Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ett övergripande ramverk för gemenskapens insatser för att underlätta genomförandet av ett europeiskt civilrättsligt område

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. Inledning

1.1. Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa

Enligt Amsterdamfördraget skall Europeiska unionen ha som mål att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Rådet antog 1998 rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Handlingsplanen lades fram för Europeiska rådet i Wien i december 1998 och innehåller ett antal prioriterade åtgärder som skall genomföras inom fem år efter Amsterdamfördragets ikraftträdande. Europeiska rådet i Tammerfors (15-16 oktober 1999) bekräftade åter hur viktigt målet var och enades om ett antal politiska riktlinjer och prioriteringar som kommer att leda till att detta område förverkligas inom en snar framtid. Europeiska rådet uppmanade också kommissionen att komma med ett förslag till "lämplig resultattavla" för att "fortlöpande se över vilka framsteg som görs med att genomföra de nödvändiga åtgärderna och hålla de tidsfrister" som anges i Amsterdamfördraget, handlingsplanen från Wien och slutsatserna från Tammerfors.

Kommissionen tog fasta på uppmaningen och lade fram ett meddelande med titeln Resultattavla för framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen. Resultattavlan skall uppdateras två gånger per år och det skedde senast den 30 november 2000 [1]. Den talar om vilka mål som skall uppnås, vem som är ansvarig, vilka åtgärder som skall vidtas och tidsplan för detta (fram till och med 2004) samt hur långt varje åtgärd har kommit. Den senaste resultattavlan innehåller 18 huvudåtgärder på det civilrättsliga området.

[1] KOM(2000) 782 slutlig, 30.11.2000.

1.2. Civilrättsligt samarbete

I och med att Amsterdamfördraget trädde i kraft, överfördes det civilrättsliga samarbetet från tredje pelaren (artikel K 1.6 i EU-fördraget) till första pelaren (artikel 61 c i EG-fördraget). Det övergripande målet är att skapa ett europeiskt civilrättsligt område, där medborgarna har en gemensam känsla av rättssäkerhet i hela unionen. Rättsväsendet skall underlätta medborgarnas dagliga liv. Detta omfattar både bättre möjligheter till rättslig prövning och ett fullt utvecklat rättsligt samarbete mellan medlemsstaterna. Enskilda och företag skall kunna vända sig till domstolar och myndigheter i vilken medlemsstat som helst lika lätt som i sin egen stat. De skall inte hindras eller avskräckas från att utöva sina rättigheter på grund av att medlemsstaternas rättsliga och administrativa system är komplicerade.

Lika viktigt är det att trygga rättssäkerheten för enskilda och ekonomiska aktörer. Därför måste domar och beslut efterlevas och kunna verkställas i hela unionen. Ett ökat ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden och domar samt en nödvändig tillnärmning av lagstiftningen skulle underlätta samarbetet mellan myndigheter och det rättsliga skyddet av enskildas rättigheter. Därför måste bättre överensstämmelse och ökad konvergens uppnås mellan medlemsstaternas rättssystem.

Den 30 november 2000 antog rådet ett gemensamt åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område - också det en uppföljning av Tammerfors-slutsatserna. Programmet innehåller ett antal åtgärder som skall vidtas för att utvidga principen om ömsesidigt erkännande till alla privaträttens områden genom att avskaffa alla mellanliggande åtgärder som fortfarande krävs för erkännande och verkställighet av utländska beslut och domar.

Ytterligare ett steg på vägen togs vid regeringskonferensen i Nice den 11 december 2000, där man enades om att beslut om civilrättsligt samarbete (artikel 65 i EG-fördraget) skall att fattas enligt medbeslutandeförfarandet, med kvalificerad majoritet i rådet, när Nicefördraget träder i kraft.

1.2.1. Översikt över lagstiftningsåtgärder

Sedan Amsterdamfördraget trädde i kraft har rådet antagit följande förordningar (läget den 31 december 2000):

* Rådets förordning (EG) nr 44/2001 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (även kallad "Bryssel I").

* Rådets förordning (EG) nr 1347/2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemensamma barn (även kallad "Bryssel II").

* Rådets förordning (EG) nr 1346/2000 om insolvensförfaranden.

* Rådets förordning (EG) nr 1348/2000 om delgivning i medlemsstaterna av handlingar i mål och ärenden av civil eller kommersiell natur.

Följande lagstiftningsförslag har lagts fram för rådet:

* Förslag till en förordning om bevisupptagning.

* Förslag till en förordning om umgängesrätt när det gäller barn.

Ytterligare ett stort antal lagstiftningsförslag kan förutses i olika ämnen, till exempel miniminormer för rättshjälp i gränsöverskridande tvister, alternativ tvistlösning, föräldraansvar, gemensamma förfaranderegler för privaträttsliga tvister om mindre värden, obestridda fordringar och underhållstvister, miniminormer inom särskilda civilprocessrättsliga områden, behörig domstol och tillämplig lag beträffande makars förmögenhetsförhållanden och arv, tillämplig lag på avtalsförpliktelser och utomobligatoriska förpliktelser, tillämplig lag på äktenskapsmål.

2. Tidigare åtgärder: programmen Grotius och Grotius - civilrätt

Den 28 oktober 1996 antog rådet en gemensam åtgärd om ett stimulans- och utbytesprogram för rättstillämpare (Grotius) [2], på grundval av den då gällande artikel K 3 i EU-fördraget.

[2] EGT L 287, 8.11.1996, s. 3.

Grotius-programmet syftar till att underlätta det rättsliga samarbetet mellan medlemsstaterna genom att främja den ömsesidiga förståelsen för rättsliga och judiciella system. Programmet riktar sig till rättstillämpare och gör det möjligt att finansiera utbildning, utbytes- och praktikprogram, möten, utredningar och forskning samt informationsförmedling. Programmet omfattade perioden 1996-2000 och en inbjduan att lämna förslag för det sista året offentliggjordes i januari 2000.

