[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 3.1.2011

KOM(2010) 791 slutlig

2011/0001 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen

(Text av betydelse för EES)

MOTIVERING

BAKGRUND

Motiv och syfte

Det övergripande syftet med det här förslaget till ändringsförordning är att säkerställa att Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004 av den 27 oktober 2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen (”förordningen om konsumentskyddssamarbete”)[1] fortfarande är ändamålsenlig och garanterar att de nationella behöriga myndigheterna hanterar överträdelser på nationell nivå och inom gemenskapen med samma effektivitet. Därför har förslaget till ändringsförordning utformats så att en uppdatering görs av innehållet i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete med hänsyn till den senaste utvecklingen av lagstiftningen på konsumentskyddsområdet.

Allmän bakgrund

Behovet av reglering uppmärksammades för första gången i grönboken om EU:s konsumentskydd[2] från 2001, där vissa brister konstaterades i tillsynen över lagstiftningen om konsumenternas ekonomiska intressen på den inre marknaden. Kommissionen lade fram ett meddelande[3] om uppföljningen av grönboken, och efter ytterligare samråd med medlemsstaternas regeringar och med beaktande av dels rådets resolution av den 2 december 2002[4], dels Europaparlamentets resolutioner[5] lade kommissionen fram ett förslag till förordning om konsumentskyddssamarbete[6]. Rådet och Europaparlamentet antog förordningen i enlighet med förfarandet i artikel 251 i EG-fördraget[7] den 27 oktober 2004. Förordningen började tillämpas den 29 december 2005.

Syftet med förordningen om konsumentskyddssamarbete är att avskaffa hindren för de offentliga tillsynsmyndigheternas gränsöverskridande samarbete för att se till att överträdelser inom EU mot de lagar som skyddar konsumenternas intressen upptäcks, utreds, upphör eller förbjuds, så att den inre marknaden kan fungera som avsett. Detta syfte uppnås genom det nätverk för tillsynssamarbete mellan de offentliga tillsynsmyndigheterna som inrättas genom förordningen. Nätverket ska öka konsumenternas förtroende för gränsöverskridande handel och se till att tillsynen över försäljare och leverantörer fungerar, så att laglydiga säljare och leverantörer inte missgynnas ur konkurrenshänseende.

Nätverket som inrättats genom förordningen om konsumentskyddssamarbete är till för övervakning och tillsyn av lagstiftning som skyddar konsumenternas intressen. Nätverkssamarbetet omfattar den lagstiftning som förtecknas i den bilaga som avses i artikel 3 a i förordningen om konsumentskyddssamarbete. Därför bör man se till att bilagan avspeglar utvecklingen av EU:s regelverk på konsumentskyddsområdet.

Gällande bestämmelser

Syftet med det här förslaget är att ändra bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete.

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Genom förslaget till ändringsförordning uppdateras tillämpningsområdet för de nationella tillsynsmyndigheternas gränsöverskridande samarbete så att det avspeglar utvecklingen av EU:s regelverk på konsumentskyddsområdet. Det kompletterar därmed befintlig EU-lagstiftning på konsumentskyddsområdet.

KONSEKVENSANALYS

Det behövs ingen konsekvensanalys eftersom förslaget till ändringsförordning inte får några ekonomiska, sociala eller miljömässiga konsekvenser.

RÄTTSLIGA ASPEKTER

Rättslig grund

Artikel 95 i EG-fördraget[8] valdes som rättslig grund för förordningen om konsumentskyddssamarbete på grundval av förordningens syften och mål. Förordningens främsta syfte är att effektivt motarbeta näringsidkare som bedriver gränsöverskridande verksamhet på ett oseriöst sätt och stör den inre marknaden, och därmed bidra till att undanröja såväl snedvridning av konkurrensen som hinder på den inre marknaden.

Med förslaget till ändringsförordning vill man se till att den gränsöverskridande tillsyn som utövas genom nätverket för konsumentskyddssamarbete fungerar effektivt även i fortsättningen, genom att ändra bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete så att tillämpningsområdet för samarbetet över gränserna förblir relevant. Förslaget till ändringsförordning har samma syften och mål som förordningen om konsumentskyddssamarbete, och artikel 114 i EUF-fördraget kvarstår som rättslig grund.

Subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna

De föreslagna åtgärderna omfattar ändringar i det befintliga EU-regelverket och berör således ett område där unionen redan har utövat sin befogenhet. Förslaget är därför förenligt med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget[9].

I enlighet med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget går det här förslaget till ändringsförordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dess mål.

Val av regleringsform

Den regleringsform som valts är en förordning, eftersom det främsta syftet med rättsakten är att se till att tillämpningsområdet för de bestämmelser om de nationella tillsynsmyndigheternas gränsöverskridande samarbete som är direkt tillämpliga uppdateras så att hänsyn tas till den senaste utvecklingen av EU:s regelverk på konsumentskyddsområdet.

BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte unionens budget.

EUROPEISKA EKONOMISKA SAMARBETSOMRÅDET (EES)

Det här förslaget till ändringsförordning berör en EES-fråga och bör därför gälla i hela EES.

NÄRMARE REDOGÖRELSE

Förslaget till ändringsförordning, som ska förenkla regelverket på konsumentskyddsområdet, innebär att föråldrade bestämmelser i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete utgår och att några av dem ersätts med aktuella hänvisningar till ny lagstiftning; syftet är att förenkla regelverket på konsumentskyddsområdet. Bilagan uppdateras genom att man dels tar bort hänvisningar till lagstiftning som inte är relevant för de nationella tillsynsmyndigheternas konsumentskyddssamarbete, dels ersätter hänvisningar till gammal lagstiftning som inte längre gäller med hänvisningar till sådan lagstiftning på konsumentskyddsområdet som ersatt denna.

Avlägsnande

Direktivet om vilseledande och jämförande reklam

• Rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om vilseledande och jämförande reklam[10]

Rådets direktiv 84/450/EEG bör tas bort från bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete eftersom det har upphävts genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/114/EG av den 12 december 2006 om vilseledande och jämförande reklam[11]. Syftet med direktiv 2006/114/EG är inte att skydda konsumenternas intressen på alla områden, utan endast i fråga om jämförande reklam. Därför bör bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete innehålla en hänvisning endast till de artiklar i direktiv 2006/114/EG som handlar om jämförande reklam.

• Europaparlamentets och rådets direktiv 97/55/EG av den 6 oktober 1997 om ändring av direktiv 84/450/EEG om vilseledande reklam så att detta omfattar jämförande reklam[12]

Direktiv 97/55/EG är ett ändringsdirektiv till det upphävda direktiv 84/450/EEG om vilseledande reklam och bör därför tas bort från bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete.

Ersättande

Direktivet om konsumentkrediter

• Rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter[13]

Direktiv 87/102/EEG har upphävts genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG av den 23 april 2008 om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv 87/102/EEG[14]. Det bör därför tas bort från bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete.

• Direktiv 2008/48/EG om konsumentkreditavtal

Direktiv 2008/48/EG om konsumentkreditavtal bör införas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete eftersom det är avsett att ersätta direktiv 87/102/EEG.

Direktivet om audiovisuella medietjänster

• Europaparlamentets och rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television[15]

Direktiv 89/552/EEG har upphävts genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU av den 10 mars 2010 om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster)[16]. Direktiv 89/552/EEG bör därför tas bort från bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete.

• Direktiv 2010/13/EU (direktiv om audiovisuella medietjänster)

De relevanta bestämmelserna i direktivet om audiovisuella medietjänster bör införas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete eftersom avsikten med det direktivet är att det ska ersätta direktiv 89/552/EEG.

Direktivet om tidsdelat boende

• Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis[17]

Direktiv 94/47/EG har upphävts genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/122/EG av den 14 januari 2009 om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte[18]. Direktiv 94/47/EG bör därför tas bort från bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete.

• Direktiv 2008/122/EG om konsumentskydd vid vissa aspekter av tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte

Direktiv 2008/122/EG bör införas i bilagan till förordningen om konsumentskyddssamarbete eftersom det ska ersätta direktiv 94/47/EG.

