[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 5.9.2006

KOM(2006) 479 slutlig

2006/0163 (COD)

Genomförande av EU:s Lissabonprogram Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande

(framlagt av kommissionen) {SEK(2006) 1093}{SEK(2006) 1094}

MOTIVERING

BAKGRUND |

Motiv och syfte I ett Europa som kännetecknas av snabba tekniska och ekonomiska förändringar och en åldrande befolkning har livslångt lärande blivit en nödvändighet. Behovet att ständigt förnya medborgarnas kunskaper, färdigheter och förmåga är avgörande för EU:s konkurrenskraft och sociala sammanhållning. Livslångt lärande försvåras emellertid av bristen på kommunikation och på samarbete mellan tillhandahållare av utbildning och utbildningsmyndigheter på olika nivåer och i olika länder. Detta leder till att medborgarna inte får tillträde till utbildning och inte kan kombinera kvalifikationer från olika utbildningsanstalter. Det blir svårt för medborgarna att flytta inom den europeiska arbetsmarknaden och delta i verkligt livslångt och livsvitt lärande (dvs. på alla utbildningsnivåer och inom formellt, icke-formellt och informellt lärande). Följaktligen fastställdes vid Europeiska rådets möte i Lissabon år 2000 att mer tydlighet inom kvalifikationer och livslångt lärande skulle vara två av de viktigaste inslagen i insatserna för att anpassa Europas utbildningssystem både till kunskapssamhällets krav och till behoven för bättre nivå och kvalitet på sysselsättning. Detta betonades ytterligare vid Europeiska rådets möte i Barcelona år 2002 där man som ett inslag i strategin för att göra den europeiska utbildningen till en kvalitetsreferens i världsklass senast år 2010 efterlyste instrument som säkerställer att kvalifikationerna är tydliga. I rådets resolution om livslångt lärande från år 2002 uppmanades medlemsstaterna att främja samarbete och bygga broar mellan formellt, icke-formellt och informellt lärande. Detta sågs som en förutsättning för inrättandet av ett europeiskt område för livslångt lärande, där man byggde vidare på resultaten av Bolognaprocessen inom högre utbildning, och för att främja liknande verksamhet inom yrkesutbildning. Man har vidare uppmanat till utarbetandet av en europeisk referensram för kvalifikationer i rådets och kommissionens gemensamma lägesrapport från 2004 om genomförandet av arbetsprogrammet utbildning 2010 och i slutsatserna från Europeiska rådets möte den 15 november 2004 om de framtida prioriteringarna för ett förstärkt europeiskt samarbete inom yrkesutbildning. I samband med Bolognaprocessen betonades i maj 2005 under konferensen i Bergen för ministrar för högre utbildning vikten av att se till att ramen för det europeiska området för högre utbildning och den föreslagna europeiska referensramen för kvalifikationer (nedan även kallad den europeiska referensramen) kompletterar varandra. Slutligen betonas också inom ramen för den reviderade Lissabonstrategin även i sysselsättningsriktlinjerna för 2005-2008 att det är viktig att se till att det finns flexibla utbildningsbanor, och att öka möjligheterna till rörlighet för studenter och praktikanter genom att förbättra definitionen och tydligheten av kvalifikationer, deras faktiska erkännande och valideringen av icke-formellt och informellt lärande. Den europeiska referensramen för kvalifikationer är avgörande för att EU:s mål i Lissabonpartnerskapet för tillväxt och sysselsättning uppnås. Detta förslag är ett svar på det politiska uppdrag som beskrivs ovan och dess tonvikt på livslångt lärande. Huvudsyftet med den europeiska referensramen för kvalifikationer är att den ska fungera som ett översättningsverktyg och en neutral referenspunkt för jämförelse av kvalifikationer från olika system av allmän och yrkesinriktad utbildning och att förstärka samarbetet och förtroendet mellan intressenterna. Detta kommer att göra kvalifikationerna tydligare samt underlätta deras överföring och användning i olika utbildningssystem och på olika nivåer. |

Allmän bakgrund Europa kännetecknas av en stor variation av utbildningsanstalter och utbildningssystem. Detta motsvarar ett utbrett och starkt samförstånd att allmän och yrkesinriktad utbildning bör återspegla och reagera på utbildningsbehoven på lokal, regional och nationell nivå. Denna rikedom och mångfald i den europeiska utbildningen kan ses som en betydande fördel och något som gör det möjligt att snabbt och effektivt reagera på tekniska och ekonomiska förändringar. Vid Europeiska rådets möten i Lissabon och i Barcelona bekräftades att tydligare kvalifikationer är en nödvändig förutsättning för att denna mångfald ska bli till en fördel. En situation där utbildningssystem och läroanstalter är isolerade från varandra kan leda till splittring och hinder snarare än till att medborgarna får möjlighet att utveckla kunskaper, färdigheter och förmåga. Tydlighet i kvalifikationer definieras som den grad till vilken kvalifikationernas värde kan fastställas och jämföras på arbetsmarknaden, inom allmän och yrkesinriktad utbildning och i samhället i stort. Tydlighet kan alltså ses som en nödvändig förutsättning för erkännande av resultat av lärande som leder till kvalifikationer. Ökad tydlighet är viktig av följande skäl: - Medborgarna kan bedöma kvalifikationernas relativa värde. - Tydlighet är en förutsättning och ett krav för överföring och ackumulering av kvalifikationer. Livslångt och livsvitt lärande förutsätter att individerna kan kombinera och bygga vidare på de kvalifikationer som de förvärvat i olika sammanhang, system och länder. Läsliga system gör det möjligt att bedöma hur man kan koppla samman kvalifikationer eller kombinera dem. - Arbetstagarna kan bättre bedöma profilen, innehållet och relevansen i de kvalifikationer som erbjuds på arbetsmarknaden. - Tillhandahållarna av utbildning kan jämföra profilen och innehållet i sitt eget utbud med andras och därför är tydlighet också en viktig förutsättning för kvalitetssäkring inom utbildning. |

Gällande bestämmelser Ett antal initiativ har tagits på EU-nivå för att öka tydligheten, stödja överföringen och underlätta bedömningen av resultat av lärande. Genom rådets beslut 85/368/EEG av den 16 juli 1985 infördes ett system för jämförbarhet av kvalifikationer inom yrkesutbildning. Med ledning av detta beslut jämfördes 219 kvalifikationer inom yrkesutbildning i 19 branscher, och resultatet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning. Detta arbete visade sig vara resurskrävande och ohållbart, delvis på grund av det centraliserade tillvägagångssättet och den ständiga och snabba utvecklingen av kvalifikationer. Därför hade arbetet som utfördes på europeisk nivå föga betydelse för lokala och nationella intressenter och man avstod från att genomföra beslutet. Nu tar man genom den europeiska referensramen för kvalifikationer itu med begränsningarna i 1985 års beslut genom att koncentrera sig på att förbättra kvalifikationernas tydlighet och införa ett decentraliserat tillvägagångssätt för samarbete som återspeglar de europeiska kvalifikationernas tilltagande komplexitet. Inom högre utbildning har stora framsteg gjorts mot en övergripande referensram för kvalifikationer. Med utgångspunkt i tidigare överenskommelser i Bologna (1999) och Berlin (2003) enades ministararna för högre utbildning från 45 länder i Bergen i maj 2005 om att anta en övergripande referensram för kvalifikationer. Ramen innehåller resultatbaserade beskrivningar för de tre nivåerna inom högre utbildning och meritpoängsskalor för de två första nivåerna. Dessutom förband ministrarna sig att fram till 2010 utarbeta nationella kvalifikationsramar för högre utbildning och betonade vikten av komplementaritet mellan ramen för Europeiska området för högre utbildning och den europeiska referensramen för kvalifikationer. Genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 2241/2004/EG av den 15 december 2004 om en enhetlig gemenskapsram för tydlighet i kvalifikationer och meriter (Europass) infördes en rad europeiska instrument som enskilda personer kan använda för att beskriva sina kvalifikationer och färdigheter. Den framtida utvecklingen av Europass måste återspegla den europeiska referensramen för kvalifikationer. Alla relevanta Europassdokument, i synnerhet Europasstillägget till examensbevis och Europasstillägget till utbildningsbevis bör innehålla en tydlig hänvisning till den motsvarande nivån i den europeiska referensramen för kvalifikationer. Det befintliga Europeiska systemet för överföring av studiemeriter (European Credit transfer system - ECTS) och det framväxande Europeiska systemet för överföring av meriter inom yrkesutbildning (European Credit Transfer System for Vocational Education and Training - ECVET) kommer att göra det lättare för individer att kombinera allmän och yrkesinriktad utbildning i olika länder. Alltmedan arbetet med ECTS har pågått i mer än tio år och systemet redan används i stor utstäckning inom högre utbildning, håller ECVET för närvarande på att testas och ett offentligt samråd kommer att inledas inom kort. Båda systemen är viktiga initiativ som direkt stöder enskilda personer som vill föra över kvalifikationer eller delar av kvalifikationer mellan läroanstalter eller länder. Genom att den europeiska referensramen för kvalifikationer kommer att införa gemensamma referensnivåer och främja ömsesidigt förtroende kommer den att utgöra en grund för att dessa system förstärks och vidareutvecklas. När det gäller validering av icke-formellt och informellt lärande enades rådet år 2004 om en rad europeiska principer för identifiering och validering av icke-formellt och informellt lärande. Dessa principer utgör en grund för att stärka samarbetet inom validering och uppmuntrar kommissionen, medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att mer systematiskt införa metoder och system för validering. Dessa principer måste beaktas vid genomförandet av den europeiska referensramen för kvalifikationer, särskilt eftersom tillvägagångssättet som baseras på resultat av lärande kommer att underlätta validering av icke-formellt och informellt lärande. Portalen Ploteus om möjligheter till lärande (http://ec.europa.eu/ploteus) bidrar till tydligare kvalifikationer genom information om möjligheter till allmän och yrkesinriktad utbildning och till lärande runtom i Europa. I den framtida utvecklingen av Ploteus kommer man att beakta de referensnivåer som införs genom den europeiska referensramen för kvalifikationer. |

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Ömsesidigt erkännande av kvalifikationer när det gäller reglerade yrken säkerställs genom direktiv 2005/36/EG som antogs den 7 september 2005. I detta direktiv konsolideras, uppdateras och förenklas 15 befintliga direktiv som antogs mellan 1975 och 1999, och man fastställer ett system för automatiskt erkännande av kvalifikationer för yrken med harmoniserade utbildningskrav (läkare, sjuksköterskor, barnmorskor, veterinärer, farmaceuter) samt för arkitekter. För övriga reglerade yrken (för närvarande är cirka 800 yrken reglerade i en eller flera EU-medlemsstater) bygger systemen på ömsesidigt erkännande, dvs. att en person som är kvalificerad att utöva ett yrke i en medlemsstat även bör få tillstånd att utöva detta yrke i en annan medlemsstat. Räckvidden för direktiv 2005/36/EG och den europeiska referensramen för kvalifikationer skiljer sig så till vida att den europeiska referensramen inte är någon rättsakt som ger personer som flyttar inom unionen rätt till erkännande av kvalifikationer som förvärvats i en medlemsstat så att de kan utöva ett reglerat yrke i en annan medlemsstat. Här är det bara genom direktiv 2005/36/EG som rättsligt bindande skyldigheter åläggs medlemsstaternas myndigheter. Ömsesidigt erkännande är också syftet med direktiv 1996/26/EG om rätt att yrkesmässigt bedriva person- och godstransporter på väg. Ett förslag till översyn av detta direktiv, som ska behandlas av kommissionen år 2007, måste återspegla inrättandet av den europeiska referensramen för kvalifikationer. Slutligen fastställde Europeiska rådet vid sitt möte den 15-16 oktober 1999 att tredjelandsmedborgare som har uppehållstillstånd för en längre tid bör ges enhetliga rättigheter som ligger så nära som möjligt EU:s medborgarnas rättigheter. Därför föreskrivs det i rådets direktiv 2003/109/EG[1] att ”varaktigt bosatta skall åtnjuta den behandling som en medlemsstats egna medborgare får i fråga om c)erkännande av yrkesutbildningsbevis, utbildningsbevis för teoretiska utbildningar och andra kvalifikationer i enlighet med relevanta nationella förfaranden”, inbegripet när de utövar sin rätt till rörlighet inom EU enligt detta direktiv. den europeiska referensramen för kvalifikationer kommer därför att bidra till den faktiska tillämpningen av denna rättighet i de fall där direktiv 2005/36/EG inte är tillämpligt. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil I juli 2005 inledde Europeiska kommissionen med ledning av kommissionens arbetsdokument SEK (2005) 957 ett Europaomfattande samråd om den europeiska referensramen för kvalifikationer. Ett projekt till den europeiska referensramen för kvalifikationer lämnades in för kommentarer till de 32 länder som deltar i arbetsprogrammet ”Utbildning 2010”, till arbetsmarknadens parter på europeisk nivå, sektors- och branschorganisationer, utbildningsanordnare och utbildningssammanslutningar samt icke-statliga organisationer. Som ett led i detta samråd presenterades och diskuterades projektet till den europeiska referensramen för kvalifikationer även vid ett antal möten som anordnades av nationella myndigheter, arbetsmarknadens parter, branschorganisationer m.fl. under hösten 2005. Resultatet av samrådet diskuterades vid en konferens i Budapest i februari 2006. |

Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats Samrådsprocessen ledde till en omfattande återkoppling från många olika intressenter i 31 länder i Europa, inklusive kandidatländerna, vilket bekräftade det stora stödet till den europeiska referensramen för kvalifikationer. Merparten av de svarande instämde att det behövs en gemensam europeisk referensram. Det ställdes dock ett antal krav och rekommendationer som villkor för stödet, och dessa har man beaktat i detta förslag. Man betonade särskilt en att beskrivningarna av referensnivåerna behöver finslipas och förenklas. |

Ett öppet samråd på Internet genomfördes mellan den 5 juli 2005 och den 31 december 2005. Det inkom 125 svar till kommissionen, inbegripet resultaten från de nationella samråden. Resultaten finns på webbplatsen http://ec.europa.eu/education/programmes/calls/3206/index_en.html. |

Extern experthjälp |

Berörda fackområden/berörd sakkunskap Utarbetandet av förslaget till den europeiska referensramen för kvalifikationer blev möjligt tack vare en omfattande medverkan av en rad internationella experter med erfarenhet inom kvalifikationer och kvalifikationsramar. |

Metoder En rad studier som genomfördes av Cedefop och uppföljningsgruppen för Bolognaprocessen har direkt bidragit till formuleringen av förslaget till den europeiska referensramen för kvalifikationer. Cedefops rapport från 2004 om europeiska referensnivåer för allmän och yrkesinriktad utbildning bygger till stor del på relevant internationell forskning på detta område och presenterar det första utkastet till en referensram som omfattar hela skalan av kvalifikationer. Rapporten från uppföljningsgruppen för Bolognaprocessen om en referensram för kvalifikationer inom det europeiska området för högre utbildning har bidragit till att fastställa och förtydliga uppgifterna för den europeiska referensramen för kvalifikationer, särskilt vad gäller kopplingen mellan den nationella och den europeiska nivån. Projektet till den europeiska referensramen för kvalifikationer som lades fram i juli 2005 grundade sig på det arbete som utförts av en expertgrupp, vilken höll sju sammankomster mellan hösten 2004 och våren 2005. Expertgruppen koncentrerade sig på de övergripande målen och uppgifterna för den europeiska referensramen för kvalifikationer, men uppmärksammade särskilt utarbetandet av referensnivåer som är baserade på resultat av lärande. I gruppen ingick företrädare för alla huvudområden inom utbildning (allmän och yrkesinriktad utbildning, vuxenutbildning samt allmän och yrkesinriktad högre utbildning) samt företrädare för sektorer och arbetsmarknadens parter, vilket gjorde att gruppen på lämpligt sätt kunde ta sig an uppgiften att utarbeta en ram som täcker hela räckvidden av kvalifikationer, från slutet på den obligatoriska skolan till den högsta nivån på akademisk och yrkesinriktad utbildning. Efter samrådet inrättades en separat expertgrupp för att utarbeta en förenklad och reviderad rad av beskrivningar för referensnivåer. Denna grupp enades om en ny rad av beskrivningar för referensnivåer som används i bilaga I i detta förslag, samt en rad centrala definitioner som underbygger denna rekommendation. |

Viktigaste organisationer och experter som rådfrågats De personer som ingick i expertgruppen för den europeiska referensramen för kvalifikationer är förtecknade i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar SEK (2005) 957. Till den andra gruppen som arbetade med reviderade beskrivningar av referensnivåerna ombads medlemstaterna, kandidatländerna, EES-länderna samt arbetsmarknadens parter på europeisk nivå utse kunniga experter. Två avtal med externa experter ingicks för att stödja utarbetandet av förslaget till den europeiska referensramen för kvalifikationer och för att stödja kommissionen i arbetet med att analysera svaren i samrådsprocessen. Cedefop och Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen bidrog aktivt till arbetet genom ett nära samarbete med kommissionen, de externa experterna och expertgrupperna. |

Sammanfattning av mottagna och tillämpade råd Inga potentiellt allvarliga risker med oåterkalleliga konsekvenser har nämnts. |

Experternas råd tillämpades i synnerhet i utarbetandet av beskrivningarna av referensnivåerna i bilaga 1 i detta förslag. |

Offentliggörande av experternas rekommendationer De beskrivningar av referensnivåerna som expertgruppen enades om ingick i ett dokument som överlämnades till rådgivande kommittén för yrkesutbildning, och denna yttrade sig positivt om huvudlinjerna i förslaget vid sitt möte den 21 juni 2006. |

