A4-0412/97

Resolution om kommissionens vitbok om en strategi för vitalisering av gemenskapens järnvägar (KOM(96)0421 - C4-0452/96) och kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om transeuropeiska godskorridorer (freeways) för järnvägsfrakt (KOM(97)0242 - C4-0269/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av kommissionens vitbok (KOM(96)0421 - C4-0452/96),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén (KOM(97)0242 - C4- 0269/97),

- med beaktande av kommissionens grönbok om «hållbar rörlighet» (KOM(92)0046 - C3-0182/92), kommissionens meddelande om en omfattande gemenskapsstrategi för den gemensamma transportpolitikens framtida utveckling - en omfattande gemenskapsstrategi för «hållbar rörlighet» (KOM(92)0494 - C3-0001/93), sina resolutioner av den 17 september 1992 (( EGT C 284, 2.11.1992, s. 164 och 176.)) och den 18 januari 1994 (( EGT C 44, 14.2.1994, s. 53.)) och resolutionerna från rådet (transport) i denna fråga,

- med beaktande av sin resolution av den 6 juni 1996 (( EGT C 181, 24.6.1996, s. 21.)) om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén om den gemensamma transportpolitiken - handlingsprogram 1995-2000,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för transport och turism och yttrandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor (A4-0412/97), och med beaktande av följande:

A. De ståndpunkter, beslut, slutsatser och förslag som vitboken innehåller är i hög grad i linje med och harmoniserade med gemenskapens fastställda järnvägspolitik, som baserar sig på rådets beslut 65/271/EEG (( EGT 88, 24.5.1965, s. 1500.)) och rådets förordning (EEG) nr 1191/69 (( EGT L 156, 28.6.1969, s. 1.)).

B. För varje år som går minskar mängden gods som transporteras per järnväg på de flesta marknaderna inom gemenskapen: liksom tågresenärernas andel av det totala passagerarantalet, samtidigt ökar godstransporterna på landsväg och andelen resenärer som färdas på vägarna inom gemenskapen kraftigt.

C. De orsaker till den minskade användningen av järnväg vid transport av passagerare och gods som vitboken tar upp är välgrundade i den bemärkelsen att dessa orsaker, i högre eller mindre grad, medverkar till att tåget som transportmedel marginaliseras.

D. De konkreta bestämmelser och åtgärder för att skapa en gemenskaplig lagstiftningsram inom fem grundområden som kommissionen presenterar i syfte att rädda och utveckla järnvägen är på det hela taget ändamålsenliga och tillfredsställande, men i samband med dessa teman, liksom överlag i hela vitboken, har det tagits alltför liten hänsyn till den intermodala trafiken, trots att den trafik som använder sig av flera olika samfärdsmedel skulle kunna bidra i högst väsentlig grad till ett återupplivande av järnvägen.

E. Liberaliseringen av järnvägarna bör, liksom liberaliseringen av sjö- och flygtransporter och telekommunikationer fortskrida steg för steg med samtidigt genomförande av nödvändiga stödåtgärder men detta bör inte medföra någon onödig fördröjning av det slutgiltiga målet att utvidga marknadsprinciperna till att gälla även godstransporter per järnväg och internationell passagerartrafik per järnväg. Efter varje etapp inom denna utveckling bör det fastställas vilka effekter utvecklingen har haft för företagen.

F. De allmännyttiga tjänsternas karaktär och omfattning är i och för sig frågor som varje medlemsstat självständigt beslutar om, men trots detta bör den metod och det förfarande som medlemsstaterna använder för att arvodera dem som tillhandahåller allmännyttiga tjänster erbjuda insyn och vara tillgängliga för gemenskapskontroll, särskilt mot bakgrund av bestämmelserna i artikel 85 och följande i EG-fördraget.

G. Avtal om offentliga tjänster ger garanterad insyn och kontroll och därför bör sådana avtal generellt användas med järnvägsföretag som tillhandahåller stads-, förorts- och lokaltrafik.

