Yttrande från Regionkommittén om "Den internationella handelns världsomspännande utmaning: En marknadsstrategi för Europeiska unionen"

(97/C 116/03)

BAKGRUND

- "Meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Den internationella handelns världsomspännande utmaning: En marknadsstrategi för Europeiska unionen" (KOM(96) 53 slutlig).

- Europeiska kommissionens beslut av den 11 mars 1996 att rådfråga Regionkommittén i detta ärende, i enlighet med Romfördragets artikel 198c, första stycket.

- Regionkommitténs beslut av den 12 juni 1996 att ge utskott 1 "Regional utveckling, ekonomisk utveckling, finansiella frågor på lokalt och regionalt plan" i uppdrag att bereda detta yttrande.

- Utkastet till yttrande (CdR 353/96 rev.) antaget av utskott 1 den 22 november 1996. Föredragande var Jan Tindemans.

Vid sin 16:e plenarsession den 15-16 januari 1997 (sammanträdet den 15 januari) antog Regionkommittén, med beaktande av ovanstående, följande yttrande med majoritetsbeslut.

1. Inledning

1.1. I utarbetandet av den europeiska politiken för att utveckla världshandeln har den internationella handelspolitikens konsekvenser och effekter på regional nivå hittills uppmärksammats i mycket begränsad omfattning.

1.2. Unionen har å ena sidan en öppen ekonomi, där många arbetstillfällen är direkt beroende av exporten och ett ännu större antal är indirekt beroende av densamma. Miljontals jobb är dessutom direkt beroende av utländska investeringar.

1.3. Sedan de första direktiven för den inre marknaden trädde i kraft har dock de regionala och sociala skillnaderna blivit större och pressen på arbetsvillkoren och arbetsmarknaden har ökat.

1.4. Sedan perioden 1966-1988 har många fattiga regioner inte gjort några som helst ekonomiska framsteg. I vissa regioner har situationen till och med försämrats. De sociala skillnaderna mellan utvecklade och eftersatta områden har blivit större.

1.5. I vitboken om den europeiska socialpolitiken konstaterar Europeiska kommissionen även att medlemsstaternas ekonomiska och sociala strukturer aldrig varit satta under en sådan press som nu. Orsakerna står att finna i globaliseringen av handeln och produktionen, den nya teknologins återverkningar på sysselsättningen, samhället och medborgarna, den allt äldre befolkningen och de ständigt höga arbetslöshetssiffrorna.

1.6. För att nå bortom de rent handelspolitiska spörsmålen föranleder ovanstående skäl Regionkommittén att formulera följande allmänna frågeställning:

2. Allmänna kommentarer

Vilka blir konsekvenserna av ett öppet internationellt handelsutbyte med en ökande konkurrens för regionerna och deras befolkning och näringsliv

2.1. Kommissionen påpekar att det krävs en strategi, eftersom EU:s välfärd till stor del är beroende av utrikeshandel och investeringar. En öppen världsmarknad kan skapa ett mer varierat utbud för konsumenterna, men kommer under de kommande åren även att innebära ett större konkurrenstryck genom importen till den gemensamma marknaden. Detta måste ses ur ett bredare perspektiv, eftersom en omlokalisering av verksamheten, som grundar sig på relativa fördelar och frihandel, vid en globalisering av ekonomin kan innebära att verksamheter kan lokaliseras till Europa. Globaliseringen kan på så sätt ha en positiv effekt på handeln och sysselsättningen i EU.

2.2. Vid en bedömning av frågan om skydd eller statligt stöd bör det betonas att en utåtriktad politik har en större tillväxtpotential. Exporten representerar en femtedel av varuhandeln. Europeiska direktinvesteringar i tredje land motsvarar mer än en tredjedel av de utländska direktinvesteringarna i hela världen. De utländska direktinvesteringarna i Europa uppgår till 460 miljarder USA-dollar. Miljontals jobb är beroende av detta.

2.3. Man måste sträva efter ett förbättrat tillträde till marknaderna i tredje land, samtidigt som man fortsätter att successivt öppna den egna marknaden. Ett aktivt stöd från det europeiska näringslivet är därför av stor betydelse.

