MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Första resultattavlan över förenklingen av den fleråriga budgetramen 2014-2020 /* COM/2012/0531 final */





1. BAKGRUND Kommissionen är fast besluten att förenkla och förbättra genomförandet av EU:s politik. I enlighet med vad som tillkännagavs i kommissionens meddelande En budget för Europa 2020[1], lanserade kommissionen den 8 februari 2012 en Förenklingsplan för den fleråriga budgetramen 2014–2020[2].Syftet med förenklingsplanen var att sammanfatta de viktigaste åtgärderna som kommissionen föreslagit för att förenkla och förbättra genomförandet av Europeiska unionens utgifter för nästa fleråriga budgetram och härleda vilka framsteg som gjorts, fram till det slutliga antagandet av lagstiftningsförslagen. I planen fastställdes två fundament för förenkling: översyn av budgetförordningen[3] och 57 sektorsspecifika lagstiftningsförslag som ska ligga till grund för utgiftsprogrammen och instrumenten för nästa fleråriga budgetram. Kommissionen har åtagit sig att under hela lagstiftningsprocessen regelbundet övervaka framstegen med förenklingsplanen via en särskild resultattavla, som gör att man kan följa de förenklingsåtgärder som föreslagits av såväl kommissionen som lagstiftaren. Kommissionen har också förbundit sig att regelbundet göra resultattavlan tillgänglig för Europaparlamentet och rådet. Syftet med denna första resultattavla för förenkling är att rapportera om framstegen med förenklingar under hela lagstiftningsprocessen för ett välinformerat och öppet beslutsfattande. 2. ALLMÄN BEDÖMNING Kommissionen välkomnar de avsevärda framsteg som gjorts vad gäller förslaget till en ny budgetförordning som inbegriper en lång rad olika förenklingsåtgärder. Europaparlamentet och rådet nådde efter en omfattande förhandlingsprocess en politisk överenskommelse i juni 2012. Förslaget förväntas antas formellt under den första behandlingen under hösten 2012, vilket har gjort det möjligt för kommissionen att anta genomförandebestämmelserna för budgetförordningen. Den nya budgetförordningen och dess genomförandebestämmelser bör vara tillämpliga från och med januari 2013, med undantag av de nya bestämmelserna avseende delad förvaltning, vilka skjuts upp till den 1 januari 2014. Kommissionen välkomnar också framstegen med sektorsspecifika förslag, men måste samtidigt ge uttryck för allvarliga betänkligheter i fråga om viss utveckling som beskrivs i detta meddelande. Beträffande läget i förhandlingarna i Europaparlamentet har de ansvariga föredragandena och kommittéerna lagt fram sina rapporter och yttranden om de flesta av kommissionens förslag, vilka ligger till grund för förhandlingarna med rådet. Europaparlamentet har ännu inte fattat några formella beslut om ändringsförslag. Ett betydande arbete har utförts i rådet under ledning av de polska och danska ordförandeskapen. Detta har lett till rådets godkännande av en partiell allmän riktlinje av vissa delar av kommissionens förslag, där främst frågor som är direkt kopplade till resultatet av förhandlingarna om den fleråriga budgetramen och översynen av budgetförordningen utelämnas. I detta skede av lagstiftningsprocessen bör en preliminär bedömning göras. Det arbete som utförs i Europaparlamentet och i rådet visar på en positiv inställning till förenkling, som i stor utsträckning anses vara en viktig övergripande fråga inför nästa programperiod. Med ett fåtal undantag (se Fiscus-programmet nedan) har lagstiftningsförslagen fått brett politiskt stöd vad gäller dess förenklingsmål i båda institutionerna och många av de viktigaste delarna av förenklingen har upprätthållits samtidigt som nya har införts. Det finns dock några viktiga frågor där förenklingen väsentligt har försvagats eftersom de lösningar som föreslagits varit inriktade på särskilda geografiska områden i EU, som avser särskilda åtgärder eller aktörer, eller genom förfarandemässiga komplikationer i beslutsprocessen. Dessa avvikelser från kommissionens ursprungliga förslag skulle, om de antas, i betydande grad minska förenklingens omfattning och verkan (se punkt 3 och bilagan). Europeiska kommissionen hyser en stark oro avseende följande utveckling: Mer betungande beslutsförfaranden vid genomförandet av programmen, som avsevärt försenar EU-programmens genomförande. Överdriven specificering av bestämmelserna för genomförandet av budgeten (undre gränsvärden, fasta belopp för särskilda åtgärder) som begränsar den flexibilitet kommissionen behöver för ett smidigt och effektivt genomförande av programmen. Alltför detaljerade villkor för användningen av de finansiella instrumenten i den grundläggande rättsakten minskar den flexibilitet som är nödvändig för instrumentens genomförande, och påverkar i vissa fall instrumentens effektivitet genom att begränsa återanvändningen av återbetalningarna. Ett gemensamt drag för denna icke önskvärda utveckling är att den begränsar kommissionens verksamhetsmässiga flexibilitet i dess roll som förvaltare av EU:s budget. I kontrast till detta har rådet föreslagit en ökad förenkling inom området delad förvaltning, till förmån för medlemsstaternas förvaltningar. Många ståndpunkter som uttryckts av rådet, t.ex. när det gäller kommissionens förslag om gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling samt Europeiska havs- och fiskerifonden som ingår i den gemensamma strategiska ramen (nedan kallade de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen)[4], ger medlemsstaterna större flexibilitet (genom t.ex. enklare rutiner för programplanering och rapportering, mer flexibla regler för stödberättigande samt mindre betungande kontroll- och revisionsförfaranden). Kommissionen motsätter sig de delar som införts av rådet som: a) riskerar att försvaga de offentliga utgifternas ekonomi, effektivitet och ändamålsenlighet och öka felprocentnivåerna, och b) leder till sådana ändringar i rapporteringen som inte underlättar en kontinuerlig övervakning eller att förvaltningsbeslut fattas i tid men som påverkar kommissionens förtroende. Detta gäller särskilt i fall där kommissionens ansvar för övervakning och revision tillfälligt begränsas, vilket påverkar dess kapacitet att effektivt övervaka, utvärdera och rapportera om hur EU:s pengar används samtidigt som den förblir ansvarig för dem och där revisionsmetoder föreslås som inte nödvändigtvis ger tillförlitlig och jämförbar information i medlemsstaterna och därigenom undergräver förtroendet på EU-nivå (t.ex. införandet av icke-statistiska stickprov inom sammanhållningspolitiken). Den strategi för förenkling som följs i rådet och i olika rapporter från Europaparlamentets utskott är inte alltid konsekvent, eftersom status quo i vissa fall är att föredra framför tydlig förenkling. Exempelvis har rådet motsatt sig kommissionens förslag i den gemensamma jordbrukspolitikens övergripande förordning[5] om att begränsa antalet utbetalningsorgan till ett per medlemsstat eller per region, eller en obligatorisk gruppering av förvaltningsmyndigheter och attesterande funktioner för jämförelsevis små program inom ramen för det europeiska territoriella samarbetetet[6]. Kommissionen anser att ett sådant tillvägagångssätt strider mot alla egentliga försök till förenkling av administrativa strukturer och förfaranden, både på europeisk och nationell nivå. Kommissionen anser att institutionerna bör ägna särskild uppmärksamhet åt att undvika inkonsekvenser i de slutliga rättsakterna. Det är mot denna bakgrund som kommissionen lägger fram denna resultattavla för att få institutionerna att fokusera på förenkling. En sammanfattande kort tabell som ger en översikt över de faktorer som mest påverkar förenklingen bifogas detta meddelande. Detaljerad information om de framsteg som gjorts vad gäller förenkling på varje politikområde kommer att finnas tillgänglig under diskussionerna med Europaparlamentet och rådet. 