[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 10.3.2011

KOM(2011) 118 slutlig

2011/0051 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) och konventionen om tillämpning av Schengenavtalet

MOTIVERING

1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

Motiv och syfte

Detta förslag innehåller ett antal ändringar av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna). Dessa är resultatet av de erfarenheter har gjorts under de första åren som förordningen tillämpats. Förslaget innehåller också några nära relaterade ändringar av konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985.

Allmän bakgrund

Den 13 oktober 2006 trädde Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) i kraft.

Efter fyra års praktisk tillämpning har behovet att införa ett antal begränsade, tekniska ändringar uppstått. Ändringarna grundar sig på följande:

- Medlemsstaternas och kommissionens praktiska erfarenheter vid tillämpningen av kodexen om Schengengränserna, inklusive resultaten av utvärderingen av Schengensamarbetet, samt rapporter och förslag från medlemsstaterna.

- Kommissionens rapport från september 2009 om tillämpningen av bestämmelserna om stämpling av tredjelandsmedborgares resehandlingar i artiklarna 10 och 11 i kodexen om Schengengränserna (KOM(2009) 489).

- Kommissionens rapport av den 13 oktober 2010 om tillämpningen av kapitel III (gränskontroll) i kodexen om Schengengränserna (KOM(2010) 554).

- Konsekvensöverväganden med kopplingar till annan nyligen antagen lagstiftning som exempelvis viseringskodexen (förordning (EG) nr 810/2009 av den 13 juli 2009) och återvändandedirektivet (direktiv 2008/115/EG av den 16 december 2008).

Detta förslag innehåller ändringar som bidrar till ökad tydlighet och minskar utrymmet för skilda tolkningar av den befintliga texten samt ändringar för att komma till rätta med praktiska problem som uppstått under de första åren som kodexen om Schengengränserna har tillämpats. Dessutom bildar det en uttrycklig rättslig ram för bilaterala avtal om gemensamma gränskontroller av vägtrafik.

Nya politiska initiativ, som exempelvis skapandet av ett EU-system för inresa och utresa och ett EU-program för registrerade resenärer, kommer att tas upp i särskilda förslag som ska diskuteras separat.

Gällande bestämmelser

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) och konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985.

2. SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER

De föreslagna ändringarna diskuterades med medlemsstaternas experter vid migrations- och asylgruppens möte den 16 mars 2010.

Den 7 maj 2010 hölls en fördjupad diskussion om de föreslagna ändringarna vid ett möte för medlemsstaternas experter. Vid mötet stödde experterna i stor utsträckning innehållet i de föreslagna ändringarna samt metoden att föreslå tekniska ändringar med syftet att genomföra ett antal praktiska och tekniska förbättringar av kodexen om Schengengränserna. Flera experter betonade att det ur en praktisk synpunkt var angeläget att ta itu med några av de frågor som tagits upp i förslaget på ett pragmatiskt sätt och hoppades att det vore möjligt att snabbt anta ändringarna.

3. RÄTTSLIGA ASPEKTER

Sammanfattning

De viktigaste föreslagna ändringarna rör följande frågor:

- Att ge en tydlig definition av den metod som ska användas för beräkning av ”vistelser som inte överstiger tre månader under en sexmånadersperiod” (artikel 5); efter EU-domstolens dom av den 3 oktober 2006 i mål C-241/05, Bot, (REG 2006 s. I-09627) och antagandet av en relaterad parallell bestämmelse i artikel 2.2 a i viseringskodexen förefaller det nödvändigt att tillhandahålla förtydligande rättslig vägledning om denna fråga inom ramen för kodexen om Schengengränserna.

- Att förtydliga hur länge de resedokument som innehas av personer som inte behöver ha visering ska vara giltiga (artikel 5) för att uppfylla praktiska behov och för att anpassa texten till artikel 12 i viseringskodexen.

- Att införa möjligheten att skapa separata köer för resenärer som är undantagna från viseringsskyldighet (artikel 9) för att skapa större flexibilitet och påskynda gränskontrollerna allt efter praktiska behov.

- Att förbättra gränskontrolltjänstemännens utbildning i syfte att upptäcka personer i särskilt utsatta situationer som exempelvis underåriga utan medföljande vuxen och offer för människohandel (artikel 15). Behovet att särskilt uppmärksamma utbildning för att upptäcka personer i särskilt utsatta situationer bekräftades nyligen i kommissionens handlingsplan för underåriga utan medföljande vuxen (2010–2014), KOM 2010 (213) slutlig av den 6 maj 2010.

- Att möjliggöra för gränskontrolltjänstemän att göra undantag för räddningstjänst, polis och brandkår som i nödsituationer behöver passera gränsen (artikel 19).

- Att skapa en uttrycklig rättslig ram för gemensamma gränsövergångar (bilaga VI). För att göra det möjligt för medlemsstaterna och angränsande tredjeländer att sluta bilaterala avtal om samarbete om gränsbevakning och tillhandahållande av gemensamma gränsövergångar, är det nödvändigt att föreslå en ändring av bilaga VI i kodexen om Schengengränserna. Det bör således uttryckligen vara tillåtet att ingå bilaterala avtal för gemensamma gränskontroller av vägtrafiken. Dessutom bör en yttrycklig rättslig ram skapas för vissa viktiga frågor, som t.ex. när personer söker internationellt skydd.

Rättslig grund

Artiklarna 77.1 och 77.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

Genom detta förslag ändras Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) som grundades på motsvarande bestämmelser i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (EG-fördraget), dvs. artikel 62.1 och 62.2 a. Genom förslaget ändras också artiklarna 21 och 22 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 vilka (genom beslut 1999/436/EG) grundade sig på artikel 62.3 i EG-fördraget samt artikel 136 i denna konvention, som grundade sig på artikel 62.2 i EG-fördraget.

Subsidiaritetsprincipen

Artikel 77.1 a och 77.1 b gör det möjligt för EU att utveckla en politik i syfte att säkerställa att det inte förekommer någon kontroll av personer, oavsett medborgarskap, när de passerar de inre gränserna och att säkerställa kontroll av personer och en effektiv övervakning vid passage av de yttre gränserna.

Detta förslag ligger inom de ovannämnda bestämmelsernas ramar. Förslagets mål är att vidareutveckla och tekniskt förbättra de åtgärder i kodexen om Schengengränserna som rör kontrollen av personer som passerar de yttre gränserna och avsaknaden av kontroll av personer som passerar de inre gränserna. Detta kan inte uppnås av de enskilda medlemsstaterna, eftersom en ändring av en befintlig unionsakt (kodexen om Schengengränserna) endast kan göras av unionen.

Proportionalitetsprincipen

I artikel 5.4 i fördraget om Europeiska unionen fastställs det att unionens åtgärder till innehåll och form inte får gå utöver vad som är nödvändigt för att nå målen i fördragen. EU:s åtgärder bör utformas så att målet uppnås och åtgärden genomförs så effektivt som möjligt.