Den 12 februari 2001 antog rådet en förordning om förlängning av stimulans- och utbytesprogrammet för rättstillämpare på civilrättens område (Grotius - civilrätt) [3]. Programmets giltighetstid förlängdes under en ettårig övergångsperiod för att Grotius-programmets civilrättsliga del inte skulle behöva avbrytas och samtidigt ge kommissionen tid att utarbeta ett övergripande förslag om ett nytt program. Grotius - civilrätt har samma inriktning och syfte som Grotius-programmet. En inbjudan att lämna förslag för 2001 offentliggjordes i februari 2001 [4].

[3] EGT L 43, 14.2.2001, s. 1.

[4] EGT C 54, 21.2.2001, s. 12.

Kommissionens tre årsrapporter till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av Grotius-programmet [5] har visat på programmets betydelse för det rättsliga samarbetet.

[5] SEK(1998) 1048, 18.6.1998; SEK(1999) 1955, 17.12.1999; SEK(2001) 18, 8.1.2001.

Kommissionen har låtit utföra en extern utvärdering av programmet för åren 1996-1998. Utvärderingsrapporten publicerades i mars 2000 och där bekräftas att programmet varit en framgång. Samtidigt konstateras det att det saknas alternativ och att efterfrågan på projektbidrag varit betydligt större (350-550 procent/år) än de anslag som avsatts. De viktigaste rekommendationerna för framtiden gäller ökad inriktning på projekt som kan omsättas i praktisk verksamhet och bättre spridning av projektresultaten.

3. Förslaget till rådsförordning

Som framgår av beskrivningen ovan har det hänt mycket på den korta tiden sedan Amsterdamfördraget trädde i kraft. Gemenskapen har ett omfattande program framför sig för det civilrättsliga samarbetet. Det har framgått av utvärderingen av Grotius-programmet att det krävs ett rymligare och mer övergripande ramverk om satsningarna inom detta område skall ge önskade resultat.

Förslaget till förordning lägger den rättsliga grunden för att finansiera insatser inom området civilrättsligt samarbete via gemenskapsbudgeten. Förslaget skall inte ses som en ny handlingsplan, utan snarare som ett övergripande ramverk för satsningar och prioriterade mål på lång sikt. Inom denna ram kan praktiska program och särskilda projekt utarbetas.

Ramverkets syfte är nära kopplat till målsättningarna i fördraget, handlingsplanen från Wien och Tammerfors-slutsatserna. De nya gemenskapsinstrument som antagits eller skall antas inom området måste också följas upp, så att de genomförs och tillämpas i praktiken. Detta är något som ofta glöms bort, men som faktiskt är lika viktigt som att anta själva instrumenten. Det har därför angivits som en särskild målsättning.

Projekt av den typ som fått stöd inom ramen för Grotius-programmet kan även fortsättningsvis stödjas, men det nya ramverket går längre och har en större räckvidd. Kommissionens åtgärder kan nämligen komplettera de samfinansierade projekten, så att alla politiska prioriteringar beaktas i tillräcklig utsträckning och vid rätt tidpunkt. Det finns också utrymme för kommissionen att vidta egna åtgärder för att säkra korrekt genomförande och tillämpning av gemenskapens instrument. Slutligen kan man genom ramverket stödja organisationer som kontinuerligt arbetar med civilrättsligt samarbete, utan att nödvändigtvis ha särskilda projekt. Detta gör ramverket ännu mer flexibelt.

3.1. Kommentarer till de enskilda artiklarna

Artikel 1

I artikeln anges tidsramen för insatserna (2002-2006) och det övergripande politiska målet. I artikeln anges vidare förordningen inte gäller för Danmark, Irland och Förenade kungariket i enlighet med de protokoll som fogats till Fördraget om Europeiska unionen och EG-fördraget.

Artikel 2

I artikel 2 anges ramverkets särskilda mål. Det första målet är ramverkets hörnsten, med en direkt koppling till det civilrättsliga samarbetet. Det andra målet är nödvändigt genom att det anger grundtanken i rättsligt samarbete, nämligen ömsesidig förståelse för rättssystem. Grunden för det tredje målet är behovet att säkra korrekt genomförande av och tillsyn över gemenskapens instrument på området. Noteras bör att flera av de förordningar som nyligen antagits innehåller en skyldighet för kommissionen att utarbeta rapporter om deras tillämpning. Det fjärde målet är hämtat från Tammerfors-slutsatserna: att framstegen i upprättandet av ett område med frihet och säkerhet görs tillgängliga och kända för allmänheten.

Artikel 3

Artikeln anger vilka typer av insatser som kan få stöd enligt ramverket. Alla insatser skall uppfylla minst ett av målen i artikel 2. Målen är delvis separata, men man kan tänka sig projekt som uppfyller flera mål, till exempel både det första och det andra. Kommissionens åtgärder kan vara inriktade på målet att säkra korrekt genomförande av och tillsyn över gemenskapens instrument inom området genom handböcker, databaser, publikationer och utredningar. Den andra typen av insatser består av stöd till den löpande verksamheten hos icke-statliga ideella organisationer och den tredje av finansiering av särskilda projekt tillsammans med andra offentliga eller privata organ.

Artikel 4

Artikeln öppnar en möjlighet för tredje land att delta i insatser och anger villkoren för detta. Med utvidgningen i sikte har det ansetts viktigt att kandidatländerna kan delta. Deras deltagande kan vara av stor betydelse för förberedelserna inför anslutningen. De får också delta i särskilda projekt enligt bestämmelserna i artikel 6. Eftersom samarbete i rättsliga och inrikes frågor inte ingår i EES-avtalet, nämns inte EES-länderna uttryckligen. Genom artikel 4.3 finns det dock en möjlighet för dem att delta vid en senare tidpunkt.