3. Rationalisering av program 3.1 Minskning av antalet program De medbeslutande lagstiftarna har välkomnat den föreslagna minskningen av antalet program (till 22 från och med 2014) genom inrättandet av integrerade program. Ett undantag gäller de integrerade program som kommissionen föreslagit för skatter och tullar (Fiscus)[7] som båda lagstiftarna har begärt att få dela upp för att återgå till status quo, främst för att behålla befogenheterna i medlemsstaternas olika administrativa strukturer och de behöriga utskotten i Europaparlamentet med ansvar för tullar och skatter. Kommissionen anser att integrationen av skilda program i ett enda ram är ett kraftfullt redskap för förenkling, som säkerställer synergieffekter och ett enhetligt genomförande av regler och förfaranden. Kommissionen anser särskilt att ett enda program för tull och beskattning skulle öka förenklingen och samstämmigheten till följd av de strukturella likheterna mellan de två komponenterna, samtidigt som särdragen för tull och beskattning bibehålls. Dessa fördelar skulle inte bara gynna mottagarna av EU-stöd utan skulle också bidra till att förenkla de administrativa rutinerna för genomförandet av EU-programmen. Med tanke på Europaparlamentets och rådets ståndpunkter antog kommissionen den 29 augusti[8] två skilda lagstiftningsförslag. 3.2 Stärkt samstämmighet och tydliga regler - Budgetförordningen Översynen av budgetförordningen innehåller viktiga förenklingar som kommer att ge aktörerna direkta fördelar, eftersom de kommer att tillämpas på genomförandet av alla program med undantag av program med delad förvaltning. De främsta fördelarna gäller kortare betalningsfrister, ökad förutsägbarhet avseende EU:s utgifter genom fleråriga arbetsprogram, avskaffandet av kravet på att bidragsmottagare ska lämna ränta på förhandsfinansiering, förenklade bidragsformulär för att minska den administrativa bördan i samband med upphandling och bidrag av mindre värde, elektronisk kommunikation med stödmottagare och myndigheter. - Sektorspecifika regler Kommissionen välkomnar de satsningar som gjorts av Europaparlamentet och rådet för att säkerställa överensstämmelse mellan de sektorsspecifika förslagen och översynen av budgetförordningen. De finansiella bestämmelser som införs i de sektorspecifika rättsakterna har i allmänhet behållits i avvaktan på resultatet av översynen. Detta är av avgörande betydelse, eftersom den nya budgetförordningen understryker kravet på de sektorspecifika reglernas överensstämmelse med budgetförordningen (artikel 2 i budgetförordningen), eftersom den inte tillåter några undantag från de gemensamma principerna och föreskriver att varje förslag om undantag från budgetförordningen (inklusive dess genomförandebestämmelser) särskilt ska motiveras och anges. Kommissionen noterar emellertid att inom vissa politikområden har försök gjorts att i de grundläggande rättsakterna införa alltför detaljerade regler som, om de antas, kommer att hindra ett smidigt genomförande och undergräva samstämmigheten i det samlade regelverket. Kommissionen är särskilt oroad över indikationer på att det ska införas särskilda eller alltför detaljerade bestämmelser i reglerna för deltagande och spridning som är tillämpliga på Horisont 2020-programmet[9] (nedan kallade regler för deltagande i Horisont 2020) och i det föreslagna Life-programmet[10], då det på dessa politikområden krävs omfattande förenkling, vilket kommissionen också har föreslagit. - Samla de olika instrumenten inom en enda ram Införandet av en enhetlig sektorsram har välkomnats av både Europaparlamentet och rådet (bland annat vad gäller de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen, den övergripande förordningen om finansiering och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken, Horisont 2020[11], Erasmus för alla[12], Kreativa Europa[13] och gemensamma genomförandebestämmelser i instrumenten för yttre åtgärder[14]). Denna inriktning ska bibehållas genom hela lagstiftningsprocessen. Europaparlamentet och rådet välkomnade också utnyttjandet av sektorsövergripande metoder som leder till förenkling av EU:s rättsliga ram (särskilt när det gäller fonden för ett sammanlänkat Europa[15], som säkerställer en samstämmig och öppen strategi för EU:s projektfinansiering inom energi-, transport- och telekommunikationsinfrastruktur). Detta tillvägagångssätt ger god säkerhet och har en stor potential att locka mer finansiering från den privata sektorn, samt ger tillfälle att utnyttja lärdomar och utbyta bästa praxis mellan olika sektorer, vilket ökar EU-finansieringens effektivitet och ändamålsenlighet inom alla sektorer. - Integrering Kommissionen välkomnar åtagandet från medlemsstaterna och EU:s institutioner att underlätta uppnåendet av målen för Europa 2020-strategin, vilket är av yttersta vikt i den nuvarande ekonomiska situationen. Den föreslagna integreringen av prioriteringar (såsom resurseffektivitet, klimatförändring, miljö och energitrygghet och energieffektivitet) i olika program syftar främst till att främja samverkan om användningen av EU-medel. Detta tillvägagångssätt bör leda till större samstämmighet, förenkling och kostnadseffektivitet vad gäller utgifterna, vilket gynnar de slutliga stödmottagarna (t.ex. små och medelstora företag). När det gäller sammanhållningspolitiken har kommissionen noterat en utbredd politisk vilja att ge större flexibilitet åt den föreslagna temainriktade koncentrationsramen (fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen). Avseende den gemensamma jordbrukspolitiken trycker medlemsstaterna på för en mindre strikt tillämpning av unionens mål och prioriteringar i samband med programplaneringen för landsbygdsutveckling. Även om kommissionen förstår orsakerna till dessa uppmaningar om ökad hänsyn till särskilda situationer och behov, bör det påpekas att en strategi där varje land önskar tillämpa egna regler snarare än enhetliga och enkla regler som gäller för alla medlemsstaterna skulle kunna leda till att EU:s utgifter späds ut och skulle också äventyra fokuseringen på målen för EU 2020-strategin. Vad gäller den gemensamma jordbrukspolitiken och förordningen om direktstöd[16] stöder de europeiska institutionerna, medlemsstaterna och andra berörda parter de miljöanpassade målen i reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, som utgör en av de viktigaste prioriteringarna för den gemensamma jordbrukspolitiken under perioden efter 2013. Kommissionens förslag till konkreta åtgärder för att uppnå mer miljöanpassade mål har fått blandat stöd i rådet, eftersom medlemsstaterna anser de tekniska aspekterna av miljöanpassning vara för komplexa. Vissa medlemsstater begärde att miljöanpassningsåtgärderna skulle omdefinieras och att undantagen från de tre föreslagna miljöanpassningskraven (diversifiering av grödor, permanent gräsmark och ekologiska fokusområden) borde förlängas för att ta bättre hänsyn till medlemsstaternas särskilda situationer och behov. Både det danska ordförandeskapet och Europaparlamentets föredragande har föreslagit ändringar som syftar till att begränsa tillämpningsområdet för miljöanpassningskraven, till exempel genom att höja tröskelvärdena och vidga definitionerna. De har också föreslagit andra möjligheter att betrakta jordbruksföretagen som miljöanpassade per definition. Dessutom har flera medlemsstater uttryckt oro över den föreslagna höjningen av underlaget för beräkning av stöd under den andra pelaren (landsbygdsutveckling), liksom möjligheten att tillämpa administrativa påföljder vid bristande överensstämmelse med miljöanpassningskrav utöver betalningen för miljöanpassningen. Enligt de ändringsförslag som Europaparlamentets föredragande lagt om en övergripande förordning för den gemensamma jordbrukspolitiken, bör en bristande efterlevnad av miljöanpassningskraven inte påverka direktstödet. Därmed skulle miljöanpassningen bli frivillig för jordbrukarna. Kommissionen är öppen för att diskutera eventuella anpassningar av sina tekniska förslag, men betonar behovet av en effektiv, homogen och trovärdig mekanism för miljöanpassning som skyddar målet att koppla 30 % av direktstödet till miljö- och klimatvänliga metoder. 