H. Godskorridorsidén går att förverkliga omedelbart på grundval av befintlig gemenskapslagstiftning, genom direktiven 91/440/EEG (( EGT L 237, 24.8.1991, s. 25.)), 95/18/EG (( EGT L 143, 27.6.1995, s. 70.)) och 95/19/EG (( EGT L 143, 27.6.1995, s. 75.)), och detta kommer att medverka till att öka mängden varor som transporteras per järnväg och bereda vägen för en problemfri övergång till avreglering av järnvägstransporterna; i detta sammanhang är ett samlat förfarande («one stop shop») ett lämpligt sätt att främja ett närmare samarbete mellan järnvägsbolagen för att åstadkomma bättre effektivitet och kvalitet inom den gränsöverskridande godstrafiken.

I. Fram till dess att en överenskommelse har nåtts i frågan om hur kostnaderna för att använda järnvägsinfrastrukturen skall beräknas och vem som skall betala dem, kan godskorridorerna fungera på grundval av avtal mellan de infrastrukturförvaltare som deltar.

J. Denna tillfälliga lösning gör att särskild uppmärksamhet krävs vid valet och marknadsföringen av de första godskorridorerna, för att undvika att det skapas två kategorier av godskorridorer - en där infrastrukturförvaltarna inte lägger kostnaderna för infrastrukturen på användarna och en annan där infrastrukturförvaltarna gör det.

K. En sådan utveckling kan leda till en permanent snedvridning av den fria konkurrensen mellan järnvägsföretagen och utmynna i att det europeiska järnvägsnätet splittras i två delar.

L. Det är förvånande att vitboken undviker att ta upp och inte heller föreslår några lösningar på de allvarliga problem med sysselsättning, nya arbetsförhållanden samt frågor rörande utbildning och fortbildning av personal som skapas av avregleringen av tillträde till de nationella näten och av att nya privata järnvägsföretag driver dessa.

M. En lösning av dessa problem bör prioriteras, eftersom de står i direkt samband med säkerheten inom järnvägstransporterna.

N. De personalnedskärningar som vidtagits inom vissa statliga järnvägsföretag har inte medfört någon förbättring av deras ekonomiska resultat, och därför kan en finansiell balans att uppnås endast genom en grundläggande omorganisering av företagsordningen (vilket föreskrivs i de redan antagna direktiven) och genom produktivitetsökningar.

O. avregleringen av tillträdet till järnvägsinfrastruktur och den ökade konkurrens det medför från nya företag, kommer säkerligen att innebära positiva effekter för konkurrenskraften inom sektorn.

1. Parlamentet anser att vitboken är välunderbyggd och utgör en lämplig grund för en politik för en hållbar utveckling av de europeiska järnvägstransporterna, genom en avreglering som sker etappvis, i kombination med därtill hörande nödvändiga åtgärder,

2. understryker att till en uppgradering av järnvägarna inom Europeiska unionen till ett huvudtransportmedel på lång sikt kräver:

- garantier för att utvecklingen av den inre marknaden kommer att fullföljas,

- utveckling av handeln mellan Europeiska unionen och länderna i Östeuropa och Centralasien med påföljande ökning av godstransporterna,

- skydd av den fysiska och kulturella miljön i Europa och av befolkningens livskvalitet,

- omorganisering av sektorn, där så behövs, för göra den mer flexibel vad gäller tillgängligheten och användningen av infrastrukturerna och mer konkurrenskraftig i förhållande till vägtransporter,

3. yrkar på att spårtrafiken klart prioriteras vid finansieringen av infrastruktur (TEN, regionala strukturfonder, Interreg, sammanhållningsfonden, Phare, EIB) av de orsaker som nämnts i punkt 2,

Införande av fri marknadsekonomi

4. deklarerar att även om det accepterar synsättet att - för att järnvägen skall överleva och järnvägens andel av gods- och passagerartransporter öka - målet i praktiken måste vara att utvidga marknadsprinciperna till att omfatta även järnvägarna och i nära samarbete med dem som berörs. Detta gäller särskilt internationella godstransporter, godstransporter inom en medlemsstat och internationella transporter av passagerare, samtidigt som parlamentet anser att avregleringen bör vara successiv och inledas med en avreglering av internationella godstransporter och sedan fortsätta med inrikes godstransporter och internationell passagerartransport,

