[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 4.7.2007

KOM(2007) 372 slutlig

2007/0138 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om den gemensamma organisationen av marknaden för vin och om ändring av vissa förordningar

(framlagt av kommissionen) {SEK(2007) 893}{SEK(2007) 894}

MOTIVERING

1. Bakgrund

Europeiska unionen är världens största producent, konsument, exportör och importör av vin. Under 2006 stod den samlade vinproduktionen i de 27 medlemsstaterna för 5 % av det sammanlagda värdet av EU:s jordbruksproduktion. Det är allmänt erkänt världen över att EU producerar kvalitetsvin. EU:s vinsektor är av mycket stor ekonomisk betydelse, särskilt i termer av sysselsättning och exportinkomster.

Vinkonsumtionen i EU har kontinuerligt minskat under de senaste decennierna och trots att exporten nyligen ökade litet har andelen vin som exporteras från gemenskapen inte alls ökat på samma sätt som importen. Trycket på producentpriserna och på producenternas inkomster har ökat på grund av den tilltagande obalansen mellan tillgång och efterfrågan och på grund av de allt större utmaningar som vinsektorn står inför, både på den inhemska EU-marknaden och på den internationella marknaden. Trots detta är många vinproducenter redan konkurrenskraftiga och många andra kan bli det.

Som kommissionen anger i sitt meddelande med titeln Mot en hållbar vinsektor inom EU av den 22 juni 2006[1] anser kommissionen att det krävs en genomgripande reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin för att ersätta de kostnadsineffektiva politiska styrmedlen med en mer hållbar och koherent rättslig ram. Syftet är att använda de befintliga budgetmedlen på ett bättre sätt. Budgeten är på cirka 1,3 miljarder euro och det motsvarar cirka 3 % av den samlade budgeten för jordbruket.

Den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden för vin inrättades genom förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999. Om föreliggande förslag antas kommer den nuvarande lagstiftningen att upphöra att gälla. Föreliggande förslag till förordning bygger också på fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 36 och 37 och om förordningen antas kommer den att träda ikraft den 1 augusti 2008 och den avser ett område där gemenskapen är ensam behörig. Många av de åtgärder som finansieras enligt föreliggande förslag kommer emellertid att ge medlemsstaterna möjlighet att i enlighet med subsidiaritetsprincipen ta itu med specifika problem i deras vinodlingsområden.

I enlighet med kommissionens åtagande om att förbättra lagstiftningen åtföljs förordningen av en aktuell analys av de problem av teknisk, ekonomisk, miljömässig och social art som hänger samman med den gemensamma organisationen av marknaden och av de effekter, fördelar och nackdelar som den föreslagna förordningen förväntas få för dessa. I förslaget till förordning tas också hänsyn till resultaten av de diskussioner som förts med aktörer på området och med nationella myndigheter, samt de diskussioner som förts inom gemenskapens institutioner.

Detta förslag till förordning är ett led i de reformer av den gemensamma jordbrukspolitikens alla stora sektorer, utom vin, som genomfördes under 2003 när det gäller jordbruksgrödor och djurhållning[2], 2004 när det gäller olivolja, tobak och bomull[3] och 2006 när det gäller socker[4]; dessutom lades ett förslag om reform av sektorn för frukt och grönsaker i januari 2007. Hänsyn tas också till gemenskapens strategi för hållbar utveckling som man enades om vid Europeiska rådets möte i Göteborg, strategin för ökad konkurrenskraft inom ramen för nystarten för Lissabonstrategin och kommissionens strategi för enklare och bättre lagstiftning i den gemensamma jordbrukspolitiken.

2. Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

- Extern experthjälp

För att förbereda inför reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin finansierade kommissionen en efterhandsutvärdering av denna , vilken genomfördes av en grupp experter från universitet inom EU. Utvärderingen offentliggjordes i november 2004 och finns tillgänglig på kommissionens webbplats[5].

Dessutom lämnade kommissionen i samband med att man tog fram prognosen för utvecklingen på vinmarknaden på medellång sikt in uppgifter om de antaganden, metoder och resultat som användes för prognosen till en grupp av experter på vinekonomi från universitet i Frankrike, Spanien, Italien och Tyskland.

- Vinseminarium

För att ge aktörerna på området tillfälle att uttrycka åsikter och lämna förslag om den nuvarande situationen och om vinsektorns framtid hölls ett seminarium med titeln Utmaningar och möjligheter för europeiskt vin den 16 februari 2006. Drygt ett hundratal företrädare för ett brett urval av berörda parter[6] medverkade i seminariet.

- Kommissionens meddelande och konsekvensanalys

På grundval av de första resultaten av den pågående diskussionen antog kommissionen i juni 2006 ett meddelande till rådet och Europaparlamentet i vilket kommissionen föreslog fyra möjliga alternativ till reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin. I meddelandet uppmanade kommissionen alla berörda parter att delta i en öppen debatt om den framtida gemensamma organisationen av marknaden för vin och angav att ett förslag till reform kommer att tas fram på grundval av debatten.

Kommissionen presenterade fyra förslag för hur den gemensamma organisationen av marknaden skulle kunna reformeras utifrån den situation som råder inom sektorn nu och på grundval av de politiska mål som skall uppnås. Tre av förslagen, dvs. att bibehålla status quo, att reformera den gemensamma organisationen av marknaden för vin på samma sätt som den gemensamma jordbrukspolitiken eller att avreglera vinmarknaden helt, är inga lämpliga lösningar på vinsektorns problem och motsvarar inte heller sektorns specifika behov.

Kommissionen har gjort den konsekvensanalys som var planerad enligt arbetsprogrammet och rapporten finns tillgänglig på kommissionens webbplats[7].

- Europeiska unionens institutioner

Mellan juli och oktober 2006 pågick en intensiv diskussion i rådet om de aktuella frågorna, särskilt vid de tre rådsmötena som behandlade jordbruk och fiske.

I december 2006 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén rapporter om de möjligheter till reform av vinsektorn som kommissionen hade föreslagit.

I februari 2007 antog Europaparlamentet ett initiativbetänkande om kommissionens meddelande.

- Samråd med berörda aktörer

Kommissionen har hållit ett stort antal möten med berörda aktörer och diskussioner har också ägt rum inom rådgivande gruppen för vin.

Dessutom har kommissionsledamoten med ansvar för jordbruk och landsbygdsutveckling sedan februari 2006 besökt många olika vinodlingsoråden i Europeiska unionen för att se till att det förs en direkt och konkret dialog med sektorn.

- De viktigaste frågorna

De berörda aktörerna har haft tillfälle att framföra sina åsikter under de diskussioner som förts sedan kommissionen antog sitt meddelande. Åsikterna är mångskiftande, men de flesta aktörerna förefaller vara överens om följande:

- Det måste göras en snabb och omfattande reform av sektorn mot bakgrund av kommissionens ekonomiska analys, diagnos av problemen och mål för reformen.

- Hänsyn måste tas till de sociala och ekonomiska riskerna med alltför snabb och alltför omfattande röjning av vinodlingar.

- Det är nödvändigt att snabbt stärka marknadsföringen av vin.

- Hänsyn måste tas till de risker det skulle innebära för kvaliteten om man häver förbuden mot import av druvmust för vinframställning och mot blandning av vin från gemenskapen och vin från tredjeland.

De icke-vinproducerande medlemsstaterna har påpekat att det finns behov av mer kostnadseffektiva och konsumentinriktade åtgärder.

Kommissionen har tagit vederbörlig hänsyn till synpunkterna i föreliggande förslag.

3. Rättsliga aspekter

- Målen med reformen

Följande mål har identifierats för reformen:

- Att stärka EU:s vinproducenters konkurrenskraft, att främja ryktet för kvalitetsvin från EU som världens bästa att återerövra tidigare marknader och att erövra nya marknader inom och utanför EU,

- att skapa en vinpolitik som bygger på tydliga och enkla regler som på ett effektivt sätt skapar balans mellan tillgång och efterfrågan, och

- att skapa en vinpolitik som bevarar de bästa traditionerna i EU:s vinproduktion, förbättrar en rad landsbygdsområdens sociala och miljömässiga förhållanden och tar hänsyn till miljön.

EU:s nya vinpolitik måste också ta hänsyn till samhällets krav på hälso- och konsumentskydd, den måste vara förenlig med WTO:s regler, med den nya den gemensamma organisationen av marknaden för vin, med första och andra pelaren och med budgetplanen.

Det måste slutligen påpekas att detta förslag har utarbetats mot bakgrund av kommissionens förslag om en förordning om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna. Vissa övergripande bestämmelser har aktualiserats, förenklats och strömlinjeformats så att bestämmelserna om den gemensamma organisationen av marknaden för vin i ett senare skede lätt kan inarbetas i den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna.

- Sammanfattning av den föreslagna åtgärden

Med tanke på vinsektorns svårigheter, särdrag och den potential som den besitter och på grundval av den ingående analys som gjorts i konsekvensanalysen anser kommissionen att det är nödvändigt att ha kvar en specifik gemensam organisation av marknaden för vin och att det är nödvändigt att låta denna genomgå en genomgripande reform.

Vad som måste göras är att produktionsstrukturen och lagstiftningen måste anpassas så att man skapar en hållbar och konkurrenskraftig EU-vinsektor med långsiktiga framtidsperspektiv, samtidigt som man ser till att budgetmedlen utnyttjas på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt. Detta innebär att alla ineffektiva marknadsstödsåtgärder, som stöd till destillering av biprodukter, av vin till etanol och destillering för andra syften, samt stöd privat lagring och exportbidrag, stryks omedelbart. Stödet till druvmust, som infördes för att kompensera för att det är dyrare att berika med must än med socker kommer att försvinna i och med att berikning med socker förbjuds. Krisdestilleringen kommer att ersättas av två åtgärder för krishantering, som kommer att finansieras genom nationella anslag till de enskilda medlemsstaterna

En viktig del av reformen kommer att vara att WTO-anpassa den nya gemensamma organisationen av marknaden för vin. Bland annat kommer de nuvarande handelssnedvridande interventionsåtgärderna (gula boxen) att tas bort och de interna stödåtgärder som kommer att finnas kvar kommer att inriktas på den gröna boxen.

Den föreslagna strategin kommer att genomföras i två etapper: Under den första etappen, som löper från 2008 till 2013 kommer balansen att återställas på marknaden och de aktörer som inte är konkurrenskraftiga kommer att få stöd för att kunna lämna marknaden med värdigheten i behåll. Under perioden kommer nya åtgärder att införas för att förbättra konkurrenskraften och dessutom kommer, under den andra etappen, systemet med planteringsrätter att upphöra från och med den 1 januari 2014.

3.1. Nya, enklare och rakare lagstiftning

Färre begränsningar för producenterna

Systemet med begränsning av planteringsrätter kommer att finnas kvar från 2010 till 2013.

Därefter kommer det, från och med den 1 januari 2014, att vara fritt fram att plantera vin och detta förväntas stärka konkurrenskraften. Tanken är att konkurrenskraftiga vinproducenter skall kunna utöka sin produktion för att erövra gamla och nya marknader i och utanför EU. Det kommer emellertid att vara möjligt att begränsa antalet hektar och undvika överproduktion tack vare den nya situationen på marknaderna och medlemsstaternas behörighet vad gäller skyddade ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, som fastställandet av de geografiska områdenas utsträckning, maximal avkastning och andra närmare bestämmelser om produktion, bearbetning och märkning i kombination med det säkerhetsnät som utgjordes av destilleringsåtgärderna. Varje beslut om nyproduktion måste bygga på producentens möjligheter till avsättning för produkterna.

Systemet med olika vinframställningsmetoder kommer att förenklas:

- Ansvaret för godkännande av nya vinframställningsmetoder och ändring av befintliga metoder överförs från rådet till kommissionen, inbegripet ansvaret för det befintliga regelverket, med undantag för bestämmelserna om berikning och syrning.

- Kommissionen ansvarar för att bedöma de vinframställningsmetoder som godkänns av Internationella vinorganisationen och införlivar dem genom en kommissionens förordning.

