Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets beslut om ingående på gemenskapens vägnar i frågor som ligger inom dess kompetensområde, av de avtal som är resultatet av förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen (WTO) om finansiella tjänster och fysiska personers rörlighet"

(96/C 212/14)

Den 9 maj 1996 beslutade rådet att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén enligt Romfördragets artiklar 54, 100 och 198 om ovannämnda förslag.

Ekonomiska och sociala kommittén gav sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik i uppdrag att bereda frågan. Under arbetets gång utnämnde Ekonomiska och sociala kommittén Jean Pardon till huvudföredragande (arbetsordningens artiklar 20 och 50).

Vid sin 336:e plenarsession den 29-30 maj 1996 (sammanträdet den 29 maj 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 92 röster för och en nedlagd röst.

I. Inledning

1.1. Allmänna tjänstehandelsavtalet blev ett av Uruguayrundans viktigaste resultat och utgör nu en central del av Världshandelsorganisationens rättsliga ram. Det täcker samtliga tjänstesektorer, även finanstjänster, och består av två delar: dels samtliga bestämmelser som gäller alla WTO:s medlemmar, dels "listorna över särskilda åtaganden". Var och en av dessa listor utgör ett åtagande som är rättsligt bindande för det berörda medlemslandet och upptar de åtaganden som avser skilda tjänstesektorer och -typer och villkoren för tillgång till marknaden.

1.2. Följande grundprinciper gäller: behandling som mest gynnad nation (MGN) och "nationell behandling". I det fall medlemsländerna inte kunnat garantera MGN-behandling för en given tjänstetyp har man kunnat tillgripa "MGN-undantag". Antalet undantag och undantagstyper är emellertid generellt begränsat.

1.3. Åtagandena utgör första etappen i en avreglering som successivt skall utvecklas i en rad förhandlingsomgångar om tjänstesektorn. Åtagandenas än så länge inskränkande effekt är också ett centralt element. Åtagandena garanterar säkerställda och förutsägbara villkor för handeln med tjänster, och mer specifikt för tjänsteföretagens investeringar i utlandet.

2.1. Vid Uruguayrundans slut hade 76 länder skrivit in åtaganden om finanstjänster på sina ursprungliga listor. Vissa industriländer, bland annat Förenta staterna, ansåg emellertid att en del medlemmars åtagandelistor var otillräckliga och omöjliggjorde ett slutgiltigt avtal. Samma typ av problem gällde parallellt för fysiska personers rörlighet.

2.2. Man enades därför om att utsträcka tiden till juni månads slut 1995 (ett halvår efter bildandet av Världshandelsorganisationen) för anmälan om undantag till MGN-baserade åtaganden och för ändringar i listorna på finanstjänstesektorn. Samtidigt skulle förhandlingarna om personers rörlighet skjutas upp till samma tidpunkt. Förhandlingarna som syftade till nya, förstärkta åtaganden inleddes under våren 1994. Efter en rad intensiva förhandlingsomgångar meddelade Förenta staterna i slutet av juni 1995 att man ändå inte accepterade de resultat som uppnåtts. Man drog tillbaka merparten av sitt anbud beträffande finansiella tjänster och beslutade om ett heltäckande MGN-undantag för finanstjänstesektorn. Samtidigt skulle situationen inte förändras för de finanstjänstföretag som redan var verksamma på sin marknad.

2.3. Europeiska unionen föreslog då att slutdatumet den sista juni 1995 skulle skjutas fram till den 28 juli 1995 för att se om resultatet skulle kunna räddas, om nödvändigt utan att Förenta staterna deltog. Detta förslag godtogs, och samtliga medlemmar började studera i vilken utsträckning de kunde stå fast vid sina bästa MGN-anbud, åtminstone under en begränsad period.

3.1. Konkret föreskrev avtalet att de bästa anbud som förhandlats fram de två senaste åren - och mer specifikt de senaste månaderna - skulle börja tillämpas under ett initialskede som löpte fram till den 1 november 1997 (med undantag för Förenta staterna). I detta ögonblick skulle medlemmarna ha en ny möjlighet (under de följande 60 dagarna) att modifiera eller förbättra anbuden på listorna över finansiella tjänster och föreskriva om undantag för MGN-åtaganden på denna sektor.

3.2. Protokollet ("Andra protokollet") med de nya listorna om finanstjänster står öppet för underskrifter till och med den 30 juni 1996 för att medlemmarna skall hinna inlemma bestämmelserna i nationell lag. Detta protokoll - och därmed dess åtaganden - kommer att få laga kraft 30 dagar efter det att samtliga berörda medlemsländer godkänt det. Om samtliga berörda medlemmar inte godkänt protokollet den 1 juli 1996 kommer ett beslut att fattas inom 30 dagar om det skall kunna träda i kraft. Under perioden fram till ikraftträdandet har medlemmarna åtagit sig att avstå från åtgärder som strider mot deras framtida åtaganden.

4.1. Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater har också i hög grad bidragit till att förhandlingarna förts i hamn beträffande rörligheten för de personer som levererar tjänster, och därmed till att Tredje protokollet om fysiska personers rörlighet kunnat antas.

II. Slutsatser

5.1. Ekonomiska och sociala kommittén beklagar att Förenta staterna inte ändrat sin ståndpunkt från den 30 juni 1995, utan tillämpar en sänkt åtagandenivå och omfattande MGN-undantag.

5.2. Ekonomiska och sociala kommittén hoppas att ansträngningar görs för att Förenta staterna skall kunna inlemma de multilaterala ramarna på MGN-principens grund.

5.3. Ekonomiska och sociala kommittén anser att det bifogade beslutet om resultaten från de ajournerade WTO-förhandlingarna bör tillämpas på finanstjänster och fysiska personers rörlighet.

Bryssel den 29 maj 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER