KOMMISSIONENS TJUGOFÖRSTA ÅRSRAPPORT TILL EUROPAPARLAMENTET OM GEMENSKAPENS ANTIDUMPNINGS-, ANTISUBVENTIONS- OCH SKYDDSÅTGÄRDER - ÖVERSIKT ÖVER ÖVERVAKNINGEN AV TREDJELÄNDERS ANTIDUMPNINGS-, ANTISUBVENTIONS- OCH SKYDDSÅTGÄRDER - (2002)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Sammanfattning

1. Översikt över lagstiftningen

1.1. Antidumpnings- och antisubventionsåtgärder

1.1.1. Internationell ram

1.1.2. Gemenskapens lagstiftning

1.1.2.1. Lagstiftning som omfattas av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen

1.1.2.2. Lagstiftning som omfattas av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG-fördraget)

1.1.3. Ändringar av gemenskapens lagstiftning som gjorts 2002

1.1.3.1. Ändringar av grundförordningen om antidumpningsåtgärder

1.1.3.2. Ändringar av grundförordningen om antisubventionsåtgärder

1.2. Skyddsåtgärder

1.2.1. Internationell ram

1.2.2. Gemenskapens lagstiftning

1.2.3. Förslag till förordning om skyddsåtgärder och avveckling av vissa kvoter för import från Kina

1.3. Instrument mot subventioner och illojal prissättning av lufttrafiktjänster

2. GRUNDLÄGGANDE BEGREPP

2.1. Antidumpnings- och antisubventionsåtgärder

2.1.1. Vad är dumpning och utjämningsbara subventioner? - Konkreta villkor för införandet av tullar

2.1.1.1. Dumpning och subventioner

2.1.1.2. Väsentlig skada och orsakssamband

2.1.1.3. Gemenskapens intresse

2.1.2. Förfarande

2.2. Skyddsåtgärder

2.2.1. Vad är skyddsåtgärder?

2.2.2. Förfarande

3. Kommissionens avdelningar för handelspolitiska skyddsåtgärder

4. Samarbetet med Europaparlamentet

5. Allmän översikt över undersökningar och åtgärder mot dumpning och subventioner

5.1. Nya undersökningar

5.2. Översyner

6. Översikt över aktiviteterna år 2002

6.1. Nya undersökningar

6.1.1. Inledda undersökningar

6.1.2. Provisoriska åtgärder

6.1.3. Slutgiltiga åtgärder

6.1.3.1. Översikt

6.1.3.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

6.1.4. Undersökningar som avslutats utan införande av åtgärder

6.2. Översyner

6.2.1. Översyner vid giltighetstidens utgång

6.2.1.1. Inledda översyner

6.2.1.2. Översyner som avslutades med bekräftelse av tull

6.2.1.3. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

6.2.1.4. Översyner som avslutades med att åtgärderna tilläts upphöra att gälla

6.2.1.5. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

6.2.2. Interimsöversyner

6.2.3. Andra "interimistiska" översyner

6.2.4. Översyner avseende nya exportörer

6.2.5. Absorptionsundersökningar

6.2.6. Undersökningar av kringgående

6.3. Undersökningar om skyddsåtgärder

6.3.1. Skyddsåtgärder beträffande stålprodukter

7. Övervakning av åtaganden

8. Återbetalningar

9. Rättslig prövning: beslut av EG-domstolen/förstainstansrätten

9.1. Översikt över rättsliga prövningar 2002

9.2. Ännu oavslutade mål

9.3. Nya mål

9.4. Domar avkunnade av förstainstansrätten

9.4.1. Vissa skodon med överdelar av textilmaterial från bl.a. Kina

9.4.2. Odlad atlantlax från Norge

9.4.3. DRAM från Japan

9.4.4. Vissa elektrolytkondensatorer med aluminium från Japan, Sydkorea och Taiwan

9.4.5. Fästanordningar av rostfritt stål från bl.a. Indien

9.5. Beslut av förstainstansrätten

9.5.1. Ferrokisel från Kina, Kazakstan, Ryssland och Ukraina

10. Tredjeländers antidumpnings- och antisubventionsundersökningar beträffande import från gemenskapen eller dess medlemsstater

10.1. Antidumpningsärenden mot gemenskapen eller dess medlemsstater

10.1.1. Översikt

10.1.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

10.1.2.1. USA - Låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket

10.1.2.2. USA - Stänger av rostfritt stål från Frankrike, Tyskland, Italien och Förenade kungariket

10.1.2.3. USA - Kallvalsat stål från Belgien, Frankrike, Tyskland, Nederländerna, Spanien och Sverige

10.1.2.4. USA - Byggnadsbalkar av stål från Tyskland, Italien, Luxemburg och Spanien

10.1.2.5. Indien - Kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från gemenskapen

10.1.2.6. Indien - Varmvalsade ringar eller rullar och plåtar från gemenskapen

10.1.2.7. Indien - Katalysatorer från Danmark

10.1.2.8. Turkiet - Polyvinylklorid från Belgien, Finland, Tyskland, Grekland, Italien och Nederländerna

10.1.2.9. Kina - Katekol från gemenskapen

10.1.2.10. Kina - Kaprolaktam från Belgien, Tyskland och Nederländerna

10.1.2.11. Thailand - Platta kallvalsade produkter av stål från gemenskapen

10.1.2.12. Sydafrika - Självkopierande papper från Belgien, Tyskland och Förenade kungariket

10.1.2.13. Andinska gemenskapen - Sorbitol från Frankrike

10.1.2.14. USA - Stålrör för oljeborrning från Österrike, Frankrike och Tyskland

10.1.2.15. Indien - Röntgenapparatur för genomlysning av bagage från gemenskapen

10.2. Antisubventionsärenden mot gemenskapen eller dess medlemsstater

10.2.1. Översikt

10.2.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

10.2.2.1. USA - Låganrikat uran från Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket (se antidumpningsärendet)

10.2.2.2. USA - Stänger av rostfritt stål från Italien (se antidumpningsärendet)

10.2.2.3. USA - Valstråd av kolhaltigt och legerat stål från Tyskland

10.2.2.4. Australien - Konserverade tomater från Italien

10.2.2.5. Peru - Olivolja från gemenskapen

10.2.2.6. USA - Kallvalsade kolstålprodukter från Frankrike

10.2.2.7. USA - Stålrör för oljeborrning från Österrike

11. Skyddsåtgärder rörande gemenskapen

11.1. Översikt

11.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden

11.2.1. Förenta staterna, Kina, Polen, Ungern, Tjeckien och Kanada - Stål

11.2.2. Ryssland - Kullager från gemenskapen

11.2.3. Ryssland - Tapeter från gemenskapen

11.2.4. Tjeckien - Stålrör från gemenskapen

11.2.5. Ukraina - Snabbkaffe från gemenskapen

11.2.6. Polen - Varmvattenberedare från gemenskapen

12. verksamhet inom världshandelsorganisationen (WTO)

12.1. Tvistlösning när det gäller antidumpnings-, antisubventions- och skyddsåtgärder

12.1.1. Sammanfattning av WTO:s förfarande för tvistlösning

12.1.2. Tvistlösningsförfaranden som inletts av gemenskapen

12.1.2.1. USA - Privatiseringsmetoden (utjämningstullar) (DS212)

12.1.2.2. USA - Utjämningsåtgärder rörande platta produkter av korrosionsbeständigt kolstål från Tyskland (DS213)

12.1.2.3. USA - lagen om kompensering av dumpning och subventionering (The Dumping and Subsidisation Offset Act) (DS217/234)

12.1.2.4. Argentina - golvplattor av keramik (DS189)

12.1.2.5. USA - stål (skyddsåtgärder enligt Section 201) (DS248)

12.1.2.6. Argentina - konserverade persikor (DS238)

12.1.2.7. USA - Skyddsåtgärder mot svetsade ledningsrör av kvalitetskolstål med runt tvärsnitt (DS 202/214)

12.1.2.8. USA - Plåt skuren i längder från Tyskland och platta produkter av korrosionsbeständigt kolstål från Tyskland och Frankrike (DS262)

12.1.3. Tvistlösningsförfaranden som tredjeländer har inlett mot gemenskapen

12.1.3.1. Indien - antidumpningstullar på import av sänglinne av bomull

12.1.3.2. Brasilien - antidumpningstullar på rördelar av aducerat gjutjärn

12.2. Annan WTO-verksamhet

13. Slutsats

FÖRTECKNING ÖVER BILAGOR

BILAGOR: SAMMANFATTNING

BILAGA A // Nya undersökningar som inleddes under perioden 1 januari-31 december 2002

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA B // Nya undersökningar som inleddes under perioden 1998-2002 (31 december)

A. Fördelade på produktsektorer

B. Fördelade på exportländer

BILAGA C // Nya undersökningar som avslutades med införande av preliminära tullar under perioden 1 januari-31 december 2002

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA D // Nya undersökningar som avslutades med införande av slutgiltiga tullar under perioden 1 januari-31 december 2002

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA E // Nya undersökningar som avslutades utan införande av åtgärder under perioden 1 januari-31 december 2002

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA F // Översyner vid giltighetstidens utgång som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA G // Interimsöversyner som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA H // Andra översyner som avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA I // Översyner avseende nya exportörer som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar (påskyndade översyner)

BILAGA J // Absorptionsundersökningar som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA K // Undersökningar av kringgående som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA L // Undersökningar om skyddsåtgärder som inleddes eller avslutades under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA M // Åtaganden som godtogs eller upphävdes under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA N // Åtgärder som upphörde att gälla under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA O // Slutgiltiga antidumpningsåtgärder i kraft per den 31 december 2002

A. Redovisade per produkt

B. Redovisade per land

BILAGA P // Slutgiltiga antisubventionsåtgärder i kraft per den 31 december 2002

A. Redovisade per produkt

B. Redovisade per land

BILAGA Q // Åtaganden i kraft per den 31 december 2002

A. Redovisade per produkt

B. Redovisade per land

BILAGA R // Oavslutade antidumpnings- och antisubventionsundersökningar per den 31 december 2002:

A. Nya undersökningar (redovisade per produkt)

B. Översyner (redovisade per produkt)

C. Redovisade per land (nya undersökningar och översyner)

BILAGA S // Återbetaldningar av tull under perioden 1 januari-31 december 2002

BILAGA T // Mål

A. Oavgjorda mål vid Europeiska gemenskapernas domstol och förstainstansrätt den 31 december 2002

B. Domar och beslut av Europeiska gemenskapernas domstol och förstainstansrätt under 2002

BILAGA U // Tredjeländers antidumpnings- och antisubventionsundersökningar beträffande import från gemenskapen eller dess medlemsstater under 2002

A. Antidumpningsundersökningar

B. Antisubventionsundersökningar

BILAGA V // Skyddsåtgärder som tillämpades av tredjeland under 2002

Sammanfattning

Denna rapport överlämnas till Europaparlamentet i enlighet med parlamentets resolution av den 16 december 1981 om gemenskapens åtgärder mot dumpning [1] och betänkandet från Europaparlamentets utskott för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi [2].

[1] EGT C 11, 18.1.1982, s. 37.

[2] EP-nummer 141.178/slutlig, 30.11.1990, föredragande Gijs De Vries.

I oktober 2002 antog Europaparlamentet dessutom ett betänkande om kommissionens 19:e årsrapport som utarbetats av parlamentsledamoten Michel Hansenne. Parlamentet gav på det hela taget sitt stöd till gemenskapens tillämpning av antidumpningsinstrumentet, men föreslog förbättringar inom vissa områden. För närmare information hänvisas till punkt 4.

Denna rapport avseende 2002 utgör en översikt över gällande gemenskapslagstiftning i fråga om handelspolitiska skyddsinstrument. I detta kapitel tas bland annat upp de övergångsbestämmelser som rådet antog 2002 beträffande produkter som omfattas av EKSG-fördraget. När EKSG-fördraget upphörde att gälla den 23 juli blev det nödvändigt att specificera att alla oavslutade undersökningar samt klagomål och ansökningar som ingivits enligt den tidigare EKSG-lagstiftningen samt alla åtgärder som införts enligt denna lagstiftning nu skulle omfattas av den grundläggande antidumpnings- respektive antisubventionsförordningen.

Dessutom lade kommissionen fram två förslag om ändring av den grundläggande antidumpnings- respektive antisubventionsförordningen, och dessa antogs av rådet den 5 november 2002. Ändringen innebär bland annat att Ryssland formellt betraktas som ett land med marknadsekonomi.

