SV Europeiska unionens officiella tidning C 299/60

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Grönbok om möjligheterna att införa stabilitetsobligationer”

COM(2011) 818 final

2012/C 299/12

Föredragande: Gérard DANTIN

Den 23 november 2011 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

"Grönbok om möjligheterna att införa stabilitetsobligationer"

COM(2011) 818 final.

Facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 13 juni 2012.

Vid sin 482:a plenarsession den 11–12 juli 2012 (sammanträdet den 11 juli) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 135 röster för, 33 röster emot och 25 nedlagda röster:

1. Rekommendationer och slutsatser

1.1 För att lösa den aktuella krisen, undvika en långvarig lågkonjunktur och skapa gynnsamma förutsättningar för en återhämtning av tillväxten och en utveckling av sysselsättningen behövs mer och inte mindre Europa. Detta förutsätter att Europeiska kommissionen har en stark vilja att bekräfta och genomföra gemenskapsmetoden . Ur den aspekten välkomnas grönboken.

1.2 Därtill måste dock kommissionen fullt ut utöva sin initiativrätt för alla parametrar och lägga fram förslag med hänsyn till krisens omfattning i stället för mellanstatliga tillfälliga lösningar.

1.3 Mer Europa och ett nytt Europa måste förena solidaritet, ansvar och ömsesidigt förtroende. Detta förtroende kommer att bygga på en symmetrisk och balanserad ekonomisk styrning av en effektiv och nödvändig budget- och skatteharmonisering. Det behövs mer Europa för att garantera det finanspolitiska ansvaret och integrationen samt för att dela riskerna med statsskulden, återupprätta den långsiktiga solvensen, underlätta och genomföra strukturella reformer samt frigöra investeringar till förmån för tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen inom hela EU i syfte att förverkliga det sociala Europa och välfärd för alla.

1.4 EESK välkomnar i det hänseendet varmt grönboken om stabilitetsobligationer. Grönboken är förenlig med en alltmer integrerad Europeisk union med en inre marknad och en europeisk kapitalmarknad, och utgör ett nödvändigt komplement till den befintliga gemensamma penningpolitiken i euroområdet. Sådana euroobligationer skulle också kunna skapa förtroende hos potentiella investerare och därmed stabilisera efterfrågan på statsobligationer och sänka räntesatserna.

1.5 EESK anser dock att risken för överdrivet risktagande och de eventuella konkreta konsekvenserna av detta i grönboken presenteras på ett sätt som kan ifrågasättas och att denna risk borde granskas ingående innan omtvistliga slutsatser dras. Om den tes som läggs fram i grönboken är korrekt, nämligen att försvagningen av marknadsdisciplinen – som är ett resultat av harmoniseringen av räntesatserna – skulle medföra en oansvarig ökning av de offentliga utgifterna eller en ökning av budgetunderskotten, borde en sådan utveckling ha konstaterats efter införandet av euron. Så har inte varit fallet.

1.6 EESK delar kommissionens ståndpunkt att stabilitetsobligationerna måste ha ett högt kreditbetyg för att godkännas av investerarna och medlemsstaterna i euroområdet. På grund av obeslutsamma och sena politiska åtgärder är läget i dag dock så osäkert att till och med euroobligationer som garanteras solidariskt förmodligen inte kommer att få samma mottagande i morgon som för några månader sedan.

1.6.1 EESK anser därför att det är oumbärligt att göra Europeiska centralbanken mer delaktig när det gäller att lösa krisen, genom att exempelvis bevilja Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten eller den europeiska stabilitetsmekanismen bankoktroj.

1.7 När det gäller de olika alternativen för utfärdande av stabilitetsobligationer anser kommittén att metod nr 2, som består i att stabilitetsobligationer delvis ersätter nationell emittering enligt en modell med solidarisk garanti, är det mest genomförbara och allmänt sett mest godtagbara alternativet.

1.8 Emissionen av sådana stabilitetsobligationer måste naturligtvis, såsom Europeiska rådets ordförande understrukit, ske inom "en fast ram för budgetdisciplin och konkurrenskraft så att man kan undvika moralisk risk och främja ansvar och disciplin. Processen i riktning mot ett utfärdande av gemensamma skuldebrev bör bygga på olika kriterier och gå i etapper, där framsteg med gemensamma beslut om budgetar skulle gå hand i hand med motsvarande steg i riktning mot riskdelning" (1). Kommittén ställer sig positiv till att "byggstenarna" i denna process omfattar integrerade finansiella, budgetmässiga och ekonomipolitiska ramar. De bör åtföljas av en samstämmig och motsvarande ram av demokratisk legitimitet och ansvarighet på europeisk nivå, utan att förvärra åtstramningarna. I detta hänseende föreslår EESK att kommissionen grundligt undersöker den eventuella risken för överdrivet risktagande för att finna lämpliga lösningar inom denna struktur.

2. Inledning

2.1 Grönboken syftar till att inleda ett omfattande offentligt samråd om stabilitetsobligationer (2) med alla berörda aktörer. Detta samråd kommer att utgöra utgångspunkten för Europeiska kommissionens förslag till politik på detta område.

2.2 Fördjupandet av statsskuldkrisen i euroområdet har utlöst en omfattande debatt om möjligheten att införa gemensamma emissioner. Gemensamma emissioner har ofta förespråkats, eftersom det skulle kunna vara ett kraftfullt instrument för att lösa likviditetsproblemen i flera medlemsstater i euroområdet. Därför begärde Europaparlamentet att kommissionen skulle undersöka om gemensamma emissioner är genomförbara. Detta gjordes i samband med antagandet av lagstiftningspaketet om euroområdets ekonomiska styrning och parlamentet underströk att gemensamma emissioner av stabilitetsobligationer förutsätter att ytterligare ett steg tas mot en gemensam ekonomisk politik och finanspolitik (3).

2.3 EESK har i flera av sina yttranden tagit upp denna problematik och framhållit sin ståndpunkt framför allt i sitt initiativyttrande "Tillväxt och statsskuld i EU: två innovativa förslag" (4).

2.4 EESK välkomnar publiceringen av grönboken, den allmänna debatt som grönboken kommer att väcka och den strategi som antagits och som kommer att leda till att kommissionen därefter lägger fram förslag. Kommissionen kommer på detta ämnesområde slutligen att åter tillämpa gemenskapsmetoden.

3. Grönbokens innehåll

3.1 Efter en redogörelse för bakgrunden till grönbokens innehåll, presenteras och beskrivs flera aspekter som stöder och motiverar de förslag som läggs fram.

3.1.1 Motiveringarna i grönboken

3.1.1.1 Utsikterna till stabilitetsobligationer kunde försvaga den nuvarande statsskuldkrisen, eftersom medlemsstaterna med hög obligationsränta ("yield") skulle kunna gynnas av att medlemsstater med låg obligationsränta har hög kreditvärdighet. För att nå hållbara effekter måste dock en färdplan mot gemensamma obligationer åtföljas av samtidiga åtaganden om starkare ekonomisk styrning, vilket skulle trygga att en nödvändig finanspolitisk och strukturell anpassning sker för att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet och därigenom undvika överdrivet risktagande.

3.1.1.2 Stabilitetsobligationer skulle göra det finansiella systemet i euroområdet mer motståndskraftigt mot framtida störningar och skulle därigenom öka den finansiella stabiliteten. Stabilitetsobligationer skulle ge alla deltagande medlemsstater en säkrare tillgång till omfinansiering och förhindra att de plötsligt förlorar tillträdet till marknaden. Banksystemet skulle dessutom dra nytta av tillgången till stabilitetsobligationer.

3.1.1.3 Stabilitetsobligationer skulle göra det möjligt att påskynda effekterna av penningpolitiken inom euroområdet. Samtidigt skulle de effektivisera marknaden för statsobligationer och det finansiella systemet i hela euroområdet. Stabilitetsobligationer skulle även underlätta portföljinvesteringar i euro och främja ett mer balanserat globalt finansiellt system.

3.1.2 Villkor

I grönboken konstateras att stabilitetsobligationer skulle innebära betydande fördelar i form av finansiell stabilitet och ekonomisk effektivitet, men samtidigt anges deras potentiella nackdelar.

3.1.2.1 Kommissionen nämner i förslaget följande former av överdrivet risktagande:

— Med vissa typer av stabilitetsobligationer skulle skyldigheten att upprätthålla budgetdisciplinen försvagas eller helt försvinna, i och med att euroområdets medlemsstater gemensamt skulle bära kreditriskerna för hela eller delar av sin offentliga skuld. Om alla deltagare skulle dela kreditrisken till följd av bristande enskild finanspolitisk disciplin, skulle det medföra risker för överdrivet risktagande.

— Eftersom emissioner av stabilitetsobligationer kan försvaga marknadsdisciplinen, krävs det betydande ändringar av de ekonomiska styrningsramarna i euroområdet, vilket skulle påverka det finanspolitiska oberoendet.

— För att accepteras av investerare måste stabilitetsobligationer ha hög kreditkvalitet.

— En hög kreditkvalitet blir också viktig för att alla medlemsstater i euroområdet ska acceptera stabilitetsobligationer. Kreditbetyget för stabilitetsobligationer skulle i första hand bero på kreditvärdigheten på de deltagande medlemsstaterna och den underliggande garantistrukturen.

3.1.2.2 För att införandet av stabilitetsobligationer ska bli framgångsrikt måste obligationerna vara förenliga med EU-fördraget. Vissa alternativ kan strida mot bestämmelserna i EUF-fördraget, vilket kan kräva ändringar av fördraget, framför allt av artikel 125, enligt vilken medlemsstaterna inte får åta sig en annan medlemsstats förpliktelser. Därigenom skulle emissioner av stabilitetsobligationer med solidarisk betalningsskyldighet resultera i att man bryter mot förbudet att lösa ut andra länder. Däremot skulle emissioner av stabilitetsobligationer med proportionella men inte solidariska garantier vara förenligt med de gällande bestämmelserna i fördraget.

