RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av 2013 års Europeiska kulturhuvudstäder (Košice och Marseille-Provence) /* COM/2015/074 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Utvärdering av 2013 års Europeiska kulturhuvudstäder (Košice och Marseille-Provence) 1. Inledning Denna rapport läggs fram i enlighet med artikel 12 i Europaparlamentets och rådets beslut nr 1622/2006/EG av den 24 oktober 2006 om inrättande av en gemenskapsåtgärd för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2007 till 2019[1], där det föreskrivs att kommissionen varje år ska se till att en extern och oberoende utvärdering utförs av resultaten av föregående års kulturhuvudstadsevenemang, och före utgången av det år som följer lägga fram en rapport om denna utvärdering för Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén. I rapporten anges kommissionens inställning till huvudslutsatserna och rekommendationerna i den externa utvärderingen av 2013 års Europeiska kulturhuvudstäder[2], som återfinns på följande adress: http://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/documents/ecoc-2013-full-report.pdf. 2. Bakgrunden till insatsen 2.1. EU:s insats ”Europeisk kulturhuvudstad” Det ursprungliga evenemanget ”Europeisk kulturstad” lanserades på mellanstatlig nivå 1985[3]. På grundval av denna verksamhet fastställdes genom beslut 1419/1999/EG[4] en gemenskapsåtgärd för evenemanget ”Europeisk kulturhuvudstad” för åren 2005 till 2019. En turordning fastställdes för medlemsstaterna som skulle vara värdar för det årliga evenemanget. Beslut 1419/1999/EG ersattes med beslut 1622/2006/EG, där principen med turordningen står kvar, men där man närmare preciserar målsättningarna och inför ett nytt system för urval och övervakning. 2.2. Urval och övervakning av 2013 års europeiska kulturhuvudstäder På grundval av beslut 1622/2006/EG var Frankrike och Slovakien berättigade att vara värdar för kulturhuvudstadsevenemanget 2013. Kulturhuvudstäderna 2013 är de första som fullt ut omfattas av det nya urvalssystemet i beslutet. Enligt detta system sköts tävlingen av de relevanta myndigheterna i medlemsstaten i fråga, vanligtvis kulturministeriet. Urvalet sker i två etapper: ett första urval och ett slutligt urval nio månader senare. En urvalsjury med tretton ledamöter – sex utnämnda av medlemsstaten i fråga och de övriga sju av EU-institutionerna – granskar städernas ansökningar med ledning av kriterierna i beslutet. I Slovakien inkom nio ansökningar, av vilka fyra gick vidare i december 2007[5]. I september 2008 rekommenderade juryn Košice till europeisk kulturhuvudstad. I Frankrike lämnandes åtta ansökningar och fyra städer gick vidare i januari 2008. Juryn rekommenderade slutligen i september 2008 att Marseille-Provence skulle få titeln. I maj 2009 utsåg EU:s ministerråd de två städerna formellt till 2013 års europeiska kulturhuvudstäder. Övervakningssystemet innebär att de utsedda städerna måste delta i två formella möten med en övervakningsjury som består av de sju experter som utsetts av EU-institutionerna två år respektive åtta månader före det år titeln gäller. Övervakningen avslutas med att juryn utfärdar en rekommendation till kommissionen om tilldelning av Melina Mercouri-priset på 1,5 miljoner euro till kulturhuvudstäderna, under förutsättning att de uppfyller kriterierna i beslut 1622/2006/EG och har genomfört de rekommendationer som urvals- och övervakningsjuryerna utfärdat. De två övervakningsmötena med Košice och Marseille-Provence ägde rum i december 2010 och april 2012. I sin rapport från 2012 rekommenderade övervakningsjuryn att båda städerna skulle tilldelas Melina Mercouri-priset. 3. Den externa utvärderingen 3.1. Avtalet om utvärdering Utvärderingen undersöker genomförandet av de två europeiska kulturhuvudstäderna 2013 under hela deras livscykel och inverkan av titeln på städerna. I synnerhet bedömer man hur relevanta, genomslagskraftiga, resurseffektiva och hållbara på lång sikt de två evenemangen varit, drar slutsatser och övervakar vad de betyder för kulturhuvudstadsevenemanget som helhet. 