Förslag till RÅDETS BESLUT om uppgiftsutbyte och samarbete mot terroristbrott

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

INLEDNING

Syftet med detta beslut är att effektivisera arbetet med att förebygga och bekämpa terrorism och förbättra samarbetet mellan medlemsstaternas terroristbekämpande organ, Europol och Eurojust.

I synnerhet skall uppgiftsutbytet utvidgas till att omfatta fällande domar för terroristbrott.

Införandet av ett EU-register över fällande domar och näringsförbud eller andra rättighetsförluster föreslogs i åtgärdsprogrammet för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar i brottmål.

Idén diskuterades också i kommissionens meddelande om vissa åtgärder som bör vidtas för att bekämpa terrorism och annan grov brottslighet, främst i syfte att förbättra uppgiftsutbytet.

Införandet av ett europeiskt kriminalregister kräver en fördjupad utredning och kommer att ta tid. Under tiden måste arbetet fortsätta med att förbättra uppgiftsutbytet mellan medlemsstaterna och de EU-organ som ansvarar för terroristbekämpning.

Det är av vikt för terroristbekämpningen dels att medlemsstaterna systematiskt överlämnar uppgifter till behöriga EU-organ om brottsutredningar, åtal eller fällande domar avseende gärningar med anknytning till terrorism, dels att medlemsstaterna sinsemellan utbyter uppgifter av detta slag.

Rådets beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002 om genomförande av särskilda åtgärder avseende polissamarbete och rättsligt samarbete i syfte att bekämpa terrorism är i sig ett viktigt steg i riktning mot utbyte av uppgifter om pågående straffrättsliga förfaranden, särskilt brottsutredningar.

Beslutet, som antogs efter ett initiativ från Spanien, bidrar till att förbättra uppgiftsutbytet om utredningar och straffrättsliga förfaranden angående "personer, grupper och enheter" som anges i bilagan till rådets gemensamma ståndpunkt 2001/931/GUSP av den 27 december 2001.

Det ständiga hotet från terrorister och företeelsens komplicerade natur gör att man måste hitta effektivare sätt att ta itu med problemet. Ytterligare en åtgärd bör därför vidtas, nämligen att utvidga uppgiftsutbytet till att omfatta alla sådana terroristbrott som avses i rambeslut 2002/475/RIF, utan begränsning till förteckningen i bilagan till gemensam ståndpunkt 2001/931/GUSP.

Uppgiftsutbytet måste omfatta alla skeden i ett förfarande, inklusive fällande domar.

Uppgifterna, oavsett om de avser brottsutredningar, åtal eller fällande domar för terroristbrott, bör sändas till Europol och Eurojust.

Enligt artikel 8 i konventionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen) får Europol föra in uppgifter om fällande domar i sitt informationssystem.

Artikel 8.1 första ledet i Europolkonventionen tillåter att Europol för in uppgifter om personer som har dömts för ett brott inom Europols behörighet i informationssystemet.

I artikel 3.5 femte ledet preciseras att uppgifter om fällande domar också får lagras i informationssystemet i den mån de rör brott inom Europols behörighet.

Sådana uppgifter får också behandlas i de arbetsregister för analysändamål som Europol för inom ramen för sitt uppdrag. Europol får också översända uppgifter om fällande domar till medlemsstaterna.

Det är inte obligatoriskt att registrera uppgifter och i praktiken får Europol väldigt få uppgifter om fällande domar.

Det är alltså viktigt att medlemsstaterna vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att behöriga myndigheter åtminstone systematiskt översänder till Europol uppgifter om fällande domar för sådana terroristbrott som avses i rambeslutet av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism.

Vad beträffar Eurojust föreskrivs följande i artikel 9.4 i rådets beslut av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust: "För att kunna uppfylla Eurojusts mål skall en nationell medlem ha tillgång till uppgifterna i de nationella kriminalregistren eller i varje annat register i sin medlemsstat på samma villkor som anges i den nationella lagstiftningen för en åklagare, domare eller polistjänsteman med motsvarande befogenheter."

Det är också viktigt att medlemsstaterna vidtar de åtgärder som är nödvändiga för att behöriga myndigheter verkligen översänder uppgifter om terroristbrott till Eurojust på eget initiativ, inklusive uppgifter om fällande domar för terroristbrott och de berörda personernas eventuella tidigare brottslighet.