Konsekvensanalys Första möjligheten var att inte vidta några åtgärder (från EU:s sida) vilket skulle innebära att de aktuella system för jämförbarhet, tydlighet och överföring skulle finnas kvar. Direktiv 2005/36/EG skulle fortsätta att underlätta rörligheten för vissa personer vars yrken är reglerade, men inga ytterligare insatser skulle göras för de yrken som inte omfattas av direktivet. Medlemsstaterna skulle fortsätta att samarbeta i viss mån och via bilaterala avtal där det skulle vara fördelaktigt, men detta skulle vara komplicerat och inte samordnat. Intressenterna skulle kunna fortsätta att använda sådana instrument för rörlighet som Europass och Europeiska systemet för överföring av studiemeriter (ECTS) inom högre utbildning, men inget av dessa utgör en övergripande ram för samarbete. Därför skulle denna möjlighet inte svara på medlemsstaternas efterfrågan på en gemensam europeisk referenspunkt eller ett referensinstrument. En andra möjlighet är ett meddelande från kommissionen. Emellertid är ett meddelande från kommissionen inte någon rättsakt och varken medlemsstaterna eller Europaparlamentet skulle medverka i dess antagande. Denna möjlighet skulle därför inte leda till det politiska engagemanget från medlemsstaterna, vilka har samarbetat med kommissionen i fråga om den europeiska referensramen för kvalifikationer. Därför skulle den valmöjligheten inte ha någon verklig genomslagskraft eller mervärde vad gäller genomförandet på nationell nivå. En tredje möjlighet är en rekommendation från kommissionen enligt artikel 150 i fördraget (yrkesutbildning). Denna skulle dock inte grunda sig på artikel 149 i fördraget (allmän utbildning) och skulle därför inte återspegla de två inslagen och syftena i den europeiska referensramen för kvalifikationer, nämligen allmän och yrkesinriktad utbildning, inom ett livslångt perspektiv. Det skulle innebära användningen av en rättsakt, men precis som med den andra möjligheten skulle varken medlemstaterna eller Europaparlamentet medverka i det formella antagandet av förslaget, så att engagemanget för ett genomförande på nationell nivå skulle saknas, vilket är avgörande för den europeiska referensramens framgång och varaktighet. Den fjärde möjlighet som övervägdes var att inrätta den europeiska referensramen via en rättsakt som utgörs av en rekommendation från Europaparlamentet och rådet enligt artiklarna 149 och 150 i fördraget. I rättsakten skulle man rekommendera en frivillig användning av den europeiska referensramen som ett översättningsverktyg för jämförelse av kvalifikationer och för att underlätta deras tydlighet och överföring i hela Europa. En femte möjlighet skulle vara att genomföra den europeiska referensramen via en rättsakt som utgörs av Europaparlamentets och rådets beslut enligt artikel 150 i fördraget. Utan artikel 149 skulle detta ha samma nackdel som den tredje möjligheten (dvs. att allmän utbildning utesluts) och det skulle även bli ett beslut med principer och skyldigheter för de medlemsstater som kopplar sina nationella kvalifikationssystem till den europeiska referensramen. Emellertid var de flesta intressenterna (medlemsstater, arbetsmarknadens parter, sektorer och andra) överens om att den europeiska referensramen skulle vara helt frivillig. |

Kommissionen har genomfört en konsekvensanalys och rapporten från den kommer att vara tillgänglig på kommissionens webbplats. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Genom den föreslagna rekommendationen inrättas den europeiska referensramen för kvalifikationer som ett referensinstrument för jämförelse av kvalifikationsnivåer i de nationella kvalifikationssystemen samt i de kvalifikationssystem som utarbetas av internationella sektorsorganisationer. De viktigaste inslagen i den europeiska referensramen är en rad europeiska referensnivåer som beskrivs som resultat av lärande, samt mekanismer och principer för frivilligt samarbete. Man rekommenderar att medlemsstaterna använder den europeiska referensramen som en referens för att jämföra kvalifikationsnivåerna i olika kvalifikationssystem, kopplar sina kvalifikationssystem till den europeiska referensramen genom att koppla samman kvalifikationsnivåerna till motsvarande nivåer i den europeiska referensramen samt utarbetar en ram för nationella kvalifikationer där detta är lämpligt. Dessutom bör nya kvalifikationer och Europasshandlingar innehålla en tydlig hänvisning till den motsvarande nivån i den europeiska referensramen. Emellertid bör inte dessa hänvisningar påverka rättigheterna för de personer som flyttar till en annan medlemsstat när det gäller situationer som faller under direktiv 2005/36/EG. Medlemsstaterna uppmanas också att vid fastställandet och utarbetandet av kvalifikationer använda ett tillvägagångssätt som baseras på resultat av lärande för att främja validering av icke-formellt och informellt lärande, och att utse ett nationellt centrum för den europeiska referensramen för kvalifikationer som stöder och samordnar kopplingen mellan det nationella kvalifikationssystemet och den europeiska referensramen, i synnerhet genom att se till att man tillämpar mekanismer för kvalitetssäkring och öppna förfaranden. I förslaget uppmanas kommissionen att stödja medlemsstaterna och internationella sektorsorganisationer i användningen av den europeiska referensramen, att inrätta en rådgivande grupp för den europeiska referensramen som säkerställer att samarbetet är enhetligt, och att övervaka genomförandet av den europeiska ramen för att eventuellt se över rekommendationen fem år efter det att den antagits. Gruppen kommer att bestå av företrädare för de nationella centrumen för den europeiska ramen, arbetsmarknadens parter på europeisk nivå och andra lämpliga intressenter. |

Rättslig grund Förslaget till den europeiska referensramen för kvalifikationer läggs fram på grundval av både artikel 149 och 150, eftersom det har ett dubbelt syfte, då det har inslag och mål för både allmän och yrkesinriktad utbildning vilka är av lika stor betydelse inom den europeiska referensramens perspektiv för livslångt lärande. Det stöder allmän och yrkesinriktad utbildning genom att främja rörlighet, eftersom medborgarna kan föra över sina kvalifikationer mellan nationella system och mellan allmän utbildning, yrkesinriktad utbildning och högre utbildning. Den främjar samarbete mellan medlemstaterna och stöder och kompletterar deras insatser. |

Subsidiaritetsprincipen Subsidiaritetsprincipen är tillämplig eftersom förslaget inte faller under gemenskapens exklusiva behörighet. |

Medlemsstaterna kan av följande skäl inte i tillräcklig utsträckning själva uppnå målen för förslaget: |

Den europeiska ramens huvuduppgift är att underlätta tolkningen av och jämförelsen mellan kvalifikationer som utfärdas av nationella myndigheter. Eftersom detta är ett gränsöverskridande problem kan det inte lösas av medlemsstaterna, särskilt som bristen på ömsesidigt förtroende nämnts som ett av de huvudsakliga problem som orsakar bristen på tydlighet och som hindar överföring av kvalifikationer. |

Om gemenskapen vidtar åtgärder kommer det av följande skäl att bli lättare att uppnå målen för förslaget: |

Frågor i samband med tydlighet och överföring av kvalifikationer är gemensamma för alla medlemstater och kan inte enbart lösas på nationell nivå eller sektorsnivå. |