Artikel 5

I artikeln anges villkoren för att bidra till löpande kostnader för icke-statliga ideella organisationer. Endast organisationer med en verkligt bred geografisk sammansättning kan komma i fråga, det vill säga som huvudregel organisationer där minst 10 (av nuvarande 15) medlemsstater är berörda.

Artikel 6

Artikeln gör det möjligt att samfinansiera projekt av samma typ som dem som får stöd enligt programmen Grotius och Grotius - civilrätt. I punkt 2 har man tillfogat en möjlighet att stödja projekt för att bilda organisationer av den typ som avses i artikel 5.

Artikel 7

Artikeln handlar om godkännande av de årliga anslagen till ramverket. Samfinansiering med andra gemenskapsprogram får inte ske. Där anges den högsta procentsats som samfinansieringen från gemenskapsbudgeten får uppgå till. Den högsta procentsatsen till löpande kostnader för icke-statliga organisationer är 50 procent, så att man undviker att göra dem beroende av gemenskapsanslag. För särskilda projekt har procentsatsen minskats jämfört med vad som gäller inom programmen Grotius och Grotius - civilrätt, från 80 till 50 procent. Syftet är att sökandena skall göra mer tillförlitliga kostnadsberäkningar och att uppmuntra samfinansiering från medlemsstaterna. Detta torde vara genomförbart, eftersom den inledande fasen i denna typ av projekt redan har skett under genomförandet av Grotius-programmet.

Artikel 8

Punkterna 1 och 2 handlar om det årliga arbetsprogrammet. Stor vikt kommer att läggas vid arbetsprogrammet för att se till att de prioriterade målen för varje år följer resultattavlan. Det kommer också att användas för att säkerställa en lämplig fördelning mellan olika insatser inom ramverket. Genom den rådgivande kommittén säkras samordning med medlemsstaterna. Programmet skall offentliggöras varje år i EGT och på Internet.

Punkt 3 innehåller de kvalitativa kriterier som skall användas vid bedömning och urval av förslag. Förtur kommer att ges åt projekt med inriktning på problemlösning, eftersom de bäst kan bidra till politikens utveckling. Som påpekats ovan har ett problem med Grotius-programmet varit att resultaten inte har spridits. Därför kommer stor vikt att läggas vid hur sökandena har tänkt sig att sprida resultaten. För att undvika överlappning med tidigare projekt inom programmen Grotius och Grotius - civilrätt är det viktigt med projektförslag som kompletterar dessa. Förtur kommer också att ges åt större projekt så att inte kommissionen behöver satsa stora resurser på projektledning och för att säkra att projekten får tillräckligt stor genomslagskraft. Utöver de kriterier som anges i punkten gäller de som anges i kommissionens anvisningar för förvaltning av bidrag.

Artikel 9

I artikeln anges att bidragsavtal skall ingås efter alla beslut om finansiering enligt artikel 3.2 och 3.3 (kommissionens standardavtal kommer att användas).

Artikel 10

Här fastläggs principerna för uppföljning av åtgärder som finansierats. Grunden är bidragsmottagarnas slutrapporter. I Grotius-programmets utvärderingsrapport konstaterades att många bidragsmottagare begärde riktlinjer från kommissionen om rapporternas innehåll. Där noterade också betydande kvalitetsskillnader mellan projektens slutrapporter. Kommissionen har därför för avsikt att utforma en "mall" för slutrapporterna som alla bidragsmottagare får ta del av.

Artikel 11

Enligt punkt 1 är kommissionen skyldig att låta offentliggöra vilka insatser som finansierats (grundregeln i bidragsanvisningarna). I punkt 2 anges att kommissionen från fall till fall skall bedöma hur spridningen av projektresultaten kan främjas. Som nämndes i kommentaren till artikel 8 kommer man att lägga stor vikt vid sådan spridning. Spridningen kan ingå som en komponent i själva det samfinansierade projektet, kommissionen skulle i vissa fall kunna finansiera spridningen när projektet är avslutat eller också kan ett särskilt projekt ägnas åt spridning.

Artikel 12

Genom artikeln inrättas en rådgivande kommitté som skall bistå kommissionen vid genomförande av ramverket. Två sammanträden om året föreslås: ett om det årliga arbetsprogrammet och ett för att välja ut förslag.

Artikel 13

I artikeln anges de påföljder som kan riktas mot en bidragsmottagare som inte uppfyller sina skyldigheter.

Artikel 14

I artikeln anges de två rapporter om ramverket som kommer att utarbetas. Kommissionen kommer att författa en genomföranderapport, en uppföljning efter halva tiden, som gör det möjligt att om nödvändigt ändra tillämpningsföreskrifterna. Den andra rapporten, som kan utarbetas externt, skall tjäna som en efterhandsbedömning som skall vara färdig i tid för en eventuell förlängning av ramverkets giltighetstid.

2001/0109 (CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ett övergripande ramverk för gemenskapens insatser för förverkligandet av ett europeiskt civilrättsligt område

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 61 c i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [6],

[6] EGT C

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [7],

[7] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [8], och

[8] EGT C

av följande skäl:

(1) Europeiska unionen har satt som mål att bevara och utveckla ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, där den fria rörligheten för personer är säkerställd. Gemenskapen bör i detta syfte bland annat besluta om de åtgärder som rör civilrättsligt samarbete som behövs för att den inre marknaden skall fungera väl.

(2) Rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa (handlingsplanen från Wien) [9] antogs den 3 december 1998 av rådet.

[9] EGT C 19, 23.1.1999, s. 1.

(3) Vid Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15 och 16 oktober 1999 antogs slutsatserna Mot en union för frihet, säkerhet och rättvisa: milstolparna i Tammerfors.

(4) Den 30 november 2000 antog rådet ett utkast till kommissionens och rådets gemensamma åtgärdsprogram för genomförande av principen om ömsesidigt erkännande av domar på privaträttens område [10].

[10] EGT C 12, 15.1.2001, s. 1.

