SV Europeiska unionens officiella tidning C 77/157

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Förbindelserna mellan EU och Ukraina: en ny dynamisk roll för det civila samhället”

(2009/C 77/33)

Vid sin plenarsession den 16–17 januari 2008 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett initiativyttrande om

”Förbindelserna mellan EU och Ukraina: en ny dynamisk roll för det civila samhället”.

Facksektionen för yttre förbindelser, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 17 juli 2008. Föredragande var Mall Hellam.

Vid sin 447:e plenarsession den 17–18 september 2008 (sammanträdet den 18 september) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 129 röster för, 4 emot och 8 nedlagda röster.

1. Sammanfattning

1.1 Syftet med detta yttrande från EESK är att ge impulser till ett bättre genomförande av principen om gemensamt ansvar och partnerskap mellan det civila samhället i Ukraina, den ukrainska regeringen och EU-institutionerna genom att fördjupa förbindelserna mellan EU och Ukraina och göra EU:s politik gentemot Ukraina till ett effektivt instrument till stöd för reform- och moderniseringsprocessen i landet.

1.2 För Ukraina är Europeiska unionen både ett mål och en drivkraft för förändring. EESK anser att Ukrainas integration i EU och reformprocessen i landet kräver ett starkt och hållbart civilt samhälle (1), med en långsiktig utvecklingspolitik för det civila samhället i Ukraina från både EU:s och den ukrainska regeringens sida.

1.3 För att det civila samhället ska kunna få en större roll krävs ett gynnsamt övergripande politiskt klimat i förbindelserna mellan EU och Ukraina.

1.4 Utsikterna till EU-medlemskap för Ukraina är i detta hänseende viktiga. På motsvarande sätt bör viseringsfriheten bli en konkret möjlighet för Ukraina, och en färdplan för viseringsfrihet bör utformas för landet. EESK föreslår att dessa faktorer inkluderas i det nya associeringsavtalet (2) mellan EU och Ukraina, så att avtalet kan fungera som ett instrument som främjar reformprocessen och även stärker det civila samhällets roll.

1.5 När det gäller särskilda strategier för det civila samhället bör den ukrainska regeringen sträva efter att skapa ett regleringsklimat som gynnar det civila samhället, och det civila samhällets aktörer bör ges en varaktig roll i den politiska processen och den civila dialogen. Samtidigt bör EU bidra till utformningen av en strategi för kapacitetsbyggande för det civila samhället i Ukraina. Man måste i synnerhet uppmärksamma och fortlöpande stödja utvecklingen av den sociala dialogen på alla nivåer.

1.6 EESK välkomnar Ukrainas framsteg på väg mot att befästa demokratin och stärka rättstatsprincipen och respekten för de mänskliga rättigheterna. Detta kommer att bidra till utökade förbindelser med EU, en djupare ekonomisk integration och mer utvecklade politiska kontakter.

1.7 EESK efterlyser en snabb avslutning av förhandlingarna om associeringsavtalet. Kommittén föreslår också, i nära samarbete med Ukrainas civila samhälle, att detta avtal ska innehålla en bestämmelse om inrättande av ett gemensamt organ för det civila samhället, som skulle ge det civila samhället en stark röst i relationerna mellan EU och Ukraina.

2. EU och Ukraina: övergripande framsteg i samarbetet och möjligheter som den rådande situationen erbjuder

2.1 Att främja demokrati, goda styresformer och marknadsekonomi i grannländerna förblir en central prioritering i EU:s yttre politik. I detta syfte utformade EU den europeiska grannskapspolitiken, som grundar sig på huvudprinciperna om partnerskap och gemensamt ansvar, differentiering och skräddarsytt stöd som nyckelprinciper.

