GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 2/2000

antagen av rådet den 8 november 1999

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/.../EG av den ... om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester

(2000/C 10/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), och

av följande skäl:

1. Gemenskapens miljöpolitik syftar till en hög skyddsnivå. Den är grundad på försiktighetsprincipen samt på principen om att förorenaren bör betala och att förebyggande åtgärder bör vidtas.

2. Ett viktigt område för gemenskapens åtgärder när det gäller sjötransport är att minska föroreningen av haven. Detta kan uppnås genom att internationella konventioner, koder och resolutioner iakttas samtidigt som friheten för sjöfarten i enlighet med Förenta nationernas havsrättskonvention bibehålls tillsammans med friheten att tillhandahålla tjänster i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

3. Gemenskapen är allvarligt oroad över den förorening av medlemsstaternas hav och kuster som orsakas av utsläpp av avfall och lastrester från fartyg, och särskilt över tillämpningen av 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom 1978 års protokoll till konventionen (Marpol 73/78), i vilket det regleras vilket avfall som kan släppas ut från fartyg i den marina miljön och enligt vilket de stater som är parter i konventionen skall sörja för att adekvata mottagningsanordningar tillhandahålls i hamnarna. Samtliga medlemsstater har ratificerat Marpol 73/78.

4. Skyddet av den marina miljön kan förbättras genom att minska utsläppen i haven av fartygsgenererat avfall och lastrester. Detta kan uppnås genom att öka tillgången till och användningen av mottagningsanordningar samt genom att förbättra kontrollen av efterlevnaden. I sin resolution av den 8 juni 1993 om en gemensam politik för säkerhet till sjöss(5) inkluderade rådet bland sina prioriterade åtgärder ökad tillgång till och användning av mottagningsanordningar inom gemenskapen.

5. I rådets direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll)(6) föreskrivs att fartyg som utgör ett oacceptabelt hot mot den marina miljön inte får gå till sjöss.

6. Förorening av haven har av naturliga skäl gränsöverskridande konsekvenser. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen är åtgärder på gemenskapsnivå det effektivaste sättet att säkerställa gemensamma miljöstandarder för fartyg och hamnar i gemenskapen.

7. Ett direktiv är med hänsyn till proportionalitetsprincipen ett lämpligt rättsligt instrument eftersom det utgör en ram för medlemsstaternas enhetliga och obligatoriska tillämpning av miljöstandarder samtidigt som det ger varje medlemsstat rätt att besluta om vilka verktyg för genomförandet som bäst passar medlemsstatens nationella system.

8. Överensstämmelse med befintliga regionala avtal, till exempel 1974/1992 års konvention om skydd av Östersjöområdets marina miljö bör säkerställas.

9. För att bättre förhindra förorening och undvika snedvridning av konkurrensen bör miljökraven gälla alla fartyg, oavsett viken flagg de för och adekvata mottagningsanordningar bör finnas tillgängliga i samtliga hamnar i gemenskapen.

10. Genom adekvata mottagningsanordningar i hamn bör användarnas behov, från största handelsfartyg till minsta fritidsbåt, och miljökraven tillgodoses utan att orsaka onödig försening för de fartyg som använder dem. Skyldigheten att se till att adekvata mottagningsanordningar i hamn finns tillgängliga ger medlemsstaterna en hög grad av frihet att ordna avfallsmottagningen på det sätt som passar dem bäst och ger dem bland annat möjlighet att tillhandahålla fasta mottagningsanläggningar eller att utse tjänsteleverantörer som vid behov transporterar rörliga enheter för mottagning av avfall till hamnarna. Denna skyldighet innebär även en skyldighet att tillhandahålla alla tjänster och/eller andra kompletterande åtgärder som krävs för en korrekt och lämplig användning av dessa anordningar.

11. Tillgången till adekvata anordningar kan förbättras genom aktuella planer för mottagande och hantering av avfall vilka fastställs i samråd med berörda parter.

12. Mottagningsanordningarna i hamn kan göras effektivare genom att kräva att fartygen skall anmäla sina behov av att utnyttja mottagningsanordningarna. Genom denna anmälan tillhandahålls även uppgifter för att effektivt planera avfallshantering. Avfall från fiskefartyg och fritidsbåtar får hanteras av mottagningsanordningarna utan föranmälan.

13. Fartygsgenererat avfall som släpps ut till sjöss kan minskas genom att alla fartyg åläggs att avlämna sitt avfall i mottagningsanordningar innan de lämnar hamnen. För att kunna förena intresset av smidiga sjötransporter och skyddet av miljön bör undantag från detta krav vara möjliga med hänsyn till tillräcklig särskild lagringskapacitet ombord, möjligheten att avlämna vid en annan hamn utan risk för utsläpp till sjöss och särskilda ordningar för avlämning som antagits i enlighet med internationell rätt.

14. Med hänsyn till principen om att förorenaren betalar bör kostnaderna för hamnars mottagningsanordningar, inbegripet behandlingen och bortskaffandet av fartygsgenererat avfall, betalas av fartygen. För att skydda miljön bör man genom avgiftssystemet uppmuntra till att fartygsgenererat avfall avlämnas i hamnar i stället för att släppas ut till sjöss. Detta kan underlättas genom att man ser till att alla fartyg bidrar till kostnaderna för mottagning och hantering av fartygsgenererat avfall för att minska det ekonomiska incitamentet att släppa ut det till sjöss. Med hänsyn till subsidiaritetsprincipen bör medlemsstaterna enligt nationell lagstiftning och nuvarande praxis behålla befogenheten att fastställa om och i vilken utsträckning de avgifter som är relaterade till de kvantiteter som faktiskt avlämnats av fartygen skall inkluderas i systemet för kostnadstäckning för användningen av hamnens mottagningsanordningar. Avgifterna för att använda dessa anordningar bör vara rättvisa icke-diskriminerande och medge insyn.

15. För att undvika en onödig börda för de berörda parterna kan fartyg som används i tidtabellsbunden trafik med täta och regelbundna hamnanlöp undantas från vissa skyldigheter enligt detta direktiv, om det finns tillräckliga bevis för att åtgärder vidtagits för att säkerställa att avfall avlämnas samt avgifter betalas.

16. Lastrester bör avlämnas till mottagningsanordningar i hamn i enlighet med Marpol 73/78. Enligt Marpol 73/78 krävs det att lastrester från fartyg avlämnas till mottagningsanordning i den utsträckning som är nödvändig för att uppfylla kraven för tankrengöring. Användaren av mottagningsanordningen bör betala eventuella avgifter för sådan avlämning eftersom användaren vanligtvis anges i avtalen mellan berörda parter eller i andra lokala överenskommelser.

17. Det är nödvändigt att genomföra riktade inspektioner för att kontrollera att detta direktiv efterlevs. Såväl antalet sådana inspektioner som de påföljder som påförs bör vara tillräckliga för att förhindra att detta direktiv inte efterlevs. Av effektivitets- och kostnadseffektivitetsskäl får sådana inspektioner ske inom ramen för direktiv 95/21/EG, när så är tillämpligt.

18. Medlemsstaterna bör se till att det finns en ordentlig administrativ ram så att mottagningsanordningarna i hamn kan fungera på ett tillfredsställande sätt. Enligt Marpol 73/78 bör påståenden om brister hos mottagningsanordningar lämnas till Internationella sjörfartsorganisationen (IMO). Samma information kan samtidigt tillställas kommissionen för kännedom.

19. Ett informationssystem för identifiering av förorenande eller potentiellt förorenande fartyg skulle underlätta kontrollen av efterlevnaden av detta direktiv och vara värdefullt för att utvärdera hur detta direktiv genomförs. Informationssystemet Sirenac som upprättades enligt samförståndsavtalet om hamnstatskontroll (Paris MoU) erbjuder en stor del av den ytterligare information som behövs för detta ändamål.

20. Det är nödvändigt att en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna biträder kommissionen vid den faktiska tillämpningen av detta direktiv. Eftersom de åtgärder som behövs för att genomföra detta direktiv är åtgärder med allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(7) bör beslut om dessa åtgärder fattas i enlighet med det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i nämnda beslut.

21. Vissa bestämmelser i detta direktiv får utan att dess räckvidd utvidgas ändras enligt det förfarandet för att ta hänsyn till gemenskapsinstrument och IMO-instrument som träder i kraft i framtiden, för att säkerställa att de genomförs på ett harmoniserat sätt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med detta direktiv är att minska utsläppen till sjöss av fartygsgenererat avfall och lastrester, särskilt olagliga utsläpp, från fartyg som anlöper hamnar i gemenskapen, genom att öka tillgången till och användningen av mottagningsanordningar för fartygsgenererat avfall och lastrester och därigenom förbattra skyddet av den marina miljön.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) fartyg : alla typer av havsgående fartyg som framförs i marin miljö, inklusive bärplansbåtar, svävare, undervattensfarkoster och flytande farkoster,

b) Marpol 73/78 : 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom 1978 års protokoll, i den lydelse den har den dag då detta direktiv antas,

c) fartygsgenererat avfall : allt avfall, även toalettavfall och andra rester än lastrester, som uppstår under ett fartygs drift och som omfattas av bilagorna I, IV och V till Marpol 73/78, samt lastrelaterat avfall enligt definitionen i riktlinjerna för genomförandet av bilaga V till Marpol 73/78.

d) lastrester : sådana rester av lastmaterial ombord, i lastrum eller tankar som finns kvar efter avslutad lossning och rengöring, och omfattar också överskott och spill som uppkommer i samband med lastning och lossning.

e) mottagningsanordningar i hamn : alla fasta, flytande eller rörliga anordningar som kan ta emot fartygsgenererat avfall eller lastrester,

f) fiskefartyg : alla fartyg som är utrustade eller i kommersiellt syfte används för att fånga fisk eller andra levande tillgångar ur havet,

g) fritidsbåt : alla fartyg, oavsett typ och framdrivningssätt, avsedda för sport- eller fritidsändamål,

h) hamn : en plats eller ett geografiskt område som tillskapats genom sådana förbättringsarbeten och med sådan utrustning att främst mottagande av fartyg, inbegripet fiskefartyg och fritidsbåtar, möjliggörs.

Utan att det påverkar tillämpningen av definitionerna i punkterna c och d skall fartygsgenererat avfall och lastrester betraktas som avfall i den mening som avses i artikel 1 a i rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall(8).

Artikel 3

Räckvidd

Detta direktiv skall tillämpas på

a) alla fartyg, inbegrippet fiskefartyg och fritidsbåtar, oberoende av deras flagg, som anlöper eller framförs i en medlemsstats hamn, med undantag för örlogsfartyg, militära hjälpfartyg eller andra fartyg som ägs och drivs av staten och som för närvarande endast används i statlig, icke-kommersiell tjänst,

och

b) alla hamnar i medlemsstaterna som normalt anlöps av fartyg som omfattas av punkt a.

Artikel 4

Mottagningsanordningar i hamn

1. Medlemsstaterna skall se till att det finns tillgång till mottagningsanordningar som är adekvata för att tillgodose behoven hos de fartyg som normalt använder hamnen utan att dessa orsakas onödigt dröjsmål.

2. För att mottagningsanordningarna skall vara adekvata skall de kunna ta emot de typer och mängder av fartygsgenererat avfall och lastrester från de fartyg som normalt använder den hamnen, med beaktande av hamnanvändarnas operativa krav, hamnens storlek och geografiska belägenhet, den typ av fartyg som anlöper hamnen och de undantag som medges i artikel 9.

