A4-0476/98

Resolution om öppenhet inom Europeiska unionen

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av bestämmelserna om öppenhet i Amsterdamfördraget, i synnerhet artiklarna A, 8d, 151 och 191a samt förklaringarna 9, 35 och 41,

- med beaktande av det interinstitutionella avtalet av den 25 oktober 1993 om demokrati, insyn och subsidiaritet,

- med beaktande av befintliga regler för allmänhetens tillgång till handlingar i EU:s olika institutioner och organ,

- med beaktande av de initiativ beträffande öppenhet som tagits av de tre «utforskarna» ((B. Donnelly, D. Saint-Pierre och D. Tsatos: arbetsdokument om «Insyn och demokrati» av november 1994 (PE 210.692/A+B/ändrat).)) och den övervakning av regeringskonferensen ((J-P. Bonde (arbetsdokument PE 227.237, PE 222.239 och PE 222.240).)) som genomförts av utskottet för institutionella frågor,

- med beaktande av resolutionen av den 16 juli 1998 om den europeiska ombudsmannens specialrapport efter undersökningen på eget initiativ om offentlig tillgång på handlingar C4-0157/98 ((EGT C 292, 21.9.1998, s. 170.)),

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för institutionella frågor och yttrandena från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0476/98), och av följande skäl:

A. Utvecklingen mot ökad öppenhet och insyn är av grundläggande betydelse om Europeiska unionens framtid skall bli framgångsrik, eftersom den bidrar till att tydliggöra EU:s politiska val, främjar en mer omfattande och mer avvägd input i den politiska processen, minskar korruptionens och maktmissbrukets omfattning och generellt främjar en större acceptans bland de europeiska medborgarna vad beträffar EU:s beslut.

B. Genom Amsterdamfördraget har principen om öppenhet uttryckligen förts in i EU-fördraget, både genom att allmänhetens rätt att tillgå EU:s handlingar garanteras och genom att det fastställs att EU:s beslut skall fattas så öppet och så nära medborgarna som möjligt.

C. Man har nu flera års erfarenhet av kommissionens och rådets regler för tillgång till handlingar, och andra EU-institutioner och EU-organ har också antagit liknande regler. Det är nu nödvändigt att bygga vidare på och förbättra de befintliga reglerna.

D. Öppenheten har också främjats genom en rad viktiga beslut av Europeiska gemenskapernas domstol och till följd av initiativ som tagits av ombudsmannen.

E. Amsterdamfördragets nya bestämmelser om allmänhetens tillgång till handlingar måste nu genomföras med hjälp av nya regler som Europaparlamentet och rådet på förslag av kommissionen måste enas om inom ramen för medbeslutandeförfarandet. Det är nu nödvändigt att ange några grundläggande principer och kriterier som skulle kunna vara användbara i samband med utarbetandet av det förslaget.

F. Främjandet av öppenhet är inte enbart en fråga om allmänhetens tillgång till handlingar, utan måste även inbegripa andra områden som ökad öppenhet i samband med EU-sammanträden, ökad användning av Internet, säkerställande av ökad klarhet och enkelhet hos EU-texter, bibehållande av flerspråkighet inom EU:s institutioner och förbättring av kvaliteten på EU:s informationskampanjer.

1. Parlamentet ser bestämmelserna om öppenhet i Amsterdamfördraget som ett första steg mot inrättandet av en verklig offentlighetsprincip i EU; kräver att bestämmelserna om öppenhet i Amsterdamfördraget genomförs fullt ut, vilket inte bara omfattar införande av nya och mer omfattande regler för allmänhetens tillgång till EU:s handlingar utan även av den mer generella bestämmelsen att EU:s beslut skall fattas så öppet och nära medborgarna som möjligt,

Allmänhetens tillgång till EU-handlingar

2. anser att nödvändigheten att utarbeta nya regler innebär en möjlighet att lära av de erfarenheter som hittills gjorts och att föreslå förbättrade bestämmelser för framtiden,

