EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 20.7.2011 
SEK(2011) 953 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNING 
Följedokument till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och 
värdepappersföretag samt om ändring av Europaparlamen tets och rådet direktiv 
2002/87/EG om extra tillsyn över kred itinstitut, försäkringsföretag och 
värdepappersföretag i ett finansiellt konglomerat  
{KOM(2011) 453 slutlig} 
{SEK(2011) 952 slutlig}  
 
SV 2   SV 1. INLEDNING  
I sitt meddelande av den 9 december 20101 förutsåg kommissionen EU-lagstiftning för att 
tillnärma och förstärka sanktionssystem en inom den finansiella sektorn.  
I sitt meddelande av den 4 mars 20092 meddelade kommissionen att den skulle i) granska 
regler och praxis för företags styrning inom de finansiella instituten mot bakgrund av den 
finansiella krisen och ii) i lämpliga fall lämna rekommendationer eller föreslå lagstiftningsåtgärder.  
I denna konsekvensbedömning analyseras de åt gärder som kan komma att vidtas inom det 
område som omfattas av kapitalkravsdirektivet (CRD). Den är ett komplement till konsekvensbedömningen för ”CRD IV”-förslaget. 
2. P
ROBLEMDEFINITION  
Sanktionssystem  
Det finns skillnader mellan dagens nationella sanktionssystem när det gäller allvarliga 
överträdelser av kapitalkravsdirektivet och de är  inte alltid ändamålsenliga för att se till att 
reglerna verkligen upprätthålls . Alla nationella myndigheter fö rfogar inte över vissa viktiga 
sanktioneringsbefogenheter och sanktionerna offentliggörs inte systematiskt. I vissa medlemsstater är bötesbeloppen för låga och dä rför inte tillräckli gt avskräckande och 
sanktioner kan inte utdömas mot både kreditinstitut och de personer som bär ansvaret för 
överträdelserna. När de beslutar hur kraftiga sanktioner som ska utdömas tar vissa nationella 
myndigheter inte hänsyn till kriterier som är vi ktiga för att se till att sanktionerna är 
proportionella och avskräckande. 
Det finns dessutom skillnader i den faktiska  tillämpningen av sanktionerna, även i 
medlemsstater vars banksektorer är ungefär lika stora. I vissa medlemsstat er har få eller inga 
sanktioner alls tillämpats de sena ste åren, vilket kan vara tecken  på att kontrollen av att EU-
reglerna efterlevs är svag. 
Denna situation kan leda till br istande efterlevnad av EU-regl erna, snedvrida konkurrensen på 
den inre marknaden, ha ett negati vt inflytande på de n finansiella tillsynen, och undergräva väl 
fungerande bankmarknader, vilket i sin tur kan försvaga skyddet av insättare och investerare, 
samt förtroendet för den finansiella sektorn. 
Företagsstyrning 
 
I juni 2010 offentliggjorde kommissionen en grönbok om företagsstyrning i finansiella institut 
och om ersättningspolicy3 och ett åtföljande arbetsdokument4 där man analyserade de brister i 
                                                 
1 KOM(2010) 716 slutlig. 
2 KOM(2009) 114 slutlig. 
3 KOM(2010) 284 slutlig.  
4 Commission staff working document - Corporate Governance in Financial Institutions: Lessons to be 
drawn from the current financial crisis, best practices, SEK(2010) 669 slutlig. 
 