Därför bör rådets beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002 om genomförande av särskilda åtgärder avseende polissamarbete och rättsligt samarbete i syfte att bekämpa terrorism i enlighet med artikel 4 i gemensam ståndpunkt 2001/931/GUSP upphöra att gälla och ersättas av det här beslutet.

Kommentarer till de enskilda artiklarna

Skälen

Skäl 1 och 2 erinrar om Europeiska rådets beslutsamhet att bekämpa terrorism. Formuleringarna är hämtade från skäl 1 och 4 i rådets beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002 om genomförande av särskilda åtgärder avseende polissamarbete och rättsligt samarbete i syfte att bekämpa terrorism.

Skäl 3 erinrar om att det är väsentligt för terroristbekämpningen att alla berörda myndigheter har så fullständiga och aktuella uppgifter som möjligt inom sina respektive behörighetsområden. Medlemsstaternas specialiserade myndigheter, rättsliga myndigheter och behöriga organ på EU-nivå (till exempel Europol och Eurojust) har ett stort behov av uppgifter för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter.

I skäl 4 anges lagstiftningens syfte med uttrycklig hänvisning till beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002, som antogs efter ett initiativ från Spanien och vars tillämpningsområde bör utvidgas till alla skeden i det straffrättsliga förfarandet, inklusive fällande domar, och till alla fysiska och juridiska personer, grupper eller enheter som är föremål för utredning, lagföring eller fällande dom för terroristbrott.

I skäl 5 anges att beslutet följer subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna.

Slutligen anges i det sista skälet att beslutet respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns såsom allmänna gemenskapsrättsliga principer, bland annat i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

Artikel 1

Artikel 1 innehåller definitioner av viktiga begrepp som används i beslutet. Definitionerna hänvisar huvudsakligen till bestämmelser i gällande EU-lagstiftning.

"Terroristbrott" definieras således som de brott som avses i artiklarna 1, 2 och 3 i rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism, "Europolkonventionen" avser konventionen av den 26 juli 1995 om upprättandet av en europeisk polisbyrå och "Eurojustbeslutet" avser rådets beslut 2002/187/RIF av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet.

Begreppet "grupp eller enhet" har givits en särskild definition i det här beslutet, eftersom tillämpningsområdet är vidare än i beslut 2003/48/RIF. "Grupper och enheter" omfattar således

-dels sådana terroristgrupper som avses i artikel 2 i rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002,

-dels de grupper och enheter som finns förtecknade i bilagan till den gemensamma ståndpunkten 2001/931/GUSP.

Det råder nämligen inte nödvändigtvis en fullständig överensstämmelse mellan dessa båda uttryck. Vi har därför ansett det bättre att hänvisa till båda lagtexterna för att göra uppgiftsutbytet om terrorism så omfattande som möjligt.

Artikel 2

Artikel 2 är den viktigaste bestämmelsen i beslutet, eftersom den reglerar uppgiftsutbyte om terroristbrott.

Artikeln består av sex punkter.

Punkt 1 bygger på artikel 2.1 i beslut 2003/48/RIF, men orden "i vilka någon person, grupp eller enhet som återfinns i förteckningen har deltagit" (slutet på meningen) har tagits bort i syfte att utvidga uppgiftsutbytet till att omfatta alla terroristbrott. Regeln att varje medlemsstat skall utse en specialiserad avdelning inom polisen som skall ha tillgång till och samla in alla relevanta uppgifter avseende terroristbrott kvarstår.

Punkt 2 motsvarar artikel 3.1 i beslut 2003/48/RIF. Den återger samma regel om att medlemsstaterna skall utse en nationell kontaktperson eller en rättslig eller annan behörig myndighet för att ta emot och samla in uppgifter om straffrättsliga förfaranden som handhas på de rättsliga myndigheternas ansvar. Tillämpningsområdet har emellertid utvidgats till att omfatta fällande domar. Vidare föreskrivs det att varje medlemsstat skall utse en enda myndighet, medan beslut 2003/48/RIF tillåter att flera myndigheter utses om medlemsstatens rättssystem så kräver.

Förenkling och centralisering är förutsättningar för att systemet med insamling och utbyte av uppgifter skall fungera effektivt. Varje medlemsstat måste alltså ha en avdelning inom polisen och en rättslig myndighet som sköter uppgiftsutbytet.