2.4. Europeiska företag måste således kunna konkurrera på lika villkor och inte hindras av några handelshinder. Varu- och tjänstehandeln går allt oftare hand i hand med investeringar och nätverksöverföringar inom företagen. En omlokalisering av verksamheten till andra länder skall då även leda till att man använder forsknings-, utvecklings- och produktionsresurser på ett optimalt sätt.

2.5. Det internationella industriella samarbetet leder mer och mer till strategiska allianser och till en allt friare rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer. Skapandet av ett gynnsamt klimat för att man skall kunna utnyttja de lokala fördelarna optimalt är en målsättning från kommissionens sida.

2.6. Företagen måste se till att de är närvarande på marknaderna utanför EU och att de säkerställer sina framtida marknadsandelar.

2.7. På EU:s inre marknad ger den ekonomiska integrationen och strukturanpassningarna upphov till färre problem, eftersom de syftar till att ge alla EU-företag lika villkor.

2.8. De utländska konkurrenternas fördelar måste därför kombineras med att EU-företagens möjligheter på marknaderna i tredje land främjas. Europeiska kommissionens roll måste ses över på nytt. Europeiska företag möter ett stort antal hinder i utlandet. EU bör därför sträva efter ett förbättrat tillträde till marknaderna i tredje land, samtidigt som man fortsätter att successivt öppna den egna marknaden.

2.9. Länderna i Central- och Östeuropa bör få tillträde till marknaden i samband med genomförandet av Europaavtalen, som förbereder länderna på ett framtida EU-medlemskap. För andra länder, såsom de inom OSS, måste marknadstillträdet ske inom ramen för dessa länders anslutning till Världshandelsorganisationen (WTO). Med andra handelsområden bör man via förhandlingar sträva efter tullsänkningar och avskaffande av handelshinder.

2.10. Ett aktivt stöd från det europeiska näringslivet är av stor betydelse för denna politik. En strategi för ett förbättrat tillträde till marknaden bör leda till ett effektivare gemenskapsagerande och konkreta fördelar för det europeiska näringslivet, särskilt för små och medelstora företag.

2.11. Målsättningar med Europeiska kommissionens strategi:

a) EU:s handelspartner bör uppfylla sina förpliktelser. Med tanke på att de frågor som täcks av Världshandelsorganisationen nu har vuxit i omfattning, gäller detta nu även immaterialrätt och tjänster. EU bör självfallet också strikt uppfylla sina egna förpliktelser inom ramen för Världshandelsorganisationen.

b) Existerande styrinstrument för att öppna marknaden måste utnyttjas till fullo.

c) Gemenskapen måste också motverka andra hinder för det ekonomiska flödet, som normalt inte faller under kategorin handelshinder (diskriminerande nationell investeringslagstiftning, ogenomskådlig handelspraxis, brist på tillträde till infrastrukturen för distribution, etc.). Detta gäller både handel och investeringar.

d) Näringslivet måste informeras om möjligheterna att utöva påtryckningar för att minska handelshindren och om de handelspolitiska styrinstrument som kan skydda gemenskapen mot en orättvis handel såsom dumpning eller exportsubventioner.

3. Särskilda kommentarer

Konsekvenser av ovannämnda strategi enligt kommittén

3.1. Regionkommittén vill försöka att i stora drag beskriva sin uppfattning om konsekvenserna av ovannämnda strategi för regionerna och deras befolkning och näringsliv genom att utgå från följande:

- 18 miljoner arbetslösa inom EU.

- En social struktur som enligt Jacques Santer är på väg att explodera.

- De signaler, t.o.m. från OECD, som antyder att det inte är något universalmedel mot den allt högre arbetslösheten att ta fortsatt hjälp av marknadskrafterna.

3.2. Konsumtion/produktion: globalt-regionalt

3.2.1. Frågan är om regionerna är kapabla att fysiskt klara av en världsomspännande frihandel. Infrastrukturen för transporter i tätbefolkade områden befinner sig för närvarande under starkt tryck. Ökade trafikströmmar på grund av en tilltagande världshandel innebär definitivt ett antal negativa konsekvenser för miljön (fler transporter = ökad trafik på vägarna och i luften = fler vägar/flygplatser eller flygrörelser = ökad nedsmutsning + buller).