SV 3   SV arrangemangen för företagsstyr ning inom sektorn för finansie lla tjänster som uppdagades vid 
finanskrisen och som bidrog ti ll ett överdrivet risktagande.  
Styrelsernas otillräc kliga riskövervakning   
I många fall var styrelserna antingen oförmögna e ller ovilliga att ifrågasätta den verkställande 
ledningens strategiska affärsbeslut. Detta berodde ofta på att kreditinstitutens styrelser inte avsatte tillräckligt med tid och inte hade  tillräckliga fackkunskaper. I vissa fall 
underminerades styrelsernas obj ektivitet av ledn ingens dominans och bristen på mångfald.  
Dessutom var styrelserna ofta inte tillräcklig t involverade i den övergripande riskstrategin, 
vilket ledde till att den verkställande ledningens strategiska riskattityd inte övervakades, till 
att det uppstod incitament till e tt överdrivet risk tagande och till att det inte infördes lämpliga 
system för en effektiv riskhantering. Styrelsern a ägnade heller inte tillräckligt med tid åt att 
diskutera riskfrågor eftersom ri skhanteringen var en fråga som hade låg prioritet jämfört med 
andra frågor, t.ex. tillväxtstrategi.  Riskrapporteringen har inte all tid skett i rätt tid eller varit 
tillräckligt utförlig, vilket framför allt har be rott på att riskhanterin gsfunktionen inte har 
rapporterat direkt till styrelsen. 
Riskhanteringsfunktionen har i många fall slutli gen inte haft den tyngd den borde ha haft i 
beslutsfattandet. 
Principernas icke-bindande karaktär – otillräcklig öve rvakning av företagsstyrning 
De flesta principerna rörande företagsstyrni ng var inte bindande, vilket bidrog till att 
kreditinstitutens tillämpning av dem i realiteten var bristfällig och till största delen var beroende av självreglering och extern övervak ning från aktieägarnas sida. De brister som 
uppdagades genom krisen visade att dessa me kanismer inte fungerade i praktiken. 
Avsaknaden av ett tydligt regelverk när det gäller företagsstyrning  och en definierad 
tillsynsroll ledde framför allt ti ll att tillsynsmyndigheterna inte ha de möjlighet att i tillräcklig 
utsträckning övervaka och kontrollera att kr editinstituten tillämpade normerna för 
företagsstyrning.  
3. A
NALYS AV SUBSIDIARITETEN  
En större överensstämmelse mella n nationella sanktionssystem är  nödvändig för att se till att 
de är avskräckande, att det råder likvärdiga konkurrensvillkor , att kapitalkravsdirektivet 
tillämpas på ett enhetligt sätt och att det råder en anda av fullständigt samarbete och ömsesidigt förtroende mellan banktillsynsmyndighete rna i EU. Det skulle inte vara tillräckligt 
att nationella myndigheter tillämpade sina befi ntliga sanktioneringsbefoge nheter på ett bättre 
sätt för att uppnå en sådan överensstämmelse. 
Ett enhetligt och konsekvent synsätt på EU-n ivå är avgörande för att verkligen åtgärda 
bristerna i kreditinstitutens företagsstyrni ng. De integrerade kapi talmarknaderna och de 
inbördes kopplingarna inom den eu ropeiska finansiella sektorn innebär att skillnader mellan 
olika medlemsstaters regler kan leda till rege larbitrage och därmed undergräva eller skapa nya 
hinder för en väl fungerande inre marknad.  
 
