+++++ TIFF +++++

FÖRKORTNINGAR

ACFA : Rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk

brt : Bruttotonnage

EEZ : Exklusiv ekonomisk zon

EFF : Europeiska fiskerifonden

FAO : FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation

FUP : Flerårigt utvecklingsprogram

GFP : Gemensamma fiskeripolitiken

ICES : Internationella rådet för havsforskning

IUU : Olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

kW : Kilowatt

MSY : Maximal hållbar avkastning

OECD : Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling

OP : Operativt program

STECF : Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för Fiskerinäringen

TAC : Totalt tillåtna fångstmängden

UNCLOS : Förenta nationernas havsrättskonvention

ORDFÖRKLARINGAR

EU-10 : De tio medlemsstater som anslöt sig till EU 2004.

EU-12 : EU:s tolv medlemsstater 1992.

EU-15 : EU:s femton medlemsstater 1995.

Fiskbestånd : Ett fiskbestånd kan betraktas som massan av en fiskeresurs. Sådana bestånd identifieras i regel utifrån var de befinner sig. De kan vara, men är inte alltid, genetiskt åtskilda från andra bestånd.

Fiskedödlighet : Fiskedödlighet är den del av ett fiskbestånd som försvinner varje år på grund av fiskeverksamheten.

Fiskekapacitet : Fiskekapacitet är ett fartygs bruttotonnage (brt) och maskinstyrka i kilowatt (kW), såsom den definieras i artiklarna 4 och 5 i rådets förordning (EEG) nr 2930/86 [9999]. "brt" mäter ett fartygs inneslutna volym och "kW" mäter den högsta motoreffekt som finns för framdrivning.

Fiskemöjlighet : En "fiskemöjlighet" är en kvantifierad laglig rättighet att fiska, uttryckt i fångst och/eller fiskeansträngning.

Flerårigt utvecklingsprogram (FUP) : Från det att den gemensamma fiskeripolitiken startade 1983 och fram till 2002 förvaltades fiskekapaciteten av en rad FUP med särskilda mål som rådet fastställde för att minska medlemsstaternas fiskekapacitet.

Maximal hållbar avkastning : Den maximala avkastning från ett specificerat fiskbestånd som kan fiskas år efter år utan att skada fiskbestånden. Den kännetecknas av en nivå av fiskedödlighet som genomsnittligt kommer att resultera i bestånd av en storlek som producerar maximal hållbar avkastning [9992].

Pelagiska fiskearter : Pelagiska fiskearter lever nära vattenytan i motsats till djuphavsfisk, som lever på eller nära botten.

Plan för anpassning av fiskeansträngningen : Offentligt stöd för avveckling av fiskeflottor beviljas av Europeiska fiskerifonden inom ramen för de planer för anpassning av fiskeansträngningen som medlemsstaterna utarbetar. I en sådan plan motiveras åtgärder för avveckling av särskilda typer av fiskefartyg, till exempel: rådets planer för återhämtning av torskbeståndet minskade fiskemöjligheterna när det gällde torsk och i flera av medlemsstaternas planer för anpassning av fiskeansträngningen hänvisade man till dessa planer när avvecklingssystemen riktades in på torskfisket.

Säkra biologiska gränser : Säkra biologiska gränser för ett fiskbestånd definieras av en minsta säker storlek på beståndet och en högsta fiskedödlighet. Storleken på beståndet mäts i form av "lekbeståndets biomassa" som motsvarar den totala vikten på lekbeståndet varje år. Om beståndet ligger antingen under den minsta säkra lekbeståndsbiomassan eller över den högsta säkra fiskedödligheten sägs beståndet ligga utanför säkra biologiska gränser [9991].

Totalt tillåten fångstmängd : De totalt tillåtna fångstmängderna (TAC) är fångstbegränsningar som fastställs för de viktigaste kommersiella fiskbestånden. De totalt tillåtna fångstmängderna föreslås av kommissionen på grundval av vetenskaplig rådgivning om statusen på berörda bestånd och beslutas årligen av rådet (fiske). Medlemsstaterna fördelar sin andel av den totalt tillåtna fångstmängden i form av fiskkvoter till sina flottor.

SAMMANFATTNING

I. Syftet med den gemensamma fiskeripolitiken är att främja ett hållbart fiske. Det innebär att man måste uppnå balans mellan fiskeresurserna och fiskeflottan för att förhindra att fiskbestånden överexploateras.