3.3 Fokusering på tydligt prioriterade mål och indikatorer Efter upprepade uppmaningar från medlemsstaterna och EU-institutionerna har kommissionen för avsikt att underlätta bedömningen av effekterna av EU:s åtgärder. I en situation med knappa offentliga resurser är det nödvändigt att inta en ansvarsfull inställning till politiska prioriteringar, där EU:s mervärde kan optimeras. Kommissionen har därför föreslagit ett begränsat antal tydligt prioriterade mål, åtföljda av relevanta förteckningar över indikatorer och mål och en särskild resultatram på flera politikområden, åtföljda av positiva incitament och förebyggande metoder för att säkerställa att resultat uppnås (fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen, instrument för yttre åtgärder). Denna strategi har erhållit ett brett stöd i Europaparlamentet och rådet. Kommissionen påpekar att i flera fall, urvattnas prioriteringen av mål genom att fler mål läggs till (t.ex. programmet hälsa och tillväxt) och indikatorerna försvagas genom att de görs mindre direkt relaterade till programmets resultat, vilket minskar fokuseringen på resultat och ett tydligt mervärde för EU:s budget (som t.ex. i programmen för konsumenter[17], programmen för konkurrenskraft samt små och medelstora företag[18] eller instrumenten för yttre åtgärder). Dessutom lades vissa indikatorer till, vars insamling skulle bli mycket kostsam, och vissa mål höjdes till orealistiska nivåer. Kommissionen har också noterat vissa positiva inslag i mekanismen vad gäller temainriktad koncentration i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen, men instämmer inte i försvagningen av vissa viktiga inslag inom sammanhållningspolitiken, såsom rådets förslag om att stryka det lägsta anslaget för Europeiska socialfonden (ESF) (särskilt med tanke på behovet att ta itu med arbetslöshetsnivåerna och för att stödja människor), tömma dess innehåll på prioriteringen att minska fattigdom och stimulera social integration, och ge grundläggande infrastruktur i mer utvecklade regioner tillgång till finansiering. Kommissionen har konstaterat en utbredd politisk vilja till större flexibilitet i den föreslagna temainriktade koncentrationsramen (fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen). Kommissionen motsätter sig en betydande uppmjukning av de temainriktada koncentrationskraven inom sammanhållningspolitiken, eftersom detta allvarligt skulle kunna undergräva politikens resultat. Kommissionen har också noterat en allmän vilja från medlagstiftarna att rationalisera och förenkla de nationella myndigheternas rapporteringsskyldigheter (årliga genomföranderapporter, lägesrapporter, insamling och överföring av finansiella uppgifter, datum för överföring av årliga förvaltningsdeklarationer) som används vid resultatbedömningen. Kommissionen har i allmänhet varit positiv till dessa insatser för att se till att viktiga uppgifter om framsteg och resultat kan ställas till förfogande utan onödigt dröjsmål så att det blir möjligt att övervaka utvecklingen och underbygga ledningens beslut. Kommissionen har dock, trots den förenkling som uppnåtts, kunnat konstatera att rådet haft en tendens att senarelägga tidsfristerna för inlämning av rapporter. Detta minskar användningen av rapporteringen för övervaknings- och förvaltningsändamål, eftersom uppgifterna hunnit bli inaktuella när rapporterna når kommissionen. Med tanke på den vikt som alla institutioner fäster vid att förbättra resultatmätningen och rapporteringen enligt artikel 318 i EUF-fördraget om utvärdering av unionens finanser är det viktigt att de nya ekonomiska programmen har en sund, sammanhängande och jämförbar övervakning, utvärdering och rapporteringsmekanism. Försvagningen av mål, indikatorer och rapporteringskrav i de specifika lagstiftningsförslagen riskerar att undergräva kvaliteten på den rapportering som görs enligt artikel 318. Kommissionen hoppas att dessa frågor kommer att omprövas i förhandlingarna med de två grenarna av den lagstiftande myndigheten och att ett effektivt och mer balanserat tillvägagångssätt kan nås genom en konstruktiv dialog mellan EU:s institutioner. Det föreslagna införandet av en resultatreserv för de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen (5 % av de medel som anslagits till varje fond och medlemsstat) har ingående diskuterats i rådet, eftersom många medlemsstater fortsätter att ifrågasätta det föreslagna systemet. Resultatreserven har avslagits av Europaparlamentets ansvariga utskott (REGI) med motiveringen att resultatreserven kan leda till att beslutsfattare fastställer mål som är lättare att genomföra för att värna om resurserna. Kommissionen delar inte denna uppfattning. Denna ståndpunkt är oförenlig med den som parlamentet och rådet intagit vad gäller instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA II), där båda institutionerna stöder införandet av en resultatreserv på 5 % (eller mer) för att belöna de länder som uppnår bäst resultat. Kommissionen välkomnar att rådet har bekräftat behovet av ökad resultatinriktning och vill inrätta en tydlig kvalitetsram för de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen efter det att vissa skyddsåtgärder vidtagits vad avser betalningsinställelser och finansiella korrigeringar. Kommissionen betonar att resultatramen bör fastställas i dialog med medlemsstaten och kommissionen, med hänsyn till tidigare erfarenheter för att säkerställa de mål och delmål som är realistiska. Kommissionen vidhåller att både positiva incitament och förebyggande åtgärder (en möjlighet att ställa in betalningar och göra finansiella korrigeringar) är nödvändiga som grund i en resultatorienterad strategi för genomförandet av de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen. Det föreslagna införandet av makroekonomiska villkor i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen har ifrågasatts både av vissa medlemsstater i rådet och av Europaparlamentet. Kommissionen anser att makroekonomiska villkor är ett kraftfullt instrument för att hålla sammanhållningspolitiken inriktad på tillväxt och ekonomisk utveckling, i linje med målen i Europa 2020-strategin, och att det kommer att förstärka effekterna av utgifterna när de är kopplade till sunda makroekonomiska förhållanden i den mottagande medlemsstaten. Kommissionen erinrar också om att den kommer att ta full hänsyn till proportionalitetsprincipen i varje skede av processen och att den föreslagna mekanismen bygger på incitament snarare än påföljder. Principbesluten för dessa två frågor (resultatreserven och de makroekonomiska villkoren) förväntas fattas inom ramen för förhandlingarna om den fleråriga budgetramen och därefter införas i förordningen om de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen. 3.4 Användning av förenklade instrument vid beslutsfattandet Vid planeringen av de sektorspecifika reglerna har kommissionen föreslagit att nya lagbestämmelser ska fastställas genom en förordning snarare än ett beslut. En förordning ger en större rättslig säkerhet genom att enhetliga uppsättningar rättigheter och skyldigheter fastställs för de europeiska medborgarna. Detta är av gemensamt intresse, i såväl