3.2.2. Vid sidan om denna utveckling blir det allt tydligare i regionerna att den ekonomiska strukturen luckras upp, eftersom Europeiska unionen nu har öppnat sina gränser för varor från låglöneländer. Den yttre konkurrensen blir då också stor. Företagsledare pressas att flytta produktionsenheter till låglöneländer för att säkerställa företagets överlevnad. Detta åtföljs dock av stora förskjutningar i sysselsättningen i den egna staden eller regionen. De sociala konsekvenserna i regionen blir allvarliga. Arbetslösheten för vissa samhällsgrupper i EU har blivit strukturell.

3.2.3. När man på regional nivå försöker att bevara en industrigren, i syfte att föra en aktiv sysselsättningspolitik, stöter man dock på den europeiska lagstiftningen som förbjuder ett sådant myndighetsstöd (till exempel VW-industrin i Sachsen). Även Europaparlamentet tycks oroa sig alltmer över frihandelspolitikens effekter för våra europeiska företag, vilket parlamentets betänkande om särskild tull för import av asiatiska skor vittnar om. Med tanke på det faktum, som är allmänt känt, att konkurrensen på den öppna världsmarknaden kommer att öka ytterligare på medellång sikt, fruktar kommittén att man för närvarande inte ser slutet på omstruktureringen av företag och den därmed sammanhängande förskjutningen av sysselsättningstillfällen inom de egna regionerna och mellan rika och fattiga områden i Europa.

3.2.4. Å andra sidan vill kommittén betona att den internationella handeln, såsom en klassisk form av globalisering, har vuxit mer än den världsomfattande bruttonationalprodukten sedan 1950. Vi har därför under de senaste åren kunnat se en förskjutning till förmån för utvecklingsländerna. Europa har dock inte kunnat behålla sin relativt starka position inom industrisektorn med anledning av konkurrensen från andra världsdelar. Kommittén anser därför att det finns skäl till oro inför den framtida utvecklingen.

3.2.5. Man bör av både politiska och ekonomiska skäl anstränga sig att öppna marknaderna för de central- och östeuropeiska länderna. Genom att avreglera marknaderna kan man på ett tydligt sätt visa dessa unga demokratier att de högutvecklade länderna i Väst fäster stor vikt vid att de skall integreras med Västeuropa. Det krävs naturligtvis ett antal övergångsbestämmelser för att undvika sociala konflikter.

3.2.6. Det är också nödvändigt att verka för att handels-, närings- och regionalpolitiken kännetecknas av större överensstämmelse, så att man i högre grad kan uppmärksamma återverkningarna på sysselsättningen och den sociala stabiliteten med anledning av unionens utvidgning till Central- och Östeuropa. Man bör dessutom ta större hänsyn till förhållandet mellan miljö- och handelspolitiken. En samordning på europeisk nivå bör därför äga rum.

3.2.7. Kommittén vill därför se följande utveckling på lång sikt:

- Det är önskvärt att få till stånd ett samspel mellan produktion och konsumtion på regional nivå. På så sätt kan varutransporterna ske i "regionala" handelsblock. Målet bör vara att varorna produceras och finns tillgängliga för kunderna inom ett skäligt avstånd (förklaring: med regioner avses regioner på världsomfattande nivå: Väst- och Östeuropa = en region, Asien = en region osv.).

En internalisering av de externa transportkostnaderna, exempelvis när det gäller skador på miljön, kan bland annat vara ett medel för att främja en dylik utveckling.

- Kunskap/know-how kommer att utväxlas/förhandlas i stor skala på världsnivå. Därigenom kan de mest avancerade kunskaper "exporteras" utan negativ inverkan på miljön eller sysselsättningen i den egna regionen. På samma gång erbjuds andra regioner möjligheten att med dessa nya kunskaper bygga upp sin egna regionala ekonomi.

