1.

Europaparlamentet beslutar att tillsätta ett särskilt utskott för terrorismfrågor med följande strikt avgränsade ansvarsområden: a) Att opartiskt granska, undersöka och utvärdera dels fakta från medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, från EU:s behöriga organ och från erkända sakkunniga, dels omfattningen av terroristhotet på europeisk mark, och att föreslå lämpliga åtgärder för att Europeiska unionen och dess medlemsstater ska kunna bidra till att förebygga, utreda och lagföra brott med anknytning till terrorism. b) Att opartiskt och med hjälp av ett evidensbaserat tillvägagångssätt utpeka och undersöka vilka eventuella brister och funktionsstörningar som möjliggjort senaste tidens terroristangrepp i olika medlemsstater, framför allt genom att insamla, sammanställa och undersöka all information som medlemsstaternas underrättelseväsen eller deras brottsbekämpande och rättsvårdande myndigheter haft att tillgå om gärningsmän, före deras terrorbrott. c) Att granska och bedöma genomförandet av befintliga åtgärder och instrument för förvaltningen av de yttre gränserna, däribland också funktionsstörningar vid kontroller vid de yttre gränserna som möjliggjort inresor med falska resehandlingar, och att bedöma orsakerna till att vissa medlemsstater inte genomgående fullgjort sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1987/2006 (1) (förordningen om Schengens informationssystem). Att insamla och undersöka information om tillfällen då medlemsstaterna och kommissionen eventuellt inte lyckats säkerställa ett fullständigt genomförande av hithörande bestämmelser i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/399 (2) (kodex om Schengengränserna), och att föreslå lämpliga åtgärder för att täppa till de luckor som påvisats. d) Att utpeka bristfälligheter i delgivningen av juridisk information samt information om brottsbekämpning och underrättelseverksamhet mellan medlemsstaterna. Att framför allt utreda varför man, efter vad det påstås, så ofta misslyckats med att insamla, undersöka och delge information som kunnat förebygga angrepp, i synnerhet genom — undersökning och utvärdering av hur EU:s databaser fungerar, såsom Schengens informationssystem (SIS), Informationssystemet för viseringar (VIS), och den gemensamma europeiska modellen för informationsutbyte (EIXM), samt av eventuella misslyckanden från medlemsstaternas sida med genomförandet av befintliga rättsliga instrument, såsom rådets beslut 2008/615/RIF (3) eller rådets rambeslut 2006/960/RIF (4), med undersökning framför allt av orsakerna till att vissa medlemsstater inte bidragit till inmatningen av information i dessa databaser, framför allt att de inte fullgjort sina skyldigheter i enlighet med förordningen om Schengens informationssystem och rådets beslut 2007/533/RIF (5), — undersökning av att medlemsstaterna, efter vad det påstås, inte fullgjort sin skyldighet enligt artikel 2.3 i rådets beslut 2005/671/RIF (6) att säkerställa att åtminstone den information som avses i punkterna 4 och 5 i den artikeln översänds till Europol och Eurojust, — insamling av information om och undersökning av medlemsstaternas myndigheters fullgörande av sin skyldighet enligt artiklarna 3 och 7 i rambeslut 2006/960/RIF, framför allt när det gäller att säkerställa att de behöriga brottsbekämpande myndigheterna översänder information och underrättelser till de behöriga brottsbekämpande myndigheterna i andra berörda medlemsstater, om det finns fakta som talar för att informationen och underrättelserna kan bidra till att upptäcka, förebygga eller utreda brott av det slag som avses i artikel 2.2 i rambeslut 2002/584/RIF (7), — granskning av om Europol fullständigt fullgjort sin anmälningsskyldighet enligt artikel 17 i rådets beslut 2009/371/RIF (8), upphävt genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 (9), — granskning av om medlemsstaterna fullständigt fullgjort sin skyldighet enligt artikel 8.4 a i beslut 2009/371/RIF, upphävt genom förordning (EU) 2016/794, om att på eget