3.2 Alternativa metoder för att emittera stabilitetsobligationer

3.2.1 Utöver de många möjliga alternativ som föreslagits i samband med den allmänna debatten om stabilitetsobligationer, föreslås tre alternativ i grönboken som tar hänsyn till i vilken utsträckning som nationella emissioner ersätts (helt eller delvis) och arten av underliggande garantier (solidariska eller proportionerliga). De tre huvudalternativen är följande:

3.2.1.1 Metod nr 1: Fullständig ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras solidariskt Enligt denna metod skulle euroområdets offentliga finansiering fullt ut tillgodoses genom emission av stabilitetsobligationer, och nationella emissioner skulle upphöra. Kreditbetygen för viktigaste medlemsländerna i euroområdet skulle troligen väga tungt då stabilitetsobligationerna värderas, vilket gör att stabilitetsobligationer som emitteras i dag sannolikt skulle få ett högt kreditbetyg. Fördelarna med emission av stabilitetsobligationer kan på effektivast sätt uppnås med denna metod, men det skulle också öka riskerna för överdrivet risktagande. Denna metod skulle kräva mycket fasta ramar för budgetdisciplin, ekonomisk konkurrenskraft och minskade makroekonomiska obalanser på nationell nivå.

3.2.1.2 Metod nr 2: Delvis ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras solidariskt Genom denna metod understöds emitteringen av stabilitetsobligationer med solidarisk säkerhet, men obligationerna skulle enbart ersätta en begränsad andel av de nationella emitteringarna. Den emittering som inte är stabilitetsobligationer skulle även fortsättningsvis omfattas av respektive nationella garantier. Detta innebär att marknaden för statsobligationer i euroområdet skulle bestå av två separata delar: stabilitetsobligationer och nationella statsobligationer. Ett centralt problem med denna metod är de särskilda kriterierna för att fastställa de relativa andelarna av stabilitetsobligationer och nationella obligationer.

3.2.1.3 Metod nr 3: Delvis ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras proportionellt men inte solidariskt Enligt detta alternativ skulle stabilitetsobligationer återigen endast delvis ersätta nationell emission och de skulle stödjas av proportionella garantier från euroområdets medlemsstater. Detta alternativ skiljer sig från alternativ nr 2 genom att medlemsstaterna skulle behålla ansvaret för sina respektive andelar av stabilitetsobligationsemissionen samt för sin nationella emission.

4. Allmänna överväganden

4.1 Texten bör studeras mot bakgrund av den kris som Europeiska unionen genomgår. Denna kris har flera aspekter, eftersom den på en och samma gång är en finansiell och ekonomisk kris och berör betalningsbalansen, statsskulden, sociala frågor (med nära 23 miljoner arbetslösa) och ekologiska frågor samt själva grunden för den europeiska integrationen. Krisen har framför allt avslöjat ett antal grundläggande brister i utformningen av den ekonomiska och monetära unionen. Det behövs mer än en gemensam centralbank och en stabilitets- och tillväxtpakt för att undvika kriser för den gemensamma valutan med avseende på skillnader i konkurrenskraft, obalanser i fråga om makroekonomi och betalningsbalanser samt höga "spreads" för räntesatserna för statsobligationer.

4.2 För att lösa krisen, undvika en långvarig lågkonjunktur och skapa gynnsamma förutsättningar för en återhämtning av tillväxten och sysselsättningen, behövs mer Europa – och ett bättre Europa – inte mindre Europa. Mer Europa för att garantera det finanspolitiska ansvaret och integrationen, mer Europa för att dela riskerna med statsskulden, återupprätta den långsiktiga solvensen, underlätta och genomföra strukturella reformer samt frigöra investeringar till förmån för tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen inom hela EU i syfte att förverkliga det sociala Europa och välfärd för alla – ett bättre Europa som kan uppnå de här målen utifrån ett hållbart perspektiv och som har effektiva instrument för att undvika moraliska risker.

4.2.1 Detta förutsätter att Europeiska kommissionen har en stark vilja att bekräfta och genomföra gemenskapsmetoden. Ur den aspekten välkomnas grönboken. Därutöver måste dock kommissionen fullt ut utöva sin initiativrätt för alla parametrar och lägga fram förslag med hänsyn till krisens omfattning i stället för de mellanstatliga tillfälliga lösningar som, trots sitt antal, i grunden har visat sig otillräckliga och ogenomförbara och krävt ett långdraget och osäkert genomförande (5).

4.2.2 Mer Europa: ett nytt Europa förutsätter att man i grunden delar på resurserna och ansvaret. Denna strategi med solidaritet och gemensamt ansvar måste utgöra en helhet och förena dessa båda aspekter av begreppet förtroende. Detta förtroende kommer att bygga på en symmetrisk och balanserad ekonomisk styrning av en effektiv och nödvändig budget- och skatteharmonisering.