I denna rapport sammanfattas utvecklingen av den allmänna politiken. I likhet med förra årets rapport lämnas inte längre några redogörelser för varje enskilt ärende. I stället ges en översikt över alla undersökningar tillsammans med den viktigaste informationen, t.ex. vilken tull som har införts. Ärenden som förtjänar särskild uppmärksamhet behandlas däremot mer ingående. Rapporten är således mer faktaorienterad och komprimerad och beskriver de viktigaste omständigheterna under året. Att rapportens sakinnehåll fortfarande är ändamålsenligt och tillräckligt för att ge en uppfattning om händelserna år 2002 säkerställs genom de detaljerade bilagorna, som omfattar alla ärenden.

När det gäller händelserna under 2002 kan det konstateras att 33 nya undersökningar avslutades, varav 28 genom införande av slutgiltiga antidumpnings- eller utjämningsåtgärder och 5 genom avslutande av förfarandet utan åtgärd. I ytterligare 17 undersökningar infördes provisoriska åtgärder.

13 översyner vid giltighetstidens utgång inleddes och 6 avslutades utan åtgärd. I 12 fall avslutades undersökningarna med bekräftelse av tull. 36 interimsöversyner inleddes, 10 avslutades utan åtgärd och 9 avslutades med bekräftelse eller ändring av tull. Av de 36 inledda översynerna utgjorde emellertid 15 en särskild typ av partiella interimsöversyner som inskränkte sig till de gällande åtgärdernas form, när denna inte verkade vara tillräcklig för att motverka den skadevållande dumpningen eller inte beaktade situationer när de importerade varorna hade skadats innan de övergick i fri omsättning.

Det bör påpekas att rapporten den här gången har utvidgats till att även omfatta skyddsåtgärder. Skyddsåtgärder har i de föregående rapporterna bara behandlats i korthet eftersom gemenskapen efter ikraftträdandet av 1994 års WTO-avtal inte hade infört några skyddsåtgärder. År 2002 införde emellertid gemenskapen sådana åtgärder beträffande stålprodukter. Närmare bestämt infördes slutgiltiga skyddsåtgärder för 7 stålprodukter, och för 11 andra stålprodukter avslutades undersökningarna utan åtgärd. Vid utgången av 2002 var tre produkter fortfarande föremål för undersökning, men dessa undersökningar avslutades i början av 2003.

I likhet med föregående år ges en översikt över domstolsärenden som rör de handelspolitiska instrumenten. Under 2002 avkunnades fem domar och ett beslut av förstainstansrätten. 2002 kan anses som ett framgångsrikt år när det gällde att försvara handelspolitiska skyddsåtgärder inför förstainstansrätten. I fyra av fem domar bekräftade förstainstansrätten de europeiska institutionernas praxis.

Rapporten innehåller också en översikt över tredjeländers antidumpnings-, antisubventions- och skyddsåtgärder. Närmare bestämt fanns vid utgången av 2002 118 antidumpnings-, 26 antisubventions- och 39 skyddsåtgärder i kraft mot gemenskapen eller dess medlemsstater. Detta bekräftar att gemenskapen näst Kina är det territorium som drabbas mest av tredjeländers handelspolitiska skyddsåtgärder.

Kapitlet om verksamhet inom världshandelsorganisationen (WTO) omfattar tvistlösningsförfaranden inledda både av och mot gemenskapen. Dessutom behandlas i kapitlet även annnan verksamhet, såsom den första etappen i förhandlingarna om antidumpningsavtalet och avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder, i vilka kommissionen spelat en aktiv roll genom att lämna in förhandlingsförslag.

Aktiviteterna redovisas på ett lättöverskådligt sätt i tabellform i rapportens bilagor.

Rapporten är även tillgänglig för allmänheten. Årsrapporten för 2001 trycktes i ungefär 500 exemplar. (Internetadress: http://europa.eu.int/comm/trade/policy/dumpning/reports.htm)

1. ÖVERSIKT ÖVER LAGSTIFTNINGEN

1.1. Antidumpnings- och antisubventionsåtgärder

1.1.1. Internationell ram

På internationell nivå slogs det fast att illojala handelsmetoder såsom dumpning och subventioner var ett hot mot de öppna marknaderna redan 1947, då det första Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) undertecknades. Avtalet innehöll särskilda bestämmelser som gav GATT-medlemmar rätt att vidta åtgärder mot sådan praxis om den vållade deras inhemska industri väsentlig skada.

Sedan dess har stora ansträngningar gjorts för att harmonisera reglerna om handelspolitiska instrument. Under den sista GATT-rundan (den s.k. Uruguayrundan), som ledde till upprättandet av Världshandelsorganisationen (WTO) och till detaljerade antidumpnings- och antisubventionsavtal, ägnade man betydande uppmärksamhet åt de procedurmässiga och konkreta villkor som måste vara uppfyllda för att skyddsåtgärder skall kunna vidtas. Gemenskapen spelade en aktiv roll i förhandlingarna om dessa relevanta kriterier, vilka avspeglas i dess egen lagstiftning.

1.1.2. Gemenskapens lagstiftning

1.1.2.1. Lagstiftning som omfattas av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen

Gemenskapens lagstiftning om antidumpnings- och antisubventionsåtgärder antogs ursprungligen 1968 och har därefter flera gånger ändrats. De grundtexter som idag utgör den rättsliga grunden för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar i gemenskapen trädde i kraft i mars 1996 och oktober 1997 och är i överensstämmelse med de antidumpnings- och antisubventionsavtal som antogs under GATT/WTO-förhandlingarna. Grundtexterna är

- rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen, [3]

[3] EGT L 56, 6.3.1996, s. 1, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1972/2002 (EGT L 305, 7.11.2002, s. 1).

- rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen. [4]

[4] EGT L 288, 21.10.1997, s. 1, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1973/2002 (EGT L 305, 7.11.2002. s. 4)

Dessa förordningar kallas nedan "grundförordningarna".

Gemenskapens lagstiftning innehåller en rad villkor som syftar till att se till att antidumpnings- och antisubventionsbestämmelserna tillämpas på ett för alla parter väl avvägt sätt. Som exempel kan nämnas "bedömningen av gemenskapens intresse" och "regeln om lägsta tull", vilka går utöver skyldigheterna inom ramen för WTO.

Bedömningen av gemenskapens intresse är en klausul om allmänintresse och innebär att åtgärder bara kan vidtas om de inte strider mot gemenskapens övergripande intresse. Därför måste alla berörda ekonomiska intressen analyseras, inklusive de intressen som företräds av den inhemska industrin, användarna, konsumenterna och mellanhänderna.

Regeln om lägsta tull innebär att de åtgärder som gemenskapen inför måste understiga dumpnings- eller subventionsmarginalen, om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja den skada som vållats gemenskapsindustrin.

1.1.2.2. Lagstiftning som omfattas av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG-fördraget)

Ända sedan EKSG-fördraget trädde i kraft har det funnits särskilda rättsakter [5] om åtgärder rörande produkter som omfattas av EKSG-fördraget. Dessa rättsakter avser illojala handelsmetoder, och ett antal antidumpnings- och antisubventionsåtgärder har vidtagits med stöd av dem.

[5] Kommissionens beslut nr 2277/96/EKSG av den 28 november 1996 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen (EGT L 308, 29.11.1996, s. 11), senast ändrat genom kommissionens beslut nr 435/2001/EKSG (EGT L 63, 3.3.2001, s. 14); och kommissionens beslut nr 1889/98/EKSG av den 3 september 1998 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen (EGT L 245, 4.9.1998, s. 3).

När EKSG-fördraget efter 50 år upphörde att gälla den 23 juli 2002 blev det nödvändigt att klargöra att alla produkter nu skulle omfattas av grundförordningarna och att alla befintliga åtgärder och oavslutade undersökningar rörande EKSG-produkter skulle omfattas av bestämmelserna i dessa förordningar.

Rådet fastställde därför, genom förordning (EG) 963/2002 [6], övergångsbestämmelser för alla införda antidumpnings- och antisubventionsåtgärder samt för oavslutade undersökningar och för klagomål och ansökningar som ingivits enligt beslut nr 2277/96/EKSG och 1889/98/EKSG. Enligt övergångsbestämmelserna omfattas de av bestämmelserna i respektive grundförordningar, med verkan från och med den 24 juli 2002.

[6] EGT L 149, 7.6.2002, s. 3, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1310/2002 (EGT L 192, 20.7.2002, s. 9).

1.1.3. Ändringar av gemenskapens lagstiftning som gjorts 2002

1.1.3.1. Ändringar av grundförordningen om antidumpningsåtgärder

Den 5 november 2002 antog rådet förordning (EG) 1972/2002 [7] om ändring av den grundläggande antidumpningsförordningen.

[7] EGT L 305, 7.11.2002, s. 1.

Ändringen innebar bland annat att Ryssland i samband med handelspolitiska skyddsåtgärder formellt skulle betraktas som ett land med marknadsekonomi, vilket var ett erkännande av de stora framsteg som Ryssland har gjort när det gäller att respektera de marknadsekonomiska principerna. I praktiken betyder detta att beräkningen av dumpningsmarginalerna inte längre kommer att baseras på information från ett jämförbart land, utan att det är de ryska företagens egna kostnader och priser som i samtliga fall skall beaktas.

Andra ändringar handlade om förtydligande av begreppen "närstående parter", "provisioner", "en särskild marknadssituation som inte möjliggör någon riktig jämförelse". I förordningen ges dessutom vägledning om vad som skall göras om vissa kostnader på exportlandets marknad är snedvridna, samt görs ett förtydligande rörande användningen av tillgängliga uppgifter och kriterier för beviljande av "individuell tull" för vissa exportörer från länder som inte har marknadsekonomi och från övergångsländer.

Denna ändring gäller alla undersökningar som har inletts enligt den grundläggande antidumpningsförordningen efter det att förordning (EG) nr 1972/2002 trädde i kraft, dvs. den 8 november 2002.

1.1.3.2. Ändringar av grundförordningen om antisubventionsåtgärder

Den 5 november 2002 antog rådet förordning (EG) nr 1973/2002 [8] om ändring av den grundläggande antisubventionsförordningen.

[8] EGT L 305, 7.11.2002, s. 4.

Ändringarna hade två huvudsyften. För det första att "städa upp" i gemenskapslagstiftningen med hänsyn till det faktum att WTO-bestämmelserna om icke-angripbara subventioner hade upphört att gälla, genom att upphäva motsvarande bestämmelser i gemenskapslagstiftningen, och för det andra att förtydliga reglerna om subventioner i form av tillhandahållande av billiga varor och tjänster, så att de även gäller situationer där det inte finns någon marknad för varorna eller tjänsterna i det berörda landet. I sådana fall föreskrivs i den ändrade förordningen att justeringar skall göras eller att priserna på världsmarknaden skall användas.

Dessutom gäller denna ändring alla undersökningar som har inletts enligt den grundläggande antisubventionsförordningen efter det att förordning (EG) nr 1973/2002 trädde i kraft, dvs. den 8 november 2002.

1.2. Skyddsåtgärder

1.2.1. Internationell ram

Principen om liberalisering av importen slogs fast i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT) 1947 och befästes genom 1994 års WTO-avtal. Eftersom skyddsåtgärder innebär ett ensidigt tillbakadragande eller upphävande av tidigare överenskomna tullmedgivanden eller andra handelsliberaliseringsåtaganden måste de betraktas som ett undantag från denna princip. I artikel XIX i GATT 1994 och i WTO-avtalet om skyddsåtgärder fastställs inte bara stränga villkor för tillämpningen av denna "skyddsklausul", utan inrättas också en multilateral kontrollmekanism inom ramen för WTO:s kommitté för skyddsåtgärder.

Enligt WTO-reglerna skall skyddsåtgärder ses som en kortsiktig och tillfällig försvarsåtgärd (en "säkerhetsventil") som tillämpas på all import av den produkt som omfattas av en åtgärd, oavsett ursprung [9].

[9] När det gäller länder som inte är medlemmar i WTO kan emellertid skyddsåtgärder vara selektiva och gälla produkter med ursprung i ett visst land. Protokollen om anslutning till WTO kan även innehålla bestämmelser om en sådan selektiv skyddsmekanism (vilket är fallet med protokollet rörande Kina).

Skyddsåtgärder bör bara vidtas efter en omfattande undersökning genom vilken det framläggs bevisning för att det är fråga om a) en oförutsedd utveckling som leder till b) ökad import och c) allvarlig skada för inhemska producenter, samt att det finns d) ett orsakssamband mellan importen och skadan.

1.2.2. Gemenskapens lagstiftning

Samtliga ovannämnda principer återspeglas i de relevanta EG-förordningarna. För att åtgärder skall kunna införas i gemenskapen krävs dessutom i sista hand en analys av alla berörda intressen, dvs. vilken effekt åtgärderna skulle få för producenter, användare och konsumenter. Med andra ord får skyddsåtgärder vidtas bara om detta ligger i gemenskapens intresse. Gemenskapens nuvarande skyddsinstrument omfattas av följande förordningar:

- Rådets förordning (EG) nr 3285/94 [10] om gemensamma importregler och om upphävande av förordning (EG) nr 518/94.