3. varnar dock för risken att endast ett fåtal sådana förbättringar görs och att till och med vissa nya och omotiverade restriktioner införs,

4. anser att följande riktlinjer bör beaktas vad beträffar de nya reglerna:

a) handlingar bör ges en mer exakt definition, och man bör i synnerhet koncentrera sig på interna handlingars status; definitionen bör dock inte vara alltför begränsad, alla viktiga arbetsdokument och material av förberedande karaktär med stor spridning bör inbegripas,

b) inkommande handlingar och handlingar som härrör från en institution bör omfattas av reglerna,

c) offentliga register bör upprättas vid alla EU:s institutioner och bör även omfatta hemligstämplade handlingar med en hänvisning att de betraktas som hemliga,

d) man bör överväga att förenkla klassificeringssystemet för hemliga handlingar, och det bör finnas tydligare vägledning när det gäller vilken kategori olika handlingar faller under; för vissa handlingar skulle man kunna föreställa sig ett «embargosystem», så att de kan göras allmänt tillgängliga inom en angiven tidsperiod,

e) de befintliga undantagen i fråga om öppenhet måste ges en strängare definition, i synnerhet de båda generella undantagen beträffande «skydd av allmänintresset» (jämte vissa underordnade rubriker, till exempel «allmän säkerhet» och «internationella förbindelser») och «skydd av konfidentiella uppgifter i samband med en institutions verksamhet»,

f) förfrågningar från medborgare i tredje land som är bosatta utanför EU skall också behandlas, men särskilda avgifter bör kunna tas ut för att täcka eventuella extrakostnader som uppstår i dessa fall jämfört med förfrågningar från EU-medborgare eller personer som är bosatta i EU,

g) varje begäran som inte besvaras inom viss tid bör anses som beviljad och inte, som nu, som avslagen,

h) begärda handlingar bör i lämpliga fall även tillhandahållas i elektronisk form,

i) handlingar med endast delvis känsligt innehåll skulle kunna tillhandahållas i delar snarare än i sin helhet,

5. upprepar sitt krav på nya regler som inte bara skall gälla kommissionens, rådets och Europaparlamentets handlingar utan även handlingar från EU:s alla övriga institutioner och organ; uppmanar i synnerhet

- domstolen att slutgiltigt särskilja sina juridiska och administrativa handlingar samt att snarast möjligt anta regler för tillgång till dess handlingar,

- Europeiska centralbanken och Europol att ta fram regler som beaktar deras särskilda ställning men som inte resulterar i en alltför restriktiv politik när det gäller tillgången till handlingar,

- Europeiska investeringsbanken att utarbeta regler som är betydligt mindre restriktiva än vad som nu är fallet, varvid de som begär handlingar inte skall behöva ange skälet till sin begäran,

6. förpliktigar sig att förbättra sitt eget system för tillgång till handlingar genom att

- säkerställa att parlamentets politiska handlingar görs tillgängliga för allmänheten så snart de delats ut till samtliga ledamöter i det berörda utskottet, varvid förstasidan dock skall innehålla en tydligare hänvisning till varje handlings aktuella status,

- förbättra spridningen av parlamentets handlingar i både pappersform och elektronisk form,

- fastställa tydligare kriterier för vilka av parlamentets interna handlingar som faller under kriteriet hemliga handlingar och vilken tidsram som skall beaktas i det sammanhanget,

7. kräver konkreta åtgärder för att förbättra tillgången till rådets handlingar när rådet handlar i sin egenskap av lagstiftare, och dessa åtgärder bör fastställas tillsammans med Europaparlamentet och kommissionen; anser att de aktuella rådshandlingarna även bör inbegripa fullständiga texter från rådets sammanträden och handlingar som rör förberedande arbete i rådets arbetsgrupper och Corepers sammanträden (om nödvändigt med specifika länders namn strukna); anser att alla rådets förklaringar om genomförande eller tolkning av pågående lagstiftning skall offentliggöras och uppmanar rådet att sluta använda sig av hemliga förklaringar, i synnerhet i samband med medbeslutandeförfarandet,