Europaparlamentet som rådet. I enlighet med regelhierarkin och förenklingen av EU-lagstiftningen föreskrivs i artikel 290 i EUF-fördraget den lagstiftande myndighetens möjlighet att delegera befogenheter till kommissionen att anta delegerade rättsakter för att komplettera eller ändra vissa icke väsentliga delar i rättsakterna. Enligt artikel 291 i EUF-fördraget krävs att genomförandeakter antas när enhetliga genomförandevillkor är nödvändiga. Utifrån denna grund har kommissionen föreslagit att man använder delegerade rättsakter som det effektivaste sättet att komplettera eller ändra icke-väsentliga delar av de grundläggande rättsakterna, eftersom det ger den flexibilitet som krävs för att dels ta hänsyn till de operativa behoven, dels säkerställa lämplig kontroll från den lagstiftande myndighetens båda grenar. Kommissionen efterlyser en gemensam strategi som bygger på fördraget och objektiviteten hos den berörda lagstiftningen för att fastställa de berörda bestämmelsernas mest lämpliga rättsliga form. Kommissionen är oroad över de olika åsikter som rådet och Europaparlamentet har uttryckt vad gäller användningen av delegerade rättsakter och genomförandeakter och uppmanar Europaparlamentet och rådet att anta en mer välbalanserad strategi vad avser ovannämnda övergripande frågor, i enlighet med fördraget och varje institutions befogenheter. Kommissionen understryker behovet av att: i) begränsa rättsliga bestämmelser i de grundläggande rättsakterna till de väsentliga delarna i gemenskapens lagstiftning, ii) garantera den lägsta nivå av flexibilitet som krävs för att anpassa sig till oväntade händelser och utvecklingen mot bakgrund av praktiska erfarenheter, iii) motverka onödiga komplikationer och alltför mycket detaljstyrning av beslutsprocessen. Kommissionen kommer att fortsätta att vara särskilt vaksam och betonar behovet av följande: Använda genomförandeakter för antagandet av de årliga arbetsprogrammen och de vägledande programplaneringsdokumenten enligt instrument för externt bistånd. Undvika införandet av budgetdetaljstyrning i rättsakterna, såsom detaljerade undre gränsvärden eller fasta belopp för särskilda åtgärder. Undvika tillämpning av kommittéförfaranden[19] för enskilda urval och beslut om tilldelning av bidrag. Delegerade akter, vilka generellt föreslagits av Europaparlamentet, är mycket olämpliga vid antagandet av de årliga arbetsprogrammen. De årliga arbetsprogrammen regleras i budgetförordningen och antas snabbt för att göra det möjligt att inleda genomförandefasen och offentliggöra anbudsförfaranden. De antas för närvarande av kommissionen, vanligtvis efter ”kommittéförfarandet”. Att använda det tyngre förfarande som de delegerade akterna innebär skulle leda till omotiverat långa förseningar vid genomförandet av programmen. Stödmottagarna klagar ofta på detta. Dessutom skulle införandet av förhandssamråd med berörda intressenter i samband med de årliga arbetsprogrammen, såsom i några fall planerats av föredragandena i Europaparlamentet (för programmen företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag och hälsa för tillväxt), ytterligare försena genomförandet. En skillnad i tillvägagångssätt mellan medlagstiftarna vad gäller användningen av genomförandeakter bör inte lösas genom att införa de relevanta bestämmelserna i den grundläggande rättsakten, eftersom detta skulle försvåra lagstiftningsförfarandet. Detta skulle beröva kommissionen den flexibilitet som krävs i den dagliga förvaltningen, oproportionerligt fördröja genomförandet av programmen och klart strida mot kommissionens institutionella ansvar för genomförandet av budgeten. Att använda genomförandeakter när vägledande programdokument antas är viktigt för instrumenten för yttre åtgärder. Sådana programdokument som fastställer prioriterade områden eller sektorer för åtgärder per land, förväntade resultat och vägledande finansiella anslag är genomförandebeslut. När dessa handlingar antas är det viktigt med effektiva och punktliga beslut. Att anta och ändra dem till delegerade akter, enligt Europaparlamentets förslag, skulle omintetgöra de viktiga målen vad gäller effektivitet, flexibilitet och förenkling. Det skulle bli omöjligt att vid rätt tidpunkt anpassa det ekonomiska stödet till (förändrade) behov och kapacitet i varje stödmottagande land. Förslaget att i grundrättsakten införa mer detaljerade undre gränsvärden eller belopp i finansieringsramen komplicerar och försenar den ekonomiska förvaltningen. Att definiera dessa belopp för särskilda mål och åtgärder, särskilt i program som förvaltas av kommissionen, utgör en form av mikroförvaltning som inte är anpassad till budgetens dagliga förvaltning (t.ex. rådets hållning i samband med fonden för ett sammanlänkat Europa, programmen Ett Europa för medborgarna[20], Erasmus för alla och i vissa rapporter från Europaparlamentets utskott, som till exempel i konsumentprogrammet). Det är ännu svårare när en sådan detaljerad uppdelning av budgetanslagen planeras på årsbasis (t.ex. föredragande i Fiscus-programmet). En sådan detaljerad uppdelning bör bara finnas i kommissionens finansieringsöversikt som åtföljer lagstiftningsförslaget, enligt kommissionens förslag. Användningen av separata budgetposter för specifika mål, särskilt för mindre program, skulle leda till en liknande mycket negativ inverkan vad gäller dessa programs praktiska genomförande. Tillämpningen av kommittéförfarandet på de enskilda besluten om urval och tilldelning av bidrag är olämpligt. Dessa beslut är rent administrativa beslut som för närvarande antagits av kommissionens utanordnare genom delegering som ett direkt resultat av tillämpningen av de årliga arbetsprogrammen. De senare antas av kollegiet av kommissionsledamöter efter kommittéförfarandet. Dessutom har det i praktiken visat sig att dessa beslut är okontroversiella. Att utsätta dessa för kommittéförfarandet skulle inte fungera i praktiken, vara alltför oproportionerligt och byråkratiskt (särskilt för små bidrag), utan något mervärde och samtidigt generera ytterligare administrativa kostnader. Kommissionen varnar även för tillämpningen av kommittéförfarandet på kommissionens riktlinjer (exempel: Kreativa Europa). Detta är inte förenligt med fördraget, eftersom artikel 291 för användning av genomförandeakter kräver enhetliga villkor för genomförandet av rättsligt bindande akter. Riktlinjerna kan inte säkerställa enhetliga villkor eftersom de inte är rättsligt bindande. 4. Förenklade genomförandemekanismer och förfaranden 4.1 Tydliga och konsekventa bestämmelser om stödberättigande kostnader Kommissionen har noterat att medlemsstaterna upprepade gånger krävt högre grad av flexibilitet vad gäller tillgång till, användning eller genomförande av EU-program. Med andra ord är en skräddarsydd strategi eller en strategi där varje land önskar tillämpa egna regler i regel att föredra vid delad förvaltning än ett tillvägagångssätt som ska passa alla. Detta krav har också tagits upp i Europaparlamentet som ett sätt att beakta nationella, regionala, lokala eller sektorsspecifika behov. Detta gäller också den direkta centraliserade förvaltningen i Horisont-2020-programmet (exempel: ett utkast till ändringsförslag inför olika finansieringsnivåer per typ av mottagare och verksamhet i reglerna för deltagande i Horisont 2020). Kommissionen betonar att den ökande förekomsten av ett sådant tillvägagångssätt skulle minska den förenkling som uppnåtts för de berörda parterna, såväl på nationell och lokal som slutanvändarnivå. Enligt den regel om stödberättigande i fråga om momsutgifter som antogs i samband med översynen av budgetförordningen ska kostnaden vara stödberättigande, även om den inte kan fås tillbaka enligt nationell lag och har betalats av en annan stödmottagare än en icke beskattningsbar person enligt definitionen i artikel 13.1 i direktiv 2006/112/EG. Kommissionen är oroad över begäran om att tillämpa denna regel på samtliga stödmottagare och i alla program och särskilt på offentliga organ som deltar i större infrastrukturprojekt (fonden för ett sammanlänkat Europa, fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen). Detta skulle minska effektiviteten i EU:s budget genom att avsevärda belopp av EU:s budget används för att kompensera vissa av medlemsstaternas skatteprioriteringar, med risk för överfinansiering av verksamheten. Därför har kommissionen föreslagit begränsningar av stödberättigandet i fråga om momsutgifter i sina förslag om fonden för ett sammanlänkat Europa och i strukturfondsförordningen (CPR), men dessa begränsningar ifrågasätts. 