Det var nödvändigt att 2006 års kodex om Schengengränserna upprättades i form av en förordning för att säkra att den skulle tillämpas på samma sätt i samtliga medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket. Det föreslagna initiativet – en ändring av kodexen om Schengengränserna – utgör en teknisk ändring av en befintlig förordning och kan endast genomföras genom en förordning. Endast sådana ändringar som har stöd i den befintliga förordningen och i befintliga politiska mål har inkluderats i förslaget. Förslaget är därför förenligt med proportionalitetsprincipen.

Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: Förordning.

4. BUDGETKONSEKVENSER

De föreslagna ändringarna påverkar inte unionens budget.

5. KOMPLETTERANDE INFORMATION

Följder av de olika protokoll som bifogas fördragen och associeringsavtalen med tredjeländer

Den rättsliga grunden för detta förslag finns i avdelning V i del III i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, vilket innebär att bestämmelserna i protokollen om Förenade kungarikets, Irlands och Danmarks ställning samt i Schengenprotokollet är tillämpliga (systemet med variabel geometri). Förslaget bygger på Schengenregelverket. Följderna av de olika protokollen måste därför beaktas vad gäller Danmark, Förenade kungariket och Irland, Island och Norge samt Schweiz och Liechtenstein. Situationen för var och en av dessa stater beskrivs ingående i skäl 7-12 i detta förslag.

Kortfattad genomgång av de föreslagna ändringarna

- Artikel 1 - Ändringar av kodexen om Schengengränserna :

Horisontella ändringar

- Genomgående föreslås ändringar som beror på Lissabonfördragets ikraftträdande (”EU” istället för ”EG”, ”Europeiska unionen” istället för ”Europeiska gemenskapen” och uppdaterade hänvisningar till fördragsbestämmelserna).

Artikel 2 Definitioner

- Punkt 1: Anpassning till följd av de ändringar som föreslås i punkterna 4 och 4a.

- Punkt 4: Förtydligande som understryker att artikel 2.4 endast rör färjeförbindelser mellan medlemsstater .

- Punkt 4 a) Avsikten med den nya definitionen är att internationella godsoperatörer ska gynnas av avsaknaden av interna gränskontroller på samma sätt som internationella färjeoperatörer.

- Punkt 15: Definitionen av uppehållstillstånd omarbetas. För att undvika missförstånd klargörs att viseringar (både viseringar för en längre och för en kortare vistelse) aldrig kan anses vara ”uppehållstillstånd” enligt punkt 15 b). Den föråldrade hänvisningen till ”förnyad inresa” ersätts. Vidare klargörs att nationella tillstånd måste anmälas och offentliggöras enligt artikel 34 för att betraktas som sådana.

Artikel 4 Passage av yttre gränser

För att förbättra textens allmänna struktur och läsbarhet tas de befintliga detaljerade undantagen i punkterna a) och b) bort. För att säkerställa att innehållet i de strukna bestämmelserna bibehålls ändras artiklarna 18 och 19 för att möjliggöra undantag från artikel 4 för olika slags gränser och personkategorier i allmänhet, samtidigt som ordalydelsen i bilaga VI 3.2.5–9 (fritidsbåtstrafik och kustfiske) och bilaga VII 3.1 (sjömän) kvarstår. Hänvisningen till ”tillfällig passage” i artikel 4.2 har till syfte att tydligt skilja mellan de undantag som är tillåtna enligt denna bestämmelse och lokala gränstrafikordningar som tillåter ”regelbunden passage” (regleras genom artikel 35 och förordning (EG) nr 1931/2006). Dessutom är det enligt punkt 2 uttryckligen tillåtet att ingå bilaterala avtal med angränsande tredjeländer inom detta område.

Artikel 5 Inresevillkor för tredjelandsmedborgare

- Punkt 1: Vistelsens längd : Efter EU-domstolens dom av den 3 oktober 2006 i mål C-241/05, Bot, och efter att en relaterad parallell bestämmelse i artikel 2.2 a i viseringskodexen antagits utfärdas förtydligande rättslig vägledning för beräkningen av ”tre månader under en sexmånadersperiod” inom ramen för kodexen om Schengengränserna genom att ordalydelsen anpassas till viseringskodexen. Giltiga resehandlingar : På grund av praktiska behov anpassas texten till artikel 12 i viseringskodexen och omfattar en möjlighet för gränskontrolltjänstemän att göra undantag i motiverade nödsituationer.

- Punkt 4: Den föråldrade och missvisande termen ”visering för förnyad inresa” tas bort. Hänvisningen till förordning (EG) nr 415/2003 i artikel 5.4 b ersätts med en hänvisning till den nya viseringskodexen. Eftersom det i artikel 46 och i bilaga XII i viseringskodexen anges att det finns en horisontell skyldighet att samla in statistik om viseringar vid varje plats där medlemsstater utfärdar viseringar (denna definition omfattar gränsövergångar där viseringar utfärdas), har andra stycket i artikel 5.4 b blivit överflödigt och bör ersättas av en hänvisning till relevant bestämmelse i viseringskodexen.

Artikel 7 In- och utresekontroll av personer

- Punkt 5: Ett uttryckligt förtydligande av den befintliga skyldigheten att tillhandahålla information i skriftlig form.

- Ny punkt 8: Då de undantagsförhållanden som anges i artikel 4.2 (särskilda behov och nödsituationer) i praktiken kan göra det nödvändigt att göra vissa undantag från artikel 7 måste ett uttryckligt undantag anges.

Artikel 9 Separata köer och skyltning

- Punkt 2: Möjligheten att skapa separata köer för resenärer som är undantagna från viseringsskyldighet är avsedd att ge större flexibilitet och påskynda gränskontrollerna allt efter praktiska behov.

Artikel 10 Stämpling av tredjelandsmedborgares resehandlingar

- Punkt 2: Korrigering av ett språkligt misstag i den engelskspråkiga textversionen.

- Punkt 3: Situationen för tågpersonal på internationella anslutningståg är jämförbar med piloters eller sjömäns situation då dessa tåg följer ett fastlagt schema. Redan i sin ”stämplingsrapport” (KOM 2009 (489) slutlig) från september 2009 meddelade kommissionen att den skulle vidta åtgärder för att införa ett undantag från stämpling för denna personkategori.

Artikel 11 Presumtion om uppfyllande av villkoren för vistelsens varaktighet

- Punkt 3: En teknisk anpassning med anledning av att ny lagstiftning antagits (återvändandedirektivet 2008/115/EG).

- Ny punkt 4: En teknisk anpassning som beror på en bristfällighet i den nuvarande texten (bevis på utresa då utresestämpel saknas).

Artikel 12 Gränsövervakning

- Ändring som avser kommissionens befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

Artikel 13 Nekad inresa

- Punkt 5: En teknisk anpassning med anledning av att ny lagstiftning antagits (förordningen om migrationsstatistik (EG) nr 862/2007).