3.2.8. På medellång sikt har kommittén en självskriven förståelse för att det måste ske en stabil utveckling av världshandelssystemet för att stimulera ekonomin i fattiga länder (som t.ex. Afrika) och understödja världsfreden.

3.3. Balans i den regionala ekonomin

3.3.1. Det är önskvärt att den fria handeln på "global nivå" hänger ihop med en regional ekonomi där företagen anmodas att samarbeta inom den egna regionen och med en långsiktig strategi för sysselsättning och innovationer som grundar sig på en regional gemenskap.

3.3.2. Undersökningen (Porter) visar att det, framförallt i en världsekonomi, är av avgörande betydelse att grupper av ömsesidigt sammankopplade produktionsfaktorer lokaliseras nära varandra. Även i en informations-/datadominerad period presterar kvalificerade medarbetare, omfattande nätverk av leverantörer etc. faktiskt mer om de befinner sig nära varandra. På så sätt verkar det förståndigt att inte allt för beredvilligt se ytterligare utlokalisering av industrier som en naturlig övergångsprocess i övergången till en kunskapsintensiv ekonomi.

3.3.3. Såväl av sysselsättningsskäl som av miljö-/trafikskäl verkar det inte önskvärt att Europeiska unionen som en slutlig konsekvens i framtiden skulle vara beroende av import från andra världsdelar i fråga om många varor. Det är särskilt jobb i tillverkningsindustrin som EU har förlorat under det senaste decenniet, vilket därigenom orsakat strukturell arbetslöshet. Förlusten av sysselsättningstillfällen inom industrin leder på lång sikt ofrånkomligen till förlust av arbetstillfällen inom tjänstesektorn, med tanke på den nära kopplingen mellan de båda sektorerna.

3.3.4. Kommittén anser att följande långsiktiga strategi är önskvärd: "ett globalt synsätt på lokal nivå". Det betyder att varje region, kommun, county eller delstat, tillsammans med de stora företagen/multinationella företagen i sin region, måste agera aktivt för att kunna medverka i den globala ekonomin genom en gemensam regional strategi för internationalisering, och förverkliga den infrastruktur som då krävs (kunskapsinstitutioner, utbildningsinstitut, banker, transportmöjligheter via väg, vatten och järnväg, informationsteknologi etc.).

3.3.5. En sådan politik i Europeiska unionen betyder att varje region profilerar sin ekonomi utifrån de starka sidor som är karaktäristiska för den särskilda regionen. Detta kan betyda att det inom vissa industrisektorer fortfarande är nödvändigt med en omstrukturering inom Europa. Dessutom måste regionerna sörja för en tillräcklig diversifiering i den regionala ekonomin, så att man inte blir alltför beroende av en enskild bransch.

3.3.6. Alla dessa aktiva regionala strategier måste tillsammans forma en kraftfull gemensam europeisk ekonomi som kan konkurrera på världsmarknaden och hålla kvar Europas nyckelindustrier inom sina gränser.

3.4. Sysselsättning/arbetslöshet

3.4.1. Handelspolitiken kommer att kräva kontinuerlig anpassning av de europeiska regionerna. Företagen står inför ständig konkurrens. Välfärdsnivån stiger men samtidigt ökar trycket på arbetsprocessen och produktiviteten. Europeiska regioner måste anta denna utmaning genom att bistå den yrkesverksamma befolkningen på ett sådant sätt att man kan stå emot konkurrensen från utlandet (dvs. utanför EU).

3.4.2. Regionerna måste ha modet att acceptera och stödja företagens specialisering på vissa branscher. Utbildningsprogram är nödvändiga för att se till att det finns högutbildade arbetstagare som passar för den regionala ekonomin.

3.4.3. De europeiska regionerna måste också acceptera att somliga industrigrenar kommer att försvinna från den egna regionen för att blomstra någon annanstans i Europa. I sådana fall behövs det en omdefiniering av de starka sidorna i regionens ekonomi och en omstrukturering av området.