- Internationellt erkända vinframställningsmetoder godkänns inom EU för produktion av vin för export till länder utanför EU.

- Kravet på en minimihalt av naturlig alkohol i vin avskaffas.

Systemet för klassificering och märkning av vin kommer att göras tydligare, mer sammanhängande och mer marknadsorienterat:

EU:s kvalitetsbegrepp bygger på det geografiska ursprunget (dvs. kvalitetsvin som produceras i en viss region). EU vill bekräfta, anpassa, marknadsföra och främja detta kvalitetsbegrepp i hela världen.

Kvalitetspolitiken kommer att göras tydligare, enklare, öppnare och effektivare genom följande åtgärder:

- Det kommer att skapas en tydlig ram för viner med geografisk beteckning som är förenlig med den övergripande kvalitetspolitiken (rådets förordning (EG) nr 510/2006). Vinerna med geografisk beteckning kommer dessutom att delas upp på viner med skyddad geografisk beteckning (SGB) och viner med skyddad ursprungsbeteckning (SUB). Ett förfarande för registrering och skydd av de geografiska beteckningarna kommer att införas.

- Förbudet mot överpressning av druvor kommer att finnas kvar för att säkra god vinkvalitet och förbudet kommer att tillämpas i enlighet med subsidiaritetsprincipen.

- Branschorganisationernas roll kommer att stärkas så att de kan kontrollera och förvalta kvaliteten på det vin som produceras i deras respektive regioner. Kontrollinstrumenten kommer också att stärkas, särskilt när det gäller produktionen av vin av specifika druvsorter.

Kommissionen föreslår att reglerna för märkning förenklas genom att det skapas ett enda regelverk för märkningen som täcker alla kategorier av vin och alla särskilda egenskaper hos de olika kategorierna. Märkningssystemet kommer att anpassas till konsumenternas behov och vara i linje med kvalitetspolitiken. Detta innebär följande:

- Behörigheten på området förs över från rådet till kommissionen.

- Det införs ett enda rättsligt instrument för alla viner genom att reglerna om obligatorisk och frivillig märkning i det övergripande direktivet om märkning, dvs. Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG, anpassas efter vinsektorns behov.

- Märkningsreglerna görs mer flexibla mot bakgrund av WTO:s regler genom att det i märkningen inte längre blir nödvändigt att skilja på viner med eller utan skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, vilket gör det möjligt att ange druvsort och årgång på vin utan ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, förutsatt att kraven på spårbarhet uppfylls.

- Det införs åtgärder för konsumentskydd och för att säkra att konsumenterna får lämplig information, bland annat om en produkts ursprung genom lämpliga regler om märkning avseende spårbarheten.

3.2. Nationella anslag för att göra det möjligt för medlemsstaterna att förbättra sina respektive situationer

Enligt finansieringsöversikten kommer den sammanlagda budgeten för dessa åtgärder att variera från 623 miljoner euro 2009 till 830 miljoner euro 2015 och framåt.

Av dessa budgetmedel kommer ett nationellt anslag att avsättas för varje vinproducerande medlemsstat och anslagen kommer att beräknas på grundval av tre objektiva kriterier, dvs. andelar i ett område, produktion och historiska utgifter, där andelar i ett område står för en fjärdedel, produktion står för en fjärdedel och historiska utgifter står för hälften, utom marknadsföring som kommer att vara hälften anslaget för andelar i ett område och hälften av anslaget för produktion.

Medlemsstaterna kan använda sina anslag för att finansiera valfria åtgärder ur ett åtgärdspaket som bland annat omfattar följande:

- Nytt stöd för marknadsföring i länder utanför EU.

- Åtgärder för omstrukturering och omställning av vinodlingar.

- Nytt stöd till grön skörd.

- Nya krishanteringsåtgärder, bland annat i form av försäkringar mot naturkatastrofer och stöd för att skapa en sektorsspecifik gemensam fond.

För att motverka snedvridning av konkurrensen kommer användningen av de nationella anslagen att regleras genom vissa gemensamma regler (även tvärvillkor för miljöskydd) och dessutom måste de nationella programmen godkännas av kommissionen innan de kan genomföras.

3.3. En mer hållbar sektor genom fler åtgärder för landsbygdsutveckling

Många av de åtgärder som ingår i förordningen om landsbygdsutveckling[8] och som införlivats med medlemsstaternas program skulle kunna vara av intresse för vinsektorn då de skulle kunna både stimulera och främja vinodlarna, bearbetningsföretagen och handlarna inom sektorn. Detta gäller bland annat följande åtgärder:

- Startstöd för unga jordbrukare och investeringar i teknisk utrustning och bättre avsättningsmöjligheter.

- Yrkesutbildning.

- Informations- och marknadsföringsstöd till producentorganisationer som deltar i kvalitetssystem.

- Stöd till miljöåtgärder inom jordbruket för att täcka extra kostnader och inkomstbortfall som uppstår på grund av åtgärder för att skapa och bevara vinodlingslandskap och kulturlandskap.

- Eventuell förtidspension för jordbrukare som beslutar sig att definitivt upphöra med yrkesmässig lantbruksverksamhet för att överlåta företaget till andra jordbrukare.

Förbudet mot berikning med socker kommer att tvinga de vinproducenter som traditionellt har använt metoden att göra investeringar för att anpassa till berikning med druvmust. Medlemsstaterna kommer, inom ramen för landsbygdsutvecklingen, att kunna bevilja investeringsstöd till de vinproducenterna.

Då programplaneringen för landsbygdsutveckling redan är i gång för perioden 2007-2013, och för att stimulera till dessa åtgärder, bör medel överföras från budgetrubriken för marknadsstöd och direktstöd till budgetrubriken för landsbygdsutveckling. Medlen bör öronmärkas för de vinproducerande regionerna på samma sätt som gjordes inom socker- och tobakssektorerna.

Andelen medel som överförs kommer att variera från 100 miljoner euro under 2009 till 400 miljoner euro under 2014 och framåt. Eftersom programmen för landsbygdsutveckling redan har antagits kommer medlemsstaterna att ges möjlighet att anpassa dem så att de kan påverka den framtida ekonomiska utvecklingen inom vinsektorn och dess aktörer och bidra till att bevara miljön i de vinproducerande regionerna.

3.4. Bättre information om EU-viner till konsumenterna

Många aktörer inom sektorn, bland annat de som deltog i seminariet den 16 februari 2006, har utryckt att det finns behov av att diskutera hur vin marknadsförs och saluförs. Kommissionen har för avsikt att föra en ansvarstagande marknadsförings- och informationspolitik. Alla möjligheter som det nuvarande regelverket ger bör utnyttjas och det bör även skapas nya möjligheter för följande åtgärder:

- Ambitiösa marknadsföringsprojekt utanför EU som genomförs med hjälp av de nationella anslagen, som ges en ambitiös och öronmärkt budget på 120 miljoner euro, dvs. cirka 9 % av den budget som avsatts för sektorn. Åtgärderna kommer att samfinansieras till 50 % via gemenskapens budget.

- Bättre marknadsföringsprojekt som finansieras med anslag för landsbygdsutveckling till förmån för producentorganisationer som deltar i kvalitetssystem.

- Nya informationskampanjer inom EU om vikten av att hålla sig till en måttlig alkoholkonsumtion, vilka kommer att finansieras via den övergripande rättsliga ramen för marknadsföring med en högre samfinansieringsgrad (60 %). Den befintliga informationskampanjen om EU:s geografiska beteckningar kommer också att stärkas. Rådets förordning (EG) nr 2826/2000 kommer därför att ändras och större anslag kommer att ställas till förfogande.

3.5. Miljöskydd

I samband med produktionen och marknadsföringen av vin skall hänsyn tas till alla miljöaspekter, från det att vinet odlas till det att det bearbetas. Kommissionen har för avsikt att se till att reformen av vinsektorn för med sig ett förbättrat miljöskydd inom vinodling och vinproduktion, särskilt vad gäller jorderosion och föroreningar, användningen av växtskydd och avfallshantering.

För att uppnå detta föreslår kommissionen följande:

- I och med att alla vinarelaer kommer att omfattas av systemet för samlat gårdsstöd kommer tvärvillkoren att bli obligatoriska för fler och fler producenter.

- I och med att röjda vinarealer automatiskt kommer att omfattas av systemet för samlat gårdsstöd kommer tvärvillkoren att bli obligatoriska i de områdena.

- Vissa minimimiljökrav kommer att kopplas till röjningsbidraget för att motverka skövling och samma miljökrav kommer också att kopplas till de åtgärder för omstrukturering och grön skörd som finansieras via de nationella anslagen.

- En skälig miniminivå av miljöskydd kommer att säkras inom vinframställningen.

- Det bör avsättas mer medel till programmen för landsbygdsutveckling, exempelvis inom axel 2, för åtgärder till förmån för miljön och landsbygden.

3.6. Alternativ för mindre konkurrenskraftiga producenter

Även om många producenter redan är konkurrenskraftiga eller kan öka sin konkurrenskraft tack vare de nya åtgärder som ingår i reformen befinner sig vissa producenter i en svår situation. Deras verksamhet går redan med förlust och det kommer att bli svårt för dem att undvika konkurs när marknaden blir mer och mer konkurrensutsatt. Det är därför nödvändigt att det finns en ordning för slutlig nedläggning av vinodlingar som gör att de producenterna kan lämna sektorn med värdigheten i behåll.

Vinodlarna bör själva få välja om de vill lägga ned sina odlingar eller inte. För att undvika sociala och miljörelaterade problem kommer medlemsstaterna att ha rätt att begränsa röjningen av vinodlingar i bergsområden, på branta sluttningar och i regioner där särskilda miljöhänsyn måste iakttas och medlemsstaterna får också sätta stopp för röjningen om den sammanlagda röjda arealen är större än 10 % av den totala vinarealen.

Röjningsbidraget kommer att höjas och kommer att ligga på en attraktiv nivå. För att säkra att odlarna deltar från det första året bör bidraget sjunka gradvis under den tid som planteringsbegränsningarna finns kvar. Med den budget som avsatts är det möjligt att röja bortåt 200 000 hektar vinarealer inom EU under en femårsperiod. Detta motsvarar det strukturella överskott som skall bort med tanke på handelsutvecklingen och den balansering av marknaden som förväntas bli resultatet av de föreslagna åtgärderna, särskilt förbudet mot berikning med socker, marknadsföringsåtgärderna, gröna skördar och stödet till landsbygdsutveckling.

De före detta vinodlingsarealerna kommer så snart de har lagts ned slutligt att räknas som stödberättigande inom ramen för det samlade gårdsstödet och beviljas genomsnittliga regionala frikopplade direktstöd.

3.7. Handel med tredjeland

Då förhandlingarna inom WTO inte är avslutade ännu och resultaten av dessa fortfarande är okända berör detta reformförslag inte den nuvarande rättsliga ramen för utrikeshandeln, utom vad gäller exportbidragen.

Exportbidragens betydelse för vinsektorn har analyserats och det har visat sig att deras ekonomiska betydelse har minskat väsentligt. Bidragsexporten utgör faktiskt mindre än 15 % av den sammanlagda exportvolymen. Exportbidragens värde står för 3,4 % av de exportbidragsberättigande produkternas värde. Det har därför konstaterats att medlen kan användas bättre, bland annat för marknadsföring, och det föreslås därför att exportbidragen skall tas bort.

3.8. Bättre överensstämmelse med den gemensamma jordbrukspolitiken, förenkling och överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen

Det faktum att alla vinarelaer kommer att omfattas av systemet för samlat gårdsstöd är ett avgörande steg och syftet är att ge vinproducenterna flexibla förutsättningar och se till att får samma status som andra jordbrukare. Rådets förordning (EG) nr 1782/2003 kommer därför att ändras.