Om alla 25 medlemsstater skulle förhandla om bilaterala avtal i den fråga som omfattas av denna rekommendation med alla andra medlemsstater separat och på ett sätt som inte är samordnat, skulle det leda till en mycket komplicerad och otydlig allmän struktur på europeisk nivå. |

I förslaget föreskrivs en allmän referenspunkt och en gemensam ram för samarbete mellan medlemsstaterna. Dessa funktioner kan inte tillhandahållas genom insatser på nationell nivå. |

Förslaget överensstämmer därför med subsidiaritetsprincipen. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

Rekommendationen är förenlig med proportionalitetsprincipen eftersom den inte ersätter eller fastställer nationella kvalifikationssystem eller kvalifikationer och överlåter genomförandet av rekommendationen åt medlemsstaterna. |

Man kommer att använda befintliga rapporteringssystem, vilket begränsar den administrativa bördan till ett minimum. |

Val av regleringsform |

Föreslagen regleringsform: Europaparlamentets och rådets rekommendation. |

Andra sätt skulle inte vara lika effektiva. Kommissionen har, förutom en rekommendation, särskilt övervägt ett meddelande från kommissionen och ett beslut av Europaparlamentet och rådet. Se konsekvensanalysen ovan. |

BUDGETKONSEKVENSER |

Förslaget påverkar inte gemenskapens budget. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

Klausuler om översyn/revision/tidsfrister |

Förslaget innehåller en bestämmelse om översyn. |

Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) Den förslagna rättsakten berör en EES-fråga och bör därför omfatta Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. |

Närmare redogörelse för förslaget I centrum för den europeiska referensramen för kvalifikationer ligger åtta referensnivåer som kommer att utgöra en gemensam och neutral referenspunkt för utbildningsmyndigheter på nationell nivå och inom olika sektorer. De åtta nivåerna omfattar hela räckvidden av kvalifikationer, från slutet på den obligatoriska skolan till den högsta nivån på akademisk och yrkesinriktad utbildning. Eftersom den är ett instrument för att främja livslångt lärande omfattar den europeiska referensramen både allmän och yrkesinriktad utbildning, vuxenutbildning samt högre utbildning. Nivåerna 5-8 hänvisar tydligt till de nivåer som fastställts för Europeiska området för högre utbildning inom ramen för Bolognaprocessen. Beskrivningen av de åtta referensnivåerna bygger på resultat av lärande, vilket inom den europeiska referensramen är det som en inlärare vet, förstår och kan göra efter en avslutad lärandeprocess. Detta återspeglar en viktig förskjutning i det sätt på vilket man utformar och beskriver allmän och yrkesinriktad utbildning samt lärande. Förskjutningen mot resultat av lärande inför ett gemensamt språk som gör det möjligt att jämföra kvalifikationer enligt innehåll och profil och inte enligt metoder och plats för utfärdandet. I den europeiska referensramen fastställs resultat av lärande via en kombination av kunskaper, färdigheter och förmåga. Jämvikten mellan dessa element kommer att skilja sig beroende på kvalifikationer eftersom den europeiska ramen omfattar alla kvalifikationer på alla nivåer, såväl akademiska som yrkesinriktade. Användningen av resultat av lärande för beskrivning av kvalifikationsnivåerna kommer att underlätta valideringen av lärande utanför formella läroanstalter, vilket allmänt ses som ett väsentligt inslag i livslångt lärande. Dem europeiska ramen är också en samarbetsram och ett verktyg för ökat förtroende mellan nationella intressenter och även internationella organisationer för olika sektorer som berörs av utbildningsfrågor. Ett framgångsrikt genomförande av den europeiska referensramen fordrar dock att nationella utbildningsmyndigheter och intressenter inom olika sektorer frivilligt förbinder sig att använda den. De främsta användarna av den europeiska referensramen kommer att vara organ som ansvarar för kvalifikationssystem och kvalifikationsramar på nationell nivå och inom olika sektorer. Europeiska ramen blir relevant för enskilda medborgare, arbetsgivare och tillhandahållare av utbildning när hänvisningsprocessen avslutats på nationell nivå eller inom olika sektorer. Vad gäller medverkan från de olika sektorernas sida, kommer den europeiska ramen att ge internationella sektoriella organisationer tillfälle att koppla sina kvalifikationssystem till den europeiska ramen. Huvudmålet för sektorerna är att utveckla en bättre koppling mellan de nationella kvalifikationssystem och framväxande internationella kvalifikationer inom olika sektorer. Utvecklingen av förtroende i samarbetet mellan de olika intressenterna på utbildningsområdet måste grundas på gemensamma förfaranden och kriterier. För att uppnå detta måste beslut om koppling av en nationell eller sektorsrelaterad kvalifikation till den europeiska ramen offentliggöras. Dessutom är inrättandet av en europeisk rådgivande instans som består av företrädare för alla länder som använder den europeiska ramen ytterligare ett viktigt element som främjar gemensamma synsätt. Beslutet på nationell nivå och inom sektorer att använda den europeiska referensramen måste bygga på ett engagemang för kvalitetssäkring. Det är avgörande för ömsesidigt förtroende att man inför system för kvalitetssäkring på alla utbildningsnivåer och i relation till själva samarbetsprocessen. När man inför den europeiska referensramen måste man därför ta hänsyn till de slutsatser om kvalitetssäkring i yrkesutbildning som rådet antog den 28 maj 2004 samt Europaparlamentets och rådets rekommendation 2006/143/EG av den 15 februari 2006 om ytterligare europeiskt samarbete om kvalitetssäkring i den högre utbildningen. Genomförandet av den europeiska referensramen kräver samordning på europeisk nivå. Utarbetandet av nationella kvalitetsramar skulle för den europeiska ramens del öka möjligheterna till framgång. Särskild uppmärksamhet måste ägnas utarbetandet, genom testande, experiment och direkt samarbete, av material för stöd och handledning avsett för användning inom olika sektorer samt på nationell och europeisk nivå och som bidrar till att genomförandet blir konsekvent, särskilt vad gäller kopplingen av nationella och sektorsrelaterade kvalifikationer till den europeiska ramens nivåer. I förslaget rekommenderas att det nationella kvalifikationssystemet knyts till den europeiska referensramen senast 2009 och att nya kvalifikationsbevis och Europass kompletteras med en hänvisning till motsvarande nivå inom referensramen senast 2011. Man måste också ägna särskild uppmärksamhet åt den inverkan som ett tillvägagångssätt som bygger på resultat av lärande har, som det som används inom den europeiska referensramen för klassificering av kunskaper, färdigheter och förmåga. Därför bör detta beaktas i den framtida utvecklingen av befintliga statistiska klassificeringar och nomenklaturer för mätning av utbildningsresultat, exempelvis ISCED 97. Dessa processer måste underlättas och stödjas på europeisk nivå av kommissionen och av sådana organ som Cedefop och Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen. |

1. 2006/0163 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION

om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande (Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA BESLUT.