[10] EGT L 349, 31.12.94, s. 53, senast ändrad genom förordning (EG) nr 2474/2000 (EGT L 286, 11.11.2000, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 519/94 [11] om gemenskapsregler för import från vissa tredje länder och om upphävande av förordningarna (EEG) nr 1765/82, 1766/82 och 3420/83.

[11] EGT L 67, 10.3.94, s. 89, senast ändrad genom förordning (EG) nr 1138/98 (EGT L 159, 3.6.1998, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 517/94 [12] om gemensamma bestämmelser för import av textilprodukter från vissa tredje länder som inte omfattas av bilaterala avtal, protokoll eller andra överenskommelser eller av andra särskilda gemenskapsbestämmelser för import.

[12] EGT L 67, 10.3.94, s. 1, senast ändrad genom förordning (EG) nr 1309/2002 (EGT L 192, 20.7.2002, s. 1).

Dessa förordningar kallas nedan "de grundläggande förordningarna om skyddsåtgärder".

1.2.3. Förslag till förordning om skyddsåtgärder och avveckling av vissa kvoter för import från Kina

I juni 2002 lade kommissionen för rådet fram ett förslag till förordning om en produktspecifik övergångsskyddsordning för import med ursprung i Folkrepubliken Kina och om ändring av rådets förordning (EG) nr 519/94 angående gemenskapsregler för import från vissa tredje länder [13]. Förordningen antogs av rådet och offentliggjordes i mars 2003 [14].

[13] EGT C 227 E, 24.9.2002, s. 555.

[14] EGT L 65, 8.3.2003, s. 1.

Förordningen innebär att bestämmelserna i protokollet om Kinas anslutning till WTO införlivas i sin helhet med gemenskapens lagstiftning. Förordningen har två avdelningar:

- Avdelning I innehåller bestämmelser om en produktspecifik övergångsskyddsordning för import från Kina. Enligt denna ordning får gemenskapen införa särskilda åtgärder, däribland tullar, om importen från Kina ökar så snabbt att den orsakar en marknadsstörning för gemenskapsindustrin. Åtgärder kan bara införas om det är nödvändigt med hänsyn till gemenskapens intresse. Samma stränga förfarandemässiga normer som gäller för gemenskapens nuvarande handelspolitiska skyddsinstrument gäller även för detta instrument. Inga åtgärder kan införas som gäller längre än till och med den 11 december 2013, då den produktspecifika övergångsskyddsordningen enligt anslutningsprotokollets bestämmelser upphör att gälla.

- I avdelning II föreskrivs en gradvis avveckling av vissa kvoter som inte avser textilprodukter (skodon, bords- och köksartiklar av porslin och av andra keramiska material) fram till dess att kvoterna slopas helt år 2005.

Genom denna förordning säkerställs vidare att rådets förordning (EG) nr 519/94 inte längre är tillämplig på Kina.

1.3. Instrument mot subventioner och illojal prissättning av lufttrafiktjänster

I mars 2002 antog kommissionen sitt förslag till ett handelspolitiskt skyddsinstrument rörande tillhandahållandet av lufttrafiktjänster från länder utanför gemenskapen [15]. I förslaget förutses gottgörande åtgärder om subventionerade eller illojalt prissatta lufttrafiktjänster vållar gemenskapens luftfartsföretag väsentlig skada på vissa rutter till och från gemenskapen.

[15] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om skydd mot subventioner och illojal prissättning av flyglinjer från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (KOM(2002) 110 slutlig, 12.3.2002).

Det här är det första nya förslaget till ett handelspolitiskt skyddsinstrument inom tjänstesektorn sedan ett liknande instrument antogs 1986 rörande sjöfartstjänster. Det har föranletts av krisen inom flygsektorn i slutet av 2001, som fick regeringarna i vissa tredjeländer att subventionera sina flygbolag. Detta orsakade allt större svårigheter för gemenskapsindustrin, som tvingades konkurrera med tredjeländers flygbolag som fick generösa subventioner samtidigt som den själv omfattades av stränga regler om statligt stöd.

Förslaget utgår från befintliga instrument när det gäller varuhandeln och särskilt grundförordningen om antisubventionsåtgärder. Enligt denna kan åtgärder införas i två situationer: för det första om subventionerade lufttrafiktjänster som tillhandahålls av företag utanför gemenskapen orsakar väsentlig skada eller om sådana statskontrollerade företag gynnas av icke-kommersiella fördelar och tillämpar skadevållande priser som ligger under det normala biljettpriset.

Europaparlamentet har antagit en rad ändringar av detta förslag [16] vilka för närvarande diskuteras i rådet. Förslaget förväntas antas kring halvårsskiftet 2003.

[16] EUROPAPARLAMENTETS RESOLUTION (KOM(2002)110 - C5-0133/2002 - 202/0067 (COD)).

2. GRUNDLÄGGANDE BEGREPP

2.1. Antidumpnings- och antisubventionsåtgärder

2.1.1. Vad är dumpning och utjämningsbara subventioner? - Konkreta villkor för införandet av tullar

2.1.1.1. Dumpning och subventioner

Dumpning brukar definieras som prisdiskriminering mellan nationella marknader eller som försäljning till ett pris som är lägre än produktionskostnaden. I gemenskapens antidumpningslagstiftning definieras dumpning som att en vara säljs inom gemenskapen till ett pris som är lägre än varans "normalvärde". "Normalvärdet" är vanligen det faktiska försäljningspriset på exportlandets hemmamarknad. Ett företag säljer alltså till dumpade priser om dess priser på hemmamarknaden är högre än dess exportpriser (prisdiskriminering).

Om försäljningen på hemmamarknaden inte är representativ på grund av att den kanske bara omfattar små kvantiteter, kan normalvärdet fastställas på andra grunder, t.ex. på grundval av andra producenters priser på hemmamarknaden eller produktionskostnaden. I det sistnämnda fallet anses ett företag sälja till dumpade priser om dess exportpriser är lägre än produktionskostnaderna.

I de flesta fall där dumpning förekommer mer än tillfälligtvis föreligger en viss segregation av marknaden. Denna segregation kan till exempel bero på statliga regleringar eller konsumenternas preferenser. Följden blir att exportörerna, åtminstone i viss utsträckning, skyddas från internationell konkurrens på sin hemmamarknad.

Subventioner kan ha likartade effekter som försäljning till dumpade priser. Med subventioner avses ett direkt stöd från staten som medför en fördel för producenter eller exportörer (t.ex. bidrag, skatte- eller avgiftsbefrielse, förmånliga lån till en ränta som är lägre än marknadsräntan, exportfrämjande ordningar etc.), som alla syftar till att göra det möjligt för exportörerna att sälja till låga priser i gemenskapen.

2.1.1.2. Väsentlig skada och orsakssamband

För att åtgärder skall kunna vidtas mot den här typen av illojala handelsmetoder räcker det inte att företagen exporterar sina produkter till gemenskapen till dumpade eller subventionerade priser. Åtgärder kan bara vidtas om exporten i fråga vållar gemenskapens producenter väsentlig skada och innebär att de inte kan konkurrera med exportörerna på lika villkor.

Typiska indikatorer på skada är att mängden dumpad och/eller subventionerad import ökar under en viss period och att importpriserna är lägre än gemenskapsindustrins försäljningspriser. Följden blir att gemenskapsindustrin tvingas minska sin produktionsvolym och sänka försäljningspriserna och därför förlorar marknadsandelar, gör förluster eller tvingas till uppsägningar. I värsta fall kan exportörerna försöka få bort lönsamma gemenskapsproducenter från marknaden genom att tillämpa hänsynslöst låg prissättning (predatory pricing). Skadeanalysen förutsätter under alla omständigheter att alla relevanta faktorer beaktas innan ett beslut fattas om huruvida gemenskapsindustrin har vållats "väsentlig skada".

Ett annat villkor för att åtgärder skall kunna införas är att det föreligger ett "orsakssamband": skadan måste ha orsakats av dumpningen eller subventionerna. Detta villkor uppfylls om skadan för gemenskapsindustrin inträffade samtidigt som ökningen av den dumpade eller subventionerade importen. Det är viktigt att notera att den dumpade eller subventionerade importen inte behöver vara den enda orsaken till skadan.

2.1.1.3. Gemenskapens intresse

Slutligen måste det fastställas att åtgärderna inte skulle stå i strid med gemenskapens övergripande intresse. I detta sammanhang skall hänsyn tas till de intressen som företräds av alla relevanta ekonomiska aktörer som kan påverkas av undersökningens resultat.

2.1.2. Förfarande

Undersökningar genomförs enligt de förfaranderegler som fastställs i grundförordningarna. Dessa regler garanterar ett öppet, rättvist och objektivt förfarande genom att de berörda parterna ges betydande procedurmässiga rättigheter. Undersökningsresultaten offentliggörs dessutom i Europeiska unionens officiella tidning, och gemenskapen är skyldig att motivera sina beslut i samband med offentliggörandet. Slutligen säkerställs att varje ärende avgörs individuellt, och kommissionen tvekar inte att avsluta ett ärende om villkoren för införande av åtgärder inte är uppfyllda.

Även om alla undersökningar är olika beroende på vilka produkter och länder det handlar om behandlas alla ärenden enligt samma förfaranderegler. För länderna i Central- och Östeuropa samt Turkiet gäller dock vissa förmånsregler. Reglerna för nya ärenden beskrivs kortfattat nedan.

Inledande

Ett ärende börjar normalt med att det inkommer ett tillräckligt underbyggt klagomål från den gemenskapsindustri som tillverkar samma eller en liknande produkt som den som avses i klagomålet. Efter att ha mottagit detta klagomål gör kommissionen en bedömning av om det föreligger tillräcklig bevisning för att inleda ett ärende. Ärendet inleds genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning. I tillkännagivandet uppmanas alla berörda parter, däribland användare och i förekommande fall konsumentorganisationer, att delta i och samarbeta under förfarandet. Detaljerade frågeformulär skickas till producenter i de exporterande länderna och i gemenskapen, handelsföretag (särskilt importörer) och andra berörda parter, t.ex. användare. Dessa parter informeras också om att de kan begära att bli hörda och att få ta del av icke sekretessbelagda handlingar som kan hjälpa dem att föra sin talan.

Undersökningen fram till införandet av provisoriska åtgärder

När svaren på frågeformuläret har inkommit genomför kommissionens tjänstemän kontrollbesök hos samarbetsvilliga parter.

Det huvudsakliga syftet med dessa besök är att kontrollera om uppgifterna som lämnats i frågeformuläret stämmer. De kontrollerade uppgifterna används därefter för att beräkna eller fastställa dumpningsmarginal och skadefaktorer, i synnerhet prisunderskridandemarginal och nivå för undanröjande av skada. Beräkningarna innefattar ofta behandling av flera tusen transaktioner och komplicerade analyser av produktionskostnaderna.

Resultaten av beräkningarna och övriga undersökningsresultat sammanfattas i ett arbetsdokument som, efter samråd med medlemsstaterna i den rådgivande kommittén, utgör underlag för beslutet om huruvida provisoriska åtgärder skall införas eller förfarandet avslutas. I båda fallen fattas beslutet på detta stadium av kommissionen.

Undersökningen fram till införandet av slutgiltiga åtgärder

När kommissionen har offentliggjort en förordning om införande av preliminära tullar i Europeiska unionens officiella tidning meddelas de berörda parter som så begär alla uppgifter, så att de kan kontrollera kommissionens beräkningar och inkomma med synpunkter. Synpunkter kan även framföras i samband med utfrågningar. Hänsyn tas till dessa preliminära inlägg och synpunkter när ett andra och slutgiltigt arbetsdokument upprättas av kommissionen.

Efter det slutgiltiga meddelandet av uppgifter och efter samråd med medlemsstaterna med utgångspunkt i det andra arbetsdokumentet lägger kommissionen fram ett förslag till rådet om huruvida de provisoriska åtgärderna skall bekräftas och slutgiltiga åtgärder införas. Det kan också hända att kommissionen godtar åtaganden från exportörerna, enligt vilka de skall tillämpa minimipriser. I sådana fall införs normalt inga tullar för de företag vars åtaganden har godtagits.

Rådet beslutar om kommissionens förslag med enkel majoritet, dvs. minst åtta medlemsstater måste rösta för kommissionens förslag. Förordningen om införandet av slutgiltiga tullar och om uttag av preliminära tullar offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Beroende på undersökningsresultaten kan det också beslutas att ett ärende skall avslutas utan införande av åtgärder. Det sker enligt samma förfarande som beskrivs ovan (utlämnande av uppgifter, synpunkter, utfrågningar, arbetsdokument). Ett ärende avslutas i allmänhet genom att kommissionen fattar ett beslut efter samråd med medlemsstaterna.