Förslaget innebär enklare lagstiftning, enklare administrativa förfaranden för myndigheterna (på regional, nationell och EU-nivå) och enklare administrativa förfaranden för de privata aktörerna. Bland de stora förenklingar som den föreslagna reformen ger finns bland annat strykningen av marknadsåtgärderna och av planteringsrätterna från och med 2014. Det är också lämpligt att slå ett slag för förenkling av följedokumenten och elektronisk överföring av dessa.

Oberoende av de borttagna planteringsbegränsningarna måste de ekonomiska aktörerna och medlemsstaterna följa den befintliga gemenskapslagstiftningen angående så kallade otillåtna och olagliga vinodlingar. För att den gemensamma organisationen av marknaden för vin skall fungera är det nödvändigt att reglerna följs. Om de berörda aktörerna inte följer reglerna kommer kommissionen (även i framtiden) att vidta lämpliga åtgärder inom ramen för förfarandet för avslutande av räkenskaperna och vid behov inleda överträdelseförfaranden enligt artikel 226 i fördraget.

4. Budgetkonsekvenser

Den föreslagna reformen kommer inte att innebära några kostnader utöver sektorns nuvarande budget på 1,3 miljarder euro. Budgeten kommer att användas till följande:

- Till de nationella anslagen inom den nya gemensamma organisationen av marknaden för vin, vilka bland annat kommer att inriktas på marknadsföring i tredjeland och på röjning av vinarealer.

- Till övergången till åtgärder för landsbygdsutveckling till förmån för de vinproducerande regionerna.

- Till övergången till systemet med samlat gårdsstöd för nedlagda vinarealer.

Ändringarna och innovationerna i systemet förväntas leda till att budgeten utnyttjas mer effektivt.

Dessutom kommer budgeten för informationsåtgärder på den inre marknaden om vin med skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, vin med uppgift om druvsort och om måttlig och ansvarsfull vinkonsumtion att ökas med 3 miljoner euro.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

AVDELNING I INLEDANDE BESTÄMMELSER 23

AVDELNING II STÖDÅTGÄRDER 24

Kapitel I Stödprogram 24

Avsnitt 1 Inledande bestämmelser 24

Avsnitt 2 Stödprogram 24

Avsnitt 3 Särskilda stödåtgärder 26

Avsnitt 4 Allmänna bestämmelser 29

Kapitel II Finansiell överföring 30

AVDELNING III REGLERINGSÅTGÄRDER 31

Kapitel I Allmänna bestämmelser 31

Kapitel II Oenologiska metoder och restriktioner 32

Kapitel III Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar 34

Avsnitt 1 Tillämpningsområde och definitioner 34

Avsnitt 2 Ansökan om skydd 35

Avsnitt 3 Förfarande för att bevilja skydd 37

Avsnitt 4 Särskilda fall 39

Avsnitt 5 Skydd och kontroll 40

Avsnitt 6 Allmänna bestämmelser 43

Kapitel IV Märkning 44

Kapitel V Producenter och branschorganisationer 46

AVDELNING IV HANDEL MED TREDJELÄNDER 49

Kapitel I Gemensamma bestämmelser 49

Kapitel II Import- och exportlicenser 50

Kapitel III Skyddsåtgärder 52

Kapitel IV Bestämmelser vid import 54

AVDELNING V PPRODUKTIONSKAPACITET 55

Kapitel I Olagliga planteringar 55

Kapitel II Övergångssystem för planteringsrätter 57

Kapitel III Systemet med röjning 61

AVDELNING VI ALLMÄNNA BESTÄMMELSER 64

AVDELNING VII ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER 67

Kapitel I Ändringar 67

Kapitel II Övergångsbestämmelser och slutbestämmelser 70

2007/0138 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om den gemensamma organisationen av marknaden för vin och om ändring av vissa förordningar

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande, och

av följande skäl:

(1) Det nuvarande systemet för vinsektorn inrättades genom rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin[9].

(2) Vinkonsumtionen i gemenskapen har stadigt minskat och sedan 1996 har mängden vin som exporteras från gemenskapen ökat i mycket långsammare takt än importen. Detta har lett till försämrad jämvikt mellan tillgång och efterfrågan och därmed ökat trycket på producenternas priser och inkomster.

(3) Inte alla de instrument som för närvarande ingår i förordning (EG) nr 1493/1999 har visat sig vara effektiva för att styra sektorn mot en konkurrenskraftig och hållbar utveckling. Marknadsmekanismer såsom krisdestillation har visat sig vara kostnadsineffektiva eftersom de har påskyndat strukturella överskott utan att ställa krav på konkurrenskraftiga strukturer. Dessutom har några av de befintliga regleringsåtgärderna begränsat konkurrenskraftiga producenters verksamhet på ett orimligt sätt.

(4) Det nuvarande regelverket verkar med andra ord inte göra det möjligt att på ett hållbart sätt uppnå målen i artikel 33 i fördraget, särskilt inte när det gäller att stabilisera vinmarknaden och tillförsäkra den berörda jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard.

(5) Mot bakgrund av de erfarenheter som har gjorts bör det därför göras en genomgripande ändring av gemenskapsordningen för vinsektorn för att kunna uppnå följande mål: förbättra konkurrenskraften hos gemenskapens vinproducenter, stärka anseendet för gemenskapens kvalitetsvin som världens bästa, återta gamla marknader och vinna nya i gemenskapen och resten av världen, skapa en vinordning som fungerar med klara, enkla och effektiva regler som skapar jämvikt mellan tillgång och efterfrågan, skapa en vinordning som bevarar de bästa traditionerna i gemenskapens vinproduktion, stärker det sociala nätet i många landsbygdsområden och säkerställer att all produktion värnar om miljön. Förordning (EG) nr 1493/1999 bör därför upphöra att gälla och ersättas med denna nya förordning.

(6) Denna förordning har föregåtts av en utvärderings- och samrådsprocess för att bättre identifiera och tillmötesgå vinsektorns behov. En externt framtagen utvärderingsrapport offentliggjordes i november 2004. För att ge berörda parter möjlighet att lämna sina synpunkter arrangerade kommissionen ett seminarium den 16 februari 2006. Den 22 juni 2006 offentliggjordes kommissionens meddelande Mot en hållbar vinsektor inom EU [10] tillsammans med en konsekvensanalys, i vilken det räknades upp ett antal möjligheter till reform av sektorn.

(7) Diskussionen fördes i rådet från juli till november 2006. I december 2006 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén rapporter om de möjligheter till reform av vinsektorn som föreslogs i kommissionens meddelande. Den 15 februari 2007 antog Europaparlamentet sitt initiativbetänkande om meddelandet, vari det redovisades slutsatser som har beaktats i denna förordning.

(8) Rådets förordning [ number, full title and publication references to be inserted if known before the adoption of this Regulation ] om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna (”en samlad gemensam organisation av marknaden”) bör i sin slutliga utformning även täcka vinsektorn. Den samlade gemensamma organisationen av marknaden innehåller bestämmelser av övergripande karaktär, bland annat när det gäller handel med tredjeland, konkurrensregler, kontroller och påföljder och informationsutbyte mellan kommissionen och medlemsstaterna. För att det skall vara så enkelt som möjligt i framtiden att införliva bestämmelserna av övergripande karaktär i den samlade gemensamma organisationen av marknaden bör bestämmelserna i den här förordningen i så stor utsträckning som möjligt stämma överens med de bestämmelserna.

(9) Det är viktigt att se till att det finns stödåtgärder som kan stärka konkurrenskraftiga strukturer. Dessa stödåtgärder bör fastställas och finansieras av gemenskapen, men det bör överlåtas åt medlemsstaterna att välja rätt kombination för att täcka behoven inom deras respektive områden, varvid man eventuellt måste ta hänsyn till särskilda lokala förhållanden, och att integrera dem i nationella stödprogram. Medlemsstaterna bör ha ansvaret för genomförandet av sådana program.

(10) Fördelningen av de finansiella medlen för de nationella stödprogrammen mellan medlemsstaterna bör grunda sig på den historiska andelen av budgeten för vinsektorn som huvudkriterium och på den areal som planterats med vinstockar samt på den tidigare produktionen.

(11) En viktig åtgärd i sådana program bör vara främjandet av konsumtion och avsättning av gemenskapsvin i tredjeland och för denna åtgärd bör det avsättas ett visst belopp i budgeten. Verksamheter inriktade på omstrukturering och omställning bör även fortsättningsvis omfattas på grund av deras positiva strukturella verkningar på sektorn. Förebyggande instrument såsom skördeförsäkring, gemensamma fonder och grön skörd bör berättiga till stöd enligt stödprogrammen för att uppmuntra en ansvarsfull hantering av krissituationer.

(12) Gemenskapens finansiering av de stödberättigande åtgärderna bör i den mån det är praktiskt möjligt vara villkorad av att de berörda producenterna följer vissa gällande miljöbestämmelser. Om överträdelser konstateras bör betalningarna minskas i motsvarande grad.

(13) Det bör också lämnas stöd till sektorn i form av strukturåtgärder enligt rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU)[11]

(14) Följande åtgärder enligt förordning (EG) nr 1698/2005 bör vara av intresse för vinsektorn: startstöd för unga jordbrukare och investeringar i teknisk utrustning och bättre avsättningsmöjligheter, yrkesutbildning, informations- och saluföringsstöd till producentorganisationer som deltar i kvalitetssystem, stöd till miljövänligt jordbruk, förtidspension som beviljas jordbrukare som beslutar sig att definitivt upphöra med yrkesmässig jordbruksverksamhet och överlåta företaget till andra jordbrukare.

(15) För att öka de finansiella medel som finns tillgängliga genom förordning (EG) nr 1698/2005 bör det gradvis överföras medel till den förordningens budget.

(16) Vissa regleringsåtgärder bör användas inom vinsektorn, i synnerhet av hälso- och kvalitetsskäl men också av hänsyn till konsumenternas förväntningar.

(17) Medlemsstaterna bör fortsatt ha ansvaret för klassificeringen av de druvsorter som får användas för vinframställning på deras respektive territorier. Vissa druvsorter bör inte omfattas.

(18) Vissa produkter som omfattas av denna förordning bör saluföras i gemenskapen i överensstämmelse med en särskild klassificering av vinprodukter och med motsvarande specifikationer.

(19) Produkter som omfattas av denna förordning bör framställas i enlighet med vissa regler för oenologiska metoder och restriktioner som ser till att hälsoaspekter och konsumenternas förväntningar på kvalitet och produktionsmetoder tillmötesgås. Av flexibilitetsskäl bör kommissionen ha ansvaret för att uppdatera de berörda metoderna och godkänna nya metoder, utom på politiskt känsliga områden som berikning och syrning, där rådet även fortsättningsvis bör ha ansvaret för ändringar.

(20) En ökning av alkoholhalten i vin bör omfattas av vissa begränsningar och bör i sådana fall ske genom tillsättning av koncentrerad och rektifierad druvmust till vin. Det bör inte längre vara tillåtet att tillsätta sackaros till vin.

(21) Med hänsyn till den dåliga kvaliteten hos vin som framställs genom överpressning bör denna metod förbjudas.

(22) För att uppfylla de internationella standarder som ställts upp på detta område bör kommissionen rent allmänt basera sig på de oenologiska metoder som har godkänts av Internationella vinorganisationen (OIV). Dessa standarder bör även gälla för gemenskapsvin som skall exporteras, även om strängare bestämmelser gäller i gemenskapen, så att det inte ställs hinder i vägen för gemenskapens producenter på utländska marknader.

(23) Blandning (”coupage”) av ett vin från tredjeland med ett vin från gemenskapen och blandning av viner från tredjeland är fortsatt förbjudet i gemenskapen. På samma sätt får vissa typer av druvmust, druvsaft och färska druvor från tredjeland inte användas för framställning av vin eller som tillsats till vin på gemenskapens territorium.