4.2 Förenklade former av bidrag Rådet och Europaparlamentet stöder helt kommissionens förslag om förenklade finansierings- former samt införandet av ett lättare system för bidrag av lågt värde i budgetförordningen, dvs. bidrag som underskrider 60 000 euro. Det nya systemet med priser, inklusive priser för att stimulera innovation med en potentiell hävstångseffekt, har slutligen också godkänts i budgetförordningen, under förutsättning att budgetmyndigheten vederbörligen informeras om priser vars värde överstiger 1 miljon euro. Kommissionens förslag att underlätta användningen av förenklade bidragsformulär vid delad förvaltning har fått stöd från rådet och Europaparlamentet. I vissa fall har gränsvärdena för stödberättigande ökat både i rådet och Europaparlamentet (exempel: schablonbelopp för indirekta kostnader i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen) och nya alternativ för den förenklade beräkningen av kostnader (exempel: standardberäkning av personalkostnader i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen), utan vederbörlig analys av alla uppgifter som ligger till grund för beräkningen eller de praktiska konsekvenserna. Kommissionen avfärdar alternativet reella kostnader som planerats som ett alternativ till den förenklade beräkningen av kostnaderna, vilket försvagar förenklingens verkan, utan insisterar på den obligatoriska användningen av enbart förenklade bidragsformulär (exempel: reglerna för deltagande i Horisont 2020, små bidrag från ESF). Vad gäller den gemensamma jordbrukspolitiken välkomnades det föreslagna systemet med grundläggande stöd av rådet som en viktig förenkling, men vissa farhågor uttrycktes vad gäller behovet av en smidig övergång mellan det nuvarande och de framtida systemen. Flera undantag föreslogs därför (möjligheten att behålla nuvarande ersättningsnivå, särskilt möjligheten att flytta från en regional modell till en nationell modell). Kommissionen håller på att undersöka dessa frågor. 4.3 Rationaliserade upphandlingsförfaranden De upphandlingsregler som gäller för EU-programmen är anpassade till EU:s upphandlingsdirektiv, som är tillämpliga i medlemsstaterna. Det har dock blivit möjligt att göra vissa förbättringar. Till exempel kommer garantier bara att krävas efter en riskbedömning och förfarandena för anbud under de gränsvärden som införts i direktiven har förenklats. 4.4 Utvecklingen mot e-förvaltning Den nya budgetförordningen ger medlemsstaterna, EU-institutionerna och parterna större möjligheter att ta konkreta steg mot e-förvaltning (inlämning av bidrag och förvaltning, inklusive e-signaturer av bidragsavtal, e-upphandling). Kommissionen stöder inte rådets förslag att senarelägga tidsfristen för medlemsstaternas genomförande av e-sammanhållning från den 31 december 2014 till den 31 december 2016 (fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen). E-sammanhållning är en viktig del av förenklingsplanen och en senareläggning skulle minska fördelarna med e-sammanhållning för en minskning av den administrativa bördan för stödmottagarna. Dessutom är tidsfristen 2014 förenlig med den digitala agendan. Detsamma gäller rådets planer på att stryka kravet på ett elektroniskt informationssystem för övervakning och utvärdering av program för landsbygdsutveckling. 4.5 Mer proportionerlig och kostnadseffektiv kontroll En riskbaserad strategi lades också fram i kommissionens förslag med avseende på revisions- och kontrollförfaranden. Kommissionen har konstaterat en allmän begäran om ökad proportionalitet på alla nivåer och en tendens att begränsa tillämpningsområdet för kommissionens befogenheter vid övervakning och revision vid delad förvaltning (särskilt jordbruks- och sammanhållningspolitik). Kommissionen motsätter sig de begränsningar som införts av rådet om revision och kontroll vilka utsätter kommissionens förtroende för risker (exempel: fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen och den gemensamma jordbrukspolitiken). Kommissionen har konsekvent motsatt sig sådana förändringar av sina förslag, eftersom dessa skulle undergräver den förtroendenivå som eventuellt kan komma från nationella myndigheter och äventyra de framsteg som har uppnåtts inom ramen för tidigare fleråriga budgetramar. Kommissionen erinrar om att det finns en betydande renommérisk för Europeiska unionen som helhet om kommissionen tillsammans med medlemsstaterna och Europaparlamentet inte är i stånd att vidta de åtgärder som krävs för att minska felprocenten samt förbättra revisions- och kontrollmekanismerna. 5. SLUTSATSER OCH NÄSTA STEG Kommissionen - välkomnar att Europaparlamentet och rådet, som en del av den politiska överenskommelsen om de reviderade reglerna i budgetförordningen, antagit en stor andel av dess förslag som syftar till att förenkla de finansiella bestämmelserna till förmån för berörda parter, - konstaterar att det arbete som utförts i rådet och Europaparlamentet, i detta skede av lagstiftningsförfarandet om förslagen för nästa fleråriga budgetram, tyder på ett brett stöd för de flesta av dess förslag om förenkling, dock måste allvarliga problem lösas då vissa viktiga inslag om huvudfrågorna har försvagats under diskussionerna, med potentiellt negativa effekter på den operativa flexibilitet som behövs i budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen, inklusive utvärdering och rapportering om resultaten, - betonar behovet av att säkerställa samstämmighet mellan sektorsspecifika regler och budgetförordningens övergripande ram, samt att uppnå en balans mellan förenkling och sund ekonomisk förvaltning, - påminner om att förenkling är en gemensam utmaning och ett delat ansvar för alla EU-institutioner och medlemsstaterna, - bekräftar sin beslutsamhet att fortsätta att försvara sina förenklingsförslag och övervaka framstegen i förenklingsplanen genom att identifiera och belysa eventuella åtgärder som infördes under lagstiftningsprocessen som ökar stödmottagarnas administrativa börda. Kommissionen hoppas att denna lägesrapport kommer att bidra till att ompröva vissa ändringar av de förenklingar som var centrala i dess förslag och att den kommer att upprätthålla drivkraften för förenkling och effektivitet av bestämmelserna och förfarandena för utgiftsprogrammen. På detta sätt kommer EU att leva upp till stödmottagarnas och de nationella myndigheternas höga förväntningar på en kraftfull förenkling, utan att försämra kvaliteten på EU:s utgifter. Kommissionen kommer att överlämna den uppdaterade resultattavlan i god tid efter det att framsteg gjorts i förhandlingarna, med tanke på Europeiska rådets mål att nå en överenskommelse om den fleråriga budgetramen i slutet av 2012. Bilaga Resultattavlans viktigaste punkter på alla politikområden Allmänna synpunkter || Ett betydande arbete har genomförts i rådet och Europaparlamentet vad gäller merparten av kommissionens förslag till nya utgiftsprogram utformade för den