Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling"

(98/C 157/06)

Den 23 oktober 1997 beslutade kommissionen att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén, i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget, om ovannämnda meddelande.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som ansvarat för beredningen av kommitténs arbete, antog sitt yttrande den 3 mars 1998. Föredragande var Giannino Bernabei.

Vid sin 353:e plenarsession den 25-26 mars 1998 (sammanträdet den 25 mars 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 104 röster för, 2 emot och 4 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Europeiska kommissionen har översänt ett meddelande till Ekonomiska och sociala kommittén - och även till rådet, Europaparlamentet och Regionkommittén - om "En gemenskapsstrategi för att främja kraftvärme och undanröja hinder för dess utveckling". Genom detta meddelande fullgör kommissionen de åtaganden som utlovades i vitboken (), som kommittén inte blev rådfrågad om, vilket är tråkigt att återigen behöva påpeka.

1.2. Kommissionens meddelande är för övrigt ett svar dels på parlamentets begäran om åtgärder för att främja kraftvärme i medlemsstaterna och undanröja de nuvarande hindren, dels på uppmaningen vid rådsmötet (energi) den 27 maj 1997 om att utarbeta en gemenskapsstrategi för att främja förnybara energikällor och kraftvärme, vilket kommer att medföra en ytterligare förbättring av energisektorns verksamhet (). Kommittén har vid flera tillfällen fört fram sina idéer om strategier som syftar till att minska utsläppen av koldioxid och växthusgaser (), om strategier som avser att främja förnybara energikällor () och även om effektiv energiutvinning och rationell energianvändning (). Vid rådsmötet (energi) den 8 december 1997 antogs för övrigt en resolution om att främja en gemenskapsstrategi för kraftvärme.

2. Kommissionens förslag

2.1. Kommissionens målsättning är att "föreslå en strategi som kan främja utvecklingen av kraftvärme i Europa och dess genombrott på den europeiska energimarknaden som ett energisnålt och miljövänligt system för el- och värmeproduktion" - en strategi som grundas på åtgärder som genom inbördes växelverkan förstärker varandra på gemenskapsnivå och medlemsstatsnivå och som samordnas och överensstämmer med övrig gemenskapspolitik.

2.2. Kommissionen redogör för lagstiftningsåtgärder (), tekniska åtgärder (särskilt med avseende på programmen Joule och Thermie) och icke-tekniska åtgärder (särskilt med avseende på programmen Save och Synergy) samt för programmen Phare, Tacis och Meda och EIB:s finansiering. Sedan anger kommissionen en rad hinder för utvecklingen av kraftvärme som föreligger i olika omfattning i de olika medlemsstaterna och som motverkar en gynnsam utveckling av kraftvärmeanläggningar:

2.2.1. Ekonomiska hinder: Dålig tillgång och höga priser på primära energikällor, allmänna och specifika finansieringssvårigheter, brist på lämpliga marknadsinstrument för att införliva externa miljökostnader, svårigheter i förhållandet mellan kraftvärmeproducenter och elproducerande kraftbolag i fråga om fri tillgång till nätet, orimliga ersättningar vid försäljning av överskottskapacitet till nätet och höga avgifter för reservkraft och extra kraft.

2.2.2. Regleringsmässiga hinder: Besvärliga och tidsödande procedurer för att erhålla driftstillstånd, hinder för den fria tillgången till nätet.

2.2.3. Institutionella hinder: Ojämlikhet och bristande öppenhet i kontakterna mellan privata kraftvärmebolag och de offentliga kraftbolagen i dominerande ställning.

2.2.4. Särskilda hinder: Framför allt det faktum att fjärrvärme/fjärrkyla ännu inte är fullständigt tekniskt utvecklad och ekonomiskt bärkraftig i Europa.

2.3. För att på ett samordnat sätt genomföra en energipolitik inom gemenskapen som har som målsättning att stärka de europeiska företagens konkurrenskraft på världsmarknaden och samtidigt skydda miljön och trygga energiförsörjningen, en hållning som kommittén även helt nyligen givit sitt fulla stöd (), har kommissionen utformat en ny gemenskapsstrategi för kraftvärme. Denna strategi syftar till att till år 2010 fördubbla den befintliga installerade elproduktionskapaciteten från kraftvärme och öka nyttjandegraden hos befintliga anläggningar med 30 %, och på så vis öka kraftvärmens andel av den totala elproduktionen från 9 % till 18 % och därmed minska utsläppen av koldioxid och växthusgaser med 4 %.

3. Kraftvärme i ett internationellt perspektiv

3.1. Konferensen om globala klimatförändringar i Kyoto i december 1997 fastställde för alla de länder som undertecknat FN-konventionen hur stor minskning av utsläpp av växthusgaser (jämfört med 1990) som skall uppnås före 2010: 8 % för EU-länderna, 7 % för USA och 6 % för Japan.

3.2. Ett obligatoriskt miljökrav har alltså lagts till det allmänna behovet - som framför allt upplevs i de industrialiserade länderna - att hålla energikonsumtionen nere, förbättra försörjningstryggheten och åstadkomma en effektivare användning av olika slag av bränsle.

3.3. Det är numera allmänt känt att tekniken för kraftvärmegenerering är en av de få tekniker som verkligen kan bidra till att uppnå en effektiv energiutvinning och till att skydda miljön.

3.4. Även USA och Japan har sedan en tid tillbaka insett att det är nödvändigt att främja kraftvärme och har vidtagit allmänna och specifika lagstiftningsåtgärder som medfört skattelättnader och andra förmåner, berett olika finansieringsmöjligheter och utökat forsknings- och demonstrationsprogrammen på området för kraftvärme.

3.5. Vissa av dessa åtgärder borde kunna ge värdefulla anvisningar om hur en effektiv stödpolitik för kraftvärme i EU kan byggas upp.

4. En europeisk strategi för kraftvärme

4.1. Kommittén ser rent allmänt positivt på kommissionens förslag till gemenskapsstrategi för att främja produktionen av kraftvärme.

4.2. Kommittén anser bland annat att den föreslagna vägledande målsättningen som innebär en fördubbling av kraftvärmens andel av den totala elproduktionen, från 9 % till 18 %, till år 2010 är mycket ambitiös och krävande och understryker att den endast kan uppnås om medlemsstaterna agerar helt i linje med gemenskapens anmodan. Samtidigt måste man ta full hänsyn till olika utgångsläge och till marknadsanpassning.

4.3. Kommittén understryker slutligen att överensstämmelsen mellan de allmänna riktlinjer som rådet godkänt, de nationella konkreta målsättningarna och de handlingsplaner som utarbetas kommer att bero på graden av samverkan som kan uppnås mellan de enskilda medlemsstaternas program och en allmän energipolitik för gemenskapen som mer generellt täcker samtliga resurser och energiteknologier - en samverkan som grundar sig på deltagarnas samförstånd och inte påtvingas uppifrån.

4.4. Enligt kommittén är det nödvändigt att utnyttja all befintlig potential i de enskilda medlemsstaternas energisystem, som dock skiljer sig mycket i uppbyggnad, för att åstadkomma större utbredning och genomslag av kraftvärmetekniken inom de olika sektorerna för el, fjärrvärme och fjärrkyla.

4.4.1. I många medlemsländer är fortfarande kraftverk med dålig energieffektivitet i bruk och dessa använder energikällor som ger upphov till miljöfarliga utsläpp i atmosfären. Enligt kommittén är den växelverkande kraftvärmetekniken det lämpligaste alternativet när det samtidigt med behov av elektricitet finns en ansenlig och varaktig efterfrågan på värme. Vid planering av nya anläggningar bör man dessutom ta hänsyn till om det finns avsättningsmöjligheter för värme, kylning och avsaltning.

4.4.2. Det mest ändamålsenliga tillvägagångssättet borde vara att uppföra nya kraftvärmeanläggningar med hög verkningsgrad och samtidigt avveckla eller modernisera förorenande och äldre, mindre energieffektiva anläggningar genom att medlemsstaterna tillämpar direktivet om kraftvärme. Enligt kommittén måste kommissionen följa upp detta problem och kontrollera att man i de nationella programmen tar vederbörlig hänsyn till denna aspekt, även med tanke på tillämpningen av direktiv 96/92/EG () om den inre marknaden för el och den kommande översynen av direktivet om stora förbränningsanläggningar.