3.2. Metod Utvärderingen och dess metod är avsedda att uppfylla standardkraven i den rättsliga grunden. Även om syftet är främst att bedöma de europeiska kulturhuvudstäderna 2013 i förhållande till målen och kriterierna i beslut nr 1622/2006/EG (den rättsliga grund som var i kraft när städerna utsågs officiellt) tar man i metoden därhelst detta är möjligt hänsyn till förändringarna i det politiska sammanhanget för denna EU-insats och förändringarna i den rättsliga grunden[6]. För att resultaten ska kunna jämföras med tidigare utvärderingar följs ett konsekvent tillvägagångssätt med insamling och analys av underlag. De två kulturhuvudstäderna utvärderades var för sig med ledning av direkta uppgifter som insamlats antingen vid besök på platsen eller tillhandahållits av städerna, samt med hjälp av analys av en rad indirekta uppgiftskällor. De direkta uppgifterna omfattade intervjuer som genomfördes vid två besök i varje stad samt per telefon och via en enkät på nätet. I intervjuerna sökte man att få olika perspektiv på varje kulturhuvudstad, däribland från ledningsgruppen, beslutsfattare på lokal och nationell nivå, samt väsentliga operatörer inom kultur och en rad partner som medverkar i genomförandet av evenemanget Europeisk kulturhuvudstad, och ett stickprov av organisationer som var antingen ledare eller deltagare i projekten. De indirekta uppgiftskällorna omfattar information i de ursprungliga ansökningarna om titeln, studier och rapporter som beställts av kulturhuvudstäderna, evenemangsprogram, reklammaterial och webbplatser, statistiska uppgifter om kultur och turism samt kvantitativa uppgifter som kulturhuvudstäderna tillhandahållit angående finansiering, aktiviteter, produkter och resultat. 4. Utvärderarens slutsatser Utvärderingen bekräftar att många av slutsatserna i tidigare rapporter, särskilt beträffande EU-insatsens övergripande relevans, genomslagskraft och resurseffektivitet fortfarande håller. Slutsatserna har där detta är möjligt uppdaterats med ny information som samlades in under utvärderingen för 2013. 4.1. Hur relevant var insatsen? Utvärderaren anser att 2013 års verksamhet bekräftar att insatsen Europeisk kulturhuvudstad alltjämt är högst relevant för fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 167, genom att den bidrar till utvecklingen av medlemsstaternas kulturer, belyser det gemensamma kulturarvet och den kulturella mångfalden samt ökar kultursamarbetet mellan medlemsstaterna och på det internationella planet. 4.2. Hur relevanta var Europeiska kulturhuvudstäderna 2013? Utvärderingen ansåg att den urvalsprocess som infördes i beslut nr 1622/2006/EG säkerställde att ansökningarna från de båda städerna till titeln fastställde mål och tillvägagångssätt som överensstämde med den rättsliga grunden. Man ansåg att de två kulturhuvudstäderna genomförde kulturprojekt och kulturverksamhet som överensstämde med andemeningen i deras ansökningar och därför var i linje med insatsens strategiska och operativa mål. Man anser att insatsen också har fortsatt betydelse för de lokala beslutsfattarnas och intressenternas mål. Erfarenheten från 2013 visar att insatsen har bidragit positivt till att göra städernas kulturutbud mer omfattande och varierat, främjat social utveckling, stärkt städernas internationella profil och stött deras ekonomiska utveckling (särskilt via stöd till turism och den skapande ekonomin). 4.3. Resurseffektivitet i styrformerna och förmåga att ge resultat Man övervägde hur resurseffektiva kulturhuvudstädernas styrformer varit samt deras förmåga att ge resultat, inklusive deras organisatoriska modeller, förfaranden för urval och genomförande av kulturaktiviteter och evenemang, kommunikation och reklam samt förfaranden för anskaffning av finansiering. Programkontoret för Košice 2013 (Košice – Európske hlavné mesto kultúry 2013, n.o.) inrättades ganska tidigt under utarbetandet i form av en fristående ideell förening, delvis oberoende av stadsfullmäktige. Kontoret hade huvudansvaret för programplaneringen medan staden hade ensamt ansvar för genomförandet av infrastrukturprojekten. Utvärderaren anser att det positiva stödet från alla förvaltningsnivåer (nationell, regional och lokal), och från alla politiska partier har varit en viktig faktor för framgången med Košice 2013. Man noterar att det kan bero på att man insåg vilken bild av staden och vilka fördelar programmet kan medföra med ledning av tidigare kulturhuvudstadsår, behov som drivkraft (särskilt på stadens nivå), samt frågor som gäller nationell stolthet och Slovakiens anseende i Europa. Enligt utvärderaren blev det en nationell prioritering för landet att se till att kulturhuvudstadsåret blev en framgång, trots den ekonomiska nedgången. Detta uppmuntrade till exempel den nationella regeringen att investera betydande nationella medel och EU:s strukturfonder i kulturhuvudstadsåret, och gjorde att stadens myndigheter var en aktiv partner i det framgångsrika förvekligandet av infrastrukturprojekten trots en extremt kort tidsfrist. Emellertid lyckades man inte helt med att mobilisera privata sponsorer, vilket åtminstone delvis berodde på Slovakiens brist på en kultur av företagsdonationer eller ett skattesystem som stöder det. I Marseille genomfördes kulturhuvudstadsåret av ett särskilt fristående kontor, Association Marseille-Provence 2013. Eftersom Marseille-Provence 2013 täckte ett av de största områdena och ett av det största antalet kommuner för något kulturhuvudstadsår hittills, var det en utmanande uppgift att inrätta effektiva styrformer och ledningssystem, särskilt i tider när offentliga medel är begränsade. Utvärderingen fann dock att styrformerna var effektiva trots det stora antalet olikartade partner, inte minst myndigheter av olika partifärg. Alla huvudintressenter stod fast vid sitt engagemang, de utlovade medlen tillhandahölls och den konstnärliga självständigheten respekterades för det mesta. Vidare behövde Marseille-Provence 2013 centrala företagssponsorer, vilka de också försäkrade sig om. Stödet fick de tack vare genomförandet av en tydlig och konsekvent strategi i vilken de riktade sig mot potentiella sponsorer av olika storlek och slag, från multinationella företag till lokala små och medelstora företag. Strategin erbjöd en klar bild av nivån på stödet som varje slag av potentiell sponsor kunder erbjuda och de vinster som de förväntade sig. Till följd av detta säkerställdes cirka 16,5 miljoner euro i företagssponsring, jämfört med målet på 14 miljoner euro. Marknadsföring och kommunikation var utmaningar av olika slag för bägge städerna, och de komplicerades av städernas begränsade budget för marknadsföring och deras behov att anlita olika turismorgan och myndigheter för kommunikationsinsatserna. På europeisk nivå är evenemanget Europeisk kulturhuvudstad fortfarande mycket resurseffektivt i jämförelse med EU:s andra åtgärder och mekanismer, med tanke på den mycket blygsamma EU-finansieringen i form av Melina Mercouri-priset. De europeiska kulturhuvudstäderna 2013 var de första som formellt valdes ut enligt urvalsförfarandet i beslut nr 1622/2006/EG. Utvärderaren ansåg att det framgick av underlaget att det nya förfarandet hade möjliggjort två ansökningar av hög kvalitet och urvalet av två intressanta och innovativa europeiska kulturhuvudstäder. Vidare finns det belägg för att övervakningsjuryns specifika rekommendationer hade positivt inflytande på det slutgiltiga genomförandet. För Marseille-Provence gällde det vidareutveckligen av den europeiska dimensionen i det slutgiltiga programmet, medan Košice följde rekommendationerna om planeringen av ”arvet” efter evenemanget och behovet att nå ut till ny publik. 4.4. Hur effektiv var utvecklingen av kulturverksamhet och det kulturella och konstnärliga innehållet? Trots bristen på heltäckande uppgifter om resultat och effekter drar man i utvärderingen slutsatsen att kulturhuvudstadsåret 2013 gav upphov till ett bredare kulturutbud i båda städerna under det år de var värdar för evenemanget. I Marseille-Provence gnomfördes många olika aktiviteter och man drog till sig en publik som uppskattades till över elva miljoner, vilket kanske gjorde den till den kulturhuvudstad som hittills fått mest publik. Förutom en större volym av verksamhet än vanligt införde Marseille-Provence med framgång många nya synsätt på kultur. I synnerhet användes hamnområdet på ett innovativt sätt, däribland kvarteret Vieux Port (där man höll stora friluftsevenemang) och området mellan Fort Saint-Jean och den nya hamnen (med nya evenemangsplatser). Dessutom var kulturhuvudstadsåret det första tillfälle för kultursamarbete i en sådan skala för det större