2.2 Inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken inleddes i januari 2004 samråd med Ukraina om handlingsplanen EU–Ukraina och i december 2004 antogs handlingsplanen av Europeiska rådet. Efterdyningarna av den ”orangea revolutionen” i Ukraina i december 2004, som visade det ukrainska civilsamhällets stora potential, och den europavänliga inställning som president Viktor Jusjtjenko och Julia Tymosjénko med sin ”orangea” regering visade prov på, ledde till att EU ansåg det lämpligt att komplettera handlingsplanen med ytterligare incitament. Handlingsplanen antogs officiellt vid samarbetsrådet EU–Ukraina den 21 februari 2005 för en period på tre år. Den utgjorde en omfattande och ambitiös ram för samarbetet med Ukraina, och fastställde alla centrala reformområden (politisk dialog och reform, ekonomisk och social reform och utveckling, handelsmarknaden och lagstiftnings reformer, samarbete om rättsliga och inrikes frågor, transport, energi, informationssamhället och miljön samt kontakter människor emellan).

2.3 Ukraina gavs löfte om att förhandlingar om ett nytt avtal (”associeringsavtalet”) skulle inledas förutsatt att det parlamentsval som hölls 2006 var fritt och rättvist, och fick även löfte om att förhandlingar om ett omfattande frihandelsavtal skulle inledas efter det att Ukraina anslutit sig till Världshandelsorganisationen (WTO). Viseringslättnader, ökad finansiering och utökade möjligheter till kontakter människor emellan var andra incitament som erbjöds Ukraina inom ramen för handlingsplanen.

2.4 Förhandlingarna om associeringsavtalet inleddes i mars 2007, medan förhandlingarna om ett omfattande frihandelsavtal inleddes i februari 2008 efter Ukrainas anslutning till WTO. Nio förhandlingsrundor genomfördes mellan mars 2007 och juli 2008. Det avtal om viseringslättnader som undertecknades år 2007 trädde i kraft år 2008.

2.5 Förhandlingarna om associeringsavtalet kommer att få långtgående följder för förbindelserna mellan EU och Ukraina och för Ukrainas nationella reformprocess. De ger de ukrainska offentliga myndigheterna en unik möjlighet att upprätta en öppen och systematisk samrådsprocess med organisationerna i det civila samhället, vilket skulle kunna bidra till att trygga ett internt stöd för de reformer som anges i det nya avtalet. Det civila samhället i Ukraina får härigenom också möjlighet att i samförstånd fastställa sina prioriteringar och framföra dem till de myndigheter som förhandlar om avtalet.

2.6 Det är viktigt att se till att förhandlingarna mellan EU och Ukraina genomförs på ett öppet sätt och att man tar hänsyn till de potentiella följder som avtalet kan få för olika samhällsgrupper och för olika delar av den interna reformprocessen i Ukraina. Detta avtal kommer att vara helt nytt i sitt slag eftersom omfattningen av det politiska samarbetet och av intressena när det gäller den gemensamma marknaden inte är förutbestämd. EU har inte någon fast plan för förhandlingarna om avtalet, och större engagemang från olika aktörer i EU och Ukraina kommer således att behövas. Dessutom är det meningen att detta nya avtal med Ukraina ska bli en mall för EU:s avtal med andra grannländer.

3. EESK:s verksamhet med anknytning till Ukraina

3.1 EESK har haft förbindelser med ukrainska civila samhällsorganisationer sedan år 2003. År 2004 utarbetade kommittén en studie och ett yttrande om de civila samhällena i Ukraina, Ryssland, Moldavien och Vitryssland. Förbindelserna mellan EU och Ukraina har intensifierats under de senaste åren. Förhandlingarna om associeringsavtalet pågår nu, och såväl det civila samhället som EESK har uppmanats att spela en mer omfattande och framträdande roll i de framtida förbindelserna. I februari 2006 organiserade EESK en konferens i Kiev om det ukrainska civila samhällets roll i genomförandet av den europeiska grannskapspolitiken. I slutförklaringen åtog sig EESK att stödja utvecklingen av det civila samhället i Ukraina.