4.4.2.1. Efterfrågan på el ökar stadigt i Europa. När nya anläggningar uppförs för att täcka denna ökade efterfrågan borde man prioritera kraftvärmetekniken varje gång detta är möjligt och ekonomiskt fördelaktigt även med tanke på kostnaden för slutkonsumenterna.

5. Utvecklingsmöjligheter när det gäller fjärrvärme, fjärrkyla och avsaltning

5.1. Kommittén instämmer i att kraftvärme har stora fördelar i samband med fjärrvärme, även om förhållandena i Europa är olikartade med tanke på klimatet, men olikheter skapas också av regeringarnas aktiva politiska insatser för att främja och stödja kraftvärme och de lokala myndigheternas initiativ som grundas på en analys av kostnaderna kontra den sociala nyttan av kraftvärme jämfört med traditionella alternativ.

5.2. När det gäller fjärrkylsystemen skulle, enligt kommittén, de så kallade "district cooling systems", trots att de inte har så stor spridning (cirka 1 500 av totalt 7 000 anläggningar) vara en framkomlig väg när det gäller småskaliga och flexibla pilotprojekt med tanke på särskilda klimat- och miljövillkor. Därför bör man sprida erfarenheten av "district cooling systems" vid Expo '98 i Lissabon.

5.3. Sådana positiva erfarenheter skulle också kunna spridas om man kunde övervinna vissa regleringsmässiga hinder och lösa problemet med att finansiera investeringar av detta slag som innebär långsiktig avkastning och liten lönsamhet. I en avreglerad ekonomi kommer beslutet att investera i kraftvärme att betingas av den förväntade avkastningen på investerat kapital jämfört med andra investeringsalternativ.

5.4. Detsamma gäller den kombinerade produktionen av elektricitet och avsaltning av havsvatten, av särskilt intresse i t.ex. Medelhavsområdet och vissa öområden. Alla de ovan anförda förslagen kan automatiskt utsträckas till att omfatta denna produktion.

5.5. Enligt kommittén bör man med särskilt intresse studera den aktuella situationen i de central- och östeuropeiska länderna, särskilt i kandidatländerna, där fjärrvärmen på sin tid infördes i stor skala och ännu i dag berör tiotals miljoner invånare. Enligt kommittén finns det både förutsättningar och medel - genom Phare-, Tacis- och Synergy-programmen - för radikala ingrepp med avseende på modernisering och nytänkande som skulle leda till stora energibesparingar, förbättring av miljön och minskade utsläpp av växthusgaser.

6. Kraftvärme inom industrin och tjänstesektorn

6.1. I kommissionens meddelande framhålls att kraftvärme kan komma att få en kraftig utbredning även inom industrin och tjänstesektorn. Inledande undersökningar i detta ämne har tidigare genomförts, men det skulle vara önskvärt att uppdatera dessa arbeten för att få fram tillförlitliga prognoser i siffror.

6.2. Kommittén vill uppmana kommissionen att snarast möjligt ta fram uppgifter som bygger på precisa utvärderingsmetoder och som kan vara av värde för medlemsstaterna när de utarbetar sina utvecklingsplaner dels för industrin och dels för fjärrvärme och fjärrkyla inom tjänstesektorn.

6.3. Avlägsnande av hinder för kraftvärmens utveckling

6.3.1. I de inledande undersökningarna som nämndes ovan granskades också de regleringsmässiga och institutionella hinder som finns i olika länder för investeringar i industri- och tjänstesektorn.

6.3.2. Det handlar mest om svårigheter som har uppstått i kontakten mellan de företag som har uppfört eller planerar att uppföra kraftvärmeanläggningar och de företag som förvaltar de allmänna näten (dålig lönsamhet för att överlåta el, i vissa fall vägran att köpa energi, höga avgifter för reservkraft och extra kraft, problem med tillgång till nätet osv.).

6.3.3. Detta är frågor som bör regleras inom ramen för den slutgiltiga tillämpningen av direktiv 96/92/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för el.