II. Fiskeflottans överkapacitet har varit ett problem i många år. Den underminerar både fiskbeståndens hållbarhet och fiskesektorns bärkraftighet på lång sikt. En minskning av överkapaciteten inom fisket har varit ett återkommande tema i tidigare reformer av den gemensamma fiskeripolitiken. Men de åtgärder som hittills har vidtagits för att minska överkapaciteten inom fisket genom en anpassning av fiskeflottan till fiskeresurserna har misslyckats.

III. Revisionsrätten granskade ramen för de åtgärder som ska minska fiskeöverkapaciteten och hur dessa åtgärder är utformade och genomförs av kommissionen och medlemsstaterna.

IV. Revisionsrätten fann betydande brister i ramen:

a) De nuvarande definitionerna av fiskekapaciteten speglar inte på ett tillfredsställande sätt fartygens förmåga att fånga fisk.

b) Taken för flottkapaciteten hade en liten reell effekt på anpassningen av flottans fiskekapacitet till fiskemöjligheterna.

c) Fiskeöverkapaciteten hade inte definierats eller kvantifierats.

d) Möjligheten att föra över fiskerättigheter hade inte beaktats.

V. Revisionsrätten upptäckte betydande brister i hur åtgärder som skulle minska fiskeöverkapaciteten utformades och vidtogs:

a) Det förekom förseningar i genomförandet av projekt och inrättandet av förvaltnings- och kontrollsystem.

b) En god utformning och ett korrekt genomförande av medlemsstaternas planer för anpassning av fiskeansträngningen kunde inte garanteras.

c) Motiveringen till mål för att minska fiskekapaciteten var otillräcklig, vilket ökade risken för att man inte riktade in sig tillräckligt på att minska fiskeflottans överkapacitet.

d) Investeringar ombord på fiskefartyg som finansierades av Europeiska fiskerifonden (EFF) kan öka enskilda fartygs förmåga att fånga fisk.

e) EU:s register över fiskeflottan hade inte uppdateras korrekt med uppgifter om fiskefartyg som hade skrotats med hjälp av offentligt stöd.

f) Urvalskriterierna för avvecklingssystemet för fiskefartyg var inte alltid välriktade och ledde till skrotning av fiskefartyg som hade en liten effekt på de aktuella fiskbestånden.

g) Storleken på det offentliga stödet till avveckling av fiskefartyg tog sällan hänsyn kostnadseffektivitet utifrån tillräckliga objektiva kriterier.

h) En del medlemsstater som tillämpade "bränslekrisförordningen" hade inte uppnått den minskning av fiskeflottans kapacitet som krävdes.

i) Rapporteringen om insatser för att minska överkapaciteten inom fisket var otillfredsställande.

VI. Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen tar initiativ till att utarbeta åtgärder som på ett ändamålsenligt sätt minskar överkapaciteten inom fiskeflottan för att komma till rätta med de brister som beskrivs ovan.

VII. Revisionsrätten rekommenderar att medlemsstaterna utformar och vidtar åtgärder och anpassar sin flotta till fiskemöjligheterna så att de brister i genomförandet som anges i punkt V ovan beaktas.

INLEDNING

DEN GEMENSAMMA FISKERIPOLITIKEN OCH FISKEFLOTTANS ÖVERKAPACITET

1. Syftet med den gemensamma fiskeripolitiken [1] är att främja ett hållbart fiske. I den gemensamma fiskeripolitiken ingår därför åtgärder som ska förhindra överfiske och begränsa storleken på fiskeflottan. I sin grönbok från april 2009 [2] om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken medgav kommissionen att reformen 2002 inte hade uppnått sitt mål och uppgav att det berodde på fiskeflottans kroniska överkapacitet.

2. Revisionsrättens särskilda rapport nr 3/1993 visade att fiskeöverkapaciteten var ett stort problem redan för tjugo år sedan. En del av de frågor som togs upp i den rapporten gäller än i dag [3].

3. I särskild rapport nr 7/2007 [4] drog revisionsrätten slutsatsen att fiskeflottans överkapacitet uppmuntrade till överfiske och att medlemsstaterna inte minskade det på ett ändamålsenligt sätt och inte heller rapporterade korrekt om det. Dessutom gjorde förbättringar av fisketekniken att flottans förmåga att fånga fisk ökade.