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 149.4 och 150.4,

med beaktande av kommissionens förslag[2],

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[3],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[4],

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget[5], och

av följande skäl:

(1) Utvecklingen av medborgarnas kunskaper, färdigheter och kompetens är avgörande för gemenskapens konkurrenskraft och sociala sammanhållning. Deltagande i livslångt lärande och användning av kvalifikationer bör därför främjas och förbättras på nationell nivå och på gemenskapsnivå.

(2) Vid Europeiska rådets möte i Lissabon år 2000 fastställdes att tydligare kvalifikationer bör bli ett av de huvudinslag som krävs för att anpassa gemenskapens utbildningssystem till kunskapssamhällets krav. Dessutom manade Europeiska rådet vid sitt möte i Barcelona år 2002 både till närmare samarbete inom högre utbildning och till större tydlighet och bättre metoder för erkännande inom yrkesinriktad utbildning.

(3) I rådets resolution av den 27 juni 2002 om livslångt lärande[6] uppmanas kommissionen att i nära samarbete med rådet och medlemsstaterna utarbeta en ram för erkännande av kvalifikationer inom utbildning vilken bygger på de resultat som uppnåtts i Bolognaprocessen, samt främja liknande insatser inom yrkesutbildning.

(4) I rådets och kommissionens gemensamma rapporter om genomförandet av handlingsprogrammet Utbildning 2010 som antogs 2004 och 2006 betonas att det är nödvändigt att utarbeta en europeisk referensram för kvalifikationer.

(5) Inom ramen för Köpenhamnsprocessen, prioriteras i de slutsatser från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet den 15 november 2004, vilka rör de framtida prioriteringarna för det förstärkta europeiska samarbetet inom yrkesutbildning, utarbetandet av en öppen och flexibel europeisk referensram för kvalifikationer, som grundas på öppenhet och förtroende och som bör utgöra en gemensam referens och omfatta all slags utbildning.

(6) Vid Europeiska rådets möte i Bryssel i mars 2005 och mars 2006 betonades att det är viktigt att en europeisk referensram för kvalifikationer antas.

(7) I denna rekommendation beaktas Europaparlamentets och rådets beslut nr 2241/2004/EG av den 15 december 2004 om en enhetlig gemenskapsram för tydlighet i kvalifikationer och meriter (Europass)[7] samt Europaparlamentets och rådets rekommendation om nyckelkompetenser för livslångt lärande[8].

(8) Rekommendationen är förenlig med ramen för Europeiska området för högre utbildning och de beskrivningar för olika nivåer som antogs av ministrarna för högre utbildning i Bergen i maj 2005.

(9) Denna rekommendation gäller inte de situationer som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer[9]där man fastställer rättigheter och skyldigheter både för den relevanta nationella myndigheten och för de personer som flyttar inom gemenskapen. Hänvisningen till den europeiska referensramen för kvalifikationer bör inte påverka tillträdet till arbetsmarknaden i de fall där yrkeskvalifikationer erkänns i enlighet med direktiv 2005/36/EG.

(10) Syftet med denna rekommendation är att införa en gemensam referensram som bör fungera som ett översättningsverktyg mellan olika kvalifikationssystem och deras nivåer, för all slags utbildning. Detta kommer att öka tydligheten, jämförbarheten och överförbarheten av medborgarnas kvalifikationer i olika medlemsstater. Dessutom bör den europeiska referensramen för kvalifikationer göra det möjligt för internationella branschorganisationer att koppla sina kvalifikationssystem till en gemensam referenspunkt och på så sätt underlätta placeringen av dessa kvalifikationer inom nationella kvalifikationssystem. Därför bidrar denna rekommendation till det vidare målet att främja livslångt lärande och öka rörligheten för arbetstagare och studerande.

(11) Denna rekommendation är förenlig med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget, eftersom syftet är att stödja och komplettera medlemsstaternas insatser genom att underlätta ytterligare samarbete mellan dem för att öka tydligheten och främja rörlighet och livslångt lärande. Rekommendationen är förenlig med proportionalitetsprincipen eftersom den inte ersätter eller fastställer nationella kvalifikationssystem eller kvalifikationer och överlåter genomförandet av rekommendationen åt medlemsstaterna. I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs inte specifika kvalifikationer eller en enskild persons kunskaper, och en bestämd kvalifikation bör placeras på den lämpliga nivån i den europeiska referensramen för kvalifikationer via det relevanta nationella kvalifikationssystemet.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS MEDLEMSSTATERNA ATT

1. Använda den europeiska referensramen för kvalifikationer som ett referensverktyg för att jämföra kvalifikationsnivåerna inom olika kvalifikationssystem ur ett livslångtlärandeperspektiv.

2. Att senast år 2009 koppla sina nationella kvalifikationssystem till den europeiska referensramen för kvalifikationer, särskilt genom att på ett tydligt sätt göra hänvisningar från nationella kvalifikationsnivåer till de nivåer som anges i bilaga 1, och genom att utarbeta en nationell referensram för kvalifikationer, enligt nationell lagstiftning och praxis där detta är lämpligt.

3. Se till att alla nya kvalifikationer och Europassdokument som utfärdas av de behöriga myndigheterna senast 2011 innehåller en tydlig hänvisning till motsvarande nivå i den europeiska referensramen för kvalifikationer.

4. Använda ett tillvägagångssätt som bygger på resultat av lärande när kvalifikationer beskrivs och fastställs, samt främja validering av icke-formellt och informellt lärande enligt de gemensamma europeiska principer som man enades om i rådets slutsatser av den 28 maj 2004.

5. Utse ett nationellt centrum som skall stödja och samordna kopplingen mellan det nationella kvalifikationssystemet och den europeiska referensramen för kvalifikationer.