området Marseille-Provence. Detta samarbete har lagt grunden till framtida verksamhet och gett viktiga erfarenheter för framtiden. Många av målen för Košice var aspirationer på lång sikt, och en utförlig bedömning av effektiviteten var svårare på grund av bristen på tillgängliga uppgifter. Trots att Košices program var klart mindre omfattande och utspritt över en längre tidsperiod, var det dock mycket innovativt vad gäller omfattning och innehåll, med ett starkt inslag av experimentella konstnärliga former och kreativitet i bredare bemärkelse. Košices program bidrog till många av de fastställda målen på EU-nivå för kulturhuvudstäderna, särskilt vad gäller att förstärka den kulturella och den kreativa sektorns förmåga och deras sammankoppling, samt tillträde till och deltagande i kultur för en bred skara invånare med olika bakgrund (mycket tack vare SPOTs – ett program som handlade om förnyelse av ett antal nedlagda värmeväxlingsanläggningar och kulturevenemang i närheten av Košice – och andra kulturanläggningar och antalet storskaliga offentliga evenemang). 4.5. Hur effektivt främjades den europeiska dimensionen? I den europeiska dimensionen hos Marseille-Provence 2013 betonades särskilt stadens läge vid Medelhavet, enligt det bredare temat om gemensam Medelhavskultur (Le Partage des Midis) som kulturhuvudstadsåret var uppbyggt kring. I detta hänseende betonades Marseille-Provence som en plats för möte och dialog mellan olika europeiska kulturer och deras grannar kring Medelhavet. I utvärderingen noteras att cirka 80 % av projekten införlivade Europa-Medelhavstemat i någon form och att den europeiska dimensionen därför till fullo ingick i programmet för Marseille-Provence. Utvärderaren ansåg att man i Košices slutgiltiga program i mindre grad betonade den europeiska dimensionen, som var införlivad i ett antal särskilda aktiviteter snarare än att gå som en röd tråd genom hela programmet. De mest intressanta aspekterna var programmet med konstnärsvistelser i Košice och en rad nätverksaktiviteter och spridning av bra lösningar (särskilt i samband med den kreativa ekonomin, utvecklingen av turism och aspekterna i SPOTs-programmet som gällde utvecklingen av närmiljön). Detta ingick i den bredare strategin för Košice 2013 som handlade om att förbättra bilden av staden, diversifiera dess kulturutbud och inrätta långvariga internationella partnerskap som har potential att stödja de kreativa sektorerna. Det fanns också visst samarbete mellan de två kulturhuvudstäderna, även om det var i blygsam omfattning, vilket återspeglades de i övrigt mycket begränsade kopplingarna mellan städerna. 4.6. Hur effektivt nådde man ut till allmänheten? I Košice låg tyngdpunkten på stora nya kulturevenemang (till exempel på offentliga platser) och på infrastruktur för att få lokalbefolkningen att i större utsträckning använda staden. Särskilt de projekt som stöddes ut SPOTs-programmet lyckades med att decentralisera och utvidga tillträdet till kultur utanför stadskärnan, alltmedan man stödde utvecklingen av närsamhället, medborgarnas delaktighet och samverkan med minoriteter och marginaliserade grupper. Utvärderaren anser att kulturhuvudstaden Marseille-Provence var främst ett kulturevenemang som åtföljdes av en bredare utveckling av områdets kulturella infrastruktur, särskilt i Marseille. En betydande social inverkan var kanske då inte det främsta målet, även om viss sådan inverkan ägt rum. Kulturhuvudstaden lyckades med att främja ett bredare deltagande i kultur via många friluftsevenemang på offentliga plaster. Det fanns också särskilda evenemang för ungdomar och projekt avsedda att få med personer som annars inte kommer till kulturevenemang eller bor i mindre gynnande bostadsområden, till exempel via projektet Quartiers Créatifs (kreativa kvarter). Enligt utvärderingen visar erfarenheterna av båda kulturhuvudstäderna att omfattande förberedelser och/eller effektiva partnerskap med förmedlande organisationer är nödvändiga för att man ska få med icke-traditionell kulturpublik eller mindre gynnade grupper. Sådana organisationer är ofta små, oerfarna eller ”amatörsmässiga” och de kommer att med mindre sannolikhet ansöka om medel till program av denna storlek och betydelse. Erfarenheten