4. Fiske är en av få verksamheter där tillträdesrättigheter ofta inte värderas formellt (till skillnad från jordbruket eller gruvindustrin till exempel). Det kan leda till att fiskare uppmuntras att överexploatera resurserna och hota hållbarheten på lång sikt. I sin grönbok från april 2009 uppskattade kommissionen att 88 % av fiskbestånden fiskades i en ohållbar omfattning och att 30 % av dessa bestånd låg under de säkra biologiska gränserna. FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation [5], kommissionen [6], regeringskällor och vetenskapliga källor [7] har ofta hänvisat till den inneboende risken för överfiske, och internationell lag kräver [8] att staterna ska förvalta fisket på ett hållbart sätt och minska fiskeöverkapaciteten.

5. Nya vetenskapliga rön, som kommissionen citerade vid sitt samråd [9] om fiskemöjligheter 2011, visade på förbättringar när det gällde fiskbeståndens hållbarhet men också på fortsatta allvarliga problem. I ruta 1 konstateras att situationen för många fiskbestånd fortfarande är kritisk trots vissa förbättringar på senare tid.

RUTA 1

RÅD FRÅN INTERNATIONELLA RÅDET FÖR HAVSFORSKNING (ICES) OM FISKBESTÅND I NORDÖSTRA ATLANTEN [10]

| 2005 | 2010 |

Bestånd utanför säkra biologiska gränser | 26 | 22 |

Bestånd som överfiskats | 32 | 28 |

Fångster som är större än totalt tillåtna fångstmängder (TAC) över de nivåer som behövs för att bevara fångster (dvs. TAC som fastställts av rådet till nivåer som är högre än dem som rekommenderas av officiella vetenskapliga källor) | 59 % | 34 % |

Bestånd som man bör upphöra att fiska | 12 | 14 |

Bestånd där inga vetenskapliga råd finns tillgängliga | 39 | 42 |

6. Målet för kommissionens politik är att fisket ska nå upp till en omfattning som ger "maximal hållbar avkastning" (se ordförklaringar) till 2015 och den har bett ICES om vetenskapliga råd på den grunden.

7. Sedan 1995 noteras en nedåtgående trend i EU:s fiskfångster (minskning [11] från mer än 7 miljoner ton till 5 miljoner ton 2009). Enligt kommissionens grönbok från april 2009 beror denna nedgång till stor del på överfiske och bildar en del av den onda cirkel som omfattar överkapacitet inom fisket och fiskeflottans svaga ekonomiska resultat.

8. I diagram 1 visas en varaktig trend med minskade fångster inom EU som hotar fiskesektorns hållbarhet.

DIAGRAM 1

MINSKADE FÅNGSTER INOM EU

+++++ TIFF +++++

Källa: Eurostats databas "fångster: alla fiskeområden totalt".

EU:s ANSTRÄNGNINGAR FÖR ATT MINSKA FISKEÖVERKAPACITETEN

9. I den gemensamma fiskeripolitiken definieras [12] fiskekapaciteten i form av fartygets tonnage (bruttotonnage (brt)) och maskinstyrka (kilowatt (kW)). En kombination av faktorer, bland annat minskande resurser, prischocker på drivmedel, förbättrad teknik, användning av stöd för avveckling av fartyg och sammanslagningar och nedläggningar av företag gör att storleken på fiskeflottan minskar varje år [13]. Diagram 2 visar hur stor nedgången har varit sedan 1992.

DIAGRAM 2

MINSKAD FISKEFLOTTA I EU

+++++ TIFF +++++

Källa: Kommissionens årsrapporter om ansträngningarna för att uppnå balans mellan kapacitet och fiskemöjligheter.

10. I början av den gemensamma fiskeripolitiken 1983 och fram till 2002 begränsades fiskekapaciteten med hjälp av ett system av fleråriga utvecklingsprogram (FUP), med särskilda mål för minskning av fiskekapaciteten. Kommissionen drog slutsatsen [14] 2002 att de fleråriga utvecklingsprogrammen inte hade lyckats stoppa fiskekapacitetens faktiska ökning. De fleråriga utvecklingsprogrammen avskaffades i den omarbetade gemensamma fiskeripolitiken 2002. Sedan dess ansvarar medlemsstaterna för att vidta åtgärder för att anpassa fiskekapaciteten för sina flottor så att en stabil och varaktig balans uppnås mellan denna fiskekapacitet och deras fiskemöjligheter [15] och för att respektera den övergripande referensnivån för den maximala flottkapaciteten och följa ett strikt system för inträde/utträde där inträdet av nya fartyg måste kompenseras med att befintliga fartyg med likvärdigt tonnage och likvärdig maskinstyrka tas ur bruk. Dessutom ska medlemsstaternas kapacitetstak minskas med den eventuella kapacitet som tas bort från flottan med hjälp av offentligt stöd. Medlemsstaterna rapporterar varje år om sina ansträngningar för att uppnå balans mellan kapacitet och fiskemöjligheter till kommissionen som i sin tur lämnar en rapport till Europaparlamentet och rådet utöver en mer allmän rapport om genomförandet av EFF under det föregående året.