3. Medlemsstaterna skall fastställa förfaranden, i enlighet med vad som överenskommits inom Internationella sjöfartsorganisationen, för rapportering till hamnstaten om påstådda brister hos mottagningsanordningar.

Artikel 5

Planer för mottagande och hantering av avfall

1. En lämplig plan för mottagande och hantering av avfall skall utarbetas och genomföras för varje hamn efter samråd med de berörda parterna, särskilt hamnanvändarna eller deras företrädare, med hänsyn till kraven i artiklarna 4, 6, 7, 10 och 12. Utförliga krav för utarbetandet av sådana planer anges i bilaga I.

2. De planer för mottagande och hantering av avfall som avses i punkt 1 får, då så erfordras av effektivitetsskäl, utarbetas på regional nivå med lämplig medverkan från varje hamn, under förutsättning att behovet av och tillgången på mottagningsanordningar specificeras för varje enskild hamn.

3. Medlemsstaterna skall utvärdera och godkänna planen för mottagande och hantering av avfall, övervaka dess genomförande och säkerställa att den godkänns ånyo åtminstone vart tredje år och efter det att hamnens verksamhet förändrats på ett betydande sätt.

Artikel 6

Anmälan

1. Befälhavaren på alla fartyg, utom fiskefartyg eller fritidsbåtar, som är på väg till en hamn i gemenskapen, skall sanningsenligt och noggrant fylla i formuläret i bilaga II och anmäla denna information till den myndighet eller det organ som utsetts för detta ändamål av den medlemsstat där hamnen är belägen

a) minst 24 timmar före ankomsten om anlöpshamnen är känd,

eller

b) så snart anlöpshamnen är känd, om denna information är tillgänglig mindre än 24 timmar före ankomsten,

eller

c) senast när fartyget lämnar föregående hamn, om resan varar mindre än 24 timmar.

Medlemsstaterna får besluta att informationen skall anmälas till den som driver hamnens mottagningsanordning, som skall vidarebefordra den till den berörda myndigheten.

2. Den information som avses i punkt 1 skall förvaras ombord åtminstone till nästa anlöpshamn och skall på begäran tillhandahållas myndigheterna i medlemsstaterna.

Artikel 7

Avlämning av fartygsgenererat avfall

1. Befälhavaren på ett fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen skall, innan fartyget lämnar hamnen, avlämna allt fartygsgenererat avfall till en mottagningsanordning i hamnen.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 får ett fartyg fortsätta till nästa hamn utan att ha avlämnat sitt fartygsgenererade avfall om det av den information som lämnats i enlighet med artikel 6 och bilaga II framgår att det finns tillräcklig lagringskapacitet avsedd för allt fartygsgenererat avfall som har ackumulerats ock kommer att ackumuleras under fartygets planerade resa till avlämningshamnen.

Om det finns goda skäl att tro att adekvata mottagningsanordningar inte är tillgängliga i den hamn där avlämningen är avsedd att äga rum, eller om denna hamn är okänd, och det därför finns risk för att avfallet kommer att släppas ut till sjöss skall medlemsstaten vidta alla nödvändiga åtgärder för att förhindra marin förorening, om nödvändigt genom att kräva att fartyget avlämnar sitt avfall innan det lämnar hamnen.

3. Punkt 2 skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av strängare avlämningskrav för fartyg vilka har antagits i enlighet med internationell rätt.

Artikel 8

Avgifter för fartygsgenererat avfall

1. Medlemsstaterna skall se till att kostnaderna för mottagningsanordningarna för fartygsgenererat avfall, inbegripet behandlingen och bortskaffandet av avfallet, täcks genom en avgift som tas ut från fartygen.

2. Kostnadstäckningssystemen för användning av mottagningsanordningar i hamn får inte utgöra ett incitament för fartyg att släppa ut avfallet i havet. För att uppnå detta skall följande principer tillämpas:

a) Alla fartyg som anlöper en hamn i en medlemsstat skall bidra till de kostnader som avses i punkt 1, oavsett om fartyget i fråga faktiskt använder anordningarna. Detta kan innebära att avgiften inkluderas i hamnavgiften eller att en separat schablonavgift tas ut för avfall. Avgifterna får differentieras med hänsyn till bl.a. fartygets kategori, typ och storlek.

b) Den del av kostnaderna som inte täcks av den avgift som avses i punkt a skall i förekommande fall täckas på grundval av de typer och mängder av fartygsgenererat avfall som faktiskt lämnas av fartyget.

c) Avgifterna får nedsättas om fartygets miljöledning, utförande, utrustning och drift är sådan att dess befälhavare kan påvisa att fartyget alstrar minskade mängder fartygsgenererat avfall.

3. För att säkerställa att avgifterna är rättvisa, icke-diskriminerande, medger insyn och speglar kostnaderna för de anordningar och tjänster som tillhandahålls och, i förekommande fall, används, bör de som använder hamnen informeras om avgifternas belopp och grunden för beräkningen av dem.

Artikel 9

Undantag

1. När fartyg används i tidtabellsbunden trafik med täta och regelbundna hamnanlöp och det finns tillräckliga bevis för att åtgärder vidtagits för att säkerställa att fartygsgenererat avfall avlämnas och att avgifter betalas i en av hamnarna längs fartygets rutt, får medlemsstaterna i de berörda hamnarna undanta dessa fartyg från förpliktelserna i artikel 6, artikel 7.1 och artikel 8.

2. Medlemsstaterna skall regelbundet och åtminstone en gång om året underrätta kommissionen om undantag som beviljas i enlighet med punkt 1.