3.2 Några månader senare inrättades det nationella ukrainska ekonomiska och sociala trepartsrådet (NTSEC). Den 24–25 oktober 2007 besöktes EESK av en delegation som leddes av den ukrainska arbetsmarknadsministern. Ett särskilt möte i kontaktgruppen för grannländerna i Östeuropa ägnades åt det civila samhället i Ukraina.

3.3 Det finns en allmän vilja att inleda ett strukturerat samarbete mellan EESK och NTSEC. EESK vill dock säkerställa att det civila samhället i Ukraina företräds i större omfattning, och att även aktiva icke-statliga organisationer samt fackföreningar och arbetsgivarorganisationer, som företräds av NTSEC, inkluderas. Det civila samhället i Ukraina bör därför inrätta en plattform som företräder såväl NTESEC som representanter för andra organisationer i det civila samhället.

4. Den politiska situationen och ekonomiska och sociala frågor i Ukraina

4.1 Sedan 2004 och den orangea revolutionen har Ukraina utvecklats till en ung demokrati, som snabbt lämnat de flesta av de omkringliggande f.d. sovjetstaterna bakom sig. Fria och rättvisa val har blivit allmän praxis i Ukraina, och den yttrande- och mötesfrihet som uppnåddes under den orangea revolutionen har bibehållits.

4.2 Sedan år 2005, då euforin från den orangea revolutionen hade klingat ut, har det i Ukraina emellertid rått ett klimat av politisk instabilitet och rivalitet som gett upphov till allvarliga politiska kriser, där alla maktgrenar hamnat i konflikt med varandra och Ukrainas rättsliga och brottsförebyggande myndigheter diskrediterats. Sedan dess har politisk instabilitet och oförmåga att inleda långtgående reformer präglat politiken i Ukraina. Den europeiska grannskapspolitiken och dess handlingsplan har, även om den innehåller ett slags plan för reformer i Ukraina, generellt sett inte lyckats bidra till att samla den politiska eliten och samhället i stort kring målet om europeisk integration.

4.3 Ukrainas ekonomi har fortsatt att växa. Inflationen har emellertid ökat alltmer. Den nådde över 16 % år 2007 och har fortsatt att växa under år 2008, efter det att regeringen misslyckats med att införa inflationshämmande åtgärder. Även om fattigdomen har minskat markant i Ukraina under de senaste åren lever över 20 % av ukrainarna fortfarande under fattigdomsgränsen och medelinkomsten i landet är cirka 150 euro per månad. De komplicerade regleringsförfarandena utgör fortfarande ett stort hinder för utländska direktinvesteringar och företagsetableringar i Ukraina. Generellt sett har Ukraina inte lyckats genomföra några långtgående makroekonomiska reformer, och den ekonomiska tillväxten tillskrivs framför allt faktorer som inte har med regeringens politik att göra.

4.4 Trots ett flertal politiska uttalanden har det inte skett några påtagliga framsteg när det gäller att bekämpa korruptionen i Ukraina. Enligt Transparency International survey 2007 tycker cirka 70 % av ukrainarna att myndigheterna inte är effektiva i sin strävan att bekämpa korruptionen. Etablerade lobbyintressen och vänskapstjänster dominerar när det gäller att påverka beslutsprocessen. Det finns ett akut behov av att förbättra representationsstrukturen, förbindelselänkarna mellan staten och samhället, rättsstatsprincipen och de konkreta åtgärderna för att bekämpa korruptionen.

5. Situationen för det civila samhället samt dess roll i Ukrainas europeiska integration

5.1 Situationen för det civila samhället i Ukraina

5.1.1 Enligt officiell statistik finns det över 50 000 registrerade civila samhällsorganisationer i Ukraina. Enligt statliga källor har 90 % av dessa organisationer budgetar på 50 000–300 000 US-dollar per år. Uppgifterna om att 80 % av de ukrainska medborgarna inte är aktiva inom någon typ av frivilligorganisation visar att det medborgerliga engagemanget bland ukrainarna är lågt jämfört med västdemokratier och central- och östeuropeiska stater.

