P6_TA(2006)0243

Effektivare energiutnyttjande (Grönbok)

Europaparlamentets resolution om effektivare energiutnyttjande eller hur man kan göra mer med mindre - grönbok (2005/2210(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens grönbok om effektivare energiutnyttjande eller hur man kan göra mer med mindre (KOM(2005)0265),

- med beaktande av Europaparlamentet och rådets direktiv 2002/91/EG av den 16 december 2002 om byggnaders energiprestanda [1],

- med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/8/EG av den 11 februari 2004 om främjande av kraftvärme på grundval av efterfrågan på nyttiggjord värme på den inre marknaden för energi [2] (kraftvärmedirektivet),

- med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/32/EG av den 6 juli 2005 om upprättande av en ram för att fastställa krav på ekodesign för energianvändande produkter [3],

- med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/32/EG av den 5 april 2006 om effektiv slutanvändning av energi och energitjänster [4],

- med beaktande av rådets direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser [5],

- med beaktande av kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om Europeiska gemenskapens sjunde ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (2007-2013) (KOM(2005)0119) (det sjunde ramprogrammet),

- med beaktande av sin resolution av den 14 mars 2001 om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om handlingsplan för ökad energieffektivitet i Europeiska gemenskapen [6],

- med beaktande av sin resolution av den 6 juli 2000 om kommissionens andra betänkande till rådet och Europaparlamentet om den pågående liberaliseringen av energimarknaderna [7],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för industri, forskning och energi och yttrandena från utskottet för ekonomi och valutafrågor, utskottet för miljö, folkhälsa och livsmedelssäkerhet och utskottet för transport och turism (A6-0160/2006), och av följande skäl:

A. Energieffektivitet är detsamma som förhållandet mellan tillförd och förbrukad energi.

B. Energiförbrukningen har historiskt sett hängt samman med ekonomisk tillväxt. Om energieffektiviteten höjs medför ökad produktion inte längre ökad energiförbrukning och ekonomin får således bättre energiintensitet.

C. Energibesparingar kan ske genom förbättringar av energieffektiviteten.

D. Energieffektivitet är det viktigaste, snabbaste och billigaste svaret på de utmaningar som energisäkerhet, stigande och instabila energipriser och miljöproblemen innebär.

E. Energiförbrukningen inom EU har ökat varje år med i genomsnitt 1 procent och energiintensiteten har minskat med en tredjedel de senaste 35 åren, men under de senaste åren har minskningstakten blivit betydligt lägre.

F. Kommissionen har beräknat att EU skulle kunna spara in 20 procent av sin nuvarande energiförbrukning på ett kostnadseffektivt sätt. Till grund för denna beräkning ligger undersökningar där dagens höga energipriser, som kommer att kvarstå, inte har beaktats.

G. Minskad energiintensitet medför inte en minskning av BNP-tillväxten.

H. Energieffektivitet ger ett viktigt bidrag till att öka EU:s konkurrenskraft och sysselsättning och till att nå Lissabonmålen.

I. Den uppskattade bruttoenergiförbrukningen för byggnader är 27 procent, för transporter 20 procent och för industrin 18 procent av den totala förbrukningen.

J. Den slutliga energiförbrukningen i EU:s 25 medlemsstater uppgick 2004 till 28 procent för industrin, 31 procent för transporter och 41 procent för byggnader.

K. Förluster vid överföring och distribution av el uppgår i genomsnitt till mellan 10 procent och 12 procent, beroende på avståndet mellan leverantören och konsumenten. Förlusterna vid överföring och distribution av värme skiftar mera och beror inte bara på avståndet, utan även på använd isoleringsmetod.

L. Ett harmoniserat och obyråkratiskt referenssystem för hela EU kan vara ett användbart verktyg för att mäta ökningar av energieffektiviteten.

M. Energieffektiviteten omfattas av flera lagtexter som trätt i kraft och som redan börjat verka, samt ytterligare en som skall vara genomförd före årets slut, och medlemsstaternas första nationella handlingsplaner för energieffektivitet måste införas senast den 1 juni 2007.

N. Om befintliga direktiv genomfördes korrekt skulle detta i hög grad bidra till bättre energieffektivitet och därmed till att kostnadseffektivt göra vår ekonomi mindre energiintensiv.

O. Beräkningen av kostnadseffektivitet måste även innefatta kostnaderna för att inte vidta några åtgärder alls och den förväntade ekonomiska vinsten från tidiga åtgärder och innovation samt tekniskt kunnande, som kommer att pressa ned minskningskostnaderna.

P. Det finns inget ramdirektiv om energieffektivitet inom transportsektorn.

Q. I det nya avtalet om budgetramen har budgeten för FoU minskats kraftigt.

R. Energieffektiva apparater och tekniker som lampor, belysning med rörelsesensorer, värmepumpar, intelligenta fjärrstyrda mätare och digitalboxar för gas samt energitjänster finns tillgängliga för konsumenterna, men sådana varor och tjänster har inte slagit igenom på marknaden i någon betydande omfattning, trots att stöd till nyetablering av företag på området för ren teknik, som betraktas som en potentiell ny källa till sysselsättning, betonas starkt i Lissabonstrategin.