SV 4   SV 4. SYFTEN  
Syftet med förslaget är att se  till att bankmarknaderna funger ar väl och att förtroendet för 
banksektorn återställs, genom 
• effektiva, proportionella och avskräckande sa nktioner som på ett bä ttre sätt säkrar att 
reglerna i kapitalkravsdirektivet efterlevs, 
• likvärdiga konkurrensvillkor som minimera r möjligheterna till  regelarbitrage, 
• en effektiv tillsyn av leverantörer av banktjänster, 
• en effektiv företagsstyrning inom kred itinstitut som förhindrar ett överdrivet 
risktagande. 
För detta krävs  
• att regelverket om sanktioner och meka nismerna för att upptäcka överträdelser 
förstärks och tillnärmas,  
• att regelverket för företagsstyrning förstärks genom att 
– styrelsernas risköverv akning effektiviseras, 
– riskhanteringsfunktionen får en högre status, 
– tillsynsmyndigheterna har en effektiv övervakning av riskhanteringen.  
5. POLITISKA ALTERNATIV , KONSEKVENSANALYS OCH JÄMFÖRELSE  
5.1. Alternativ när det gäller sanktionssystem  
5.1.1.  Alternativ när det gäller lämp liga administrativa sanktioner  
Alternativ  
1. Inga EU-åtgärder  
2. Enhetliga regler om typen och graden av administrativa sanktioner  
3. Gemensamma minimiregler om typer av administrativa sanktioner  
4. Gemensamma mi nimiregler om storleken (lägsta och högsta) på administrativa böter  
5. Gemensamma mini miregler om högsta administrativa böter  
6. Enhetliga regler om faktorer so m ska beaktas när sanktioner tillämpas  
7. Gemensamma minimiregler  om faktorer som ska beaktas när sanktioner tillämpas  
Alternativ 1 skulle innebära att de konstaterade problemen kva rstår. Även om Europeiska 
bankmyndigheten skulle kunna verka för ökad överensstämmelse mellan de nationella systemen skulle denna åtgärd knappast vara effektiv utan ett regelverk på EU-nivå.  
 
SV 5   SV Alternativen 2 och 6 skulle eliminera skillnader när det gäller typen och graden av sanktioner 
och villkoren för deras tillämpning och skulle dä rför vara effektivast när det gäller att säkra 
likvärdiga konkurrensvillkor och underlätta gr änsöverskridande tills yn. Alternativen 3, 4, 5 
och 7 skulle inte vara lika effektiva men göra de t möjligt att anpassa sanktionerna till de olika 
nationella rättssystemens särdrag. Alternativ 4 skulle vara effektivare än alternativ 5 när det gäller att minska skillnader mellan bötesnivåer och se till att de är avskräckande, medan 
alternativ 5 skulle säkra propor tionalitet på ett bättre sätt. 
Alternativen 2, 3 och 4 skulle vara ungefär lika e ffektiva när det gäller att se till att systemen 
är avskräckande. Alternativ 3 skulle dock göra det möjligt att föreskriva nya typer av sanktioner, vilket skulle kunna öka den avskräck ande verkan i vissa medlemsstater. Alternativ 
5 skulle inte vara lika effektivt när det gäll er att säkra att tillräck ligt höga böter faktiskt 
utdöms, men skulle kunna vara bä ttre för att se till att de är proportionella. Alternativen 6 och 
7 kan anses vara lika effektiva i den mån som de innefattar sa mma faktorer, men alternativ 7 
skulle kunna vara bättre för att säkra att de sanktioner som faktiskt tillämpas är lämpliga, 
eftersom detta alternativ inte skulle hindra be höriga myndigheter från att ta hänsyn till andra 
faktorer. 
Alternativen 2 och 7 är inte lika effektiva nä r det gäller de ändringar som krävs i ländernas 
lagstiftning och alternativ 5 är  effektivare än alternativ 4. 
5.1.2.  Alternativ när det gäller vilka persone r som ska omfattas av administrativa 
sanktioner  
Alternativ 
1. Inga EU-åtgärder  
2. Allmän skyldighet att föreskriva att administrativa sanktio ner ska tillämpas på både enskilda personer och kreditinstitut  
3. Gemensamma minimiregler om admini strativa sanktioners tillämpning på enskilda personer och/eller kreditinstitut  
Alternativ 3 skulle vara effektivare än alte rnativ 2 för att skapa likvärdiga konkurrensvillkor 
och förbättra den gränsöverskridande tills ynen, medan skillnaden mellan alternativens 
avskräckande verkan anses vara liten. Alternativ 3 är inte alls lika effektivt som alternativ 2 
eftersom det skulle kräva fler ändringar i lä ndernas lagstiftning och kanske förutsätta att 
medlemsstaterna anpassar sina allmänna regler om ansvar. 
5.1.3.  Alternativ när det gäller o ffentliggörande av sanktioner 
Alternativ  
1. Inga åtgärder  
2. Huvudregeln är att sanktioner offentliggörs  
3. De behöriga myndigheterna avgör om sanktioner ska offentliggöras eller inte  
Alternativ 2 skulle vara mycket effektivare än alternativ 3 genom att öka sanktionernas 
avskräckande effekt. Alternativ 3 är något mer effektivt än alternativ 2. 
 