5.1.2 Det finns många orsaker till att det medborgerliga engagemanget är så lågt i Ukraina. Allmänheten hyser misstro mot organisationer och den politiska processen i allmänhet till följd av sovjetarvet av ”påtvingade rituella aktiviteter”. Man är besviken på resultaten av demokratiska reformer och marknadsreformer, det finns ingen stark medelklass och förekomsten av informella sociala nätverk är fortfarande utbredd. Dessa faktorer, tillsammans med statens misstro mot gräsrotsaktivism, har lett till att Ukraina har stagnerat och fastnat i det nuvarande halvdemokratiska systemet.

5.1.3 Vissa framsteg har dock gjorts. Under åren 2005–2006 arbetade ett antal organisationer i det civila samhället med en doktrin för det civila samhället i syfte att formulera krav som skulle läggas fram för de offentliga myndigheterna. De flesta förslagen i doktrinen har inbegripits i ”konceptet för de offentliga myndigheternas stöd till det civila samhällets institutioner”. Vid en landsomfattande konferens på temat ”Offentlig politik för att främja utvecklingen av det civila samhället – nya prioriteringar” i november 2007 formulerades förslag till den nya regeringen och det nya parlamentet om en utveckling av det civila samhället och om en civil dialog.

5.1.4 För att komplettera lagstiftningen om det civila samhällets organisationer behövs en ny rättsakt på området som föreskriver ett enklare och billigare registreringsförfarande för det civila samhällets organisationer, tillstånd för juridiska personer att grunda organisationer, upphävande av de nuvarande territoriella begränsningarna av de civila samhällsorganisationernas verksamhet och tillstånd att skydda alla individers rättigheter.

5.1.5 Ett annat problem för utvecklingen av det civila samhället i Ukraina är bristen på statlig finansiering. Enligt vissa källor utgör den statliga finansieringen endast 2 % av de civila samhällsorganisationernas inkomster. Detta är en ytterst låg siffra jämfört med de centraleuropeiska grannländerna där den statliga finansieringen uppgår till 30–40 %. I merparten av de gamla EU-medlemsstaterna utgör den statliga finansieringen huvudkällan för de civila samhällsorganisationernas inkomster.

5.2 Den sociala dialogen

5.2.1 Fackföreningarna har samlats i de ukrainska fackföreningarnas centralorganisation FPU, den nationella fackliga samorganisationen NKPU och organisationen för fackföreningar i Ukraina KVPU. Den nationella fackliga samorganisationen NKPU är en nationell facklig centralorganisation som grundades år 2004. NKPU bildades som en utbrytargrupp från FPU. Trots dessa formellt utformade strukturer har fackföreningarna hittills haft en mycket anspråkslös roll när det gäller att skydda medlemmarnas intressen, t.ex. främjande av säkerheten på arbetsplatsen.

5.2.2 När det gäller de ukrainska arbetsgivarföreningarna och näringslivssammanslutningarna är dessa relativt starka och kan lyfta fram sina egna intressen (Ukrainas arbetsgivarförbund, Ukrainas handels- och industrikammare osv.). Det finns emellertid ingen lagstiftning om lobbyverksamhet eller några former för strukturerat samråd för främjande av olika intressen i Ukraina.

5.2.3 Enligt presidentdekretet (3) om en utveckling av den sociala dialogen i Ukraina inrättades det nationella ekonomiska och sociala trepartsrådet (NTSEC) år 2006 som ett rådgivande organ underställt Ukrainas president. Dessutom inrättades territoriella ekonomiska och sociala trepartsråd på regional nivå i Ukraina.

5.2.4 Målet för dessa institutioner är att utveckla den sociala dialogen och göra det möjligt för arbetstagar- och arbetsgivarföreträdare att delta i utformningen och genomförandet av den statliga sociala och ekonomiska politiken.

