(5)Den allmänna undantagsklausulen är aktiverad sedan mars 2020. I sitt meddelande av den 3 mars 2021 förde kommissionen även fram sin ståndpunkt att beslutet om huruvida den allmänna undantagsklausulen ska avaktiveras eller fortsätta att gälla bör fattas efter en samlad bedömning av läget i ekonomin och att det viktigaste kvantitativa kriteriet bör vara nivån på den ekonomiska aktiviteten i EU eller euroområdet jämfört med förkrisnivåerna (slutet av 2019). Ökad osäkerhet och stora nedåtrisker i de ekonomiska utsikterna på grund av kriget i Europa, liksom exceptionella höjningar av energipriserna och fortsatta störningar i leveranskedjorna, motiverar en förlängning av den allmänna undantagsklausulen i stabilitets- och tillväxtpakten under hela 2023.

(6)I enlighet med riktlinjen i rådets yttrande av den 18 juni 2021 om stabilitetsprogrammet 2021 mäts den finanspolitiska inriktningen för närvarande bäst som en förändring i de primära utgifterna (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan), exklusive covid-19-relaterade tillfälliga åtgärder, men inbegripet utgifter som finansieras med icke återbetalningspliktigt stöd (bidrag) från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder, i förhållande till den potentiella tillväxten på medellång sikt. För att bedöma om den nationella finanspolitiken är försiktig och dess sammansättning gynnsam för en hållbar återhämtning som är förenlig med den gröna och den digitala omställningen granskas, förutom den övergripande finanspolitiska inriktningen, även utvecklingen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat diskretionära åtgärder på inkomstsidan och exklusive tillfälliga nödåtgärder i samband med covid-19-krisen) och investeringar.

(7)Den 2 mars 2022 antog kommissionen ett meddelande med en allmän vägledning för finanspolitiken 2023 som syftade till att stödja förberedelserna av medlemsstaternas stabilitets- och konvergensprogram och på så sätt stärka den politiska samordningen. På grundval av de makroekonomiska utsikterna i vinterprognosen 2022 anser kommissionen att det bör ske en övergång från en stödjande aggregerad finanspolitisk inriktning 2020–2022 till en i stort sett neutral aggregerad finanspolitisk inriktning 2023, även om det måste finnas en beredskap att agera om den ekonomiska situationen förändras. Kommissionen meddelade att de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 även i fortsättningen bör se olika ut för olika medlemsstater och ta hänsyn till eventuella spridningseffekter över gränserna. Kommissionen uppmanade medlemsstaterna att låta vägledningen återspeglas i sina stabilitets- och konvergensprogram. Kommissionen åtog sig att noga följa den ekonomiska utvecklingen och anpassa sin vägledning efter behov, senast i planeringsterminens vårpaket i slutet av maj 2022.

(8)När det gäller den finanspolitiska vägledningen av den 2 mars 2022 beaktas i de finanspolitiska rekommendationerna för 2023 de försämrade ekonomiska utsikterna, den ökade osäkerheten och ytterligare nedåtrisker samt den högre inflationen jämfört med vinterprognosen. Mot bakgrund av dessa överväganden bör de finanspolitiska insatserna vara inriktade på att öka de offentliga investeringarna i den gröna och den digitala omställningen och en tryggad energiförsörjning och hålla uppe köpkraften i de mest utsatta hushållen för att mildra effekterna av de ökade energipriserna och bidra till att begränsa inflationstrycket till följd av andrahandseffekter genom riktade och tillfälliga åtgärder. Finanspolitiken måste förbli flexibel så att den kan anpassas efter de snabbt föränderliga omständigheterna, och anpassas till länderna efter deras finanspolitiska och ekonomiska situation, även vad gäller deras utsatthet för krisen och tillströmningen av fördrivna människor från Ukraina.

(9)Den 29 april 2022 lämnade Nederländerna in sitt stabilitetsprogram för 2022 i enlighet med artikel 4 i förordning (EG) nr 1466/97. Nederländerna har ännu inte lämnat in ett nationellt reformprogram, eftersom det programmet kommer att ingå som en del av återhämtnings- och resiliensplanen.

(10)Den 23 maj 2022 offentliggjorde kommissionen 2022 års landsrapport för Nederländerna. Där bedömdes Nederländernas framsteg med att genomföra de relevanta landsspecifika rekommendationer som rådet antog 2019, 2020 och 2021 och att ta itu med nya och framväxande utmaningar, inbegripet de som härrör från Rysslands invasion av Ukraina. Där behandlades också Nederländernas framsteg med att genomföra den europeiska pelaren för sociala rättigheter och med att uppnå EU:s överordnade mål för sysselsättning, kompetens och fattigdomsbekämpning, liksom framstegen med att nå FN:s mål för hållbar utveckling.