SV 6   SV 5.1.4.  Alternativ när det gäller sanktionernas faktiska tillämpning 
Alternativ  
1. Inga EU-åtgärder  
2. Interna förfaranden i kreditinstitut för rapportering av eventuella överträdels er (”whistle blowing”)  
3. Medlemsstaterna inrättar system för att främja och skydda personer som rapporterar eventuella överträdelser 
(”whistleblowers”)  
4. Detaljerade EU-krav om program för rapportering av eventuella överträdelser  
Alternativen 2, 3 och 4 är alla effektiva när de t gäller att uppnå målet att främja upptäckten av 
överträdelser och därmed ett bättre upprätthålla nde av reglerna i alla medlemsstater. I detta 
hänseende anses alternativ 4 vara något mer effe ktivt. Alla tre alternativen får effekter för 
grundläggande rättigheter (respekt för privat liv och familjeliv, skyddet av personuppgifter, 
oskuldspresumtion och rätt till försvar), men de ssa kan lindras och är, med tanke på hur 
viktiga de mål är som man vill uppnå, nödvändiga och proportionella. 
Alternativen 2 och 3 är lika effektiva när det gäller de än dringar som krävs i ländernas 
lagstiftning. Alternativ 4 anses vara ineffekt ivt eftersom det skulle kräva mer radikala 
ändringar, förmodligen även i medlemsstater som redan har mekanismer för rapportering av 
eventuella överträdelser. Likaså skulle ko stnaderna för efterlevnad bli högre än för 
alternativen 2 och 3 eftersom medlemsstat erna skulle ha mindre flexibilitet.  
5.2. Alternativ när det gäller företagsstyrning 
Alternativ  
1. Inga EU-åtgärder  
2. Förbättra tillämpningen av EU:s befintliga regelverk  
3. Förbättra och utveckla reglerna i kapitalkravsdirektivet  
Alternativ 3 är det effektivaste när det gäll er att uppnå det underli ggande målet jämfört med 
alternativen 1 och 2. Alternativ 1 skulle lämna regelverket oförändrat och leda till fortsatt 
bristande efterlevnad och brist på  rättssäkerhet. Alternativ 2 förlitar sig på marknadsdisciplin 
och bättre övervakning av hur tillsynsmyndigheterna tillämpar befintliga principer. Tillsynsmyndigheterna skulle dock inte ha ett tydligare regelver k för utövandet av sin tillsyn 
och självreglering har visat si g ha sina begränsningar. 
Alternativ 3 går längre än det befintliga regelverket för företagsstyrning och skulle innebära 
att man tar fram nya och bättre bestämmelser . Det skulle omfatta åtgärder för att öka 
styrelsernas effektivitet när det gäller riskövervakning, förbät tra riskhanteringsfunktionens 
ställning och oberoende och se till att tills ynsmyndigheterna har en effektiv övervakning av 
riskhanteringen.  Dessa nya krav skulle ge upphov till en uppsättning miniminormer som ger 
kreditinstituten och tillsynsmyndigheterna tydliga ramar inom vilka de kan utveckla och bedöma strukturer för företagsstyrning.  
5.3. Lämpligaste alternativ och instrument  
Det lämpligaste sättet att uppnå förslagets syft en är en kombination av följande, ömsesidigt 
förstärkande, alternativ: 
 