Enligt punkt 3 skall varje medlemsstat vidta de åtgärder som krävs för att se till att åtminstone de uppgifter som räknas upp i nästa punkt (punkt 4) översänds

-dels till Europol, i enlighet med nationell lagstiftning och såvitt det är tillåtet enligt bestämmelserna i Europolkonventionen, så att de kan behandlas enligt artikel 10, särskilt artikel 10.6, i Europolkonventionen,

-dels till Eurojust, i enlighet med nationell lagstiftning och såvitt det är tillåtet enligt bestämmelserna i Eurojustbeslutet, så att Eurojust kan utföra sina arbetsuppgifter.

Punkt 4 innehåller en uppräkning av uppgifter som kan översändas. Uppräkningen bygger på artiklarna 2 och 3 i beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002, men den har kompletterats för att ta hänsyn till det utvidgade tillämpningsområdet och för att Europol och Eurojust skall kunna få så fullständiga uppgifter som möjligt.

Europol och Eurojust skall alltså få alla tillgängliga relevanta uppgifter om terrorism. De kan därigenom utföra sina respektive arbetsuppgifter under bästa möjliga förhållanden.

Uppgifter om fällande domar har lagts till de uppgifter som räknas upp i artikel 2.2 och artikel 3.2 i beslut 2003/48/RIF: terroristbrott som en person har fällts för, påföljd, näringsförbud eller andra rättighetsförluster till följd av domen samt tidigare brottslighet.

Denna gemensamma förteckning för Europol och Eurojust innehåller följande:

-Uppgifter som gör det möjligt att identifiera den fysiska eller juridiska personen, gruppen eller enheten.

-De handlingar som är under utredning eller som är föremål för lagföring och de särskilda omständigheterna kring dessa.

-Det lagförda brottets art.

-Kopplingar till andra relevanta fall.

-Framställningar om ömsesidig rättslig hjälp, inbegripet framställningar om bevisupptagning, som kan riktas till eller komma från en annan medlemsstat, samt resultaten av dessa.

-Terroristbrott för vilka en person har dömts och de särskilda omständigheterna kring dessa.

-Utdömda påföljder och uppgifter om hur de har verkställts.

-Näringsförbud eller andra rättighetsförluster till följd av domen.

-Tidigare brottslighet.

Uppgifterna som avses i punkt 5 lämnas dock endast till Europol. Dessa uppgifter, som hämtats från artikel 2.2 c och d i beslut 2003/48/RIF, är föga relevanta för Eurojust: det gäller uppgifter om användning av kommunikationsteknik och det hot som eventuellt innehav av massförstörelsevapen innebär.

Punkt 6 är hämtad från artikel 7 i beslut 2003/48/RIF, som kommer att upphävas. Bestämmelsen handlar om uppgiftsutbyte mellan medlemsstaterna och avviker bara i ett avseende, nämligen att tillämpningsområdet har gjorts vidare. Det omfattar inte bara personer, grupper och enheter som finns i förteckningen, det vill säga i bilagan till den gemensamma ståndpunkten 2001/931/GUSP, utan alla terroristbrott.

Varje medlemsstat skall alltså se till att varje uppgift som kan erhållas genom någon handling, något register, någon information, något föremål eller annat bevismaterial som påträffats eller beslagtagits under en brottsutredning eller ett straffrättsligt förfarande avseende terroristbrott går att få tag på eller kan göras omedelbart tillgänglig för myndigheterna i andra medlemsstater, i enlighet med nationell lagstiftning och relevanta internationella rättsliga instrument där utredningar genomförs eller skulle kunna inledas eller där lagföring har inletts avseende terroristbrott.

Artikel 3

Enligt artikel 13 i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (EGT C 197, 12.7.2000, s. 3) får medlemsstaterna inrätta gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar. Rambeslut 2002/465/RIF av den 13 juni 2002 om gemensamma utredningsgrupper fastställer det juridiska regelverket för sådana grupper, som dock bygger på frivillighet. Medlemsstaterna får inrätta utredningsgrupper om de så önskar. Europeiska rådet i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 hade emellertid begärt att utredningsgrupperna skulle bildas utan dröjsmål som ett första steg i kampen mot bland annat terrorism.

Beslut 2003/48/RIF innebär ytterligare ett steg framåt. I artikel 4 i det beslutet föreskrivs följande: "Medlemsstaterna skall, när så är lämpligt, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att kunna inrätta gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar om terroristbrott i vilka någon person, grupp eller enhet som återfinns i förteckningen har deltagit."