S. Det är nödvändigt att införa en ambitiös politik för energieffektivitet för att minska klyftan mellan de tekniska möjligheterna och den praktiska tillämpningen av dem.

T. Industrins ansvar för att bidra till ökad energieffektivitet och minska koldioxidutsläppen måste ses mot bakgrund av stöd till tillverkning enligt höga effektivitets- och utsläppsnormer och utveckling av innovativ teknik.

U. Många konsumenter upplever att de inte har den information de skulle behöva om effektiv energiförbrukning och faktiska energikostnader men skulle kunna tänka sig att ändra sina vanor i enlighet med sådan information om det fanns andra taxealternativ att välja på och om de informerades på lämpligt sätt genom ett omfattande märkningssystem där apparaters och fordons energieffektivitet anges.

V. Det är meningen att Europeiska unionen skall bli världens mest hållbara och energieffektiva ekonomi till 2020.

W. Ett nära samarbete om energieffektivitet krävs på EU-, nationell, lokal och regional nivå och mellan alla berörda parter och oberoende experter.

1. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att fullt ut tillämpa EU-direktiv om energieffektivitet, speciellt direktiven om byggnaders energiprestanda, främjandet av kraftvärme, avregleringen av energimarknaderna samt effektiv slutanvändning av energi och energitjänster.

2. Europaparlamentet ber kommissionen att se till att medlemsstaterna genomför all befintlig gemenskapslagstiftning om energi fullt ut. Parlamentet föreslår att överträdelseförfarandena påskyndas så att institutionerna vinner trovärdighet när det gäller att upprätthålla EU:s lagstiftning.

3. Europaparlamentet erinrar om att 50 procent av EU:s mål om en 20 procent mindre energiförbrukning till år 2020 redan skulle ha uppnåtts ifall medlemsstaterna hade genomfört befintlig EU-lagstiftning fullt ut.

4. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att tillhandahålla tydlig och lättillgänglig information om hur genomförandet av EU:s energidirektiv fortskrider, och uppmanar kommissionen att utarbeta månatliga uppdateringar som offentliggörs på webbplatsen för generaldirektoratet för energi och transport.

5. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att analysera hur olika rättsakter (t.ex. direktiven om handel med utsläppsrätter, stora förbränningsanläggningar, samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar, kraftvärme etc.) samverkar till att främja energieffektivitet, samt deras inverkan på berörda sektorer.

6. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att på grundval av befintliga direktiv omedelbart vidta åtgärder inom ramen för kommittéförfarandet, när så är möjligt. Parlamentet påpekar i samband med detta att kommissionen enligt direktiv 2005/32/EG är skyldig att anta s.k. genomförandeåtgärder före maj 2007 för produktgrupper med en hög potential för kostnadseffektiv minskning av växthusgasutsläpp.

7. Europaparlamentet inväntar med intresse kommissionens handlingsplan för energieffektivitet och kommer att vara särskilt vaksamt när det gäller att se till att den överensstämmer med tidigare lagstiftning.

8. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fastställa olika scenarier för energieffektivitet i den europeiska handlingsplanen för energieffektivitet, särskilt i syfte att fastställa följderna för energiförbrukningen, energimixen och minskningen av koldioxidutsläpp.

9. Europaparlamentet uppmärksammar att de oljepriser som ligger till grund för grönbokens energisparmål på 20 procent har ökat markant, vilket gör att energieffektivitetsåtgärderna får en betydligt högre kostnadseffektivitet. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att höja energisparmålet i enlighet med detta.

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inom ramen för handlingsplanen för energieffektivitet föreslå praktiska åtgärder som skall vidtas såväl på EU-nivå som på nationell nivå.

11. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram en konsekvent strategi för att trygga energiförsörjningen, öka energieffektiviteten och främja förnybara energikällor. Parlamentet anser att de olika politikområdena bör komplettera varandra i denna fråga och att det - med tanke på de många initiativ, regler och projekt som finns på EU-nivå - många gånger är omöjligt för konsumenterna att upptäcka de olika målen.

12. Europaparlamentet anser att det är oerhört viktigt att investera mer i förnybara energikällor och teknik som sparar energi, eftersom dessa är viktiga redskap för att minska efterfrågan på energi, bekämpa klimatförändringar och trygga energiförsörjningen, och att EU även skulle kunna tjäna åtskilligt på detta genom att exportera denna teknik till länder vars förväntade exponentiella energikonsumtionsökning kommer att tvinga dem att investera avsevärda belopp i miljöteknik. Parlamentet begär därför att väsentliga medel anslås till sådan teknik i det sjunde ramprogrammet.

13. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att, i nära samarbete med medlemsstaterna och Europaparlamentet och med full hänsyn till vetenskapliga och ekonomiska fakta, fastställa ett ambitiöst men realistiskt mål på 20 procents förbättrad energieffektivitet senast 2020 och att överväga att fastställa enskilda mål för olika sektorer, med beaktande av nationella omständigheter och medlemsstaternas tidigare insatser samt deras förmåga att anpassa sig till lagstiftning som skall införas eller som redan är i kraft men inte har genomförts ännu.

14. Europaparlamentet betonar att det mål på 9 procent på nio år som fastställs i direktiv 2006/32/EG kan vara endast ett minimimål, och betonar även att besparingsmålen för varje medlemsstat, trots skilda trender, ligger långt över en procentenhet per år. Parlamentet anser att det måste krävas större energibesparingar om energiförbrukningen fortsätter att öka, vilket man beräknar.

15. Europaparlamentet ber kommissionen att utvärdera de förslag som den har lagt fram för diskussion med avseende på deras följder för missgynnade personer i samhället. I synnerhet vissa skatteförslag kommer sannolikt att medföra en oproportionerlig börda för dessa personer.

16. Europaparlamentet betonar att medlemsstaterna måste anta nationella handlingsplaner för energieffektivitet baserade på ambitiösa och realistiska obligatoriska årliga målsättningar. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att anslå tillräckliga medel för genomförandeorgan och genomförandeprogram på nationell och lokal nivå.

17. Europaparlamentet föreslår att kommissionen gör en konsekvensbedömning av de administrativa kostnaderna för att införa ett system för kontroll av energieffektivitetsvinster. Parlamentet anser att lönsamhetsprincipen skall tillämpas på varje lagförslag som gäller energieffektivitet med beaktande av de ekonomiska kostnader som följer av den globala uppvärmningen och osäkerheten kring energi, eftersom energieffektivitet betyder mycket för minskade koldioxidutsläpp och ökad försörjningstrygghet.

18. Europaparlamentet rekommenderar att kommissionen systematiskt utvärderar de förväntade fördelarna och klassificerar de föreslagna åtgärderna i prioriteringsordning, och då prioriterar de områden och initiativ där större resultat kan nås omedelbart för att föregå med gott exempel för medlemsstaterna och deras medborgare. Parlamentet anser därför att detta även bör återspeglas i nationella handlingsplaner.

19. Europaparlamentet anser att det även är nödvändigt att stödja lokala energi- och miljöorgan finansiellt genom att inrätta en fond för energieffektivitet, som först och främst bör inriktas på projekt och program som är spridda över hela landet. Parlamentet anser att det dessutom är nödvändigt att främja och föra fram den funktion som professionella kontaktpersoner fyller. Dessa experter har omfattande kunskap om energifrågor och relevant teknik, har ett stort kontaktnät inom de olika berörda sektorerna och kan agera som mellanhänder mellan de offentliga administrativa myndigheterna och investerarna inom sektorn.

20. Europaparlamentet anser att deltagande på lokal och regional nivå bör beaktas när Sammanhållningsfonden och strukturfonderna utformas och att särskild hänsyn också bör tas till deltagandet på lokal och regional nivå i EU:s stödprogram, särskilt när programmet "Intelligent energi - Europa" införs inom ramen för programmet för konkurrenskraft och innovation.

21. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att se över energieffektivitetsåtgärderna för att kontrollera om konsumenterna accepterar dem och så snabbt som möjligt koncentrera sina insatser på endast de åtgärder där det finns uppenbara skäl att tro att åtgärderna så snabbt som möjligt kommer att lyckas.

22. Europaparlamentet kräver att alla föreslagna åtgärder beaktas med tanke på deras effekter på små och medelstora företag och på dessa företags konkurrenskraft. Parlamentet understryker de små och medelstora företagens viktiga roll i att tillvarata industrins möjligheter till energieffektivitet. Parlamentet inser att små och medelstora företag kan få problem med genomförandet av de åtgärder för energieffektivisering som krävs enligt europeisk lagstiftning. Parlamentet uppmanar kommissionen att speciellt beakta detta problem och att erbjuda hjälp i den mån det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart, inte bara i form av gemenskapsstöd, utan även genom att, med hjälp av riktad rådgivning och nätverk, hjälpa små och medelstora företag att få tillgång till information och utbyta information om de bästa tillgängliga teknikerna och metoderna.

23. Europaparlamentet konstaterar att det finns ett behov av stödinsatser för att förbättra energieffektiviteten med hjälp av statliga medel. Parlamentet anser att statlig finansiering enbart bör vara tillåten där detta är nödvändigt, särskilt i det inledande skedet av åtgärderna, och att sådan finansiering därefter bör upphöra och ersättas av marknadsmekanismer.