SV 7   SV Alternativ när det gäller sanktionssystem  
• Gemensamma minimiregler för den typ av administrativa sanktioner som de 
behöriga myndigheterna kan tillämpa. 
• Gemensamma minimiregler om maximinivån för administrativa böter 
• En förteckning över centrala faktorer som ska beaktas när administrativa sanktioner 
fastställs. 
• Skyldighet att föreskriva att administrativa  sanktioner ska tillämpas på både enskilda 
personer och kreditinstitut 
• Huvudregeln ska vara att sanktioner offentliggörs 
• Interna förfaranden för rapportering av eventu ella överträdelser (”whistle blowing”) i 
kreditinstitut 
• Kräva att medlemsstaterna inrättar syst em för att skydda personer som rapporterar 
eventuella överträdelser (”whistleblowers”)   
Alternativ om företagsstyrning  
Kräva att kreditinstituten lämnar upplysningar om hur  många styrelseuppdrag styrelseledamöterna har  
Kräva att styrelseledamöterna avsätter tillr äckligt med tid för att fullgöra sitt uppdrag  Stärka 
styrelseledamöternas 
tidsmässiga åtagande  
Begränsa antalet styrelseuppdrag som en  styrelseledamot får ha samtidigt  
Kräva att upplysningar lämnas om rekryteringspolitiken  och styrelseledamöternas faktiska kunskaper och 
färdigheter  
Specificera kriterier som enskilda styr elseledamöter och styrelsen som helh et måste uppfylla när det gäller 
vissa färdigheter och kunskaper  
Kräva att styrelseledamöterna får lämp lig inskolning och fortsatt utbildning  Förbättra 
styrelseledamöternas 
kunskaper  
Obligatorisk utnämningskommitté  
Motverka ledningens 
dominans  Förbjuda att en och samma person är styrelseordför ande och verkställande direktör i ett kreditinstitut  
Kräva upplysningar om intern mångfaldspolicy  
Jämföra olika metoder på nationell och europeisk nivå  Öka mångfalden i 
styrelsens 
sammansättning  
Kräva mångfald som ett av kriterierna  rörande styrelsens sammansättning 
Kräva att kreditinstituten fastställer en mångfaldspolicy  
Bättre ägarskap genom 
styrelsens riskstrategi  Kräva en förklaring om riskhanteringssystemens lämplighet 
Kräva en riskförklaring med en be skrivning av institutets riskattityd  
Kräva upplysningar om policy och praxis när det gäller di skussioner och analyser av risker vid styrelsens 
sammanträden  
Kräva att styrelsen avsätter tillräckligt med tid för riskfrågor  Se till att styrelsen ger 
riskfrågor högre prioritet  
Obligatorisk riskkommitté på styrelsenivå  
 
SV 8   SV Kräva upplysningar om policy och praxis när det gäller informationen om risker till styrelsen  Förbättra den 
information som lämnas 
till styrelsen rörande risker
 Kräva att styrelsen bestämmer innehållet i den riskinfo rmation som ska lämnas till styrelsen, i vilket form 
den ska lämnas och hur ofta 
Kräva att riskhanteringsfunktionen kan rapportera direkt till styrelsen  
Se till att 
riskhanteringsfunktionen 
får en högre status och auktoritet
 Kräva upplysningar om riskhanteringsfu nktionens ställning och auktoritet 
Kräva en oberoende riskhanteringsfunktion  
Kräva en oberoende riskchef  
Kräva att riskchefen har tillbörlig status och auktoritet  
Kräva att riskchefen inte får avsättas utan styrelsens godkännande  
Se till att 
tillsynsmyndigheterna har 
en effektiv övervakning av riskhanteringen 
 Kräva att företagsstyrningen ingår i tillsynen 
Kräva att styrelseledamöternas lämplighet är föremå l för en särskild grans kning av tillsynsmyndigheterna 
Kräva att tillsynsmyndigheterna granskar dagordningar oc h beslutsunderlag från styrelsens sammanträden  
 