4.2.2.1 Detta tillvägagångssätt är att föredra framför en situation där medlemsstaternas regeringar inte längre på egen hand kan motstå marknadernas, fordringsägarnas och de privata kreditvärderingsinstitutens påtryckningar. Den europeiska integrationen måste ta ett stort steg framåt inte bara för att inrätta skuldinstrument och en tillväxtmodell som är trovärdig för investerarna, utan också för att bekräfta det demokratiska styret, vilket är en viktig aspekt.

4.2.2.2 I det syftet måste EU förbättra sin ekonomiska styrning för att garantera budgetdisciplinen i alla medlemsstater, och särskilt i euroområdet. De sex lagstiftningsförslagen i reformen ("sexpacket"), samt de nya förslagen till bestämmelser och den europeiska planeringsterminen, som syftar till en bättre samordning av budgetpolitiken och en skärpt övervakning inom EU, måste – även om de inte kan lösa krisen (6) – genomföras korrekt. Det praktiska politiska arbetet med denna process har bara precis inletts och måste övervakas noggrant. Slutsatser om reformernas framgång kommer bara att kunna göras utifrån konkreta resultat när det gäller att avlägsna makroekonomiska obalanser. Samma vikt måste även fästas vid de makroekonomiska obalanser som ligger till grund för problemen i vissa medlemsstater.

4.3 EESK välkomnar grönboken om möjligheterna att införa stabilitetsobligationer. Kommittén anser att införandet av stränga regler för den ekonomiska styrningen och gemensamma garantier för hela euroområdet som syftar till att fördela riskerna i samband med statsskulden kommer att göra det lättare att ta sig ur den återvändsgränd i fråga om åtstramningar och tillväxt som oundvikligen skulle leda in EU i en djup recession.

4.4 De framsteg som görs på detta område kan också göra det möjligt för ECB att avskaffa sitt program för förvärv av statsobligationer på andrahandsmarknaden, vilket för närvarande är nödvändigt för att medlemsstaterna ska kunna omfinansiera sin statsskuld. ECB skulle i stället kunna besluta att stödja de nya stabilitetsobligationerna, vilket skulle lugna marknadsaktörerna ytterligare, under en övergångsperiod (7).

4.5 Man skulle i det hänseendet kunna bevilja Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten eller den europeiska stabilitetsmekanismen bankoktroj, vilket skulle få den problematiska sammanslagningen av penning- och budgetpolitiken inom Europeiska centralbanken att upphöra och garantera bankens oberoende.

5. Särskilda kommentarer

5.1 EESK välkomnar varmt kommissionens grönbok om stabilitetsobligationer. Å ena sidan är införandet av unionsobligationer i euroområdet ("euroobligationer" (8), som i grönboken kallas "stabilitetsobligationer") förenligt med en alltmer integrerad Europeisk union med en inre marknad och en europeisk kapitalmarknad, och utgör ett nödvändigt komplement till den befintliga gemensamma penningpolitiken i euroområdet. Euroobligationerna försvårar spekulation och främjar stabiliteten på de finansiella marknaderna och penningpolitikens effektivitet.

5.2 Å andra sidan skulle sådana euroobligationer, genom att införa ett gemensamt ansvar, också kunna skapa förtroende hos potentiella investerare omedelbart och på kort sikt och därmed stabilisera efterfrågan på statsobligationer och sänka marknadsräntorna i länder med allvarliga finansieringsproblem. I det hänseendet samtycker EESK till att kommissionen slutligen – sent omsider – inleder en debatt om euroobligationer och på ett korrekt sätt redogör för fördelarna med dessa i sin grönbok.

5.3 Villkor för budgetdisciplin

5.3.1 I grönboken, liksom inom ramen för den allmänna debatten om hur den aktuella krisen kan lösas, betonas kontinuerligt nödvändigheten att bekämpa snedvridande effekter, eller överdrivet risktagande, och det påpekas att marknaderna skulle kunna styra upp medlemsstaternas budgetpolitik. Kommissionen beklagar i grönboken att inte alla medlemsstater efter eurons införande har utövat en konsekvent finanspolitisk marknadsdisciplin, och befarar att införandet av ett gemensamt ansvar för stabilitetsobligationerna inte skulle inverka på marknadsdisciplinen. Till och med vissa medlemsstater som uppfyllt budgetkraven i stabilitets- och tillväxtpakten är emellertid nu djupt skuldsatta, på grund av obalanserna i och med skuldsättningen inom den privata sektorn, och dessa måste också övervakas.