Artikel 10

Avlämning av lastrester

Befälhavaren på ett fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen skall se till att lastrester avlämnas till en mottagningsanordning i hamnen i enlighet med bestämmelserna i Marpol 73/78. Avgiften för avlämning av lastrester skall erläggas av den som använder mottagningsanordningen.

Artikel 11

Kontroll av efterlevnad

1. Medlemsstaterna skall se till att alla fartyg kan underkastas en inspektion för att kontrollera att de uppfyller vad som föreskrivs i artiklarna 7 och 10 och att ett tillräckligt antal sådana inspektioner utförs.

2. Beträffande inspektioner av andra fartyg än fiskefartyg och fritidsbåtar skall följande gälla:

a) När medlemsstaterna väljer ut vilka fartyg som skall inspekteras skall särskild uppmärksamhet ägnas

- fartyg som inte har fullgjort anmälningsplikten enligt artikel 6,

- fartyg för vilka man vid granskningen av den information som lämnats av befälhavaren i enlighet med artikel 6 konstaterat andra skäl för att tro att fartyget inte uppfyller bestämmelserna i detta direktiv.

b) En sådan inspektion får ske inom ramen för direktiv 95/21/EG, när så är tillämpligt.

c) Om den berörda myndigheten inte är nöjd med resultatet av denna inspektion skall den se till att fartyget inte lämnar hamnen förrän det har avlämnat sitt fartygsgenererade avfall och lastrester till en mottagningsanordning i hamn i enlighet med artiklarna 7 och 10.

d) När det finns tydliga bevis för att ett fartyg har lämnat hamnen utan att ha fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 7 eller 10 skall den behöriga myndigheten i nästa anlöpshamn informeras om detta och ett sådant fartyg skall, utan att detta påverkar tillämpningen av de påföljder som avses i artikel 13, inte tillåtas lämna den hamnen förrän en mer ingående bedömning av faktorer som gäller fartygets efterlevnad av detta direktiv har ägt rum, såsom riktigheten hos den information som lämnats enligt artikel 6.

3. Medlemsstaterna skall, i den mån det behövs, fastställa kontrollförfaranden för fiskefartyg och fritidsbåtar för att se till att de uppfyller tillämpliga krav i detta direktiv.

Artikel 12

Kompletterande åtgärder

1. Medlemsstaterna skall

a) vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att befälhavare och de som tillhandahåller mottagningsanordningar i hamn samt andra berörda personer erhåller tillräcklig information om vilka skyldigheter som åligger dem enligt detta direktiv, och att de fullgör dem,

b) utse lämpliga myndigheter eller organ för att utföra uppgifterna enligt detta direktiv,

c) åstadkomma ett samarbete mellan sina berörda myndigheter och handelsorganisationer för att se till att direktivet genomförs effektivt,

d) se till att den information som anmäls av befälhavare i enlighet med artikel 6 blir föremål för en lämplig granskning,

e) se till att formaliteterna i samband med användningen av mottagningsanordningar i hamn är enkla och snabba så att man därigenom skapar ett incitament för befälhavare att använda dessa anordningar och undviker onödigt dröjsmål för fartygen,

f) se till att kommissionen erhåller en kopia av de påståenden om brister hos mottagningsanordningar i hamn som avses i artikel 4.3,

g) se till att behandling, återvinning och bortskaffande av fartygsgenererat avfall och lastrester sker i enlighet med direktiv 75/442/EEG och annan tillämplig gemenskapslagstiftning rörande avfall, särskilt rådets direktiv 75/439/EEG av den 16 juni 1975 om omhändertagande av spilloljor(9) och rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall(10).

2. Avlämning av fartygsgenererat avfall och lastrester skall betraktas som övergång till fri omsättning enligt artikel 79 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen(11). Tullmyndigheterna skall avstå från att kräva en summarisk deklaration i enlighet med artikel 45 i gemenskapens tullkodex.

3. Medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta för att inrätta ett lämpligt informationssystem i syfte att underlätta identifieringen av fartyg som inte har avlämnat sitt fartygsgenererade avfall och sina lastrester i enlighet med detta direktiv.

Artikel 13

Påföljder

Medlemsstaterna skall fastställa ett påföljdssystem för brott mot de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa påföljder tillämpas. De föreskrivna påföljderna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.

Artikel 14

Föreskrivande kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 12.1 i direktiv 93/75/EEG(12).

2. I de fall som det hänvisas till denna punkt skall det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i nämnda beslut.

3. Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall fastställas till tre månader.

Artikel 15

Ändringsförfarande

Bilagorna till detta direktiv, definitionen i artikel 2 b samt hänvisningarna till gemenskapsinstrument och IMO-instrument får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 14.2 för att bringa dem i överensstämmelse med sådana åtgärder från gemenskapens eller IMO:s sida som har trätt i kraft, under förutsättning att sådana ändringar inte innebär att räckvidden för detta direktiv utökas.

Bilagorna till detta direktiv får vidare ändras i enlighet med samma förfarande när detta är nödvändigt för att förbättra den ordning som inrättas genom detta direktiv, under förutsättning att sådana ändringar inte innebär att räckvidden för detta direktiv utökas.

Artikel 16

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den ...(13). De skall genast underrätta kommissionen om detta.

Såvitt gäller toalettavfall, som avses i artikel 2 c, skall emellertid genomförandet av detta direktiv skjutas upp till 12 månader efter det att bilaga IV till Marpol 73/78 har trätt i kraft.

2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall medlemsstaterna själva utfärda.

Artikel 17

Utvärdering

1. Medlemsstaterna skall vart tredje år överlämna en lägesrapport till kommissionen om direktivets genomförande.

2. Kommissionen skall, på grundval av de rapporter från medlemsstaterna som avses i punkt 1, överlämna en utvärderingsrapport till Europaparlamentet och rådet om hur det system som föreskrivs i detta direktiv fungerar, och om nödvändigt lägga fram förslag beträffande genomförandet av detta direktiv.