3.4.4. Dessutom kommer regionerna i Europeiska unionen att konfronteras med välfärdsparadoxen: urholkning av de offentliga tjänsterna, tilltagande kriminalitet, trafikstockningar, vanskötta städer och utbredd arbetslöshet. Samtidigt drar de europeiska konsumenterna fördel av "utlokaliseringen" av produktion till låglöneländer genom att vi därigenom får tillgång till billiga produkter. När den internationella handeln utvecklas, anser Regionkommittén det vara av betydelse att man beaktar de konsekvenser som åtgärderna får på regional och lokal nivå, åtminstone på kort sikt, så att regionerna får större möjlighet att anpassa sin ekonomi och produktion till den nya framtida situationen. På kort sikt bör man samtidigt undersöka olika möjligheter som gör det lättare för EU:s regioner att anpassa sin ekonomi till de nya omständigheterna, genom till exempel tillräckligt omfattande övergångsperioder.

3.4.5. Med tanke på att den europeiska marknaden i själva verket är en mättad marknad måste nationella och regionala myndigheter förbereda Europas medborgare på att man i Europa - med den höga välfärdsnivå man redan uppnått (hälso- och sjukvård, undervisning, miljö) - kommer att lägga mindre vikt vid materiell tillväxt och mer uppmärksamhet vid ett ökat immateriellt välbefinnande. Det innebär att myndigheterna med hjälp av allmänhetens önskan om ökad välfärd måste skapa arbetstillfällen inom tjänstesektorn för att tillhandahålla de tjänster som den europeiska befolkningen önskar för en bättre livsmiljö. De arbetstagare som blivit överflödiga inom industrin kommer därmed att bli anställda inom de nya tjänster som de europeiska medborgarna anser vara nödvändiga.

3.4.6. För att kunna finansiera sådana jobb kräver kommittén också åtgärder av europeisk omfattning som möjliggör en växling från skatt på arbete till skatt på miljö, konsumtion (mervärde) och kapital. Detta är emellertid endast möjligt om marknaden anpassas till den internationella konkurrensen. (I Nederländerna ökade de 50 största arbetsgivarna sin vinst explosionsartat från 1991 till 1995, samtidigt som sysselsättningen under samma period ökade endast marginellt.)

3.4.7. Samtidigt måste man klargöra för de europeiska medborgarna att företagen på den europeiska marknaden är i sin fulla rätt att nyinvestera den vinst de gör utanför Europa. En sådan inställning rättfärdigar en stegvis utjämning av välfärden i de olika världsdelarna utan att förlora de europeiska medborgarnas stöd.

3.4.8. Europeiska företag/multinationella företag kan på detta sätt etablera sig i nya delar av världen och skapa regional sysselsättning där som följd. Samtidigt kräver en sådan strategi en god hemmabas med solid know-how i de europeiska regionerna för att stödja de multinationella företagen i deras världsomspännande strategi.

3.4.9. Kommittén ser också "storskalig småskalighet" som en möjlig långsiktig strategi.

- Industrispecialisering på vissa branscher per region.

- Skapa förutsättningar i regionerna för nya företagsformer (infrastruktur för telekommunikationer, för information, etc.).

- Regionala program för omskolning av arbetstagare till nya, både internationellt och regionalt inriktade arbeten.

- Stimulera den regionala företagarandan till förmån för lokala produkter och lågutbildade arbetstagare (transporter, butiksarbete, äldreomsorg, rekreationsverksamhet).

- Stora infrastrukturprojekt, via offentliga/privata investeringar som skall hjälpa den regionala ekonomin att utvecklas.

- En jämn spridning av verksamheterna inom regionen.

3.5. Finansmarknader: globalt-regionalt

3.5.1. Kommittén betonar vikten av att Europeiska monetära unionen skapas, vilket även framhålls i ESK:s yttrande av den 18 september 1996. Samtidigt måste man konstatera att internationaliseringen av handeln på sikt möjligen kan leda till en internationell valuta. Handeln lider för närvarande av dollarns svängningar och man oroar sig också över konkurrensen från yenen.

3.5.2. Kommittén håller också med kommissionen om att det måste finnas en världsomfattande arena för multinationella företag där det råder investeringsfrihet. Vi i Europa måste inse att delar av de vinster som görs i våra regioner kommer att försvinna i investeringar i andra delar av världen. Kommittén anser dock att detta hör till en naturlig utjämningsprocess i fråga om den sociala och ekonomiska utvecklingen på världsnivå.

