67.

På denna punkt skulle datatillsynsmannen återigen vilja påminna om sitt yttrande om rambeslutet om skydd av personuppgifter, och framhålla betydelsen av att det finns konsekventa och övergripande regler för dataskydd avseende brottsbekämpningssamarbete som är tillämpliga på all bearbetning. Därefter upprepar datatillsynsmannen övriga punkter i yttrandet. I denna punkt betonas följande uppgiftsskyddsfrågor: — Laglig behandling av personuppgifter. Datatillsynsmannen stöder synsättet att uppgifter får göras tillgängliga endast om de har samlats in lagligen (så som anges i artikel 2.2 avseende uppgifter insamlade genom tvångsåtgärder). Laglig bearbetning av personuppgifter skulle också sörja för att information som gjorts tillgänglig och utväxlats kan användas regelrätt även i en rättsligt förfarande. Och även om uppgifter som behandlats efter inledningen av ett förfarande ligger utanför tillämpningsområdet för det föreslagna instrumentet, är det ändå sannolikt att uppgifter som utbytts tidigare av brottsbekämpande myndigheter så småningom hamnar i rättsliga förfaranden. — Kvaliteten på personuppgifter är av särskild vikt, eftersom tillgänglighetsprincipen talar för att uppgifterna kommer att användas av brottsbekämpande myndigheter utanför det sammanhang där de insamlades. Sådana myndigheter har till och med direktåtkomst till andra medlemsstaters databaser. Personuppgifternas kvalitet kan endast garanteras om exaktheten kontrolleras regelbundet och ordentligt, om man skiljer på uppgifter efter de olika kategorier av personer som berörs (offer, misstänkta, vittnen osv.), och vid behov anger graden av exakthet (se yttrande från datatillsynsmannen om skydd av personuppgifter, IV.6). Genom dessa punkter framgår det åter en gång klart varför regler för uppgiftsskydd, och särskilt regler om exaktheten, bör vara tillämpliga på alla sorters behandling, även när den sker inom landet. Annars är det tänkbart att personuppgifter som fåtts fram genom direktåtkomst är oriktiga, inaktuella och således inskränker den registrerades rättigheter och påverkar effektiviteten i undersökningarna negativt. — Ändamålsbegränsning. Enligt principen om tillgänglighet får sökning på personuppgifter göras av motsvarande behöriga myndigheter i andra medlemsstater. Det kan emellertid skilja väsentligt mellan brottsbekämpande myndigheters befogenheter från land till land. Det är därför av vikt att se till att grundprincipen om begränsning av ändamålet iakttas trots skillnaderna i räckvidd när det gäller befogenheter mellan de olika behöriga myndigheter som utbyter uppgifter. Uppgifter som samlas in och behandlas av en viss myndighet i ett särskilt syfte får då inte användas för ett annat ändamål enbart på grund av den mottagande myndighetens annorlunda, kanske bredare, befogenheter. Därför välkomnar datatillsynsmannen artikel 7 i det föreslagna rambeslutet, vilket bör tolkas som en specificering av de allmänna regler som fastställs i förslaget till rambeslut om skydd av personuppgifter. Vidare noterar datatillsynsmannen att bedömningen av motsvarighet mellan olika myndigheter (i det föreliggande beslutet överlåtet till kommittéförfarande) bör utföras varsamt med vederbörlig respekt för principen om ändamålsbegränsning. — Tidsbegränsningar för lagring av utbytta uppgifter bör också ses mot bakgrund av principen om ändamålsbegränsning: Uppgifter som sökts eller utbytts för ett ändamål bör raderas så snart de inte längre behövs för detta ändamål. Därigenom skulle onödig kopiering av databaser undvikas, samtidigt som behöriga myndigheter fortfarande tillåts åtkomst på nytt av (uppdaterad) tillgängliga uppgifter, för den händelse detta krävs för något annat legitimt ändamål. — Registrering av uppgifter som överförts enligt tillgänglighetsprincipen. Registrering bör ske på båda sidor: Både i den anmodade och i den sökande medlemsstaten. Register över åtkomst, inte bara över utbyten, bör föras (se datatillsynsmannens yttrande om skydd av personuppgifter, punkt 133), också i syfte att försäkra sig om att nationella behöriga myndigheter litar på varandra och inte helt förlorar kontrollen över de tillgängliga uppgifterna. Behovet av att uppgifterna skall vara spårbara innebär också en möjlighet att uppdatera och/eller korrigera uppgifterna. — De registrerades rättigheter. System för informationsutbyte mellan EU:s brottsbekämpande myndigheter gör att situationerna ökar där personuppgifter behandlas (temporärt) samtidigt av behöriga myndigheter i olika medlemsstater. Detta innebär å ena sidan att gemensamma EU-normer om de registrerades rättigheter bör upprättas, och å andra sidan att de registrerade bör kunna utöva sina rättigheter, i den mån detta medges av regler om uppgiftsskydd inom tredje pelaren, avseende både myndigheter som ställer uppgifter till förfogande och myndigheter som söker på och behandlar dessa uppgifter. — Tillsyn. Datatillsynsmannen påpekar att det beroende på omständigheterna kan finnas mer än en nationell tillsynsmyndighet som har behörighet att övervaka behandlingen av personuppgifter som utförs på grundval av de rådande förslagen. I detta avseende nödvändiggör direktåtkomst till brottsbekämpningsinformation ökad tillsyn och samordning mellan respektive nationella uppgiftsskyddsmyndigheter.