Artikel 18

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 19

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i ...

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 271, 31.8.1998, s. 79.

(2) EGT C 138, 18.5.1999, s. 12.

(3) EGT C 198, 14.7.1999, s. 27.

(4) Europaparlamentets yttrande av den 11 februari 1999 (EGT C 150, 28.5.1999, s. 432), rådets gemensamma ståndpunkt av den 8 november 1999 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EGT).

(5) EGT C 271, 7.10.1993, s. 1.

(6) EGT L 157, 7.7.1995, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/42/EG (EGT L 184, 27.6.1998, s. 40).

(7) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(8) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom kommissionens beslut 96/350/EG (EGT L 135, 6.6.1996, s. 32).

(9) EGT L 194, 25.7.1975, s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48).

(10) EGT L 377, 31.12.1991, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/31/EG (EGT L 168, 2.7.1994, s. 28).

(11) EGT L 302, 19.10.1992. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 955/1999 (EGT L 119, 7.5.1999, s. 1).

(12) EGT L 247, 5.10.1993, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/74/EG (EGT L 276, 13.10.1998, s. 7).

(13) 24 månader efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

BILAGA I

KRAV PÅ PLANER FÖR MOTTAGANDE OCH HANTERING AV AVFALL I HAMNAR

(enligt artikel 5)

Planerna skall omfatta alla typer av fartygsgenererat avfall och lastrester från fartyg som normalt anlöper hamnen och skall utarbetas med hänsyn till hamnens storlek och med hänsyn till den typ av fartyg som anlöper hamnen.

Följande punkter skall ingå i planerna:

- En bedömning av behovet av mottagningsanordningar mot bakgrund av behoven hos de fartyg som normalt anlöper hamnen.

- En beskrivning av mottagningsanordningarnas typ och kapacitet.

- En ingående beskrivning av förfarandena för mottagande och uppsamling av fartygsgenererat avfall och lastrester.

- En beskrivning av avgiftssystemet.

- Förfaranden för att rapportera påstådda brister hos mottagningsanordningar.

- Förfaranden för fortlöpande samråd med användare av hamnen, avfallshanterare, terminaloperatörer och andra berörda parter.

- Typ och mängd av fartygsgenererat avfall och lastrester som tas emot och hanteras.

Planerna bör dessutom omfatta följande information:

- En sammanfattning av gällande lagstiftning och formaliteter i samband med avlämning.

- Angivande av den eller de personer som ansvarar för planens genomförande.

- En beskrivning av utrustning och processer för förbehandling i hamnen, om sådana finns.

- En beskrivning av metoder som används för att registrera den faktiska användningen av anordningarna.

- En beskrivning av metoder som används för att registrera de mängder av fartygsgenererat avfall och lastrester som tas emot.

- En beskrivning av hur det fartygsgenererade avfallet och lastresterna bortskaffas.

Förfarandena för mottagning, uppsamling, lagring, behandling och bortskaffande bör i alla avseenden överensstämma med ett miljöledningssystem som utformats så att verksamhetens inverkan på miljön successivt minskar. Sådan överensstämmelse anses föreligga om förfarandena är förenliga med rådets förordning (EEG) nr 1836/93 av den 29 juni 1993 om frivilligt deltagande för industriföretag i gemenskapens miljöstyrnings- och miljörevisionsordning(1).

Information som skall lämnas till alla som använder hamnen:

- Kort omnämnande av hur viktigt det är att fartygsgenererat avfall och lastrester avlämnas på korrekt sätt.

- Beskrivning av var de anordningar som hör till varje kaj- eller ankarplats är belägna samt en skiss eller karta.

- Förteckning över den typ av fartygsgenererat avfall och lastrester som normalt hanteras.

- Förteckning över kontaktställen, operatörer och tjänster som erbjuds.

- Beskrivning av avlämningsförfaranden.

- Beskrivning av avgiftssystem.

- Förfaranden för att rapportera påstådda brister hos mottagningsanordningar.

(1) EGT L 168, 10.7.1993, s. 1.

BILAGA II

INFORMATION SOM SKALL ANMÄLAS FÖRE ANKOMSTEN TILL HAMNEN I ...

(destinationshamn enligt artikel 6 i direktiv 2000/.../EG)

1. Fartygets namn, anropssignal och, i förekommande fall, IMO-identifieringsnummer:

2. Flaggstat:

3. Beräknad ankomsttid:

4. Beräknad avgångstid:

5. Föregående anlöpshamn:

6. Nästa anlöpshamn:

7. Senaste hamn där fartygsgenererat avfall avlämnats samt avlämningsdatum:

8. Avlämnar ni

>Plats för tabell>

avfall i mottagningsanordningar i hamnen?

9. Typ och mängd av avfall och rester som skall avlämnas och/eller som lagras ombord samt procentuell andel av den totala lagringskapaciteten

Om ni avlämnar allt avfall, fyll då endast i den andra kolumnen.

Om ni avlämnar en del eller inget avfall, fyll då i samtliga kolumner.

>Plats för tabell>

Anmärkningar:

1. Denna information får användas vid hamnstatskontroll och för andra inspektionsändamål.

2. Medlemsstaterna kommer att besluta om vilka organ som skall få kopior av denna anmälan.

3. Denna blankett skall fyllas i, utom i de fall då fartyget omfattas av undantag enligt artikel 9 i direktiv 2000/.../EG.

Jag försäkrar att

- ovanstående uppgifter är riktiga,

och

- det ombord finns tillräcklig lagringskapacitet för att förvara allt avfall som genereras mellan anmälan och nästa anlöpshamn där avfallet skall lämnas.

Datum ...

Klockan ...

Underskrift ...