6.3.4. ESK stöder kommissionens strävan att utöva en sträng övervakning av att medlemsstaterna tillämpar direktivet om el på ett korrekt sätt, så att de obefogade hinder som finns för kraftvärmens utveckling snarast möjligt avlägsnas.

6.3.5. I alla händelser bör den ledande principen vara att främja affärssamarbetet mellan de företag som handhar krafvärmeanläggningarna och de företag som ansvarar för att producera el och överföra den till användarna via näten.

6.3.6. Därför uttrycker kommittén sitt fulla stöd för meddelandets inriktning som uppmuntrar nya former av avtal för att uppnå bestämda mål vad beträffar effektivitet och innovativ teknik.

6.3.7. När det gäller utnyttjande av energikällor för kraftvärmeanläggningar delar kommittén kommissionens uppfattning om naturgasens betydelse i framtiden. Kommittén rekommenderar dock att man även uppmärksammar användning av vissa förnybara energikällor, i synnerhet biomassa.

6.4. Införlivandet av miljökostnader

6.4.1. Att välja kraftvärmetekniken inom industri- och tjänstesektorn har stött på stora ekonomiska hinder, i synnerhet för eldistributörerna i de olika länderna, eftersom investeringsbeslut enbart baserats på lönsamheten för de enskilda företagen och energidistributörerna.

6.4.2. Mycket ofta har beslutet att satsa väldiga belopp på en nyinvestering bromsats av att företagarna ansett det vara enklare att fortsätta att producera ånga i gamla ineffektiva anläggningar som är helt amorterade och köpa el från nätet eller att producera el utan att använda den värme som också produceras.

6.4.3. Kommissionen inser klart att det är nödvändigt att motarbeta denna negativa trend och fastslår att kraftvärme är ett av de få verktyg med vilket man kan uppnå minskade utsläpp av växthusgaser och spara energi i stor omfattning.

6.4.4. För att underlätta och uppmuntra kraftvärmeinitiativ föreslås i kommissionens meddelande två olika åtgärder, dels införlivande av externa kostnader och miljövinster i energikostnaderna genom skatteincitament, dels en satsning genom traditionella och innovativa finansiella styrmedel för att bidra till att göra investeringar för kraftvärme i industrin och tjänstesektorn lönsamma.

6.4.5. I femte miljöhandlingsprogrammet som fastställdes av rådet och Europaparlamentet i slutet av 1995 omnämns styrmedel för att införliva miljökostnaderna. Det har nu tagits upp igen i det förslag till direktiv om en omstrukturering av skatteramen för energiprodukter, som rådet fortfarande håller på att granska på grund av problemets omfattning och den enighet som fördraget kräver i denna fråga.

6.4.6. Förslaget går ut på att fastställa miniminivåer för skatt på energiprodukter och samtidigt undanta kraftvärme från denna avgift.

6.4.7. På detta sätt avser man att bidra till att göra det lönsamt att investera i kraftvärme och uppmuntra företagen att satsa på den.

6.4.8. ESK antog den 29 oktober 1997 ett yttrande () där kommittén behandlar eventuella positiva effekter och problem som kan uppstå vid tillämpning av principen om selektiv och harmoniserad beskattning av energi som ett led i att integrera de miljövinster som uppstår genom användning av högeffektiva energianläggningar.

6.4.9. Kommittén anser dock att kommissionen omgående borde företa en granskning av alla tänkbara möjligheter för att i sin skattepolitik införliva de energi- och miljövinster som en satsning på kraftvärme medför (i enlighet med punkt 4.7 i meddelandet) inom ramen för ett rationellt energiutnyttjande. Man borde inom samma ram emellertid även planera in och främja värmeutvinning och varmvattenutvinning, för att i största möjliga mån uppnå en jämvikt mellan produktion och uttag av värme för att åstadkomma en effektiv energiutvinning.

6.4.10. I vissa medlemsländer, samt i Japan och USA, förekommer det system med specifika skatteincitament, som skulle kunna övervägas i medlemsstaterna (avdrag på skatten med en del av investeringskostnaden, höjd amorteringsdel de första åren etc.).