Denna bestämmelse ligger något utanför ramen för det uppgiftsutbyte som är det här beslutets huvudsakliga syfte, men det är ändå önskvärt att behålla den. Den går nämligen längre än den grundläggande lagstiftningen om gemensamma utredningsgrupper, som bara inför möjligheten att bilda sådana grupper.

Tillämpningsområdet utvidgas emellertid. Bestämmelsen omfattar inte enbart personer, grupper eller enheter som återfinns i "förteckningen", det vill säga som nämns i bilagan till den gemensamma ståndpunkten 2001/931/GUSP, utan alla terroristbrott.

Orden "när så är lämpligt" ersätts för övrigt med orden "när så krävs" för att förtydliga och skärpa bestämmelsen.

Artikel 4

Artikel 4 avser framställningar om ömsesidig rättslig hjälp och verkställighet av domstolsavgöranden. Bestämmelsen är hämtad från artikel 6 i beslut 2003/48/RIF, men tillämpningsområdet har utvidgats till att gälla alla terroristbrott.

Artikel 5

Artikel 5 upphäver beslut 2003/48/RIF. Av tydlighetsskäl har vi ansett det lämpligt att göra på det viset. Det nya beslutet återger nästan samtliga bestämmelser i beslut 2003/48/RIF, men utvidgar tillämpningsområdet och skärper vissa bestämmelser.

Artikel 5 i beslut 2003/48/RIF har inte tagits med i det nya beslutet och skall betraktas som upphävd.

Vi har inte ansett det lämpligt att ta med artikel 5 i det beslutet eftersom uppräkningen av de uppgifter som medlemsstaterna skall översända till Europol och Eurojust har förts samman, med undantag för dem som finns i artikel 2.5 i det här beslutet som inte är relevanta för Eurojust.

Artikel 6

I artikel 6 anges när beslutet träder i kraft.

2004/0069 (CNS)

Förslag till RÅDETS BESLUT om uppgiftsutbyte och samarbete mot terroristbrott

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 29, artikel 30.1, artikel 31 och artikel 34.2 c i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) Europeiska rådet förklarade vid sitt extra möte den 21 september 2001 att terrorismen är en verklig utmaning för världen och Europa och att kampen mot terrorismen skall vara ett prioriterat mål för Europeiska unionen.

(2) Europeiska rådet förklarade den 19 oktober 2001 att det är fast beslutet att bekämpa terrorismen i alla dess former och överallt i världen att det kommer att fortsätta sina ansträngningar att förstärka koalitionen med världssamfundet för att bekämpa terrorismen i alla dess former, till exempel genom att förstärka samarbetet mellan de operativa organ som ansvarar för kampen mot terrorismen: Europol, Eurojust, underrättelsetjänsterna, polisen och de rättsliga myndigheterna.

(3) Det är viktigt i kampen mot terrorismen att alla berörda myndigheter kan få så fullständiga och aktuella uppgifter som möjligt inom sina respektive behörighetsområden. Medlemsstaternas specialiserade myndigheter, rättsliga myndigheter och behöriga organ på EU-nivå (till exempel Europol och Eurojust) har ett stort behov av uppgifter för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter.

(4) Beslut 2003/48/RIF av den 19 december 2002 är ett viktigt steg på vägen. Terroristhotet är fortfarande aktuellt och företeelsens komplicerade art ställer stora krav på ökat uppgiftsutbyte. Uppgiftsutbytet måste utvidgas till att omfatta alla skeden i det straffrättsliga förfarandet, inklusive fällande domar, och alla fysiska eller juridiska personer, grupper eller enheter som är föremål för utredning, lagföring eller fällande dom för terroristbrott. Uppgiftsutbytet bör i synnerhet utvidgas till påföljder för terrorismrelaterade brott, näringsförbud och andra rättighetsförluster till följd av domen samt tidigare brottslighet.

(5) Eftersom målen för den föreslagna åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen. I enlighet med proportionalitetsprincipen går beslutet inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(6) Detta beslut respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som erkänns såsom allmänna gemenskapsrättsliga principer, bland annat i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

I detta beslut avses med

(a) terroristbrott: de brott som avses i artiklarna 1, 2 och 3 i rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 om bekämpande av terrorism, [1]

[1] EGT L 164, 22.6.2002, s. 3.