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

Kommissionen förelade den 20 juli 1998 rådet sitt förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om mottagningsanordningar i hamn för fartygsgenererat avfall och lastrester från fartyg(1). Kommissionen ändrade sitt förslag den 20 april 1999(2). Kommissionens förslag, vars grund är artikel 80.2 i fördraget, är föremål för medbeslutandeförfarande.

Europaparlamentet avgav sitt yttrande efter första behandlingen den 11 februari 1999(3) och bekräftade det inom ramen för medbeslutandeförfarandet den 16 september 1999.

Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 24 mars 1999(4).

Regionkommittén avgav sitt yttrande den 11 mars 1999(5).

Den 8 november 1999 antog rådet sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 251.2 i fördraget (f.d. artikel 189b).

II. SYFTEN

Syftet med det aktuella direktivet är att förbättra skyddet av den marina miljön genom att minska utsläppen i haven av fartygsgenererat avfall och lastrester genom ökad tillgång till och användning av mottagningsanordningar i hamnarna.

Syftet med utkastet till direktivet är också att säkerställa ett harmoniserat genomförande av Marpol-konventionen 73/78(6), som bland annat innebär att hamnar måste säkerställa att de har adekvata mottagningsmöjligheter för olja, skadliga flytande ämnen och avfall för att tillgodose behoven hos de fartyg som använder mottagningsanordningar utan att dessa fartyg orsakas onödigt dröjsmål.

III. SAMMANFATTNING AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Den gemensamma ståndpunkten innehåller följande huvudinslag:

a) Alla hamnar inom gemenskapen skall se till att det finns adekvata avfallsmottagningsanordningar för fartyg som normalt anlöper dessa hamnar. En beskrivning av behoven och anordningens egenskaper skall fastställas i en plan för mottagande och hantering av avfall i vilken även den regionala miljön kan beaktas.

b) Alla fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen måste avlämna det fartygsgenererade avfallet i denna hamn, om de inte har tillräcklig lagringskapacitet för att lämna avfallet i nästa hamn.

c) Kostnaderna för mottagningsanordningarna i hamnen skall täckas genom en avgift som tas ut från fartygen. Kostnadstäckningssystemet får inte utgöra ett incitament för fartyg att släppa ut avfallet i havet. Det skall bestå av en del som utgörs av ett fast schablonbelopp och, på frivillig grund, en differentierad avgift på grundval av den mängd och typ av avfall som faktiskt lämnas.

d) Medlemsstaterna skall genomföra direktivet 24 månader efter det att det har offentliggjorts i EGT. De skall tillhandahålla en adekvat administrativ ram för efterlevnaden och övervakningen.

IV. RÅDETS MOTIVERING

Vid sin genomgång av kommissionens förslag stödde sig rådet på yttrandena från de andra gemenskapsinstitutionerna, särskilt Europaparlamentet. Rådet var angeläget om att nå en allmänt accepterad balans mellan skyddet av den marina miljön, smidiga sjötransporter och de lokala förhållandena i varje hamn. Följande punkter är särskilt viktiga i detta avseende:

a) När det gäller bestämmelsen om adekvata mottagningsanordninar i hamnarna anser rådet att dessa anordningar bör kunna hantera de särskilda lokala förhållanden som råder. I texten står det, efter rådets ändring, att medlemsstaternas ansvar är att säkerställa att det finns anordningar (dvs. fasta eller rörliga installationer), att mottagningsanordningarna måste vara anpassade till den mängd avfall som normalt lämnas, användarnas praktiska behov, hamnens geografiska läge (brist på utrymme för stora installationer kan göra det nödvändigt att lämna avfallet vid en större hamn i närheten) samt undantagen i artikel 9 (eftersom fartyg som är undantagna kan leda till ett minskat behov av avfallsmottagningsanläggninger).

b) I den gemensamma ståndpunkten ges medlemsstaterna flexibilitet när det gäller att fastställa planen för mottagande och hantering av avfall i ett regionalt sammanhang och att samråda med de berörda parterna så att resurser kan fördelas så kostnadseffektivt som möjligt.

c) När det gäller systemet för avfallslämmnande försöker man i texten underlätta för fartygen och minska de administrativa bördorna för hamnarna genom att föreskriva att fartygen kan lämna hamnen utan ett särskilt tillstånd, om inte annat sägs om inspektion enligt artikel 11.2, ifall det klart framgår av blanketten i bilaga II till direktivet att det finns tillräcklig lagringskapacitet. Samtidigt gjordes texten strängare ur havsmiljösynpunkt. Enligt kommissionens förslag var det tillåtet för fartyg att inte lämna sitt avfall om det fanns tillräcklig lagringskapacitet för avfallet under fartygets planerade resa, men i artikel 7 i den gemensamma ståndpunkten finns tillägget att fartyget måste ha tillräcklig lagringskapacitet för allt avfall som finns ombord och för det avfall som kommer att genereras fram till den planerade avlämningshamnen för avfallet. I den gemensamma ståndpunkten sägs det dessutom att hamnstaten måste ingripa om den avsedda avlämningshamnen inte är känd eller inte har adekvata mottagningsanordningar så att det finns risk för utsläpp till havs.

d) Avgiftssystemet har ändrats för att göra det möjligt för medlemsstaterna att ta vederbörlig hänsyn till sin lokala maritima tradition samtidigt som man ser till att dessa traditioner inte strider mot skyddet av miljön.

I den gemensamma ståndpunkten försöker man finna en balans mellan principerna om schablonmässiga respektive direkta avgifter, och medlemsstater och hamnar ges möjlighet att anpassa avgiftsstrukturen till sina särskilda förhållanden samtidigt som man inte ger något incitament för fartyg att släppa ut sitt avfall till havs. Å ena sidan innebär den gemensamma ståndpunkten att alla fartyg åläggs en fast avgift för att täcka kostnaderna för mottagningsanläggningar i hamnar oberoende av om de faktiskt använder dessa. Å andra sidan öppnas möjligheten att avväga den obligatoriska schablonavgiften och den frivilliga direkta avgiften mot andra faktorer i hamnavgifterna, hamnens anläggningar eller andra förhållanden på sådant sätt att avgifterna fortfarande utgör ett incitament att lämna avfallet i hamnarna istället för att släppa ut det till havs.

