[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 11.5.2009

KOM(2009) 217 slutlig

2009/0063 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om avgifter för luftfartsskydd

(framlagt av kommissionen){SEK(2009) 615 slutlig}{SEK(2009) 616 slutlig}

MOTIVERING

1) BAKGRUND

- Allmän bakgrund

För närvarande regleras uppbörden av avgifter för luftfartsskydd på nationell nivå och de olika systemen är ibland inte helt transparenta för användarna. Samråd sker inte systematiskt med användarna vid alla flygplatser inom EU innan avgifter fastställs eller avgiftssystem ändras.

- Gällande bestämmelser

Gällande bestämmelser inom gemenskapslagstiftningen saknas.

- Förenlighet med Europeiska unionens luftfartspolitik och dess mål på andra områden

Det tredje luftfartspaketet, som antogs av rådet 1992, var det sista steget i liberaliseringen av tillträdet till lufttransportmarknaden. Initiativen därefter inriktades på att reglera och liberalisera stödverksamheter, som tillhandahållandet av marktjänster, fördelningen av ankomst- och avgångstider och användningen av datoriserade bokningssystem. Gemenskapen har också antagit lagstiftning om luftfartsskydd och flygsäkerhet och behandlat flygledningstjänsten i lagstiftningsåtgärder genom inrättandet av ett gemensamt europeiskt luftrum. Direktivet om flygplatsavgifter täcker inte avgifter för luftfartsskydd.

2) SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS

- Samråd med berörda parter

Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil

Under ett samråd som hölls den 17 juli 2008 hörde kommissionen alla berörda parter inom luftfartssektorn beträffande de olika alternativen för utarbetandet av gemenskapslagstiftning om avgifter för luftfartsskydd. Kommissionen inhämtade även genom frågeformulär information och synpunkter från medlemsstaterna och luftfartssektorn.

Det har också förekommit bilaterala kontakter med vissa intressenter för ytterligare utbyte av synpunkter.

Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats

Alla luftfartsorganisationer ansåg att luftfartsskyddet är en statlig angelägenhet och att kostnaderna därför bör bäras av de enskilda staterna. Ingen medlemsstat ställde sig dock positiv till att de skulle vara skyldiga att stå för kostnaderna för luftfartsskyddet.

- Extern experthjälp

Berörda fackområden/sakkunskaper

En konsekvensanalys har utförts för att få fram en kvantitativ och kvalitativ analys av konsekvenserna av detta initiativ, i syfte att utvärdera det valda tillvägagångssättet. Ingen extern experthjälp anlitades för konsekvensanalysen. GD JRC har dock beräknat vissa av åtgärdernas inverkan. GD JRC:s meddelande bifogas i bilaga XII till konsekvensanalysen. Denna baserar sig på offentlig statistik, framför allt från Eurostat, men även på statistisk från intressenter och medlemsstater.

De viktigaste organisationer och experter med vilka samråd ägt rum

Samråd har hållits med alla viktiga intressenter. Transportanvändare och konsumeter har också rådfrågats via sina sammanslutningar.

Synpunkterna i korthet

Inga potentiellt allvarliga risker med oåterkalleliga konsekvenser har nämnts.

De viktigaste slutsatserna var att av de fyra alternativ som granskades var det genomförandet av en allmän ram med allmänna principer (dvs. alternativ 3) som hade störst möjligheter att lyckas och som kunde leda till en positiv förändring av sättet att fastställa avgifter för luftfartsskydd och av förhållandet mellan flygplatser och lufttrafikföretag i denna fråga.

- Konsekvensanalys

I konsekvensanalysen övervägdes följande strategialternativ:

Första alternativet, ”inga EU-åtgärder”, användes som jämförelsematerial för de andra scenarierna.

Det andra alternativet var scenariot att luftfartssektorns aktörer utarbetar och antar frivilliga och EU-täckande självregleringsåtgärder, som omfattar sådana problem som upplevs av endera parten (dvs. lufttrafikföretag eller flygplatser) på grund av att parterna är oeniga om eller gör olika tolkningar av hur de viktigaste tvistefrågorna bäst ska lösas.

Alternativ tre var en rättsakt på gemenskapsnivå med en allmän ram som innebär att sättet för att fastställa avgifter för luftfartsskydd på nationell nivå ska överensstämma med ett antal gemensamma principer som måste följas av flygplatsoperatörerna.

Alternativ fyra innebär att medlemsstaterna fullt ut ska finansiera luftfartsskyddet. Detta skulle resultera i att alla avgifter för luftfartsskyddet avskaffas och därmed sammanhängande diskriminerande faktorer.