5.3 Det civila samhällets roll i Ukrainas europeiska integration

5.3.1 Även om det civila samhället i Ukraina, såsom redan konstaterats, är relativt svagt har ett antal aktiva organisationer i det civila samhället spelat en viktig roll när det gäller att främja europeiska värden, övervaka offentliga myndigheter och förespråka särskild politik, bistå offentliga myndigheter med sakkunskap, övervaka den allmänna opinionen och öka allmänhetens medvetenhet om EU. Sådan verksamhet finansieras vanligen med bidrag från det internationella givarsamfundet, trots att denna verksamhet ofta ligger i linje med målsättningarna för motsvarande statliga program och trots att det finns rättsliga möjligheter att stödja de civila samhällsorganisationernas verksamhet via statsbudgeten.

5.3.2 Dessa åtgärder inverkar emellertid endast i begränsad omfattning på hur Ukrainas europeiska integration och närmande till EU verkligen fortskrider. Detta beror på att det civila samhället har en svag ställning och en begränsad kapacitet eftersom det inte har konsoliderats och organiserats i tillräckligt hög grad för att kunna påverka beslutsfattarna. Kopplingarna mellan organisationerna i det civila samhället och de vanliga medborgarna är också relativt otydliga, vilket leder till att det civila samhällets organisationer och aktörer har begränsade möjligheter att mobilisera medborgarna och påverka den allmänna opinionen. Dessutom skapar den instabila politiska situationen ytterligare ett stort hinder för att civilsamhället ska kunna vara med och påverka.

5.3.3 I de fall organisationerna i det civila samhället har lyckats främja vissa politiska beslut har detta berott på enskilda politiker eller statstjänstemän med en öppen och samarbetsvillig inställning. Utnämningen av den nye vice premiärministern med ansvar för europeisk integration i december 2007 har stimulerat det civila samhällets deltagande. Experter från det civila samhället deltar nu i utarbetandet av statliga program för europeisk integration och rådfrågas om de olika frågor som omfattas av vice premiärministerns ansvarsområde.

5.3.4 Bortsett från ett begränsat antal icke-statliga organisationer som spelar en aktiv roll, uppfattar det civila samhället i stort den europeiska integrationen som något abstrakt. Om inte civilsamhällets organisationer (fackföreningar, yrkessammanslutningar, konsumentorganisationer etc.) inser att den europeiska integrationen är av betydelse för vardagen och att reformerna kommer att påverka alla, kommer deras roll att förbli passiv.

6. Slutsatser och rekommendationer beträffande en ny dynamisk roll för det civila samhället i förbindelserna mellan EU och Ukraina

6.1 För att det civila samhället ska kunna ges en starkare roll krävs både ett gynnsamt övergripande politiskt klimat i förbindelserna mellan EU och Ukraina och särskilda åtgärder för att stärka det civila samhällets roll.

6.2 När det gäller det övergripande politiska klimatet och dynamiken i förbindelserna mellan EU och Ukraina bör följande centrala faktorer lyftas fram:

6.2.1 Ukraina bör ges utsikter till EU-medlemskap i associeringsavtalet. Detta kommer att förstärka positionen för de reformvänliga aktörerna, däribland den del av det civila samhället som är öppen för reformer. De incitament som ett eventuellt EU-medlemskap skapar kommer att bidra till att genomföra reformer i samhället och neutralisera aktörer som vill motverka denna utveckling. Enligt både ukrainska och internationella experter skulle redan en hänvisning till artikel 49 i EU-fördraget, där det fastställs att alla europeiska länder som uppfyller kriterierna kan ansöka om medlemskap, sända en stark signal till Ukraina.

6.2.2 Viseringsfriheten bör bli en konkret möjlighet Ukraina, och en färdplan för viseringsfrihet bör utformas för landet. De nuvarande svårigheterna att resa gör att aktörer i det ukrainska civilsamhället har begränsade möjligheter att bygga upp effektiva partnerskap med sina motsvarigheter i EU. Generellt sett kommer viseringsfrihet att stärka kontakter människor emellan och bidra till att införa europeiska normer, värden och metoder i Ukraina.