Tidsperspektiv

Det förfarande som beskrivs ovan är underställt stränga och i lag fastställda tidsfrister. Ett beslut om införande av preliminära tullar måste fattas senast nio månader efter det att undersökningen har inletts, och en undersökning får inte pågå längre än sammanlagt 15 månader (13 månader i antisubventionsärenden). Det innebär en avsevärd tidspress med tanke på bland annat de interna överläggningar som måste hållas och kravet på att förordningar och beslut skall offentliggöras på alla gemenskapens språk samtidigt.

Antidumpnings- eller utjämningsåtgärder gäller normalt i fem år och kan utgöras av tullar eller åtaganden från exportörernas sida. Åtgärderna gäller ett land i dess helhet, men exportörer som har samarbetat vid undersökningen kan beviljas individuell behandling, dvs. en företagsspecifik tull. Under femårsperioden kan de berörda parterna under vissa omständigheter begära en översyn av åtgärderna eller återbetalning av antidumpningstullar. Åtgärderna kan också upphävas för en viss tid, under förutsättning att vissa kriterier uppfylls.

I grundförordningarna finns bestämmelser om administrativa översyner. Man skiljer mellan interimsöversyner, översyner avseende nya exportörer och översyner vid giltighetstidens utgång. Dessa förfaranden inleds normalt endast på grundval av väl underbyggd bevisning och pågår vanligen inte längre än 12 månader.

En översyn vid giltighetstidens utgång syftar till att avgöra om åtgärdernas upphörande skulle leda till att dumpningen fortsätter och skadan återkommer. Under femårsperioden kan kommissionen genomföra en interimsöversyn. Vid en interimsöversyn granskar kommissionen om omständigheterna när det gäller subventionering/dumpning och skada har ändrats väsentligt eller om gällande åtgärder har haft avsedd verkan och undanröjt skadan. Slutligen fastställs i grundförordningarna att en översyn skall utföras för att fastställa individuella marginaler för nya exportörer i det berörda exportlandet.

Rättslig prövning

Parternas procedurmässiga rättigheter, däribland möjligheten att bli hörd och få tillgång till icke sekretessbelagda handlingar, respekteras under förfarandet och det finns ett system för rättslig prövning för att säkerställa att de tillämpas korrekt. Förstainstansrätten och EG-domstolen i Luxemburg är behöriga att pröva antidumpnings- och antisubventionsärenden. Medlemmar av WTO har dessutom möjlighet att utnyttja WTO:s tvistlösningsmekanism.

2.2. Skyddsåtgärder

2.2.1. Vad är skyddsåtgärder?

Skyddsåtgärder är en "säkerhetsventil" som gör det möjligt att tillfälligt motverka de negativa effekterna av en kraftigt ökad import. Enligt de gemenskapsbestämmelser [17] som genomför WTO:s avtal om skyddsåtgärder får skyddsåtgärder tillämpas under följande omständigheter: skyddsåtgärder får införas om en produkt till följd av oförutsedda händelser importeras till gemenskapen i sådana ökade kvantiteter eller under sådana omständigheter att det orsakar eller riskerar att orsaka allvarlig skada för gemenskapens producenter av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag. Skyddsåtgärder får endast införas i den utsträckning och under den tid som krävs för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada.

[17] Rådets förordning (EG) nr 3285/94 om gemensamma importregler.

2.2.2. Förfarande

Undersökningar genomförs i enlighet med de förfaranderegler som fastställs i grundförordningarna. Dessa regler garanterar ett öppet, rättvist och objektivt förfarande genom att de berörda parterna ges betydande procedurmässiga rättigheter. Resultaten av skyddsåtgärdsundersökningarna offentliggörs dessutom i Europeiska unionens officiella tidning, och gemenskapen är skyldig att motivera sina beslut i samband med offentliggörandet.

Inledande

Kommissionen informeras av en eller flera medlemsstater om importen av en viss produkt utvecklas på ett sätt som kan motivera skyddsåtgärder. Denna information skall omfatta alla tillgängliga uppgifter beträffande följande kriterier: a) importvolym, b) importpriser, c) utvecklingen av vissa ekonomiska faktorer, bl.a. produktion, kapacitetsutnyttjande, lagerhållning, försäljning, marknadsandel, priser, vinster, sysselsättning etc. och d) andra faktorer än importutvecklingen. Om det finns en risk för allvarlig skada skall kommissionen också undersöka om det klart kan förutses att en viss situation kan komma att utvecklas till faktisk skada.

Kommissionen vidarebefordrar informationen omedelbart till alla övriga medlemsstater, varpå samråd sker inom den rådgivande kommittén för skyddsåtgärder. Om det finns tillräckliga bevis för att motivera en undersökning gör kommissionen ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning senast en månad efter det att informationen mottogs och inleder undersökningen i samarbete med medlemsstaterna.

Provisoriska åtgärder

Provisoriska åtgärder får införas när som helst medan undersökningen pågår. De skall tillämpas om ett omedelbart ingripande är nödvändigt under kritiska omständigheter, då dröjsmål skulle kunna orsaka skada som vore svår att avhjälpa, och om det preliminärt har fastställts att det finns tydliga bevis för att ökad import har vållat eller hotar att vålla allvarlig skada.

De provisoriska åtgärderna får emellertid inte vara i kraft mer än 200 dagar (dvs. sex månader).

Slutgiltiga åtgärder

Om kommissionen, efter det att undersökningen har avslutats, finner att slutgiltiga skyddsåtgärder är nödvändiga skall den senast nio månader efter det att undersökningen har inletts fatta nödvändiga beslut, och undersökningsresultaten offentliggörs då i Europeiska unionens officiella tidning. I undantagsfall får tidsfristen förlängas med högst två månader, under förutsättning att det görs ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning med uppgifter om förlängningens varaktighet och en kortfattad motivering.

Skyddsåtgärder skall bara vidtas i den utsträckning de är nödvändiga för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada och därmed i möjligaste mån inte påverka traditionella handelsflöden. När det gäller åtgärdernas form skall gemenskapen välja de åtgärder som är lämpligast för att uppnå dessa mål. Åtgärderna kan ha formen av kvantitativa kvoter, tullkvoter etc.

Varaktighet och översyn

Skyddsåtgärderna skall inte vara i kraft längre än vad som är nödvändigt för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada och underlätta gemenskapsproducenternas anpassning. De bör inte vara i kraft i mer än fyra år, vilket skall inbegripa eventuella provisoriska åtgärder. Under vissa omständigheter kan det vara nödvändigt att förlänga åtgärderna, men den sammanlagda tillämpningsperioden för skyddsåtgärder bör inte överstiga åtta år.

Om åtgärderna är i kraft i mer än ett år skall de gradvis avvecklas med regelbundna mellanrum under tillämpningsperioden. Om åtgärderna är i kraft i mer än tre år bör kommissionen hålla samråd med den rådgivande kommittén för skyddsåtgärder för att utreda åtgärdernas effekter, fastställa om det är lämpligt att öka avvecklingstakten och förvissa sig om att åtgärderna fortfarande behövs. Beroende på resultatet av samrådet kan åtgärderna upphävas eller ändras.

3. KOMMISSIONENS AVDELNINGAR FÖR HANDELSPOLITISKA SKYDDSÅTGÄRDER

I april 2002 gjordes en omstrukturering av de avdelningar som ansvarar för antidumpnings- och antisubventionsfrågor. Följden blev att det inrättandes ett direktorat som ansvarar för alla handelspolitiska skyddsåtgärder. Direktoratet består numera av fem enheter. Enhet 1 hanterar politiska frågor (här ingår WTO-frågor och klagomål) och enhet 2 övervakar tredjeländers antidumpnings-, antisubventions- och skyddsåtgärder. De övriga tre enheterna arbetar uteslutande med undersökningar av skada, dumpning och subventioner.

4. SAMARBETET MED EUROPAPARLAMENTET

I det betänkande som utarbetats av parlamentsledamoten Michel Hansenne (och som nämndes i inledningen till denna rapport) föreslog Europaparlamentet flera förbättringar av nuvarande praxis, däribland kortare tidsfrister för vidtagandet av provisoriska åtgärder och införandet av tidsfrister för översyner. Man krävde bättre tillgång för små och medelstora företag till handelspolitiska skyddsinstrument och ökad insyn, särskilt genom bättre tillgång till information och utökad rätt att bli hörd. I betänkandet uppmärksammades den nya situation som uppstår i och med utvidgningen, och kommissionen ombads klargöra om de nuvarande resurserna för att hantera de handelspolitiska skyddsinstrumenten är tillräckliga. Europaparlamentet underströk vikten av att ge kommissionen de medel som den finner nödvändiga för att åstadkomma eventuella förbättringar.

Europaparlamentet uppmanade också kommissionen att i WTO-förhandlingarna (ministerkonferensen i Cancun) lägga fram förslag i syfte att harmonisera undersökningar, öka insynen och förhindra kringgående av reglerna. Man ansåg också att "regeln om lägsta tull" och bedömningen av det offentliga intresset, som redan tillämpas på gemenskapsnivå, måste bli ett WTO-krav. Vidare rekommenderades det att allmänna åtgärder skall införas i syfte att minska kostnaderna för de företag som är föremål för undersökningar. Parlamentet föreslog också ett antal åtgärder för att förbättra WTO:s tvistlösningsorgan och uttryckte en önskan om att WTO-avtalet om skyddsåtgärder skulle föras upp på dagordningen för förhandlingarna.

I sitt svar välkomnade kommissionen detta betänkande och rekommendationerna, vilka kom vid en mycket lämplig tidpunkt, eftersom WTO-förhandlingarna inom ramen för Doharundan höll på att intensifieras och antidumpningsfrågor stod högt på dagordningen.

Kommissionen uttryckte allmänt sitt intresse av att studera de förslag som lagts fram av Europaparlamentet, särskilt de som gäller kortare tidsfrister, kostnadsminskningar och enklare förfaranden för små och medelstora företag. Samtidigt underströk kommissionen att det är nödvändigt att undersöka effekterna på dess resurser.

Kommissionen påpekade att den redan inom ramen för Dohaförhandlingarna om handlingspolitiska skyddsinstrument tagit upp flera av de frågor som nämns av Europaparlamentet (se punkt 12.2). Kommissionen kommer särskilt att fortsätta verka för att lika högt ställda krav tillämpas internationellt och därmed säkerställa att gemenskapens exportörer inte hamnar i underläge.

Förberedelserna för en smidig övergång i samband med EU:s utvidgning har också kommit långt. Kontakter har upprättats med kandidatländerna, informationsmöten har redan hållits och flera planeras.

I detta sammanhang har kommissionens avdelningar för handelspolitiska skyddsåtgärder upprättat en handlingsplan för att se till att kandidatländerna verkligen kan delta från och med sin anslutning. Enligt denna handlingsplan skall kommissionens avdelningar vägleda kandidatländerna under förberedelseprocessen inför anslutningen, bl.a. genom en rad seminarier, diskussioner och informationsutbyten. Dessa möten riktar sig till både kandidatländernas myndigheter och alla berörda ekonomiska aktörer. För att nå ut till så många deltagare som möjligt kommer mötena att äga rum både i Bryssel och i kandidatländernas huvudstäder.

5. ALLMÄN ÖVERSIKT ÖVER UNDERSÖKNINGAR OCH ÅTGÄRDER MOT DUMPNING OCH SUBVENTIONER

5.1. Nya undersökningar

Vid utgången av 2002 tillämpade gemenskapen 174 antidumpningsåtgärder [18] och 19 utjämningsåtgärder. Antidumpningsåtgärderna gällde 65 produkter och 34 länder (se bilaga O), medan utjämningsåtgärderna gällde 14 produkter och 8 länder (se bilaga P). I de flesta fallen handlade det om tullar, men i ett betydande antal ärenden godtogs åtaganden.

[18] Åtgärderna räknas per produkt och land.

Av de åtgärder som var i kraft vid utgången av 2002 gällde 32 Kina, 24 Indien, 15 Taiwan, 12 Thailand, 11 Sydkorea, 11 Ryssland, 9 Indonesien, 6 Japan och 15 länder som inte har marknadsekonomi eller övergångsländer, däribland Ukraina (10 åtgärder) och Vitryssland (5 åtgärder). 31 åtgärder gällde ett eller flera av de tio länderna i Central- och Östeuropa [19].

[19] Länderna är Rumänien, Bulgarien, Slovakien, Tjeckien, Slovenien, Ungern, Polen, Lettland, Litauen och Estland.