Rättelser

Direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal

I den nuvarande hänvisningen i bilagan till direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal står följande:

”Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal (EGT L 95, 21.4.1993, s. 29). Direktivet ändrat genom kommissionens beslut 2002/995/EG (EGT L 353, 30.12.2002, s. 1).”

Direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal har inte ändrats genom kommissionens beslut 2002/995/EG och hänvisningen bör därför rättas.

2011/0001 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 2006/2004 om samarbete mellan de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för konsumentskyddslagstiftningen

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[19],

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[20],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[21],

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

1. I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2006/2004[22] fastställs villkoren för samarbetet dels mellan de behöriga myndigheter i medlemsstaterna som utsetts att ansvara för tillsynen över lagstiftningen till skydd för konsumenternas intressen, dels mellan dessa myndigheter och Europeiska kommissionen. Syftet är att se till att denna lagstiftning efterlevs, garantera att den inre marknaden fungerar smidigt och förbättra skyddet för konsumenternas ekonomiska intressen.

2. Enligt artikel 3 a i förordning (EG) nr 2006/2004 avses med lagar som skyddar konsumenternas intressen de direktiv som införlivats i medlemsstaternas rättsordningar samt de förordningar som förtecknas i bilagan till den förordningen (nedan kallad bilagan ).

3. Flera av de rättsakter som förtecknas i bilagan har upphört att gälla, och ny lagstiftning har antagits.

4. Rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om vilseledande och jämförande reklam[23] har upphävts genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/114/EG[24]. Hänvisningen till direktiv 84/450/EEG bör därför tas bort från bilagan. Dessutom bör bilagan innehålla en hänvisning som endast avser de artiklar i direktiv 2006/114/EG vars syfte är att skydda konsumenternas intressen.

5. Europaparlamentets och rådets direktiv 97/55/EG av den 6 oktober 1997 om ändring av direktiv 84/450/EEG om vilseledande reklam så att detta omfattar jämförande reklam[25] är ett ändringsdirektiv till det upphävda direktiv 84/450/EEG. Hänvisningen till direktiv 97/55/EG bör därför tas bort från bilagan.

6. Rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter[26] har upphävts och ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG av den 23 april 2008 om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv 87/102/EEG[27]. Därför bör hänvisningen till direktiv 87/102/EEG i bilagan ersättas med en hänvisning till direktiv 2008/48/EG.

7. Europaparlamentets och rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television[28] har upphävts och ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU (direktiv om audiovisuella medietjänster)[29]. Enligt artikel 34 i direktiv 2010/13/EU ska de hänvisningar till direktiv 89/552/EEG som görs i bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 anses som hänvisningar till direktiv 2010/13/EU. Av tydlighetsskäl bör dock hänvisningen till direktiv 89/552/EEG i bilagan ersättas med en hänvisning till de berörda artiklarna i direktiv 2010/13/EU.

8. Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal har inte ändrats genom kommissionens beslut 2002/995/EG och hänvisningen till det beslutet bör därför utgå.

9. Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994 om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis[30] har upphävts och ersatts av Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/122/EG av den 14 januari 2009 om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte[31]. Enligt artikel 18 i direktiv 2008/122/EG ska de hänvisningar till direktiv 94/47/EG som görs i bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 anses som hänvisningar till direktiv 2008/122/EG. Av tydlighetsskäl bör dock hänvisningen till direktiv 94/47/EG i bilagan ersättas med en hänvisning till direktiv 2008/122/EG.

10. Bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 bör därför ändras i enlighet med detta.

11. Direktiv 87/102/EEG har ersatts av direktiv 2008/48/EG, men det anges inte uttryckligen i direktiv 2008/48/EG att hänvisningar till det upphävda direktiv 87/102/EEG ska anses som hänvisningar till direktiv 2008/48/EG. För att rättsläget ska vara tydligt bör den här förordningen träda i kraft skyndsamt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA

Bilagan till förordning (EG) nr 2006/2004 ska ändras på följande sätt:

1. Fotnot 1 ska ersättas med följande:

”1) Direktiven under punkterna 6, 8 och 13 innehåller särskilda bestämmelser.”

2. Punkt 1 ska ersättas med följande:

”1. Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/114/EG av den 12 december 2006 om vilseledande och jämförande reklam (EUT L 376, 27.12.2006, s. 21): artiklarna 1, 2 c, 4, 5, 6, 7 och 8.”

3. Punkt 3 ska ersättas med följande:

”3. Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG av den 23 april 2008 om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv 87/102/EEG (EUT L 133, 22.5.2008, s. 66).”

4. Punkt 4 ska ersättas med följande:

”4. Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/13/EU av den 10 mars 2010 om samordning av vissa bestämmelser som fastställs i medlemsstaternas lagar och andra författningar om tillhandahållande av audiovisuella medietjänster (direktiv om audiovisuella medietjänster) (EUT L 95, 15.4.2010, s. 1): artiklarna 9, 10, 11 och 19–26.”

5. Punkt 6 ska ersättas med följande:

”6. Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal (EGT L 95, 21.4.1993, s. 29).”

6. Punkt 7 ska ersättas med följande:

”7. Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/122/EG av den 14 januari 2009 om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte (EUT L 33, 3.2.2009, s. 10).”

7. Punkt 9 ska utgå.

[1] EUT L 364, 9.12.2004, s. 1.

[2] KOM(2001) 531 slutlig.

[3] KOM(2002) 289 slutlig.

[4] Rådets resolution av den 2 december 2002 om en strategi för gemenskapens konsumentpolitik 2002–2006, EGT C 11, 17.1.2003, s. 1.

[5] Europaparlamentets resolution om kommissionens grönbok om konsumentskyddet inom Europeiska unionen: inverkan på unionens framtida konsumentpolitik (KOM(2001) 531 – C5-0295/2002 – 2002/2151[COS]), Europaparlamentets resolution om perspektiv på det rättsliga skyddet av konsumenterna i samband med kommissionens grönbok om konsumentskyddet inom Europeiska unionen (KOM(2001) 531 – C5-0294/2002 – 2002/2150[COS]), Europaparlamentets resolution om kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om ”En strategi för konsumentpolitik 2002–2006” (KOM(2002) 208 – C5-0329/2002 – 2002/2173[COS]).

[6] KOM(2003) 443 slutlig.

[7] Artikel 294 i EUF-fördraget.

[8] Artikel 114 i EUF-fördraget.

[9] F.d. artikel 5 i EG-fördraget.

[10] EGT L 250, 19.9.1984, s. 17, senast ändrat genom direktiv 2005/29/EG (EUT L 149, 11.6.2005, s. 22).

[11] EUT L 376, 27.12.2006, s. 21.

[12] EGT L 290, 23.10.1997, s. 18.

[13] EGT L 42, 12.2.1987, s. 48.

[14] EUT L 133, 22.5.2008, s. 66. Rättat i EUT L 207, 11.8.2009, s. 14.

[15] EGT L 298, 17.10.1989, s. 23.

[16] EUT L 95, 15.4.2010, s. 1.

[17] EGT L 280, 29.10.1994, s. 83.

[18] EUT L 33, 3.2.2009, s. 10.

[19] EUT C , , s. .

[20] EUT C , , s. .

[21] EUT C , , s. .

[22] EUT L 364, 9.12.2004, s. 1.

[23] EGT L 250, 19.9.1984, s. 17, senast ändrat genom direktiv 2005/29/EG (EUT L 149, 11.6.2005, s. 22).

[24] EUT L 376, 27.12.2006, s. 21.

[25] EGT L 290, 23.10.1997, s. 18.

[26] EGT L 42, 12.2.1987, s. 48.

[27] EUT L 133, 22.5.2008, s. 66. Rättat i EUT L 207, 11.8.2009, s. 14.

[28] EGT L 298, 17.10.1989, s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2007/65/EG, EUT L 332, 18.12.2007, s. 27.

[29] EUT L 95, 15.4.2010, s. 1.

[30] EGT L 280, 29.10.1994, s. 83.

[31] EUT L 33, 3.2.2009, s. 10.