Denna metod skulle emellertid bli föremål för ett offentligt uttalande från rådet och kommissionen, där kommissionen skulle lägga fram ett förslag om ändring av direktivet om variationerna i kostnadstäckningssystemet har motsatt effekt på den marina miljön eller mönstret för avfallsflödet.

V. ANDRA ÖVERVÄGANDEN

a) Rådet införde ett bättre hänsynstagande till internationella konventioner:

- I den gemensamma ståndpunkten föreskrivs att direktivets avlämningskrav inte påverkar tillämpningen av strängare avlämningskrav som antagits i enlighet med internationell lag (artikel 7.3) Detta gör det möjligt för de berörda medlemsstaterna att genomföra regionala konventioner, som till exempel konventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö(7), i vilken gemenskapen är part, utan att man därför går så långt som till att utsträcka tillämpningen av dessa regionala konventioner till att omfatta hela gemenskapen.

- Rådet, som anser att toalettavfall bör omfattas så snart som bilaga IV till Marpol-konventionen om toalettavfall har trätt i kraft, har kompletterat artikel 16 så att direktivet automatiskt kommer att omfatta toalettavfall tolv månader efter det att denna bilaga har trätt i kraft, utan att det behövs några andra tidskrävande åtgärder.

b) Rådets syfte har varit att undvika alla administrativa bördor som inte stod i proportion till de avsedda målen.

- När det gäller artikel 6.1 behåller man i den gemensamma ståndpunkten kommissionförslagets möjlighet för medlemsstaterna att utse den myndighet eller det organ till vilken fartyget skall anmäla sin avsikt att lämna avfall. Man tillägger att ifall medlemsstaten utser den som driver anläggningen skall denne vidarebefordra informationen till den berörda myndigheten.

- Det anges särskilt att informationen skall förvaras ombord till nästa anlöpshamn (artikel 6.2).

- I artikel 9.2 i den gemensamma ståndpunkten fastställs det att endast undantagen skall meddelas regelbundet till kommissionen.

- Medlemsstaterna och kommissionen har enats om att samarbeta vid fastställandet av gemensamma kriterier för att identifiera miljövänliga fartyg som kan få reducerade avgifter.

c) Rådet har tagit hänsyn till särskilda egenskaper hos vissa slag av fartyg:

- Medlemsstaterna har enats om att vid antagandet av direktivet göra ett offentligt uttalande, vars lydelse hämtats från Marpol-konventionen artikel 3.3, enligt vilket de kommer att vidta åtgärder för att se till att fartyg som inte omfattas av direktivet, till exempel krigsfartyg eller andra fartyg som har statlig immunitet, kommer att handla i överensstämmelse med detta direktiv i den mån som det är rimligt och praktiskt möjligt.

- Rådet har ändrat artiklarna 11 och 13 i kommissionens förslag för att klargöra att direktivet och dess allmänna bestämmelse om kontroll av efterlevnad även gäller fiskefartyg och fritidsbåtar. Rådet samtyckte även till kommissionens förslag att dessa fartyg inte skall omfattas av kravet på anmälningsplikt, prioriterade inspektioner vid icke fullgjord eller felaktig anmälan, hamnstatskontroll eller kvarhållande i nästa anlöpshamn enligt artikel 6 och artikel 11.2. Fiskefartyg anlöper vanligen enbart samma hemmahamnar som känner till deras tidtabell, rutinmässigt är redo att ta hand om deras avfall utan föregående anmälan varje gång de återvänder från havet samt har särskilda inspektionsinstrument för fiskefartyg. Dessutom omfattas fiskefartyg och fritidsbåtar inte av direktiv 95/21/EG om hamnstatskontroll. Enligt artikel 11.3 behöver därför andra slag av inspektioner och kontroll fastställas av medlemsstaterna.

Det bör även noteras att så kallade flytande fiskfabriker som inte fångar fisk inte skall anses vara fiskefartyg enligt utkastet till direktiv, och de kommer därför att omfattas av alla krav på förhandsanmälan och kontroll av efterlevnad enligt artiklarna 6 och 11.

d) Rådet har försökt finna ett lämpligt sätt att kontrollera efterlevnaden av direktivet.

- För fartyg som har brutit mot direktivet behåller man i artikel 11 i den gemensamma ståndpunkten de påföljder som föreslås i artikel 13 och bedömningen av fartygets efterlevnad av bestämmelserna, men tillägger samtidigt att fartyget inte skall tillåtas lämna hamnen före denna bedömning har utförts. I den gemensamma ståndpunkten utgår också förbudet mot att lasta eller lossa ett fartyg, eftersom detta i onödan skulle drabba lastägarna, vilket även gäller de mer ingående inspektionerna enligt direktivet om hamnstatskontroll, eftersom dessa enbart rör säkerhetsaspekter.

- I den gemensamma ståndpunkten utgår även artikel 12.1 g om kompensation för fartyg som utsatts för otillbörligt dröjsmål, eftersom den kan strida mot den omfattande lagstiftning om avtalsrättsligt och civilrättsligt ansvar som finns i alla medlemsstater.

e) Rådet har vinnlagt sig om att förbättra bestämmelsernas tekniska kvalitet och rättsliga klarhet.

- Skälen i ingressen har aktualiserats och anpassats, och upprepningar av artiklarna har undvikits.

- Definitionerna av fartyg, mottagningsanordningar i hamn samt hamn har förbättrats (se artikel 2).