(b) Europolkonventionen: konventionen av den 26 juli 1995 om upprättandet av en europeisk polisbyrå, [2]

[2] EGT C 316, 27.11.1995, s. 2.

(c) Eurojustbeslutet: rådets beslut 2002/187/RIF av den 28 februari 2002 om inrättande av Eurojust för att stärka kampen mot grov brottslighet, [3]

[3] EGT L 63, 6.3.2002, s. 1.

(d) grupp eller enhet: sådana terroristgrupper som avses i artikel 2 i rådets rambeslut 2002/475/RIF av den 13 juni 2002 och de grupper och enheter som återfinns i förteckningen i bilagan till den gemensamma ståndpunkten 2001/931/GUSP.

Artikel 2

Uppgiftsutbyte om terroristbrott

1. Varje medlemsstat skall utse en specialiserad avdelning inom polisen vilken, i enlighet med nationell lagstiftning, skall ha tillgång till och samla in alla relevanta uppgifter om fällande domar avseende terroristbrott.

2. Varje medlemsstat skall utse antingen en nationell kontaktperson till Eurojust för frågor som rör terrorism eller en lämplig rättslig eller annan behörig myndighet som, i enlighet med nationell lagstiftning, skall ha tillgång till och kan samla in alla relevanta uppgifter om och från straffrättsliga förfaranden och fällande domar avseende terroristbrott.

3. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att åtminstone de uppgifter som avses i punkt 4 avseende utredningar, lagföring och fällande domar för terroristbrott som samlats in av den behöriga myndigheten översänds till

-Europol, i enlighet med nationell lagstiftning och såvitt det är tillåtet enligt bestämmelserna i Europolkonventionen, så att de kan behandlas enligt artikel 10, särskilt artikel 10.6, i Europolkonventionen, och

-Eurojust, i enlighet med nationell lagstiftning och såvitt det är tillåtet enligt bestämmelserna i Eurojustbeslutet, för att Eurojust skall kunna utföra sina arbetsuppgifter.

4. De uppgifter som skall översändas enligt punkt 3 är följande:

-Uppgifter som gör det möjligt att identifiera den fysiska eller juridiska personen, gruppen eller enheten.

-De handlingar som är under utredning eller som är föremål för lagföring och de särskilda omständigheterna kring dessa.

-Det lagförda brottets art.

-Kopplingar till andra relevanta fall.

-Framställningar om ömsesidig rättslig hjälp, inbegripet framställningar om bevisupptagning, som kan riktas till eller komma från en annan medlemsstat, samt resultaten av dessa.

-De terroristbrott för vilka en person har dömts och de särskilda omständigheterna kring dessa.

-De påföljder som har utdömts samt uppgifter om verkställigheten.

-Näringsförbud eller andra rättighetsförluster till följd av domen.

-Tidigare brottslighet.

5. Dessutom skall följande uppgifter översändas till Europol enligt villkoren i punkt 2:

-Användning av kommunikationsteknik.

-Det hot som innehav av massförstörelsevapen innebär.

6. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att varje uppgift som kan erhållas genom någon handling, något register, någon information, något föremål eller annat bevismaterial som påträffats eller beslagtagits under en brottsutredning eller ett straffrättsligt förfarande avseende terroristbrott går att få tag på eller kan göras omedelbart tillgänglig för myndigheterna i andra medlemsstater, i enlighet med nationell lagstiftning och relevanta internationella rättsliga instrument, där utredningar genomförs eller skulle kunna inledas eller där lagföring har inletts avseende terroristbrott.

Artikel 3

Gemensamma utredningsgrupper

Medlemsstaterna skall, när så krävs, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att kunna inrätta gemensamma utredningsgrupper för brottsutredningar om terroristbrott.

Artikel 4

Framställningar om ömsesidig rättslig hjälp och om verkställighet av domstolsavgöranden

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att framställningar om ömsesidig rättslig hjälp och om erkännande och verkställighet av domstolsavgöranden som görs av en annan medlemsstat i samband med terroristbrott skall behandlas skyndsamt och ges prioritet.

Artikel 5

Upphävande av gällande bestämmelser

Beslut 2003/48/RIF skall upphöra att gälla.

Artikel 6

Ikraftträdande

Detta beslut träder i kraft den ... dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande