SV Europeiska unionens officiella tidning C 161/82

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Socialt skydd i EU:s utvecklingssamarbete”

COM(2012) 446 final

2013/C 161/16

Föredragande: José María ZUFIAUR NARVAIZA

Den 12 oktober 2012 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

"Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Socialt skydd i EU:s utvecklingssamarbete"

(COM(2012) 446 final).

Facksektionen för yttre förbindelser, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 21 februari 2013.

Vid sin 488:e plenarsession den 20–21 mars 2013 (sammanträdet den 20 mars) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 102 röster för och 3 nedlagda röster.

1. Synpunkter och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) välkomnar kommissionens meddelande "Socialt skydd i EU:s utvecklingssamarbete" (1) och slutsatserna från mötet i Europeiska unionens råd (2) om detta meddelande och vill framföra följande kommentarer och rekommendationer.

1.2 Kommittén är orolig över att det sociala skyddet som en följd av begränsningen till maximalt tre områden i EU:s programplanering för utvecklingssamarbete kommer att hamna i bakgrunden i samband med programplaneringen och det praktiska genomförandet. Vi uppmanar följaktligen kommissionen och medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att programplaneringen och genomförandet av utvecklingssamarbetet verkligen ska inbegripa socialt skydd.

1.3 Minst 20 % av EU:s totala stöd bör avsättas till social integration och mänsklig utveckling, och resurserna till detta ändamål bör ökas genom en omfördelning av medel som inte använts på andra områden. Kommittén är också bekymrad över att denna procentandel omfattar såväl utbildning och hälsa som socialt skydd utan att man säkerställt en separat fördelning och tilldelning, och det finns således inte några garantier för att det sociala skyddet inte hamnar i skymundan. Hälsa kan visserligen ingå i begreppet socialt skydd, men det kan inte gärna omfatta utbildning, utom som grund för eller komplement till vissa sociala trygghetsprogram. Följaktligen bör man försöka finna en balans som gör det möjligt att samordna dessa tre grundläggande faktorer.

1.4 Kommittén stöder Internationella arbetsorganisationens (ILO) rekommendation nr 202 om nationellt socialt grundskydd (3) som omfattar anständigt arbete, och där det sociala skyddet är ett viktigt element. Principerna för det sociala grundskyddet bör betraktas som en minimitröskel som kan förbättras för att man i framtiden ska kunna utveckla system som uppfyller kriterierna i ILO:s konvention nr 102 (4).

1.5 Socialt skydd måste betraktas som en avgörande investering i social sammanhållning och en hållbar utveckling för alla. Därför bör politiken för utvecklingssamarbete särskilt uppmärksamma de faktorer som systemen för socialt skydd bygger på: anständiga arbetsvillkor (bl.a. jämställdhet och lika möjligheter för personer med funktionshinder), fördelningen av välståndet, befolkningsutvecklingen, de sociala förmånernas och tjänsternas allmängiltighet samt statens grundläggande roll när det gäller att uppnå dessa mål.

1.6 Utvecklingssamarbetet måste stödja införandet av system för socialt skydd för vanliga arbetstagare, inklusive arbetstagare som har osäkra arbeten, egenföretagare, ekonomiskt beroende egenföretagare och jordbrukare, samt vårdsystem som omfattar hela befolkningen, inbegripet den informella ekonomin. EESK föreslår därför att avgiftsbaserade system som bygger på avgifter ska kombineras med icke-avgiftsbaserade system finansierade av skatter. Därför bör utvecklingssamarbetet stärka ländernas institutionella kapacitet och deras förmåga att kräva in skatt så att de har tillräckliga medel för att uppfylla sina sociala förpliktelser.

1.7 De sociala skyddssystemen kan även användas för att förebygga och minska risker, bland annat naturkatastrofer och situationer som kan uppstå efter konflikter. Kommittén begär därför att utvecklingssamarbetet används i detta syfte.

1.8 Det är först och främst partnerstaternas ansvar att utforma och tillämpa sina system för socialt skydd, medan samarbetet med EU bör bidra till att stärka deras institutionella, skattemässiga och förvaltningsmässiga kapacitet så att de kan klara sig på egen hand och utveckla offentliga, hållbara system på lång sikt.