5.3.2 Man befarar rent allmänt att ett gemensamt ansvar, och följaktligen omöjligheten att införa "sanktioner" i form av höga marknadsräntor, ska leda till att regeringarna tillämpar en oansvarig budgetförvaltning och därmed till stora budgetunderskott. Regeringarna skulle öka de offentliga utgifterna på ett oansvarigt sätt om de inte utsattes för påtryckningar i form av stigande marknadsräntor. EESK anser dock att risken för överdrivet risktagande och de eventuella konkreta konsekvenserna av detta i grönboken presenteras på ett sätt som kan ifrågasättas och att denna risk borde granskas ingående innan omtvistliga slutsatser dras.

5.3.3 En noggrann analys av problemet med överdrivet risktagande skulle också göra det möjligt att hitta skräddarsydda lösningar på problemet. Det är av flera skäl motiverat att ifrågasätta tilltron till "marknadsdisciplin" och till omfattningen av problemet med överdrivet risktagande:

5.3.3.1 I grönboken anger kommissionen att utvecklingen av de offentliga budgetarna påverkar avkastningen på statsobligationer och konstaterar att avkastningen på statsobligationer i euroområdet har uppvisat stor konvergens under eurons första årtionde, men att detta i efterhand inte kan motiveras med budgetutfallet i medlemsstaterna. Trots att budgetpolitiken uppenbarligen saknat konvergens har man alltså konstaterat att det rått en stor konvergens för avkastningen på obligationer och därmed för statsobligationernas räntenivå. De grekiska, spanska, italienska, irländska och finländska statsobligationernas avkastning har minskat mest sedan eurons införande. Avkastningen på de finländska statsobligationerna under en period på tio år uppgick fortfarande till omkring 8,8 % år 1995, men hade år 2005 sjunkit till 3,4 %, det vill säga till samma nivå som de tyska statsobligationerna.

5.3.3.2 Denna minskning beror på att investerarna sedan upprättandet av euroområdet fått uppfattningen att alla statsobligationer inom euroområdet är jämförelsevis säkra. Mellan upprättandet av euroområdet 1999 och krisen med "Lehman Brothers" 2008, rådde därmed redan en situation liknande den som kan förväntas efter införandet av euroobligationer. Marknaderna utövade inte heller någon budgetpolitisk disciplin under åren efter euroområdets upprättande.

5.3.3.3 Om den tes som läggs fram i grönboken är korrekt, nämligen att försvagningen av marknadsdisciplinen, i kombination med en harmonisering av räntesatserna, skulle medföra en oansvarig ökning av de offentliga utgifterna eller en ökning av budgetunderskotten, borde en sådan utveckling ha konstaterats efter införandet av euron.

5.3.3.4 Det har dock inte varit fallet: I Finland har de offentliga utgifterna minskat något i förhållande till bruttonationalprodukten (BNP) sedan eurons införande, och de är fortfarande lägre än de offentliga inkomsterna. I Spanien är förhållandet mellan de offentliga utgifterna (utan ränta) och BNP oförändrat, medan de offentliga inkomsterna till och med har stigit. I Italien har de offentliga utgifterna minskat totalt, med en liten minskning av räntebeloppen. En minskning av de offentliga inkomsterna har dock konstaterats. Också i Grekland har de offentliga utgifterna i förhållande till BNP förblivit i stort sett oförändrade sedan landets anslutning till euroområdet och efter konvergensen i räntesatserna för obligationer, och en relativ minskning har konstaterats av utgifterna för räntebelopp. De minskade offentliga inkomsterna jämfört med BNP har dock varit klart större i Grekland än i Italien.

5.3.3.5 Det är tydligt att avsaknaden av "marknadsdisciplin" och den omfattande konvergensen i räntesatserna för obligationer inte har medfört ett överdrivet risktagande, tack vare den totala säkerhet som investerarna förutsätter. Ingen ökning av de offentliga utgifterna jämfört med BNP har konstaterats, snarare tvärtom. Man kan i varje fall hävda att de låga och konvergerande räntesatserna på flera håll har lett till minskade skatteintäkter – minskade intäkter har i vilket fall som helst konstaterats i två av de ovannämnda länderna.

5.3.4 Detta bekräftar att åtgärderna mot överdrivet risktagande bör vara inriktade på intäkterna. En ökad samordning av skattepolitiken skulle kunna förhindra skattedumpning. I framtiden skulle skattelättnader i vissa fall också kunna bestraffas inom ramen för samordningen av en förbättrad ekonomisk politik och styrning inom EU. Detta skulle garantera samordnade åtgärder för ekonomisk styrning, vilket EESK redan krävt i tidigare yttranden (9).

5.3.5 Det är vidare mycket osannolikt att investerarna verkligen prioriterar soliditeten i budgetpolitiken i de stater som de vill låna pengar till. Budgetunderskottets och statsskuldens omfattning är i praktiken inte lika relevant för marknadsräntorna som det hävdas i grönboken. Det bekräftas genom att det är just Spanien, som är "mönstereleven" i fråga om budgetpolitik, som för närvarande har problem med omfinansiering, och att länder med lika höga skulder, som exempelvis Storbritannien, har fått tillgång till finansiering med historiskt låga räntor.

5.3.6 EESK anser därför att kommissionen inför de faser som följer på grönboken omgående måste se över sin ståndpunkt om överdrivet risktagande och marknadsdisciplin, eftersom den mycket snabbt kan leda till felaktiga slutsatser som kan få förödande ekonomiska konsekvenser: Om kampen mot det förmodade problemet med överdrivet risktagande till exempel skulle leda till ännu strängare regler för skulder inom stabilitets- och tillväxtpakten eller till automatiska skuldbromsar, skulle det förmodligen leda till ett kontraproduktivt (och enligt kommissionen ineffektivt) tryck på de offentliga utgifterna. För att fastställa att en dramatisk minskning av de offentliga utgifterna – till skillnad från kommissionens antaganden och önskan – skulle inverka negativt på förtroendet hos de potentiella köparna av obligationer, behöver man bara se på vad som sker i de krisdrabbade länderna, där åtstramningspolitiken har spätt på osäkerheten ytterligare och lett till ännu högre räntesatser.

5.3.7 EESK anser vidare att uppfattningen att "marknaderna" nödvändigtvis måste införa en disciplin för demokratiskt valda regeringar också i grunden måste ifrågasättas. I detta fall är "marknaderna" i slutändan desamma som "innehavarna av kapital", det vill säga regeringarnas fordringsägare. Det är svårt att förstå att det kan vara positivt att ett relativt litet antal kapitalinnehavare har större inflytande på den offentliga budgeten än parlamentet, som valts av medborgarna.

5.4 Villkor för att marknaden ska godkänna tillgångar som mycket säkra

5.4.1 EESK delar kommissionens ståndpunkt att stabilitetsobligationerna måste ha ett högt kreditbetyg för att kunna godkännas av investerarna och de medlemsstater i euroområdet som redan har det högsta kreditbetyget. Stabilitetsobligationerna bör också ha ett högt kreditbetyg för att de ska kunna användas som referens på internationell nivå samt för att stödja utvecklingen och det effektiva funktionssättet hos marknaderna för finansiella terminer och tillhörande optioner, vilka är oumbärliga för att ge obligationsmarknaderna tillträde till likvida medel.

5.4.2 EESK är övertygat om att euroobligationer med övergripande delat ansvar kommer att vara mycket attraktiva för potentiella fordringsägare som letar efter säkra placeringar. Omfattningen av och likviditeten på en marknad med gemensamma obligationer skulle förmodligen också locka nya investerare från länder utanför EU. EESK delar uppfattningen att de globala makroekonomiska obalanserna förutsätter att alla ansträngningar görs för att kanalisera de avsevärda volymerna med likvida medel från tillväxtländerna till de stabila finansiella investeringar som euroobligationerna skulle utgöra. Euroobligationerna skulle utgöra en viktig stabiliserande faktor för de finansiella marknaderna också utanför EU:s gränser.

5.4.3 Osäkerheten på EU:s obligationsmarknader har dock ökat enormt på grund av den tveksamhet som medlemsstaternas regeringar visat i fråga om att vidta åtgärder, dåliga politiska beslut och avsaknaden av en vilja att lösa krisen i sin helhet. Osäkerheten är nu därför så stor att till och med efterfrågan på euroobligationer som garanteras solidariskt (alternativ 1, se ovan, punkt 3.2.1.1) förmodligen inte längre skulle vara lika stor som för några månader sedan. Stabilitetsobligationernas förmåga att lindra krisen skulle också minska och deras viktigaste syfte, nämligen stabilisering, skulle kanske inte uppnås.

5.4.4 EESK anser därför att det är nödvändigt att Europeiska centralbanken görs mer delaktig i lösningen av krisen – exempelvis genom beviljande av bankoktroj till Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten eller till den europeiska stabilitetsmekanismen, som träder i kraft den 1 juli 2012. Till skillnad från USA:s centralbank, Japans centralbank och Storbritanniens centralbank, fungerar Europeiska centralbanken inte som långivare i sista hand för staterna. Det förklarar till stor del skillnaden mellan räntesatserna i euroområdet och i mycket mer skuldsatta ekonomier, och bidrar i hög grad till uppfattningen att krisen aldrig kommer att lösas.

5.4.5 Det är emellertid orealistiskt att tro att marknadens godkännande av euroobligationer och därmed låga räntor för dessa förutsätter en så sträng åtstramnings- och budgetkonsolideringspolitik som möjligt. EESK har i flera yttranden uttryckligen lyft fram vilka förödande konsekvenser en sådan politik får för det ekonomiska läget och betonat att en konsolidering av de offentliga budgetarna framför allt nås genom ekonomisk tillväxt (10).