nya fleråriga budgetramen (2014–2020). Vikten av förenkling som ett övergripande mål delas av medlagstiftarna. Rent konkret skiljer sig dock ambitionerna åt. Rådet föreslår mer förenkling, särskilt på de områden där EU:s budget förvaltas av medlemsstaterna i samarbete med kommissionen (delad förvaltning), t.ex. jordbrukspolitiken och sammanhållningspolitiken, i syfte att ge större flexibilitet åt nationella förvaltningar. Kommissionen stöder ytterligare förenklingsinslag förutsatt att de inte undergräver en sund ekonomisk förvaltning och kommissionens förmåga att fullgöra sitt ansvar att säkerställa överensstämmelse med den tillämpliga rättsliga ramen. Europaparlamentet är öppet för mer förenkling och delar medlemsstaternas mål att öka flexibiliteten för de nationella förvaltningarna vid delad förvaltning, men måste fastställa de konkreta parametrarna. Rådet och Europaparlamentets ståndpunkter rörande instrumenten om beslutsfattande vad gäller budgetförvaltning och finansiell förvaltning komplicerar lagstiftningstexten genom att de inför alltför många tekniska detaljer, gör antagandet av rent tekniska beslut svårare och visar på medlagstiftarnas olika strategier i delegeringen av befogenheter till kommissionen (delegerade akter och genomförandeakter). Kommissionen insisterar på behovet av att upprätthålla den operativa handlingsfrihet som krävs för en effektiv finansiell förvaltning. Den kan då uppfylla stödmottagarnas förväntningar om att påskynda genomförandet av programmen och öka deras effektivitet genom att skära ner på byråkratin. Andra punkter där en mer välbalanserad strategi bör eftersträvas rör a) fondernas effektivitet genom en mer målinriktad och fokuserad strategi för att uppnå 2020 års strategiska mål, och b) en sund ekonomisk förvaltning genom proportionell och sund kontroll samt granskningsmetoder. Kommissionen kommer att bedriva ett nära samarbete med medlagstiftarna för att se till att ett godtagbart resultat uppnås vad gäller ovannämnda prioriteringar. Minskning av antalet program || Samstämmighet mellan de gemensamma bestämmelserna och de sektorspecifika bestämmelserna (artikel 1 i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen – strukturfonds-förordningen) (KOM 2011/615 slutlig) || Rådets ståndpunkt om strukturfondsförordningen (CPR) kan ge upphov till flera undantag i de sektorspecifika bestämmelserna. Kommissionen anser att undantag i de sektorspecifika bestämmelserna måste tillåtas i de gemensamma bestämmelserna, man riskerar annars att undergräva den avsedda harmoniseringen genom att införa fler undantag i de sektorspecifika bestämmelserna. I detta avseende stöder kommissionen Förenade kungarikets förklaring att sträva efter en ökad harmonisering av bestämmelserna för de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen. Fiscus- programmet (KOM(2011) 706 slutlig) || Rådet och Europaparlamentet föreslog en uppdelning av det integrerade program som kommissionen föreslagit för tull och beskattning. Kommissionen vidhåller att ett integrerat Fiscus-program skulle medföra en handfast förenkling, främja synergieffekter och säkra genomförandemetodernas samstämmighet, utan att påverka de utmärkande dragen i de två sektorerna. Med tanke på medlagstiftarnas positioner har kommissionen lagt fram förslag till två separata program. En enhetlig sektorsram || En gemensam strategisk ram (Artikel 12 i strukturfonds-förordningen) || Användningen av en delegerad akt för definitionen av de icke-väsentliga delarna i den gemensamma strategiska ramen har avvisats av rådet och Europaparlamentet. De föreslår att dessa ska införas i bilagan till lagstiftningsakten. Kommissionen har godtagit detta tillvägagångssätt, men insisterar på att ha befogenhet att anta en delegerad akt för att slutföra bilagan med de mer tekniska icke-väsentliga delarna i den gemensamma strategiska ramen och att ändra bilagan. Detta är nödvändigt för en viss flexibilitet när det gäller att justera relevanta faktorer med hänsyn till praktisk erfarenhet. Gemensamma bestämmelser för externa finansierings-instrument (KOM(2011) 842 slutlig) || Rådets och Europaparlamentets föredragande vill i de sektorsspecifika externa finansieringsinstrumenten ta med delar av de gemensamma bestämmelserna i genomförandeförordningen som är tillämpliga på alla externa finansieringsinstrument. Kommissionen kommer att arbeta för att bevara integriteten hos en enda uppsättning förenklade genomförandebestämmelser i genomförandeförordningen och säkerställa en sund ekonomisk förvaltning och rättstillämpning. Ett enda utbetalningsställe i den gemensamma jordbruks-politiken (Artikel 7 i den övergripande förordningen) (KOM 2011/625 slutlig 2) || Rådets ordförandeskap föreslår en begränsning av antalet utbetalningsställen per medlemsstat till ”vad som är absolut nödvändigt”. Kommissionen har föreslagit en minskning till ett utbetalningsställe per medlemsstat eller region för att säkerställa ytterligare harmonisering och förenkling av förvaltning av den gemensamma jordbrukspolitiken, särskilt genom att minska den administrativa bördan och förbättra revisionseffektiviteten. Ett enda samordnande nationellt programkontor i Erasmus för alla (Artikel 21) (KOM(2011) 788 slutlig) || Kommissionens förslag till ett enda samordnande nationellt programkontor per medlemsstat har tagits bort i rådets partiella allmänna riktlinje och ifrågasätts i Europaparlamentets ansvariga utskott. Kommissionen instämmer inte i denna strategi från Europaparlamentets utskott, som skulle bibehålla rådande situation, eftersom detta skulle minska medlemsstaternas flexibla användning av EU-medlen och medföra ytterligare administrativt arbete och kostnader. Tre sektorer inom ramen för ett enda instrument i fonden för ett sammanlänkat Europa (KOM 2011/665 slutlig 2) || Den integrerade strategin för fonden för ett sammanlänkat Europa stöddes i rådets partiella allmänna riktlinje den 7 juni 2012. Parlamentet, som arbetar i ett gemensamt TRAN-ITRE-utskott i detta ärende, visar tecken på ett brett stöd för instrumentet. Synergi-effekter/integrering || Miljöanpassning av direktstöden inom den gemensamma jordbruks-politiken (Artiklarna 29 – 33 i förordningen om direktstöd) (KOM(2011) 625 slutlig) || Tendenser i rådet växer fram som riskerar att försvaga kommissionens förslag. Både rådet och föredraganden i Europaparlamentet har föreslagit ändringar som syftar till att begränsa tillämpningsområdet för miljöanpassningskraven, till exempel genom att höja gränsvärdena och utvidga definitionerna. Enligt ändringsförslagen från Europaparlamentets föredragande avseende förslaget om en övergripande förordning för den gemensamma jordbrukspolitiken, påverkas inte det grundläggande direktstödet av att miljöanpassningskraven inte efterlevs. Detta leder till att miljöanpassningen blir frivillig för jordbrukarna. Medan vissa anpassningar till kommissionens tekniska förslag kan komma att förhandlas bör mekanismerna för miljöanpassningen förbli trovärdig för att bevara syftet med att koppla 30 % av direktstödet till miljö- och klimatvänliga metoder. Integrering av övergripande principer (Artiklarna 7, 8, 48 och 87 i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen) || Rådet och parlamentet stödjer en förstärkt integrering av de övergripande principerna om likabehandling, icke-diskriminering, hållbar utveckling och klimatförändring. Rådets ståndpunkt att ge medlemsstaterna befogenhet att bedöma deras betydelse i de operativa programmen skulle dock försvaga integreringen av dessa principer. Tydliga prioriterade mål och indikatorer (resultat-orienterade) || Minsta anslag till ESF (Artikel 4 i Eruf (KOM (2011) 611 slutlig 2) || Rådets ståndpunkt om att stryka det minsta anslaget till