Det finns olika skäl till den här situationen, både rättsliga och marknadsrelaterade (inklusive de berörda parternas relativa marknadsmakt). Från ett upphovsrättsperspektiv är det viktigt att definiera rättigheterna vad gäller kommunikation till allmänheten och tillhandahållandet av sådan kommunikation. Dessa rättigheter styr användningen av upphovsrättsligt skyddat innehåll i digitala sändningar. Definitionen avgör därmed vad som utgör en handling på internet för vilken upphovsmän och kreativa branscher kan hävda rättigheter och förhandla om licenser och ersättning. Det finns en omfattande gråzon och det råder osäkerhet om hur dessa begrepp definieras i EU-lagstiftningen, i synnerhet när det gäller vilka handlingar online som anses utgöra kommunikation till allmänheten (och som därmed måste godkännas av rättighetshavare), och vilka villkoren är. Det här leder till osäkerhet på marknaden och skapar frågetecken för om dessa rättigheter verkligen innebär att den grundläggande upphovsrättsprincipen att utnyttjande måste godkännas och ersättas införlivas med onlinevärlden. Definitionen av dessa rättigheter är viktig för en rättvis fördelning av värden på onlinemarknadsplatsen och kan dessutom skapa osäkerhet för vanliga internetanvändare.

Mer allmänt är det osäkert om den uppsättning rättigheter som i dag erkänns i EU-lagstiftningen är tillräcklig och rätt utformad. I synnerhet när det gäller nyhetsaggregatorer har olika lösningar prövats i medlemsstaterna, men risken är att de medför ökad fragmentering på den digitala inre marknaden.

Plattformar kan också anse att de handlingar de utför inte har något med upphovsrätten att göra eller att deras verksamhet enbart är av teknisk, automatisk och passiv art, vilket skulle innebära att de omfattas av undantag från ansvar enligt direktivet om e-handel. Detta har lett till en allt intensivare diskussion om räckvidden för detta undantag, om hur det ska tillämpas på nya aktörers snabbt föränderliga roller och verksamheter och om dessa tjänster fungerar som mer än rena värdar eller vidarebefordrare.

En annan viktig aspekt är frågan om rättvis ersättning till upphovsmän och utövande konstnärer, som särskilt kan påverkas av skillnader i förhandlingsstyrka i samband utfärdande av licenser eller överföring av rättigheter Några exempel på mekanismer som berörda parter nämner i detta sammanhang är regleringen av viss avtalspraxis, oeftergivlig ersättningsrätt, kollektiva förhandlingar och kollektiv förvaltning av rättigheter.

5. Ett effektivt och balanserat system för kontroll av efterlevnaden

Efterlevnaden av upphovsrätten, liksom alla andra immateriella rättigheter, är mycket viktig för att främja kreativitet och innovation och bygga upp förtroende på marknadsplatsen. Om man inte kan kontrollera efterlevnaden har rättigheterna inget större ekonomiskt värde, särskilt inte när överträdelserna utförs i kommersiell omfattning av aktörer som utan att betala vill utnyttja arbete och investeringar som gjorts av upphovsmän, kreativa branscher och lagliga tjänster. Sådana överträdelser i kommersiell skala är i dag mycket vanliga och skadliga, inte bara för rättighetshavarna utan även för EU-ekonomin som helhet. Ett verkningsfullt civilrättsligt system för kontroll av efterlevnaden, som till fullo tar hänsyn till grundläggande rättigheter, krävs för att sänka kostnaderna för kampen mot överträdelser, i synnerhet för små företag, och hålla jämna steg med utvecklingen mot allt fler gränsöverskridande överträdelser.

För att vi ska arbeta effektivt med dessa utmaningar krävs nya ansträngningar och en eventuell översyn av vissa aspekter av den befintliga rättsliga ramen. Metoden att ”följa pengarna”, som innebär att man tittar på olika typer av förmedlingstjänsters agerande, verkar vara en särskilt lovande metod som kommissionen och medlemsstaterna redan har börjat tillämpa på vissa områden. Den här metoden kan stoppa intäktsflödena (från t.ex. betalande konsumenter och reklam) från olaglig verksamhet till aktörer som sysslar med kommersiella överträdelser och den kan därför fungera avskräckande. Den nuvarande rättsliga ramen tycks inte heller vara helt anpassad till den digitala inre marknaden, i synnerhet när det gäller tillämpningen av rätten till information samt förelägganden och deras gränsöverskridande effekter, beräkning av skadestånd och ersättning för rättsliga kostnader. Kommissionen håller för närvarande på att analysera hur den allmänna ramen för immateriella rättigheter fungerar och att samråda med allmänheten om dessa frågor, i enlighet med strategin för den digitala inre marknaden och målen för den inre marknaden. Det är också viktigt att de system som inrättas för att tillåta att värdtjänster tar bort olagligt innehåll är verkningsfulla, öppet redovisade och förhindrar att lagligt innehåll tas bort av misstag. Dessa system, som ska tillämpas horisontellt på alla typer av olagligt innehåll, är mycket viktiga för tillämpningen av upphovsrätten, eftersom upphovsrättsligt skyddat material står för en stor del av det innehåll som anmäls.

Kommissionen kommer att vidta omedelbara åtgärder för att tillsammans med alla berörda parter inrätta och tillämpa mekanismer för att följa pengarna. Dessa ska baseras på självreglering och målet är att nått fram till färdiga överenskommelser senast våren 2016. Uppförandekoder på EU-nivå kan främjas av lagstiftning, om det krävs för att säkerställa att de blir verkningsfulla.

När det gäller den rättsliga ramen för kontroll av att bestämmelserna om immateriella rättigheter efterlevs, inklusive upphovsrätten, kommer kommissionen senast hösten 2016 att analysera behovet av att ändra den rättsliga ramen med fokus på överträdelser i kommersiell skala. Det handlar bland annat om att förtydliga reglerna för hur man ska identifiera aktörer som överträder bestämmelserna samt tillämpningen av provisoriska åtgärder, försiktighetsåtgärder och förelägganden över gränserna, effekterna av förelägganden samt fördelningen av skadestånd och rättsliga kostnader.

Kommissionen håller också på att genomföra en övergripande analys och ett offentligt samråd avseende onlineplattformar, som även omfattar mekanismer för anmälning och åtgärder (notice and action) och frågan om hur åtgärderna ska förbli verkningsfulla på sikt (principen take down and stay down).