8. anser att allmänhetens tillgång till handlingar som rör kommittéförfaranden bör förbättras avsevärt och att dessa texter bör tas upp i register; upprepar vikten av öppenhet vad gäller kommittéförfaranden och i synnerhet vikten av att information om kommittéernas sammansättning och arbetsuppgifter görs tillgänglig för allmänheten,

9. anser att en särskild tillgång till vissa handlingar skulle kunna införas för ledamöter och deras personal, förutsatt att regler för behandling av hemliga handlingar införs eller anpassas,

Ökat bruk av offentliga sammanträden

10. föreslår att följande åtgärder vidtas:

i) bruket med offentliga rådssammanträden när rådet sammanträder i sin egenskap av lagstiftare bör utvidgas avsevärt, och inte enbart begränsas till inledande diskussioner, samt bör även tillkännages och sändas ut i större omfattning,

ii) föredragningslistorna för parlamentets egna offentliga sammanträden bör offentliggöras på ett bättre sätt än vad som nu är fallet, och intresserade medborgare bör få bättre information om hur de kan närvara vid sammanträdena,

iii) kommissionen bör i större utsträckning utnyttja tillvägagångssättet att hålla offentliga utfrågningar i olika delar av EU,

iv) en förteckning över kriterier för att bedöma om ett visst EU-sammanträde skall vara offentligt eller hållas inom stängda dörrar bör upprättas i överensstämmelse med de kriterier och undantag som anges i USA:s «Government in the Sunshine Act» från 1976,

v) en tydligare åtskillnad än vad som nu är fallet skulle kunna göras mellan de sammanträden som skulle kunna göras tillgängliga för allmänheten och de sammanträden där endast politiker eller tjänstemän från andra EU-institutioner får närvara,

Ökad användning av Internet

11. kräver att alla EU:s lagförslag, texter som rör kommittéförfaranden och andra viktiga EU-handlingar (samt olika register över alla handlingar) läggs ut på Internet i syfte att informera medborgarna och organisationerna i EU och, när så är lämpligt, även ta del av deras uppfattningar,

Mer ansvarsfulla EU-förvaltningar

12. kräver att en mer öppen administrativ kultur utvecklas inom EU:s olika institutioner och organ, där medborgarna har en klarare uppfattning om vem som har ansvar för vad, där medborgarna har rätt till snabba och hövliga svar på sina muntliga och skriftliga frågor och där ändamålsenliga förfaranden för granskning och klagomål tillämpas; anser att ombudsmannens förslag om införande av regler för den offentliga förvaltningen skulle kunna vara användbart i detta sammanhang,

Kompletterande åtgärder

13. kräver att

a) snabba framsteg görs när det gäller ett interinstitutionellt avtal om att förbättra gemenskapslagstiftningens redaktionella kvalitet, vilket skulle leda till klarare och ,enklare EU-texter i framtiden,

b) ytterligare framsteg görs när det gäller att konsolidera och kodifiera EU-lagstiftning,

c) flerspråkigheten bibehålls också i en utvidgad union, så att alla EU-medborgare kan informeras om EU:s verksamhet och delta i EU:s beslutsförfaranden på sitt eget språk samt att varje EU-institution och EU-organ ställer lämpliga ekonomiska medel till förfogande för att på vederbörligt sätt uppfylla de krav som anges i det nya tredje stycket i artikel 8d i fördraget,

d) EU:s informationskampanjer förbättras och att deras målsättningar anges mer exakt i förväg,

e) förbättringar åstadkoms när det gäller insynen i EU:s alltför komplicerade institutionella struktur genom att åtgärder vidtas som exempelvis förenkling av EU:s lagstiftnings-, budget- och kommittéförfaranden,

f) ett långtgående interinstitutionellt samarbete om informationsteknik etableras, särskilt om nödvändigheten av att införa en gemensam standard för dokumentstruktur, vilket underlättar lagring, överföring, arkivering samt dokument- och informationshantering,

14. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstaternas parlament och regeringar.