11. EFF [16] tillhandahåller 4,3 miljarder euro för programperioden 2007–2013 till stöd för den gemensamma fiskeripolitiken. Åtgärder som finansieras av EFF fastställs i operativa program, som utarbetas av medlemsstaterna och godkänns av kommissionen. De tillgängliga medlen inbegriper 1,2 miljarder euro till anpassning av fiskeflottan där medfinansierade avvecklingssystem för fartyg ingår under förutsättning att medlemsstaterna utarbetar planer för anpassning av fiskeansträngningen. I dessa planer motiveras skrotningen av särskilda typer av fiskefartyg. Kommissionen har som delmål för EFF att minska fiskeflottans kapacitet med 7 % (140000 brt) uttryckt i brt till 2010. I bilagan sammanfattas genomförandet av EFF vid utgången av 2010.

12. EFF bidrar också till finansieringen av investeringar ombord på fiskefartyg under förutsättning att fartygens fångstkapacitet inte ökar.

13. De kraftiga ökningarna av priserna på drivmedel i början av 2008 ledde till rådets förordning (EG) nr 744/2008 [17] som innehåller tillfälliga åtgärder fram till den 31 december 2010 som främjar medlemsstaternas omstrukturering av fiskeflottorna.

REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD

14. Syftet med revisionen var att undersöka huruvida EU-åtgärderna på ett ändamålsenligt sätt har bidragit till att flottornas kapacitet har anpassats till tillgängliga fiskemöjligheter.

15. Revisionsrätten ställde följande frågor:

a) Är ramen för minskningen av flottkapaciteten tydlig?

b) Fastställs och genomförs de särskilda åtgärderna väl?

16. Revisionen genomfördes vid kommissionen och i sju medlemsstater (Danmark, Spanien, Frankrike, Italien, Polen, Portugal och Storbritannien [18]) som valdes ut utifrån storleken på ländernas fiskeflottor och de resurser som fanns tillgängliga för anpassningen av fiskeflottorna inom EFF.

17. Revisionen genomfördes mellan maj och november 2010. Vid revisionen granskades följande:

a) Kommissionens förfaranden för att godkänna medlemsstaternas operativa program och sedan övervaka genomförandet av dem.

b) Medlemsstaternas utformning och genomförande av planerna för anpassning av fiskeansträngningen, avvecklingssystemen för fiskefartyg, moderniseringssystemen samt efterlevnaden av begränsningarna för fiskeflottornas kapacitet. Detta innefattade en granskning av 126 projekt som fick 33,4 miljoner euro i medel från EFF till skrotning och modernisering av fiskefartyg mellan 2008 och den tidpunkt då revisionen genomfördes.

c) Medlemsstaternas förfaranden för att införa kapacitetsbegränsningar, bland annat en granskning av 70 transaktioner avseende EU:s fiskeflottregister och medlemsstaternas årliga rapporter om ansträngningarna för att uppnå balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter.

18. De kriterier som revisionsrätten använde för att bedöma hur kommissionen och medlemsstaterna hade förvaltat sin politik byggde på kraven i den grundläggande förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken. Revisionsrätten använde också kriterier som fastställts i relevanta rapporter [19] från Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD). Dessutom tittade revisionsrätten på de metoder som används i Norge [20].

IAKTTAGELSER

19. Trots att flottornas kapacitet har minskat i fråga om brt och kW och trots de ansträngningar som hittills har gjorts för att minska fiskeöverkapaciteten anser kommissionen att den kvarstående fiskeflottan fortfarande är för stor i förhållande till tillgängliga fiskeresurser. Medlemsstaternas fiskeflottor kan fånga betydligt större kvantiteter fisk än vad som är förenligt med målet att bevara fiskbeståndet på hållbara nivåer. Detta har lett till att

a) fiskare har möjlighet att fånga mer fisk än sina tilldelade kvoter eller rättigheter, vilket leder till en ökad risk för olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU) [21],

b) fiskare inte kan utnyttja sina dyra fiskefartyg fullt ut,

c) press sätts på rådet, som ofta fastställer de årliga TAC-kvoterna på nivåer som ligger över dem som föreslås av kommissionen eller som rekommenderas i vetenskapliga råd (se ruta 1),

d) övervakningen och kontrollen av de komplicerade reglerna för kvoter och begränsningar av ansträngningen blir svårare.

OTYDLIG RAM

20. De problem med ramen för centrala definitioner, begränsningar och begrepp som gäller åtgärder som ska anpassa fiskekapaciteten till tillgängliga fiskemöjligheter beskrivs i punkterna 21–33. Detta förvärrar problemen med utformningen och genomförandet av särskilda åtgärder, vilket beskrivs i punkterna 34–73.

OTILLRÄCKLIG DEFINITION AV FISKEKAPACITET

21. Fiskekapaciteten såsom den definieras i brt och kW är ett centralt begrepp som man använder för att övervaka storleken på medlemsstaternas fiskeflottor och genomföra kontroller av fiskeansträngningen och åtgärder för att anpassa fiskeflottorna till fiskemöjligheterna. Att definitionen är relativt enkel gör att det är lättare att använda den för dessa syften. Men om flottkapaciteten ska kunna anpassas till fiskemöjligheterna är flottornas verkliga förmåga viktigare än formella mätningar av kapaciteten. "brt och kW" är inga tillförlitliga indikatorer när det gäller fartygens förmåga att fånga fisk, särskilt inte om man beaktar fisketeknikens framsteg. I sin halvtidsöversyn av den gemensamma fiskeripolitiken 2008 uppskattade kommissionen att sådana framsteg ökade fiskefartygens förmåga att fånga fisk med ungefär 3 % per år. Revisionsrättens uppskattning var att detta skulle leda till en sammanlagd ökning på 60 % under 16-årsperioden 1992–2008. Medan fiskeflottans kapacitet i EU-12 minskade med 29 % uttryckt i brt och kW under samma period beräknas den faktiska kapaciteten med hänsyn till effekterna av tekniska förbättringar ha ökat med 14 % [22].

22. Vidare anser kommissionen att den motoreffekt som uttrycks i kW inte mäts korrekt i många fall [23].

TAKEN FÖR FLOTTKAPACITETEN BLIR ALLTMER IRRELEVANTA

23. Eftersom den europeiska fiskeflottans kapacitet uttryckt i brt/kW faktiskt har minskat i många år (punkt 9) har de tak som gäller för medlemsstaterna ("referensnivåer" och "taken för inträde/utträde") blivit irrelevanta. Vid utgången av 2009 stod EU:s fiskeflottkapacitet i brt för 73 % av referensnivåerna och 90 % av taket för inträde/utträde, vilket motsvarar en skillnad på 565000 respektive 198000 ton. Skillnaderna har blivit större eftersom storleken på flottan minskar. Begränsningarna av fiskeflottans kapacitet har därför inte längre någon större effekt när det gäller anpassningen av fiskeflottans kapacitet till tillgängliga fiskemöjligheter. Begränsningarna innebär inte längre några verkliga restriktioner i medlemsstaternas politik för förvaltningen av flottan - medlemsstaternas fiskeflottor skulle kunna vara närmare 200000 brt större och ändå följa reglerna (se diagram 3).

FISKEÖVERKAPACITETEN HAR INTE FASTSTÄLLTS OCH KVANTIFIERATS

24. Medlemsstaternas anpassning av fiskekapaciteten till fiskemöjligheterna är en av hörnstenarna i den gemensamma fiskeripolitiken och EFF. Men begreppet fiskeöverkapacitet tas inte upp i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken eller i EFF-förordningen. Det har inte gjorts någon formell bedömning av hur omfattande överkapaciteten har varit i medlemsstaternas fiskeflottor sedan 1995, då den beräknades ligga på 40 %. Att överkapaciteten inte har fastställts och kvantifierats skapar allmänna problem när man ska fastställa fiskeöverkapaciteten, bestämma om eller hur den ska minskas och bedöma resultatet av dessa åtgärder.

DIAGRAM 3

TAKEN FÖR FISKEFLOTTANS KAPACITET BLIR ALLT MINDRE RELEVANTA

+++++ TIFF +++++

Källa: Kommissionens årsrapporter om medlemsstaternas ansträngningar för att uppnå balans mellan flottkapacitet och fiskemöjligheter.

25. Det finns exempel på flottor [24] som utgör undantag till dessa allmänna problem och vilkas kapacitet uttryckt i brt och kW vida överstiger vad som krävs för att utnyttja den tillgängliga kvoten (till exempel vissa storskaliga pelagiska fisken i nordöstra Atlanten) men som kan vara lönsamma samtidigt som berörda fiskbestånd bevaras inom hållbara gränser.

OTILLRÄCKLIGA REGLER FÖR HANTERING AV FISKERÄTTIGHETER NÄR FISKEFARTYG AVVECKLAS MED HJÄLP AV OFFENTLIGT STÖD

26. Enligt förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken [25] ska fiskelicenser och "fisketillstånden enligt relevanta förordningar" dras in när fiskefartyg avvecklas med hjälp av offentligt stöd. Dessutom ska fartygets underliggande kapacitet uttryckt i brt och kW minskas från de totala taken för fiskekapacitet.

27. Även om fiskelicensen för och kapaciteten hos ett specifikt fartyg får dras in påverkar detta inte medlemsstaternas fiskekvoter. Dessa kvoter får inte dras in permanent eftersom medlemsstaterna kan fördela om dem till enskilda fiskefartyg på det sätt som de själva bestämmer och medlemsstaterna får använda sig av system för överförbara kvoter.

28. Man har inte tydligt fastställt vilka fiskerättigheter (tillstånd och licenser) som ska dras in när fiskefartyg avvecklas med hjälp av offentligt stöd. Kravet i förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken på att fiskerättigheter ska dras in motsägs av förordningarna om de årliga TAC som i vissa fall tillåter en omfördelning av fiskerättigheter för sådana fiskefartyg [26]. En del medlemsstater tillåter att vissa fiskerättigheter överförs till andra fiskefartyg eller andra fiskare (till exempel Danmark och Spanien) medan andra upphäver dem (till exempel Frankrike och Polen).

29. I de fall då medlemsstater tillåter mottagare av offentligt stöd för avveckling av fiskefartyg att föra över tillhörande fiskerättigheter eller fiskekvoter får stödmottagarna ytterligare resurser till att omstrukturera den fiskeverksamhet som kvarstår eller för att koncentrera sig på andra intressen. Detta är alltså utöver det offentliga stöd som medfinansieras genom EFF för avveckling av fartyget. EFF-förordningen tar inte upp möjligheten att beakta dessa ytterligare resurser när storleken på det offentliga stödet för avveckling av fiskefartyg fastställs.

30. Andra politiska instrument kan användas till omstrukturering av fiskeflottor och minskning av fiskekapacitet. Möjligheten att föra över fiskerättigheter kan utgöra ett incitament för medlemsstaterna att omstrukturera fiskeflottorna och bidra till att fiskeöverkapaciteten minskar. Till exempel minskade fiskekapaciteten i den danska fiskeflottan med 27 % mellan 2003 och 2009 [27], till största delen utan det offentliga stödet för avveckling av fiskefartyg. Detta uppmuntrades när systemet med överförbara kvoter infördes för merparten av fiskeflottan. Man rapporterade att balans i stor utsträckning hade uppnåtts mellan fiskekapaciteten [28] och fiskemöjligheterna.

31. I Storbritannien införde genomförandeorganet för Skottland 2010 ett avvecklingssystem för fiskefartyg med offentligt stöd som innebar att stödmottagarna måste föra över sina fiskerättigheter till andra fiskefartyg.

32. Revisionsrätten noterade att norska myndigheter använder olika system för överföring av fiskelicenser för att anpassa fiskekapaciteten till fiskemöjligheterna i stället för den gemensamma fiskeripolitikens strategi med ett fastställt tak för fiskekapaciteten och ett offentligt stöd till avveckling av fiskefartyg.

33. Praxis i Danmark, Norge och Skottland gäller speciella typer av fiske som skiljer sig från de blandade typer av fiske som finns i andra EU-vatten och speglar hur dessa stater har valt att förvalta sina specifika fiskesektorer. Det tycks dock som om system för överföring av fiskerättigheter som inte uttryckligen ingår i den gemensamma fiskeripolitiken kan användas som incitament för att minska överkapaciteten inom fisket.

BRISTFÄLLIG UTFORMNING OCH BRISTFÄLLIGT GENOMFÖRANDE

34. Fiskeflottans fiskekapacitet minskade med 138427 brt mellan den 1 juli 2007 och den 31 december 2009, vilket redan det innebar att kommissionens delmål för EFF hade uppnåtts med råge (se punkt 11). Fiskbeståndet ligger dock kvar på reducerade nivåer, målet med ett fiske med maximal hållbar avkastning har inte uppnåtts och trots minskad kapacitet i fråga om brt och kW ökar den faktiska fiskekapaciteten. Därmed har medlemsstaterna inte lyckats vidta ändamålsenliga åtgärder som anpassar fiskeflottornas fiskekapacitet till fiskemöjligheterna, vilket är ett krav enligt den gemensamma fiskeripolitiken. Enligt de arrangemang för delad förvaltning som gäller för detta område ansvarar medlemsstaterna för genomförandet, och kommissionen har endast liten möjlighet att påverka hur de gör det. Kommissionens övervakning gjorde inte att detta misslyckande kunde undvikas. I de följande avsnitten beskrivs kortfattat de faktorer som revisionsrätten anser bidrog till detta.

35. Medlemsstaterna drog på sig förseningar vid genomförandet av åtgärderna för anpassning av kapaciteten som inte byggde på tillförlitliga mål och planer för genomförandet. Vissa investeringar ombord på fartyg ökade enskilda fartygs fiskekapacitet. Avvecklingssystemen var inte väl utformade och genomfördes inte på ett tillfredsställande sätt och rapporteringen av resultat var otillräcklig.

STORA FÖRSENINGAR I MEDLEMSSTATERNAS GENOMFÖRANDE AV EFF

36. Vid utgången av 2010 uppgick genomförandet av EFF i fråga om utgifter som attesterats av medlemsstaterna till 645 miljoner euro eller 15 % av det tillgängliga beloppet från 2007 till 2013 [29]. Det mesta av detta belopp redovisades år 2010, och den 31 december 2010 hade kommissionen fortfarande inte betalat ut 292 miljoner. Förseningarna berodde framför allt på en kombination av följande faktorer:

a) De operativa programmen blev klara sent.

b) Företräde gavs åt att avsluta Fonden för fiskets utveckling (FFU).

c) De förvaltnings- och kontrollsystem som kommissionens avdelningar kunde godta inrättades sent, och innan dess kan mellanliggande betalningar inte göras. Förvaltnings- och kontrollsystemen godkändes i elva medlemsstater först 2010, däribland de tre medlemsstater (Spanien, Polen och Italien) som har de största EFF-budgeterna. I slutet av 2010 hade systemen i Belgien, Rumänien och Storbritannien ännu inte godkänts (se diagram 4).

DIAGRAM 4

FÖRSENINGAR I GENOMFÖRANDET AV EFF

+++++ TIFF +++++

Källa: Kommissionens databas för fondförvaltning ("SFC 2007").

37. De kraftiga förseningarna i genomförandet av planerade åtgärder i Italien (framför allt avvecklingen av fiskefartyg) berodde enligt de italienska myndigheterna på kravet att de måste inrätta förvaltnings- och kontrollsystem som kommissionen kan godta.

BRISTFÄLLIGA PLANER FÖR ANPASSNING AV FISKEANSTRÄNGNINGEN

38. Planerna för anpassning av fiskeansträngningen är huvudinstrumentet [30] när fiskeansträngningen ska minskas. De ska motiveras, framför allt genom hänvisningar till återhämtningsplaner, fiskeavtal, förvaltningsplaner eller nationella avvecklingssystem. EFF-förordningen ger stöd till anpassningen av gemenskapens fiskeflotta och tillhandahåller offentligt stöd till ägare av fiskefartyg och fiskare som berörs av medlemsstaternas planer för anpassning av fiskeansträngningen. Det finns ingen bestämmelse om att nationella planer för anpassning av fiskeansträngningen ska granskas eller godkännas av kommissionen.