6.2.3 Både EU och Ukraina måste göra sitt bästa för att se till att Ukraina till fullo utnyttjar de gemenskapsprogram och EU-organ som är tillgängliga för dem (4). Samtidigt måste man finna och utveckla nya möjligheter för att stärka kontakterna människor emellan.

6.3 Särskilda åtgärder för att stärka det civila samhällets roll bör bygga på följande tre pelare:

6.3.1 För det första måste det civila samhällets aktörer ges en stark roll i den politiska processen (utformning, genomförande och övervakning), särskilt när det gäller EU-relaterad politik.

6.3.2 Det civila samhällets aktörer måste rådfrågas under förhandlingarna om associeringsavtalet mellan EU och Ukraina, och fastställa prioriteringar för samarbetet på en årlig basis (för närvarande genom de gemensamma organisationer som har inrättats genom partnerskaps- och samarbetsavtalet och när associeringsavtalet träder i kraft enligt de institutionella bestämmelserna i det nya avtalet). Dessutom bör halvtidsöversyner av den nuvarande budgetramen genomföras (landsstrategidokument för Ukraina 2007–2013 inom ramen för den europeiska grannskapspolitiken) och man bör utforma årsprogram inom ramen för grannskapspolitiken (särskilt genom att fastställa prioriteringar för den finansiering som ges till Ukraina som budgetstöd inom ramen för grannskapspolitiken).

6.3.3 Oberoende övervakning från det civila samhällets sida måste uppmuntras och stödjas samt tas i beaktande av både EU och Ukraina.

6.3.4 För det andra bör EU och Ukrainas regering sträva efter att skapa ett regleringsklimat i Ukraina som är positivt inställt till det civila samhället. Detta skulle bland annat möjliggöra nationell finansiering (däribland statlig finansiering genom utläggning av tjänster på entreprenad) av det civila samhällets organisationer i Ukraina, och på så vis minska deras nuvarande beroende av utländska givare.

6.3.5 För det tredje bör EU bidra till utformningen av strategin för kapacitetsbyggande för det civila samhället i Ukraina. För tillfället är det ukrainska civilsamhället relativt splittrat och har små eller inga möjligheter att påverka den politiska processen. EU och den ukrainska regeringen måste inrikta sin politik på att göra civilsamhället till en stark partner, och kapacitetsbyggande utgör en mycket viktig komponent i detta. Följande faktorer bör vägas in i detta sammanhang: — Bättre och mer lättillgängliga finansieringsmöjligheter från EU:s sida, särskilt i fråga om icke-statliga organisationer på gräsrotsnivå. Finansieringen får inte enbart inriktas på projekt, utan även på institutionell utveckling och övergripande hållbarhet. — Utbildningsprogram i kapacitetsbyggande för det civila samhällets organisationer i Ukraina som inriktas på projektledning, nätverksarbete och förmåga att driva olika frågor etc. samt på att förbättra informationen till det civila samhället i Ukraina om de möjligheter som EU redan erbjuder (inklusive finansieringsmöjligheter). — Stöd till en förstärkning av enskilda civilsamhällsinitiativ, bland annat uppbyggnad av koalitioner och plattformar bland de ukrainska organisationerna i det civila samhället.

6.3.6 Vidare måste associeringsavtalet mellan EU och Ukraina fungera som ett instrument för reformprocessen och ge det civila samhället en starkare roll. Förutom utsikterna till EU-medlemskap som nämns ovan, bör rådets beslut om associeringsavtalet innehålla en hänvisning till artikel 310 i EG-fördraget (5). Genom denna artikel ges EU mandat att ingå associeringsavtal med tredjeländer.

6.3.7 Båda sidors (EU:s och Ukrainas) åtaganden för att ytterligare stärka det civila samhället i Ukraina och möjliggöra dess deltagande i den civila dialogen och politiska processen bör uttryckligen anges i avtalet.