6.5. Finansiella styrmedel som kan användas

6.5.1. De förberedande studier som kommissionen har genomfört om nuläget och framtidsutsikterna för kraftvärme i Europa visar att en negativ faktor som kan bromsa en kraftig utveckling av denna sektor är dålig tillgång till medel att investera i projekt med medelhög eller låg lönsamhet och en avkastningsperiod som anses alltför lång.

6.5.2. Om till exempel ett universitets studenthem hade finansiella resurser skulle en kraftvärmeanläggning förväntas avkasta ca 9 % per år. Detta skulle vara mer än de ca 7 % i realränta som en aktieportfölj förväntas ge och då skulle en kraftvärmeanläggning vara en lönsam investering. Inom tillverkningsindustrin, där riskerna är av annat slag än inom utbildningen, skulle en avkastning på 15-25 % kanske krävas och en kraftvärmeanläggning skulle bara vara försvarbar inom processindustrin, till exempel kemiföretag och stålverk, där det finns stora behov både av värme och el. Ytterligare en begränsning finns när det gäller statlig verksamhet, exempelvis stora sjukhus, där investeringar i kraftvärme kan vara ekonomiskt försvarbara, men budgetbegränsningar kan hindra sådana investeringar.

6.5.3. I Nederländerna, som svarar för de bästa resultaten i fråga om uppbyggnad av nya anläggningar för kraftvärme, kan man konstatera att utan den stöd- och stimulanspolitik som den nationella regeringen bedrivit skulle ett mycket mindre antal anläggningar av detta slag ha uppförts, vilket betonats i Joule II-rapporten i februari 1995 ().

6.5.4. På grund av nämnda svårigheter har många länder erbjudit ekonomiskt stöd av olika slag, som bidrag eller förmånliga lån. I många medlemsstater har kraftvärmen på så sätt, enligt IEA:s rapport () uppfattats som en "infant industry" som behöver hjälp och stöd under igångsättningsskedet.

6.5.5. Det finns ett antal talande exempel från tidigare år. Det har förekommit att investeringskostnaderna subventionerats med 25-40 % och kostnadstäckningen för genomförbarhetsstudier varit ännu högre (). I Kanada, USA och Japan har man haft stöd i samma storleksordning.

6.5.6. Kommissionens meddelande uppmärksammar dock inte nämnvärt detta faktum, kanske på grund av att det handlar om något som är varje enskild medlemsstats angelägenhet.

6.5.7. Kommittén anser att det är nödvändigt att hitta en riktig balans mellan avregleringen av den inre marknaden, principerna för gemenskapens konkurrenspolitik i form av stödsystem, den överenskomna strategin att fördubbla kraftvärme-andelen före år 2010 och - än viktigare - de förpliktelser som EU tagit på sig internationellt inom ramen för Kyotokonferensen.

6.5.8. Mot bakgrund av detta uppmanar kommittén kommissionen att uppmuntra medlemsländerna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att stödja investeringar i kraftvärmeanläggningar, särskilt vad gäller möjligheten till lån med förmånlig ränta, så att dessa initiativ fyller en funktion och inte har negativa effekter för konkurrensen. Endast på detta sätt kommer den ambitiösa målsättningen att fördubbla kapaciteten till år 2010 att kunna uppnås på en helt avreglerad inre marknad för energi.

6.5.9. Kommissionen föreslår dessutom att Europeiska investeringsbanken skall förstärka sitt finansieringsstöd avseende nya kraftvärmeanläggningar. För övrigt borde liknande ingrepp även prioriteras på området för andra europeiska finansieringsinstitut som EBRD och Världsbanken. Den nya ordningen för regionalt strukturfondstöd borde också kunna bidra betydligt till att denna sektor utvecklas i de mindre gynnade regionerna.

7. Insatser inom gemenskapsprogrammen för utveckling av kraftvärme

7.1. Enligt kommittén är det lämpligt att ge ökad möjlighet via gemenskapsprogrammen Phare, Tacis, med stöd av studierna inom Synergy och inom Alure för Latinamerika, att bygga upp kraftvärmeanläggningar i tredje länder i Central- och Östeuropa och i Latinamerika för att snabbt uppnå betydande resultat i form av energisparande, rationell energianvändning och minskade föroreningar. Inom Meda-programmet planeras för närvarande inga liknande åtgärder, vilket dock skulle behövas, med avseende på infrastruktur och energi. Programmets uppläggning bör ändras i den riktningen.

