vara så snabb att den är förenlig med beslutets allmänna mål.

(9) För att uppnå målen med beslut 2001/470/EG i fråga om bättre rättsligt samarbete i unionen och bättre tillgång till domstolsprövning för medborgarna bör de juridiska yrkeskårer som är direkt involverade i tillämpningen av gemenskapsrättsliga och internationella instrument på civilrättens område bli medlemmar i nätverket genom sina nationella organisationer.

(10) För att ytterligare utveckla nätverkets uppgifter när det gäller tillgång till domstolsprövning bör kontaktpunkterna i medlemsstaterna dessutom stegvis göras tillgängliga för allmänheten genom moderna kommunikationsmedel.

(11) För att öka förtroendet mellan domarna i EU och förbättra synergierna mellan de berörda europeiska nätverken bör nätverket kunna upprätthålla förbindelser med andra europeiska nätverk som har samma mål, särskilt nätverk av rättsliga organ och nätverk av domare.

(12) För att bidra till att främja det internationella rättsliga samarbetet bör nätverket kunna utveckla kontakter med andra nätverk för rättsligt samarbete i världen samt med internationella organisationer som främjar internationellt samarbete i rättsfrågor.

(13) För att möjliggöra en regelbunden uppföljning av arbetet med att uppnå beslutets mål bör kommissionen lägga fram rapporter om nätverkets verksamhet för Europaparlamentet och rådet.

(14) Rådets beslut 2001/470/EG bör ändras i enlighet med detta.

(15) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden, nämligen att stärka det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna samt att ge medborgarna verklig möjlighet att få sin sak prövad i domstol i gränsöverskridande tvister, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta beslut inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(16) [Förenade kungariket och Irland har i enlighet med artikel 3 i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, meddelat att de önskar delta i antagandet och tillämpningen av detta beslut.]

(17) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokollet om Danmarks ställning, som är fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, deltar Danmark inte i antagandet av detta beslut, som därför varken är bindande för eller tillämpligt i Danmark.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Beslut 2001/470/EG ska ändras på följande sätt:

1) Artikel 2 ska ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 ska ändras på följande sätt:

i) I led c ska ”samarbete på privaträttens område” ersättas med ”rättsligt samarbete på privaträttens område”. ii) Följande led ska läggas till som led e:

”e) Yrkesorganisationer som på nationell nivå i medlemsstaterna företräder advokater, notarier, utmätningsmän och andra juridiska yrkeskårer som är direkt involverade i tillämpning av gemenskapsrättsliga eller internationella instrument rörande rättsligt samarbete på privaträttens område.”

b) Punkt 2 ska ändras på följande sätt:

i) Andra stycket ska ersättas med följande:

”Om en medlemsstat utser flera kontaktpunkter ska den bland dem utse en huvudsaklig kontaktpunkt och se till att lämpliga samordningsmekanismer tillämpas kontaktpunkterna emellan. En person som utses som enda kontaktpunkt eller huvudsaklig kontaktpunkt för en medlemsstat ska uteslutande fullgöra de uppgifter som enligt detta beslut tillkommer en kontaktpunkt och inte några andra uppgifter, särskilt inte de som anges i punkt 1 b, c, d och e.”

ii) Följande stycke ska läggas till:

”Om den kontaktpunkt som utses i enlighet med andra stycket inte är en domare ska den berörda medlemsstaten utse en domare som ska bistå kontaktpunkten i dess förbindelser med lokala rättsliga myndigheter. Domaren ska vara fullvärdig medlem av nätverket.”

c) Punkt 3 ska ersättas med följande:

”3. Medlemsstaterna ska ange de organ och myndigheter som avses i punkt 1 b, c och e. Avseende punkt 1 e gäller att när det i en medlemsstat finns flera yrkesorganisationer som på nationell nivå företräder ett juridiskt yrke, ska medlemsstaten sörja för att yrket i fråga företräds på ett lämpligt sätt i nätverket.”

d) I punkt 5 ska ”i punkt 1” ersättas med ”i punkt 1 och 2”.