(24) Begreppet kvalitetsvin är i gemenskapen grundat på bland annat de särskilda egenskaper som kan tillskrivas vinets geografiska ursprung. Konsumenterna känner igen sådana viner via skyddade ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar även om det nuvarande systemet inte är fullt utvecklat i detta hänseende. För att de berörda produkternas kvalitet skall kunna göras gällande på ett genomblickbart och mer omsorgsfullt sätt bör det införas en ordning enligt vilken ansökningar om ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning gås igenom i överensstämmelse med gemenskapens övergripande kvalitetspolitik för andra livsmedel än vin och spritdrycker i rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel[12].

(25) För att bevara de särskilda kvalitetskännetecken som är utmärkande för vin som beskrivs med en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning bör medlemsstaterna kunna tillåtas att tilllämpa strängare bestämmelser i det avseendet.

(26) För att bli skyddade i gemenskapen bör ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar erkännas och registreras på gemenskapsnivå. För att säkerställa att respektive namn uppfyller kraven i denna förordning bör ansökningarna granskas av den berörda medlemsstatens nationella myndigheter, varvid vissa gemensamma minimikriterier, såsom ett nationellt invändningsförfarande, skall vara uppfyllda. Därefter bör kommissionen granska dessa beslut för att förvissa sig om att ansökningarna uppfyller kraven i denna förordning och att de hanteras på samma sätt i alla medlemsstaterna.

(27) Skydd bör beviljas för tredjeländers ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar om de är skyddade i ursprungslandet.

(28) Registreringsförfarandet bör ge varje fysisk eller juridisk person som har ett legitimt intresse i en medlemsstat eller ett tredjeland möjlighet att tillvarata sina rättigheter genom att göra invändningar.

(29) Registrerade ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar bör skyddas mot användning som obehörigt drar fördel av det anseende som den produkt som uppfyller kraven har. För att främja sunda konkurrensvillkor och inte vilseleda konsumenterna bör detta skydd även omfatta produkter och tjänster som inte omfattas av denna förordning, inbegripet de produkter som inte omfattas av bilaga I till fördraget.

(30) Det bör finnas förfaranden som gör det möjligt att ändra produktspecifikationen efter det att skydd har beviljats, och att återkalla ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen, särskilt om produkten inte längre överensstämmer med den produktspecifikation som låg till grund för skyddet.

(31) De geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar som åtnjuter skydd inom gemenskapen bör vara föremål för kontroller, om möjligt i överensstämmelse med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd[13], samt ett kontrollsystem för att se till att kraven i produktspecifikationen för de berörda vinerna uppfylls.

(32) Medlemsstaterna bör ha rätt att ta ut en avgift för att täcka de kostnader som uppstår.

(33) Med hänsyn till rättssäkerheten bör de ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som redan finns i gemenskapen undantas från ny granskning. Berörda medlemsstater bör dock förse kommissionen med den grundläggande information och de rättsakter som ligger till grund för deras erkännande på nationell nivå. Om detta inte sker skall de förlora sin skyddade ursprungsbeteckning eller skyddade geografiska beteckning. Med hänsyn till rättssäkerheten bör möjligheterna att återkalla befintliga ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar vara begränsade.

(34) Det bör inte längre vara möjligt att skydda geografiska namn som ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar på nationell nivå.

(35) Beskrivningar, beteckningar och presentationen av de produkter som omfattas av denna förordning kan ha stor betydelse för avsättningen av produkterna. Skillnader i medlemsstaternas lagar om märkning av vinprodukter kan vara ett hinder för att den inre marknaden skall kunna fungera på ett smidigt sätt.

(36) Det bör därför fastställas bestämmelser som tar hänsyn till konsumenternas och producenternas legitima intressen. Det bör därför fastställas gemenskapsbestämmelser för märkning.

(37) Dessa bestämmelser bör föreskriva en obligatorisk användning av vissa begrepp som gör det möjligt att identifiera produkten enligt försäljningskategorierna och tillhandahålla konsumenterna vissa viktiga uppgifter. Gemenskapsbestämmelserna bör också innehålla regler om användningen av vissa valfria uppgifter.

(38) Om inte annat föreskrivs bör bestämmelserna om märkning av vinprodukter komplettera de som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel[14] och som är övergripande. Erfarenheten har visat att en differentiering av märkningsbestämmelserna efter kategori av vinprodukt inte är lämplig. Bestämmelserna bör gälla för alla olika vinkategorier, även importerade produkter. De bör bland annat ge möjlighet att ange druvsort och årgång på vin utan ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, förutsatt att vissa krav på märkningens pålitlighet och övervakningen av den uppfylls.

(39) Förekomsten och bildandet av producentorganisationer fortsätter att kunna bidra till att uppnå de mål som satts upp inom gemenskapen för vinsektorn. Nyttan med dessa bör ligga i att de tjänster som de erbjuder sina medlemmar är omfattande och effektiva. Detsamma gäller branschorganisationerna. Medlemsstaterna bör därför erkänna organisationer som uppfyller vissa krav som fastställs på gemenskapsnivå.

(40) För att förbättra marknaden för vin med ursprungsbeteckning eller med geografisk beteckning bör medlemsstaterna kunna genomföra beslut tagna av branschorganisationer. Räckvidden av sådana beslut bör dock utesluta förfaranden som skulle kunna snedvrida konkurrensen.

(41) Upprättandet av en enhetlig gemenskapsmarknad innebär att det införs ett handelssystem vid gemenskapens yttre gränser. Det bör inbegripa importtullar och bör i princip stabilisera gemenskapsmarknaden. Handelssystemet bör bygga på gemenskapens internationella åtaganden, särskilt de som följer av avtal med Världshandelsorganisationen (WTO).

(42) Övervakningen av handelsflödena är först och främst en fråga om förvaltning som bör hanteras på ett flexibelt sätt. Kommissionen bör därför fatta beslut om att införa licenskrav eftersom det behövs import- och exportlicenser för att förvalta de berörda marknaderna och i synnerhet för att övervaka importen av produkterna i fråga. De allmänna villkoren för sådana licenser bör dock fastställas i denna förordning.

(43) I samband med införandet av kravet på import- och exportlicenser bör det krävas att det ställs en säkerhet som garanterar att de transaktioner för vilka licenser utfärdas verkligen genomförs.

(44) Systemet med importtullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser överflödiga. Den inre marknaden och den mekanism som tullarna utgör kan dock i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. I sådana fall bör gemenskapen, i syfte att skydda marknaden mot störningar som kan uppstå till följd av detta, ges möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Dessa åtgärder bör överensstämma med gemenskapens internationella åtaganden.

(45) För att förebygga eller motverka negativa effekter på gemenskapsmarknaden som skulle kunna bli följden av att druvsaft- och druvmustprodukter importeras, bör en tilläggstull betalas för import av sådana produkter, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda.

(46) För att marknaden för vin skall fungera väl och i synnerhet för att undvika störningar på marknaden bör det ges möjlighet att förbjuda tillämpningen av systemet med aktiv och passiv förädling. För att denna typ av marknadsförvaltningsinstrument skall lyckas bör instrumenten normalt börja tillämpas utan större dröjsmål. Kommissionen bör därför ges relevanta befogenheter.

(47) Produkter som importeras från tredjeland bör omfattas av gemenskapens bestämmelser om produktkategorier, märkning och ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. De bör åtföljas av en analysrapport.

(48) Kommissionen bör, på vissa villkor, ges befogenhet att öppna och förvalta tullkvoter som är resultatet av internationella avtal som slutits i enlighet med fördraget eller andra av rådets rättsakter.

(49) Överskottsproduktionen av vin i gemenskapen har förvärrats av överträdelser av det tillfälliga förbudet mot nyplantering. Det finns således ett stort antal olagliga planteringar i gemenskapen som är en källa till illojal konkurrens och de förvärrar problemen inom sektorn.

(50) När det gäller olagliga arealer bör det göra åtskillnad mellan arealer planterade före och efter den 1 september 1998 när det gäller producenternas skyldigheter i samband med de berörda arealerna.

(51) Tills vidare omfattas inte olagliga arealer från före den 1 september 1998 av någon röjningsplikt. Berörda producenter bör åläggas att legalisera dem mot betalning av en avgift. Om de berörda arealerna inte har legaliserats senast den 31 december 2009 bör producenterna åläggas att röja dem på egen bekostnad. Överträdelse mot denna röjningsplikt bör medföra böter.

(52) De arealer som har planterats i strid med det berörda förbudet efter den 1 september 1998 bör röjas, vilket är den påföljd som fastställs i förordning (EG) nr 1493/1999. Överträdelse mot denna röjningsplikt bör medföra böter.

(53) Till dess att legaliserings- och röjningsåtgärderna har genomförts bör vin från arealer som planterats i strid med förbudet och som inte legaliserats enligt förordning (EG) nr 1493/1999, endast få släppas ut på marknaden för destillation på den berörda producentens bekostnad. Producenterna bör uppvisa destillationskontrakt så att denna regel kan övervakas bättre än vad som hittills har varit fallet.

(54) Även om det tillfälliga förbudet mot nyplanteringar har haft viss inverkan på jämvikten mellan tillgång och efterfrågan på vinmarknaden har den samtidigt varit ett hinder för konkurrenskraftiga producenter som vill bemöta ökad efterfrågan på ett flexibelt sätt.

(55) Eftersom jämvikt på marknaden ännu inte har nåtts och eftersom det tar tid för kompletterande åtgärder såsom röjningssystemet att göra verkan, är det lämpligt att behålla förbudet mot nyplanteringar till och med den 31 december 2013, men därefter bör det definitivt upphöra att gälla så att konkurrenskraftiga producenter fritt kan foga sig till marknadsvillkoren.

(56) Nuvarande tillstånd att nyplantera när det gäller moderplantskolor för ympmaterial, fastighetsreglering och expropriation liksom vinodlingsförsök har inte stört vinmarknaden på ett oönskat sätt och bör därför fortsätta att gälla under nödvändig kontroll.

(57) Återplanteringsrätter bör fortsätta att delas ut till producenter som åtar sig att röja motsvarande areal planterad med vinstockar eftersom nettoeffekten av sådana planteringar för produktionen går mot noll.

(58) Dessutom bör medlemsstaterna få tillåta att det, under strikt kontroll, är möjligt att överföra återplanteringsrätter till ett annat företag under förutsättning att denna överföring görs som ett inslag i kvalitetspolitiken, avser moderplantor för ympmaterial eller sker i samband med överföring av en del av företaget. Dessa överföringar bör göras inom en och samma medlemsstat.

(59) För att förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten och främja en effektiv användning av planteringsrätterna och därmed ytterligare mildra verkningarna av de tillfälliga planteringsrestriktionerna bör systemen med nationella eller regionala reserver upprätthållas.

(60) Medlemsstaterna bör, under nödvändig kontroll, även fortsättningsvis lämnas stor frihet att bestämma över förvaltningen av reserverna så att de bättre kan anpassa användningen av reservplanteringsrätterna till de lokala behoven. Denna frihet att bestämma bör innebära möjlighet att köpa planteringsrätter till reserven och sälja planteringsrätter från reserven. I detta syfte bör medlemsstaterna även fortsättningsvis tillåtas att inte tillämpa systemet med reserver under förutsättning att de kan visa att de har ett effektivt förvaltningssystem för planteringsrätter.

(61) Genom att bevilja unga producenter särskilda förmåner blir det inte bara lättare för dem att etablera sig utan också att strukturellt anpassa sina företag efter det att de har etablerat sig. De bör därför kunna beviljas rätter från reserverna utan kostnad.

(62) För att säkerställa att resurserna används på det mest effektiva sättet och för att bättre anpassa tillgången till efterfrågan bör ägarna till planteringsrätter använda dessa inom rimlig tid. Om detta inte sker bör de föras eller återföras till reserverna. Rätter i reserverna bör av samma anledning beviljas inom rimlig tid.

(63) Produktion i medlemsstater med en vinproduktion som inte överstiger 25 000 hl per år påverkar inte nämnvärt balansen på marknaden. Dessa medlemsstater bör därför undantas från det tillfälliga nyplanteringsförbudet men de bör inte heller ha tillgång till röjningssystemet.