från Marseille-Provence tyder på att programkontoren för kulturhuvudstäderna skulle kunna överväga separata, förenklade finansieringsinstrument för ”nytillkomna”, mindre operatörer inom kultur och grupper i närsamhället, antingen via begränsade eller riktade utlysningar, kapacitetsuppbyggnad och mer konkret stöd. 4.7. Hur effektivt uppnåddes inverkan på ekonomi, stadsutveckling och turism? Vad gäller inverkan på ekonomi så fann utvärderingen att båda kulturhuvudstäderna gjorde ett klart bidrag till utvecklingen av den kreativa ekonomin och turismutbudet i respektive städer. Båda hade positiv inverkan på städernas nationella och internationella anseende och drog till sig betydande skaror ytterligare besökare. Hotellvistelser och internationella turistbesök ökade med 9 % respektive 17 % jämfört med det föregående året i Marseille, medan övernattningarna ökade med 10 % i Košice som ingick i tio i topp-resmålen för 2013 i en känd turistguidebok. Marseille-Provence i synnerhet gav upphov till betydande täckning i medier och hög medvetenhet bland den allmänna befolkningen (97 % av invånarna hade hört talas om kulturhuvudstadsåret). Det finns också belägg på att den negativa uppfattningen om Marseille – bland stadens befolkning och i landet – har ifrågasatts och att man för första gången ser Marseille som ett kulturresmål. I Marseille-Provence hade man den främsta avsikten att åstadkomma inverkan över ett bredare område inom regionen. Medan sådana vinster har kommit till stånd var en stor del av effekten oundvikligen koncentrerad till själva staden Marseille, även för framtiden, eftersom den största delen av utvecklingen av ny infrastruktur och kulturevenemang ägde rum där. Košice 2013 hade mest effekter på själva staden och mer begränsade effekter på regionen där man inriktade sig mest på bättre regionalt samarbete. I detta ingick förbättringar av stadens kulturanläggningar som förvaltas på regional nivå, samt några gemensamma projekt som mest fokuserade på kultur- och kulturarvsturism. 4.8. Hållbarhet Enligt beslut nr 1622/2006/EG är avsikten att kulturhuvudstadsevenemanget ska ”vara hållbart och ingå i en strategi för stadens långsiktiga kulturella och sociala utveckling”. Utvärderarna anser att det i båda kulturhuvudstäderna 2013 finns belägg för hållbarhet, tack vare nya renoverade platser för kulturverksamhet, bättre kapacitet och sakkunskap inom kultursektorn, samt bättre nätverksarbete och samarbete inom sektorn och kopplingar till andra sektorer. Det bästa belägget på varaktiga förbättringar i stadens kulturliv finns nog i Košice, tack vare antalet projekt som fortsätter och en ny tidsplan för återkommande evenemang och festivaler. Men även Marseille-Provence 2013 fick positiva effekter vad gäller internationellt samarbete och nätverksarbete bland kulturoperatörer på lokal nivå. I båda städerna förbättrades den kulturella infrastrukturen avsevärt, vilket är ett väsentligt arv efter kulturhuvudstadsåret. Detta bör särskilt noteras för Košice, med tanke på de många åren av underinvestering där. Staden Marseille investerade enormt i sin infrastruktur för kulturändamål under åren fram till 2013, eftersom kulturhuvudstadsåret stimulerade till att projekten avslutades och fick tillfälle att vara värdar för evenemang för kulturhuvudstaden och dra fördel av kulturhuvudstadsårets kommunikationsinsatser. I synnerhet kommer museet för Europa- och Medelhavscivilisationer (MuCEM) – som invigdes i juni 2013 – samt andra nya platser att fortsätta att dra till sig besökare och bibehålla det aktiva kulturlivet i staden efter 2013. Även om ett av huvudmålen för Marseille-Provence 2013 var att fördjupa samarbetet i hela Marseille-Provence-området kommer detta mest sannolikt att ske informellt i framtiden, eftersom det inte finns formella strukturer för arvet efter kulturhuvudstadsåret eller behörighet inom kultur för Marseille-Provence Métropole. Det står dock klart att kulturhuvudstadsåret gjort mycket för att förbättra de lokala intressenternas medvetenhet om kulturens potential att bidra till att samhällena kan utvecklas i bredare bemärkelse. Erfarenheten från 2013 visar att planeringen av arvet efter kulturhuvudstadsåret måste inbegripa en rad partnerorganisationer, börja tidigare