3.5.3. Den ekonomiska aktiviteten förskjuts i allt högre grad från varuhandel till utländska direktinvesteringar. Kommissionens synpunkter rör dock uteslutande handel, samtidigt som direktinvesteringar inte berörs. Kommittén vill påpeka att den anser att utländska investeringar varit det mest dynamiska elementet i världsekonomin under de senaste åren.

3.5.4. Kommittén vill också understryka att varje verksamhet inom näringslivet bygger på mänskliga relationer, där tilltro och engagemang spelar en stor roll. Den fysiska närvaron och den personliga kontakten är oumbärlig för detta. Ett nät av marknadsbaserade relationer är ett kännetecken för de regionala asiatiska ekonomiernas succé. Därför anser kommittén att det är viktigt att betona att även i Europa kan en decentraliserad politik från myndigheternas sida och ett väl förankrat regionalt banksystem stödja regionernas näringsliv. Regionala börser skulle kunna göra det lättare för små och medelstora företag att få tillträde till finansmarknaden.

3.5.5. Globaliseringen av finansmarknaderna, med vinstmaximering för aktieägarna, kan dock ha en bromsande effekt på regionala investeringar och den regionala sysselsättningen, framförallt när det gäller investeringar i nyskapande utvecklingsprojekt med hög risk. Dessa ger nämligen mycket lägre vinster till aktieägarna. Därför anser kommittén att det är viktigt att understryka att medbestämmande och samrådsmodeller är nödvändiga för att aktiemarknaden skall fungera på ett ansvarsfullt sätt, vilket ligger i den europeiska ekonomins intresse. En effektiv politik beträffande riskvilligt kapital kommer också att bli nödvändig.

3.5.6. En relativt fri handel bör gå hand i hand med social stabilitet och sammanhållning.

3.5.7. Tänkbara långsiktiga strategier: "ett globalt finansiellt system för multinationella företag", "från vinstmaximering till vinstoptimering" och "lokal finansiering, globalt nätverk".

- Ett väl förankrat regionalt banksystem i närheten av företag med regional verksamhet (möjligtvis regionala fondbörser).

- Ett globalt system för multinationella företag med internationell verksamhet.

- Använda vinsterna på bästa sätt: vinster är nödvändiga, men måste delvis användas för långsiktiga investeringar och innovationer på global nivå.

3.6. Global, nationell och regional förvaltning av ekonomin

3.6.1. Regionerna påverkas i ganska stor utsträckning av de positiva och negativa följderna av ekonomins globalisering. Globaliseringen av handeln har fråntagit regionerna ett antal instrument. Informationsteknologin innebär att varje individ kan kommunicera, betala, köpa produkter etc. var som helst i världen. De nationella myndigheterna har ett allt mindre inflytande på globaliseringen, eftersom de geografiska gränserna har försvunnit och pengar cirkulerar över hela världen.

3.6.2. Frågan är också om nationalstaterna fortfarande kan göra sina egna val när det gäller inflation, tillväxt och sysselsättning. Nu när de relevanta marknaderna täcker ett allt större område och företagen allt oftare sluter internationella samarbetsavtal förlorar den nationella konkurrenspolitikens instrument märkbart i betydelse. Företagen försöker sluta prisöverenskommelser, dela upp marknaderna och skydda dagens marknadspositioner mot potentiell konkurrens. I varje fall har nästan hälften av alla stora fusioner helt klart syftat till att förbättra marknadspositionerna för de berörda företagen. Den ekonomiska politiken har här en betydelsefull uppgift: att fastställa internationella konkurrensregler för att komplettera det traditionella handelssystemet. Internationell konkurrenspolitik och handelspolitik går följaktligen hand i hand, såsom det för övrigt också måste vara i ett sammanhängande system. Samtidigt kommer regionerna att spela en viktigare roll baserad på ekonomiskt starka företag eller branscher. Detta överskrider medlemsstaternas gränser. Enligt kommittén kommer en annan struktur och ett annat angreppssätt att bli nödvändigt för myndigheternas förvaltning och ledning av Europas ekonomi.