För att få en mer realistisk bild av antidumpningsåtgärdernas effekter är det emellertid nödvändigt att titta på handelsvolymerna för de berörda produkterna, vilka varierar avsevärt beroende på produktsektor. Handelsvolymerna är ofta störst för högteknologiska produkter med ett högt förädlingsvärde, t.ex. elektronik. Det bör påpekas att bara 0,5 % [20] av den totala importen till gemenskapen år 2002 berördes av antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder.

[20] Källa: Comext.

TABELL 1

Nya antidumpnings- och antisubventionsundersökningar

under perioden 1 januari 1998-31 december 2002 [21]

[21] Ärenden som gäller flera länder redovisas som separata undersökningar/förfaranden för varje berört land.

>Plats för tabell>

5.2. Översyner

Antidumpningsåtgärder, däribland prisåtaganden, kan enligt grundförordningen bli föremål för fem olika typer av översyner: översyner vid giltighetstidens utgång (artikel 11.2), interimsöversyner (artikel 11.3), översyner avseende nya exportörer (artikel 11.4), absorptionsundersökningar (artikel 12) och undersökningar av kringgående (artikel 13).

Antisubventionsåtgärder kan enligt grundförordningen bli föremål för fem olika typer av översyner: översyner vid giltighetstidens utgång (artikel 18), interimsöversyner (artikel 19), absorptionsundersökningar (artikel 19.3), påskyndade översyner (artikel 20) och undersökningar av kringgående (artikel 23).

Dessa översyner utgör fortfarande en stor del av arbetet vid kommissionens avdelningar för handelspolitiska skyddsåtgärder. Under perioden 1998-2002 inleddes totalt 198 översyner, vilket utgjorde nästan 50 % av det totala antalet undersökningar.

Under 2002 inleddes 55 översyner. Av dessa var 13 översyner vid giltighetstidens utgång, 36 interimsöversyner, 1 översyn avseende en ny exportör, 2 påskyndade översyner, 1 absorptionsundersökning och 2 undersökningar av kringgående.

En översikt över översynerna år 2002 finns i bilagorna F-K, medan statistik för perioden 1998-2002 finns i tabell 2.

TABELL 2

Översyner av antidumpnings- och antisubventionsundersökningar

under perioden 1 januari 1998-31 december 2002 [22]

[22] Ärenden som gäller flera länder redovisas som separata undersökningar/förfaranden för varje berört land.

>Plats för tabell>

För närmare information om resultaten av översynerna hänvisas till punkt 6.2.

6. ÖVERSIKT ÖVER AKTIVITETERNA ÅR 2002

6.1. Nya undersökningar

6.1.1. Inledda undersökningar

År 2002 inleddes 23 undersökningar, däribland tre antisubventionsundersökningar. De rörde 13 olika produkter från 14 olika länder. För närmare information om dessa undersökningar hänvisas till bilaga A. De länder som berördes mest var Kina med 4 undersökningar, Ryssland och Indien med 3 undersökningar vardera, följt av Indonesien och Färöarna med 2 undersökningar vardera. De produktsektorer som främst berördes var järn- och stålsektorn samt kemiska eller närstående industrier.

Under femårsperioden 1998-2002 inleddes 202 undersökningar avseende import från 41 länder. Undersökningarna berörde i första hand järn- och stålsektorn (72 undersökningar), kemiska eller närstående industrier (55 undersökningar) samt textilindustrin (27 undersökningar). För en fördelning på produktsektorer hänvisas till bilaga B(A).

De länder som berördes mest under perioden 1998-2002 var Indien (28 undersökningar), Kina (24 undersökningar), Sydkorea (20 undersökningar) och Taiwan (13 undersökningar). Bilaga B(B) visar vilka undersökningar som har inletts de senaste fem åren uppdelat på exportland.

Nedan anges vilka ärenden som inleddes 2002 och namnet på den klagande. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga A.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

6.1.2. Provisoriska åtgärder

Under 2002 infördes preliminära tullar i 17 ärenden, varav två antisubventionsärenden. De gällde import från 13 olika länder. Som framgår av tabell 1 (se punkt 5.1) var motsvarande antal åtgärder 18 år 2001 och 48 år 2000.

Nedan anges vilka ärenden som ledde till provisoriska åtgärder under 2002 och typen av åtgärd(er). För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga C.

>Plats för tabell>

6.1.3. Slutgiltiga åtgärder

6.1.3.1. Översikt

Under 2002 infördes slutgiltiga tullar i 28 ärenden, varav tre antisubventionsärenden. De gällde import från 20 olika länder och omfattade 9 produkter. Indien var föremål för 4 undersökningar, Kina för 3 undersökningar, Ukraina, Indonesien och Tjeckien för 2 undersökningar och alla andra länder för 1 undersökning vardera.

Nedan anges vilka ärenden som ledde till slutgiltiga åtgärder under 2002 och typen av åtgärd(er). För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga D. I bilaga D finns också viss ytterligare information om import- och konsumtionsvolymer.

>Plats för tabell>

6.1.3.2. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

1. Karbamid (urinämne) från Vitryssland, Bulgarien, Kroatien, Estland, Litauen, Libyen, Rumänien och Ukraina

Karbamid framställs ur naturgas och förekommer i vätskeform och fast form. Karbamid används huvudsakligen inom jordbruket som gödselmedel och inom industrin som råvara för tillverkning av vissa lim och hartser.

Undersökningen gällde ursprungligen tio tredjeländer. För två länder (Egypten och Polen) befanns skademarginalen emellertid ligga under miniminivån, varför förfarandet avslutades med avseende på dessa två länder. Rådet införde den 19 januari 2002 slutgiltiga åtgärder mot de andra åtta länderna i form av belopp på 4,12-18,80 euro/ton, medan två erbjudanden om prisåtaganden från exporterande producenter i Bulgarien och Litauen godtogs.

Det ekonomiska intresset i detta ärende var ganska betydande. Gemenskapens förbrukning under undersökningsperioden uppgick till ca 6,4 miljoner ton och den totala importen från de berörda länderna under samma period uppgick till ett värde av omkring 172 miljoner euro.

Detta ärende var emellertid viktigt inte bara med tanke på det ekonomiska intresset, utan även i flera andra avseenden, såsom det antal kandidatländer som berördes, faktum att ukrainska företag för första gången tillerkändes marknadsekonomisk status och att skademarginalerna fastställdes för enskilda gemenskapsföretag och inte för sektorn som helhet.

Dumpning

Relativt många kandidatländer omfattades av förfarandet. Dessa länder åtnjöt förmånsbehandling enligt Europaavtalen [23] och enligt Europeiska rådets deklaration vid toppmötet i Essen den 28 november (Essendeklarationen). Det här var första gången som Ukraina erkändes som en ekonomi i omvandling och som det på enskild basis fastslogs huruvida vissa exporterande producenter verkade på marknadsekonomiska villkor. Till följd av detta tillämpades marknadsekonomisk behandling på två ukrainska företag. För dessa företag användes därför inhemska priser och kostnader för beräkning av dumpningsmarginalen. Ett tredje ukrainskt företags begäran om att tillerkännas marknadsekonomisk status avslogs med hänvisning till att företagets priser och kostnader inte var anpassade efter marknadskrafterna. Den ukrainska staten kunde dock inte kunde ingripa i detta företags exportverksamhet i sig. Därför förelåg ingen risk att antidumpningsåtgärderna skulle kunna kringgås, och för denna exportör beräknades en individuell tullsats på grundval av dennes egna exportpriser. Normalvärdet fastställdes på grundval av de inhemska priserna i ett jämförbart land, i detta fall USA.

[23] Bulgarien: EGT L 358, 31.12.1994, s. 3; Estland: EGT L 068, 9.3.1998, s. 3, Litauen: EGT L 51, 20.2.1998, s. 3, Polen: EGT L 348, 31.12.1993, s. 2; Rumänien: EGT L 357, 31.12.1994, s. 2

Skada och orsakssamband

Undersökningen visade att det rådde konkurrens i gemenskapen mellan enskilda exporterande producenter och gemenskapsproducenter. Det konstaterades att det fanns betydande skillnader mellan gemenskapsproducenterna i fråga om priser, beroende på om de geografiskt sett befann sig i närheten av sina huvudsakliga marknader eller leverantörer av råvaror. Detta hade en betydande inverkan på kostnaderna för de enskilda producenterna och innebar att prisjämförelser på gemenskapsnivå inte var tillförlitliga. Det beslutades därför att den eventuella skadan för gemenskapsindustrin skulle bedömas utifrån den faktiska marknadssituationen och på grundval av kontrollerade uppgifter avseende varje företag. I enlighet med detta beräknades skademarginalerna genom att priserna för varje gemenskapsproducent jämfördes med varje samarbetsvillig exporterande producent. Detta ledde till att skademarginalerna fastställdes till mellan 3,89 % och 21,04 %.

Gemenskapens intresse

En annan viktig aspekt i detta ärende var det intresse som jordbrukarna och deras företrädare representerade i egenskap av stora användare av karbamid, vilket fick kommissionen att genomföra en granskning av effekten av alla antidumpningsåtgärder mot gödningsmedel för att bedöma den samlade effekten på jordbrukarna. Denna granskning ägde inte rum inom ramen för något särskilt förfarande. Resultaten visade att antidumpningstullarna på karbamid varken i sig eller i förening med andra gällande åtgärder kunde ha mer än en obetydlig inverkan på jordbrukarnas kostnader. Denna inverkan var inte tillräcklig för att dra slutsatsen att slutgiltiga åtgärder skulle stå i strid med gemenskapens intresse.

Med hänsyn till alla dessa omständigheter infördes slutgiltiga åtgärder på grundval av de fastställda skademarginalerna, utom beträffande Litauen, där dumpningsmarginalen för den enda kända exporterande producenten konstaterades vara lägre än skademarginalen. Vid tillämpning av regeln om lägsta tull baserades därför tullsatsen på den konstaterade dumpningsmarginalen. För detta företag godtog kommissionen ett prisåtagande, och även minimipriset beräknades på grundval av dumpningsmarginalen.

2. Ferromolybden från Kina

För första gången var Europeiska kommissionen tvungen att dra tillbaka ett erkännande av marknadsekonomisk status, eftersom det framkom bevis för att den kinesiska industrin tänkte utnyttja denna exportör som en kanal för andra producenters export.

Som vanligt i ärenden beträffande Kina inleddes förfarandet med att alla exportörer erbjöds ansöka om att bli behandlade som företag med marknadsekonomisk status. Denna status tillerkänns företag i övergångsländer som kan bevisa att de är fria från statligt inflytande och kan fatta självständiga beslut om sin affärsverksamhet baserat på kommersiella hänsyn. I detta ärende ansökte sex exportörer om marknadsekonomisk status, men bara en exportör, som svarade för ca 4,5 % av den totala exporten till gemenskapen, uppfyllde villkoren efter kommissionens undersökning och kontroller. När de provisoriska åtgärderna infördes var tullen för denne exportör avsevärt lägre än för de övriga exportörerna.

När de provisoriska åtgärderna väl hade införts fick kommissionens avdelningar för handelspolitiska skyddsåtgärder information från en gemenskapsproducent om att den kinesiska ferromolybdenindustrin planerade att kringgå tullarna. Bevis för detta framkom under kommissionens efterföljande undersökning.

Det konstaterades att den kinesiska handelskammaren och de kinesiska ferromolybdenproducenternas förbund Minmetals (CCCMC) hade organiserat en grupp av kinesiska producenter, vilka svarade för 70 % av Kinas produktion av ferromolybden, som hade kommit överens om att tillämpa prisrestriktioner och kvantitativa restriktioner på exporten av ferromolybden till gemenskapen. Gruppen bestod av 25 producenter, varav de flesta var statsägda och därför valt att inte ansöka om marknadsekonomisk status eller att samarbeta under förfarandet. De berörda producenterna tilldelades olika andelar av exporten som verkade ha fastställts med hänsyn till de preliminära antidumpningstullarna. Företag med låga tullar fick alltså oproportionerligt höga kvoter. Det företag som hade tillerkänts marknadsekonomisk status och hade den lägsta tullen (3,6 %) tilldelades en exportkvot som översteg dess produktionskapacitet och motsvarade mer än en tredjedel av den totala kvantitet som gruppen planerade exportera till gemenskapen. Kommissionen bedömde detta som ett uppenbart och avsiktligt försök att kanalisera export från ett företag via ett annat företag med lägre antidumpningstull i syfte att undvika att betala betydligt högre antidumpningstullar.

Kommissionen drog i det slutgiltiga skedet därför tillbaka tillerkännandet av marknadsekonomisk status för företaget med hänvisning till det uppenbara försöket till missbruk.

Den exportör som fick sin marknadsekonomiska status upphävd har inkommit med en ansökan om ogiltigförklaring till förstainstansrätten som ännu inte har fattat ett beslut i ärendet.