5.3.1.  Effekterna av de lämpligaste alternativen: sanktionssystem 
Alternativen när de t gäller sanktionssystem förvän tas göra det lättare att upptäcka 
överträdelser och ge de behöriga myndighe terna befogenheter at t tillämpa lämpliga 
sanktioner. Detta förväntas leda till att kred itinstituten uppfyller sina skyldigheter enligt 
kapitalkravsdirektivet på ett bättre sätt, vi lket skulle gynna alla intressenter .  
Dessa alternativ leder inte till administrativa bördor  för de finansiella instituten eller andra 
företag, inbegripet små och medelstora företa g, med undantag för en begränsad administrativ 
börda på kreditinstitut på grund av skyldigheten att inrätta interna system för rapportering av 
eventuella överträdelser.  
En positiv social effekt förväntas, eftersom skyddet av in sättare och invest erare kommer att 
stärkas och anställda vid kredit institut som rapporterar eventuella överträdelser kommer att ha 
ett bättre skydd.  
Dessa alternativ ligger helt i linje med de gemensamma måle n för G20-gruppens viktigaste 
jurisdiktioner, dvs. att skärpa regleringen och tillsynen av den finansiella sektorn, och förväntas ha en positiv effekt på EU:s globala konkurrenskraft . 
5.3.2.  Effekterna av de lämpligaste alternativen: företagsstyrning 
De lämpligaste policyalternativen för bättre företagsstyrning kommer att hjälpa 
kreditinstituten att undvika ett överdrivet risk tagande och minska risken för fallissemang. 
Detta skulle göra banksektorn mer motståndskr aftig och öka investerarnas förtroende. Det 
betyder att effekterna på kreditinstitut och alla intressenter  (insättare, aktieägare, kreditorer) 
skulle vara positiva.  
På makroekonomisk nivå skulle ett starkt riskha nteringssystem på kreditinstituten bidra till att 
förebygga framtida kriser, öka förtroendet för ba nksystemet och effektivisera kreditinstitutens 
finansieringsmekanismer, vilket skulle accelerera den ekonomiska tillväxten .  
Att åtgärder för mångfald införs när det gä ller styrelsens sammansä ttning kommer sannolikt 
att ha en positiv inverkan på EU:s mångfaldspolicy , spräcka glastak och hjälpa kvinnor att nå 
chefspositioner i företag, och kan ha en pos itiv inverkan på sysse lsättningen för kvinnor. 
 
SV 9   SV Det lämpligaste alternativet kan medföra en extra administrativ börda  för kreditinstitut och 
tillsynsmyndigheter. Dessa kostnader bör dock va ra begränsade och proportionella med tanke 
på det övergripande syftet.  För att minska den potentiella regelbördan bör principen om 
proportionalitet tillämpas genom att hänsyn tas ti ll kreditinstitutens storlek och verksamhetens 
komplexitet.  
6. ÖVERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
Kommissionen kommer att i sin roll som fördragets väktare a tt övervaka hur medlemsstaterna 
genomför ändringarna av kapitalkravsdire ktivet. Följderna av tillämpningen av 
lagstiftningsåtgärder när det gä ller sanktionssystemet kommer at t utvärderas på grundval av 
följande grundläggande indikatorer: 
• Antalet upptäckta överträdelser oc h antalet tillämpade sanktioner. 
• De nationella behöriga myndigheternas praxis  när det gäller att tillämpa sanktioner. 
Vad gäller företagsstyrning kan det komma att ta  tid innan de förväntade förbättringarna 
genom de nya bestämmelserna ger resultat, oc h i vilken utsträckning dessa förbättringar 
faktiskt inträffar beror på hur kreditinst ituten genomför de nya kraven. Kommissionen 
kommer att övervaka tillämpningen av relevanta bestämmelser i kapitalkravsdirektivet genom 
EBA och genom en omfattande och kontinuerlig  dialog med alla cent rala intressenter, 
inklusive marknadsdeltagare (kreditinstitut, investerare). Kommissionen kan också utnyttja 
resultaten från undersökningar som intressenterna har genomfört.