- Artikel 14 har anpassats för att beakta bestämmelserna i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(8).

- Utformningen av blanketten i bilaga II har förbättrats.

VI. EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGSFÖRSLAG

1. I sak beaktade rådet elva av Europaparlamentets 18 ändringsförslag - mycket ofta i deras utformning enligt kommissionens ändrade förslag - enligt följande:

- Ändringsförslag 1 om skäl 5 (nytt skäl 8) och Helsingsforskonventionen antogs i enlighet med kommissionens ändrade förslag.

- Ändringsförslagen 3 och 16 om miljövänliga fartyg godtogs i och med det uttalande som togs upp under punkt V.b fjärde strecksatsen. Rådet kunde dock godkänna inrättandet av ett detaljerat system för klassificering av enskilda fartyg.

- Ändringsförslag 4 om utvärdering av direktivet fördes in i skäl 19 i den gemensamma ståndpunkten.

- Ändringsförslag 5 om undantagna fartyg godtogs i och med det uttalande som togs upp under punkt V.c första strecksatsen ovan.

- Ändringsförslag 6 om planer för mottagande och hantering av avfall infördes i artikel 5.2.

- Ändringsförslag 9 om avgifter godtogs som ett uttalande av rådet och kommissionen (se punkt IV.d ovan).

- Ändringsförslag 12 om inspektion godtogs i artikel 11.2 d (se punkt V.d) första strecksatsen.

- Ändringsförslag 14 (Helsingforskonventionen) godtogs i och med den ändring av artikel 7.3 som nämns i punkt V.a första strecksatsen ovan.

- Ändringsförslag 17 godtogs i och med direktivets senarelagda tillämpning på toalettavfall (artikel 16.1) och en mer detaljerad utformning av artikel 4 om mottagningsanordningar (se punkt V.a andra strecksatsen).

- Ändringsförslag 18 godtogs i den i tekniskt hänseende förbättrade utformning som kommissionen föreslagit.

2. Rådet godtog inte följande ändringsförslag.

a) Ändringsförslag 2 om skäl 15 (skäl 12 i den gemensamma ståndpunkten). Ändringsförslag 7 första delen) om artikel 6.1. Ändringsförslag 13 om artikel 11.4 (ny artikel 11.3)

Rådet tycker att fiskefartyg är av sådan beskaffenhet att de bör undantas från anmälningsplikten och de särskilda tillämpningskraven i artikel 6 och artikel 11.2 (se ovan punkt V.c andra strecksatsen).

b) Ändringsförslag 7 andra delen (artikel 6.1) - Spridning av anmälningar

För att förvaltningsbördan skall minska föredrar rådet att alternativet att underrätta antingen hamnmyndigheterna eller en annan berörd instans skall behållas, samtidigt som det bör föreskrivas om ett informationsutbyte dem emellan (se ovan punkt V.b första strecksatsen).

c) Ändringsförslag 8 om artikel 8 - avgifterna för fartygsgenererat avfall

Det var nödvändigt för rådet att jämka mellan olika krav vid behandlingen av denna artikel. Så som förklarades i punkt IV.d ovan måste medlemsstaterna lägga den fasta delen av avfallsmottagningsavgiften på en sådan nivå att det även med tanke på hamnens övriga beskaffenhet blir attraktivt att leverera avfall i hamnen.

d) Ändringsförslag 10 om en ny artikel 9.2a - Överenskommelser med tredje land om bortskaffande av avfall

Rådet anser att återinfört åtagande om arrangemang för bortskaffande av avfall i hamnar i tredje land, trots att det vore önskvärt, skulle förutsätta mer långtgående och omsorgsfulla studier av direktivets praktiska tillämpning. Ändå har rådet i artikel 7.2 fört in en bestämmelse om att medlemsstaterna måste ingripa (t.ex. genom att kräva att allt kvarvarande avfall på ett fartyg skall levereras), om det finns goda skäl att anta att fartyget tänker leverera sitt avfall i hamnar som saknar fullgod mottagningsanläggning. Eftersom gemenskapens hamnar i princip kommer att få fullgoda anläggningar, avser en sådan bestämmelse huvudsakligen hamnar i tredje land.

e) Ändringsförslag 11 - Andelen inspekterade fartyg (artikel 11.1)

Rådet anser att ett krav på inspektion av 25 % av fartygen skulle innebära en för hög belastning på hamnstatens myndigheter. Dessutom tycker rådet att kommissionens förslag redan innehåller tillräckliga garantier genom bestämmelserna om tillräckligt omfattande inspektion, särskild inspektion i misstänkta fall och inspektion enligt direktiv 95/21/EG där det redan föreskrivs att 25 % av de fartyg som anlöper en hamn bör inspekteras.

f) Ändringsförslag 15 - De närmare detaljerna om informationssystemet

Rådet anser att de närmare detaljerna om informationssystemet inte bör anges i direktivet, eftersom dessa helst bör utarbetas av experter inom ramen för samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen vid genomförandet av direktivet.

VII. SLUTSATS

I sin gemensamma ståndpunkt har rådet försökt att åstadkomma en allmänt godtagbar balans mellan skyddet av den marina miljön, smidiga sjötransporter och de lokala förhållandena i varje enskild hamn. Rådet tog därvid noga hänsyn till de olika gemenskapsinstitutionernas åsikter.

(1) EGT C 271, 31.8.1998, s. 79.

(2) EGT C 148, 28.5.1999, s. 7.

(3) EGT C 150, 28.5.1999, s. 432.

(4) EGT C 138, 18.5.1999, s. 12.

(5) EGT C 198, 14.7.1999, s. 27.

(6) 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg och 1978 års protokoll till denna.

(7) EGT L 73, 16.3.1994, s. 1 och 19.

(8) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.