(64) Som en ytterligare kompletterande åtgärd med syfte att skapa en sektor som är anpassad efter marknadsvillkoren bör det införas ett röjningssystem. Producenter som anser att det inte finns förutsättningar för lönsam produktion på vissa arealer bör ges möjlighet att skära ner på sina kostnader och slutgiltigt ta ut dessa arealer ur vinproduktionen och att antingen bedriva alternativ verksamhet på de skiften det rör sig om eller helt upphöra med jordbruksproduktionen.

(65) Erfarenheten har visat att om man överlämnar åt medlemsstaterna att ge tillstånd till röjning mot betalning av ett bidrag, riskerar man att åtgärden inte får verkan och att de önskade effekterna på utbudet uteblir. I motsats till det nuvarande systemet bör därför producenterna rent allmänt vara berättigade till att använda röjningssystemet och själva besluta om de vill ansöka. I gengäld bör de få ett bidrag för varje hektar som röjs från vinstockar.

(66) Medlemsstaterna bör på grundval av objektiva kriterier och inom vissa storleksskalor som fastställs av kommissionen kunna bestämma hur stora specifika belopp som skall betalas ut i röjningsbidrag.

(67) För att garantera en ansvarsfull behandling av de röjda arealerna bör rätten till bidraget vara villkorad av att de berörda producenterna följer gällande miljöbestämmelser. Om överträdelser konstateras bör det medföra att röjningsbidraget minskas i proportion till överträdelsen.

(68) För att undvika miljöproblem bör medlemsstaterna kunna utesluta röjning i bergsområden och på branta sluttningar samt av hänsyn till miljön när vissa specifika villkor är uppfyllda. Medlemsstaterna bör kunna upphöra med röjningen om den sammanlagda rödja arealen har nått 10 procent av landets areal planterad med vinstockar.

(69) De jordbruksarealer som har använts för vinodling bör efter röjning vara berättigade till stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd och beviljas det frikopplade direktstöd som är det regionala genomsnittet, men som av budgetmässiga skäl inte bör överstiga 350 euro per hektar.

(70) En väl fungerande inre marknad skulle äventyras om nationella stöd beviljades. Därför bör bestämmelserna i fördraget om statliga stöd tillämpas på produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Bestämmelserna om röjningsbidrag och vissa åtgärder inom stödprogrammen bör inte i sig utesluta att nationellt stöd beviljas för samma ändamål.

(71) För att bättre kunna förvalta vinodlingskapaciteten är det önskvärt att medlemsstaterna lämnar en inventering av sin produktionskapacitet till kommissionen. Informationen bör grunda sig på det befintliga vinodlingsregistret. För att uppmuntra medlemsstaterna att lämna inventeringen bör stöd för omstrukturering och omställning endast ges till de medlemsstater som har lämnat inventeringen.

(72) Producenter av druvor avsedda för vinframställning och producenter av must och vin bör skicka in skördedeklarationer, så att den information som är nödvändig för att kunna göra relevanta politiska och administrativa val finns tillgänglig. Medlemsstaterna får även kräva att försäljare av druvor för vinframställning varje år deklarerar vilka mängder som saluförts från den senaste skörden. Producenter av must och vin och andra näringsidkare än detaljhandlare bör deklarera sina lager av must och vin.

(73) För att de berörda produkterna skall kunna spåras i tillfredsställande utsträckning, särskilt med hänsyn till konsumentskyddet, bör det föreskrivas att alla de produkter som omfattas av denna förordning förses med ett följedokument vid omsättning inom gemenskapen.

(74) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter[15].

(75) De utgifter som medlemsstaterna ådrar sig till följd av de skyldigheter som följer av tillämpningen av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 17 maj 1999 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken[16].

(76) Medlemsstaterna och kommissionen bör förse varandra med den information som behövs för tillämpningen av denna förordning.

(77) För att garantera att de skyldigheter som följer av denna förordning fullgörs behövs det kontroller och påföljder i de fall skyldigheterna åsidosätts. Kommissionen bör därför ges befogenhet att fastställa sådana bestämmelser, däribland bestämmelser om återvinning av felaktiga utbetalningar och medlemsstaternas rapporteringsplikt.

(78) Medlemsstaternas myndigheter bör ha ansvaret för att denna förordning följs och det bör antas ett system som gör det möjligt för kommissionen att övervaka och säkerställa sådan efterlevnad av bestämmelserna.

(79) För att möjliggöra att vinsektorn kan införlivas i systemet med samlat gårdsstöd bör alla aktivt odlade vinodlingsarealer kunna få stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd i rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare[17].

(80) Vinodlare i Bulgarien, Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien bör kunna utnyttja införandet av vinkomponenten i systemet med samlat gårdsstöd på samma villkor som vinodlare i gemenskapen i dess sammansättning den 30 april 2004. Vinkomponenten i systemet med samlat gårdsstöd bör därför inte omfattas av tillämpningen av den tabell för höjningar som anges i artikel 143a i förordning (EG) nr 1782/2003.

(81) Rådets förordning (EG) nr 2702/1999 av den 14 december 1999 om informations- och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter i tredje land[18] rådets förordning (EG) nr 2826/2000 av den 19 december 2000 om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden[19] och förordning (EG) nr 1782/2003 bör därför ändras i enlighet med detta.

(82) Övergången från det system som följer av förordning (EG) nr 1493/1999 och de andra förordningarna inom vinsektorn till systemet i denna förordning kan orsaka problem som inte behandlas i denna förordning. För att sådana problem skall kunna hanteras bör bestämmelser införas som bemyndigar kommissionen att besluta om nödvändiga övergångsåtgärder. Kommissionen bör dessutom ges befogenhet att lösa särskilda praktiska problem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde

1. Denna förordning innehåller särskilda bestämmelser för produktion och saluföring av följande produkter:

KN-nr | Varuslag |

0806 10 90 | Färska vindruvor andra än bordsdruvor |

2009 61 2009 69 | Druvsaft (inbegripet druvmust) |

2204 30 92 2204 30 94 2204 30 96 2204 30 98 | Annan druvmust, annan än den i jäsning eller vars jäsning har avbrutits på annat sätt än genom tillsats av alkohol |

2204 | Vin av färska druvor, inbegripet vin som tillsatts alkohol; Druvmust, annan än sådan enligt nr 2009, uteslutet annan druvmust enligt undernummer 2204 30 92, 2204 30 94, 2204 30 96 och 2204 30 98 |

2206 00 10 | Piquettevin |

2209 00 11 | Vinättika |

2209 00 19 |

2307 00 11 | Vindruv |

2307 00 19 |

2308 90 11 | Återstoder från vindruvspressning |

2308 90 19 |

2. För de produkter som avses i punkt 1 fastställs det i denna förordning

a) stödåtgärder,

b) regleringsåtgärder,

c) bestämmelser för handel med tredjeland,

d) bestämmelser som styr produktionskapaciteten.

Artikel 2 Definitioner

I denna förordning skall definitionerna i bilaga I gälla.

AVDELNING II STÖDÅTGÄRDER

Kapitel I Stödprogram

AVSNITT 1 INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 3 Tillämpningsområde

Detta kapitel innehåller bestämmelser för tilldelningen av gemenskapsmedel till medlemsstaterna och för medlemsstaternas användning av dessa medel via nationella stödprogram (nedan kallade stödprogram ) för att finansiera särskilda stödåtgärder som främjar vinsektorn.

Artikel 4 Förenlighet och konsekvens

1. Stödprogrammen skall vara förenliga med gemenskapsrätten och ligga i linje med gemenskapens verksamhet, politik och prioriteringar.

2. Medlemsstaterna skall ansvara för stödprogrammen och se till att de utformas och genomförs på ett objektivt sätt med beaktande av de berörda producenternas ekonomiska situation och nödvändigheten av att undvika omotiverad olika behandling av producenter.

3. Stöd beviljas inte för

a) forskningsprojekt och åtgärder till stöd för forskningsprojekt,

b) åtgärder som omfattas av förordning (EG) nr 1698/2005.

AVSNITT 2 STÖDPROGRAM

Artikel 5 Inlämning av stödprogram

1. Alla de producentmedlemsstater som avses i bilaga II skall till kommissionen, första gången senast den 30 april 2008, lämna in ett förslag till ett femårigt stödprogram som innehåller åtgärder i enlighet med detta kapitel.

Stödåtgärderna skall utformas på den geografiska nivå som medlemsstaterna anser vara mest lämplig. Innan stödprogrammet lämnas in till kommissionen skall det ha varit föremål för samråd med behöriga myndigheter och organisationer på lämplig territoriell nivå.

Varje medlemsstat skall lämna in ett enda förslag till program i vilket hänsyn får tas till särskilda regionala förhållanden.

2. Stödprogrammen skall börja gälla tre månader efter det att de har lämnats in till kommissionen.

Om det inlämnade programmet inte uppfyller kraven i detta kapitel skall kommissionen underrätta medlemsstaten om detta. I så fall skall medlemsstaten lämna in ett reviderat program till kommissionen. Det reviderade programmet skall börja gälla två månader efter det att det anmäldes, under förutsättning att de ouppfyllda kraven inte kvarstår, i vilket fall detta stycke skall gälla.

3. Punkt 2 skall även gälla för ändringar som görs i stödprogram som lämnats in av medlemsstaterna.

Artikel 6 Stödprogrammens innehåll

Stödprogrammen skall innehålla följande delar:

a) En detaljerad beskrivning av de föreslagna åtgärderna och deras kvantifierade mål.

b) Resultaten av de samråd som hållits.

c) En uppskattning av de förväntade tekniska, ekonomiska, miljömässiga och sociala verkningarna.

d) En tidsplan för åtgärdernas genomförande.

e) En allmän finansieringsöversikt med en redogörelse för vilka resurser som kommer att avsättas och för den planerade preliminära fördelningen av resurserna mellan åtgärderna i enlighet med de tak som fastställs i bilaga II.

f) Bevis på förenlighet och konsekvens mellan de olika programåtgärderna.

g) De kriterier och kvantitativa indikatorer som skall användas för övervakning och utvärdering och de åtgärder som vidtagits för att se till att programmen genomförs på ett lämpligt och effektivt sätt.

h) De kriterier och indikatorer som skall användas för att kontrollera att stödprogrammen lämnas in och genomförs på ett objektivt sätt med beaktande av de berörda producenternas ekonomiska situation och nödvändigheten av att undvika omotiverad olika behandling av producenterna.

i) Bestämmelser om kontroller och påföljder.

j) Uppgifter om de behöriga myndigheter och organ som ansvara för genomförandet av programmet.

Artikel 7 Stödberättigande åtgärder

Stödprogrammen skall innehåll åtgärder för att främja avsättningen på marknader i tredjeland i enlighet med artikel 9.

De skall också innehålla minst en av följande åtgärder:

a) Omstrukturering och omställning av vinodlingar.

b) Grön skörd.

c) Gemensamma fonder.

d) Skördeförsäkring.

Artikel 8 Allmänna bestämmelser om stödprogram

1. Fördelningen av de tillgängliga gemenskapsmedlen och budgettaken anges i bilaga II.

2. Gemenskapen skall endast lämna stöd för stödberättigande utgifter som uppkommit efter inlämnandet av det berörda stödprogrammet enligt artikel 5.1.

3. Medlemsstaterna skall inte bidra till kostnaderna för åtgärder som (sam)finansieras av gemenskapen enligt stödprogrammen.

4. Med avvikelse från punkt 3 får medlemsstaterna i enlighet med relevanta gemenskapsbestämmelser om statligt stöd bevilja nationellt stöd för de åtgärder som avses i artiklarna 9 och 13.

Den högsta stödsats som fastställs i de relevanta gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd skall gälla för den totala offentliga (sam)finansieringen, som omfattar både gemenskapens och medlemsstaternas medel.

AVSNITT 3 SÄRSKILDA STÖDÅTGÄRDER

Artikel 9 Säljfrämjande åtgärder på marknader i tredjeland

1. Stöd enligt denna artikel lämnas för informations- och säljfrämjande åtgärder för gemenskapsvin i tredjeland i syfte att förbättra gemenskapsvinets konkurrenskraft i de länderna.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall gälla vin med en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning eller vin med uppgift om vindruvssort.

3. De åtgärder som avses i punkt 1 kan vara följande:

a) PR, marknadsföring eller reklam, som betonar fördelarna med gemenskapsprodukterna, särskilt när det gäller kvalitet, livsmedelssäkerhet och miljöhänsyn.

b) Deltagande i stora internationella evenemang, varumässor eller utställningar.

c) Informationskampanjer, särskilt om gemenskapssystemen för skyddad ursprungsbeteckning, skyddad geografisk beteckning och ekologisk produktion.

d) Undersökningar av nya marknader, som är nödvändiga för att kunna utöka avsättningsmöjligheterna.

e) Studier för att utvärdera resultaten av de säljfrämjande åtgärderna och informationsåtgärderna.

4. Gemenskapens bidrag till säljfrämjande verksamhet får högst utgöra 50 procent av de stödberättigande kostnaderna.

5. Medlemsstaterna skall avsätta minst de gemenskapsmedel som anges i bilaga II till säljfrämjande åtgärder på marknader i tredjeland. Medel som avsatts för detta ändamål är inte tillgängliga för andra åtgärder.

Artikel 10 Omstrukturering och omställning av vinodlingar

1. Syftet med åtgärder för omstrukturering och omställning av vinodlingar skall vara att öka vinproducenternas konkurrenskraft.

2. Stöd enligt denna artikel för omstrukturering och omställning av vinodlingar lämnas endast om medlemsstaten lämnar in inventeringen av sin produktionskapacitet enligt artikel 100.

3. Stöd för omstrukturering och omställning av vinodlingar får omfatta en eller flera av följande verksamheter:

a) Omställning till andra sorter, även genom dubbelympning.

b) Förflyttning av vinodlingar.

c) Förbättringar av tekniken för att förvalta vinodlingarna.

Stöd lämnas inte för normal förnyelse av uttjänta vinodlingar.

4. Stöd för omstrukturering och omställning av vinodlingar skall lämnas i följande former:

a) Ersättning till producenter för förlorade intäkter till följd av genomförandet av åtgärden, och

b) bidrag till kostnaderna för omstruktureringen och omställningen.

5. Ersättningen till producenter för förlorade intäkter enligt punkt 4 a får täcka upp till 100 procent av den relevanta förlusten och får antingen innebära

a) tillåtelse att, utan hinder av bestämmelserna i avdelning V kapitel II, odla både gamla och nya vinstockar samtidigt under en bestämd period på högst tre år, till dess att övergångssystemet för planteringsrätter har upphört att gälla, det vill säga senast den 31 december 2013, eller

b) ekonomisk gottgörelse.

6. Gemenskapens bidrag till de faktiska kostnaderna för omstruktureringen och omställningen av vinodlingar får inte överstiga 50 procent. I regioner som är klassificerade som konvergensregioner enligt förordning (EG) nr 1083/2006 får gemenskapens bidrag till kostnaderna för omstrukturering och omställning inte överstiga 75 procent.

Artikel 11 Grön skörd

1. I denna artikel avses med grön skörd fullständig destruktion eller borttagande av omogna druvklasar för att därmed reducera avkastningen från det berörda skiftet till noll.

2. Stöd för grön skörd skall bidra till att återupprätta balansen mellan tillgång och efterfrågan på gemenskapens vinmarknad och därmed förbygga marknadskriser.

3. Stöd för grön skörd får lämnas som ersättning i form av ett schablonbelopp per hektar som skall fastställas av den berörda medlemsstaten.

Beloppet får inte överskrida 50 procent av summan av de direkta kostnaderna för destruktion eller avlägsnande av druvklasar och de förlorade intäkterna i samband med destruktion eller avlägsnande av druvklasar.

3. De berörda medlemsstaterna skall inrätta ett system som grundar sig på objektiva kriterier för att se till att åtgärden grön skörd inte leder till att enskilda vinproducenter tar emot kompensation som överstiger de tak som avses i punkt 3 andra stycket.

Artikel 12 Gemensamma fonder

1. Det skall beviljas stöd för inrättande av gemensamma fonder för att bistå producenter som vill försäkra sig mot marknadssvängningar.

2. Stöd för inrättande av gemensamma fonder får lämnas i form av tillfälligt och gradvis avtagande stöd för att täcka de administrativa kostnaderna för fonderna.

Artikel 13 Skördeförsäkring

1. Stöd för skördeförsäkring skall bidra till att trygga producenternas intäkter när dessa påverkas av naturkatastrofer, väderleksförhållanden, sjukdomar eller skadedjursangrepp.

2. Stöd för skördeförsäkring får lämnas i form av ett ekonomisk bidrag från gemenskapen, dock högst

a) 80 procent av de kostnader för försäkringspremier som producenten har betalat för att försäkra sig mot förluster som uppstått till följd av väderleksförhållanden som kan jämställas med naturkatastrofer,

b) 50 procent av de kostnader för försäkringspremier som producenten har betalat för att försäkra sig mot

- förluster enligt led a och andra förluster som uppstått till följd av väderleksförhållanden,

- förluster som uppstått till följd av djur- eller växtsjukdomar eller skadedjursangrepp.

3. Stöd för skördeförsäkring får endast lämnas om de berörda försäkringsbetalningarna inte kompenserar producenterna för mer än 100 procent av deras intäktsförluster, medräknat eventuell ersättning som producenterna får från andra stödordningar i samband med den försäkrade risken.

4. Stödet för skördeförsäkring får inte snedvrida konkurrensen på försäkringsmarknaden.

Artikel 14 Tvärvillkor

1. Om en jordbrukare när som helst inom fem år efter utbetalningen enligt stödprogrammen för omstrukturering och omställning eller när som helst inom ett år efter utbetalningen enligt stödprogrammen för grön skörd på sitt företag inte iakttar de föreskrivna verksamhetskrav och krav på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som avses i artiklarna 3–7 i förordning (EG) nr 1782/2003 till följd av en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den enskilde jordbrukaren, skall bidragsbeloppet minskas eller dras in, helt eller delvis, beroende på överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning och jordbrukaren skall i tillämpliga fall åläggas att betala tillbaka det enligt villkoren i nämnda bestämmelser.

2. Det skall fastställas bestämmelser i enlighet med förfarandet i artikel 144.2 i förordning (EG) nr 1782/2003 om hur den berörda medlemsstaten skall minska eller återvinna stödet, eller en del av detta.

AVSNITT 4 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 15 Rapportering och utvärdering

1. Medlemsstaterna skall senast den 1 mars varje år lämna in en rapport till kommissionen om genomförandet av åtgärderna i deras stödprogram under det föregående året.

Rapporterna skall förteckna och beskriva de åtgärder för vilka gemenskapsstöd har beviljats enligt stödprogrammen och skall i synnerhet innehålla uppgifter om genomförandet av de säljfrämjande åtgärder som avses i artikel 9.

2. Medlemsstaterna skall senast den 1 mars 2011 och åter igen senast den 1 mars 2014 presentera en utvärdering av kostnaderna och fördelarna med stödprogrammen och ange hur de kan göras mer effektiva.

Kommissionen skall senast den 31 december 2011 lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av de säljfrämjande åtgärder som avses i artikel 9.

Artikel 16 Tillämpningsföreskrifter

Tillämpningsföreskrifter för detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 104.1.

Dessa föreskrifter får särskilt avse

a) formatet för hur stödprogrammen skall läggas fram,

b) bestämmelser för ändringar i stödprogram efter det att har börjat gälla,

c) tillämpningsföreskrifter för åtgärderna i artiklarna 9–13,

d) villkoren för meddelande och offentliggörande av stöd som finansieras av gemenskapen,

e) närmare bestämmelser om rapportering.

Kapitel II Finansiell överföring

Artikel 17 Finansiell överföring till landsbygdsutveckling

1. Från och med budgetåret 2009 skall de belopp som fastställs i punkt 2 och som grundar sig på de historiska utgifter som avses i förordning (EG) nr 1493/1999 för interventioner i syfte att stabilisera jordbruksmarknaderna enligt artikel 3.1 b i förordning (EG) nr 1290/2005, finnas tillgängliga som kompletterande gemenskapsmedel för åtgärder i vinproducerande regioner inom ramen för den programplanering för landsbygdsutvecklingen som finansierias genom förordning (EG) nr 1698/2005.

2. Följande belopp skall finnas tillgängliga under de angivna kalenderåren:

- 2009: 100 miljoner euro,

- 2010: 150 miljoner euro,

- 2011: 250 miljoner euro,

- 2012: 300 miljoner euro,

- 2013: 350 miljoner euro,

- från 2014 och framåt: 400 miljoner euro.

3. Beloppen i punkt 2 skall fördelas mellan medlemsstaterna i enlighet med bilaga III.

AVDELNING III REGLERINGSÅTGÄRDER

Kapitel I Allmänna bestämmelser

Artikel 18 Klassificering av druvsorter

1. Medlemsstaterna skall klassificera vilka druvsorter som får planteras, återplanteras eller ympas på deras territorier.

De klassificerade sorterna skall höra till arten Vitis vinifera eller komma från en korsning mellan denna art och andra arter av släktet Vitis .

2. Medlemsstaterna får inte klassificera följande druvsorter:

a) Noah,

b) Othello,

c) Isabelle,

d) Jacquez,

e) Clinton,

f) Herbemont.

3. Plantering, återplantering eller ympning av druvsorter som inte ingår i klassificeringen är endast tillåten för forskning och vetenskapliga försök.

4. Arealer som är planterade med druvsorter som inte ingår i klassificeringen skall röjas, utom om det som produceras på dessa arealer enbart är avsett att konsumeras av vinodlarens familj.

5. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att kontrollera att producenterna följer bestämmelserna i punkterna 3 och 4.

6. Om druvsorter stryks ur klassificeringen, skall de röjas inom 15 år efter det att de har strukits.

Artikel 19 Produktion och saluföring

1. De produkter som förtecknas i bilaga IV och som produceras i gemenskapen skall framställas av druvsorter som ingår i den klassificering som medlemsstaterna upprättat enligt artikel 18.1 första stycket.

2. En beteckning för en kategori av en vinprodukt enligt bilaga IV får endast användas i gemenskapen för saluföring av en produkt som uppfyller de krav som fastställs i den bilagan.

Kommissionen får besluta att lägga till kategorier av vinprodukter till de som förtecknas i bilaga IV.

3. Med undantag av vin på flaska beträffande vilket det kan visas att tappningen skedde före den 1 september 1971, får vin som framställts av de druvsorter som anges i den klassificering som upprättats enligt artikel 18.1 första stycket, men som inte svarar mot kategorierna i bilaga IV, endast användas för att konsumeras av vinodlarens familj, för framställning av vinättika eller för destillation.

Kapitel II Oenologiska metoder och restriktioner

Artikel 20 Tillämpningsområde

I detta kapitel fastställs de tillåtna oenologiska metoderna och gällande restriktioner samt det förfarande genom vilket kommissionen kan fatta beslut om metoder och restriktioner för produktion och saluföring av produkter som omfattas av denna förordning.

Artikel 21 Oenologiska metoder och restriktioner

1. Vid framställning i gemenskapen av de produkter som omfattas av denna förordning får endast oenologiska metoder som är tillåtna enligt gemenskapsrätten användas.

Första stycket skall inte gälla

a) druvsaft och koncentrerad druvsaft,

b) druvmust och koncentrerad druvmust avsedd för framställning av druvsaft.

2. De tillåtna oenologiska metoderna får endast användas för att säkerställa att framställning, lagring och förädling av produkten sker på ett korrekt sätt.

3. Produkter som omfattas av denna förordning skall framställas i gemenskapen i enlighet med relevanta restriktioner i bilaga VI.

4. Produkter som omfattas av denna förordning och som har genomgått oenologiska metoder som inte är tillåtna i gemenskapen, eller i förekommande fall, enligt nationella bestämmelser, eller som står i strid mot restriktionerna i bilaga VI får inte saluföras i gemenskapen.

5. För produkter som omfattas av denna förordning och som framställs för export gäller dock de oenologiska metoder och restriktioner som erkänts av Internationella vinorganisationen (OIV) och inte gemenskapens tillåtna oenologiska metoder och restriktioner.

Producenterna skall rapportera in sådan produktion till medlemsstaterna som skall kontrollera att exportkraven är uppfyllda.

Artikel 22 Strängare villkor för oenologiska metoder fastställda av medlemsstaterna

Medlemsstaterna får begränsa eller förbjuda användningen av vissa oenologiska metoder som är tillåtna enligt gemenskapsrätten för vin som framställs inom deras territorium och i syfte att bättre bevara de egenskaper som är kännetecknande för vin med skyddad ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning för mousserande vin och likörvin.

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa begränsningar och förbud och kommissionen skall i sin tur underrätta övriga medlemsstater.

Artikel 23 Tillstånd för oenologiska metoder och restriktioner

1. Utom för de oenologiska metoder som gäller berikning, syratillsats och avsyrning som anges i bilaga V och de restriktioner som anges i bilaga VI skall det fattas beslut om tillstånd för oenologiska metoder och restriktioner för produktion och lagring av produkter som omfattas av denna förordning i enlighet med förfarandet i artikel 104.1.

2. Medlemsstaterna får tillåta användning för försöksändamål av otillåtna oenologiska metoder på villkor som skall fastställas enligt förfarandet i artikel 104.1.

Artikel 24 Kriterier för tillstånd

Kommissionen skall när den lämnar tillstånd till oenologiska metoder enligt förfarandet i artikel 104.1

a) grunda sig på de oenologiska metoder som OIV erkänt och på resultaten av användningen av ännu inte tillåtna oenologiska metoder för försöksändamål,

b) ta hänyn till skyddet av människors hälsa,

c) ta hänsyn till eventuella risker för att konsumenterna vilseleds på grund av etablerade förväntningar och uppfattningar och i samband med detta undersöka vilka informationsmöjligheter som finns och kan utnyttjas för att undvika sådana risker,

d) ge möjlighet att bevara vinets naturliga och kännetecknande egenskaper och undvika en genomgripande ändring av den berörda produktens sammansättning,

e) säkerställa en acceptabel miniminivå av miljöskydd,

f) följa de allmänna bestämmelserna om oenologiska metoder och restriktioner i bilaga III respektive IV.

Artikel 25 Analysmetoder

Analysmetoder för att bestämma sammansättningen av de produkter som omfattas av denna förordning och föreskrifter som gör det möjligt att fastställa om dessa produkter har genomgått någon behandling som står i strid med tillåtna oenologiska metoder skall vara de som har erkänts och offentliggjorts av OIV. Om det inte finns några metoder och föreskrifter som har erkänts av OIV och det saknas relevanta gemenskapsmetoder och föreskrifter skall sådana analysmetoder och föreskrifter antas enligt förfarandet i artikel 104.1.

Artikel 26 Tillämpningsföreskrifter

Tillämpningsföreskrifter för detta kapitel och för bilagorna III och IV skall antas enligt förfarandet i artikel 104.1.

Dessa föreskrifter får särskilt avse följande:

a) Tillåtna oenologiska metoder och restriktioner som gäller mousserande vin.

b) Tillåtna oenologiska metoder och restriktioner som gäller likörvin.

c) Bestämmelser för blandning och coupage av must och vin, om inte annat anges i punkt C i bilaga VI.

d) Specifikationer för renhet och identitet för ämnen som ingår i oenologiska metoder, om det saknas gemenskapsbestämmelser på området.

e) Administrativa föreskrifter för att genomföra tillåtna oenologiska metoder.

f) Villkoren för innehav, omsättning och användning av produkter som inte uppfyller bestämmelserna i artikel 21 och eventuella undantag från kraven i den artikeln samt kriterier som i enskilda fall gör det möjligt att undvika alltför stor stränghet.

g) Villkoren enligt vilka medlemsstaterna får tillåta innehav, omsättning och användning av produkter som inte uppfyller bestämmelserna i detta kapitel, utom artikel 21, eller tillämpningsföreskrifterna för detta kapitel.

Kapitel III Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar

AVSNITT 1 TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 27 Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar

1. I denna förordning gäller följande definitioner:

a) ursprungsbeteckning : namn på en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva ett vin, ett likörvin, ett mousserande vin, ett mousserande vin med tillsatt koldioxid, ett pärlande vin eller ett vin framställt av övermogna druvor som uppfyller följande krav:

i) Dess kvalitet och egenskaper beror helt eller väsentligen på en viss geografisk omgivning med de naturliga och mänskliga faktorer som förknippas med den.

ii) De druvor som vinet framställts av kommer uteslutande från detta geografiska område.

iii) Det framställs av druvsorter tillhörande sorten Vitis vinifera .

b) geografisk beteckning : namn på en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva ett vin, ett likörvin, ett mousserande vin, ett mousserande vin med tillsatt koldioxid, ett pärlande vin eller ett vin framställt av övermogna druvor som uppfyller följande krav:

i) Dess kvalitet, egenskaper eller anseende kan väsentligen hänföras till dess geografiska ursprung.

ii) Minst 85 procent av de druvor som används för framställningen av vinet kommer uteslutande från detta geografiska område.

iii) Det framställs av druvsorter tillhörande arten Vitis vinifera eller en korsning mellan denna art och andra arter av släktet Vitis .

2. Traditionella namn skall anses vara ursprungsbeteckningar om de

a) betecknar ett vin,

b) hänvisar till ett geografiskt namn,

c) uppfyller kraven i led i–iii i punkt 1 a.

3. Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, även sådana som rör geografiska områden i tredjeland, kan skyddas i gemenskapen med stöd av bestämmelserna i detta kapitel.

AVSNITT 2 ANSÖKAN OM SKYDD

Artikel 28 Innehållet i ansökan om skydd

1. Ansökningar om skydd av ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar skall innehålla teknisk dokumentation med följande:

a) Den beteckning som skall skyddas.

b) Sökandens namn och kontaktuppgifter.

c) Den produktspecifikation som avses i punkt 2.

d) Ett dokument som sammanfattar den produktspecifikation som avses i punkt 2.

2. Produktspecifikationen skall göra det möjligt för berörda parter att kontrollera de relevanta produktionsvillkoren för ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen.

Den skall innehålla uppgifter om följande:

a) En beskrivning av vinet och dess viktigaste fysikaliska, kemiska, mikrobiologiska och organoleptiska egenskaper.

b) I förekommande fall de särskilda oenologiska metoder som använts för att framställa vinet.

c) En avgränsning av det geografiska området i fråga.

d) Maximal avkastning per hektar.

e) Uppgifter om den druvsort eller druvsorter som vinet framställts av.

f) Uppgifter som styrker sambandet mellan kvaliteten, anseendet eller egenskaperna och den geografiska miljön eller det geografiska ursprunget.

g) De gällande krav som fastställts i gemenskapens, medlemsstaternas eller, i förekommande fall, branschorganisationernas bestämmelser och som under alla omständigheter skall vara förenliga med gemenskapsrätten i allmänhet.

h) Namn och kontaktuppgifter för de myndigheter eller organ som kontrollerar efterlevnaden av bestämmelserna i produktspecifikationen samt deras särskilda uppgifter.

Artikel 29 Ansökan om skydd som rör ett geografiskt område i ett tredjeland

1. I de fall ansökan om skydd avser ett geografiskt område i ett tredjeland skall den utöver de uppgifter som anges i artikel 28 innehålla sådana uppgifter som styrker att beteckningen i fråga är skyddad i ursprungslandet.

2. Ansökan skall sändas till kommissionen antingen direkt eller via myndigheterna i det berörda tredjelandet.

3. Ansökan om skydd skall vara avfattad på ett av de officiella språken i gemenskapen eller åtföljas av en styrkt översättning till ett av dessa.

Artikel 30 Sökande

1. Alla intresserade producentgrupper, eller i undantagsfall en enskild producent, får ansöka om skydd av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning. Andra intresserade parter får delta i ansökan.

2. Producenter får lämna in en ansökan om skydd endast för vin som de själva producerar.

3. I de fall då en beteckning anger ett geografiskt område som skär över nationella gränser eller då en traditionell beteckning är förknippad med ett geografiskt område som skär över nationella gränser får en gemensam ansökan lämnas in.

AVSNITT 3 FÖRFARANDE FÖR ATT BEVILJA SKYDD

Artikel 31 Förberedande nationellt förfarande

1. Ansökningar om skydd av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning enligt artikel 27 för vin med ursprung i gemenskapen skall vara föremål för ett förberedande nationellt förfarande enligt denna artikel.

2. Ansökan om skydd skall lämnas in i den medlemsstat på vars territorium ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen har sitt ursprung.

3. Medlemsstaten skall granska ansökan för att avgöra om den uppfyller villkoren i detta kapitel.

Medlemsstaten skall genomföra ett nationellt förfarande, där det säkerställs att ansökan får tillräcklig offentlighet och där det föreskrivs en tidsfrist på minst två månader från dagen för offentliggörandet inom vilken alla fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse och är etablerade eller bosatta i medlemsstaten i fråga kan göra invändningar mot det föreslagna skyddet genom att till medlemsstaten lämna in en motiverad förklaring.

4. Om medlemsstaten anser att ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen inte uppfyller kraven, eller är oförenlig med gemenskapsrätten i allmänhet, skall den avslå ansökan.

5. Om medlemsstaten anser att de relevanta kraven är uppfyllda skall den fatta ett positivt beslut och får på nationell nivå, med giltighet från och med den dag då ansökan om skydd har inkommit till kommissionen i enlighet med punkt 7, fatta beslut om ett tillfälligt skydd. Medlemsstaten skall offentliggöra det sammanfattande dokumentet och produktspecifikationen på Internet.

6. Medlemsstaten skall se till att de beslut som avses i punkt 5 offentliggörs och att den fysiska eller juridiska person i medlemsstaten som har ett legitimt intresse har möjlighet att överklaga.

7. Den berörda medlemsstaten skall för alla positiva beslut som den fattar enligt punkt 5 till kommissionen översända

a) sökandens namn och kontaktuppgifter,

b) det sammanfattande dokument som avses i artikel 28.1 d,

c) en förklaring från medlemsstaten om att den anser att den ansökan som lämnats in av den sökande uppfyller villkoren i denna förordning,

d) den hänvisning till det offentliggörande som avses i punkt 6.

Dessa handlingar skall vara avfattad på ett av de officiella språken vid Europeiska unionens institutioner eller åtföljas av en styrkt översättning till ett av dessa.

8. Det tillfälliga nationella skydd som avses i punkt 5 skall upphöra att gälla den dag då kommissionen fattar ett beslut enligt artikel 34.

9. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa denna artikel senast den 1 augusti 2009.

Artikel 32 Kommissionens granskning

1. Kommissionen skall offentliggöra dagen för inlämning av ansökan om skydd av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen.

2. Kommissionen skall granska om de ansökningar om skydd som avses i artikel 31.7 uppfyller villkoren i detta kapitel.

3. Om kommissionen anser att villkoren i detta kapitel är uppfyllda skall den i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra det sammanfattande dokument som avses i artikel 28.1 d med hänvisning till det offentliggörande av produktspecifikationen som avses i artikel 31.5.

Om villkoren inte är uppfyllda skall kommissionen enligt det förfarande som avses i artikel 104.1 fatta beslut om att avslå ansökan.

Artikel 33 Invändningar

Inom två månader räknat från dagen för det offentliggörande som avses i artikel 32.3 första stycket får alla medlemsstater eller tredjeländer, eller fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse och är etablerade eller bosatta i en annan medlemsstat än den som begärt skyddet eller i ett tredjeland, göra invändningar mot det föreslagna skyddet genom att till kommissionen lämna in en motiverad förklaring.