24. Europaparlamentet inser att medlemsstaterna kan ha svårt att finansiera genomförandet av flera kostnadseffektiva åtgärder för energieffektivisering på grund av initialkostnaderna för sådana åtgärder, särskilt inom bostadssektorn. Parlamentet uppmanar därför kommissionen att se till att tillräckligt strukturstöd tillhandahålls för bostäder inom ramen för Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) och åtminstone se till att nya medlemsstater kan använda upp till 10 procent av det totala ERUF-stödet till att förbättra energieffektiviteten i bostäder.

25. Europaparlamentet vidhåller uppfattningen att det är nödvändigt att genomföra en avreglering av energimarknaden för att öka konkurrensen, hantera energipriserna och säkra energitillgång och energieffektivitet och uppmanar därför kommissionen att mer intensivt följa upp och främja genomförandet av avregleringsprocessen i medlemsstaterna, men uttalar sitt stöd för att det införs en mer balanserad ram för främjandet av investeringar i innovation och konkurrenskraft. Parlamentet konstaterar att medlemsstaternas och EU:s lagstiftningsmöjligheter inom en sådan ram måste förbättras.

26. Europaparlamentet anser att ekonomiska incitament och finansieringsinstrument är av avgörande betydelse för att stimulera nya investeringar i nya energiprodukter och energitjänster, och att syftet med dessa ekonomiska incitament följaktligen bör fastställas exakt och tydligt, bland annat med tanke på de europeiska produkternas och tjänsternas konkurrenskraft.

27. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att främja en lagstiftningsmiljö som fullt ut stöder och främjar högeffektiva kraftvärmeinstallationers fulla potential, i synnerhet för industriell användning och mikrokraftvärme för små och medelstora företag. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att genomföra kraftvärmedirektivet med en realistiskt och ekonomiskt hållbar strategi och utan att hinder inrättas för denna typ av investering. Parlamentet uppmanar dessutom medlemsstaterna att dra full nytta av och utöka tillämpningsområdet för aktuell teknik, såsom i form av trigenerering, där den energi som nu går till spillo inom industrin och energiproduktionen kommer till användning.

28. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att genomföra kraftvärmedirektivet fullt ut för att dra fördel av kraftvärmens stora potential till energibesparingar, och kräver ett EU-initiativ för kraftvärme som komplement till direktivet för att säkra tydliga och synbara resultat under de kommande åren. Europaparlamentet är av den åsikten att främjandet av kraftvärme bör integreras i EU:s samtliga berörda politikområden, t.ex. miljö, forskning, utbildning, konkurrens, industri, handel och regionalpolitik.

29. Europaparlamentet anser att skattemässiga åtgärder kan vara effektiva både som uppmuntrande och som avskräckande medel och bör användas som ett sätt att främja energieffektivitet och påskynda införandet av energieffektiva lösningar. Parlamentet understryker att skattesystemet även bör omfatta principen att förorenaren betalar.

30. Europaparlamentet anser att beskattningen spelar en viktig roll för att förbättra energieffektiviteten. Parlamentet anser att insatser bör göras för att tillse att medlemsstaternas nationella skattesystem gynnar energieffektiva metoder.

31. Europaparlamentet anser att multilaterala banker och offentliga finansinstitutioner bör inrätta en fond för energieffektivitet som beviljar medel till projekt för energieffektivitet. Parlamentet anser att energieffektivitetsmålen bör integreras också i andra politikområden, särskilt i skatte-, transport- och sammanhållningspolitiken. Parlamentet anser att innovativa finansieringsordningar och avtalsförfaranden, t.ex. mikrokrediter och samriskföretag mellan privata bolag och kommuner, måste föreslås för att aktivt involvera lokala partner och beslutsfattare.

32. Europaparlamentet anser - med tanke på de positiva erfarenheterna med hushållsapparater - att det är nödvändigt att undersöka möjligheterna att utöka energieffektivitetsmärkning och andra informationslösningar för konsumenter till att även omfatta andra produkter.

33. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att uppmuntra lokala myndigheter till nyskapande åtgärder för att säkerställa effektiv användning av energiresurser, bland annat genom att öka produktionen av energi från alternativa energikällor med hjälp av skattelättnader och ökat finansiellt stöd från EU.

34. Europaparlamentet anser att det bör införas incitament för att förbättra infrastruktur och sammankoppling för att reducera förlusterna vid överföring och distribution. Parlamentet anser att spridningen av produktionsställen inom de nationella territorierna bör vara rationell och att dessa ställen skall ligga så nära förbrukningsstället som möjligt. Parlamentet konstaterar att förnybara energikällor lämpar sig särskilt väl för decentraliserad produktion.

35. Europaparlamentet konstaterar att elöverföring och eldistribution orsakar en förlust på upp till 10 procent av den el som produceras. Parlamentet uppmärksammar att i vissa medlemsstater uppgår dessa förluster till mer än 20 procent av den el som produceras. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att utan dröjsmål vidta åtgärder för att minimera förlusterna i elöverförings- och eldistributionsnäten.

36. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att skyndsamt genomföra direktiv 2002/91/EG. Parlamentet ber kommissionen utvärdera det direktivets konsekvenser för energiförbrukningen samt för ekonomin och att överväga möjligheten att, i händelse utvärderingen ger positivt resultat, gradvis utsträcka direktivets mål till att fullständigt omfatta alla byggnader, i synnerhet för att se till att samtliga befintliga bostadshus med en yta på högst 1000 m2 också omfattas av en skyldighet att anpassa komponenternas (t.ex. takisolering och fönster) standarder för energieffektivitet till gällande standarder för nya byggnader när komponenterna renoveras, på grundval av liknande initiativ som redan införts i medlemsstater.

37. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att vid nästa översyn av direktiv 2002/91/EG göra mer för att uppmuntra användningen av passiva eller naturliga ljus-, kyl- och värmekällor, och att föreslå att direktivets mål utsträcks till att omfatta anläggningar och ytor i tätorter, utöver byggnader i strikt bemärkelse.

38. Europaparlamentet betonar att de nationella handlingsplanerna för energieffektivitet är synnerligen viktiga och att det är nädvändigt att se till att de får en bred spridning bland allmänheten så att samhället, icke-statliga organisationer, näringslivet och politiker också kan påverka utarbetandet och övervakningen av dessa handlingsplaner.

39. Europaparlamentet kräver ett EU-initiativ för byggnader där uppgradering av standarder för nya byggnaders energiprestanda samordnas och där incitament skapas för att påskynda renoveringen av det befintliga fastighetsbeståndet. Parlamentet anser att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt passiv uppvärmning och kylning. Parlamentet anser också att initiativet måste omfatta samordning av arkitekternas, byggherrarnas, ägarnas och de lokala politikernas insatser liksom utbildning för de förvaltnings- och skötselansvariga, för att den ekonomiska effektiviteten skall kunna maximeras.

40. Europaparlamentet betonar att tillämpningsområdet för direktiv 2002/91/EG behöver utvidgas till att inbegripa betydande renoveringsåtgärder i alla byggnader oberoende av storlek och att det är nödvändigt att tillhandahålla lämplig finansiering för att påskynda renoveringen av de fastigheter där sparpotentialen är störst. Parlamentet är av den åsikten att där det är tillämpligt bör dessa projekt kombineras med renovering av fjärrvärmesystemen för dessa byggnader. Samtidigt konstaterar parlamentet att det finns en kritisk undre gräns för invånarantalet för att fjärrvärmesystemen skall vara lönsamma.

41. Europaparlamentet menar att renovering och modernisering av fjärrvärme- och kraftvärmesystem bör få starkt stöd i form av tydliga mål och incitament.

42. Europaparlamentet kräver att EU-institutionernas byggnader bör uppfylla de högsta standarderna för energieffektivitet så att dessa byggnader blir innovationscentrum.

43. Europaparlamentet anser att medlemsstaterna bör föregå med gott exempel genom att tillämpa obligatoriska åtgärder för energieffektivitet inom den offentliga sektorn, bland annat genom att införskaffa effektiva fordon när man förnyar vagnparken inom kollektivtrafiken och tillämpa effektivitetsnormer när man genomför större byggnadsrenoveringar, som till exempel omfattar kriterier för energieffektivitet i avtal om offentliga bygg- och anläggningsarbeten. Parlamentet välkomnar i detta avseende nationella handlingsplaner för energieffektivitet.

44. Europaparlamentet anser att handlingsplanerna i största möjliga utsträckning bör generera kostnadseffektiva, följdriktiga och marknadsvänliga ramvillkor, som skall konsekvensbedömas. Parlamentet anser dessutom att handlingsplanerna bör vara förenliga med varje aktörs roll på energimarknaden.

45. Europaparlamentet välkomnar offentlig-privata partnerskap eftersom betydande resultat kan åstadkommas genom dessa. Parlamentet konstaterar att med det gemensamma målet att förbättra energieffektiviteten i EU blir den sammanlagda effekten av gemensamma insatser från den offentliga och den privata sektorn större än summan av de enskilda insatserna (t.ex. i informationskampanjer och spridning av bästa metoder).

46. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att främja inrättandet av en avreglerad marknad för energitjänster där alla operatörer omfattas av samma behandling och öppenhet, vilket kan få energiföretagen att utveckla den alternativa verksamhet som energieffektivitet utgör och få dem att väsentligt bidra till minskad förbrukning.

47. Europaparlamentet uppmanar EU-institutionerna att föregå med gott exempel genom att begränsa växthusgasutsläppen i sin verksamhet. Detta kan ske genom ökad energieffektivitet i kontorsbyggnader och all utrustning som används, genom att använda transportmedel som avger lite koldioxid osv. Parlamentet anser att särskilda insatser behövs med tanke på de resor som görs av ledamöterna av Europaparlamentet, vartill hör att man bör överväga om det är lämpligt att Europaparlamentet är förlagt till olika orter och om bilar med låga koldioxidutsläpp för chaufförstjänsten bör införskaffas osv.

48. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att bland urvalskriterierna vid offentlig upphandling inkludera en hög energieffektivitetsnivå.

49. Europaparlamentet påpekar att energitjänstföretag med stöd av avtal om energibesparande åtgärder kan erbjuda de tjänster som krävs för att förbättra energieffektiviteten i samband med byggnadsrenoveringar, utan att det krävs några inledande investeringar från entreprenören.

50. Europaparlamentet anser att åtgärder bör vidtas inom ramen för översynen av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd för att ytterligare främja investeringar i energieffektivitetsåtgärder.

51. Europaparlamentet påpekar att EU:s regionalpolitiska fonder också kunde användas för att finansiera interregionala projekt som överför sakkunskap till de medlemsstater och regioner som saknar avancerad teknisk utveckling för energieffektivitet.

52. Europaparlamentet påminner medlemsstaterna om att det, tillsammans med kommissionen och dess initiativ för energiupplysning, i första hand är ett nationellt, regionalt och lokalt ansvar att tillhandahålla information till medborgarna och vill se ökade insatser för att underlätta information till medborgarna och den privata sektorn. Parlamentet anser att denna information bör innehålla uppgifter om tillgången på befintlig och kostnadseffektiv teknik och om den ökande bristen på resurser. Parlamentet uppmanar kommissionen att tillsammans med berörda nationella, lokala och regionala institutioner stödja en EU-omfattande kampanj för information och ökad medvetenhet om bästa metoder för energieffektivitet och att stödja expertnätverk.

53. Europaparlamentet upprepar den betydelse som Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen [8] (direktivet om utsläppshandel) har för att förbättra energieffektiviteten inom industrin, minska koldioxidutsläppen och uppfylla EU:s Kyotoåtaganden i dag och efter 2012. Parlamentet kräver att flygsektorn skall ingå i EU:s system för handel med utsläppsrätter.

54. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna, regionerna och de lokala myndigheterna att avskaffa den byråkrati som hindrar medborgarna och den privata sektorn att dra fördel av offentliga incitament för effektivare energianvändning.

55. Europaparlamentet konstaterar att kommunalt avfall innehåller stora mängder kemisk energi, som skulle kunna användas på ett ekonomiskt sätt om även miljöskyddsvillkoren förbättrades.

56. Europaparlamentet betonar att det finns avsevärda energireserver i kol samt tekniska möjligheter för effektiv och ren förbränning av kol och för omvandling av det till gas- och dieselbränslen.

57. Europaparlamentet fäster medlemsstaternas uppmärksamhet på behovet av att modernisera gamla värme- och kraftvärmeverk.

58. Europaparlamentet anser, mot bakgrund av att Europeiska unionen omfattar olika tidszoner, att gränsöverskridande elnät kommer att underlätta energiförsörjningen under toppbelastningsperioder och avsevärt minska de förluster som blir följden av behovet att upprätthålla reservproduktionskapacitet.

59. Europaparlamentet uppmanar medlemsstater och regioner med stora industriområden att utvärdera potentialen för kraftvärme och de stora mängder energi som går till spillo inom dessa områden.

60. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att till fullo använda sig av erfarenheterna från Save och projekt inom ramen för ett energiintelligent Europa i medlemsstaterna och öka sina insatser genom att sprida och dela med sig av bästa praxis.

61. Europaparlamentet välkomnar kommissionens Cars 21-initiativ och tror att en integrerad strategi på transportområdet är nödvändig. Parlamentet anser emellertid att denna inställning inte bör innebära en minskning av de berörda parternas förpliktelser. Europaparlamentet betonar vikten och nödvändigheten av ett ramdirektiv för transportsektorns energieffektivitet. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att lägga fram nationella initiativ för hållbara transporter, där fokus ligger på rörlighet i städerna, järnvägsinfrastruktur, energieffektiva bilar och övergång till andra transportssätt. Parlamentet anser att EU bör utvärdera dagens effektivitetsstandarder för bilar och vid behov föreslå nya effektivitetsstandarder, efter utvärderingen av de frivilliga avtalen med bilindustrin.

62. Europaparlamentet anser att energibedömningar av hur kollektivtrafiken i städerna fungerar, i synnerhet såvitt avser anslutningar, bör prioriteras och beaktas på lämpligt sätt i kriterierna för stöd från strukturfonderna.

63. Europaparlamentet konstaterar att avancerade modern flygplan redan förbrukar betydligt mindre bränsle och begär trots detta att forskningen på detta område ytterligare skall intensifieras.

64. Europaparlamentet påminner om att omkring 59 procent av den olja som förbrukades i Europa 2004 användes av transportsektorn, och av återstoden användes 17 procent i fastigheter, 16 procent till annat än energi och 8 procent inom industrin. Parlamentet noterar att kommissionen förväntar sig att energibehovet i transportsektorn kommer att öka med minst 30 procent till 2030, med en årlig ökning på 5 procent för lufttransporter, vilket kommer att öka utsläppen och beroendet av importerad energi.