5. anser att den successiva avregleringen av tillträde till järnvägsinfrastruktur bör gå hand i hand med genomförandet av sociala stödåtgärder,

6. uppmanar följaktligen kommissionen att göra en utvärdering av hur direktiv 91/440/EEG har tillämpats i medlemsstaterna och att lägga fram förslag om en ändring av detta direktiv, syftande till en successiv avreglering,

7. anser att kommissionen bör lägga fram förslag om ändring av artikel 10.2 i direktiv 91/440/EEG, för att ge järnvägsföretagen rätt till fritt tillträde till järnvägsinfrastruktur för att utföra internationella godstransporter, förenat med ett samtidigt genomförande av därtill hörande åtgärder såsom:

- fastställande av vilka ekonomiska faktorer, inberäknat sociala och ekonomiska fördelar, som skall beaktas vid beräknandet av kostnaderna för järnvägsinfrastrukturen och godkännandet av principen att användaren av infrastrukturen skall bära hela eller delar av kostnaden för denna,

- rättslig åtskillnad mellan förvaltning av järnvägsinfrastruktur och utförande av järnvägstransporter,

- utvidgande av bestämmelserna i direktiv 93/104/EEG om körtid för chaufförer vid vägtransporter och genomförande av andra bestämmelser om maximala lastvikter och hastighetsbegränsningar inom vägtransporter (( EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.)),

- fram till början av 1999 bör de första konkreta stegen tas på väg mot ett slut på de snedvridningar av konkurrensen som järnvägstrafiken får vidkännas i form av mervärdesskatt på biljetter och dessutom bör skatten på bränslen harmoniseras,

- praktiska lösningar på problemet med snedvridningen av konkurrensen mellan väg och järnväg, enligt vad som framlagts i grönboken «För en rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn» (KOM(95)0691),

8. anser att kommissionen samtidigt med förslagen om att utvidga marknadsprinciperna till att omfatta godstransporter inom medlemsstaterna och nationella och internationella transporter av passagerare, även skall lägga fram förslag om stödåtgärder såsom:

- genomförande av socialpolitiska åtgärder för de järnvägsanställda på nationell nivå och gemenskapsnivå,

- slutgiltig reglering av de frågor som gäller själva järnvägstransporten, som till exempel interfunktionaliteten mellan de nationella näten, tilldelning av godskorridorer, etc.,

- definition av vilka villkor och förutsättningar som skall gälla för att järnvägsföretag, ifall detta ställer sig absolut nödvändigt, eventuellt skall undantas från konkurrensreglerna i fördraget,

- upprätthållande av allmänna tjänster genom att undanta järnvägsföretag från konkurrensreglerna,

- lika behandling, med iakttagande av subsidiaritetsprincipen, av olika transportmedel, särskilt i fråga om momsbestämmelser och bestämmelser för tax-free försäljning,

9. beklagar att vissa medlemsstater ännu inte fullt ut tillämpar direktiv 91/440/EEG, och att det i vissa fall råder obefogade förseningar vad gäller igångsättandet av omstruktureringen av de statliga järnvägsföretagen,

10. uppmanar kommissionen att så snabbt som möjligt lägga fram en tidtabell för genomförandet av en successiv avreglering, särskilt med beaktande av de krav som ställs i punkt 7 och 8, varvid hänsyn bör tas till behovet av att förebygga snedvridning av konkurrensen samt till det övergripande målet med att säkerställa en lyckosam framtid för järnvägen på basis av ett utvidgat fritt tillträde,

11. uppmanar kommissionen, rådet och medlemsstaterna att omedelbart genomföra de utvalda prioriterade projekten på området för järnvägstransporter inom ramen för de transeuropeiska näten,

12. anmodar kommissionen att i rask takt fortsätta sitt arbete med beräkningen av de externa kostnaderna för de olika transportsätten och att så snabbt som möjligt lägga fram konkreta förslag för ett förverkligande av en rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn,

13. uppmanar rådet och kommissionen att göra allt de kan för att förmå medlemsstaterna att så snabbt som möjligt införliva direktiven 95/18/EG om tillstånd för järnvägsföretag och 95/19/EG om tilldelning av järnvägsinfrastrukturkapacitet och uttag av infrastrukturavgifter i sin nationella lagstiftning, liksom - i den mån detta ännu är av nöden - direktiv 91/440/EEG om utvecklingen av gemenskapens järnvägar,