(11)Kommissionen har genomfört en fördjupad granskning i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011 för Nederländerna och resultatet offentliggjordes den 23 maj 2022. Kommissionen drog slutsatsen att det förekommer makroekonomiska obalanser i Nederländerna. I synnerhet finns sårbarheter som beror på den höga privata skuldsättningen och det stora överskottet i bytesbalansen, vilka har gränsöverskridande betydelse.

(12)Den 20 juli 2020 rekommenderade rådet Nederländerna att under 2020 och 2021 vidta alla nödvändiga åtgärder, i linje med den allmänna undantagsklausulen, för att ändamålsenligt hantera pandemin, upprätthålla ekonomin och stödja den påföljande återhämtningen. Nederländerna rekommenderades också att, när de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa en hållbar skuldsättning, samtidigt som investeringarna ökas. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat minskade Nederländernas offentliga underskott under 2021, från 3,7 % av BNP 2020 till 2,5 % 2021. Nederländernas finanspolitiska åtgärder bidrog till den ekonomiska återhämtningen under 2021, samtidigt som de tillfälliga krisstödsåtgärderna uppgick till 3,3 % av BNP både 2020 och 2021. De åtgärder som Nederländerna vidtog 2021 var i linje med rådets rekommendation av den 20 juli 2020. De diskretionära budgetåtgärder som regeringen antog 2020 och 2021 var tillfälliga eller kompenserades genom uppvägande åtgärder. Enligt uppgifter som validerats av Eurostat uppgick den offentliga bruttoskulden 2021 till 52,1 % av BNP.

(13)Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för budgetprognoserna i 2022 års stabilitetsprogram är realistiskt. Regeringen beräknar att BNP i fasta priser kommer att öka med 3,6 % under 2022 och med 1,7 % under 2023. Kommissionens vårprognos 2022 visar en liknande real tillväxt i BNP på 3,3 % 2022 och 1,6 % 2023. I sitt stabilitetsprogram för 2022 förutspår regeringen att det totala underskottet kommer att ligga kvar på 2,5 % av BNP under 2022 och minska till 2,3 % 2023. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten minska till 53,1 % av BNP under 2022 och till 52,7 % under 2023. Utifrån de politiska åtgärder som var kända vid prognosens brytdatum förutses i kommissionens vårprognos 2022 ett underskott i de offentliga finanserna under 2022 och 2023 på 2,7 % respektive 2,1 % av BNP. Det är ett större underskott än vad som förutsågs 2022 i stabilitetsprogrammet för 2022, vilket främst beror på att programmet endast delvis omfattade åtgärder för att ta itu med de höga energipriserna. Underskottet för 2023 är däremot något lägre, främst på grund av en lägre nivå av fasta bruttoinvesteringar och andra utgifter än vad kommissionen hade förväntat sig. I kommissionens vårprognos 2022 förutses en lägre offentlig skuldkvot på 51,4 % av BNP 2022 och 50,9 % 2023. Skillnaden beror på att det gjorts en annan prognos för BNP i löpande priser.

Utifrån kommissionens vårprognos 2022 beräknas den potentiella produktionstillväxten på medellång sikt (tio års genomsnitt) uppgå till 1,5 %.

(14)Under 2022 har regeringen fasat ut de flesta av de åtgärder som vidtogs i samband med covid-19-krisen, vilket innebär att de tillfälliga krisstödsåtgärderna förväntas minska från 3,4 % av BNP 2021 till 0,9 % 2022. Det offentliga underskottet påverkas av de åtgärder som vidtogs för att motverka de ekonomiska och sociala effekterna av de höjda energipriserna, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas uppgå till 0,7 % av BNP 2022 och fasas ut 2023. Dessa åtgärder består till största delen av sociala transfereringar till fattigare hushåll och sänkningar av indirekta skatter på energiförbrukning. De har angetts vara tillfälliga. Om energipriserna förblir höga också under 2023 kan dock vissa av dessa åtgärder bli kvar. En av åtgärderna är inte riktad, närmare bestämt sänkningen av indirekta skatter på energiförbrukning. Det offentliga underskottet påverkas också av kostnaderna för att erbjuda fördrivna människor från Ukraina tillfälligt skydd, som i kommissionens vårprognos 2022 beräknas uppgå till 0,1 % av BNP under både 2022 och 2023, liksom av ökningen av försvarsutgifterna med 0,1 % av BNP under 2023.