65. Europaparlamentet efterlyser en övergripande strategi för att frångå fossilt bränsle och minimera koldioxidutsläpp inom transportsektorn, inklusive kraftigt ökad produktion och användning av den senaste biobränsletekniken i enlighet med kommissionens biobränslestrategi samt mycket större skattelättnader för fordon med låga utsläppsnivåer, vilket kommissionen redan har föreslagit i sitt förslag till rådets direktiv om beskattning av personbilar (KOM(2005)0261).

66. Europaparlamentet anser också att det är viktigt att kommissionen lägger fram förslag om en hållbar, långsiktig förbättring av transportsektorns energieffektivitet och energihushållning, inklusive lagstiftningsförslag för att uppnå a) dubbelt så energisnåla bilar och skåpbilar, b) en överföring av trafik från vägarna och luften till järnvägarna och vattenvägarna samt c) mer kollektivtrafik.

67. Europaparlamentet anser att ökningen av transporterna - framför allt vägtransporter - är ett av de största hindren för att minska EU:s energiefterfrågan. Parlamentet uppmanar kommissionen att undersöka vilka framsteg som har gjorts inom ramen för den frivilliga överenskommelsen mellan Europas biltillverkare och vid behov överväga ytterligare åtgärder för att nå de uppställda målen.

68. Europaparlamentet anser att fordonsparker som används inom begränsade områden, särskilt i stora städer, innebär stora möjligheter att främja nya och effektivare lösningar för att röra sig i stadskärnor. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att använda offentlig upphandling och skattelättnader för att främja effektivare transportmedel och på så sätt bidra till att skapa marknader för renare och effektivare fordon och bränslen.

69. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att främja åtgärder för att förändra marknaden i syfte att påskynda spridningen av de bästa former av teknik som finns att tillgå, exempelvis kraftvärme och spjutspetsteknik, såsom effektiva apparater av klasserna "A+/A++" på marknaden och ber kommissionen att överväga att börja ta prestandan hos de effektivaste produkterna som utgångspunkt för normsättningen inom EU, alltså tillämpa det som kallas en "top runner approach".

70. Europaparlamentet välkomnar en harmonisering av normerna på den inre marknaden genom att märkningsprogram och riktmärken införs, men betonar att dessa normer måste överföras till internationell nivå i samband med internationella handelsförhandlingar.

71. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet se över och revidera grundläggande instrument som märkning och standarder för energieffektivitet så att dessa anpassas till den tekniska utvecklingen.

72. Europaparlamentet understryker vikten av en europeisk marknadsomvandling för apparater, kontorsutrustning, konsumentelektronik och industrimotorer för att öka energieffektiviteten. Parlamentet anser att detta kan genomföras med hjälp av strängare minimistandardkrav, progressiva program för offentlig upphandling, riktade informationskampanjer och förbättrad energimärkning.

73. Europaparlamentet anser att systemet med handel med vita certifikat inte bör följas upp för närvarande eftersom det är nödvändigt att invänta resultaten från handeln med utsläppsrätter, och systemet för handel med utsläppsrätter måste först optimeras för att ta hänsyn till erfarenheterna hittills.

74. 74 Europaparlamentet betonar att effekterna av det vita certifieringssystemet måste kontrolleras noga innan det eventuellt införs. Parlamentet konstaterar att det även finns andra sätt att nå samma sparmål.

75. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka möjligheterna till energibesparingar inom jordbrukssektorn och att innefatta detta i sina initiativ på detta område.

76. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att främja spridning av produkter och teknik som innebär att energiförbrukande varor och apparater förbrukar energi endast när detta verkligen behövs (t.ex. belysning med rörelsesensorer och apparater utan viloläge).

77. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att se till att deras system för marknadsövervakning är stränga och effektiva så att apparater som inte uppfyller EU:s nuvarande märkningskrav inte släpps ut på EU-marknaden.

78. Europaparlamentet begär att en märkning om "energiförbrukning per kilometer" snabbt skall införas inom transportsektorn så att konsumenterna kan välja mellan att resa med exempelvis järnväg, flyg eller bil efter att ha informerats om energieffekterna.

79. Europaparlamentet anser dessutom att det europeiska bilmärkningssystemet måste stärkas genom åtgärder för att främja spridningen på marknaden av fordon med låga koldioxidutsläpp och/eller biogasdrivna fordon, samt mer omfattande åtgärder som effektivare kontroll av att fartgränserna efterlevs, förbättrade system för vägförvaltning och trafikhantering och infrastruktur samt stöd till bättre körkunskaper.