(5) Genom rådets gemensamma åtgärd 96/636/JHA [11] fastställdes ett stimulans- och utbytesprogram för rättstillämpare (Grotius) för perioden 1996-2000.

[11] EGT L 287, 8.11.1996, s. 3.

(6) Genom rådets förordning (EG) nr 290/2001 förlängdes stimulans- och utbytesprogrammet för rättstillämpare på civilrättens område (Grotius - civilrätt) [12] med endast ett år, i avvaktan på resultaten av en fördjupad diskussion om hur gemenskapens åtgärder och stöd skall se ut i framtiden.

[12] EGT L 43, 14.2.2001, s. 1.

(7) Ett flexibelt och effektivt övergripande ramverk för insatser på det civilrättsliga området är nödvändigt, om de långtgående mål som fastställts i EG-fördraget, handlingsplanen från Wien och slutsatserna från Tammerfors skall kunna förverkligas.

(8) Ramverket bör göra det möjligt för kommissionen att i enlighet med subsidiaritetsprincipen ta initiativ till åtgärder för att stödja organisationer och organ som främjar och underlättar civilrättsligt samarbete och till åtgärder för att stödja särskilda projekt.

(9) Ett antal åtgärder kommer att krävas för att ytterligare utveckla ett europeiskt rättsligt område och de bör därför genomföras på gemenskapsnivå. Planeringen och genomförandet av åtgärderna kommer att underlättas om de samordnas inom ett övergripande ramverk för insatser.

(10) Ett ramverk för insatser för att förbättra den ömsesidiga förståelsen för de olika medlemsstaternas rättsordningar och rättsväsenden kommer att bidra till att avskaffa hindren för civilrättsligt samarbete, vilket kommer att förbättra den inre marknadens funktion.

(11) Åtgärder för att se till att gemenskapens instrument om civilrättsligt samarbete genomförs och tillämpas korrekt är nödvändiga och blir effektivare om de samordnas i ett övergripande ramverk för insatser.

(12) Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, på grund av den europeiska dimension som krävs för detta, de förväntade samordningsvinsterna och den kumulativa effekt som de planerade åtgärderna medför, och därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, får gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen som anges i den artikeln går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för uppnå dessa mål.

(13) Kandidatländernas deltagande i ramverket för insatser är en god förberedelse inför anslutningen, i synnerhet när det gäller dessa länders förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk.

(14) Enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [13] bör de åtgärder som behövs för genomförandet av denna förordning antas enligt det rådgivande förfarandet i artikel 3 i nämnda beslut.

[13] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(15) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det protokoll om Förenade kungarikets och Irlands ställning som fogats till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen deltar inte Förenade kungariket och Irland i beslutet om denna förordning och är därför inte bundet av den och omfattas inte av dess tillämpning.

(16) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i det protokoll om Danmarks ställning som fogats till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen deltar inte Danmark i beslutet om denna förordning och är därför inte bundet av den och omfattas inte av dess tillämpning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I

Mål och insatser

Artikel 1

Ämnesområde

1. Genom denna förordning inrättas för perioden från och med den 1 januari 2002 till och med den 31 december 2006 ett övergripande ramverk för gemenskapens insatser för att underlätta genomförandet av ett europeiskt civilrättsligt område.

2. Denna förordning gäller inte i Danmark, Irland och Förenade kungariket.

Artikel 2

Mål

Ramverket för insatser skall ha följande mål:

1. Att främja rättsligt samarbete som särskilt syftar till

a) att trygga rättssäkerhet och förbättra möjligheterna till rättslig prövning,

b) att främja ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden och domar,

c) att främja nödvändig tillnärmning av lagstiftning, eller

d) att undanröja hinder till följd av skillnader i civilrättslig lagstiftning eller civilrättsliga förfaranden.

2. Att förbättra den ömsesidiga förståelsen för de olika medlemsstaternas rättsordningar och rättsväsenden.

3. Att se till att gemenskapens instrument om civilrättsligt samarbete genomförs och tillämpas på ett korrekt sätt.

4. Att förbättra informationen till allmänheten om möjligheterna till rättslig prövning, rättsligt samarbete och medlemsstaternas rättsordningar.

Artikel 3

Insatserna

Insatser som får bidrag eller genomförs enligt detta ramverk för insatser skall uppfylla minst ett av målen i artikel 2 och skall bestå av

1. åtgärder av kommissionen,

2. åtgärder som innebär att ekonomiskt bidrag ges till de löpande kostnaderna för europeiska icke-statliga organisationer, på de villkor som anges i artikel 5, eller

3. åtgärder som innebär att ekonomiskt bidrag ges till särskilda projekt av gemenskapsintresse, på de villkor som anges i artikel 6.

Artikel 4

Deltagande av tredje länder

Detta ramverk för insatser skall vara öppet för deltagande av

1. kandidatländerna i Central- och Östeuropa i enlighet med villkoren i Europaavtalen, tilläggsprotokollen till dessa avtal och respektive associeringsråds beslut,

2. Cypern, Malta och Turkiet på grundval av de bilaterala avtal som kommer att slutas med dessa länder, och

3. andra länder, om avtal och förfaranden tillåter detta.

Artikel 5

Icke-statliga organisationers insatser

Ekonomiskt bidrag till åtgärderna i artikel 3.2 får ges för att stödja insatser av europeiska icke-statliga organisationer som uppfyller följande kriterier:

1. de skall vara ideella,

2. de skall bedriva verksamhet med en europeisk dimension och som huvudregel skall minst två tredjedelar av medlemsstaterna beröras, och

3. de skall ha som huvudsakligt ändamål att främja civilrättsligt samarbete.

Artikel 6

Särskilda projekt

1. De särskilda projekt som avses i artikel 3.3 skall bestå av

a) utbildning,

b) utbyten och praktik,

c) utredningar och forskning,

d) möten och seminarier, eller

e) informationsförmedling.