och få lämpliga resurser, om kulturhuvudstadsåret ska skapa fler hållbara effekter på lång sikt. Košices program ingick i en långsiktig process för stadsutveckling, och följaktligen (med stöd av övervakningsjuryns rekommendationer) var planeringen av arvet välutvecklad vid slutet av 2013. I detta ingick inrättandet av tre organ för detta arv (för kulturpolitik, hantering av infrastruktur för kultur och turismutveckling), antagande av en ny långsiktig strategi för kulturutveckling och en förnyad vilja hos myndigheter att värdesätta och bekosta investeringar i kultur. Intressenterna i Košice sade också att kulturhuvudstadsåret hade haft en positiv inverkan på stämningen i stadens delar, gett lokalbefolkningen mer självförtroende och lokalorganisationerna mer förmåga. Kulturhuvudstadsåret påverkade också praxis inom kultur i Košice genom att främja vikten av dialog och partnerskap, arbete i partnerskap, finansieringssätt med mer elastiska finansieringssätt (som i mindre grad bygger på statlig finansiering) och mer samverkan mellan kulturoperatörer, andra sektorer och ortsbefolkningen. 5. DE VIKTIGASTE REKOMMENDATIONERNA I UTVÄRDERINGEN OCH KOMMISSIONENS SLUTSTASER Kommissionen anser att utvärderingsrapporten utgör en rätt solid grund för välunderbyggda slutsatser angående hur väl kulturhuvudstadsåret har lyckats. Det finns inte faktauppgifter om kulturhuvudstadsårets inverkan för att stödja alla slutsatser, men de uppgifter som är tillgängliga stöds av andra belägg, däribland en nätenkät och intervjuer. Å andra sidan är största delen av de kvalitativa beläggen, i form av resultat från undersökningen på nätet och intervjuerna, begränsade till dem som direkt medverkade i och drog nytta av programmet. Vissa av målen är dessutom breda och svåra att mäta och det är för tidigt för denna utvärdering att kunna bedöma effekter på lång sikt. Följaktligen fokuserar en stor del av beläggen på resultat snarare än effekter. För att bättre fånga upp sådana effekter, vore det ändamålsenligt att städerna genomförde långtidsstudier, bland annat för att bekräfta hur resurseffektiva de offentliga utgifterna för kulturhuvudstadsåret var både ur samhällelig och ekonomisk synvinkel, också med hjälp av en bredare skala utvärderingsuppgifter för att stödja slutsatserna. Kommissionen anser dock att uppgifterna och andra belägg som stöder utvärderingen utgör en tillräcklig grund för att kommissionen ska kunna instämma i den övergripande bedömningen och i slutsatserna, som anses ge en allmänt taget riktigt och fullständig bild av 2013 års två kulturhuvudstäder, fastän det saknas faktauppgifter och andra oberoende belägg för att stödja mycket fasta slutstatser beträffande resurseffektivitet och inverkan. Kommissionen drar slutsatser att titeln Europeisk kulturhuvudstad alltjämt uppskattas högt av dem som får pengarna och leder till omfattande kulturprogram med viss positiv inverkan som dock ännu inte till fullo kan bedömas. Kommissionen drar också slutsatsen att de program som genomfördes av de två kulturhuvudstäderna för 2013 var innovativa och överensstämde med insatsens mål. De återspeglade den europeiska dimensionen i verksamheten Europeisk kulturhuvudstad, fick många invånare att medverka, gjorde ny publik bekant med kultur, fick invånare i andra länder att intressera sig för evenemanget och kommer sannolikt att lämna ett visst arv efter sig. Emellertid behövs det mer djupgående bedömningar av vinsternas omfattning i förhållande till kostnaderna för att bekräfta programmets effekter. Utvärderarnas rekommendationer grundas på deras iakttagelse av 2013 års kulturhuvudstäder men gäller genomförandet av insatsen som helhet. De rekommenderar bland annat att man främjar andra finansieringskällor som EU:s strukturfonder via kartläggning av bra lösningar och tillhandahållande av relevant rådgivning, en strategisk dialog med medlemsstaterna för att ge incitament åt den privata sektorn att investera i konst och kultur, främja spridning av bra lösningar under kulturhuvudstadsåret, särskilt inom kommunikationsverksamheten i programmet Kreativa Europa och framtida europeiskt kulturforum, upprättandet av riktlinjer och indikatorer för städernas egen utvärdering och offentliggörandet av städernas