(15)Den 18 juni 2021 rekommenderade rådet Nederländerna att under 2022 upprätthålla en stödjande finanspolitisk inriktning, inbegripet den impuls som ges genom faciliteten för återhämtning och resiliens, samt att upprätthålla nationellt finansierade investeringar. Nederländerna rekommenderades också att, när de ekonomiska förhållandena medger det, driva en finanspolitik som syftar till att nå en sund offentligfinansiell ställning och säkerställa hållbara offentliga finanser på medellång sikt, och samtidigt öka investeringarna för att främja tillväxtpotentialen.

(16)Enligt kommissionens vårprognos 2022, och med hänsyn till uppgifterna i Nederländernas stabilitetsprogram för 2022, förväntas den finanspolitiska inriktningen under 2022 vara stödjande med –2,6 % av BNP, vilket rekommenderats av rådet. Det positiva bidraget till den ekonomiska verksamheten från de utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder förväntas ligga på samma nivå som 2021. Nationellt finansierade investeringar förväntas ge ett neutralt bidrag på 0,0 procentenheter till den finanspolitiska inriktningen 2022. Därför planerar Nederländerna att upprätthålla de nationellt finansierade investeringarna, så som rådet rekommenderade. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2022 ge ett expansivt bidrag på 2,0 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta betydande expansiva bidrag inkluderar den extra effekten av åtgärderna för att motverka de ekonomiska och sociala konsekvenserna av de höjda energipriserna (0,7 % av BNP) och kostnaderna för att erbjuda fördrivna människor från Ukraina tillfälligt skydd (0,1 % av BNP). Samtidigt förväntas bland annat ytterligare klimatåtgärder (för att minska växthusgasutsläppen och främja hållbar energi) och åtgärder på utbildningsområdet (omskolning, utbildning av lärare) också bidra med 0,3 % respektive 0,2 % av BNP till ökningen av de löpande nettoutgifterna.

(17)I kommissionens vårprognos 2022 beräknas den finanspolitiska inriktningen under 2023 ligga på +0,5 % av BNP vid oförändrad politik. Det positiva bidraget till den ekonomiska verksamheten från de utgifter som finansieras med bidrag från faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder förväntas förbli oförändrad jämfört med 2022. Nationellt finansierade investeringar förväntas ge ett expansivt bidrag på 0,1 procentenheter till den finanspolitiska inriktningen 2023. Samtidigt beräknas ökningen i nationellt finansierade primära löpande utgifter (ej inräknat nya åtgärder på inkomstsidan) under 2023 ge ett kontraktivt bidrag på 1,0 procentenheter till den övergripande finanspolitiska inriktningen. Detta omfattar effekter av utfasningen av åtgärder mot höjda energipriser (0,7 % av BNP).

(18)I 2022 års stabilitetsprogram förväntas underskottet i de offentliga finanserna successivt minska till 2,5 % av BNP under 2024, för att därefter öka till 2,9 % 2025. Underskottet i de offentliga finanserna förväntas därför ligga kvar under 3 % av BNP under programperioden. Dessa prognoser förutsätter vissa ytterligare finanspolitiska konsolideringsåtgärder som ännu inte har specificerats. Enligt programmet väntas den offentliga skuldkvoten öka fram till 2025, närmare bestämt till 53,1 % av BNP under 2024 och till 54,4 % under 2025. Utifrån kommissionens analys verkar riskerna för skuldhållbarheten vara medelhöga på medellång sikt.

(19)Snedvridningar på bostadsmarknaden bidrar till snabbt stigande bostadspriser och hög skuldsättning hos hushållen, vilket gör hushållen sårbara för ekonomiska kriser. Bostadspriserna ökade kraftigt under 2021, med en årlig tillväxttakt på 15 %, och det finns allt tydligare tecken på att det förekommer övervärdering på bostadsmarknaden, vilket leder till större risker och sårbarheter. Möjligheterna till skatteavdrag för bolåneräntor håller gradvis på att begränsas, men denna begränsning är endast partiell och skattelättnaderna för räntebetalningar på bolån är fortfarande stora. I kombination med de relativt höga gränserna för lån (belåningsgrad) kvarstår starka incitament för hushållen att ta lån. Samtidigt är den privata hyresmarknaden fortfarande liten och underutvecklad. Avsaknaden av ett välfungerande mellansegment på hyresmarknaden uppmuntrar hushållen att köpa i stället för att hyra, vilket bidrar till stora skulder och ekonomisk sårbarhet. Stelbenthet på utbudssidan bidrar även det till snedvridningar på bostadsmarknaden. Den relativt oflexibla tillgången på bostäder ökar risken för att politiska åtgärder som är avsedda att leda till mer överkomliga bostadspriser i stället stimulerar efterfrågan och i slutändan driver upp bostadspriserna ytterligare, vilket undergräver politikens ursprungliga mål.