2. Ekonomiskt bidrag får även ges till bildandet av nya organisationer som har för avsikt att uppfylla kriterierna i artikel 5.

3. Projektförslag får inlämnas av institutioner och offentliga eller privata organisationer, däribland yrkesorganisationer, forskningsinstitut och institutioner för juridisk grundutbildning och vidareutbildning av rättstillämpare.

4. För att ett projekt skall kunna samfinansieras måste det omfatta minst tre länder som deltar i detta ramverk för insatser.

Till ett projekt får även knytas rättstillämpare från Danmark, Irland och Förenade kungariket och från kandidatländerna, om detta bidrar till deras förberedelser inför anslutningen, eller från andra länder som inte deltar i detta ramverk för insatser om detta tjänar projektens ändamål.

Kapitel II

Finansiering, genomförande och förfaranden

Artikel 7 - Finansiering

1. De årliga anslagen skall godkännas av budgetmyndigheten inom ramen för budgetplanen.

2. Om insatser samfinansieras enligt detta ramverk för insatser, får ingen finansiering ske enligt ett annat program som finansieras av Europeiska gemenskapernas budget.

3. Andelen ekonomiskt bidrag från gemenskapsbudgeten får i princip inte överstiga 50 procent av de löpande kostnaderna för åtgärder som avses i artikel 3.2 eller av kostnaderna för projekt som avses i artikel 3.3.

Artikel 8

Genomförande av ramverket för insatser

1. Kommissionen skall offentliggöra ett årligt arbetsprogram, om möjligt före den 30 juni varje år, och där ange prioriterade mål och insatser för följande år, med en beskrivning av urvals- och tilldelningskriterierna samt hur förslag skall lämnas in och godkännas.

2. Kommissionen skall anta det årliga arbetsprogrammet i enlighet med det förfarande som avses i artikel 12.2.

3. Kommissionen skall särskilt beakta följande kriterier vid bedömningen och urvalet av förslag:

a) förmåga att bidra till målen i artikel 2,

b) inriktning på problemlösning,

c) europeisk dimension,

d) åtgärder som planeras för att sprida information om resultaten,

e) komplettering av andra avslutade, pågående eller framtida insatser, och

f) åtgärdens omfattning, i synnerhet möjligheten till samordningsvinster och kostnadseffektivitet.

4. Kommissionen skall anta de planerade åtgärderna i enlighet med det förfarande som avses i artikel 12.2.

Artikel 9

Finansieringsbeslut

1. Kommissionens finansieringsbeslut enligt artikel 3.2 och 3.3 skall följas av bidragsavtal mellan kommissionen och bidragsmottagarna.

2. Finansieringsbesluten och de avtal som ingås till följd härav skall omfattas av finansiell kontroll av kommissionen och av revision av revisionsrätten.

Artikel 10

Kontroll

1. Kommissionen skall se till att genomförandet av åtgärder som finansieras av gemenskapen regelbundet kontrolleras och övervakas. Det skall ske på grundval av rapporter enligt förfaranden som avtalas mellan kommissionen och bidragsmottagaren och får innefatta stickprovskontroller på plats.

2. Bidragsmottagaren skall lämna en rapport till kommissionen om åtgärden inom tre månader efter det att den har slutförts. Kommissionen skall fastställa rapportens utformning, däribland vilka uppgifter som skall ingå.

3. Mottagare av ekonomiska bidrag skall hålla utgiftsverifikationer tillgängliga för kommissionen i fem år efter den sista utbetalningen för en åtgärd.

Artikel 11

Informationsförmedling

1. Kommissionen skall se till att en förteckning över bidragsmottagare och insatser som fått bidrag enligt detta ramverk för insatser årligen offentliggörs, med angivande av bidragets storlek.

2. Om projekt som finansieras enligt artikel 3.3 inte innefattar åtgärder för spridning av information om resultaten, får kommissionen vidta sådana åtgärder, om det bidrar till att nå ett av målen i artikel 2.

3. I början av varje år skall kommissionen informera den kommitté som anges i artikel 12.1 om de insatser som gjorts enligt artikel 3.1 under det föregående året.

Artikel 12

Kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. När hänvisning sker till denna punkt skall det rådgivande förfarandet i artikel 3 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 7 i det beslutet skall iakttas.

Artikel 13

Påföljder

1. Om kommissionen upptäcker oegentligheter eller får kännedom om att insatsen utan kommissionens godkännande har ändrats i sådan utsträckning att den inte längre är förenlig med målen i de avtalade genomförandebestämmelserna, får kommissionen minska, hålla inne eller återkräva ekonomiska bidrag till insatsen.

2. Om avtalade tidsfrister inte respekteras eller om insatsens framåtskridande gör det berättigat att använda endast en del av bidraget, skall kommissionen begära att bidragsmottagaren inkommer med en förklaring inom en viss tid. Om bidragsmottagarens svar är otillfredsställande, får kommissionen återkalla finansieringsbeslutet och omedelbart återkräva utbetalade belopp.

3. Belopp som utbetalats på oriktiga grunder skall återbetalas till kommissionen. Dröjsmålsränta får tas ut på belopp som inte återbetalas i tid.

Artikel 14

Rapportering och utvärdering

1. Kommissionen skall rapportera till Europaparlamentet och rådet senast den 30 juni 2004 om genomförandet av detta ramverk för insatser, däribland om resultaten av kontroller, rapporter och övervakning av insatserna.

2. Kommissionen skall lämna en utvärderingsrapport till Europaparlamentet och rådet, som skall vara färdig i tid för en eventuell förlängning av ramverkets giltighetstid eller senast före den 31 december 2005. Rapporten skall innehålla en utvärdering av kostnadseffektiviteten och en bedömning, grundad på mätbara resultat, av om målen har uppnåtts.

Artikel 15

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

FINANSIERINGSÖVERSIKT

1. Åtgärdens beteckning

Förslag till rådets förordning om ett övergripande ramverk för gemenskapens insatser för förverkligandet av ett europeiskt civilrättsligt område.