Artikel 15 Genomförande av kontroller

- Punkt 1: Ett uttryckligt omnämnande av en gemensam grundplan för gränskontrolltjänstemän, utvecklad av Frontex, läggs till. Behovet att särskilt uppmärksamma utbildning för att upptäcka personer i särskilt utsatta situationer bekräftades nyligen i kommissionens handlingsplan för underåriga utan medföljande vuxen (KOM(2010) 213 slutlig av den 6 maj 2010).

Artikel 18 Särskilda bestämmelser angående olika typer av gränser och de olika transportmedel som används för passage av de yttre gränserna

- Sista meningen: Som ett tillägg till ändringen av artikel 4.2 tillhandahålls en systematisk och konsekvent grund för att göra undantag från artikel 4 för alla slags gränser och alla slags transporter i bilaga VI.

Artikel 19 Särskilda bestämmelser angående kontroller av vissa personkategorier

- Ny punkt 1 g): För att möjliggöra för gränskontrolltjänstemän att göra undantag för räddningstjänst, polis och brandkår som i nödsituationer behöver passera gränsen krävs en uttrycklig rättslig ram (tillägg av en ny kategori i artikel 19 till, tillsammans med relaterade bestämmelser i bilaga VII) inklusive möjligheten att ingå bilaterala avtal om ett sådant samarbete.

- Ny punkt 1 h): Ett särskilt undantag görs för att underlätta för arbetstagare som utför offshorearbete (som exempelvis arbetstagare på oljeplattformar eller vindkraftsanläggningar i havsområden) i bilaga VII punkt 8, genom att tillhandahålla regler som motsvarar dem för kustfiske (bilaga VI, punkterna 3.2.8 och 9).

- Punkt 1, andra meningen: Som ett tillägg till ändringen av artikel 4.2 tillhandahålls en systematisk och konsekvent grund för att göra undantag från artikel 4 för alla slags gränser och alla slags transporter i bilaga VII.

Artikel 21 Kontroller inom territoriet

- Punkt d: Många medlemsstater genomför inte bestämmelsen i artikel 22 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet (rapporteringsskyldighet för tredjelandsmedborgare som vistas lagligt i en medlemsstat och som reser in i en annan medlemsstat). Det erkänns i stor utsträckning att det förekommer praktiska svårigheter med att kontrollera att denna allmänna rapporteringsskyldighet följs och det finns inga övertygande argument för att regeln ur en kostnads- respektive nyttosynpunkt skulle ha en stor betydelse för att identifiera olagliga invandrare. I kommissionens nyligen offentliggjorda rapport om tillämpningen av kapitel III (gränskontroll) i kodexen om Schengengränserna (KOM(2010) 554) föreslås därför att artikel 22 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet samt motsvarande hänvisning till den i artikel 21.d i kodexen om Schengengränserna ska upphävas. Den föreslagna ändringen påverkar inte medlemsstaternas rätt att utföra riktade kontroller i syfte att bekämpa olaglig invandring inom sitt territorium med de begränsningar som anges i artikel 21, led a–c.

Artikel 32 Ändringar av bilagorna

- Ändring som avser kommissionens befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

Artikel 33 Utövande av delegeringen

- Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt måste uttryckligen delegeras till kommissionen. I förslaget följs de standardformuleringar som föreslås i utkastet till samförstånd mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen där institutionernas arbetsmetoder vid genomförandet av artikel 290 anges. Det kan vara nödvändigt att ändra formuleringen ytterligare för att beakta resultaten av de pågående interinstitutionella förhandlingarna.

Artikel 34 Anmälningar

- Punkt 1: Förtydligande som har samband med ändringen av artikel 2.15. Med tanke på de rättsliga verkningar som kodexen om Schengengränserna tillmäter uppehållskort utfärdade enligt direktiv 2004/38/EG, kommer det att vara nödvändigt att särskilt markera sådana tillstånd.

Artikel 37 Medlemsstaternas meddelandeplikt

- Anpassning av rapporteringsskyldigheterna vilket innebär att medlemsstaterna uttryckligen är skyldiga att informera kommissionen om samtliga bilaterala avtal som ingåtts med stöd av kodexen om Schengengränserna.

Bilaga III

- Genom denna anpassning, till följd av att artikel 9.2 ändrats, blir det möjligt att ha separata köer för resenärer som är undantagna från viseringsskyldighet.

Bilaga IV

- Punkt 3: Teknisk anpassning. Med hänsyn till standardstorleken på en resehandling (126 x 88 mm), viseringsmärket (105 x 74 mm) och inrese- och utresestämpeln (43 x 30 mm) har det blivit tekniskt omöjligt att följa regeln om att stämplar ska sättas på samma sida som viseringsmärket utan att de synliga säkerhetsdetaljerna blir oläsliga.

Bilaga VI

- Ny punkt 1.1.4: För att göra det möjligt för medlemsstaterna och angränsande tredjeländer att sluta bilaterala avtal om samarbete om gränsbevakning och tillhandahållande av gemensamma gränsövergångar, krävs en uttrycklig rättslig ram som även täcker vissa viktiga frågor, som t.ex. när personer söker internationellt skydd. Den föreslagna ändringen tillåter medlemsstaterna att ingå bilaterala avtal (behörighet enligt artikel 2.1 i EUF-fördraget), men de är inte skyldiga att göra det.

- Punkterna 1.2.1 och 1.2.2: För att skapa enhetlighet ska de regler som rör ingående av bilaterala avtal om gränskontroller av järnvägstrafiken anpassas till den rättsliga ram som föreslås i punkt 1.1.4 för vägtrafiken. Med anledning av den föreslagna ändringen av artikel 37 blir den sista meningen i punkt 1.2.1 överflödig och bör utgå. Det ges utrymme för kompletterande flexibilitet, i enlighet med de praktiska behoven, på det ställe där kontrollerna utförs.

- Punkterna 3.1.1–3.1.5: Tekniska anpassningar, varigenom ordalydelsen anpassas till den terminologi som används i FAL-konventionen (Internationella sjöfartsorganisationens konvention om förenkling av formaliteterna i internationell sjöfart) och i direktiv 2010/65/EU om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna[1], vilka särskilt omfattar möjligheten att ge in besättnings- och passagerarförteckningar elektroniskt. En hänvisning införs till den information som krävs enligt förteckningarna i FAL-konventionen och som bekräftas i direktiv 2002/6/EG och till möjligheten att ge in förteckningar genom hamnmyndigheter till gränsstationer; tidsfrister som gäller överförande av förteckningar; mer detaljerad vägledning om den administrativa kontrollen av förteckningarna; förtydligande av behovet att kontrollera personer som stannar ombord;

- Punkt 3.2.1: Anpassningar som beror på att punkt 3.1 ändrats.

- Punkt 3.2.2: En anpassning som överensstämmer med de ändringar som föreslås för punkt 3.1.4.

- Punkt 3.2.4: För att undvika en upprepning av bestämmelserna i den ändrade punkt 3.1.2 bör punkt 3.2.4 utgå.

- Punkt 3.2.9: Skyldigheten att anmäla ändringar anges redan i punkt 3.1.2 och behöver inte upprepas i punkt 3.2.9.

- Ny punkt 3.2.10 i: Ett förtydligande rörande behovet att ge in besättnings- och passagerarförteckningar vid färjeförbindelser (en anpassning till sjösäkerhetsdirektivet 98/41/EG).

- Ny punkt 3.2.11: Ett förtydligande av det system som gäller för färjor från ett tredjeland som stannar mer än en gång inom medlemsstaternas territorier, i enlighet med logiken och ordalydelsen i en befintlig parallellbestämmelse för luftgränser (punkt 2.1.2 b iii).

Bilaga VII

- Punkt 3.1: Rättelse av ett skrivfel; de flesta medlemsstater har ratificerat konventionen angående nationella identitetshandlingar för sjömän nr C 108, men endast tre medlemsstater har ratificerat konventionen angående nationella identitetshandlingar för sjömän nr C 185 (Litauen, Ungern och Frankrike). Båda konventionerna bör därför anges. En redaktionell förbättring: ”att gå i land” vid en hamn innebär inte endast inresa men även möjligheten att återvända till fartyget (utresa) då vistelsen i land avslutats.

- Den sista meningen i punkt 3.1 och punkt 3.2 ska utgå: i punkt 3 behandlas endast undantag från artiklarna 4 och 7, inte undantag från artikel 5. Texten är således missvisande och bör utgå.

- Punkt 6.4 och 6.5: En förteckning över nationella kontaktpunkter för rådgivning om underåriga (för närvarande har den inrättats på frivillig grund genom avsnitt 3.7 och bilaga 37 i Schengenhandboken) måste nu upprättas och dess användning göras obligatorisk.

- Ny punkt 7: Se kommentar om artikel 19.1 g ovan.

- Ny punkt 8: Se kommentar om artikel 19.1 h ovan.

Bilaga VIII

- Anpassning till följd av ändring av artikel 11.

Artikel 2 – Ändringar av konventionen om tillämpning av Schengenavtalet:

- Upphävande av artikel 21.3: Mot bakgrund av anmälningsskyldigheten i artikel 34 i kodexen om Schengengränserna har denna bestämmelse blivit överflödig och bör upphävas.

- Upphävande av artikel 22: Se kommentarer om artikel 21 d i kodexen om Schengengränserna ovan.

- Upphävande av artikel 136: De regler som gäller för gränskontroller har harmoniserats genom EU-lagstiftning. Detta påverkar medlemsstaternas behörighet att sluta avtal på detta område. Ingående av bilaterala avtal mellan en medlemsstat och ett tredjeland om gränskontroller utan ett motsvarande särskilt tillstånd i kodexen om Schengengränserna att ingå sådana bilaterala avtal skulle påverka EU-lagstiftningen enligt artiklarna 2.1 och 3.2 i EUF-fördraget. Artikel 136 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet är oförenlig med denna princip. Den bör därför upphävas.

2011/0051 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) och konventionen om tillämpning av Schengenavtalet

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 77.1 och 77.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

(1) EU:s politik när det gäller unionens yttre gränser syftar till en integrerad förvaltning för att garantera en enhetlig och effektiv kontroll och övervakning, vilket är en förutsättning för den fria rörligheten för personer inom Europeiska unionen och ett grundläggande inslag i ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Därför bör det fastställas gemensamma bestämmelser om vilka standarder och förfaranden som ska gälla för kontrollen av de yttre gränserna.

(2) Den 13 oktober 2006 trädde Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna)[2] i kraft.

(3) Efter fyra års praktisk tillämpning har behovet av att införa ett antal begränsade, tekniska ändringar uppstått. Detta grundar sig på medlemsstaternas och kommissionens praktiska erfarenheter vid tillämpningen av bestämmelserna i kodexen om Schengengränserna, inklusive resultaten av utvärderingen av Schengensamarbetet, samt de rapporter och förslag som framförts av medlemsstaterna.

(4) Kommissionens rapport från september 2009 om tillämpningen av bestämmelserna om stämpling av tredjelandsmedborgares resehandlingar i artiklarna 10 och 11 i kodexen om Schengengränserna (KOM(2009) 489) samt kommissionens rapport av den 13 oktober 2010 om tillämpningen av kapitel III (gränskontroll) i kodexen om Schengengränserna (KOM(2010) 554) innehåller konkreta förslag till tekniska ändringar i kodexen om Schengengränserna.

(5) Det är nödvändigt att införa vissa ändringar i kodexen om Schengengränserna till följd av nyligen antagen lagstiftning, i synnerhet Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av den 13 juli 2009 om upprättandet av en gemensam kodex för viseringar (viseringskodexen)[3] och Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG av den 16 december 2008 om gemensamma normer och förfaranden som ska tillämpas i medlemsstaterna för återvändande av tredjelandsmedborgare[4] vars vistelse är olaglig.

(6) För att anpassa bestämmelserna i Schengenkodexen till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller antagandet av ytterligare åtgärder som styr övervakningen i enlighet med artikel 12.5 samt ändringar av bilagorna i enlighet med artikel 32. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerande akter, se till att information och relevanta handlingar översänds till Europaparlamentet och rådet samtidigt och i god tid.

(7) Eftersom målet för denna förordning, nämligen att genomföra tekniska ändringar av befintliga regler i kodexen om Schengengränserna, endast kan uppnås på unionsnivå, kan EU vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

(8) Vad beträffar Island och Norge utgör denna förordning en utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket[5] i den mening som avses i avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, närmare bestämt av bestämmelserna på det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG rörande vissa tillämpningsföreskrifter för det ovan nämnda avtalet[6].

(9) När det gäller Schweiz innebär denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket vilka omfattas av det område som avses i artikel 1 A i beslut 1999/437/EG, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG om ingående av det avtalet[7] på Europeiska gemenskapens vägnar.

(10) För Liechtenstein utgör denna förordning en sådan utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket som avses i protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, på det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999, jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/261/EG[8].

(11) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning.

(12) Denna förordning utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar, i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket[9]. Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig i Förenade kungariket.

(13) Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG av 28 februari 2002 om en begäran från Irland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket[10]. Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ändring av kodexen om Schengengränserna

Förordning (EG) nr 562/2006 ska ändras på följande sätt:

(1) Artikel 2 ska ändras på följande sätt:

1. Punkt 1 c) ska ersättas med följande:

”c) medlemsstaternas kust-, flod- och insjöhamnar för reguljära inre färjeförbindelser och inre godsförbindelser.”

2. I punkt 4 ska orden ”reguljär färjeförbindelse” ersättas med orden ”reguljär inre färjeförbindelse”.

3. Följande ska införas som punkt 4a:

”4a ”inre godsförbindelse”: en godsförbindelse mellan samma två eller flera hamnar inom medlemsstaternas territorium utan anlöpning av hamnar utanför detta territorium”.

4. I punkt 5 ska ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen” ersättas med ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt unionens lagstiftning”.