5.5 Alternativa metoder för att emittera stabilitetsobligationer

5.5.1 Metod nr 1: Fullständig ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras solidariskt

EESK anser att denna metod är den klokaste på lång sikt och mest förenlig med Europeiska unionens målsättning med en ekonomisk och social union. Samtidigt skulle denna metod kunna visa sig vara den mest effektiva på kort sikt när det gäller att hantera finansieringsproblemen och därmed lösa krisen. Denna metod kräver dock den mest djupgående europeiska integrationen. Tillämpningen av denna metod skulle därför skapa flest politiska problem, och därför är en fullständig ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras solidariskt den minst tänkbara lösningen inom den närmaste framtiden.

5.5.2 Metod nr 2: Delvis ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras solidariskt

5.5.2.1 Detta är den mest tänkbara och godtagbara metoden, eftersom den i grunden motsvarar metod nr 1, med skillnaden att staterna skulle bevara en viss handlingsfrihet gentemot de finansiella marknaderna. Staterna skulle därför underställas individuella marknads- och finansieringsvillkor, som skulle kunna avspegla skillnaderna mellan deras individuella kreditbetyg. Denna metod kan hur som helst visa sig mycket effektiv, eftersom den får effekter på både medellång och kort sikt. Den försvagar också avsevärt de argument som bygger på de påstådda riskerna med överdrivet risktagande. Metod nr 2 är därför en av de två metoder som EESK formellt godkänner.

5.5.2.2 Det är dock fortfarande nödvändigt att, innan utfärdande av stabilitetsobligationer godkänns, fastställa förfarandena och skuldtaket på ett sätt som verkligen löser de besvärliga problem som stater med finansieringssvårigheter står inför. EESK anser därför att man inte omedelbart (såsom anges på sidan 17 i grönboken) bör omvandla alla befintliga statsobligationer till "stabilitetsobligationer", eftersom den gräns som fastställts för utfärdandet av dessa obligationer ("blå obligationer") snart skulle nås och nya statsobligationer ("röda obligationer") omedelbart skulle behöva ges ut i omfinansieringssyfte (11).

5.5.3 Metod nr 3: Delvis ersättning av nationella emissioner med stabilitetsobligationer som garanteras proportionellt men inte solidariskt

5.5.3.1 EESK instämmer i kommissionens uppfattning att denna metod är den av de tre metoderna vars tillämpningsområde är mest begränsat, eftersom den endast delvis skulle täcka medlemsstaternas finansieringsbehov (såsom i fråga om metod nr 2) och endast skulle ge proportionella men inte solidariska garantier. Denna metod skulle därför endast få begränsad effekt på stabiliteten och integrationen. Metoden skulle kunna genomföras relativt snabbt, eftersom den tycks vara fullt förenlig med det gällande EU-fördraget.

5.5.3.2 För att dessa finansiella instrument ska kunna få ett tillräckligt högt kreditbetyg måste medlemsstaterna ge kompletterande garantier. Stabilitetsobligationerna skulle enligt metod nr 3 uppvisa stora likheter med de obligationer som ges ut av Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten, även om de torde ha något större räckvidd och i högre grad påverka marknadernas effektivitet och integrationen. Eftersom man kan förutse att denna metod inte kommer att få särskilt stora effekter är detta den metod som minst motsvarar EESK:s ståndpunkt.

5.6 Budgetram för stabilitetsobligationer

5.6.1 EESK upprepar sin övertygelse att en förstärkning av stabilitets- och tillväxtpakten inom ramen för "sexpacket", rådets resolution om europluspakten och det allmänna införandet av "gyllene regler" i huvudsak utgör otillräckliga åtgärder för att ta sig ur krisen, och att deras sociala konsekvenser riskerar att leda till en upplösning av Europeiska unionen (12).

5.6.2 De kompletterande åtgärder som kommissionen och rådet vidtar, utöver förslagen i grönboken, bör inte uteslutande utgå från en minskning av staternas budgetunderskott och skuldsättning som bygger på besparingar i de offentliga budgetarna (åtstramning). Besparingar inverkar i regel negativt på tillväxten, sysselsättningen och välfärdsstaten, de begränsar i onödan möjligheterna att föra en lämplig kontracyklisk budgetpolitik och de leder inte heller till de resultat som kommissionen räknat med.

5.6.3 I länderna inom den monetära unionen är det dock nödvändigt att vidta åtgärder för att nå en konvergerande utveckling av de nationella ekonomierna, minska obalanserna och fullborda den gemensamma penningpolitiken. Det måste dessutom ske en samordning av en ekonomisk politik med rätt målsättningar. I det hänseendet är den återkommande visionen i grönboken om "förstärkt konkurrenskraft" genom minskade kostnader och påtryckningar om sänkta löner ensidig och tar inte hänsyn till efterfrågans roll på makroekonomisk nivå.

5.6.4 Som exempel kan en nedskärning av lönerna i länder med bytesbalansunderskott leda till minskad efterfrågan och import. Det skulle visserligen leda till en utjämning av bytesbalansen i euroområdet, men på bekostnad av en minskad produktion och en generell försämring av det ekonomiska resultatet, som i slutänden skulle minska. EESK upprepar sin övertygelse att en balanserad ekonomisk politik är oumbärlig för att man ska nå målen för Europa 2020-strategin.