6.4 Avtalet bör omfatta inrättandet av ett gemensamt organ för det civila samhället som en del av den institutionella ramen för relationerna mellan EU och Ukraina. I detta sammanhang rekommenderar EESK att varaktiga och långsiktiga förbindelser med det ukrainska civilsamhället upprättas, till att börja med genom att förbindelserna struktureras t.ex. med hjälp av en workshop i oktober 2008 för att ytterligare diskutera inrättandet av ett gemensamt organ för det ukrainska civila samhället.

6.4.1 Det gemensamma organet bör till lika delar bestå av EESK-ledamöter och medlemmar i det organ som ska företräda Ukrainas civilsamhälle. Ukrainas delegation skulle kunna bestå av ledamöter från landets ekonomiska och sociala trepartsråd (företrädare för arbetsgivare, arbetstagare och staten) samt företrädare för det civila samhället, som inte ingår i trepartsrådet. Det gemensamma organet skulle ledas gemensamt av två medordförande som utses av båda sidor. Det bör sammanträda två gånger om året (en gång i Bryssel och en gång i Ukraina). Det bör höras av det gemensamma rådet eller på eget initiativ diskutera olika frågor av ömsesidigt intresse som är relevanta för det civila samhället. Det huvudsakliga syftet med det gemensamma organet för det civila samhället i EU och Ukraina bör vara följande: — Garantera det organiserade civila samhällets deltagande i förbindelserna mellan EU och Ukraina. — Främja den offentliga debatten och öka medvetenheten i Ukraina om förbindelserna med EU och om Ukrainas europeiska integration. — Främja det ukrainska civilsamhällets delaktighet i genomförandet av den nationella handlingsplanen och associeringsavtalet då detta träder i kraft samt stärka civilsamhällets deltagande i den nationella beslutsprocessen. — Underlätta institutionsbyggandet och förstärkningen av det civila samhällets organisationer i Ukraina på olika sätt, bland annat genom informellt nätverksarbete, besök, seminarier och andra aktiviteter. — Ge ukrainska företrädare möjlighet att sätta sig in i den samrådsprocess som genomförs inom EU och mer allmänt i dialogen mellan arbetsmarknadens parter och det civila samhället i EU.

Bryssel, den 18 september 2008. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) Det civila samhället representerar i detta yttrande tre verksamhetsgrupper: 1) intresseorganisationer (som företräder och främjar vissa särskilda gruppers eller hela samhällets intressen och värderingar), 2) tjänstetillhandahållande organisationer (som erbjuder sina medlemmar eller ett bredare spektrum av kunder olika tjänster) och 3) stödorganisationer (som tillhandahåller resurser för att bistå hjälpbehövande eller möjliggöra vissa aktiviteter). Organisationerna i det civila samhället omfattar fackförningar, arbetsgivarorganisationer, näringslivssammanslutningar, opinionsbildande organisationer, organisationer som tillhandahåller sociala tjänster eller företräder sårbara samhällsgrupper samt organisationer som företräder särskilda intressen, såsom ungdoms- och konsumentorganisationer. Zimmer, A. och Priller E. (red.), Future of Civil Society, Making Central European Nonprofit Organizations work, VS Verlag für Sozialwissenschaften, s. 16.

(2) Detta avtal kallades tidigare ”ett nytt utvidgat avtal”. I den gemensamma förklaringen efter toppmötet mellan EU och Ukraina (den 9 september 2008) sägs det att ett associeringsavtal mellan EU och Ukraina ska slutas.

(3) Presidentdekret nr 1871 av den 29 december 2005.

(4) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om en allmän strategi för att göra det möjligt för de partnerländer som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken att delta i gemenskapens organ och gemenskapens program, KOM(2006) 724 slutlig.

(5) För mer information, se Sushko, O., Khorolsky R., Shumylo O., Shevliakov, I. (2007), The New Enhanced Agreement between Ukraine and the EU: Proposals of Ukrainian Experts, KAS Policy Paper 8. Se även Hillion, C. (2007) ”Mapping-Out the New Contractual Relations between the European Union and Its Neighbours: Learning from the EU-Ukraine 'Enhanced Agreement'” i European Foreign Affairs Review 12, s. 169–182.