Ekonomi

14. uppmanar kommissionen att så snabbt som möjligt utarbeta riktlinjer och införa särskilda bestämmelser som reglerar godkännandet av program för reformering och omstrukturering av de nationella järnvägsföretagen på grundval av kommersiella kriterier och av det statliga stöd som är knutet till dessa program,

15. anser att medlemsstaterna inom ramen för de reformerings- och omstruktureringsprogram för nationella järnvägsföretag som godkänts av kommissionen, bör kunna avbörda dessa företag de skulder som de hittills har samlat på sig, inberäknat då de skulder som ackumulerats sedan ikraftträdandet av direktiv 91/440/EEG, och uppmanar kommissionen att rapportera om framsteg i detta sammanhang till Europaparlamentet,

Allmännyttiga tjänster

16. anser att:

- medlemsstaternas förfarande att ensidigt kräva att statliga eller privata järnvägsföretag som tillhandahåller stads-, förorts- och lokaltrafik utför allmännyttiga tjänster i utbyte mot en dunkelt och oklart definierad ersättning från statens sida ofta strider mot bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1191/69, ändrad genom förordning (EEG) nr 1893/91, vilka i detalj bestämmer villkor och förutsättningar för tillhandahållande av allmännyttiga tjänster samt även hur den summa som skall betalas i ersättning till företagen skall beräknas,

- systemet för kompensation i sig inte erbjuder någon möjlighet till lätt genomförbar och grundlig kontroll från ansvariga kontrollmyndigheters sida,

17. stödjer åsikten att regeringarna skall betraktas som kunder för allmänna transporttjänster som är socialt önskvärda men inte kommersiellt livsdugliga,

18. uppmanar följaktligen kommissionen att lägga fram förslag om ett mer generellt bruk av bestämmelsen om avtal om offentlig tjänst som föreskrivs i förordning (EEG) 1191/69, tillämplig på järnvägsföretag som utför stads-, förorts- och lokaltrafik,

19. välkomnar kommissionens avsikt att utreda vilka tekniska åtgärder som behövs för att göra det lättare för handikappade och äldre personer att åka tåg och uppmanar kommissionen att tillsammans med Europeiska järnvägsgemenskapen framlägga förslag så snart som möjligt, som skall omfatta följande:

- tågen skall vara tillgängliga för handikappade, erbjuda familje- och barnvänlig service samt bekväma möjligheter att ta med cykel och bagage,

- tågtrafiken skall ha garanterad turtäthet och erbjuda goda anslutningsmöjligheter;

denna europeiska standard bör kombineras med möjliga stödåtgärder från EU,

Socialpolitik

20. beklagar att vitboken innehåller så få förslag på hur man skall hantera de problem med sysselsättning, arbetsförhållanden, utbildning och vidareutbildning etc. som de anställda inom järnvägarna kommer att ställas inför efter det att det fria tillträdet till järnvägsinfrastrukturen har genomförts,

21. uppmanar följaktligen kommissionen att så snart som möjligt lägga fram förslag:

- om förutsättningar och förfarande för att på gemenskapsnivå godkänna examensbevis och intyg för järnvägspersonal,

- om vidareutbildning för övertalig personal vid järnvägarna så att de kan övergå till de arbetstillfällen som de nya järnvägsföretagen erbjuder,

- om harmonisering på gemenskapsnivå av arbetsförhållandena för de anställda inom järnvägsföretagen,

- om vilka formella och grundläggande kvalifikationer som krävs och om nödvändiga garantier för att den personal som anställs av de nya järnvägsföretagen har fullständig utbildning och kunskap,

22. uppmanar dessutom kommissionen att göra de strukturförändringar som krävs inom Europeiska socialfondens verksamhet för att den ska kunna svara emot problemen med den arbetslöshet och förtidspensionering av personal inom järnvägarna som omstruktureringen av järnvägstransporterna kommer att framkalla i många av medlemsstaterna,

23. betonar att den spårbundna trafiken har en viktig roll att fylla med tanke på rätten till daglig mobilitet hos medborgare som inte har råd med egna fordon,