3. Inspelningsbara cd-skivor (cd-r) från Taiwan

I juni 2002 införde rådet slutgiltiga antidumpningstullar på inspelningsbara cd-skivor (cd-r) från Taiwan. Klagomålet lämnades av CECMA (de europeiska tillverkarnas förbund) i mars 2001. Provisoriska åtgärder infördes i december 2001.

Inspelningsbara cd-skivor är relativt nya högteknologiska produkter som blev tillgängliga för allmänheten först omkring 1997/1998. Vid den tiden etablerades de första produktionsanläggningarna i gemenskapen. Tillverkningen av cd-r är en del av industrin för inspelningsmedier, som omfattar en mängd olika högteknologiska produkter.

Gemenskapsmarknaden för cd-r växte från 160 miljoner enheter år 1997 till omkring 2 000 miljoner enheter år 2000. Undersökningen visade emellertid att den taiwanesiska produktionskapaciteten hade växt så lavinartat att den kunde tillgodose hela den uppskattade efterfrågan på världsmarknaden.

Undersökning av dumpning och skada

Undersökningen visade att taiwanesiska cd-r såldes i gemenskapen till ett pris som låg under produktionskostnaderna och var mellan 17,7 % och 29,9 % lägre än priset i Taiwan.

På gemenskapsmarknaden sjönk priserna på de taiwanesiska importvarorna med upp till 73 %. Mellan 1997 och 2000 (dvs. undersökningsperioden) var de taiwanesiska priserna på gemenskapsmarknaden fortfarande mestadels lägre, trots att gemenskapsproducenterna tvingades följa efter och sänka sina priser. Genom att pressa ned priserna på gemenskapsmarknaden kunde de taiwanesiska exportörerna dra fördel av marknadens tillväxt. Deras marknadsandel på ca 6 % år 1997 hade år 2000 stigit till 60 %. Under samma period ökade gemenskapsindustrins marknadsandel mycket lite, från 12 % till 13 %.

Denna situation orsakade ekonomiska svårigheter, förluster och därmed väsentlig skada för gemenskapsindustrin. Gemenskapsproducenterna hade dessutom svårigheter att anskaffa mer kapital och tvingades minska sina investeringar avsevärt. Detta är särskilt skadligt när det är fråga om en ny högteknologisk produkt. Skadan för gemenskapsindustrin var särskilt påtaglig mellan 1999 och undersökningsperioden, då den taiwanesiska importen till gemenskapsmarknaden ökade exponentiellt och underskred gemenskapsindustrins priser med i genomsnitt 29 %.

Orsakssamband och gemenskapens intresse

Andra omständigheter togs upp under undersökningen, särskilt utvecklingen beträffande förbrukning, import från tredjeländer och gemenskapsindustrins exportresultat, men slutsatsen blev att den taiwanesiska importen hade varit en viktig orsak till den skada som lidits.

Det framkom under undersökningen att om åtgärder inte infördes skulle detta äventyra inte bara gemenskapens produktion av cd-r, utan hela industrin för inspelningsmedier, som omfattar en mängd olika produkter från disketter till DVD. Det förelåg inga tvingande skäl med anknytning till gemenskapens intresse som talade mot införandet av åtgärder.

Det bör påpekas att införandet av antidumpningsåtgärderna har ifrågasatts av två taiwanesiska exportörer. Förstainstansrätten har ännu inte fattat något beslut i ärendet.

4. Sulfanilsyra från Kina och Indien (dumpning) och från Indien (subventioner)

Rådet införde den 4 juli 2002 slutgiltiga antidumpningstullar för båda länderna och en utjämningstull för Indien. Tullarna fastställdes till dumpnings- och subventionsmarginalerna, som befanns vara lägre än nivån för undanröjande av skada. Det fanns inga större skillnader mellan de tullar som infördes för de två berörda länderna. Tullen uppgick till 21 % för Kina och till 25,4 % för Indien. Det bör påpekas att den totala tullen för Indien utgörs av en antidumpningstull på 18,3 % och en utjämningstull på 7,1 %.

När det gäller Indien skall det påpekas att antidumpningstullen fastställdes till dumpningsmarginalen (24,6 %) minus andelen exportbidrag (6,3 %) som konstaterades under undersökningen. Det är det standardförfarande som institutionerna följer för att undvika skydd som är oskäligt betungande.

En särskild aspekt i antisubventionsärendet var att det under undersökningen upptäcktes två subventionsordningar som inte omnämndes i det ursprungliga klagomålet. Undersökningen utvidgades därför till att omfatta även dessa ordningar. Båda ordningarna befanns ha gett den berörda exportören utjämningsbara fördelar och bidrog med fyra procentenheter till den utjämningstull som infördes.

Antidumpningsdelen av detta ärende var okomplicerad och inbegrep inga frågor av särskilt intresse. Det bör emellertid påpekas att en ansökan från en kinesisk producent om marknadsekonomisk status avslogs med hänvisning till att producentens import- och exportverksamhet var föremål för restriktioner.

Det skall slutligen påpekas att den enda indiska exportören gjorde ett prisåtagande som godtogs av kommissionen.

6.1.4. Undersökningar som avslutats utan införande av åtgärder

Enligt bestämmelserna i respektive grundförordningar får undersökningar avslutas utan införande av åtgärder om ett klagomål dras tillbaka eller om åtgärder inte är nödvändiga (dvs. om det inte föreligger någon dumpning/subventionering eller därav följande skada, eller om det skulle strida mot gemenskapens intresse att införa åtgärder).

År 2002 avslutades 2 nya antidumpningsärenden och 3 nya antisubventionsärenden utan att det infördes åtgärder, jämfört med 12 år 2001 och 32 år 2000.

Nedan anges vilka ärenden som avslutades utan införande av åtgärder år 2002. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga E.

>Plats för tabell>

6.2. Översyner

6.2.1. Översyner vid giltighetstidens utgång

Enligt artikel 11.2 och artikel 18 i grundförordningarna skall åtgärder upphöra att gälla efter fem år, såvida inte en översyn vid giltighetstidens utgång visar att de bör bibehållas i sin ursprungliga form.

År 2002 tilläts 14 åtgärder upphöra att gälla automatiskt. För närmare information om dessa åtgärder hänvisas till bilaga N.

Sedan grundförordningarnas bestämmelse om åtgärders upphörande trädde i kraft 1985 har sammanlagt 327 åtgärder tillåtits upphöra att gälla automatiskt.

6.2.1.1. Inledda översyner

Under 2002 inleddes 13 översyner vid giltighetstidens utgång.

Nedan anges de berörda ärendena och namnet på den klagande. Det bör påpekas att vissa översyner vid giltighetstidens utgång genomförs parallellt med interimsöversyner, vilket gör det möjligt att ändra tullsatserna. Dessa översyner är markerade med en asterisk. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga F.

>Plats för tabell>

6.2.1.2. Översyner som avslutades med bekräftelse av tull

Under 2002 avslutades 12 översyner vid giltighetstidens utgång med att tullen bekräftades. Det bör påpekas att vissa översyner vid giltighetstidens utgång utförs parallellt med interimsöversyner, vilket gör det möjligt att ändra tullsatserna. Dessa översyner är markerade med en asterisk.

Nedan anges vilka ärenden som avlutades med att tullen bekräftades under 2002 samt resultatet av översynen. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga F.

>Plats för tabell>

6.2.1.3. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

1. Färgtelevisionsmottagare från Kina, Sydkorea, Malaysia och Thailand

Denna översyn gällde de åtgärder som infördes i april 1995 mot Malaysia, Kina, Sydkorea, Singapore och Thailand. Tullar infördes återigen på import från alla dessa länder, utom Singapore eftersom det ansågs osannolikt att producenter i detta land skulle göra sig skyldiga till dumpning i framtiden.

Detta ärende var utmanande eftersom det väckte två svåra frågor.

Den första frågan gällde de komplicerade ursprungsregler som gäller importen av färgtelevisionsmottagare och det faktum att kommissionen var tvungen att se till att tullen verkligen kunde tas ut av tullmyndigheterna. Som rapporterades redan i årsrapporten 2001 har en betydande andel av de färgtelevisionsmottagare som importerats från Turkiet i själva verket visat sig komma från länder för vilka det tillämpas antidumpningstullar. Eftersom dessa färgtelevisionsmottagare vid införseln oriktigt uppgivits komma från Turkiet har tullar till ett betydande belopp, lågt räknat 35-90 miljoner euro, inte kunnat tas ut. Detta föranledde ett ingripande av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning, som inledde en utredning i januari 2002. Utredningen pågår fortfarande.

Särskilda bestämmelser har nu införts i den normativa delen av förordningen som gör det lättare att fastställa färgtelevisionsmottagarnas ursprung och därmed säkerställa en effektivare tillämpning från tullmyndigheternas sida.

Den andra frågan var att den kinesiska sidan gjorde ett ovanligt åtagande och att kommissionen innan den kunde godta detta var tvungen att se till att det var praktiskt genomförbart och effektivt. Åtagandet gjordes gemensamt av sju företag och den kinesiska handelskammaren för import och export av maskiner och elektroniska produkter (CCME). Det var därför nödvändigt att hantera flera parter parallellt. Åtagandet har inslag som rör såväl priser som kvantiteter. De sju producenterna erbjöd sig att sälja till fasta priser upp till vissa kvantitativa tak. Den gällande antidumpningstullen skulle bara tas ut om de relevanta taken överskrids.

Under förhandlingarna om åtagandet visade det sig att mer allmänna europeiska intressen stod på spel, nämligen gemenskapsproducenters verksamhet i Kina. Den kinesiska sidan betonade att det var nödvändigt att finna en övergripande balans. I vanliga fall brukar gemenskapsindustrin kritisera alla förslag om åtaganden. Den här gången reagerade emellertid delar av gemenskapsindustrin positivt och uppmuntrade till och med kommissionen att godta det föreslagna åtagandet.

2. Polyesterstapelfibrer från Vitryssland

Slutgiltiga tullar infördes i juli 1996 på polyesterstapelfibrer från Vitryssland och utvidgades 1997 till att även omfatta fiberkabel av syntetfilament av polyestrar i syfte att förhindra kringgående av de ursprungliga åtgärderna. Eftersom Vitryssland inte anses vara en marknadsekonomi beräknades dumpningsmarginalen utifrån kostnaderna i ett jämförbart land (Taiwan).

En översyn av åtgärderna inleddes 2001 för att utreda två motstridiga påståenden. Å ena sidan hävdade den ende exportören i Vitryssland att de inhemska priserna i Taiwan varaktigt hade förändrats, vilket lett till ett lägre normalvärde och därmed också en lägre dumpningsnivå. Å andra sidan hävdade gemenskapsproducenterna att den skadevållande dumpningen skulle återupptas om åtgärderna tilläts upphöra att gälla.

Det konstaterades att trots att den vitryske producentens faktiska export av polyesterstapelfibrer till gemenskapen hade minskat mellan 1997 och 2001, hade producenten behållit en betydande reservproduktionskapacitet som fanns tillgänglig för att denne skulle kunna återuppta exporten till gemenskapsmarknaden. Producenten befanns dessutom fortfarande göra sig skyldig till dumpning, även om dumpningsnivån var lägre (21 %), och även dumpa polyesterstapelfibrer i andra tredjeländer.

Samtidigt hade gemenskapsproducenterna inte kunnat dra fördel av den expanderande inhemska marknaden, utan tvingats se sina vinstmarginaler krympa när ökade kostnader översteg prishöjningarna. Det visade sig således att gemenskapsindustrin fortfarande befann sig i en sårbar situation. Denna sårbarhet ställdes mot den vitryske producentens kapacitet och önskan att sälja stora volymer dumpad lågprisimport av polyesterstapelfibrer.

Med hänsyn till alla dessa omständigheter och eftersom ingen ändring var i sikte drogs slutsatsen att dumpningen av den vitryska importen på gemenskapsmarknaden skulle återupptas om åtgärderna tilläts upphöra att gälla. I oktober 2002 införde rådet därför en slutgiltig antidumpningstull på polyesterstapelfibrer från Vitryssland, men sänkte den från 43 % till 21 % med hänvisning till den reviderade dumpningsberäkningen.

6.2.1.4. Översyner som avslutades med att åtgärderna tilläts upphöra att gälla

Under 2002 avslutades sex översyner vid giltighetstidens utgång med att åtgärderna tilläts upphöra att gälla. Det bör påpekas att vissa översyner vid giltighetstidens utgång utförs parallellt med interimsöversyner. Dessa översyner är markerade med en asterisk.

Nedan anges vilka ärenden som avslutades med att åtgärderna tilläts upphöra att gälla under 2002, samt resultatet av undersökningen. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga F.