3.6.3. Därför kräver kommittén att man undersöker hur man kan bygga upp en samarbetsmodell som gör det möjligt för myndigheterna att återigen få grepp om och även medverka i världsekonomin. För att göra detta måste man finna kreativa lösningar med vilka en regional politik kan utvecklas. Skattemässiga åtgärder kommer att bli nödvändiga, som via regionerna omsätts i nya arbetstillfällen i den offentliga tjänstesektorn. Bättre samordning mellan industrin och den finansiella sektorn inriktad på en långsiktig strategi på europeisk nivå, är ett trängande behov.

3.6.4. Kommittén insisterar på att Europeiska kommissionen i större utsträckning skall samordna de befintliga programmen för stöd till samriskprojekt som bedrivs av företag i olika länder. Detta kan vara ett lämpligt instrument för att ta sig in på varandras marknader och erbjuder fördelar när det gäller produktion, sysselsättning och ömsesidig export/import, utan att det blir tal om hinder till följd av tullbarriärer. Sådana hinder kommer härigenom rentav att undanröjas.

3.6.5. Man får inte heller glömma bort att det är absolut nödvändigt med en balanserad och enhetlig europeisk marknad om unionens ställning skall stärkas i utlandet. Principen om ömsesidigt erkännande av tekniska normer tillämpas i allmänhet inte, så prov och kontroll genomförs i varje medlemsstat. Normalt godkänns resultatet av de nationella proven heller inte utan vidare.

4. Slutsatser

4.1. Regionkommittén stöder i stora drag kommissionens meddelande "Den internationella handelns världsomspännande utmaning: En marknadsstrategi för europeiska unionen". Kommittén anser:

a) Att varje region ständigt skall vara sysselsatt med omstruktureringen av sin ekonomi.

b) Att globaliseringen av kunskap och finansmarknaderna kan bidra till ett ökat antal företag, till en utvidgning av företagens verksamhet samt till ökad sysselsättning inom tjänstesektorn i EU.

c) Att regionaliseringen av varuproduktionen och transporterna kan bidra till färre trafik- och miljöproblem å ena sidan och ökad sysselsättning i EU:s producerande sektor å andra sidan (mindre utbildad arbetskraft). Den leder även till produkter som är anpassade efter de lokala/regionala konsumenternas behov.

d) Att det är av stor vikt att det i Europeiska kommissionen råder samstämmighet mellan handels-, närings-, regional- och socialpolitiken.

e) Att man bör anstränga sig för att öppna de central- och östeuropeiska marknaderna. Andra länder som erbjuder intressanta möjligheter för det europeiska näringslivet bör också beaktas.

f) Att varje region måste agera aktivt för att kunna delta i den globala ekonomin.

g) Att man måste hitta ett svar på "välfärdsparadoxen" (omfattande arbetslöshet, miljöförstöring, kriminalitet) och finna de finansiella medel som behövs via en växling från skatt på arbete till skatt på miljö, konsumtion (mervärde) och kapital.

h) Att företagens vinst inte längre kan fortsätta att öka explosionsartat samtidigt som sysselsättningen endast ökar marginellt.

i) Att Europa måste gå över från vinstmaximering till vinstoptimering: en del av vinsterna måste användas för långsiktiga investeringar och innovationer på såväl global som lokal nivå.

j) Att bättre samordning mellan industrin och den finansiella sektorn är nödvändig, inriktad på en långsiktig strategi på europeisk nivå. Det är absolut nödvändigt att stimulera ett internationellt samarbete, inte enbart på industriell nivå utan även på det ekonomiska planet och i allmänhet.

k) Att ett nät av föreningar med demokratisk legitimitet måste utvecklas, som omfattar stater, regioner och lokala myndigheter. Detta är nödvändigt för myndigheternas vägledning/styrning av den europeiska ekonomin.

l) Att detta i slutänden leder till en modell där globaliseringen av handeln och ekonomin går hand i hand med en global strategi på lokal nivå (s.k. "glokalisering").

Bryssel den 15 januari 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA