EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 6.10.2011 
SEK(2011) 1139 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
förslaget till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING 
 
om särskilda bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden och målet 
Investering för tillväxt och sysselsättnin g samt om upphävande av förordning (EG) 
nr 1080/2006 
 
och 
 
förslaget till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING 
 
om Sammanhållningsfonden och om upph ävande av rådets förordning (EG) 
nr 1084/2006 
 
och 
 
förslaget till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING 
 
om särskilda bestämmelser för stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden till 
målet Europeiskt territoriellt samarbete 
{KOM(2011) 614 slutlig} 
{SEK(2011) 1138 slutlig}  
 
       {COM(2011) 611 final}        {COM(2011) 612 final} 
 
 2SAMMANFATTNING 
Detta är konsekvensbedömningen av förslage t till förordningarna om bestämmelser för 
Europeiska regionala utvecklingsfonden, Sa mmanhållningsfonden och målet Europeiskt 
territoriellt samarbete. 
Den ingår i ett paket med konsekvensbedömningar som även omfattar 
konsekvensbedömningen av försla get till förordning om gemensamma bestämmelser för 
Europeiska regionala utvecklingsfonden, Euro peiska socialfonden, Sa mmanhållningsfonden, 
Europeiska jordbruksfonden för landsbygds utveckling och Europeiska havs- och 
fiskerifonden som omfattas av  den gemensamma strategiska ramen, om allmänna 
bestämmelser för Europeiska regionala ut vecklingsfonden, Europeiska socialfonden och 
Sammanhållningsfonden samt om upphäva nde av förordning (EG) nr 1083/2006 
(grundförordningen) och konsekvens bedömningen av förslaget till förordning om Europeiska 
socialfonden. 
1. PROBLEMFORMULERING  
Den europeiska regionalpolitiken spelar en viktig roll när det gäller att mobilisera lokala 
tillgångar och fokusera på att utveckla inneboende potential. Såsom dock sägs 
budgetöversynen ”bör EU-budgeten a nvändas till att finansiera allmänna nyttigheter på EU-
nivå eller åtgärder som medlemsstaterna och regionerna inte kan finansiera själva, eller 
användas där den kan garanter a ett bättre resultat”. 
Konsekvensbedömningen fokuserar enbart på de tre områden där det har visat sig att 
justeringar krävs. 
1.1. Stöd till företag 
Sammanhållningspolitikens stöd ti ll företag har gett betydande resultat. Det finns belägg för 
att sammanhållningspolitiken under 2000–2006 bidr og till att skapa minst en miljon nya 
arbetstillfällen inom de projekt som fick stöd. Politiken är dock inte tillräckligt fokuserad på 
små och medelstora före tag eller på innovation.  
Ett särskilt problem för små och medelstora företag är att få tillgång till finansiering på 
investeringsmarknaden. Frågan om stöd till stora företag ser annorlunda ut, eftersom de i regel 
inte har svårt att få finansiering. Empiriska be lägg visar att direktstöd till små och medelstora 
företag är effektivare, medan stöd till större före tag kan leda till att privata investerare trängs 
ut, vilket överskuggar de positiva effekterna . Finansiering av stora företags produktiva 
investeringar i fall där offentligt ingripande inte är nödvändigt har ge tt upphov till kritik om 
att medel används för företag som i praktiken inte behöver dem och att detta stöter bort 
privata investerare i ställe t för att ge mervärde.  
Inriktningen på stödet till före tagen varierar mellan medlemsstat erna – vissa har ett starkt 
fokus på stöd till investeringar medan andra lägg er starkare betoning på ”mjukare” åtgärder 
såsom innovation. I andra medlem sstater spelar dock stöd som in te är kopplat till innovation 
fortfarande en mycket viktig roll. Europe iska regionala utvecklingsfondens nuvarande 
räckvidd är för brett definierad och tillåter generiskt stöd till affärsverksamhet för att 
stimulera företagande i alla sektorer, oberoende  av marknadsmisslyckande  i den sektorn eller 
sektorns bidrag till tillväxt och sysselsättning.  
 