>Plats för tabell>

6.2.1.5. Närmare uppgifter om vissa enskilda ärenden (i kronologisk ordning)

1. Magnetskivor (3,5-tumsdisketter) från Taiwan

En översyn vid giltighetstidens utgång inleddes i april 1998 beträffande åtgärder som ursprungligen infördes i oktober 1993 på import från Japan, Kina och Taiwan.

Den 18 februari 2002 beslutade rådet att åtgärderna skulle bibehållas på samma nivåer beträffande import från Japan och Kina, men att översynen skulle avslutas med att åtgärderna tilläts upphöra att gälla beträffande import från Taiwan.

Förfarandet beträffande Taiwan avslutades på grund av att det enda samarbetsvilliga taiwanesiska företaget, CIS Technology Inc., som svarade för praktiskt taget all export av den berörda produkten under undersökningsperioden, hade upphört med tillverkningen av 3,5-tumsdisketter och lagt ned verksamheten avseende lagringsmedier. Det ansågs därför inte föreligga någon allvarlig risk för att dumpningen från Taiwan skulle återupptas.

6.2.2. Interimsöversyner

Enligt artikel 11.3 respektive artikel 19 i grundförordningarna kan en översyn av åtgärderna ske under deras giltighetstid på initiativ av kommissionen, på begäran av en medlemsstat eller, förutsatt att minst ett år förflutit sedan den slutgiltiga åtgärden infördes, på grundval av en tillräckligt väl underbyggd begäran av en exportör eller importör eller av gemenskapsproducenterna. I samband med denna översyn bedöms bland annat om omständigheterna i fråga om dumpning och skada har förändrats väsentligt. Översyner kan begränsas till dumpnings-, subventionerings- eller skadeaspekter.

Under 2002 inleddes totalt 36 interimsöversyner. Av dessa var emellertid 15 en särskild typ av interimsöversyner som inskränkte sig till de gällande åtgärdernas form, när denna inte verkade vara tillräcklig för att motverka den skadevållande dumpningen eller inte beaktade situationer där de importerade varorna hade skadats innan de övergick i fri omsättning.

Nio interimsöversyner avslutades med att tullen bekräftades eller ändrades och tio översyner avslutades utan åtgärd. Nedan anges vilka ärenden som avslutades 2002 samt resultatet av undersökningen. Asterisken markerar att interimsöversynen genomfördes parallellt med en översyn vid giltighetstidens utgång. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga G.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

6.2.3. Andra "interimistiska" översyner

Under 2002 avslutades flera andra översyner, som inte omfattas av artikel 11.3 eller artikel 19 i grundförordningarna och inte tillkännagavs i Europeiska unionens officiella tidning.

Det handlar närmare bestämt om

- översyner som genomfördes och avslutades enligt särskilda bestämmelser i den förordning genom vilken de ursprungliga åtgärderna infördes med tillämpning av stickprovsförfarande (cyklar, TV-kamerasystem),

- översyner som gjordes efter en rapport från överprövningsorganet och en panelrapport som antagits av WTO:s tvistlösningsorgan (sänglinne),

- godtagande, frivilligt tillbakadragande eller överträdelse av åtaganden (kvartoplåt, flata lastpallar av trä, karbamid (urinämne), sömlösa rör, lax, skördegarn av polypropen).

För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga H.

6.2.4. Översyner avseende nya exportörer

När det gäller antidumpningsåtgärder kan en översyn genomföras enligt artikel 11.4 i grundförordningen ("översyn avseende en ny exportör") i syfte att fastställa individuella dumpningsmarginaler för nya exportörer i det berörda exportlandet som inte exporterade produkten under undersökningsperioden.

Sådana parter måste visa att de verkligen är nya exportörer, dvs. att de inte har någon anknytning till någon av de exportörer eller producenter i exportlandet som omfattas av antidumpningsåtgärderna och att de faktiskt har börjat exportera produkten till gemenskapen efter undersökningsperioden eller har en oåterkallelig avtalskyldighet att exportera en betydande kvantitet till gemenskapen.

När en översyn avseende en ny exportör inleds upphävs tullen för den exportören, men importen skall enligt artikel 14.5 i grundförordningen registreras för att det skall kunna säkerställas att antidumpningstullar kan tas ut retroaktivt från den tidpunkt då översynen inleddes, om det i samband med översynen konstateras att det föreligger dumpning från exportörens sida.

När det gäller utjämningsåtgärder kan en "påskyndad" översyn göras med stöd av artikel 20 i grundförordningen för att snabbt fastställa en individuell utjämningstull. Alla exportörer vars export är föremål för en slutgiltig utjämningstull men som av andra skäl än vägran att samarbeta med kommissionen inte har undersökts individuellt under den ursprungliga undersökningen har rätt att begära en påskyndad översyn.

År 2002 inleddes 1 översyn avseende nya exportörer och 2 påskyndade översyner. Sammanlagt 37 översyner har inletts sedan kommissionen utförde de första översynerna av det här slaget 1990.

När det gäller översyner som avslutades genom införande eller ändring av tull handlade det om 2 översyner av nya exportörer och 2 påskyndade översyner. Vidare avslutades 1 översyn avseende nya exportörer och 3 påskyndade översyner.

För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga I.

6.2.5. Absorptionsundersökningar

Möjligheten att genomföra "absorptionsundersökningar", vilka rör förhållanden där exportören direkt eller indirekt misstänks bära kostnaden för tullen och därigenom öka dumpningsmarginalen så att återförsäljningspriserna inte ändras i tillräcklig utsträckning, behandlas i artikel 12 respektive artikel 19.3 i grundförordningarna.

År 2002 inleddes en absorptionsundersökning. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga K.

6.2.6. Undersökningar av kringgående

Möjligheten att återuppta undersökningen om det läggs fram bevis för att åtgärderna kringgås infördes genom artikel 13 respektive artikel 23 i grundförordningarna.

Kringgående definieras som en förändring i handelsmönstret mellan tredjeländer och gemenskapen som beror på metoder, processer eller bearbetning för vilka det inte föreligger tillräckliga giltiga skäl eller ekonomiska motiv utöver införandet av tullen. Om åtgärderna kringgås kan tullarna utvidgas till att omfatta tredjeländers import av likadana produkter eller delar av dessa.

År 2002 inleddes 2 undersökningar och 1 avslutades genom att tullen utvidgades. För mer information hänvisas till de nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga K.

6.3. Undersökningar om skyddsåtgärder

Gemenskapen har sällan utnyttjat möjligheten att vidta skyddsåtgärder. År 2002 infördes för första gången sedan 1994 års WTO-avtal trädde i kraft åtgärder rörande viss stålimport. Åtgärderna var ett svar på liknande åtgärder av USA (se kapitel 11 för mer information).

Kommissionen anser principiellt att skyddsåtgärder endast bör användas undantagsvis och i nödsituationer och tillämpade rigoröst denna princip i det nyligen aktuella stålärendet. Denna inställning delades också vid flera tillfällen av WTO:s tvistlösningsorgan.

Kommissionen förväntar sig att dess handelspartner tillämpar ett lika strikt synsätt. Fler och fler länder inför emellertid skyddsåtgärder, ofta under omständigheter som inte verkar ligga helt i linje med artikel XIX i GATT 1994, WTO-avtalet om skyddsåtgärder och andra WTO-regler. Kommissionens aktiviteter när det gäller skyddsåtgärder blir följaktligen alltmer inriktade på att försvara gemenskapsproducenternas exportintressen, om nödvändigt på WTO-nivå (se punkt 12.1.2).

När det gäller konventionella handelsordningar har kommissionen inom ramen för olika bilaterala avtal som den har ingått (Europaavtal, avtal med Medelhavsländerna, frihandelsavtal med Sydafrika, Mexiko, Chile etc.) gått med på att införa särskilda klausuler om skyddsåtgärder som kan tillämpas i situationer som uppstår mellan parterna. Dessa klausuler medför vanligen ytterligare rättigheter och skyldigheter utöver de som följer av WTO:s regler om skyddsåtgärder (i synnerhet särskilda förfaranden för anmälan och samråd). Kommissionen följer noga eventuella ärenden som inleds av parter med vilka gemenskapen har avtal om förmånshandel.

6.3.1. Skyddsåtgärder beträffande stålprodukter

I mars 2002 fick kommissionen bevis för att USA:s allt mer protektionistiska hållning i fråga om sin stålmarknad hade lett till en plötslig ökning av stålimporten till gemenskapen. På grundval av dessa bevis och preliminära efterforskningar beslutade kommissionen att genomföra en fullständig undersökning.

Undersökningens räckvidd

Undersökningen omfattade 21 stålprodukter: olegerade varmvalsade ringar eller rullar, olegerad varmvalsad plåt, olegerade varmvalsade smala band, legerade varmvalsade platta produkter, kallvalsad plåt, elektroplåt (annan än kornorienterad elektroplåt), plåt överdragen med metall, plåt överdragen med organiskt ämne, bleckprodukter, kvartoplåt, bredplattsstänger, stänger och lätta profiler av olegerat handelsstål, stänger och lätta profiler av legerat handelsstål, armeringsstänger, stänger och lätta profiler av rostfritt stål, valstråd av rostfritt stål, tråd av rostfritt stål, rördelar (<609,6 mm), flänsar (andra slag än av rostfritt stål), gasrör och ihåliga profiler.

Provisoriska åtgärder

Det har i detalj fastställts under vilka omständigheter provisoriska åtgärder får vidtas. De får bara vidtas under kritiska omständigheter när ökad import orsakar eller riskerar att orsaka allvarlig skada för gemenskapsproducenterna och då dröjsmål skulle kunna orsaka skada som det vore svårt att avhjälpa.

Kommissionens preliminära efterforskningar visade att USA:s protektionism hade fått en handelsomläggande effekt som lett till ökad import till gemenskapen, vilket hotade att orsaka allvarlig skada för gemenskapsproducenterna, som befann sig i en kritisk situation. Importen av 15 produkter [24] hade ökat avsevärt - från 12,5 miljoner ton år 2000 till 14,2 miljoner ton år 2001, dvs. med 13 %.

[24] De produkter som omfattades av provisoriska åtgärder var olegerade varmvalsade ringar eller rullar, olegerad varmvalsad plåt, olegerade varmvalsade smala band, legerade varmvalsade platta produkter, kallvalsad plåt, elektroplåt (annan än kornorienterad elektroplåt), bleckprodukter, kvartoplåt, bredplattsstänger, stänger och lätta profiler av olegerat handelsstål, stänger och lätta profiler av legerat handelsstål, armeringsstänger, valstråd av rostfritt stål, tråd av rostfritt stål, rördelar (<609,6 mm) och flänsar (andra slag än av rostfritt stål).

Den 28 mars 2002 vidtog kommissionen provisoriska skyddsåtgärder beträffande dessa 15 produkter. Syftet med åtgärderna var att förhindra en ytterligare ökning av importen, samtidigt som tillträdet till gemenskapsmarknaden skulle bevaras. Åtgärderna gällde i sex månader och hade formen av generösa tullkvoter (som motsvarade den genomsnittliga importen under perioden 1999-2001 plus 10 %), över vilka tullar på mellan 14,9 % och 26 % togs ut. I enlighet med WTO-reglerna gällde åtgärderna inte import från utvecklingsländer, utom länder som svarade för mer än 3 % av gemenskapens totala import av den berörda produkten.

Undersökningens resultat

I fråga om sju stålprodukter bekräftade undersökningen att USA:s ökade protektionism, som den 6 mars 2002 kulminerade i införandet av skyddsåtgärder beträffande en rad olika stålprodukter, hade orsakat en plötslig, kraftig och betydande ökning av importen till gemenskapen. Sammantaget hade importen av dessa sju produkter ökat från 5,9 miljoner ton år 1999 till 8,8 miljoner ton år 2001.

För att fastställa om gemenskapsproducenterna vållats allvarlig skada gjorde kommissionen en bedömning av alla relevanta faktorer av objektiv och kvantifierbar karaktär som påverkade deras situation. Man granskade och bedömde utvecklingen av produktionskapacitet, produktion, kapacitetsutnyttjande, sysselsättning, produktivitet, kassaflöde, avkastning på sysselsatt kapital, företagsintern användning, lager, konsumtion, försäljning, marknadsandel, priser, prisunderskridande och lönsamhet för åren 1997-2001. På det hela taget uppvisade de ekonomiska indikatorerna en negativ utveckling och kommissionen slog därför fast att gemenskapsproducenterna av de sju produkterna lidit allvarlig skada.

Slutligen granskade kommissionen om det fanns några tvingande ekonomiska skäl att inte vidta åtgärder. Med hänsyn till alla intressen i gemenskapen (inklusive gemenskapsproducenternas, importörernas och användarnas intressen) slog kommissionen fast att det inte fanns några sådana tvingande skäl och att det låg i gemenskapens intresse att vidta åtgärder.