(20)Pensionssystemet ger tillräckliga pensioner och hållbara offentliga finanser, men inom tjänstepensionssystemet (den andra pelaren) finns problem när det gäller rättvisa mellan generationerna, insyn i pensionsrättigheterna och flexibilitet. Avgifterna för pensionssystemets andra pelare är höga, och det kommer eventuellt att krävas betydande anpassningar av avgifterna för att åtgärda obalanser i pensionsfondernas balansräkningar. De stora obligatoriska besparingarna bidrar också till överskottet i bytesbalansen. En reform av pensionssystemet skulle kunna göra pensionsfonderna mer motståndskraftiga mot kriser. Efter att ett ramavtal om allmänna principer för en reform av pensionssystemet träffats 2019 enades regeringen och arbetsmarknadens parter i juni 2020 om en ny avtalsstruktur för den andra pelaren. På det hela taget syftar den planerade reformen till att åtgärda de största sårbarheterna inom pensionssystemet. Lagstiftningsåtgärder för att genomföra den överenskomna pensionsreformen kommer att diskuteras och antas av det nederländska parlamentet under 2022. Den största utmaningen kommer då att vara att genomföra reformen fullt ut, och detta kommer att behöva övervakas noggrant.

(21)Nederländerna lade fram sina sammanhållningspolitiska programdokument den 22 december 2021, den 23 december 2021 och den 22 mars 2022. I enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1060 av den 24 juni 2021 ska Nederländerna beakta de relevanta landsspecifika rekommendationerna i programplaneringen för de sammanhållningspolitiska fonderna 2021–2027. Detta är en förutsättning för att förbättra ändamålsenligheten och maximera mervärdet av det ekonomiska stöd som ska erhållas från de sammanhållningspolitiska fonderna, samtidigt som samordning, komplementaritet och enhetlighet mellan dessa fonder och andra unionsinstrument och fonder främjas. För att de sammanhållningspolitiska programmen ska kunna genomföras på ett framgångsrikt sätt krävs också att investeringshinder avlägsnas till stöd för den gröna och den digitala omställningen och en balanserad territoriell utveckling.

(22)Andelen flexibla anställningsförhållanden är fortfarande hög och utgör en stor del av arbetsmarknaden i Nederländerna. Detta tyder på en ökad risk för segmentering av arbetsmarknaden. Användningen av dessa anställningsformer påverkas i hög grad av institutionella faktorer och nationella politiska val, såsom skillnader i skattemässig behandling (för egenföretagare utan anställda), socialförsäkringsskydd och bestämmelser för skydd av arbetstagare. Dessa olika drivkrafter och institutionella faktorer skapar stora finansiella (negativa) incitament, med särskilt snedvridande effekter i utkanten av arbetsmarknaden. Covid-19-pandemin belyste också riskerna med en segmenterad arbetsmarknad och den ogynnsamma sysselsättningssituationen och sociala situationen för vissa grupper samt de stora utmaningarna när det gäller tillgången till fullgott socialt skydd för egenföretagare, som oftare är underförsäkrade mot sjukdom, funktionsnedsättning, arbetslöshet och ålderdom. Dessutom skulle ytterligare åtgärder för att förtydliga klassificeringen av egenföretagares arbetsförhållanden och tillämpningen av tillämpliga regler kunna bidra till att minska det falska egenföretagandet.

(23)Bristen på arbetskraft har ökat ytterligare och den har också blivit mer framträdande i alla sektorer i takt med den övergripande ekonomiska återhämtningen och den allt större efterfrågan på arbetskraft. Arbetsmarknadsprognoserna tyder på en fortsatt stram arbetsmarknad i framtiden, särskilt på områdena utbildning, hälso- och sjukvård, teknik och IKT. På kort sikt är bristen också mycket stor inom byggsektorn. Den strama arbetsmarknaden riskerar att hämma de stora investeringar som behövs som en del av den gröna och den digitala omställningen. Samtidigt finns det outnyttjad eller underutnyttjad arbetskraft, särskilt bland personer med invandrarbakgrund, som har en lägre sysselsättningsgrad, och deltidsanställda, som utgör en relativt stor grupp. Att ge incitament till att öka antalet arbetade timmar för deltidsanställda, varav många är kvinnor (62,5 % av kvinnorna på arbetsmarknaden arbetade deltid 2021), skulle kunna minska den nuvarande bristen på arbetskraft och den genomsnittliga löne- och pensionsklyftan mellan könen ytterligare. Aktivering av och kompetensutveckling eller omskolning för personer som står utanför arbetsmarknaden (dvs. personer som varken arbetar eller söker arbete), långtidsarbetslösa och personer som befinner sig i utkanten av arbetsmarknaden genom riktade och skräddarsydda åtgärder skulle kunna bidra till att minska bristen på arbetskraft och kompetens och samtidigt främja lika möjligheter och aktiv inkludering.