5. I punkt 5 a ska ”artikel 17.1” ersättas med ”artikel 20.1”.

6. I punkt 5 b ska ”gemenskapen” ersättas med ”unionen”.

7. I punkt 6 ska ”artikel 17.1” ersättas med ”artikel 20.1”.

8. Punkt 15 ska ersättas med följande:

” uppehållstillstånd :

a) alla uppehållstillstånd som utfärdats av medlemsstaterna med den enhetliga utformning som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1030/2002 av den 13 juni 2002 om en enhetlig utformning av uppehållstillstånd för medborgare i tredjeland och uppehållskort utfärdade enligt direktiv 2004/38/EG,

b) alla övriga handlingar som utfärdas av en medlemsstat till tredjelandsmedborgare och som ger tillstånd till vistelse på dess territorium under förutsättning att handlingarna har anmälts och offentliggjorts enligt artikel 34 med undantag av

i) tillfälliga tillstånd som utfärdas i avvaktan på prövningen av en första ansökan om uppehållstillstånd enligt vad som avses i a eller en asylansökan och

ii) viseringar som utfärdats av medlemsstaterna med den enhetliga utformning som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1683/95*

____________________

EUT L 105, 13.4.2006, s. 1–”.

(2) Artikel 3 a ska ersättas med följande:

”a) rättigheterna för personer som åtnjuter fri rörlighet enligt unionslagstiftningen,”

(3) I artikel 4 ska punkt 2 ersättas med följande:

”2. Trots vad som sägs i punkt 1 får undantag göras från skyldigheten att passera de yttre gränserna vid gränsövergångarna under de fasta tiderna för öppethållande:

a) För personer eller grupper av personer, när det föreligger särskilda behov att stundtals passera de yttre gränserna utanför gränsövergångarna och utanför de fasta tiderna för öppethållande, under förutsättning att de innehar de tillstånd som krävs enligt nationell lagstiftning och det inte strider mot medlemsstaternas allmänna ordning eller inre säkerhet. Medlemsstaterna får fastställa särskilda arrangemang i bilaterala avtal.

b) För personer eller grupper av personer vid en oförutsedd nödsituation.”

(4) Artikel 5 ska ändras på följande sätt:

9. I punkt 1 ska den inledande meningen och led a ersättas med följande:

”För planerade vistelser inom medlemsstaternas territorium som inte varar mer än tre månader under en sexmånadersperiod från och med dagen för första inresan till medlemsstaternas territorium ska följande villkor gälla för inresa för tredjelandsmedborgare:

a) De är innehavare av en giltig resehandling eller en handling som tillåter passage av gränsen och som uppfyller följande krav:

i) Den ska vara giltig i minst tre månader efter planerat datum för utresan från medlemsstaternas territorium. I befogade brådskande fall kan emellertid undantag göras från detta krav.

ii) Den ska ha utfärdats under den föregående tioårsperioden.”

10. Punkt 4 ska ändras på följande sätt:

i) Led a ska ersättas med följande:

”a) Tredjelandsmedborgare som inte uppfyller alla villkor i punkt 1 men som innehar uppehållstillstånd eller visering för längre vistelse ska tillåtas inresa till de övriga medlemsstaternas territorier i transiteringssyfte, så att de kan nå den medlemsstats territorium som har utfärdat uppehållstillståndet eller viseringen för längre vistelse, såvida inte deras namn finns upptagna på den nationella spärrlistan i den medlemsstat vars yttre gränser de avser att passera och registreringen åtföljs av instruktioner om att neka inresa eller transitresa.”

ii) I led b ska första och andra stycket ersättas med följande:

”Tredjelandsmedborgare som uppfyller villkoren i punkt 1, förutom led b, och som infinner sig vid gränsen, får beviljas inresa till medlemsstaternas territorier, om en visering utfärdas vid gränsen i enlighet med artiklarna 35 och 36 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009*.

Medlemsstaterna ska samla in statistik om viseringar som utfärdats vid gränserna enligt artikel 46 och bilaga XII i förordning (EG) nr 810/2009.

____________________

EUT L 243, 15.9.2009, s. 1.”

(5) Artikel 7 ska ändras på följande sätt:

11. I punkt 2 andra stycket ska ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen” ersättas med ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt unionens lagstiftning”.

12. I punkt 2 tredje stycket ska ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen” ersättas med ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt unionens lagstiftning”.

13. I punkt 2 fjärde stycket ska ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt gemenskapslagstiftningen” ersättas med ”personer som åtnjuter fri rörlighet enligt unionens lagstiftning”.

14. I punkt 5 ska första stycket ersättas med följande:

”Tredjelandsmedborgare som genomgår en noggrann fördjupad kontroll ska skriftligen informeras om ändamålet med och förfarandet för en sådan kontroll.”

15. I punkt 6 ska ordet ”gemenskapslagstiftningen” strykas och ordet ”unionslagstiftningen” läggas till efter orden ”rörlighet enligt”.

16. Följande punkt ska införas som punkt 8:

”8. Vid tillämpning av artikel 4.2 a eller 4.2 b kan medlemsstaterna också göra undantag från reglerna i denna artikel.”

(6) I artikel 9 ska punkt 2 ersättas med följande:

”2. a) Personer som åtnjuter fri rörlighet enligt unionslagstiftningen får använda de köer som markeras med skylten i del A (”EU, EES, CH”) i bilaga III. De får även använda de köer som markeras med skylten i del B1 (”ej viseringspliktiga“) och B2 (”samtliga pass”) i bilaga III.

Tredjelandsmedborgare som inte är skyldiga att inneha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser enligt förordning (EG) nr 539/2001 och tredjelandsmedborgare som innehar giltigt uppehållstillstånd eller visering för längre vistelse får använda de köer som markerats med skylten i del B1 (”ej viseringspliktiga”) i bilaga III till denna förordning. De får även använda de köer som markeras med skylten i del B2 (”samtliga pass”) i bilaga III till denna förordning.

b) Alla övriga personer ska använda de köer som markeras med skylten i del B2 i bilaga III.

Beteckningarna på de skyltar som avses i led a och led b första stycket får visas på det eller de språk som varje medlemsstat anser lämpligt.

Bestämmelsen om separata köer som markeras med skylten i del B1 (”ej viseringspliktiga“) i bilaga III är ett alternativ och inte en skyldighet för medlemsstaterna. Medlemsstaterna får själva, på grundval av praktiska behov avgöra om de använder sig av detta alternativ och vid vilka gränsövergångar.”

(7) Artikel 10 ska ändras på följande sätt:

17. Punkt 2 ska ersättas med följande:

”2. Inrese- eller utresestämpel ska påföras resehandlingar för tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG, men som inte uppvisar det uppehållskort som anges i det direktivet.

Inrese- eller utresestämpel ska påföras resehandlingar för tredjelandsmedborgare som är familjemedlemmar till tredjelandsmedborgare som åtnjuter fri rörlighet enligt unionens lagstiftning, men som inte uppvisar det uppehållskort som anges i direktiv 2004/38/EG.”