2. Berörd budgetpost

B5-820.

3. Rättslig grund

Artikel 61 c i EG-fördraget.

4. Beskrivning av åtgärden

4.1 Allmänt mål

Enligt Amsterdamfördraget skall Europeiska unionen ha som mål att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Rådet antog 1998 rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Handlingsplanen lades fram för Europeiska rådet i Wien i december 1998 och innehåller ett antal prioriterade åtgärder som skall genomföras inom fem år efter Amsterdamfördragets ikraftträdande. Europeiska rådet i Tammerfors (15-16 oktober 1999) bekräftade åter hur viktigt målet var och enades om ett antal politiska riktlinjer och prioriteringar som kommer att leda till att detta område förverkligas inom en snar framtid. Europeiska rådet uppmanade också kommissionen att komma med ett förslag till "lämplig resultattavla" för att "fortlöpande se över vilka framsteg som görs med att genomföra de nödvändiga åtgärderna och hålla de tidsfrister" som anges i Amsterdamfördraget, handlingsplanen från Wien och slutsatserna från Tammerfors.

Kommissionen tog fasta på uppmaningen och lade fram ett meddelande med titeln Resultattavla för framstegen i skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i Europeiska unionen. Resultattavlan skall uppdateras två gånger per år och det skedde senast den 30 november 2000. Den talar om vilka mål som skall uppnås, vem som är ansvarig, vilka åtgärder som skall vidtas och tidsplan för detta (fram till och med 2004) samt hur långt varje åtgärd har kommit. Den senaste resultattavlan innehåller 18 huvudåtgärder på det civilrättsliga området.

Målet med förslaget är skapa ett övergripande ramverk för riktade insatser kopplade till ett antal bestämda mål för att inrätta ett europeiskt civilrättsligt område. Detta kommer att bidra till att fullfölja och genomföra resultattavlan och därigenom uppfylla de långtgående mål som fastställts i EG-fördraget, handlingsplanen från Wien och slutsatserna från Tammerfors.

4.2 Period som omfattas av åtgärden och bestämmelser om förnyelse eller förlängning

Ramverket skall gälla i fem år (2002-2006). Efter utvärdering av ramverket och hur det bidragit till att förverkliga resultattavlan kommer kommissionen att avgöra om och i så fall hur det skall förlängas.

5. Klassificering av utgifter och inkomster

5.1 Icke-obligatoriska utgifter

5.2 Differentierade anslag

6. Typ av utgifter eller inkomster

- Finansiering av självständiga åtgärder från kommissionen på eget initiativ enligt ramverket: studier, forskning, seminarier, konferenser, expertmöten, publikationer, handledningar, databaser och webbplatser samt åtgärder för att sprida resultat från samfinansierade projekt som fått stöd enligt ramverket.

- Bidrag till samfinansiering tillsammans med andra aktörer i den offentliga och/eller privata sektorn, som huvudregel med upp till 50 procent av kostnaderna för de aktuella projekten.

- Bidrag till icke-statliga organisationers löpande kostnader, som huvudregel med upp till 50 procent.

7. Budgetkonsekvenser

7.1 Metod för att beräkna åtgärdens totala kostnad (samband mellan de enskilda kostnaderna och den totala kostnaden)

Anslagen till programmet Grotius - civilrätt (2001) och till civilrättsdelarna av det allmänna Grotius-programmet (1996-2000) var cirka 650 000 euro per år. Programmet Grotius - civilrätt kommer inte att förlängas.

Till Schuman-programmet (1998-2001) anslogs 1 000 000 euro för 2001. Detta program kommer inte att förlängas.

Det finansiella referensbeloppet har beräknats med hänsyn till taket för budgetplanens rubrik "Område för frihet, säkerhet och rättvisa" för 2002-2006. Den vidgade omfattningen av och de större anslagen till ramverket för insatser i jämförelse med tidigare program är en följd av att det civilrättsliga samarbetet överförts från tredje till första pelaren och att nya långtgående politiska mål därmed satts upp. Om man tar enbart lagstiftningsområdet som exempel antogs fyra nya förordningar 2000, två förslag till förordningar bereds för närvarande av rådet och ett stort antal lagstiftningsförslag planeras de närmaste åren.

7.2 Kostnadernas fördelning mellan åtgärdens olika delar

Kostnadernas budgetmässiga fördelning i förhållande till vart och ett av de särskilda målen för ramverket kommer att bestämmas utifrån prioriteringarna i det årliga arbetsprogrammet. Prioriteringarna kommer i sin tur att vara nära kopplade till resultattavlan i dess uppdaterade version. På så sätt kan man ta hänsyn till politikens utveckling. Behovet av åtgärder enligt det tredje särskilda målet kommer att vara beroende av att nya instrument antas. Kostnadernas fördelning mellan olika insatser under varje särskilt mål kommer att fastställas i samband med den årliga urvalsprocessen. Den viktigaste faktorn kommer att vara förslagens kvalitet, det vill säga i vilken utsträckning de främjar de särskilda prioriterade målen för året. Eftersom ramverket skall täcka alla framtida insatser och initiativ inom det civilrättsliga samarbetet, är en viss flexibilitet nödvändig.

Det är alltså svårt att göra en detaljerad kostnadsfördelning i förhållande till ramverkets särskilda mål och insatser. En indikativ kostnadsfördelning för vart och ett av målen kan dock göras på basis av vad som kan förutses för 2002, med exempel på insatser för varje mål.

Åtagandebemyndiganden i miljoner euro (gällande priser)

>Plats för tabell>

7.3 Verksamhetskostnader för utredningar, experter m.m. (del B i budgeten)

Inga.

7.4 Tidsplan för åtagande- och betalningsbemyndiganden

I miljoner euro

>Plats för tabell>

8. Bestämmelser om bedrägeribekämpning

Allmänna bestämmelser för bedrägeribekämpning kommer att gälla. Det finns möjlighet att utföra kontroller på plats.