 3Det främsta problemet med Europeiska regiona la utvecklingsfondens nuvarande räckvidd är 
således att stödet till företag har en för bred  definition och att st ödets effektivitet och 
mervärde för företagen måste maximeras.  
1.2. Stöd till investeringar i infrastruktur 
Det främsta problemet när det gäller den nuvarande sammanhållningspolitikens räckvidd 
rörande finansiering av transp ortinfrastruktur är att man in te kan trygga en tillräcklig 
koncentration på EU-prioriteri ngarna. Sammanhållningsfinans ieringen har inriktats på 
prioriteringar som fastst älls i riktlinjerna för TEN-T, men inte nödvändigt på de delar som vid 
tidpunkten för fastställande ansågs ge det st örsta europeiska mervärdet. Utmaningen för 
sammanhållningspolitiken blir att effektivt bidra ti ll de investeringar på 30 miljarder euro som 
behövs för central TEN-T-infrastruktur i sammanhållningsländerna fram till 2020.  
Dessutom är det viktigt att förbättra samo rdningen av de olika EU-instrumenten för 
finansiering av TEN-T. Fram till nu har TEN-T-programmet inriktats på mjuka åtgärder såsom finansieringen av genomförbarhetsstudier , och Sammanhållningsfonden har inriktats på 
investeringar i infrastruktur. Frågan om samo rdning har blivit särski lt relevant eftersom 
Sammanhållningsfondens räckvidd enligt fördra get omfattar fysiska investeringar i TEN-T 
som den nya Fonden för ett sammanlänkat Europa också kommer att finansiera. 
1.3. Territoriellt samarbete 
När det gäller territoriellt samarbete består mervärdet för europeiskt territoriellt samarbete  i 
att möjligheter ges till gemensamma åtgärder som behövs för att möta utmaningar som i allt 
högre grad överskrider de nationella eller regionala gränserna, såsom 
• gränsöverskridande problem, 
• delning av god praxis, 
• samarbete när det finns stordrif tsfördelar och kritisk massa, 
• samarbete i syfte att förbättra styrningen, 
• samarbete vid EU:s yttre gränser i frågor  som rör säkerhet och stabilitet, och 
ömsesidigt fördelaktiga förbindelser. 
Målet Europeiskt territoriellt samarbete finansieras genom Eu ropeiska regionala 
utvecklingsfonden med en total bud get på 8,7 miljarder euro, vilket utgör 2,5 % av det totala 
anslaget för sammanhållningspolitiken 2007–2013. 
Trots att programmen inom Europe iskt territoriellt samarbete ha r kapacitet att hantera de ovan 
beskrivna frågorna finns det under den nuvara nde perioden plats för förbättringar: 
• Det saknas strategiskt fokus, vilket leder till breda interventionsstrategier som har 
gjort det svårt att nå en klart identifierbar verkan. 
• Det saknas en effektiv samordning för att finna kompromisser mellan kraven enligt 
EU-förordningarna och de rättsliga rama rna i de deltagande medlemsstaterna. 
 
 41.4. Motivering för EU-åtgärder 
EU-åtgärder är motiverade både på grundval av  målen i artikel 174 i fördraget och på 
grundval av subsidiaritetsprincipen. Rätten at t agera följer av artikel 3 i fördraget om 
Europeiska unionen, enligt vilken  ”[unionen] ska främja ekonom isk, social och territoriell 
sammanhållning samt solidaritet mellan medlemsstaterna”, samt artikel 175 i fördraget om Europeiska unionens funktionssä tt, enligt vilken uni onen uttryckligen måste genomföra denna 
politik genom strukturfonderna, och artikel 177, där Sammanhållningsfondens roll fastställs.  
2. MÅL  
Det allmänna målet  fastställs i artikel 176 i fördraget om  Europeiska unionens funktionssätt, 
där det anges att ”Europ eiska regionala utvecklingsfondens sy fte är att bistå med att avhjälpa 
de viktigaste regionala obalanserna i uni onen genom att delta i utvecklingen och den 
strukturella anpassningen av regioner som ut vecklas långsammare samt i omstruktureringen 
av industriregioner på tillbakagång”. Enlig t artikel 177 i fördraget är syftet med 
Sammanhållningsfonden att ”lämna ekonomiska bi drag till projekt på miljöområdet och till 
transeuropeiska nät inom infrastr ukturen på transportområdet”. 
Med tanke på räckvidden för denna konsekvensbedömningen är de särskilda målen  att se till 
att Europeiska regionala utvecklingsf onden och Sammanhållningsfonden används 
• effektivt, 
• ändamålsenligt, 
• på ett sätt som ger ett stort europeiskt mervärde. 
De operativa målen  hör samman med de enskilda frågor som diskuterats och är 
• stöd till företag för att säkerställa att invest eringsstöd till företag bidrar till hållbar 
utveckling och sysselsättning oc h att stöd till innovation bidr ar till att utveckla lokal 
och regional potential, 
• investeringar i infrastruktur för att säkerstä lla tillräcklig koncentr ation på europeiska 
prioriteringar, 
• territoriellt samarbete för att säkerställa tillräcklig koncentration på europeiska 
prioriteringar, med flexibilitet för medlemsstat er och regioner att vä lja tematiska mål.  
3. ALTERNATIV  
Konsekvensbedömningens olika alternativ är inriktade på att lösa  räckviddsproblemet i 
enlighet med de fastställda målen, och alternativen varierar från måttliga anpassningar av aktuella system till djupare ändringar.  
3.1.1.  Alternativ 1 – Ingen ändring 
• Europeiska regionala utvecklingsfonden har även fortsättningsvis en bred räckvidd 
med fokus på produktiva investeringar och på att utveckla inneboende potential. 
 