Centrumet bör bland annat ha i uppgift att

2. koppla kvalifikationsnivåer inom den nationella kvalifikationssystemet till de nivåer i den europeiska referensramen för kvalifikationer som beskrivs i bilaga I,

3. främja och tillämpa de principer för kvalitetssäkring inom utbildning som anges i bilaga II när de kopplar det nationella kvalifikationssystemet till den europeiska referensramen för kvalifikationer,

4. säkerställa att den metod som används för att koppla nivåerna i det nationella kvalifikationssystemet till den europeiska referensramen för kvalifikationer är öppen och att de beslut den leder till offentliggörs,

5. tillhandahålla vägledning till intressenterna om hur de nationella kvalifikationerna förhåller sig till den europeiska referensramen för kvalifikationer via det nationella kvalifikationssystemet,

6. säkerställa deltagandet av alla relevanta nationella intressenter, inbegripet, enligt nationell lagstiftning och praxis, läroanstalter inom högre utbildning och yrkesutbildning, arbetsmarknadens parter, branscher samt experter på jämförelse och användning av kvalifaktioner på europeisk nivå.

6. I denna rekommendation gäller följande definitioner:

7. Kvalifikation: ett formellt resultat av en bedömnings- och valideringsprocess som man erhåller när ett behörigt organ fastställer att en person uppnått resultat av lärande motsvarande fastställda kriterier.

8. Nationellt kvalifikationssystem: alla aspekter av en medlemsstats verksamhet som gäller erkännandet av lärande och andra mekanismer som kopplar utbildning till arbetsmarknaden och till samhället i övrigt. Detta inkluderar utarbetandet och genomförandet av institutionella arrangemang och processer som gäller kvalitetssäkring, bedömning och utfärdande av kvalifikationsbevis. Ett nationellt kvalifikationssystem kan bestå av flera undersystem och inbegripa en nationell referensram för kvalifikationer.

9. Nationell referensram för kvalifikationer: ett instrument för att klassificera kvalifikationsbevis i förhållande till en rad kriterier för angivna lärandenivåer som uppnåtts. Syftet är att integrera och samordna undersystem för nationella kvalifikationsbevis och förbättra tydligheten, tillgängligheten, progressionen och kvaliteten i kvalifikationsbevisen i förhållande till arbetsmarknaden och till samhället i övrigt.

10. Bransch: yrkesrelaterade aktiviteter grupperade utifrån deras huvudsakliga ekonomiska funktion, produkt, tjänst eller metod.

11. Internationell branschorganisation: en sammanslutning av nationella organisationer, inbegripet exempelvis arbetsgivare och fackliga organisationer, som företräder de nationella yrkesområdenas intressen..

12. Resultat av lärande: vad en individ vet, förstår och kan göra när en lärandeprocess är avslutad, och som definieras i termer av kunskaper, färdigheter och kompetens

13. Kunskap: resultat av lärande avseende fakta, principer, teorier och praxis som är kopplade till ett kunskaps- eller verksamhetsområde. I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs kunskap som teoretisk eller faktabaserad.

14. Färdigheter: förmågan att tillämpa kunskap och beprövad erfarenhet för att utföra uppgifter och lösa problem. I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs färdigheter som kognitiva (användning av logiskt, intuitivt och kreativt tänkande) och praktiska (som inbegriper manuell skicklighet och användningen av metoder, material, verktyg och redskap).

15. Kompetens: visad förmåga att använda kunskap, färdigheter samt personliga, sociala och metodologiska färdigheter i arbets- eller studiesituationer samt i yrkesrelaterad eller personlig utveckling. I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs kompetens i termer av ansvar och självständighet.

16. EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET STÖDER KOMMISSIONENS AVSIKT ATT

1. Stödja medlemsstaterna i utförandet av ovannämnda uppgifter och de internationella branschsorganisationerna i användningen av referensnivåerna och principerna för den europeiska referensramen för kvalifikationer enligt denna rekommendation, i synnerhet genom att underlätta samarbete och testande, samt genom att utarbeta material för stöd och vägledning.

2. Inrätta en rådgivande grupp för den europeiska referensramen för kvalifikationer (som inbegriper företrädare för de nationella centrumen, arbetsmarknadens parter på europeisk nivå och andra intressenter där detta är lämpligt) för att övervaka, samordna och säkerställa kvalitet och den övergripande enhetligheten i kopplandet av kvalifikationssystem till den europeiska referensramen för kvalifikationer.

3. Övervaka den verksamhet som företas som svar på denna rekommendation och rapportera fem år efter dess antagande till Europaparlamentet och rådet om de förvärvade erfarenheterna samt framtidsutsikterna, inbegripet om detta är nödvändigt en eventuell översyn av denna rekommendation.

Utfärdad i Bryssel den […]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[…] […]

17. BILAGA I

Beskrivningar för att definiera nivåerna i den europeiska referensramen för kvalifikationer

Var och en av de åtta nivåerna definieras via en rad beskrivningar som anger de resultat av lärande som är av betydelse för kvalifikationerna på den nivån i varje kvalifikationssystem. |

Kunskap | Färdigheter | Förmåga |

I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs kunskap som teoretisk eller faktabaserad. | I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs färdigheter som kognitiva (användning av logiskt, intuitivt och kreativt tänkande) och praktiska (som inbegriper manuell skicklighet och användningen av metoder, material, verktyg och redskap). | I den europeiska referensramen för kvalifikationer beskrivs kompetens i termer av ansvar och självständighet. |

Nivå 1 Resultat av lärande av betydelse för nivå 1 | Grundläggande allmän kunskap | Grundläggande färdigheter för att utföra enkla uppgifter | Arbete eller studier under direkt övervakning i ett strukturerat sammanhang |

Nivå 2 Resultat av lärande av betydelse för nivå 2 | Grundläggande faktabaserade kunskaper inom ett arbets- eller studieområde | Grundläggande kognitiva och praktiska färdigheter som behövs för att använda relevant information till utförande av uppgifter och lösning av rutinmässiga problem med hjälp av enkla regler och verktyg | Arbete eller studier under övervakning, med viss självständighet |

Nivå 3 Resultat av lärande av betydelse för nivå 3 | Kunskaper vad gäller fakta, principer, processer och allmänna begrepp inom ett arbets- eller studieområde. | En rad kognitiva och praktiska färdigheter som behövs för att utföra uppgifter och lösa problem genom att välja ut och tillämpa grundläggande metoder, verktyg, material och information | Ta ansvaret för fullgörandet av arbets- eller studieuppgifter Anpassa det egna beteendet till omständigheterna vid problemlösning |