(b) I punkt 3 ska följande led läggas till som led f och g:

”f) resehandlingar som innehas av personal på internationella passagerar- och godståg,

g) resehandlingar som innehas av tredjelandsmedborgare som uppvisar ett uppehållskort som anges i direktiv 2004/38/EG.”

(8) Artikel 11 ska ändras på följande sätt:

Punkt 3 ska ersättas med följande:

”Om det antagande som avses i punkt 1 inte vederläggs, får tredjelandsmedborgaren återsändas enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG*.

En ny punkt ska läggas till som punkt 4:

”Om utresestämpel saknas ska de tillämpliga bestämmelserna i punkterna 1 och 2 gälla i tillämpliga delar”.

____________________

*EUT L 348, 24.12.2008, s. 98.”

(9) Artikel 12.5 ska ersättas med följande:

”5. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 33 om ytterligare åtgärder som styr övervakning.”.

(10) I artikel 13 ska punkt 5 ersättas med följande:

”5. Medlemsstaterna ska samla in statistik om antalet personer som nekats inresa, skälen för nekad inresa, nationaliteten på de personer som nekats inresa och vid vilken typ av gräns (land, luft eller sjö) som de nekats inresa och tillhandahålla den enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 862/2007*.”

____________________

( EUT L 199, 31.7.2007, s. 23.

(11) I artikel 15.1 ska tredje stycket ersättas med följande:

”Medlemsstaterna ska se till att gränskontrolltjänstemännen är specialiserade och vederbörligen utbildade tjänstemän, med beaktande av en gemensam grundplan för gränskontrolltjänstemän som inrättats och utvecklats av Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser som inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004. Utbildningsgrundplanen ska omfatta särskild utbildning för att upptäcka personer i särskilt utsatta situationer som exempelvis underåriga utan medföljande vuxen och offer för människohandel. Medlemsstaterna ska uppmuntra gränskontrolltjänstemän att lära sig språk, särskilt de språk som de behöver för att utföra sina arbetsuppgifter.”

(12) I artikel 18 andra stycket ska ”4,” läggas till efter ”artiklarna”.

(13) Artikel 19.1 ska ändras enligt följande:

(a) i det första stycket ska följande ska läggas till som led g och h:

”g) Räddningstjänst, polis och brandkår.

h) Arbetstagare som utför offshorearbete.”

(b) I det andra stycket ska ”4,” läggas till efter ”artiklarna”.

(14) Artikel 21 d ska utgå.

(15) Artikel 32 ska ersättas med följande:

”Artikel 32

Ändring av bilagorna

Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 33 om ändringar i bilagorna III, IV och VIII.”

(16) Artikel 33 ska ersättas med följande:

”Artikel 33

Utövande av delegering

1. Kommissionens befogenhet att anta delegerade akter gäller på de villkor som fastställs i den här artikeln.

2. Den delegering av befogenheter som avses i artiklarna 12.5 och 32 ska ges kommissionen på obestämd tid från och med X.X.2011. (Datumet för denna förordnings ikraftträdande)

3. Den delegering av befogenheter som avses i artikel 12.5 och 32 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Beslutet om återkallande avslutar delegeringen av de befogenheter som anges i beslutet. Det får verkan dagen efter det att beslutet offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning , eller vid en senare tidpunkt som anges i beslutet. Beslutet påverkar inte sådana delegerade akter som redan trätt i kraft.

4. När kommissionen antagit en delegerad akt ska den samtidigt underrätta Europaparlamentet och rådet.

5. En delegerad akt som antagits i enlighet med artiklarna 12.5 och 32 ska träda i kraft endast om Europaparlamentet eller rådet inte har gjort några invändningar inom två månader efter det att akten anmäldes till Europaparlamentet och rådet, eller om Europaparlamentet och rådet, innan den perioden löpt ut, har informerat kommissionen om att de inte har några invändningar. Perioden ska förlängas med två månader på initiativ av Europaparlamentet och rådet.”

(17) I artikel 34.1 ska led a ersättas med följande:

”a) förteckningen över uppehållstillstånd, med åtskillnad mellan dem som omfattas av artikel 2.15 a och 2.15 b och som åtföljs av en mall för de tillstånd som omfattas av artikel 2.15 b; uppehållskort som utfärdats i enlighet med direktiv 2004/38/EG ska särskilt markeras som sådana.”

(18) I artikel 37 ska första meningen ersättas med följande:

”Medlemsstaterna ska meddela kommissionen sina nationella bestämmelser rörande artikel 21 c, de påföljder som avses i artikel 4.3 och de bilaterala avtal som får ingås i enlighet med denna förordning.”

(19) Bilagorna III, IV, VI, VII och VIII ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.

Artikel 2

Ändring av konventionen om tillämpning av Schengenavtalet

Konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 ska ändras på följande sätt:

(1) Artikel 21.3 ska utgå.

(2) Artikel 22 ska utgå.

(3) Artikel 136 ska utgå.

Artikel 3

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den […] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdad i […]

På Europaparlaments vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA

Bilagorna III, IV, VI, VII och VIII ska ändras på följande sätt:

(1) Bilaga III ska ändras på följande sätt:

a) Del B ska ersättas med följande:

”DEL B1: ’ej viseringspliktiga’.

[pic] EJ VISERINGSPLIKTIGA

DEL B2: ’samtliga pass’.”

[pic] ” SAMTLIGA PASS

b) I del C läggs följande skyltar till mellan skyltarna ”EU, EES, CH” och skyltarna ”SAMTLIGA PASS”.

[pic]

EJ VISERINGSPLIKTIGA - BILAR

[pic]

EJ VISERINGSPLIKTIGA - BUSSAR

[pic]

EJ VISERINGSPLIKTIGA - LASTBILAR

(2) I punkt 3 i bilaga IV ska andra stycket ersättas med följande:

”Vid in- och utresa av tredjelandsmedborgare som är skyldiga att inneha visering, ska stämpling ske på den sida som är motsatt den på vilken viseringen sitter.”

(3) Punkt 1 i bilaga VI ska ändras enligt följande:

a) Följande punkt 1.1.4 ska läggas till:

” 1.1.4. Gemensamma gränsövergångar

1.1.4.1. Medlemsstaterna får ingå bilaterala avtal med angränsande tredjeländer om inrättande av gemensamma gränsövergångar vid vilka den ena partens gränskontrolltjänstemän utför inrese- och/eller utresekontroller på den andra partens territorium. Gemensamma gränsövergångar får antingen vara belägna på en medlemsstats territorium eller på ett tredjelands territorium.

1.1.4.2. Gemensamma gränsövergångar belägna på en medlemsstats territorium : Bilaterala avtal genom vilka det inrättas gemensamma gränsövergångarna som är belägna på en medlemsstats territorium måste innehålla ett tillstånd för gränskontrolltjänstemän från tredjeland att utöva sina arbetsuppgifter i medlemsstaten samt skyldighet att följa följande principer:

18. Internationellt skydd : En tredjelandsmedborgare som ansöker om internationellt skydd på en medlemsstats territorium måste ges tillgång till medlemsstatens relevanta förfaranden även om tredjelandsmedborgaren ännu inte har passerat den utresekontroll som genomförs av gränskontrolltjänstemän från tredjeland vid det gemensamma gränsövergången.

19. Arrestering av en person eller beslagtagande av egendom : Om gränskontrolltjänstemän från tredjeland får vetskap om omständigheter som berättigar arrestering av en person eller beslagtagande av egendom, ska de

- antingen informera medlemsstatens myndigheter om dessa omständigheter och medlemsstatens myndigheter ska säkerställa att en lämplig uppföljning görs enligt nationell och internationell lagstiftning samt EU-lagstiftning, oberoende av den berörda personens nationalitet,

- eller handla i enlighet med sin nationella lagstiftning. I så fall måste de berörda personerna dock ges tillgång till medlemsstaternas domstolar och ha möjligheter till prövning som är tillräckliga för att garantera det rättsliga skyddet inom de områden som omfattas av unionslagstiftningen, så att enskilda ges det rättsliga skydd som de tillerkänns enligt unionsbestämmelserna och dessa bestämmelser får full verkan.

20. Personer som enligt unionslagstiftningen åtnjuter fri rörlighet när de reser in på EU:s territorium : Gränskontrolltjänstemän från tredjeländer ska inte hindra personer som enligt unionens lagstiftning åtnjuter fri rörlighet att resa in på EU:s territorium. Om det finns skäl som berättigar att utresa hindras från det berörda tredjelandet, ska gränskontrolltjänstemän från tredjelandet informera medlemsstaternas myndigheter om dessa skäl och myndigheterna ska säkerställa att en lämplig uppföljning görs enligt nationell och internationell lagstiftning samt EU-lagstiftning.

1.1.4.3. Gemensamma gränsövergångar belägna på ett tredjelands territorium : Bilaterala avtal genom vilka det inrättas gemensamma gränsövergångar som är belägna på ett tredjelands territorium ska innehålla ett tillstånd för gränskontrolltjänstemän från medlemsstaterna att utöva sina arbetsuppgifter i tredjelandet i enlighet med kodexen om Schengengränserna och under iakttagande av följande principer:

21. Internationellt skydd : En tredjelandsmedborgare som har passerat en utresekontroll som genomförs av gränskontrolltjänstemän från ett tredjeland och som därefter ansöker om internationellt skydd hos gränskontrolltjänstemän från medlemsstaterna som befinner sig i tredjelandet ska tillåtas tillträda den ifrågavarande medlemsstatens territorium för att kunna inleda relevanta förfaranden. Myndigheterna i tredjelandet ska godkänna att den berörda personen flyttas till medlemsstatens territorium.

22. Arrestering av en person eller beslagtagande av egendom : Om gränskontrolltjänstemän från medlemsstaterna får vetskap om omständigheter som berättigar arrestering av en person eller beslagtagande av egendom, ska de handla i enlighet med sin nationella lagstiftning och tillämplig unionslagstiftning. Myndigheterna i tredjelandet är skyldiga att godkänna att den berörda personen eller det berörda föremålet flyttas till medlemsstatens territorium.

23. Tredjelandsmedborgare som reser in i det land där de är medborgare: Medlemsstaternas gränskontrolltjänstemän ska inte hindra medborgare i det berörda tredjelandet att resa in i det land där de är medborgare. Om det finns skäl som berättigar att utresa hindras från medlemsstaten enligt medlemsstatens lagstiftning ska medlemsstatens gränskontrolltjänstemän informera tredjelandets myndigheter om dessa skäl och myndigheterna ska säkerställa att en lämplig uppföljning görs enligt nationell och internationell lagstiftning.

1.1.4.4. Den berörda medlemsstaten ska, innan den ingår eller ändrar några bilaterala avtal om gemensamma gränsövergångar med angränsande tredjeländer, rådfråga kommissionen om huruvida avtalet är förenligt med denna förordning.

Om kommissionen anser att avtalet är oförenligt med denna förordning ska den underrätta den berörda medlemsstaten. Medlemsstaten ska vidta alla lämpliga åtgärder för att inom rimlig tid ändra avtalet så att det blir förenligt med förordningen.”

b) Punkterna 1.2.1 och 1.2.2 ska ersättas med följande:

”1.2.1 Både tågpassagerare och tågpersonal ska kontrolleras på tåg som passerar yttre gränser, även på godståg och tomma tåg. Medlemsstaterna får ingå bilaterala avtal om hur sådana kontroller ska genomföras med beaktande av de principer som fastställs i punkt 1.1.4. Dessa kontroller ska utföras på ett av följande sätt:

- På den första station som tåget anländer till eller den sista station som det avgår från på en medlemsstats territorium.

- Ombord på tåget, under transitresa mellan den sista station som det avgår från i ett tredjeland och den första station som tåget anländer till på en medlemsstats territorium eller omvänt.

- På den sista station som tåget avgår från eller den första station som tåget anländer till på ett tredjelands territorium.

1.2.2 För att underlätta persontrafiken med höghastighetståg får de medlemsstater genom vilka dessa tåg från tredjeländer färdas, i samförstånd med de berörda tredjeländerna, också besluta, förutsatt att principerna i punkt 1.1.4 följs, att kontroller av passagerare i tåg från tredjeländer ska utföras på ett av följande sätt:

- På de stationer i ett tredjeland där personer stiger ombord.

- På de stationer inom medlemsstaternas territorium där personer stiger av.

Ombord på tåget under transitresa mellan stationerna på ett tredjelands territorium och stationerna på medlemsstaternas territorium, under förutsättning att passagerarna stannar ombord på tåget.”

(4) I bilaga VI ska punkt 3 ändras på följande sätt:

(a) I punkt 3.1.1 ska den andra meningen ersättas med följande:

”Medlemsstaterna får ingå bilaterala avtal enligt vilka kontroller också får utföras under resan eller på ett tredjelands territorium vid fartygets ankomst eller avresa, under iakttagande av principerna i punkt 1.1.4.

(b) Punkterna 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4 och 3.1.5 ska ersättas med följande:

”3.1.2 Befälhavaren eller en annan person som bemyndigats av den som är ansvarig för fartyget (i båda fallen nedan kallade ”befälhavaren”) ska upprätta en förteckning över besättningen och eventuella passagerare som innehåller den information som krävs i Internationella sjöfartsorganisationens FAL-formulär 5 (besättningsförteckning) och 6 (passagerarförteckning) samt, i tillämpliga fall, viserings- eller uppehållstillståndsnumren senast

- 24 timmar före ankomst till hamnen, eller

- senast när fartyget lämnar föregående hamn, om sjöresan kommer att vara mindre än 24 timmar, eller

- så snart som dessa uppgifter är tillgängliga, om anlöpshamnen inte är känd eller om den ändras under resan.

Befälhavaren ska ge in förteckningen eller förteckningarna till den relevanta myndighet som utnämnts av medlemsstaten (gränskontrolltjänstemännen eller hamnmyndigheten eller en annan myndighet som utan dröjsmål ska vidarebefordra dem till gränskontrolltjänstemännen).