1.9 Kommittén motsätter sig emellertid inte att man för att stärka det sociala grundskyddet i låginkomstländerna tillhandahåller ett flerårigt finansiellt stöd med direkta överföringar till partnerstaterna som övervakas via lämpliga kontrollmekanismer.

1.10 Även om utvecklingssamarbetet beträffande socialt skydd först och främst bör inriktas på låginkomstländer, bör man inte förbigå medelinkomstländerna, där det fortfarande finns stora, och i vissa fall växande, interna problem med fattigdom och ojämlikhet. I dag lever 75 % av världens fattiga i medelinkomstländer. EU:s bistånd bör särskilt inriktas på att utvidga och effektivisera de befintliga systemen genom att stärka de offentliga institutionernas kapacitet med hjälp av sektorsindelade och tematiska program. Man bör också utarbeta särskilda program för områden med stora migrationsströmmar.

1.11 Jämställdhetsperspektivet bör vara en grundläggande, prioriterad faktor i EU:s utvecklingspolitik för att ge kvinnor ett ökat socialt skydd, vilket skulle bidra till att bekämpa fattigdom både bland enskilda personer och inom familjerna.

1.12 Kommittén föreslår att programmen för social integration och integration på arbetsmarknaden inom ramen för EU:s utvecklingssamarbete bör förses med tillräckliga medel för att inbegripa personer med funktionshinder och erbjuda dem ett fullgott socialt skydd. EESK förespråkar därför att EU:s program för utvecklingssamarbete även bör ha som målsättning att partnerländerna ska ratificera FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning och tillämpa den på ett korrekt sätt (5).

1.13 Kommittén begär att det sociala skyddet ska beaktas och prioriteras i avsnittet för utvecklingssamarbete i samband med utarbetandet av den kommande fleråriga budgetramen.

1.14 EU bör tillhandahålla tekniska och ekonomiska resurser för att stärka utbytet av god praxis mellan länderna i söder när det gäller socialt skydd.

1.15 EU:s associeringsavtal, handelsavtal, stabiliseringsavtal och ekonomiska partnerskapsavtal bör innehålla ett kapitel om socialt skydd.

1.16 Kommittén framhåller att det kan vara lämpligt att främja utvecklingspartnerskap av regional karaktär på området socialt skydd.

1.17 Kommittén rekommenderar att man inrättar ett nätverk på EU-nivå med experter på socialt skydd (från nationella ministerier, utvecklingsorgan och det civila samhället) med hjälp av instrument som exempelvis programmet för tekniskt bistånd och informationsutbyte (Taiex) vilket öppnar möjligheter att involvera fackmän med sakkunskap. Nätverkets första uppgift bör vara att utarbeta en översikt över EU:s stöd till socialt skydd. Ett sådant initiativ skulle främja utbytet av god praxis och underlätta arbetsdelning genom att visa på luckor och dubbelarbete samt eventuella komparativa fördelar.

1.18 Kommittén påminner om sin rekommendation att civilsamhällesorganisationerna bör delta i samband med fastställande, utformning och övervakning av program och strategier för utvecklingssamarbete. Vi framhåller att det sociala skyddet bör införlivas med "EU:s färdplaner för samarbete med det civila samhällets organisationer", i enlighet med kommissionens meddelande "En grund för demokrati och hållbar utveckling" (6). EESK vill också framhålla vikten av att arbetsmarknadens parter och andra civilsamhällesorganisationer, beroende på sin inriktning, verkligen deltar i de rådgivande organen och förvaltningsorganen för institutionerna för socialt skydd som tillhandahåller antingen bidrag eller tjänster.

2. Bakgrund

2.1 I enlighet med de gemensamma principerna i Busan-partnerskapet för effektivt utvecklingssamarbete (7), kommissionens meddelande "Att göra EU:s utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring" (8) och ILO:s rekommendation nr 202 om socialt grundskydd, utgör kommissionens meddelande om socialt skydd i EU:s utvecklingssamarbete, som även ratificerats av rådet, ett mycket viktigt steg i EU:s utvecklingssamarbete.

2.2 De gemensamma Busan-målen sammanfaller med målet att EU bör inta ett mer generellt synsätt på mänsklig utveckling i enlighet med kommissionens meddelande om "En agenda för förändring", som fokuserar på stöd till hälso- och sjukvård och utbildning, anständiga arbetsvillkor och system som stärker det sociala skyddet och minskar de ojämlika villkoren.

2.3 Dessa åtgärder är även i linje med ILO:s rekommendationer om socialt grundskydd, som omfattar fyra grundläggande garantier för social trygghet: miniminivåer – som fastställs av de enskilda länderna – för inkomster under barndomen, arbetslivet och ålderdomen, samt tillgång till grundläggande hälso- och sjukvård till en rimlig kostnad.

2.4 Detta synsätt stöds av rådets slutsatser, där man efterlyser en tillväxt som kännetecknas av en rättvis fördelning av välståndet, full sysselsättning och universell tillgång till grundläggande sociala tjänster, t.ex. hälso- och sjukvård samt utbildning. Enligt dessa slutsatser kan "politiken för socialt skydd spela en omdanande roll i samhället genom att främja rättvisa, social delaktighet och dialog med arbetsmarknadens parter".

2.5 Alla dessa förklaringar, avtal och slutsatser kommer till samma slutsats, nämligen att socialt skydd bör vara en del av EU:s utvecklingssamarbete med utgångspunkt i en hållbar utveckling för alla, vilket säger mer än den kvantitativa ekonomiska utveckling som mäts via BNP.

2.6 Det är också värt att notera att EU-medborgarna även stöder behovet av att EU fortsätter sitt utvecklingssamarbete. Enligt en Eurobarometerundersökning (9) är en majoritet av EU-medborgarna (85 %) positivt inställda till stöd till utvecklingsländerna trots den ekonomiska krisen, och en hög andel (61 %) förespråkar en ökningen av stödet för att ett stort antal människor kan få hjälp att ta sig ur fattigdomen.

3. Vi måste ta itu med den utmaning som det sociala skyddet utgör i en globaliserad värld

3.1 Världens BNP har tiofaldigats och inkomsten per capita har ökat 2,6 gånger sedan den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna antogs 1948 (10). För större delen av världens befolkning har situationen när det gäller socialt skydd emellertid knappast förändrats, och de fortsätter att leva utan något sådant skydd. Följande uppgifter (11) är talande:

3.1.1 Cirka en tredjedel av världens befolkning, 1,75 miljarder människor, lever i multidimensionell fattigdom, som kännetecknas av avsaknad av inkomster och möjligheter till ett anständigt arbete, hälso- och sjukvård och utbildning.

3.1.2 Sammanlagt 9,2 miljoner barn under fem år dör varje år i sjukdomar som det går att förebygga.

3.1.3 Cirka 5,1 miljarder människor, dvs. 75 % av världens befolkning saknar ett fullgott socialt skydd.

3.1.4 Färre än 30 % av de ekonomiskt aktiva personerna i världen har en arbetslöshetsförsäkring, och endast 15 % av de arbetslösa erhåller arbetslöshetsunderstöd.

3.1.5 Endast 20 % av världens befolkning i arbetsför ålder har tillgång till övergripande socialförsäkringssystem. I många länder saknar de som arbetar inom den informella sektorn samt jordbrukare och egenföretagare socialt skydd.

3.1.6 I de mest utvecklade OECD-länderna däremot är fattigdoms- och ojämlikhetsnivån ungefär hälften av vad man kan förvänta sig i avsaknad av sociala skyddssystem.

4. Det sociala skyddets potential i samband med en hållbar utveckling för alla

4.1 Detta yttrande behandlar socialt skydd i dess vidaste bemärkelse, och omfattar såväl socialt skydd i strikt mening som socialt bistånd. Socialt skydd kan anses omfatta både politik och åtgärder som syftar till att öka förmågan hos alla människor, men särskilt hos utsatta grupper, att undvika fattigdom eller att komma ut ur fattigdomen, samt politik och åtgärder som kan skapa inkomsttrygghet och tillgång till grundläggande hälso- och sjukvårdstjänster och sociala tjänster under hela livet samt främja jämlikhet och värdighet.

4.2 Följaktligen omfattar definitionen utbetalning av sociala förmåner i kontanta medel och i natura och täcker sjukvård, mödravård, åldringsvård, funktionshinder, arbetsplatsolyckor och yrkessjukdomar, efterlevandeskydd, familjebidrag, arbetslöshetsersättning, samt socialt stöd som är avsedda att utgöra ett skydd i generella eller specifika svåra situationer, oberoende av vad som förorsakat dem.

4.3 Kommittén stöder principerna i artikel 25 i den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, där det anges att: "Envar har rätt till […] hälsovård och nödvändiga sociala förmåner, vidare rätt till trygghet i händelse av arbetslöshet, sjukdom, invaliditet, makes död, ålderdom eller annan förlust av försörjning under omständigheter, över vilka han icke kunnat råda. Mödrar och barn äro berättigade till särskild omvårdnad och hjälp. Alla barn, vare sig födda inom eller utom äktenskap, skola åtnjuta samma sociala skydd."

4.4 Trots att utbildning betraktas som ett mycket viktigt offentligt politikområde omfattas den varken av socialförsäkringen eller av det sociala skyddet i vidare mening i EU. Vissa framgångsrika program som exempelvis Bolsa Familia (familjebidrag) i Brasilien har som villkor för beviljande av familjeförmåner (socialt skydd) att man deltar i utbildningsprogram (utbildningspolitik).

4.5 Man bör visserligen ta tillvara och även utöka dessa och andra erfarenheter som skulle kunna ingå i en bred definition av socialt grundskydd, men om man införlivar utbildning som en del av det sociala skyddet kan det innebära att resurserna avsedda för socialt skydd i de operativa programmen för utvecklingssamarbete minskar. Det kan också leda till sammanblandning av sociala biståndsåtgärder och socialt skydd, så att en del jämställs med helheten.

4.6 Man måste avgränsa de sociala biståndsåtgärderna från systemen för socialt skydd på ett tydligare sätt. De sistnämnda är strukturella system som erbjuder ett universellt skydd. De förstnämnda däremot kan innebära att man använder sig av delar av det sociala skyddet, exempelvis ekonomiska transfereringar för att uppnå ett utbildningsmässigt mål som i det brasilianska projektet, och på så sätt anknyta till det sociala grundskyddet.

4.7 Social trygghet spelar en grundläggande roll under perioder med ekonomisk tillväxt och fungerar som en ekonomisk stabilisator i kristider. Såsom påpekas i kommissionens meddelande medför det sociala skyddet att tillgången till offentliga tjänster ökar, och det tillhandahåller verktyg för riskhantering för enskilda personer, främjar stabila inkomster, stimulerar efterfrågan och fungerar som en makroekonomisk stabilisator. Vidare medför det sociala skyddet att ojämlikheten minskar, vilket bidrar till hållbar tillväxt för alla, och det främjar banden mellan generationerna och kan på ett kraftfullt sätt bidra till att millennieutvecklingsmålen uppnås.

4.8 Socialt skydd är alltså snarare en investering än en kostnad. Det är inte ett simpelt verktyg för omfördelning av inkomster utan något samband med de mekanismer som skapar välstånd. Tvärtom är det en avgörande produktionsfaktor för ett ökat välstånd. Det sociala skyddet är ett mycket viktigt instrument, kanske till och med ännu viktigare än den monetära politiken och innovationspolitiken, särskilt i ett läge där befolkningens genomsnittsålder kommer att öka markant, framför allt i de stora utvecklingsländerna, och utgöra en central utmaning för deras framtid, som kan bli dramatisk om det saknas system för social trygghet.

5. Synpunkter på kommissionens förslag

5.1 EESK anser att erkännandet av socialt skydd som en hörnsten i EU:s utvecklingssamarbete också är i linje med de värden och principer som återfinns i EU-fördraget (12) och Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (13).

5.2 Kommittén är positiv till att kommissionen har införlivat socialt skydd med EU:s politik för utvecklingssamarbete, något som den uppmanats till av en rad organ, bland annat EESK (14).

5.3 Kommittén ställer sig generellt sett bakom huvudinnehållet. Man bör framhålla den betydelse som läggs vid de strukturella hindren för utrotande av fattigdomen i samband med social utestängning och marginalisering, fokuseringen på värdet av anständiga arbetsvillkor och adekvata skattesystem, målet om fri och lika tillgång till socialt skydd, kopplingen mellan socialt skydd och en hållbar utveckling för alla, utvecklingssamarbetets roll såväl i de minst utvecklade länderna som i medelinkomstländerna, jämställdhetsperspektivet och det sociala grundskyddet, liksom stödet till det civila samhällets deltagande och den betydelse som tillmäts arbetsmarknadens parter och den sociala dialogen.

5.4 Det behövs en bättre samordning mellan de organ som ansvarar för EU:s utvecklingssamarbete och alla deltagande aktörer, bland annat internationella organisationer och organ, samt en större samstämmighet mellan utvecklingssamarbetspolitiken och EU:s övriga politikområden. Eftersom det tillkommit nya aspekter i EU:s politik för utvecklingssamarbete i samband med socialt skydd (återhämtningsförmåga, katastrofriskreducering osv.) bör man försöka definiera dem begreppsmässigt och utnyttja eventuella synergier.

5.5 Målet är att ge socialt skydd en central plats i de nationella utvecklingsstrategierna via politiken för nationellt egenansvar. Man måste också stärka partnerländernas institutionella kapacitet, och på det området kan EU:s tekniska samarbete vara till nytta. Även den nödvändiga internationella samordningen när det gäller rätten till socialt skydd bör nämnas.

5.6 Begreppet "socialt skydd för förändring", som nämns i meddelandet, bör uppfattas som ett medel att stärka egenansvaret och egenmakten hos dem som omfattas av socialt skydd, särskilt utsatta människor som lider mest av fattigdom och social utestängning, genom att de får de redskap som krävs.

5.7 När det gäller offentlig-privata partnerskap skulle EESK ha önskat att kommissionen lyft fram statens centrala roll för att utveckla och genomföra systemen för socialt skydd. Samarbete med den privata sektorn är också nödvändigt, särskilt vad gäller kompletterande social trygghet (15). EESK anser inte att arbetsgivarnas sociala ansvar, som är av frivillig karaktär, har någon större betydelse för ett område som socialt skydd, som bör grundas på bindande bestämmelser och åtgärder.

5.8 EESK beklagar också att kommissionen i hänvisningen till målen för Europa 2020-strategin inte nämner obalansen mellan dessa mål och åtgärderna för intern devalvering och strukturreformer som förespråkas av EU. Den aktuella politiken har i själva verket mycket lite gemensamt med målen för denna strategi, eftersom arbetslöshet, fattigdom, ojämlikhet och social utestängning har ökat. De reformer som genomförts har inte heller lett till att EU blivit mer konkurrenskraftigt och homogent, utan till en ökning av antalet otrygga anställningsformer och en försämring av de offentliga tjänsterna.

Bryssel den 20 mars 2013 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) COM(2012) 446 final.

(2) "Rådets slutsatser om socialt skydd i EU:s utvecklingssamarbete", 15 oktober 2012, 14538/12.

(3) Rekommendation nr 202 om nationellt socialt grundskydd, Internationella arbetskonferensens 101:a möte, Genève, 14 juni 2012.

(4) Konvention nr 102 om social trygghet (miniminormer), Internationella arbetskonferensens 35:e möte, Genève, 28 juni 1952.

(5) Konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, FN:s generalförsamling, New York, 13 december 2006.

(6) Kommissionens meddelande "En grund för demokrati och hållbar utveckling: EU:s samarbete med det civila samhället på området yttre förbindelser" COM(2012) 492 final.

(7) Fjärde forumet på hög nivå om biståndseffektivitet, Busan, 29 november – 1 december 2011.

(8) COM(2011) 637 final.

(9) Special Eurobarometer 392: "Solidarity that spans the globe: Europeans and development", oktober 2012.

(10) FN:s generalförsamling, december 1948.

(11) Uppgifter från Världsbanken, UNDP, FAO, UN-Habitat, Unesco, Unicef, WHO och ILO.

(12) Konsoliderade versioner av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, EUT, 2010/C 83/01, 30 mars 2010.

(13) Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, EUT, 2010/C 83/02, 30 mars 2010.

(14) EESK:s yttrande "Den externa dimensionen av EU:s samordning av social trygghet", punkt 1.10, EUT C 11, 15 januari 2013, s. 71–76.

(15) Dessa måste uppfylla sina rättsliga åligganden beträffande finansiering av det sociala skyddet, i enlighet med de internationella organisationernas riktlinjer om multinationella företag.