Nivå 4 Resultat av lärande av betydelse för nivå 4 | Faktabaserad och teoretisk kunskap i breda sammanhang inom ett arbets- eller studieområde | En rad kognitiva och praktiska färdigheter som behövs för lösningar på specifika problem inom ett arbets- eller studieområde | Utöva egenledning inom riktlinjerna för arbets- eller studiesammanhang som vanligtvis är förutsägbara men kan ändras Övervaka andras rutinarbete, med visst ansvar för bedömning och förbättring av arbets- eller studieverksamhet |

Nivå 5* Resultat av lärande av betydelse för nivå 5 | Övergripande, specialiserad, faktabaserad och teoretisk kunskap inom ett arbets- eller studieområde samt medvetenhet om denna kunskaps gränser | En övergripande skala kognitiva och praktiska färdigheter för att utarbeta kreativa lösningar på abstrakta problem | Utöva ledning och övervakning av arbets- eller studieverksamhet där det finns oförutsägbara förändringar Se över och utveckla egna och andras prestationer |

Nivå 6** Resultat av lärande av betydelse för nivå 6 | Avancerad kunskap inom ett arbets- eller studieområde som inbegriper kritisk förståelse för teorier och principer | Avancerade färdigheter i vilka man uppvisar behärskning av ämnet och innovation, och som behövs för att lösa komplicerade och oförutsägbara problem inom ett specialiserat arbets- eller studieområde. | Hantera komplicerad tekniska eller yrkesrelaterade aktiviteter eller projekt, ta ansvar för beslutsfattande i oförutsägbara arbets- eller studiesituationer Ta ansvar för ledning av individers och gruppers yrkesutveckling |

Nivå 7*** Resultat av lärande av betydelse för nivå 7 | Mycket specialiserad kunskap, varav en del ligger i spetsen för kunskap inom ett arbets- eller studieområde som grund för eget tänkande Kritisk medvetenhet om kunskapsfrågor inom ett område och i beröringspunkterna mellan olika områden | Specialiserade färdigheter för problemlösning som behövs inom forskning eller innovation för att utveckla ny kunskap och nya förfaranden och integrera kunskap från olika områden. | Hantera och omvandla arbets- eller studiesituationer som är komplicerade, oförutsägbara och kräver nya strategiska tillvägagångssätt Ta ansvar för att bidra till yrkesrelaterad kunskap och praxis och för att se över arbetslagens strategiska prestation |

Nivå 8**** Resultat av lärande av betydelse för nivå 8 | Kunskap på den mest avancerade nivån inom ett arbets- eller studieområde och i beröringspunkterna mellan olika områden | De mest avancerade och specialiserade färdigheterna och metoderna, inbegripet den syntes och bedömning som behövs för att lösa kritiska problem inom forskning eller innovation och utvidga och omdefiniera befintlig kunskap eller yrkespraxis | Uppvisa betydlig auktoritet, innovation, självständighet, akademisk och yrkesrelaterad integritet och varaktigt engagemang för utveckling av nya idéer eller förfarande i spetsen för arbets- eller studiesituationer, inbegripet forskning. |

Förenlighet med ramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning

Ramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning innehåller beskrivningar av nivåer. I varje nivåbeskrivning finns ett övergripande uttalande om typiska förväntningar av resultat och den förmåga som förknippas med kvalifikationer som markerar avslutningen på nivån i fråga.

* Beskrivningen av den korta nivån inom högre utbildning (inom eller kopplad till den första nivån) som utarbetats av det gemensamma kvalitetsinitiativet som del av Bolognaprocessen motsvarar resultat av lärande för Europeiska ramens nivå 5.

** Beskrivningen av den första nivån i Ramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning motsvarar resultat av lärande för Europeiska ramens nivå 6.

*** Beskrivningen av den andra nivån i Ramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning motsvarar resultat av lärande för Europeiska ramens nivå 7.

**** Beskrivningen av den tredje nivån i Ramen för kvalifikationer i Europeiska området för högre utbildning motsvarar resultat av lärande för Europeiska ramens nivå 8.

BILAGA II

Principer för kvalitetssäkring inom allmän och yrkesinriktad utbildning

Kvalitetssäkring är nödvändig för att säkerställa redovisningsskyldigheter och förbättring i utbildningen och bör genomföras enligt principerna nedan.

- Policy och förfaranden för kvalitetssäkring bör omfatta alla nivåer i utbildningssystemen.

- Kvalitetssäkring bör ingå i den interna förvaltningen av utbildningsanstalter.

- Kvalitetssäkring bör omfatta en regelbunden bedömning av utbildningsanstalter eller program av utomstående övervakningsorgan eller kontor.

- Utomstående övervakningsorgan eller kontor som utför kvalitetssäkring bör granskas regelbundet.

- Kvalitetssäkring bör omfatta sammanhang, utgångspunkter, processer och resultat, alltmedan man betonar resultat, däribland resultat av lärande.

- Följande inslag bör ingå i system för kvalitetssäkring :

- Tydliga och mätbara mål och standarder.

- Riktlinjer för genomförande, inbegripet medverkan från intressenternas sida.

- Lämpliga resurser.

- Konsekventa utvärderingsmetoder som kopplar samman självbedömning och extern granskning.

- Återkopplingsmekanismer och förfaranden för förbättring.

- Brett tillgängliga utvärderingsresultat.

- Initiativ inom kvalitetssäkring på internationell, nationell och regional nivå bör samordnas för att det skall finnas översikt, enhetlighet, synergier och analys av hela systemet.

- Kvalitetssäkring bör vara en samarbetsprocess över alla nivåer och system i utbildningen, med alla relevanta intressenter, inom medlemsstaterna och i hela gemenskapen.

- Riktlinjerna för kvalitetssäkring på gemenskapsnivå kan utgöra referenspunkter för utvärdering och lärande av varandra.

[1] EUT L 16, 23.1.2004, s. 44.

[2] EUT C […], […], s.[...].

[3] EUT C […], […], s.[...].

[4] EUT C […], […], s.[...].

[5] EUT C […], […], s.[...].

[6] EGT C 163, 9.7.2002, s. 1.

[7] EUT L 390, 31.12.2004, s. 6.

[8] KOM(2005) 548 slutlig.

[9] EUT L255, 30.9.2005, s.22.