3.1.3 Ett mottagandebevis ska lämnas till befälhavaren, som på begäran ska visa upp det när fartyget är i hamn.

3.1.4 Befälhavaren ska utan dröjsmål meddela den behöriga myndigheten varje förändring i besättningens sammansättning eller antalet passagerare.

Befälhavaren ska dessutom utan dröjsmål, och inom den tidsfrist som fastställs i punkt 3.1.2, anmäla till berörda myndigheter om det finns fripassagerare ombord. Befälhavaren ska dock fortsätta att vara ansvarig för fripassagerarna.

Genom undantag från artiklarna 4 och 7 ska inga systematiska gränskontroller utföras på personer som vistas ombord. Dock ska gränskontrolltjänstemän utföra en fysisk inspektion av fartyget och personkontroller av de personer som vistas ombord på grundval av en bedömning av hoten mot den inre säkerheten och riskerna för olaglig invandring.

3.1.5 Befälhavaren ska i god tid och i enlighet med de bestämmelser som gäller i den berörda hamnen anmäla fartygets avresa till den behöriga myndigheten.”

(c) Punkt 3.2.1 ska ersättas med följande:

”3.2.1 Kryssningsfartygets befälhavare ska till den behöriga myndigheten översända uppgifter om kryssningsrutten och kryssningsprogrammet inom den tidsfrist som fastställs i punkt 3.1.2.”

(d) I punkt 3.2.2 ska andra stycket ersättas med följande:

”På grundval av en bedömning av hoten mot den inre säkerheten och riskerna för olaglig invandring ska det emellertid utföras kontroller av besättningen och passagerarna på sådana fartyg.”

(e) I punkt 3.2.3 a och 3.2.3 b ska ”punkt 3.2.4” ersättas med ”punkt 3.1.2”.

(f) I punkt 3.2.3 e ska andra stycket ersättas med följande:

”På grundval av en bedömning av hoten mot den inre säkerheten och riskerna för olaglig invandring ska det emellertid utföras kontroller av besättningen och passagerarna på sådana fartyg.”

(g) Punkt 3.2.4 ska utgå.

(h) I punkt 3.2.9 ska andra stycket utgå.

(i) I punkt 3.2.10 ska följande punkt läggas till som punkt i):

”i) Punkt 3.1.2 (skyldighet att överlämna passagerar- och besättningsförteckningar) är inte tillämplig. Om en förteckning över personerna ombord måste upprättas enligt rådets direktiv 98/41/EG* ska befälhavaren senast trettio minuter efter avfärd från en hamn i ett tredjeland översända en kopia av förteckningen till den behöriga myndigheten i ankomsthamnen på medlemsstaternas territorium.

____________________

* EGT L 188, 2.7.1998, s. 35.”

(j) Följande punkt ska läggas till som punkt 3.2.11:

”3.2.11 Om en färja från ett tredjeland som anlöper mer än en hamn på medlemsstaternas territorium, tar ombord passagerare enbart för den återstående sträckan på detta territorium, ska dessa passagerare underkastas en utresekontroll i avresehamnen och en inresekontroll i ankomsthamnen.

Kontroller av de passagerare som, då färjan anlöper en hamn, redan befinner sig ombord och inte har stigit ombord på medlemsstaternas territorium ska utföras i ankomsthamnen.”

(5) I bilaga VII ska punkt 3 ändras på följande sätt:

(a) Punkterna 3.1 och 3.2 ska ersättas med följande:

”Med avvikelse från artiklarna 4 och 7 får medlemsstaterna tillåta sjömän som innehar identitetshandlingar för sjömän utfärdade i enlighet med Internationella arbetsorganisationens (ILO) konvention angående nationella identitetshandlingar för sjömän nr 108 (1958) och nr 185 (2003), Londonkonventionen av den 9 april 1965 och relevant nationell lagstiftning att resa in på och lämna medlemsstaternas territorium genom att gå i land och stanna inom området runt den hamn som deras fartyg anlöper eller i angränsande kommuner utan att anmäla sig vid en gränsövergång, under förutsättning att de är upptagna på sitt fartygs besättningsförteckning, som tidigare har lämnats till de behöriga myndigheterna för kontroll.

Beroende på bedömningen av hoten mot den inre säkerheten och riskerna för olaglig invandring ska sjömännen dock underkastas kontroll av gränskontrolltjänstemännen i enlighet med artikel 7 innan de går i land.”

(6) I bilaga VII punkt 6 ska följande punkter läggas till som punkterna 6.4 och 6.5:

”6.4 Medlemsstaterna ska utse nationella kontaktpunkter för rådgivning om underåriga och informera kommissionen om detta. Kommissionen ska tillhandahålla medlemsstaterna en förteckning över dessa nationella kontaktpunkter.

6.5 Om det råder tvivel om de förhållanden som anges i punkterna 6.1, 6.2 och 6.3, ska gränskontrolltjänstemännen använda förteckningen över de nationella kontaktpunkterna för rådgivning om underåriga.”

(7) I bilaga VII ska följande punkter läggas till som punkterna 7 och 8:

”7. Räddningstjänst, polis och brandkår

In- och utresa för anställda vid räddningstjänst, polis och brandkår som handlar i nödsituationer ska fastställas i nationell lagstiftning och, i tillämpliga fall, i bilaterala avtal. Dessa arrangemang kan utgöra undantag från artiklarna 4, 5 och 7.

8. Arbetstagare som utför offshorearbete

Genom undantag från artiklarna 4 och 7 ska det inte ske någon systematisk kontroll av arbetstagare som utför offshorearbete (på oljeplattformar, vindkraftsanläggningar i havsområden osv.) och som regelbundet återvänder sjövägen eller luftvägen till medlemsstaternas territorium utan att ha vistats på ett tredjelands territorium.

En bedömning av riskerna för olaglig invandring, i synnerhet om ett tredjelands kust är belägen i en offshoreanläggnings omedelbara närhet, ska dock beaktas för fastställande av hur ofta kontroller bör utföras.”

(8) I bilaga VIII i standardformuläret ska ”inresestämpel” ersättas med ”inrese- och utresestämpel” och ”rest in på” ersättas med ”rest in på eller lämnat”.

[1] Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/65/EU av den 11 oktober 2010 om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till och/eller avgår från hamnar i medlemsstaterna och om upphävande av direktiv 2002/6/EG, EUT L 283, 29.10.2010, s. 1.

[2] EUT L 105, 13.4.2006, s. 1.

[3] EUT L 243, 15.9.2009, s. 1.

[4] EUT L 348, 24.12.2008, s. 98.

[5] EGT L 176, 10.7.1999, s. 36.

[6] EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.

[7] EUT L 53, 27.2.2008, s. 1.

[8] EUT L 83, 26.3.2008, s. 5.

[9] EGT L 131, 1.6.2000, s. 43.

[10] EGT L 64, 7.3.2002, s. 20.