80. Europaparlamentet anser att utgifterna för forskning och utveckling måste vara höga på nationell nivå och på EU-nivå för att det skall gå att utnyttja möjligheterna till energieffektivitet och kritiserar i detta avseende stats- och regeringschefernas beslut om budgetramen för 2007-2013 och den inskränkning av det sjunde ramprogrammet som denna budgetplan medför. Parlamentet anser det vara av yttersta vikt att EU föregår med gott exempel genom att behandla forskningsutgifterna inom det sjunde ramprogrammet på området för energieffektivitet som en prioritering, genom att beakta de betydande möjligheterna till vinster inom energieffektivitet, utsläppsreducering och en global marknad för nya och effektiva utrustningar och system och att avstå från minska de medel som avsatts för energieffektivitetssektorn i budgeten för det sjunde ramprogrammet. Parlamentet vill att medlemsstaterna, industrin och sjunde ramprogrammet blir framgångsrika inom alla dessa områden, och anser att ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation måste fylla en viktig funktion vid främjande och marknadsföring av ny teknik.

81. Europaparlamentet understryker att investeringar i energihushållning och energieffektivitet i väsentligt högre grad bör prioriteras i berörda finansiella EU-instrument som strukturfonderna, Sammanhållningsfonden, programmen för forskning och utveckling samt ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. Parlamentet uppmanar de internationella finansieringsinstitutionerna, t.ex. Europeiska investeringsbanken, Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Världsbanken och offentliga nationella banker att inlemma förfaranden för energirevision i all sin verksamhet, att ha engagerade och specialiserade avdelningar för energihushållning, att inrätta särskilda lånearrangemang för sina investeringar, t.ex. för påskyndad renovering av byggnader eller offentlig transportinfrastruktur, att rationalisera tillgången till riskkapital för investeringar i energieffektivitet och att införa standardiserade riskbedömningar för sådana investeringar för att minska den administrativa bördan.

82. Europaparlamentet vill se att Sammanhållningsfonden utsträcks till att omfatta områden som energieffektivitet och främjande av rena allmänna kommunikationer och kollektivtrafiksystem i tätorter, vilket kommer att vara särskilt värdefullt för de nya medlemsstaterna, där de största marginalerna för energibesparingar finns.

83. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att tillämpa ett övergripande synsätt när den utarbetar framtida politik och lagstiftningsförslag för att garantera att kriterierna för energieffektivitet beaktas undantagslöst. Parlamentet anser även att energieffektivitet bör behandlas som en fördelaktig aspekt inom ramen för gemenskapens förfaranden för beviljande av stöd.

84. Europaparlamentet erkänner att kommissionens egna resurser på energieffektivitetsområdet varken räcker till för deras ambitioner inom detta område eller behovet av omedelbara åtgärder. Parlamentet uppmanar kommissionens ordförande att frigöra ytterligare resurser för att se till att kommissionens ambitioner inom detta område motsvarar de egna resurserna.

85. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att öka det internationella samarbetet inom området för energieffektivitet, så att nya regler och standarder inte splittrar den globala marknaden.

86. Europaparlamentet anser att främjandet av energieffektivitet på global nivå kommer att bli minst lika viktigt som dialogen med de energiproducerande länderna. Parlamentet anser att energieffektivitet måste integreras i EU:s utrikespolitik, inte minst i utvecklingssamarbetet och i dialogen med energiproducerande länder och med motparter i tillväxtekonomierna (däribland Kina, Indien och Brasilien), i länderna i Östeuropa, på Balkan och kring Medelhavet samt länderna i Afrika, Västindien och Stilla havet.

87. Europaparlamentet påpekar att det för närvarande finns cirka 188 miljoner hushållsapparater i EU som är över tio år gamla, och att cirka 50 procent av den energi som dessa apparater behöver skulle kunna sparas genom att ersätta dem. Parlamentet uppmanar därför kommissionen och medlemsstaterna att påskynda ersättandet av apparater genom lämpliga ekonomiska åtgärder, såsom skatteincitament för tillverkare och rabattkampanjer för köpare.

88. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka möjligheterna till intelligent användning av informations- och kommunikationsteknik för att stärka energi- och materialeffektiviteten genom dematerialisering, intelligenta byggnader, transportsätt osv. och tillhandahålla de politiska ramar som krävs för att främja en sådan utveckling.

89. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att undersöka den inre elmarknadens möjligheter att använda energi på ett effektivt sätt, att utnyttja den komparativa fördelen i valda länder för en elproduktion kännetecknad såväl av effektivitet som av låga utsläpp av koldioxid och samtidigt överväga om systemet med nationella utsläppskvoter är meningsfullt i ett läge med ökad gränsöverskridande handel.

90. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.

[1] EGT L 1, 4.1.2003, s. 65.

[2] EUT L 52, 21.2.2004, s. 50.

[3] EUT L 191, 22.7.2005, s. 29.

[4] EUT L 114, 27.4.2006, s. 64.

[5] EGT L 297, 13.10.1992, s. 16.

[6] EGT C 343, 5.12.2001, s. 190.

[7] EGT C 121, 24.4.2001, s. 451.

[8] EUT L 275, 25.10.2003, s. 32.

--------------------------------------------------