Europeiska socialfonden (ESF) i strukturfondsförordningen skulle försvaga fokuseringen på Europa 2020-prioriteringarna för tillväxt och sysselsättning. Kommissionen insisterar på behovet av att ESF har en förutsägbar budget genom en minsta andel i sammanhållningspolitiken. Detta är centralt för att garantera att en tillräcklig investering görs i människor mot bakgrund av de ambitiösa sysselsättningsmålen, särskilt med tanke på behovet att ta itu med arbetslösheten, bekämpa fattigdom och social utestängning. Europaparlamentets utskott för sysselsättning stöder helhjärtat alla ovannämnda förslag från kommissionen. (Artikel 5 i Eruf) || Rådet föreslår att öppna finansieringen av grundläggande infrastruktur till mer utvecklade regioner inom områdena miljö, transporter och IKT. Kommissionen anser att utnyttjandet av små belopp som är tillgängliga inom ramen för Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) i mer utvecklade regioner som redan är välfinansierade skulle ge dem få ekonomiska fördelar. Dessa pengar används mycket mer effektivt för att direkt stimulera tillväxt och sysselsättning i de mindre utvecklade regionerna som behöver dem. Tematisk koncentration inom ramen för ESF (Artikel 4 i ESF) (KOM (2011)607 slutlig 2) || Rådet föreslår en ändring av koncentrationsmekanismen i Europeiska socialfonden (ESF) för att främja social integration och bekämpa fattigdom. Ett undantag som föreslagits av rådet som gör det möjligt att räkna Eruf-beloppen mot målet på 20 % av de anslag från ESF som har tilldelats detta tematiska mål, skulle göra koncentrationsmekanismen irrelevant. Enbart Eruf-beloppen uppgår, särskilt i de mindre utvecklade regionerna, till 20 % av ESF:s medel. Europaparlamentets utskott för sysselsättning stöder helhjärtat alla ovannämnda förslag från kommissionen. Resultatram för de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen (Artikel 20 och bilaga I i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen) || Rådet har infört ändringar för att ge medlemsstaterna ökad flexibilitet och tillräckliga garantier för att dämpa oron när det gäller negativa incitament (betalningsinställelser och finansiella korrigeringar). Kommissionen kan godta dessa ändringar, men den kommer inte att godta att stryka eller försvaga de negativa incitamenten som ska motverka dåliga resultat och orealistiska mål. Nya mål och indikatorer || Detta är en övergripande fråga. I många av kommissionens förslag tycker Europaparlamentets föredragande och i vissa fall rådet att man ska lägga till flera detaljerade mål och nya indikatorer, som inte är så specifika eller mindre relevanta, vilket försvagar resultatinriktningen. Erasmus för alla (Artiklarna 4, 5 och 11 KOM (2011) 788 slutlig) || I rådets partiella allmänna riktlinje har alla indikatorer tagits bort. Rådet föreslår att indikatorerna fastställs i en genomförandeakt. Detta är inte förenligt med de andra programmen. Indikatorerna är normalt en del av rättsakten, eller bör fastställas genom delegerade akter. Programmet Kreativa Europa (Artikel 14 KOM (2011) 785 slutlig) || Rådet föreslår att indikatorerna fastställs i en genomförandeakt. Detta är inte förenligt med de andra programmen. Allmänna indikatorer för programmet som helhet är en del av rättsakten. Detta är anledningen till att de grundläggande indikatorerna fastställs i själva rättsakten och att de kan anges närmare i delegerade akter. Programmet hälsa för tillväxt (Artiklarna 2 och 7 KOM (2011) 709 slutlig) || Programmets mål och indikatorer görs mer övergripande och mindre resultatinriktade och frikopplas från programmets ekonomiska och operativa kapacitet. Beslutet i rådets allmän strategi för att generalisera samfinansieringssatsen upp till 80 % för så kallade gemensamma åtgärder mellan medlemsstaterna (se nedan) och motstridiga utvidgning av de mål som omfattas bidrar till en sannolik utspädning av programmets inverkan, eftersom färre åtgärder kommer att kunna finansieras. Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) (Artikel 6 KOM (2011) 804 slutlig) || Rådet har lagt till nya prioriteringar. Särskilt skulle införandet av hänvisningen till hanteringen minska effektiviteten; mot bakgrund av programmets ringa storlek jämfört med övriga strukturinstrument bör EHFF:s förslag inriktas på centrala områden inom fiske- och vattenbrukssektorn. Flexibla besluts-förfaranden || Delegering av befogenheter till kommissionen som stryks eller begränsas || Detta är övergripande frågor som väckts genom rådets och Europaparlamentets många ändringar av kommissionens förslag. Rådet och i vissa fall Europaparlamentet har föreslagit att ta bort eller begränsa tillämpningsområdet för delegeringen av befogenheter till kommissionen vad gäller antagandet av delegerade akter för icke-väsentliga delar i lagstiftningsakten. De har föreslagit att dessa delar ska ingå i lagstiftningsakten. Detta tillvägagångssätt tynger lagtexterna med alltför många tekniska detaljer, som gör det svårare att läsa texterna och påverkar tillgängligheten för intressenterna och inskränker det verksamhetsutrymme som krävs för en sund och effektiv ekonomisk förvaltning av EU-medlen eller medför långdraget beslutsfattande. Delegerade akter och genomförande-akter || Rådet har i många fall föreslagit, särskilt på områden med delad förvaltning (den gemensamma jordbrukspolitiken, sammanhållningspolitiken, havs- och fiskerifonden), konvertering av delegerade akter till genomförandeakter för att stärka medlemsstaternas rätt till kontroll (genom kommittéförfarandet) och minska Europaparlamentets övervakning. Detta väcker frågor om vilket tillämpningsområde och vilken typ av rättsakter som omfattas av artiklarna 290 och 291 i EUF-fördraget och har viktiga institutionella konsekvenser. Europaparlamentet å sin sida föreslår systematiskt konvertering av genomförandeakter till delegerade akter och intar därmed samma hållning som rådet. Dessa ställningstaganden är olämpliga för vägledande programdokument och årliga arbetsprogram som måste antas och anpassas snabbt för att i tid kunna svara på ändrade förhållanden och effektivt genomförande av programmen. Dessa delegerade akter skulle inte vara förenliga med fördraget utan i stor utsträckning hindra det operativa genomförandet och förlänga tiden för beviljande av bidrag och betalning. De skulle inte heller vara lämpliga för programplaneringsdokumenten inom Relex-instrumenten, vilka i de flesta fall kräver diskussion och godkännande av stödmottagande tredjeländer. Det bör påpekas att programplaneringsdokumenten är utformade för att genomföra, inte reglera, de relevanta rättsliga instrumenten och de saknar därför alla rättsliga egenskaper (dvs. fastställande av allmänna och bindande bestämmelser inom unionsrätten) som krävs för att fastställa en delegerad akt. Begränsningar av kommissionens budget-befogenheter || Rådet och i många fall Europaparlamentet föreslår ytterligare uppdelning av budgeten i undre gränsvärden för de olika verksamheterna och/eller åtgärderna och för tekniskt bistånd genom programmen och för att fastställa den i nivå med lagstiftningsakten. Sådana positioner begränsar kommissionens nödvändiga finansiella förvaltning, eftersom de gör att den inte längre har den operativa flexibilitet som är nödvändig vid den dagliga budgetförvaltningen. De är helt olämpliga för program med små finansieringsramar och oproportionerligt stela för de årliga arbetsprogrammen. Europeiskt territoriellt samarbete (Artikel 20 KOM (2011) 611 slutlig) || När det gäller europeiskt territoriellt samarbete (ETS) har rådet föreslagit att kombinationen av förvaltande och attesterande myndighetsfunktioner ska bli frivillig. Kommissionen instämmer inte utan vidhåller att detta bör vara