 5• Direktstöd ges primärt, men inte enba rt, till små och medelstora företag. 
3.1.2.  Alternativ 2 – Bättre riktat stöd till stora företag med fokus på 
forskning och utveckling, innovation och viktig möjliggörande teknik 
• Stödet till allmänna produktiva investeringa r för att skapa och sä kra arbetstillfällen 
begränsas till små och medelstora företag. 
• Stöd till både stora och små företag för att utveckla inneboende potential genom stöd 
till regional och lokal utveckli ng samt forskning och innovation. 
3.1.3.  Alternativ 3 – Inga bidrag till stora företag, enbart lån och 
finansiering i form av eget kapi tal för små och medelstora företag 
• Alla produktiva investeringar stöds, men in te genom bidrag utan genom innovativa 
finansieringsinstrument. 
3.2. Räckvidden för stöd till infrastr uktur genom Europeiska regionala 
utvecklingsfonden och Sammanhållningsfonden 
3.2.1.  Alternativ 1 – Ingen ändring  
• Europeiska regionala utvecklingsfonden och Sammanhållningsfonden fortsätter att 
finansiera större infrastruktur  i alla EU-regioner, med inri ktning på mindre utvecklade 
regioner. Finansiering fr ån Sammanhållningsfonden beviljas endast fattiga 
medlemsstater. 
• I mindre utvecklade regioner ligger fokus både  på prioriterade projekt av europeiskt 
intresse enligt den nya TEN-T-ra men och på sekundär infrastruktur. 
• Dessutom fortsätter TEN-T-programmet att fi nansiera infrastrukturprojekt med högt 
EU-mervärde i utvecklade regi oner, med särskild inriktning  på mjuka åtgärder (t.ex. 
genomförbarhetsstudier). 
• De nationella operativa programmen t äcker infrastrukturinvesteringar och 
prioriteringarna faststäl ls på nationell nivå. 
3.2.2.  Alternativ 2 – Bättre fokus på euro peiska prioriteri ngar i större 
infrastrukturinvesteringar i mindre utv ecklade regioner och Fonden för ett 
sammanlänkat Europa i mer utvecklade regioner 
• Sammanhållningsfonden finansierar infras trukturinvesteringar inom området för 
strategiska europeiska prioriteringar. Fonden är endast tillgänglig för fattiga 
medlemsstater. 
• Europeiska regionala utvecklingsfonden inrikt as på projekt av nationellt och/eller 
regionalt intresse.  
 
 6• Större infrastrukturinvesteringar täcks av  nationella program och anpassningen av 
investeringarna till EU:s prioriteringar sä kerställs genom en bi ndande förteckning över 
strategiska investeringsprojekt som sk a genomföras fram till 2020, väljas ut och 
förhandlas med medlemsstaterna och införliv as i partnerskapsavta len. Finansieringen 
för dessa projekt kommer att öronmärkas.  
• Förhandsvillkor på området för strategisk  planering kommer att åtfölja fokus på 
strategiska investeringar i hållbara transporter.  
• Investeringar av nationell och regional bet ydelse prioriteras enligt deras bidrag till 
hållbarheten och nätverket.  
• Den särskilda Fonden för ett sammanlänkat Europa kompletterar de 
sammanhållningspolitiska investeringarna i fysisk infrastruktur, inte bara mjuka 
investeringar. Fonden för ett sammanlänkat Europa finansierar infrastrukturprojekt 
med stort EU-mervärde. Inom det ekonomiska anslaget för Sammanhållningsfonden öronmärks tio miljarder euro för Fonden för ett sammanlänkat Europa. 
3.2.3.  Alternativ 3 – Bättre fokus på nationell infrastruktur genom 
Sammanhållningsfonden  
• Sammanhållningsfonden finansierar infras trukturinvesteringar inom området för 
strategiska europeiska prio riteringar när det gäller stomnätet och det övergripande 
nätet inom TEN-T.  
• Europeiska regionala utvecklingsfonden inrikt as på projekt av nationellt och/eller 
regionalt intresse. 
• Som i alternativ 2 täcks de större infrastr ukturinvesteringarna av  nationella program.  
• Fonden för ett sammanlänkat Europa fokuserar  sina investeringar enbart på de mer 
utvecklade medlemsstaterna  och finansierar infrastr ukturprojekt med stort EU-
mervärde.  
• Sammanhållningsfonden finansierar projekt i de mindre utvecklade medlemsstaterna 
och kompletterar således geografiskt sett Fonden för ett sammanlänkat Europa. Ingen 
överföring på tio miljarder euro görs från Sammanhållningsfonden till Fonden för ett sammanlänkat Europa.  
3.3. Territoriellt samarbete 
3.3.1.  Alternativ 1 – Ingen ändring 
• Prioriteringarna för samarbetsprogrammen är  fortsättningsvis brett definierade.  
• Ingen formell koppling upprättas mellan sa marbetsprogrammen och programmen för 
konvergens och konkurrenskraft. 
 
 73.3.2.  Alternativ 2 – Tematisk koncentr ation och starka re koppling till 
övriga program 
• Det finns ett begränsat antal tematiska mål att välja mellan för gränsöverskridande och 
transnationellt samarbete.  
• Samarbetsaspekterna är en integrerad de l av den övergripande strategiska ramen.  
3.3.3.  Alternativ 3 – Integrering av samarbetet i de regionala 
programmen 
• Man frångår separata program för territoriellt samarbete. 
• Samarbetet genomförs inom ramen för befintliga regionala program, som ger 
möjlighet till samarbete. 
4. JÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN  
Räckvidden för Europeiska regionala  utvecklingsfondens företagsstöd 
Inom alternativ 1 (ingen ändring) ger de n relativt breda räckvidden för insatser 
medlemsstaterna tillräcklig flexibilitet att vä lja de insatsområden som bäst motsvarar de 
nationella utmaningarna, och största delen av st ödet går till små och medelstora företag och 
forskning, teknisk utveckling och innovation. Inve steringsstödet till stora företag kvarstår 
dock, vilket kan leda till att den offentliga fina nsieringen tränger undan privata investeringar.  
Enligt alternativ 2 begränsas stödet till stora fö retag till specifika investeringar för stöd till 
utveckling av regionens inneboende potenti al, särskilt inom innovation, ny teknik och 
forskning samt samarbete och gemensamma initia tiv mellan stora företag, små och medelstora 
företag och andra institutioner.  Detta alternativ ger också utrymme för att stärka rollen för 
instrument som inte bygger på bidrag, särskilt när det gäller investeringsstöd som i regel 
förknippas med lägre risk och inbegriper stö rre dödviktseffekt jämfört med investeringar i 
innovation och högriskverksamhet. Dessa åtgä rder minskar dödviktseffekten men minskar 
också flexibiliteten för medlemsstaterna. 
Förbudet mot bidragsbaserat st öd till stora företag enligt al ternativ 3 gör finansieringen 
effektivare och ger större hävstångseffekt er. Detta kan dock motverka innovations- och 
forskningsverksamhet som är nödvändig för att nå  EU:s överordnade mål, eftersom stöd som 
inte behöver återbetalas fungerar bättre för innova tiva FoU-intensiva projekt som är långt från 
marknaden. En övergång från stöd till stora före tag som inte behöver återbetalas till stöd som 
ska återbetalas kan också medföra en bet ydande ökning av förvaltningsmyndigheternas 
administrativa kostnader.  
Med hänvisning till att st ödet blir effektivare och bidrar ti ll lokal och regional potential samt 
tillväxt och sysselsättning är alternativ 2 att föredra.  
Räckvidden för stöd till infrastruktur genom Europeiska regionala utvecklingsfonden 
och Sammanhållningsfonden 
 
 8Enligt alternativ 1 (ingen ändring) kvarstår de fördelar som EU-finansiering av infrastruktur 
har medfört. Däremot är fokuseringen på europe iska nätverksprioriteringar fortfarande inte 
optimal och infrastrukturinvesteringarna i rikare  regioner innebär effekt ivitetsförluster. Utan 
samordning mellan sammanhållningspolitiken oc h Fonden för ett sammanlänkat Europa blir 
EU:s finansiering av infrastrukt ur fortsatt fragmenterad.  
Enligt alternativ 2 (bättre fokus  på europeiska prioriteringar ) gör Fonden för ett sammanlänkat 
Europa och öronmärkning av tio miljarder euro från Sammanhållningsfonden det möjligt att koncentrera sig på EU:s priorite rade projekt. Detta alternativ  minskar dock medlemsstaternas 
och regionernas flexibilitet. 
Alternativ 3 ger möjlighet til l fortsatt fokus på infr astrukturinvesteringarna i 
konvergensregionerna, som har de största be hoven av grundläggande infrastruktur. Den 
främsta fördelen med detta alternativ är att sammanhållningsländerna får full flexibilitet att 
rikta in sig på de regionala och nationella pr ioriteringarna i dessa regioner. Den främsta 
nackdelen med detta alternativ är att Sammanhållnings fonden inte är tillr äckligt kon centrerad 
på de centrala TEN-T-projekten. 
Med hänvisning till EU-mervärdet och samo rdningen mellan Fonden för ett sammanlänkat 
Europa och Sammanhållningsfonden är alternativ 2 att föredra. 
Territoriellt samarbete 
Alternativ 1 (ingen ändring) ger programmen inom Europeiskt te rritoriellt samarbete en större 
flexibilitet när det gäller att välja vilka politikom råden de vill rikta in sig på. Detta leder dock 
till en övergripande brist på strategiskt fokus  och ger ingen klar defi nition av de förväntade 
programresultaten. Detta alterna tiv gör det också svårt att säkerställa att programmen 
kompletterar övriga EU-program.  
Alternativ 2 ger en starkare anpassning av samarbetsprogrammen till Europa 2020-strategin. 
Det leder till en bättre interventionslogik inom programmen eftersom programmens mål 
fastställs enligt definitionen av förväntade effekter och resultat. Dessutom ökar synergierna 
med de regionala operativa programmen. Detta a lternativ kan dock leda till mindre flexibilitet 
vid utformningen av programmen.  
Alternativ 3 ger ökade synergier och fördelar  för det regionala programmet genom att det 
tillför en EU-dimension. Alternativet medger dock endast samarbete för vissa projekt och 
främjar inte den långsiktiga utvecklingen av en integrerad strategi för ett gränsöverskridande 
eller transnationellt territorium. Det finns ocks å en risk för att EU-dimensionen negligeras vid 
programplaneringen. Gemensamma projekt blir svårare att ut veckla utan stödstruktur.  
Med tanke på bättre fokus på europeiska prioriteringar, utvecklandet av en klar 
interventionslogik och större mervärde  är alternativ 2 att föredra.  
5. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
Övervaknings- och utvärderingssystemen för sammanhållningspolitiken stärks jämfört med 
den aktuella situationen, och de t blir större fokus på result at och anpassning till Europa 2020-
strategin. Konkret betyder detta följande:  
 
 9• Programmen innehåller klara angivelser om de ändringar som efte rsträvas, hur dessa 
kan bidra till Europa 2020-målen och hur a nvändningen av resurser till vissa insatser 
(utfall) bidrar till ändring (resulta t). Detta uttrycks som utfalls- och 
resultatindikatorer. En uppsättning geme nsamma indikatorer anpassade till EU 2020-
målen används när det är relevant.  
• Varje program innehåller en resultatram med kvantifierade delmål för varje prioriterat 
område som fastställs på grundval av ett begränsat antal progra mindikatorer som kan 
ge en klar indikation om framstegen mot de resultatprioriteringar som är kopplade till 
Europa 2020.  
• Dessa delmål för resultatramen föreslås  av medlemsstaterna och avtalas mellan 
kommissionen och medlemsstaterna.  
• Partnerskapsavtalet innehåller en sammanf attning av delmålen, metoderna och de 
centrala principerna.  
De operativa programmens resultat  övervakas regelbundet med stöd av 
programindikatorerna. De årliga genomföra nderapporterna innehåller redogörelser för 
uppnådda effekter jämfört med målen och en analys av skälen till avvike lser från satta mål. 
Övervakningskommittéerna ser till att programmet hålls på rätt kurs genom att överväga ändringsbehov eller andra init iativ. Likaså övervakas resulta ten, som rapporteras i takt med 
att uppgifter finns att tillgå, oc h de diskuteras i övervakning skommittén och vid de årliga 
översynsmötena.  
Enligt planerna finns det två formella tidpunkter för granskning av framstegen mot delmålen 
i resultatramen. Kommissionen genomför den första granskningen av framstegen mot de 
avtalade delmålen under 2017 på grundval av  de årliga genomföranderapporterna med 
hänsyn till utnyttjandet och effekterna . En andra granskning äger rum 2019.