2) Artikel 3 ska ändras på följande sätt:

a) I punkt 1 ska led b ersättas med följande:

”b) underlätta allmänhetens verkliga tillgång till domstolsprövning, särskilt genom att tillhandahålla information om hur de gemenskapsrättsliga och internationella instrumenten beträffande samarbete på privaträttens område fungerar.”

b) Följande ska läggas till i punkt 2 b:

”framför allt kan, när en annan medlemsstats lagstiftning är tillämplig, berörda domstolar eller myndigheter vända sig till nätverket för att få information om innehållet i denna lagstiftning.”

3) Artikel 5 ska ändras på följande sätt:

a) I punkt 1 ska andra stycket ersättas med följande:

”Kontaktpunkterna ska för samma ändamål också stå till förfogande för de lokala rättsliga myndigheterna i den egna medlemsstaten och de myndigheter som avses i artikel 2.1 e, i enlighet med bestämmelser som varje medlemsstat ska besluta om.”

b) Punkt 2 ska ändras på följande sätt:

i) Led a ska ersättas med följande:

” a) förse de övriga kontaktpunkterna, de organ och myndigheter som nämns i artikel 2.1 b, c, d och e och de lokala rättsliga myndigheterna i den egna medlemsstaten med all information som är nödvändig för ett gott rättsligt samarbete mellan medlemsstaterna i enlighet med artikel 3, för att kunna hjälpa till med utarbetandet av genomförbara framställningar om rättsligt samarbete och upprättandet av de lämpligaste direktkontakterna; framför allt tillhandahålla all information som behövs för att underlätta tillämpning av en annan medlemsstats lagstiftning som är tillämplig i tvisten eller situationen i enlighet med ett gemenskapsrättsligt eller internationellt instrument; för detta ändamål kan den kontaktpunkt till vilken en sådan framställan riktas stödja sig på de andra myndigheter i sin medlemsstat som nämns i artikel 2 i syfte att tillhandahålla informationen; den information som ges i svaret ska inte vara bindande för vare sig kontaktpunkterna, dessa myndigheter eller den myndighet som utformat framställningen,”

ii) Följande led ska införas som led ca:

”ca) informera allmänheten om det rättsliga samarbetet på privaträttens område inom Europeiska unionen, om de relevanta gemenskapsrättsliga och internationella instrumenten och om medlemsstaternas nationella lagstiftning, särskilt när det gäller tillgång till domstolsprövning,”

iii) Följande led ska läggas till som led f:

”f) vartannat år utarbeta en rapport om sin verksamhet och lägga fram den vid ett möte med nätverkets medlemmar.”

4) I artikel 6.2 ska följande stycke läggas till:

”Kontaktpunkterna i nätverket och de behöriga myndigheterna ska i detta syfte mötas minst en gång om året på villkor som varje medlemsstat ska besluta om.”

5) Artikel 8 ska ersättas med följande:

”Artikel 8

Påskyndad behandling av framställningar om rättsligt samarbete

1. Kontaktpunkterna ska besvara alla framställningar utan dröjsmål och senast tio dagar efter det att de mottagits. Om en kontaktpunkt inte är i stånd att besvara en framställan inom tio dagar från det att den mottagits, ska den kortfattat informera den framställande parten om detta och ange hur lång tid den anser sig behöva för att besvara framställan.

2. För att så effektivt och så snabbt som möjligt kunna besvara framställningar enligt punkt 1 ska kontaktpunkterna använda den bäst lämpade tekniska utrustningen, som ska ställas till deras förfogande av medlemsstaterna.

3. Kommissionen ska föra ett skyddat elektroniskt register med begränsad åtkomst över framställningar om rättsligt samarbete och svar enligt artikel 5.2 a, b, c, ca och artikel 13a. Kontaktpunkterna ska se till att kommissionen regelbundet erhåller den information som behövs för inrättande och drift av detta system.