9. Analys av kostnadseffektivitet

9.1 Särskilda och kvantifierbara mål. Målgrupp

1. Att främja rättsligt samarbete som särskilt syftar till

a) att trygga rättssäkerhet och förbättra tillgången till rättvisa,

b) att främja ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden och domar,

c) att främja nödvändig tillnärmning av lagstiftning, eller

d) att undanröja hinder till följd av skillnader i civilrättslig lagstiftning eller civilprocessen.

Det första särskilda målet är inriktat på politikens utveckling och är därmed ramverkets hörnsten, med dess direkta koppling till prioriteringarna i Tammerfors-slutsatserna och åtgärderna i resultattavlan.

Exempel på insatser som kan göras eller få bidrag enligt detta mål är utredningar, forskning, konferenser och studier samt åtgärder för att förmedla information om dessa insatser. Alla insatser av denna typ skall vara problemorienterade och ha direkt betydelse för att utveckla ny lagstiftning eller andra åtgärder. Det är också möjligt att ge bidrag till icke-statliga ideella organisationers verksamhet i syfte att bilda nya eller stödja existerande organisationer som fortlöpande och självständigt bedriver verksamhet av vikt för gemenskapens politik på detta område.

2. Att förbättra den ömsesidiga förståelsen för rättsliga och judiciella system i medlemsstaterna.

Ökad ömsesidig förståelse gör det lättare att identifiera problemställningar och tänkbara lösningar och därmed att göra framsteg inom de områden som omfattas av det första särskilda målet. Det andra särskilda målet bidrar också till ett korrekt genomförande av gemenskapens instrument. Rättsligt samarbete kräver i praktiken ömsesidig förståelse bland rättstillämpare i medlemsstaterna för de rättsliga och judiciella systemen.

De insatser som kan bli aktuella är desamma som under det första målet. Dessutom kan bidrag lämnas till utbildningsprojekt och utbytes- och praktikverksamhet.

3. Att säkra korrekt genomförande och tillämpning av gemenskapens instrument om civilrättsligt samarbete.

Det tredje särskilda målet svarar mot ett behov av att säkra korrekt genomförande och tillämpning av gemenskapsinstrument som har antagits eller kommer att antas. Noteras bör att de förordningar som hittills antagits redan ålägger kommissionen skyldigheter i detta avseende.

Exempel på insatser är utarbetande och/eller uppdatering av handböcker, översyn och uppdatering av till exempel flerspråkiga formulär, upprättande och skötsel av databaser med rättspraxis eller dylikt samt utarbetande av handledningar för såväl rättstillämpare som allmänheten.

4. Att förbättra informationen till allmänheten om möjligheterna till rättslig prövning, rättsligt samarbete och medlemsstaternas rättssystem.

Det fjärde särskilda målet svarar mot en av prioriteringarna i Tammerfors-slutsatserna. Åtgärder för att förbättra möjligheterna till rättslig prövning och rättsligt samarbete kan endast få praktisk betydelse om enskilda och företag känner till sina rättigheter och hur de kan utövas.

Exempel på insatser är handledningar, informationskampanjer samt upprättande och skötsel av informationssystem riktade till grupper som särskilt berörs av gränsöverskridande tvister. Problemorienterade undersökningar för att utröna informationsbehoven kan också tänkas.

Målgrupp

Målgruppen för de första, andra och tredje målen är institutioner och offentliga eller privata organisationer i medlemsstaterna, däribland yrkesorganisationer, forskningsinstitut, universitet, juridiska institutioner för grund- och vidareutbildning av rättstillämpare, europeiska ideella icke-statliga organisationer, samt övriga experter och yrkesutövare med anknytning till rättsväsendet eller till lagstiftningsarbetet i vid mening.

Målgruppen för det fjärde målet är allmänheten i stort. Åtgärder får emellertid inriktas på mindre grupper, till exempel ungdomar, konsumenter, företag eller grupper som särskilt berörs av gränsöverskridande tvister.

9.2 Skäl för åtgärden

9.2.1 Behov av gemenskapsfinansierat stöd

Gemenskapsfinansierat stöd behövs, eftersom de politiska målen är av klart gränsöverskridande karaktär och det krävs åtgärder för att säkra korrekt genomförande och tillämpning av gemenskapens instrument.

De insatser som omfattas av ramverket kräver en europeisk dimension och en viss omfattning för att kunna bidra till politikens utveckling. Detta uppnås bäst genom ett övergripande ramverk på gemenskapsnivå. Insatserna måste också samordnas på denna nivå för att undvika överlappningar och för att insatsernas inriktning och tidpunkten för dem skall stämma med de politiska prioriteringarna.

Grotius-programmet har gett impulser till samarbete mellan rättstillämpare i medlemsstaterna och berett vägen för informella kontakter, ömsesidigt förtroende och nätverk. Man måste bygga vidare på denna grund, som kan underlätta att målen uppnås.

9.2.2 Samordning, komplettering och politisk inverkan

Samordningen med medlemsstaterna kommer att säkras via den rådgivande kommittén, både när det gäller det årliga arbetsprogrammet och urvalet av förslag.

Vid urvalet kommer stor vikt att läggas vid att projekten kompletterar tidigare insatser inom ramen för programmen Grotius och Grotius - civilrätt. En lista över tidigare projekt kommer därför att publiceras på Internet för att hjälpa sökandena i utarbetandet av förslag.

Kommissionens åtgärder kommer att i mån av behov komplettera samfinansierade insatser, och därigenom säkra att stödet till politisk utveckling är lämpligt och kommer lägligt i förhållande till resultattavlan.

Det enda liknande instrumentet inom detta område är det föreslagna europeiska rättsliga nätverket inom privaträtten. [14] Det nätverket har dock bara ett fåtal uppgifter, nämligen dels att upprätta och sköta ett nät av centrala kontaktpunkter i medlemsstaterna utan tidsbegränsning, dels att inrätta ett informationssystem för allmänheten. Eftersom kommissionen kommer att ansvara för både nätverket och detta ramverk, är samordningen säkrad.

[14] Förslag till rådets beslut om inrättandet av ett europeiskt rättsligt nätverk inom privaträtten, KOM(2000) 592 slutlig, 22.9.2000.

Genom att urvalet är inriktat på problemlösning kan man se till att samfinansierade projekt blir framåtblickande, inte bara beskrivande, och att de ger praktiskt användbara resultat. Storskaliga projekt kommer att prioriteras med hänsyn till kostnadseffektivitet, genomslagsförmåga och användbarhet.

9.2.3 Utvärdering i efterhand av Grotius-programmet.

En extern utvärdering av Grotius-programmet för åren 1996-1998 slutfördes i mars 2000. Utvärderingens viktigaste slutsatser och rekommendationer var följande:

* Den gemensamma åtgärdens målsättningar uppfylldes. Alla projekt var relevanta i förhållande till de prioriterade frågorna. Efterfrågan på projektbidrag var betydligt större än de anslag som avsatts. Det saknas alternativ till programmet och många projekt skulle aldrig ha utförts utan det.

* Många projekt var enbart av beskrivande karaktär och resultaten kunde inte få praktisk användning. Urvalskriterierna måste i framtiden knytas närmare till prioriteringarna i Tammerfors-slutsatserna.

* Spridningen av resultat från avslutade projekt har varit otillfredsställande. Detta har minskat genomslagskraften hos många annars mycket framgångsrika projekt. Ytterligare arbete krävs i detta avseende. Kommissionen bör också utarbeta en mall för slutrapport åt bidragsmottagarna.

* De övergripande riktlinjerna för programmet bör fortsatt vara flexibla och allmänt hållna, så att projektens mångfald bibehålls. Årsprogrammet bör användas för att skapa jämvikt mellan olika mål och insatser.

Utvärderingens rekommendationer har beaktats i det nya ramverket för insatser. Målen är nära kopplade till prioriteringarna i Tammerfors-slutsatserna och årsprogrammet kommer att baseras på den senaste versionen av resultattavlan. Årsprogrammet kommer också att användas för att skapa jämvikt mellan olika typer av insatser. Resultatspridning kommer att vara ett viktigt urvalskriterium för samfinansierade projekt. Sådana åtgärder kommer också att kunna stödjas som egna samfinansierade projekt eller som kommissionsåtgärder. En mall för slutrapport kommer att utarbetas åt bidragsmottagarna.

9.2.4 Risker

En osäkerhetsfaktor är projektförslagens storlek. Ett stort antal små projekt kan göra kommissionens förvaltning alltför betungande och minska ramverkets politiska betydelse.

9.3 Uppföljning och utvärdering av åtgärden

Indikatorer kommer att utarbetas både för pågående och avslutade projekt, bland annat

- efterfrågan (antalet ansökningar och hur stora belopp de gäller),

- projektens antal och storlek,

- europeisk dimension (geografisk fördelning),

- antalet projekt i förhållande till varje mål, typ av insatser som kan få bidrag enligt ramverket och prioriteringar i det årliga arbetsprogrammet.

- hur stor andel av resultaten från avslutade projekt som har spridits, och

- programmets hävstångseffekt.

Indikatorerna kommer att användas för att kontrollera att alla prioriterade ämnesområden och alla typer av insatser är ordentligt täckta.

Det kommer att krävas av alla bidragsmottagare att de lämnar detaljerade verksamhetsrapporter, inklusive hur de tänker sprida resultaten (beroende på vad som är lämpligt för varje typ av projekt). Kommissionen kommer att utarbeta riktlinjer för hur rapporterna skall se ut, vad de skall innehålla och hur de skall spridas.

Organisationer som får bidrag till den löpande verksamheten måste fortlöpande rapportera om sin verksamhet, så att man kan avgöra om de uppfyller ramverkets och bidragens mål.

Kommissionen kommer att rapportera till rådet och Europaparlamentet före slutet av juni 2004 om ramverkets genomförande. Rapporten kommer att omfatta de ovan angivna indikatorerna för 2002 och 2003.

En utvärderingsrapport kommer att lämnas till rådet och Europaparlamentet före en eventuell förlängning av ramverket eller senast före slutet av december 2005. Utvärderingen, som kan utföras externt, skall utvärdera insatsernas praktiska betydelse (det vill säga om de haft avsedd verkan och om målen uppnåtts) och effektivitet (kostnadseffektivitet). Utvärderingen skall i synnerhet inriktas på en bedömning av insatsernas betydelse för att upprätta ett europeiskt civilrättsligt område. Den viktigaste faktorn kommer att vara resultaten och de politiska åtgärdernas egen kvalitet. För detta kan några kvantifierbara effektindikatorer tänkas:

- Andelen konkreta problem som identifierats och föreslagna lösningar i förhållande till åtgärderna i resultattavlan,

- tidpunkten för insatserna i förhållande till tidsplanen i resultattavlan,

- andelen gemenskapsinstrument som i praktiken kontrollerats,

- antalet ideella icke-statliga organisationer som arbetar med rättsligt samarbete och hur stor andel av dem som fått bidrag från gemenskapen.

Undersökningar kan också göras för att till exempel analysera hur stor förståelsen är för andra rättsliga och judiciella system bland rättstillämparna i medlemsstaterna och kunskapen bland enskilda och företag om deras juridiska rättigheter i unionen.

10. Administrativa utgifter (del a avsnitt iii i budgeten)

Behovet av personal och administrativa resurser kommer att täckas av oförändrade anslag till det generaldirektorat som förvaltar åtgärden.

10.1 Inverkan på antalet tjänster

>Plats för tabell>

10.2 Ökning av andra administrativa utgifter till följd av åtgärden

I euro

>Plats för tabell>