7.2. Gemenskapsprogrammen för forskning, utveckling och demonstration, i synnerhet Joule-Thermie, är sedan länge inriktade på specifika frågor som rör kraftvärme trots att det är allmänt erkänt att kraftvärme-, kylnings- och avsaltningsanläggningar bygger på en teknik som är relativt väl utvecklad. Det finns dock möjligheter till ytterligare tekniska och ekonomiska förbättringar som skulle kunna öka kraftvärmens genomslagskraft i förhållande till traditionella alternativ.

7.2.1. Inom ramen för det kommande femte ramprogrammet för FoTU måste stort utrymme ges åt energi- och miljöproblemen samt åt de relevanta nyckelåtgärdernas nya problemlösande uppläggning. I synnerhet borde åtgärderna inom framtida stadsplanering, avancerade energisystem och vattenteknik bidra till att kraftvärme introduceras, och då särskilt i form av projekt med mini- och mikrokraftvärmeanläggningar i närheten av konsumtionscentra. Dessa åtgärder kan ge möjlighet till betydande kostnads- och konsumtionsbesparingar, vilket kommissionen redan har framhållit.

7.2.2. Save II, och Altener II i något mindre utsträckning, borde ha mycket stor betydelse och kunna presentera innovativa lösningar med säkra tekniska normer om hur avsättning och introduktion skall gå till på de marknader där kraftvärmetekniken i framtiden måste kunna konkurrera självständigt.

7.2.3. Kommissionen har för avsikt att integrera dessa program i en flerårig ram och att fortsätta på den inslagna vägen. Kommittén uttrycker sitt stöd för integrering av kraftvärmeutvecklingen inom ramen för denna strategi, om vilken man för övrigt håller på att utarbeta ett yttrande på eget initiativ.

8. Slutsatser och rekommendationer

8.1. Kommittén ser odelat positivt på kommissionens förslag att föreslå en gemenskapsstrategi för att främja kombinerad produktion av el, värme, kylning och vattenbearbetning. Vi anser att detta är en av de få möjligheter som står till buds för Europeiska unionen om vi skall kunna uppfylla de åtaganden för att minska utsläppen av växthusgaser som länderna antog under Kyotokonferensen, i enlighet med de helt nyligen antagna ståndpunkterna om energieffektivitet inom ramen för en hållbar utveckling.

8.2. Kommittén uppmanar kommissionen att, efter att ha inhämtat de andra institutionernas ställningstaganden, utarbeta en särskild handlingsplan som kan samordna de allmänna riktlinjerna med de alternativ och beslut som de enskilda medlemsstaterna kan anamma även med hänsyn till de stora existerande strukturskillnaderna. Kommittén önskar att denna plan i framtiden skall ingå i ramprogrammet för energi, som nyligen presenterats, för att uppnå större konsekvens och tydlighet när det gäller gemenskapsinitiativen på energiområdet.

8.3. Det är medlemsstaterna som i första hand ansvarar för en ny politik på detta område. De måste snarast fastställa vilka nationella mål för kraftvärmens utveckling som stegvis skall nås före år 2010 och ange de styrmedel som kommer att användas.

8.4. Resultatet av gemenskapsstrategin för att främja kraftvärme kommer att bero på hur konstruktivt samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna blir.

8.5. Kommittén uppmanar till maximala ansträngningar för att uppnå denna målsättning och ger kommissionen, Europaparlamentet och rådet följande rekommendationer:

8.5.1. Problem och initiativ för att främja kraftvärmeutveckling bör inlemmas i och ges lämpligt utrymme inom den fleråriga strategin för energipolitiken, för att säkerställa kontinuitet och tillförlitlighet när det gäller insatserna inom detta område. Samtidigt bör olika utgångslägen och subsidiaritetsprincipen beaktas.