5.6.5 Därför bör samordningen av den ekonomiska politiken gå mot en förstärkning av tillväxtfaktorerna och de nationella intäkterna. De medlemsstater som under de senaste åren haft relativt låga offentliga investeringar och en låg nationell efterfrågan måste vidta korrigerande åtgärder för att stödja efterfrågan, medan medlemsstater med relativt höga bytesbalansunderskott och budgetunderskott måste eftersträva bättre balans mellan intäkter och utgifter. Genomförandet av stabilitetsobligationer inom Europeiska unionen i enlighet med metod nr 2 kan enligt EESK varaktigt stödja den brådskande och nödvändiga minskningen av de interna makroekonomiska obalanserna inom EU.

Bryssel den 11 juli 2012 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) "Mot en verklig ekonomisk och monetär union", rapport från Herman Van Rompuy, ordförande i Europeiska rådet, av den 26 juni 2012, del II punkt 2 tredje stycket (EUCO 120/12).

http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/sv/ec/131288.pdf

(2) I den offentliga debatten och i dokumentationen används oftast termen "euroobligationer". Kommissionen anser att det främsta syftet med ett sådant instrument vore att stärka den finansiella stabiliteten i euroområdet. I enlighet med kommissionsordförandens tal om tillståndet i unionen den 28 september 2011 hänvisas det i grönboken följaktligen till "stabilitetsobligationer".

(3) Europaparlamentets resolution av den 6 juli 2011 om den finansiella, ekonomiska och sociala krisen (2010/2242(INT)).

(4) Se EESK:s yttrande om "Tillväxt och statsskuld i EU: två innovativa förslag", EUT C 143, 22.5.2012, s. 10, samt EESK:s yttrande om "Intelligenta strategier för finanspolitisk konsolidering – utmaningen att identifiera tillväxtfaktorer för Europa. Hur kan vi till fullo utnyttja arbetskraftens potential i våra ekonomier mot bakgrund av det trängande behovet av finanspolitiska justeringar?", EUT C 248, 25.8.2011, s. 8.

(5) Se motiveringen från kreditvärderingsinstitutet Standard & Poor's av den 13 januari 2012 till nedvärderingen av statsskuldväxlar från 16 medlemsstater i euroområdet: "De europeiska beslutsfattarnas politiska initiativ under de senaste veckorna kan visa sig otillräckliga när det gäller att fullt ut hantera den pågående systemiska krisen i euroområdet", se (på engelska):

http://www.standardandpoors.com/prot/ratings/articles/en/eu/?articleType=HTML&assetID=1245327399569. Standard & Poor's konstaterade vidare: "Vi anser att en reformprocess som endast bygger på budgetåtstramningar riskerar att bli kontraproduktiv, eftersom den nationella efterfrågan minskar i takt med konsumenternas allt större farhågor om trygga arbetstillfällen och disponibla inkomster, vilket urholkar de nationella skatteintäkterna."

(6) Se punkt 5.6.

(7) ECB:s handlingsutrymme är i det närmaste obegränsat, och kan omfatta allt från ett enkelt meddelande om de framtida riktlinjerna för dess monetära politik till massiva återköp av statsskulden vid spekulativa attacker.

(8) I detta yttrande används termen "euroobligationer" när det är fråga om syftet med en politisk union som komplement till den ekonomiska och monetära unionen. I alla andra fall används kommissionens term "stabilitetsobligationer". Det finns ingen faktisk skillnad mellan de båda begreppen.

(9) Jfr redogörelsen i EESK:s yttrande om "Årlig tillväxtöversikt — vidareutveckling av EU:s samlade insatser mot krisen", EUT C 132, 3.5.2011, s. 26, och EESK:s yttrande om "Sociala konsekvenser av de nya bestämmelserna för den ekonomiska styrningen", EUT C 143, 22.5.2012, s. 23.

(10) Se fotnot 8 ovan.

(11) Delpla, J. och von Weizsäcker, J. (2010), The Blue Bond Proposal ("Ett förslag om blå obligationer"), Breugel Policy Briefs 420, Bruegel, Bryssel, 2010. Författarna föreslår en gräns för utfärdande av blå obligationer på 60 % av BNP, som motsvarar det kriterium som tidigare fastställts i Maastrichtfördraget i fråga om ett tak för den totala statsskulden. Bland ett växande antal mer eller mindre detaljerade studier och förslag, se förslagen från den tyska regeringens råd med ekonomiska experter om en europeisk pakt för återköp

(http://www.sachverstaendigenrat-wirtschaft.de/fileadmin/dateiablage/Pressemitteilungen/A_european_redemption_pact.pdf) eller Varoufakis, Y. och Holland, S. (2011), A modest proposal for overcoming the euro crisis, Levy Economics Institute of Bard College, Policy Note 3/2011, http://www.levyinstitute.org/pubs/pn_11_03.pdf.

(12) Se punkt 5.3 ovan.