4. Kommissionen ska minst en gång i halvåret förse kontaktpunkterna med statistik över framställningarna om rättsligt samarbete och svaren enligt punkt 3.”

6) I artikel 9.2 ska ”fyra” ersättas med ”sex”.

7) Följande artikel ska införas som artikel 11a:

”Artikel 11a

Deltagande av observatörer i nätverkets möten

1. Utan att det påverkar artikel 1.2 får Danmark låta sig företrädas i de möten som avses i artiklarna 9 och 11.

2. Anslutningsländer och kandidatländer får inbjudas att delta i dessa möten som observatörer. Tredjeländer som är parter i konventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område, som undertecknades i Lugano den 30 oktober 2007, får också delta som observatörer i vissa av nätverkets möten.

3. Varje stat som är observatör får vid dessa möten låta sig företrädas av en eller flera personer, som dock inte under några omständigheter får vara fler än tre per stat.”

8) Följande artikel ska införas som artikel 12a:

”Artikel 12a

Förbindelser med andra nätverk och internationella organisationer

1. Nätverket ska ha förbindelser med andra europeiska nätverk som har samma mål, särskilt det europeiska rättsliga nätverket på straffrättens område och det europeiska nätverket för utbildning av domare.

2. Nätverket ska ha förbindelser med ECC-nätverket ( European Consumer Centres Network ). Kontaktpunkterna i det europeiska rättsliga nätverket på privaträttens område ska framför allt stå till ECC-nätverkets förfogande med information som är nödvändig för att underlätta konsumenternas tillgång till domstolsprövning.

3. För att fullgöra de uppgifter som avses i artikel 3 när det gäller internationella instrument rörande samarbete på privaträttens område ska nätverket upprätthålla kontakter och utbyta erfarenheter med andra nätverk för rättsligt samarbete som inrättats mellan tredjeländer samt med internationella organisationer som främjar internationellt samarbete i rättsfrågor.

4. Kommissionen ska vara ansvarig för att i nära samarbete med rådets ordförandeskap och medlemsstaterna genomföra bestämmelserna i denna artikel. ”

9) Rubriken till avdelning III skall ersättas med följande:

”Avdelning III

Tillgänglig information inom nätverket och information till allmänheten”

10) I artikel 13.1 ska ordet ”och” i led a utgå och följande led läggas till som led c:

”c) de transaktioner som avses i artikel 8.”

11) Följande artikel ska införas som artikel 13a:

”Artikel 13a

Information till allmänheten genom kontaktpunkterna

Genom den bäst lämpade tekniska utrustningen ska allmänheten stegvis få tillgång till kontaktpunkterna i nätverket, som ska informera om innehållet i och tillämpningen av gemenskapsrättsliga eller internationella instrument rörande rättsligt samarbete på privaträttens område samt vid behov hänvisa till de myndigheter som ansvarar för den konkreta tillämpningen av instrumenten, särskilt de myndigheter som avses i artikel 6.”

12) I artikel 17.4 ska led b ersättas med följande:

”i mån av tillgängliga medel sörja för att information om de relevanta aspekterna i gemenskapsrätten och gemenskapens förfaranden, däribland gemenskapens rättspraxis, de allmänna sidorna i informationssystemet och de faktablad som avses i artikel 15, översätts till gemenskapsinstitutionernas officiella språk och görs tillgängliga på nätverkets webbplats.”

13) Artikel 19 ska ersättas med följande:

”Artikel 19

Utvärdering

Senast den […] [ tre år efter det att detta beslut har blivit tillämpligt ], och därefter vart tredje år, ska kommissionen lägga fram en rapport om nätverkets verksamhet för Europaparlamentet, rådet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Rapporten ska vid behov åtföljas av förslag till anpassningar.”

14) Artikel 20 ska ersättas med följande:

”Artikel 20

Underrättelse

Senast den […] [ sex månader efter det att detta beslut har blivit tillämpligt ] ska medlemsstaterna till kommissionen översända de uppgifter som avses i artikel 2.5.”