3) RÄTTSLIGA ASPEKTER

- Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

I förslaget fastställs ett antal grundläggande principer som flygplatsoperatörerna ska följa när de fastställer sina avgifter för luftfartsskydd. Dessa är följande:

Icke-diskriminering:

Avgiftssystemen för luftfartsskydd får inte medföra någon diskriminering av lufttrafikföretag eller passagerare.

Samråd och rättsmedel:

Flygplatsens ledningsenhet och de lufttrafikföretag som bedriver trafik på flygplatsen, eller deras branschorganisationer, måste föra en dialog om de avgiftssystem för luftfartsskydd som tillämpas på en flygplats, inte bara när systemet ändras utan också när nivåerna fastställs för de olika avgifterna för luftfartsskydd. Syftet med detta krav är att de två parterna regelbundet ska utbyta synpunkter om både avgiftsnivåerna och alla faktorer och regleringskrav som påverkar fastställandet av dessa avgifter.

Öppenhet och insyn:

Det föreslagna direktivet innehåller inte några bestämmelser om metoder för beräkning av avgifter för luftfartsskydd som ska tillämpas i alla medlemsstater. Kommissionen är medveten om den stora mångfald som präglar den nuvarande flygplatslagstiftningen i de olika medlemsstaterna. Operatören måste dock lämna information av rimlig omfattning till lufttrafikföretagen för att samrådsprocessen mellan flygplatser och lufttrafikföretag ska vara meningsfull. Därför fastställs i direktivet vilken information som regelbundet ska tillhandahållas av flygplatsernas ledningsenheter.

Lufttrafikföretagen ska i gengäld lämna information om sina trafikprognoser, sin planerade användning av flottan och sina nuvarande och framtida specifika krav på flygplatsen, så att flygplatsens ledningsenhet kan använda sitt kapital och fördela sin kapacitet på ett optimalt sätt.

Lufttrafikföretag bör även få information om skyddsåtgärder som är strängare än vad som krävs enligt gemenskapslagstiftningen.

Kostnadssamband

Intäkter från avgifter för luftfartsskydd ska enbart användas för att täcka kostnaderna för luftfartsskyddet.

Tillsynsmyndighet

Ett förslag till direktiv som innehåller principer som ska följas av de viktigaste aktörerna inom luftfartssektorn, dvs. flygplatser och lufttrafikföretag, som har särgående intressen, måste tillämpas och följas korrekt i medlemsstaterna. En myndighet som ska inrättas i varje medlemsstat och som har ansvaret för att se till att direktivet tillämpas korrekt är en lämplig garanti för att direktivets bestämmelser kommer att följas.

- Rättslig grund

Förslaget till direktiv grundar sig på artikel 80.2 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

- Subsidiaritetsprincipen

Subsidiaritetsprincipen gäller utom där förslaget avser ett område där gemenskapen är ensam behörig.

Målen för förslaget kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna av följande skäl:

Målen för den föreslagna åtgärden kan inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna på grund av att systemen för flygplatsavgifter och fastställandet av luftfartsskyddsavgifter vid enskilda flygplatser inte regleras på ett enhetligt sätt i hela EU. Olika avgiftssystem existerar fortfarande i medlemsstaterna. Detta hindrar inrättandet av en marknad med konkurrens på lika villkor för både flygplatser och lufttrafikföretag.

Åtgärder på EU-nivå är att föredra om man vill uppnå målen i förslaget. Skälen till detta är flera:

Om en gemensam uppsättning grundläggande regler för avgifter för luftfartsskydd tillämpas i hela EU kommer det att säkerställa att lika regler gäller när parterna ska fastställa parametrarna för att fördela kostnaderna för luftfartsskyddet.

Olika avgiftssystem existerar i medlemsstaterna. Det är inte alla system som innefattar grundläggande principer som tillämpas enhetligt när avgifter för luftfartsskydd fastställs och den underliggande metoden för beräkningen av avgifterna utarbetas. Genom det föreslagna direktivet kommer en enhetlig tillämpning att bli möjlig.

Förslaget är begränsat till fastställandet av en minimiuppsättning regler som ska följas när medlemsstater och/eller flygplatsoperatörer fastställer nivåerna på avgifter för luftfartsskydd. Förslaget innebär inte att ett visst avgiftssystem ska införas. Medlemsstaterna ska själva bestämma hur systemet ska utformas.

Förslaget är därför förenligt med subsidiaritetsprincipen.

- Proportionalitetsprincipen

Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl:

Det föreslagna direktivet förändrar inte utrymmet för att fastställa en grundläggande ram för avgifter för luftfartsskydd på nationell nivå, och flygplatserna behåller sin flexibilitet när det gäller att fastställa avgifter. Direktivet kommer att säkerställa att flygplatsanvändarna kommer att få bättre förklaringar när det gäller avgifterna för luftfartsskydd. Den administrativa bördan för medlemsstater och regionala myndigheter som deltar i processen för att fastställa den rättsliga ramen begränsas till att de måste anpassa sin nuvarande lagstiftning till direktivet i den mån som denna lagstiftning inte överensstämmer med de grundläggande principerna i direktivet.

- Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: direktiv.

Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl:

Ett direktiv är det bästa sättet att reglera avgifter för luftfartsskydd, eftersom det innebär att tydliga men grundläggande principer fastställs för avgifter för luftfartsskydd och att dessa måste följas av flygplatsoperatörer när de tillämpar och tar ut dessa avgifter. När direktivet införlivas med den nationella lagstiftningen kommer varje medlemsstat att kunna ta hänsyn till de specifika villkoren för flygplatser i den egna medlemsstaten, dock alltid under förutsättning att bestämmelserna i direktivet tillämpas fullt ut.

4) BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte gemenskapens budget.

5) YTTERLIGARE UPPLYSNINGAR

- Jämförelsetabell

Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de nationella bestämmelser genom vilka direktivet införlivas, tillsammans med en jämförelsetabell över bestämmelser och detta direktiv.

- Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)

Förslaget rör Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, vilket således bör omfattas av den föreslagna rättsakten.

2009/0063 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV

om avgifter för luftfartsskydd

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2,

med beaktande av kommissionens förslag[1],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[2],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[3],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, och[4]

av följande skäl:

(1) Luftfartsskyddet vid de europeiska flygplatserna är huvudsakligen ett statligt ansvar. Varje medlemsstat beslutar om på vilket sätt luftfartsskyddet ska finansieras. Det är dock nödvändigt att anta en gemensam ram för att reglera de väsentliga aspekterna av avgifterna för luftfartsskydd och sättet att fastställa dessa avgifter, eftersom det finns risk för att de grundläggande kraven i relationen mellan flygplatsernas ledningsenheter och flygplatsanvändare annars inte uppfylls.

(2) Uppbörden av avgifter i samband med tillhandahållandet av flygtrafiktjänster och marktjänster har redan behandlats i kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 av den 6 december 2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafiktjänster[5] och rådets direktiv 96/67/EG av den 15 oktober 1996 om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen[6].

(3) Det är mycket viktigt att flygplatsanvändarna regelbundet erhåller information från flygplatsens ledningsenhet om hur och utifrån vilket underlag avgifterna för luftfartsskydd beräknas. Denna information kommer att ge lufttrafikföretagen insikt i de kostnader som är förknippade med luftfartsskyddet och i produktiviteten för därmed sammanhängande investeringar. För att flygplatsens ledningsenhet ska kunna göra en korrekt bedömning av vad som krävs inför framtida investeringar bör flygplatsanvändarna åläggas att i god tid underrätta ledningsenheten om alla sina operativa prognoser, utvecklingsprojekt och särskilda behov och önskningar.

(4) Metoderna för fastställande och uppbörd av de belopp som krävs för att finansiera luftfartsskyddet varierar i gemenskapen, och det är därför nödvändigt att harmonisera grunden för uppbörd av avgifter för luftfartsskydd vid gemenskapens flygplatser där kostnaderna för luftfartsskydd avspeglas i avgifterna för luftfartsskydd. Vid dessa flygplatser bör avgiften vara kopplad till kostnaderna för tillhandahållandet av luftfartsskydd och hänsyn tas till eventuell offentlig finansiering av luftfartsskyddet.

(5) Det är viktigt att skapa öppenhet och insyn i fråga om de ekonomiska konsekvenserna av nationella skyddsåtgärder som är strängare än de gemensamma grundläggande standarder som fastställts i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 300/2008 av den 11 mars 2008 om gemensamma skyddsregler för den civila luftfarten och om upphävande av förordning (EG) nr 2320/2002[7].

(6) En oberoende tillsynsmyndighet i varje medlemsstat bör övervaka att detta direktiv tillämpas på ett korrekt och effektivt sätt. Myndigheten bör ha de resurser i fråga om personal, sakkunskap och ekonomiska medel som krävs för att den ska kunna fullgöra sina uppgifter.

(7) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, då system för avgifter för luftfartsskydd inte kan införas på deras nivå på ett enhetligt sätt i hela gemenskapen, och det därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte längre än vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

1. Genom det här direktivet fastställs gemensamma principer för uppbörd av avgifter för luftfartsskydd vid gemenskapens flygplatser.

2. Direktivet är tillämpligt på varje flygplats som är belägen på ett territorium som omfattas av bestämmelserna i fördraget.

Detta direktiv ska inte tillämpas på avgifter som tas ut som ersättning för flygtrafiktjänster en route och terminaltjänster i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 1794/2006 eller på avgifter som tas ut som ersättning för marktjänster enligt bilagan till direktiv 96/67/EG.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) flygplats : varje markområde som är särskilt inrättat för landning, start och manövrering av luftfartyg, samt de närliggande byggnader som kan behövas för flygtrafiken och för service till luftfartygen och byggnader och anläggningar som behövs för de kommersiella luftfartstjänsterna,

b) flygplatsens ledningsenhet : den enhet som tillsammans med eller självständigt från annan verksamhet och i kraft av nationella lagar och andra författningar har i uppdrag att administrera flygplatsens infrastrukturer och samordna och kontrollera den verksamhet som aktörer som befinner sig på de berörda flygplatserna bedriver,

c) flygplatsanvändare : varje fysisk eller juridisk person som med flyg transporterar passagerare, post och/eller gods från eller till den berörda flygplatsen,

d) avgift för luftfartsskydd : en avgift som specifikt utformats för att täcka alla eller en del av kostnaderna för åtgärder som syftar till att skydda den civila luftfarten mot olagliga handlingar.

Artikel 3

Icke-diskriminering

Medlemsstaterna ska säkerställa att avgifterna för luftfartsskydd inte medför diskriminering av flygplatsanvändare eller flygpassagerare.

Artikel 4

Samråd

1. Medlemsstaterna ska se till att flygplatsens ledningsenhet har tillång till all nödvändig information om kostnaderna för att tillhandahålla luftfartsskyddstjänster vid flygplatsen.

2. Medlemsstaterna ska se till att det vid varje flygplats inrättas ett obligatoriskt förfarande för regelbundna samråd mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna för att hantera systemet för avgifter för luftfartsskydd och nivån på dessa avgifter. Samråden ska äga rum minst en gång om året.

3. Flygplatsens ledningsenhet ska lämna varje förslag om ändring av systemet för avgifter för luftfartsskydd eller nivån på dessa avgifter till flygplatsanvändarna senast fyra månader innan ändringarna träder i kraft, tillsammans med skälen för de föreslagna ändringarna. Flygplatsens ledningsenhet ska hålla samråd med flygplatsanvändarna om de föreslagna ändringarna och ta deras synpunkter i beaktande innan beslut fattas.

4. Flygplatsens ledningsenhet ska offentliggöra sitt beslut senast två månader innan det träder i kraft. Om flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna inte kan enas om de föreslagna ändringarna ska flygplatsens ledningsenhet motivera sitt beslut med avseende på flygplatsanvändarna.

Artikel 5

Insyn

1. Medlemsstaterna ska se till att flygplatsens ledningsenhet en gång per år informerar varje flygplatsanvändare och företrädare för eller sammanslutningar av flygplatsanvändare, om vilket underlag som använts för fastställandet av nivån på alla avgifter för luftfartsskydd som uppbärs vid flygplatsen. Denna information ska omfatta åtminstone

a) en förteckning över de olika tjänster och infrastrukturer som tillhandahålls i utbyte mot de avgifter för luftfartsskydd som tas ut,

b) metoden för beräkning av avgifter för luftfartsskydd,

c) intäkterna och kostnaderna för varje kategori av avgifter för luftfartsskydd som tas ut vid flygplatsen,

d) det totala antalet anställda sysselsatta med de tjänster som ger upphov till uppbärande av avgifter för luftfartsskydd,

e) prognoser över nivån på avgifter för luftfartsskydd,

f) eventuella planerade investeringar som väsentligt kommer att inverka på nivån på avgifterna för luftfartsskydd.

2. Medlemsstaterna ska se till att flygplatsanvändarna före varje samråd enligt artikel 4 informerar flygplatsens ledningsenhet särskilt beträffande

a) trafikprognoser,

b) prognoser om sammansättningen och den planerade användningen av sin flotta,

c) sina utvecklingsprojekt avseende den berörda flygplatsen,

d) sina behov avseende den berörda flygplatsen.

Artikel 6

Konsekvensanalys

1. Medlemsstaterna ska innan de vidtar strängare åtgärder i enlighet med artikel 6 i förordning (EG) nr 300/2008 genomföra en konsekvensanalys avseende konsekvenserna av nivån på avgifterna för luftfartsskydd.

Medlemsstaterna ska när det gäller strängare nationella åtgärder som är i kraft den [datumet för ikraftträdandet av detta direktiv] genomföra konsekvensanalyser under en övergångsperiod på tre år från datumet för ikraftträdandet av detta direktiv.

2. Medlemsstaterna ska informera kommissionen och samråda med flygplatsanvändarna i enlighet med artikel 4 om resultatet av de konsekvensanalyser som föreskrivs i punkt 1.

Artikel 7

Kostnadssambanden i fråga om avgifterna för luftfartsskydd

Avgifter för luftfartsskydd får endast användas för att täcka kostnader för luftfartsskydd. Kostnaderna fastställs i enlighet med de redovisnings- och värderingsregler som är allmänt vedertagna i varje medlemsstat.

Medlemsstaterna ska dock se till att särskild hänsyn tas till

- kostnaderna för att finansiera hjälpmedel och anläggningar som används för skyddsåtgärder, inklusive rimlig värdeminskning för dessa hjälpmedel och anläggningar,

- utgifterna för personal sysselsatt med luftfartsskydd och skyddsåtgärder,

- bidrag och subventioner som beviljats av myndigheterna för luftfartsskyddsändamål.

Artikel 8

Den oberoende tillsynsmyndigheten

1. Medlemsstaterna ska utse eller inrätta ett oberoende organ som sin oberoende nationella tillsynsmyndighet för att säkerställa att de åtgärder som vidtas i enlighet med direktivet genomförs på ett korrekt sätt. Det kan vara samma organ som fått i uppdrag av en medlemsstat att genomföra Europaparlamentets och rådets direktiv (EG) nr 12/2009 om flygplatsavgifter[8].

2. Medlemsstaterna ska garantera den oberoende tillsynsmyndighetens oberoende genom att säkerställa att den är rättsligt åtskild från och verksamhetsmässigt oberoende av varje flygplatsledningsenhet och lufttrafikföretag. Medlemsstater som behåller äganderätten till eller kontrollen över flygplatser, ledningsenheter eller lufttrafikföretag ska säkerställa att tillsynsverksamheten organisatoriskt sett är helt åtskild från sådan verksamhet som har samband med ägande eller kontroll. Medlemsstaterna ska se till att den oberoende tillsynsmyndigheten utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet sätt.

3. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen den oberoende nationella tillsynsmyndighetens namn och adress, de uppgifter och ansvarsområden som den anförtrotts och de åtgärder som vidtagits för att följa bestämmelserna i punkt 2.

4. Medlemsstaterna ska se till att det, i fråga om tvister som rör avgifter för luftfartsskydd, vidtas åtgärder för att

a) fastställa ett förfarande för att lösa tvister mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna,

b) fastställa på vilka villkor en tvist får föreläggas den oberoende tillsynsmyndigheten och framför allt för att ge myndigheten möjlighet att avvisa klagomål som den inte anser vara vederbörligen motiverade eller tillräckligt dokumenterade,

c) fastställa de kriterier mot vars bakgrund tvister ska bedömas för att det ska vara möjligt att nå en lösning.

Dessa förfaranden, villkor och kriterier ska vara icke-diskriminerande, öppna och objektiva.

5. Den oberoende tillsynsmyndigheten ska offentliggöra en årlig rapport om sin verksamhet.

Artikel 9

Rapportering och översyn

1. Kommissionen ska lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av detta direktiv senast fyra år efter dess ikraftträdande, vid behov tillsammans med förslag till lämpliga åtgärder.

2. Medlemsstaterna och kommissionen ska samarbeta vid tillämpningen av detta direktiv, särskilt i fråga om inhämtning av de uppgifter som behövs för utarbetandet av den rapport som avses i punkt 1.

Artikel 10

Införlivande

1. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den […]. De ska till kommissionen genast överlämna texten till dessa bestämmelser tillsammans med en jämförelsetabell över dessa bestämmelser och detta direktiv.

När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 11

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Artikel 12

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[1] EUT C , , s. .

[2] EUT C , , s. .

[3] EUT C , , s. .

[4] EUT C , , s. .

[5] EUT L 341, 7.12.2006, s. 3.

[6] EGT L 272, 25.10.1996, s. 36.

[7] EUT L 97, 9.4.2008, s. 72.

[8] EUT L 70, 14.3.2009, s. 11.