Integrering av de nationella systemen

24. accepterar kommissionens synsätt att det största hindret för utveckling av järnvägstransporterna har varit och är att de europeiska järnvägarna är splittrade på nationella nät med tillhörande diversifiering av tekniska föreskrifter och system samt villkor för utnyttjandet, särskilt vad gäller järnvägsinfrastrukturen,

25. anser att de flesta av de åtgärder som kommissionen föreslår i syfte att integrera de nationella systemen är sunda och genomförbara och inte att de strider mot principerna om subsidiaritet och komplementaritet,

26. uppmanar kommissionen att lägga fram relevanta förslag för dessa åtgärder så snabbt som möjligt, varvid kommissionen bör tillse att förslagen om snabb driftskompatibilitet inte skall medföra avskräckande höga kostnader och att de skall erbjuda en god grundval för att upphandlingen av de varor och tjänster som behövs skall kunna ske på konkurrenskraftiga premisser,

Godskorridorer för järnvägsfrakt

27. stödjer tanken på att skapa godskorridorer för järnvägsfrakt såsom kommissionen föreslår,

28. anser att godskorridorerna kan tas i bruk även om det ännu inte finns någon överenskommelse om vilka kriterier som skall bilda grund för hur kostnaderna för järnvägsinfrastrukturen skall beräknas på ett enhetligt sätt och vem som skall bära dessa kostnader; med tanke på det ovansagda kommer godskorridorerna att möjliggöra tariffsystem på försöksbasis, något som i sin tur kommer att bidra till utvecklingen av ett gemenskapligt synsätt på debiteringen av kostnaderna för infrastrukturen,

29. anser att det vid utvecklingen av snabba godskorridorer och överlag vid förnyelsen av järnvägarna bör tas hänsyn till möjligheterna till intermodala transporter, eftersom dessa i väsentlig grad bidrar till att återuppliva järnvägen,

30. påpekar dock för kommissionen och medlemsstaterna att det på grund av de ovannämnda meningsskiljaktigheterna är på sin plats med särskild försiktighet vid urvalet och gynnandet av de första sträckorna för godskorridorer så att man skall kunna undvika en splittring inom Europeiska unionens järnvägsväsen; det är snarare på sin plats att projektet med dessa korridorer genomförs på ett pragmatiskt sätt som främjar nytänkande från infrastrukturförvaltarnas sida, utan att man för den skulle försöker påtvinga någon en enhetlig modell för korridorerna.

31. uppmanar följaktligen kommissionen att som en fråga av högsta prioritet göra allt den förmår för att säkerställa att:

- samtliga infrastrukturförvaltare av järnvägarna i medlemsstaterna snabbt och effektivt öppnar infrastrukturnätverken för operatörerna av järnvägsgodskorridorer - särskilt de som leder till och från hamnar,

- förbindelser i framtiden konstrueras mellan olika godskorridorer för att erbjuda början till ett nätverk,

- tillträde till godskorridorer ges till vilken operatör som helst på vilken sträcka som helst, och inte bara till dem som är villiga att operera mellan godskorridorens två ytterpunkter,

- det vid förhandlingarna med Schweiz skall tas hänsyn till vitbokens förslag om hur ett rättvist prissättningssystem för den internationella järnvägstrafiken skall kunna garanteras och särskilt till förslaget om «one stop shops»,

- trafiken över Alperna läggs om till räls och den starkt ökande godstrafiken mellan öst och väst intensivt får medverka vid åtgärderna för godskorridorer,

32. uppmanar dessutom kommissionen att utarbeta och föreslå vissa principer som definierar ramen för genomförande och bruk av de samarbetsavtal för införande av godskorridorer som skall ingås mellan infrastrukturförvaltarna för järnvägarna i medlemsstaterna,

33. påminner om att ovannämnda samarbetsavtal mellan järnvägsbolagen inte bör innehålla bestämmelser om gemensamma intäkter (revenue pooling) och tilldelning av transporter (sharing of train operations), eftersom dessa avtal annars kommer att falla inom ramen för artikel 85 i EG-fördraget.

34. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén samt medlemsstaternas regeringar och parlament.