8.5.2. En riktig balans måste eftersträvas mellan å ena sidan avregleringen av den inre marknaden och stödsystemen när det gäller miljömålen i gemenskapens konkurrenspolitik, och å andra sidan den överenskomna strategin för att fördubbla kraftvärmeproduktionen före år 2010 och de internationella förpliktelser som EU åtog sig i Kyoto.

8.5.3. Kontinuerlig övervakning av att medlemsstaterna på ett korrekt sätt följer det direktiv om den inre marknaden för el och naturgas som snart ligger färdigt, i syfte att undanröja de flesta av de regleringsmässiga och institutionella hindren för kraftvärme.

8.5.4. Övervakning och styrning av de nationella programmen för upprustning av sektorn för produktion och överföring av elektrisk energi.

8.5.5. Främjandet av ett kontinuerligt utbyte av information och erfarenheter mellan medlemsstaterna i syfte att stödja och främja kraftvärme inom industri, tjänstesektor och fjärrvärme/ fjärrkyla/avsaltning.

8.5.6. Utarbetande, insamling och spridning av harmoniserad statistik om kraftvärmens ställning och utveckling i medlemsstaterna och de central- och östeuropeiska kandidatländerna.

8.5.7. Utarbetande av konkreta åtgärder för att införliva externa kostnader och miljökostnader genom bland annat skatteincitament i syfte att ta hänsyn till kraftvärmens miljövänliga och energisnåla koncept.

8.5.8. Införande av reglerande åtgärder som föreskriver förhandlingslösningar vad beträffar nätanvändarnas uppköp av elenergi som producerats i kraftvärmeanläggningar, i likhet med de åtgärder som vidtagits av Europaparlamentet när det gäller el från förnybara energikällor.

8.5.9. Finansiella styrmedel på gemenskapsnivå och på nationell nivå - särskilt genom fördelaktiga lån - för att uppmuntra och underlätta investering i nya kraftvärmeanläggningar och samtidigt utarbeta ett målinriktat program i flera steg för avveckling och modernisering av föråldrade anläggningar.

8.5.10. Ett gemensamt metodiskt förfarande när det gäller att bedöma och kvalitetscertifiera projekterade kraftvärmeanläggningar och/eller att, där det är möjligt, modernisera befintliga anläggningar enligt gemensamma effektivitetskriterier för att underlätta beviljande av finansiella medel till certifierade företagsprojekt på gemenskapsnivå och nationell nivå.

8.5.11. Undersökning av om kraftvärmeanläggningar skulle kunna ingå i det eventuella framtida systemet med "effektivitetskrediter" knutet till utsläppen av växthusgaser, som just nu studeras av ansvariga inom Förenta nationerna till följd av besluten i Kyoto.

8.5.12. Inom nyckelåtgärderna inom gemenskapens femte ramprogram för FoTUD, och särskilt inom de åtgärder som berör stadsplanering, avancerade energisystem och vattenbearbetning skall lämpligt utrymme ges åt nya kraftvärmeteknologier, i synnerhet när det gäller småskaliga, flexibla och decentraliserade anläggningar.

Bryssel den 25 mars 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Energi för framtiden: förnybara energikällor.

() Ministerrådets resolution om klimatförändringar - Rådsmöte (energi) den 27 maj 1997.

() Klimatförändringens energidimension (EGT C 19, 21.1.1998).

() Grönbok för en gemenskapsstrategi: Energi för framtiden - Förnybara energikällor (EGT C 206, 7.7.1997) och Altener II (EGT C 19, 21.1.1998, s. 5.).

() SAVE II (EGT C 82, 19.3.1996).

() Rådets rekommendation (77/714/EEG) av den 25 oktober 1977. Rådets rekommendation (88/611/EEG) från november 1988. Energistadgefördraget. Direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för el: direktiv 96/92/EG, (EGT L 27, 30.1.1997). Omstrukturering av gemenskapens regelverk för beskattning av energiprodukter (EGT C 139, 6.5.1997).

() EGT C 19, 21.1.1998.

() EGT L 27, 30.1.1997.

() EGT C 19, 21.1.1998.

() Reglering och energianvändning - Joule II-projektet, GD XVII, februari 1995, sid 13.

() Se bl.a. studien "Combined heat and power generation in IEA member countries" - International Energy Agency, oktober 1994.