Artikel 2

Ikraftträdande

Detta beslut träder i kraft den […].

Det ska tillämpas från och med den […], med undantag av artiklarna 2 och 20 som ska tillämpas från och med den dag då beslutet delges de medlemsstater som det riktar sig till.

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna i enlighet med fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[1] EGT L 174, 27.6.2001, s. 25.

[2] http://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm

[3] KOM(2006) 203 slutlig – SEK(2006) 579.

[4] Dok. 7152/07 JUSTCIV 48.

[5] EUT C 53, 3.3.2005, s. 1.

[6] EUT C 198, 12.8.2005, s. 1.

[7] Direktivet om rättshjälp (tillämpligt sedan den 30 november 2004), den nya Bryssel II-förordningen (tillämplig sedan den 1 mars 2005), direktivet om ersättning till brottsoffer (tillämpligt sedan den 1 januari 2006), förordningen om en europeisk exekutionstitel (21 oktober 2005), förordningen om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande (tillämplig från och med den 12 december 2008), förordningen om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande (tillämplig från och med den 1 januari 2009), förordningen om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II) (tillämplig från och med den 11 januari 2009), förordningen om ändring av förordningen om delgivning av handlingar (tillämplig från och med den 13 november 2008) samt direktivet om vissa aspekter på medling på privaträttens område av den 21 maj 2008 och förordningen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I) (håller på att antas).

[8] Belgien har utsett Chambre nationale des huissiers de justice (nationell sammanslutning av utmätningsmän) för förordning (EG) nr 1348/2000 och Frankrike Conseil supérieur du notariat för Haagkonventionen av 1980 om internationell rättshjälp samt för CIEC-konventionen (Internationella civilståndskommissionen) beträffande informationsutbyte när det gäller förvärv av medborgarskap.

[9] Uppgifter har bara lämnats av 6 av nätverkets kontaktpunkter.

[10] Det rör sig framför allt om direktiven om rättshjälp och ersättning till brottsoffer samt förordningarna om europeiska betalningsförelägganden och förordningen om ett europeiskt småmålsförfarande, vars bestämmelser uttryckligen hänvisar till nätverkets roll att sörja för att de genomförs väl (art. 28 och art. 24).

[11] Nätverket IberRed, som upprättades i oktober 2004, är en struktur som består av kontaktpunkter i 23 latinamerikanska länder och som har till syfte att förbättra den ömsesidiga rättsliga hjälpen på såväl det civila som det straffrättsliga området och att stärka samarbetet mellan länderna.

[12] Avtal mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Danmark om att utvidga tillämpningsområdet för rådets förordning (EG) nr 44/2001 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område till att gälla även Danmark och avtal mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Danmark om att utvidga tillämpningsområdet för rådets förordning (EG) nr 1348/2000 om delgivning i medlemsstaterna i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur till att gälla även Danmark (EUT L 120, 5.5.2006, s. 22–23).

[13] Med anslutningsländer avses länder med vilka förhandlingarna avslutats och anslutningsakten undertecknats (t.ex. Rumänien och Bulgarien 2006). Med kandidatländer avses länder med vilka förhandlingar inletts och pågår (Turkiet, Kroatien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien). De tio medlemsstater som anslöt sig den 1 maj 2004 tilläts delta i nätverkets möten som observatörer fr.o.m. december 2002. Bulgarien och Rumänien deltar som observatörer i nätverkets möten sedan april 2005.

[14] EUT C […], […], s. […].

[15] EUT C […], […], s. […].

[16] EGT L 174, 27.6.2001, s. 25.

[17] EUT C 53, 3.3.2005, s. 1.

[18] Rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om tillämpningen av rådets beslut 2001/470/EG om inrättande av ett europeiskt rättsligt nätverk på privaträttens område av den 16 maj 2006, KOM(2006) 203 slutlig.