Slutgiltiga åtgärder

Slutgiltiga skyddsåtgärder infördes beträffande fem råstålprodukter [25] och ytterligare två mer raffinerade färdigprodukter [26], som tillverkas av flera små och medelstora företag på olika platser i gemenskapen. Mer än 70 000 människor arbetar med tillverkningen av dessa sju produkter i gemenskapen.

[25] Olegerade varmvalsade ringar eller rullar, olegerad varmvalsad plåt, olegerade varmvalsade smala band, legerade varmvalsade platta produkter, kallvalsad plåt.

[26] Rördelar (<609,6 mm) och flänsar (andra slag än av rostfritt stål).

I enlighet med WTO-reglerna är åtgärderna tillämpliga erga omnes. De nuvarande begränsningarna för import från Ryssland, Kazakstan och Ukraina skall fortsätta att gälla. Åtgärderna gäller inte import från utvecklingsländer, utom länder som svarar för mer än 3 % av gemenskapens totala import av produkten i fråga.

Åtgärderna fick formen av tullkvoter med obegränsade importvolymer på generösa nivåer. Utöver dessa nivåer tillämpas tullar på mellan 17,5 % och 26 %. Åtgärderna kommer gradvis att avvecklas och upphöra att gälla den 28 mars 2005.

För varje produkt beräknades den inledande tullkvoten genom att den genomsnittliga relevanta importen till gemenskapen de senaste tre åren (1999-2001) ökades med 10 %. Den totala effekten är att tillträdet till gemenskapsmarknaden bibehålls i sin nuvarande omfattning.

Länder som har ett väsentligt intresse av att exportera till gemenskapen tilldelades en särskild del av kvoterna. För att se till att alla länder fortsätter att ha tillträde till gemenskapsmarknaden reserverades dock en betydande del för att kunna utnyttjas av andra länder. För en produkt, varmvalsade ringar eller rullar, skulle detta emellertid ha lett till en alltför stor uppdelning av kvoten, varför en enda övergripande kvot fastställdes.

Fortsättning av undersökningen, avslutande och övervakning

För de andra fjorton produkterna föreslog kommissionen att undersökningen skulle avslutas eftersom villkoren för införande av slutgiltiga skyddsåtgärder inte var uppfyllda.

Eftersom kommissionen fick ny information om den senaste tidens import och effekterna av denna på gemenskapsproducenterna beträffande tre av de berörda produkterna (bleckprodukter, kvartoplåt och armeringsstänger) avslutade man i september 2002 undersökningen beträffande elva produkter, men fortsatte undersökningen beträffande dessa tre produkter. Den vidare undersökningen visade emellertid att villkoren för slutgiltiga skyddsåtgärder inte uppfylldes och undersökningarna lades följaktligen ned i januari 2003.

Mot bakgrund av den osäkra situationen på den internationella stålmarknaden inrättade kommissionen också ett system för retroaktiv övervakning avseende alla fjorton produkterna. Därmed har kommissionen skapat ett skyddsnät utan att behöva tillgripa marknadshinder. För mer information hänvisas till det nummer av Europeiska unionens officiella tidning som anges i bilaga L.

7. ÖVERVAKNING AV ÅTAGANDEN

Åtaganden är en form av antidumpningsåtgärder eller utjämningsåtgärder. De godtas av kommissionen om den är övertygad om att de verkligen kan undanröja dumpningens eller subventionernas skadliga effekter. För att nå detta mål åtar sig exportörerna normalt att höja sina priser. Den prisökning som krävs framgår av undersökningsresultaten och är direkt avhängig av den dumpnings- eller subventionsnivå som konstaterats eller nivån för undanröjande av skada, beroende på vilken som är lägst.

För att göra det möjligt för kommissionen att övervaka att åtaganden fullgörs måste parter som gör åtaganden regelbundet sända in försäljningsrapporter, vanligtvis varje kvartal. De måste också förse kommissionen med alla andra uppgifter som bedöms nödvändiga och medge att kommissionen, även med kort varsel, kontrollerar sådana uppgifter på plats. Om ett åtagande överträds eller dras tillbaka införs en tull.

Vid ingången av 2002 hade åtaganden godtagits av 275 företag, vilka omfattade 21 produkter från 21 olika länder.

Under 2002 skedde följande förändringar av gällande åtaganden:

Slutgiltiga antidumpnings- och/eller utjämningstullar infördes för 34 företag efter det att godtagandet av deras åtaganden dragits tillbaka:

- 16 företag bröt mot sitt åtagande (odlad atlantlax från Norge - tio företag; flata lastpallar av trä från Polen - sex företag).

- Två företag var närstående ett företag som hade brutit mot sitt åtagande. Det blev nödvändigt att dra tillbaka godtagandet av deras åtagande för att undvika försäljning via ett närstående företag (odlad atlantlax från Norge - ett företag; flata lastpallar av trä från Polen - ett företag).

- 16 företag drog frivilligt tillbaka sina åtaganden (kvartoplåt från Rumänien - 11 företag; sömlösa stålrör från Ukraina - tre företag; ståltråd från Turkiet - ett företag; skördegarn - ett företag i Ungern).

Åtaganden av 68 företag upphörde av andra skäl än tillbakadragande:

- Ett företags åtagande upphörde att gälla eftersom det berörda landet inte fanns med i en ansökan om översyn som inkom i slutet av den sedvanliga femårsperioden (sömlösa stålrör från Ungern - ett företag).

- Åtaganden av 67 företag löpte ut i och med att åtgärderna upphörde att gälla (zink från Polen - två företag; tändare från Mexico och Filippinerna - två företag; flata lastpallar av trä från Polen - 63 företag).

Vidare har 22 erbjudanden om åtaganden godtagits:

- I tre nya förfaranden godtogs åtaganden från tio företag (färgtelevisionsmottagare från Kina - sju företag; sulfanilsyra från Indien - ett företag; rördelar - ett företag i Slovakien, ett företag i Tjeckien).

- I pågående förfaranden har 12 åtaganden från nya exportörer godtagits (odlad atlantlax från Norge - åtta företag; polyesterchips från Indien - ett företag; karbamid (urinämne) från Litauen - ett företag; vissa valsade platta produkter av järn eller olegerat stål från Indien - ett företag och, innan åtgärderna löpte ut, från ett företag rörande lastpallar av trä från Polen).

Därmed uppgick det totala antalet gällande åtaganden vid utgången av 2002 till 195 och de omfattade 27 förfaranden rörande 20 produkter från 21 olika länder. Närmare uppgifter finns i bilaga M och en översikt över alla gällande åtaganden finns i bilaga Q.

På grund av det allt större antalet åtaganden och deras komplicerade karaktär har kommissionen fortsatt att genom interna omfördelningar avsätta ytterligare resurser för att övervaka åtagandena.

Eftersom åtaganden måste ha samma korrigerande effekt som tullar annars skulle ha haft måste granskning, anpassning och utarbetande av åtaganden baseras på en bedömning av både risk och effektivitet. Detta har lett till situationer där åtaganden inte bedömts vara godtagbara, i synnerhet om en exportör inte har varit tillräckligt samarbetsvillig eller inte har gett korrekta uppgifter under en undersökning, eller när företagets handelsmönster skapat alltför stora möjligheter att kompensera mellan produkter (dvs. att kompensera för den prisökning som tas ut på produkter som omfattas av åtagandet genom att ge rabatt på produkter som inte omfattas av åtagandet när dessa säljs till samma kund i gemenskapen).

När åtaganden har godtagits är fortlöpande kontakter med gemenskapsindustrin avgörande för att se till att kommissionen får nödvändiga upplysningar om åtagandenas effekter på marknaden. På så sätt kan kommissionen rikta in sin övervakningsverksamhet på ett effektivare sätt.

8. ÅTERBETALNINGAR

Enligt artikel 11.8 i grundförordningen kan en importör begära återbetalning av antidumpningstullar om det framkommer att den dumpningsmarginal som ligger till grund för tullen har undanröjts eller sänkts till en nivå som är lägre än den gällande tullsatsen.

Kommissionen fortsatte att behandla både ej avgjorda och nya ansökningar om återbetalning. Fyra nya ansökningar om återbetalning inkom under året. Kommissionen försöker som vanligt strukturera de olika undersökningarna så att resurserna används på bästa sätt. Under 2002 fattades tre beslut rörande olika ansökningar. Alla rörde import av läderhandväskor från Kina. Ytterligare två ärenden rörande samma produkt skall utredas i början av 2003. Medan behandlingen av ett ärende som avbröts på sökandens begäran har återupptagits, har behandlingen av ett annat ärende avbrutits under liknande omständigheter.

Föreliggande fakta i åtta av de pågående återbetalningsärendena var föremål för granskning vid årets slut.

Det här året offentliggjorde kommissionen också uppdaterade riktlinjer för sökande [27]. Syftet med kommissionens tillkännagivande, som i sin första version offentliggjordes 1986, är att upplysa om hur kommissionen behandlar ansökningar om återbetalning av antidumpningstullar. Det nya tillkännagivandet är främst avsett för potentiella sökande och klargör återbetalningsrutinerna, vilket ökar insynen. En mall är bifogad tillkännagivandet för att hjälpa potentiella sökande att utforma sin ansökan.

[27] EGT C 127, 29.5.2002, s. 10

Särskilt följande aspekter har ändrats eller förtydligats:

- I det nya tillkännagivandet görs det klart att återbetalningen beräknas på grundval av den dumpningsmarginal som fastställs för den berörda exportörens hela export och inte endast exporten till den importör som ansöker om återbetalning.

- Tidsfristerna för att inge och bestyrka en ansökan om återbetalning förklaras ingående.

- Medlemsstaternas och kommissionens roll när det gäller mottagande och prövning av ansökningar om återbetalning klargörs.

- Metoden att extrapolera resultaten från en undersökningsperiod till import under en period i omedelbar anslutning till denna undersökningsperiod formaliseras.

- Prövningen av ansökningarna om återbetalning i ärenden där man i den ursprungliga undersökningen gjorde stickprover av exportörer förklaras för första gången.

Det nya tillkännagivandet, som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning C 127 den 29 maj 2002, s. 10 finns även på adressen http://europa.eu.int/comm/trade/index_en.htm.

Mer information om återbetalningar finns i bilaga S.

9. RÄTTSLIG PRÖVNING: BESLUT AV EG-DOMSTOLEN/FÖRSTAINSTANSRÄTTEN

9.1. Översikt över rättsliga prövningar 2002

År 2002 avkunnade förstainstansrätten fem domar och ett beslut i antidumpnings- eller antisubventionsärenden, medan inga domar eller beslut avkunnades av domstolen.

9.2. Ännu oavslutade mål

En förteckning över de antidumpnings-/antisubventionmål vid förstainstansrätten och domstolen som ännu inte hade avgjorts vid utgången av 2002 finns i bilaga T (nio vid förstainstansrätten och fyra vid EG-domstolen).

9.3. Nya mål

Fem nya mål registrerades 2002 (jämfört med sju år 2000 och sex år 2001), tre vid förstainstansrätten och två vid EG-domstolen.

De tre mål som registrerades vid förstainstansrätten år 2002 gäller särskilt följande frågor:

- Fastställande och återkallande av marknadsekonomisk status [28].

[28] T-138/02, Nanjing Metalink mot rådet, EGT C 169, 13.7.2002, s. 39.

- Tillämpning av den tredje metod som fastställs i artikel 2.11, dvs. under vilka omständigheter institutionerna har rätt att jämföra ett vägt genomsnittligt normalvärde med enskilda importpriser. Denna metod förutsätter "nollställning" av icke-dumpade transaktioner [29].

[29] T-274/02, Ritek Corporation m.fl. mot rådet, EGT C 289, 23.11.2002, s. 27.

- Bristande retroaktivitet för undantagandet av vissa typer av likadana produkter från tillämpningen av antidumpningsåtgärder [30].

[30] T-350/02, Ikegami mot rådet, [ännu inte offentliggjord].

9.4. Domar avkunnade av förstainstansrätten

I följande sammanfattningar nämns bara några av de viktigaste punkterna i domarna, inte alla de frågor som väcktes i samband med dessa domar eller specifika fakta beträffande dem.

9.4.1. Vissa skodon med överdelar av textilmaterial från bl.a. Kina

- Mål T-598/97 British Shoe Corporation Footwear Supplies Ltd. m.fl. mot rådet: dom av den 28 februari 2002 (REG 2002, s. II-01155)

Detta fall avgjordes på grundval av frågan om den egenskap som man skall ha för att kunna väcka talan. Förstainstansrätten erinrade först om de viktigaste principerna för att en ansökan som lämnats in av en icke närstående importör. Den första är att bestämmelserna i förordningar om införande av antidump