initiativ förse Europol med den information och de underrättelser som är nödvändiga för att Europol ska kunna utföra sina uppgifter, — utredning av eventuella brister i utbytet av information mellan EU:s organ, liksom också rättsliga medel för dessa organ att komma åt Schengens informationssystem och andra relevanta EU-informationssystem, samt behovet av sådan åtkomst, — utvärdering av det befintliga informella samarbetet mellan medlemsstaternas underrättelseväsen och bedömning av hur effektivt detta samarbete är, när det gäller utbyte av information och praktiskt samarbete, — granskning av Europeiska unionens förbindelser med tredjeländer och internationella organ i kampen mot terrorism, inbegripet nuvarande internationella samarbete och internationella instrument i kampen mot terrorism, inbegripet utbytet av bästa praxis och effektiviteten av informationsutbytet på dess nuvarande nivå. e) Att bedöma hur EU:s lagstiftning mot terrorism och genomförandet av denna lagstiftning påverkar grundläggande rättigheter. f) Att bedöma hur insatsklara och effektiva alla de resurser är som tilldelats de berörda myndigheterna i kampen mot terrorism (polis, militär, rättsväsen, budget, underrättelseväsen, övervakning, information, IT etc.), både i medlemsstaterna och på EU-nivå. Att undersöka eventuella bristfälligheter i polissamarbetet, liksom också hinder mot gränsöverskridande brottsbekämpningssamarbete vid utredningar med anknytning till kampen mot terrorism, med identifiering av tekniska, strukturella och juridiska begränsningar av utredningskapaciteten. g) Att utreda bristerna i rättsväsendena och i det rättsliga samarbetet på EU-nivå, liksom också samarbetet kring gränsöverskridande utredningar, framför allt via Eurojust, det europeiska rättsliga nätverket, gemensamma utredningsgrupper, den europeiska arresteringsordern och den europeiska utredningsordern. Att identifiera tekniska, strukturella och juridiska begränsningar av utrednings- och lagföringskapaciteten. h) Att granska det nuvarande utbytet av bästa praxis och samarbetet mellan nationella myndigheter och relevanta EU-organ när det gäller skyddet av mjuka mål, däribland transitområden såsom flygplatser och järnvägsstationer, samt skyddet av kritisk infrastruktur i enlighet med rådets direktiv 2008/114/EG (10). i) Att utreda de nuvarande mekanismerna som finns att tillgå för offren för terrorism, framför allt Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/29/EU (11) med identifiering av bästa praxis som ska utbytas. j) Att samla in information och undersöka hur radikaliseringsprocessen går till, liksom också hur effektiva de avradikaliseringsprogram är, som inrättats i ett begränsat antal medlemsstater. Att identifiera bästa praxis som ska utbytas, och fastställa huruvida medlemsstaterna vidtagit lämpliga åtgärder i detta hänseende. k) Att bedöma hur effektivt samarbetet är, både mellan medlemsstaterna och mellan behöriga myndigheter, ansvariga enheter och brottsbekämpande myndigheter, när det gäller att i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG (12) bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism, samt att diskutera med banksektorns relevanta aktörer, myndigheter som utreder bedrägerier och brottsbekämpande myndigheter för att peka ut de nya formerna för finansiering av terrorism, inbegripet deras kopplingar till organiserad brottslighet. l) Att göra alla rekommendationer utskottet anser vara nödvändiga inom alla ovannämnda områden och att för de ändamålen knyta de kontakter som behövs, avlägga besök och hålla utfrågningar med EU:s institutioner och relevanta organ, jämte med internationella och nationella institutioner, medlemsstaternas och tredjeländers nationella parlament och med regeringar, tjänstemän som medverkar i den dagliga kampen mot terrorism, såsom brottsbekämpande myndigheter, polismyndigheter, underrättelsetjänster, domare på olika nivåer och företrädare för vetenskapen, näringslivet och det civila samhället, däribland också organisationer för offren.