För fysiska eller juridiska personer som är etablerade eller bosatta i ett tredjeland skall förklaringen lämnas in, antingen direkt eller genom myndigheterna i det berörda tredjelandet, inom den tidsfrist på två månader som fastställs i punkt 1.

Artikel 34 Beslut om skydd

På grundval av den information som kommissionen förfogar över skall kommissionen fatta beslut i enlighet med förfarandet i artikel 104.1 om att bevilja skydd för en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning som uppfyller villkoren i detta kapitel och som är förenlig med gemenskapsrätten i allmänhet, eller avslå ansökan om villkoren inte är uppfyllda.

AVSNITT 4 SÄRSKILDA FALL

Artikel 35 Homonyma beteckningar

1. En beteckning som är homonym med en skyddad ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning får skyddas som en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning under förutsättning att den tillräckligt tydligt kan särskiljas från den skyddade beteckningen så att konsumenterna inte vilseleds med avseende på det berörda vinets verkliga geografiska ursprung.

2. Innehåller eller består namnet på en druvsort av en skyddad ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning får det inte användas för märkning av produkter som omfattas av denna förordning, om inte annat föreskrivs i kommissionens tillämpningsföreskrifter.

Artikel 36 Grunder för att avslå en ansökan om skydd

1. Beteckningar som har blivit generiska får inte skyddas som ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar.

I denna förordning avses med en beteckning som har blivit generisk en beteckning på ett vin som visserligen har samband med den ort eller den region där produkten från början producerades eller salufördes, men som har blivit den allmänna benämningen på ett vin i gemenskapen.

När det skall avgöras om en beteckning har blivit generisk, skall hänsyn tas till alla relevanta faktorer och särskilt till

a) de nuvarande förhållandena i gemenskapen, särskilt i de områden där produkten konsumeras,

b) den tillämpliga nationella lagstiftningen eller gemenskapslagstiftningen.

2. En beteckning får inte skyddas som ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning om detta med hänsyn till ett varumärkes anseende och renommé skulle kunna vilseleda konsumenten om vinets rätta identitet.

Artikel 37 Förhållande till varumärken

1. När en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning skyddas i enlighet med denna förordning, skall en ansökan om registrering av ett varumärke som motsvarar något av de fall som avses i artikel 38.2, och som avser en produkt ur någon av de kategorier som förtecknas i bilaga IV, avslås om ansökan om varumärkesregistrering lämnas in efter den dag då ansökan om skydd av ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning lämnats in till kommissionen och ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen därefter skyddas.

Varumärkesregistrering som har skett i strid med vad som sägs i föregående stycke skall förklaras ogiltig.

2. Ett varumärke, vars användning motsvarar något av de fall som avses i artikel 38.2, får fortsätta att användas eller förnyas trots skyddet av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen, om det har lämnats in en ansökan för varumärket i fråga eller om det har registrerats eller, i enlighet med den tillämpliga lagstiftningen, förvärvats genom användning inom gemenskapen före den dag då ansökan om skydd av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen lämnades in till kommissionen, såvida det inte finns skäl att ogiltigförklara eller häva varumärkesregistreringen enligt rådets direktiv 89/104/EEG[20] eller rådets förordning (EG) nr 40/94[21]; detta skall dock inte påverka tillämpningen av artikel 36.2.

I så fall skall användningen av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen vara tillåten parallellt med de berörda varumärkena.

AVSNITT 5 SKYDD OCH KONTROLL

Artikel 38 Skydd

1. Skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar får användas av alla aktörer som saluför vin som har producerats i enlighet med motsvarande produktspecifikation.

2. Skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar och viner som använder de skyddade beteckningarna i enlighet med produktspecifikationen skall skyddas mot följande:

a) Varje direkt eller indirekt kommersiellt bruk av den skyddade beteckningen

- för produkter som är jämförbara, men som inte uppfyller kraven i produktspecifikationen för den skyddade beteckningen, eller

- i den mån detta bruk innebär att en ursprungsbetecknings eller en geografisk betecknings anseende utnyttjas.

b) Varje obehörigt bruk, imitation eller anspelning, även när produktens eller tjänstens verkliga ursprung anges eller det skyddade namnet har översatts eller åtföljs av uttryck som ”stil”, ”typ”, ”metod”, ”sådan som tillverkas i”, ”imitation”, ”smak”, ”liknande” eller dylikt.

c) Varje annan osann eller vilseledande uppgift om ursprung, härkomst, beskaffenhet eller väsentliga egenskaper hos produkten på dennas inre eller yttre förpackning, reklammaterial eller handlingar, liksom förpackning av vinprodukten i en behållare som är ägnad att inge en oriktig föreställning om vinproduktens verkliga ursprung.

d) Annat beteende som är ägnat att vilseleda konsumenten om produktens verkliga ursprung.

3. Skyddade ursprungsbeteckningar eller skyddade geografiska beteckningar får inte bli generiska i gemenskapen i den mening som avses i artikel 36.1.

4. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att hindra olaglig användning av de skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar som avses i punkt 2.

Artikel 39 Register

Kommissionen skall upprätta och föra ett elektroniskt register över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar för vin som skall vara tillgängligt för allmänheten.

Artikel 40 Behöriga kontrollorgan

1. Medlemsstaterna skall utse den eller de behöriga myndigheter som skall ansvara för kontrollerna när det gäller de skyldigheter som fastställs i detta kapitel i enlighet med förordning (EG) nr 882/2004. Medlemsstaterna får utse branschorganisationer för dessa kontroller om de lämnar tillfredsställande garantier för objektivitet och opartiskhet.

2. Medlemsstaterna skall säkerställa att alla aktörer som följer detta kapitel omfattas av ett system för kontroll.

3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de myndigheter eller organisationer som avses i punkt 1. Kommissionen skall offentliggöra deras namn och kontaktuppgifter och skall regelbundet uppdatera dem.

Artikel 41 Kontroll av att produktspecifikationerna följs

1. När det gäller skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar som avser ett geografiskt område i gemenskapen skall kontroll av att produktspecifikationerna följs under produktionen och under eller efter tappningen av vinet genomföras varje år av

a) en eller flera av de myndigheter eller organisationer som avses i artikel 40, eller

b) ett eller flera kontrollorgan enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 882/2004 som utför produktcertifieringar.

Kostnaderna för sådana kontroller skall bäras av de aktörer som omfattas av kontrollerna.

2. När det gäller skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar som avser ett geografiskt område i ett tredjeland skall kontroll av att produktspecifikationerna följs under produktionen och under eller efter tappningen av vinet genomföras varje år av

a) en eller flera offentliga myndigheter som utsetts av tredjelandet, eller

b) ett eller flera certifieringsorgan, eller

c) en eller flera branschorganisationer.

3. De certifieringsorgan som avses i punkterna 1 b och 2 b skall iaktta och, från och med den 1 maj 2010, vara ackrediterade enligt den europeiska standarden EN 45011 eller ISO/IEC Guide 65 (Allmänna krav för organ som handhar produktcertifieringssystem).

4. Om de organ som avses i punkterna 1 a, 2 a och 2 c kontrollerar att produktspecifikationerna följs skall de lämna tillfredsställande garantier för objektivitet och opartiskhet samt förfoga över den kvalificerade personal och de resurser som behövs för att utföra sina uppgifter.

Artikel 42 Ändringar av produktspecifikationer

1. En sökande som uppfyller villkoren i artikel 30 får ansöka om en ändring av produktspecifikationen för en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, till exempel för att ta hänsyn till den vetenskapliga eller tekniska utvecklingen eller för att göra en ny avgränsning av det geografiska område som avses i artikel 28.2 andra stycket led c. I ansökan skall anges vilka ändringar som begärs och motivering för dessa.

2. Om ändringen medför en eller flera ändringar i det sammanfattande dokument som avses i artikel 28.1 d skall artiklarna 31 och 34 även gälla för ändringsansökan. Om de ändringar som föreslås är jämförelsevis små skall kommissionen enligt förfarandet i artikel 104.1 besluta om godkännande av dessa utan att följa förfarandet enligt artikel 32.2 och artikel 33 och skall, om ansökan godkänns, offentliggöra uppgifterna enligt artikel 32.3.

3. Om den föreslagna ändringen inte innebär någon ändring av det sammanfattande dokumentet skall följande regler gälla:

a) Om det geografiska området är beläget i en viss medlemsstat skall denna yttra sig om ändringen och, om yttrandet är positivt, offentliggöra den ändrade produktspecifikationen och anmäla ändringarna och motiveringarna för dessa till kommissionen.

b) Om det geografiska området är beläget i ett tredjeland skall kommissionen besluta om eventuellt godkännande av den föreslagna ändringen.

Artikel 43 Indragning av skydd

På kommissionens initiativ eller på motiverad begäran av en medlemsstat, ett tredjeland eller en fysisk eller juridisk person som har ett legitimt intresse, får det enligt förfarandet i artikel 104.1 fattas beslut om att dra in skyddet av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning om villkoren i motsvarande produktspecifikation inte längre är uppfyllda.

Artiklarna 31 och 34 skall gälla i tillämpliga delar.

Artikel 44 Befintliga skyddade vinbeteckningar

1. De vinbeteckningar som är skyddade enligt artikel 54 i förordning (EG) nr 1493/1999 och artikel 28 i förordning (EG) nr 753/2002 skall automatiskt vara skyddade enligt denna förordning. Kommissionen skall föra in dem i det register som avses i artikel 39.

2. Medlemsstaterna skall för de ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som avses i punkt 1 skicka in följande till kommissionen:

a) Den tekniska dokumentation som avses i artikel 28.1.

b) Det nationella beslutet avseende deras giltighet.

3. De beteckningar som avses i punkt 1 förlorar sitt skydd enligt denna förordning om inte den information som avses i punkt 2 lämnas in senast den 31 december 2010. Kommissionen skall vidta motsvarande formella åtgärder för att ta bort sådana beteckningar från det register som avses i artikel 39.

4. Med avvikelse från artikel 43 får det på kommissionens initiativ och enligt förfarandet i artikel 104.1 till och med den 31 december 2013 fattas beslut om att dra in det skydd för ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar som avses i punkt 1 om de inte uppfyller de relevanta villkoren för skydd.

AVSNITT 6 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 45 Tillämpningsföreskrifter

Tillämpningsföreskrifter för detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 104.1.

Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om undantag från bestämmelserna i detta kapitel för ansökningar om skydd för ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar som ännu inte avgjorts.

Artikel 46 Avgifter

Medlemsstaterna får ta ut en avgift för att täcka sina omkostnader, inbegripet de som uppstår vid granskning av ansökningar om skydd, invändningar, ansökningar om ändringar och framställningar om indragningar enligt denna förordning.

Kapitel IV Märkning

Artikel 47 Definition

I denna förordning avses med märkning varje ord, detalj, varumärke, märkesnamn, illustration eller symbol på förpackning, dokument, meddelande, etikett, ring eller hylsa som medföljer eller avser en viss produkt.

Artikel 48 Tillämpning av övergripande bestämmelser

Om inte annat föreskrivs i denna förordning skall direktiv 2000/13/EG, rådets direktiv 89/396/EEG[22], rådets direktiv 75/106/EEG[23] och direktiv 89/104/EEG gälla för märkning av produkter som faller inom deras tillämpningsområden.

Artikel 49 Obligatoriska uppgifter

1. Märkning av de produkter som avses i punkterna 1–9 och i punkt 13 i bilaga IV och som saluförs i gemenskapen eller är avsedda för export skall innehålla följande obligatoriska uppgifter:

a) Kategorin av vinprodukt enligt bilaga IV.

b) För vin med en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning

- uttrycket skyddad ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning , och

- namnet på den skyddade ursprungsbeteckningen eller skyddade geografiska beteckningen.

c) Verklig alkoholhalt i volymprocent.

d) Vinets ursprung.

e) Tappningsföre