egna utvärderingsrapporter. Det rekommenderas också att urvals- och övervakningsjuryns rekommendationer ska vara kopplade till kriterierna i artikel 14 i beslut nr 445/2014/EU och att medlemsstaterna uppmuntras att ange sin finansiering av potentiella kandidatstäder när utlysningen offentliggörs. Kommissionen godtar rekommendationerna i utvärderingen och vill i synnerhet påpeka följande: – Kommissionen har på sin webbplats offentliggjort en reviderad handledning för städer som förbereder en ansökan[7], samt en handledning om hur man strategiskt använder EU:s stödprogram, däribland strukturfonderna, för att främja kulturens potential för lokal, regional och nationell utveckling och spridningseffekterna på ekonomin i bredare bemärkelse (på engelska)[8], vilka båda är av mycket stor betydelse för kulturhuvudstadsåret. I synnerhet vad gäller strukturfonderna torde skyldigheten enligt beslut nr 445/2014/EU att ta med kulturhuvudstadsåret i städernas långsiktiga utveckling, hjälpa städerna att planera sitt kulturhuvudstadsår mer strategiskt, vilket därigenom skulle underlätta användningen av fonderna. – Kommissionen har utfärdat riktlinjer för städernas självutvärdering av kulturhuvudstadsåret[9]; dessa riktlinjer bygger till stor del på den sakkunskap som härstammar från de externa och oberoende utvärderingarna av kulturhuvudstadsåret som framställts sedan 2007 och ger städerna en rad gemensamma indikatorer och riktlinjer i form av en förteckning med frågor som städerna bör ställa sig själva när de bestämmer sig för att ansöka eller planerar sin utvärdering. I riktlinjerna uppmuntras städerna till långtidsstudier. – Kommissionen kommer att fortstätta sin dialog med medlemsstaterna och intressenterna om värdet av att investera i konst och kultur som ett sätt att främja investering i sektorn. – Kommissionen avser att utnyttja det 30-årsjubileum för systemet med kulturhuvudstadsåret som infaller 2015 för att göra denna EU-insats ännu synligare, särskilt som en del av nästa Europeiska kulturforum hösten 2015. Detta kommer att bidra till att uppmärksamma och sprida exempel på bra lösningar under kulturhuvudstadsåret, däribland med användning av EU:s strukturfonder eller investering från den privata sektorn. Kommissionen kommer också att utarbeta en intern handlingsplan som tar upp rekommendationerna i utvärderingsrapporten. Under 2016 kommer en uppföljning av denna handlingsplan. Slutligen avser kommissionen att utarbeta metoderna för utvärderingen av kulturhuvudstadsåret för att se till att det finns fler och bättre uppgifter och för att bättre mäta den resurseffektivitet och den inverkan som denna EU-insats har. [1] EUT L 304, 3.11.2006, s. 1. [2] Utvärdering av 2013 års Europeiska kulturhuvudstäder, slutlig rapport från Europeiska kommissionen anförtrodd 2013 av kommissionen till ECORYS UK Ltd enligt ramavtal om tjänster nr EAC/50/2009 om utvärdering, därtill kopplade tjänster och stöd till konsekvensanalys. [3] Resolution av ministrarna ansvariga för kulturfrågor, församlade i rådet, angående det årliga arrangemanget ”Europeisk kulturstad”, av den 13 juni 1985 (85/C 153/02); http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:C:1985:153:0002:0003:EN:PDF [4] Europaparlamentets och rådets beslut 1419/1999/EG av den 25 maj 1999 om att inrätta en gemenskapsåtgärd för evenemanget "Europeisk kulturhuvudstad" för åren 2005 till 2019 (EGT L 166, 1.7.1999, s. 1.) Beslut ändrat genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 649/2005/EG (EUT L 117, 4.5.2005, s.20). [5] Alla rapporter för de två tävlingarna om 2013 års titel finns på följande adress: http://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/capitals-culture_en.htm [6] Europaparlamentets och rådets beslut nr 445/2014/EU av den 16 april 2014 om inrättande av en unionsinsats för evenemanget Europeisk kulturhuvudstad för åren 2020–2033 och om upphävande av beslut nr 1622/2006/EG (EUT L 132, 3.5.2014, s.1) [7] http://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/documents/ecoc-candidates-guide_en.pdf [8] http://ec.europa.eu/culture/policy/strategic-framework/documents/structural-funds-handbook_en.pdf [9] http://ec.europa.eu/programmes/creative-europe/actions/documents/ecoc/city-own-guide_en.pdf