obligatoriskt för att säkra proportionerliga förvaltningsstrukturer för relativt små program inom ramen för det europeiska territoriella samarbetet, och undvika slöseri med knappa personalresurser inom den offentliga sektorn. Bestämmelser om stödberättigande || Moms i infrastruktur-projekt: (Artikel 8 i fonden för ett sammanlänkat Europa KOM (2011) 665 slutlig), (Artikel 59 i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen) (Artikel 20 i Life-programmet) (KOM(2011) 874 slutlig) || Efter överenskommelsen om budgetförordningen vad gäller stödberättigandet i fråga om momsutgifter, på villkor att det inte kan återkrävas och har betalats av en annan stödmottagare än en icke beskattningsbar person i den mening som avses i artikel 13.1 i direktiv 2006/112/EG, ifrågasätter rådet och Europaparlamentet de sektorspecifika förslagen i fonden för ett sammankopplat Europa, strukturfondsförordningen och Life-programmen, där stödberättigadet i fråga om momsutgifter utesluts. Kommissionen anser att bestämmelsen om att moms inte är stödberättigande i synnerhet vad gäller infrastrukturprojekt är lämplig och därför bör behållas i den relevanta sektorsspecifika lagstiftningen. I annat fall kommer Europeiska unionens budget att användas till att finansiera de nationella budgetarna, i stället för att finansiera fler projekt, vilket kan anses strida mot målen och syftet med de berörda finansieringsinstrumenten. Åtgärder för att främja saluförande i Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) (Artikel 71 i EHFF) (KOM(2011) 804 slutlig) En enda ersättningsnivå i Horisont 2020 (Artiklarna 22 och 24 i reglerna för deltagande) (KOM(2011) 810 slutlig) || Rådet föreslår en strykning av hänvisningen till stöd för direkt saluföring av fiskeriprodukter för småskaliga kustfiskare i kommissionens förslag om Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF). Europaparlamentet har framhållit sitt stöd för kommissionens förslag. Kommissionen instämmer inte i rådets ståndpunkt då stöd till småskaliga fiskefartyg är viktigt eftersom de ofta saknar erfarenheter, kunskaper eller ekonomiska möjligheter att bedriva direkt saluföring. En enda ersättningsnivå för alla verksamheter i projektet har ifrågasatts av Europaparlamentets föredragande och ett enda schablonbelopp för indirekta kostnader ifrågasätts av både rådet och Europaparlamentets föredragande. Kommissionen vidhåller sina förslag i reglerna för deltagande i Horisont 2020, eftersom dessa frågor utgör två hörnstenar i de förenklade finansieringsreglerna i Horisont 2020. De företräder kommissionens insatser för att minska den administrativa bördan för stödmottagarna och felprocentsatserna och möjliggör en mindre betungande kontrollstrategi och påskyndar tiden för beviljande till förmån för stödmottagarna. Förenklade kostnads-metoder || Fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen (Artikel 58) || En ny lösning har föreslagits av rådet för förenklad beräkning av personalkostnaderna genom att dividera den årliga bruttopersonalkostnaden med 1 650 timmar. Kommissionen fortsätter att vara reserverad vad gäller denna ståndpunkt i avsaknad av en metod som ligger till grund för detta. ESF (Artikel 14) || När det gäller ESF har rådet föreslagit att verksamheter som understiger 50 000 euro också kan använda schablonbelopp utöver standardbelopp och enhetskostnader. Kommissionen föredrar en obligatorisk användning av schablonbelopp i stället för andra alternativ till följd av den ökade potentialen för förenkling. Proportionerliga kontroller || Fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen (Artikel 14 i ESF-förordningen) KOM (2011) 607 || Rådet har föreslagit ändringar som begränsar kommissionens revisionsarbete i en omfattning som inte kan godtas eftersom det riskerar att undergräva kommissionens förmåga att övervaka användningen av EU:s budget och dess förmåga att ta ansvar för den. Revisionsmetoder i de fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen (Artikel 116) || Rådet har föreslagit att de nationella revisionsorganen i sammanhållningspolitiken får använda icke-statistiska urvalsmetoder. Kommissionen har inte godtagit denna ståndpunkt, eftersom den inte nödvändigtvis ger tillförlitlig och jämförbar information mellan medlemsstaterna och därmed undergräver tillförlitligheten på EU-nivå. E-förvaltning || Fonder som omfattas av den gemensamma strategiska ramen (Artikel 112) || Rådet föreslår en förlängning av tidsfristen för genomförandet av e-sammanhållningspolitiken från 2014 till 2016 och försenar därmed med två år vad som utgör en avsevärd förenkling för stödmottagarna. Kommissionen kan inte godta denna försening. [1] KOM(2011) 500, 29.6.2011. [2] COM (2012) 42 final. [3] KOM (2010) 815 slutlig. [4] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden som omfattas av den gemensamma strategiska ramen, om allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden och Sammanhållningsfonden samt om upphävande av förordning (EG) nr 1083/2006, KOM(2011) 615 slutlig. [5] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken (KOM (2011) 628 slutlig). [6] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1082/2006 av den 5 juli 2006 om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) för att förtydliga, förenkla och förbättra bildandet och genomförandet av sådana grupperingar (KOM (2011) 610 slutlig). [7] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett åtgärdsprogram för tull- och skattefrågor i Europeiska unionen för perioden 2014–2020 (Fiscus) och om upphävande av beslut nr 1482/2007/EG och nr 624/2007/EG, (KOM(2011) 706 slutlig). [8] Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ett åtgärdsprogram för tullfrågor i Europeiska unionen för perioden 2014–2020 (Tull 2020) och om upphävande av beslut nr 624/2007/EG, COM (2012) 464 final och ett ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ett åtgärdsprogram för skattefrågor i Europeiska unionen för perioden 2014–2020 (Fiscalis 2020) och om upphävande av beslut nr 1482/2007/EG, COM (2012) 465 final. [9] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om regler för deltagande och spridning i Horisont 2020 – ramprogrammet för forskning och innovation (2014-2020), KOM(2011) 810 slutlig. [10] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättandet av ett program för miljö- och klimatåtgärder (Life) (KOM (2011) 874 slutlig). [11] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av Horisont 2020 – ramprogrammet för forskning och innovation (2014–2020), KOM(2011) 809 slutlig. [12] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ”Erasmus för alla” unionens program för allmän utbildning, yrkesutbildning, ungdom och idrott, KOM (2011) 788 slutlig. [13] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av programmet Kreativa Europa (KOM (2011) 785 slutlig). [14] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om fastställande av gemensamma bestämmelser och förfaranden för genomförandet av Europeiska unionens instrument för yttre åtgärder (KOM (2011) 842 slutlig). [15] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av fonden för ett sammanlänkat Europa (KOM (2011) 665 slutlig). [16] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken (KOM(2011) 625 slutlig). [17] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ett konsumentprogram 2014–2020 (KOM (2011) 707 slutlig. [18] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett program för företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag (2014–2020), (KOM(2011) 834 slutlig). [19] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter. [20] Förslag till rådets förordning om inrättande av programmet ”Ett Europa för medborgarna” för perioden 2014–2020, (KOM(2011) 884 slutlig).