39. I EFF-förordningen fastställs inte i tillräcklig utsträckning vilket innehåll planerna för anpassning av fiskeansträngningen ska ha för att garantera att de har rätt inriktning och minskar fiskeansträngningen. Det finns inga regler för följande nyckelfrågor:

a) Om en medlemsstat ska utarbeta en enda plan för anpassning av fiskeansträngningen eller om det krävs en plan för anpassning av fiskeansträngningen för varje fiskeri som ingår i ett offentligt finansierat avvecklingssystem.

b) Om nationella avvecklingssystem kan betraktas som planer för anpassning av fiskeansträngningen.

c) Om återhämtningsplaner och förvaltningsplaner som redan hade antagits av rådet när medlemsstaternas operativa program godkändes måste ingå i planen för anpassning av fiskeansträngningen.

d) I vilken utsträckning planerna för anpassning av fiskeansträngningen bör leda till att fiskeflottans kapacitet anpassas till fiskemöjligheterna.

40. Eftersom det inte finns någon bestämmelse om att kommissionen ska granska planerna för anpassning av fiskeansträngningen och reglerna om deras innehåll är otillräckliga ökar risken för att de åtgärder som ska göra att balans uppnås mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter inte räcker till. I ruta 2 redovisas bristerna i genomförandet av planerna för anpassning av fiskeansträngningen i Frankrike, Polen, Spanien och Storbritannien.

BRISTFÄLLIGA RESULTATINDIKATORER I DE OPERATIVA PROGRAMMEN

41. Lämpliga resultatindikatorer är ett grundläggande krav i all offentlig politik för att man ska kunna målinrikta åtgärderna och bedöma om målen har uppnåtts. I EFF-förordningarna [31] anges att medlemsstaternas operativa program ska ha indikatorer som gör det möjligt att mäta framstegen, däribland de specifika målen för varje prioriterat område. I ruta 3 redovisas målvärdena för kapacitetsminskningen i de medlemsstater som revisionsrätten granskade.

RUTA 2

OTILLRÄCKLIGT GENOMFÖRANDE AV PLANERNA FÖR ANPASSNING AV FISKEANSTRÄNGNINGEN

a) I Frankrike hade planen för anpassning av fiskeansträngningen inte publicerats. Ägare till fiskefartyg som stod för 84 % av fiskekapaciteten i Frankrikes europeiska territorium 2007 hade rätt att ansöka om offentligt avvecklingsstöd. Det gjordes ingen utvärdering av beloppet för överkapaciteten av de fiskeflottsegment som stödet riktade sig till som motiverade ökningen från det operativa programmet till planen för anpassning av fiskeansträngningen (se ruta 3 b).

b) I Polen gavs det ingen tillfredsställande förklaring till att målet för minskningen av fiskekapaciteten inom torskfiskeflottan hade ökat från 3095 brt i det operativa programmet till 6000 brt i planen för anpassning av fiskeansträngningen. Det avvecklingssystem för fiskefartyg som detta resulterade i gällde fiskefartyg från Östersjöflottan som kan fånga vilken fisk som helst. I årsrapporten från den polska fiskeflottan för 2009 gjordes ingen bedömning av hur stor fiskekapacitet för torsk som hade eliminerats (i förhållande till den totala kapacitet som hade eliminerats).

c) Spanien publicerade inte några formella planer för anpassning av fiskeansträngningen. I stället ansåg man att nationella avvecklingssystem för fiskefartyg räckte som motivering. Men det saknades en formell motivering till avvecklingssystemen för fiskefartyg i form av en koppling mellan fiskekapacitet och tillgängliga fiskeresurser eller när det gällde att fastställa vilken omfattning fiskeansträngningen måste ha.

d) I Storbritannien var planen för anpassning av fiskeansträngningen för England inriktad på fartyg under 10 meter. I planen för anpassning av fiskeansträngningen bedömdes inte obalansen mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter, men planen kan inte ha någon större inverkan på denna obalans eftersom fartyg under 10 meter står för mindre än 1 % av kvoterna för de berörda fiskbestånd som tilldelas engelska fiskeflottan.

RUTA 3

MÅL FÖR MINSKNING AV FISKEFLOTTANS KAPACITET (BRT) I OPERATIVA PROGRAM 2007–2013

| Planerad minskning av kapaciteten | Kapacitets-mål efter EFF | Anm. |

Medlemsstat | Grundkapacitet | Minskning i % | brt-minskning |

Danmark | 87342 | 15 % | 13101 | 74241 | a) |

Spanien | 480761 | 16 % | 78670 | 402091 | |

Frankrike | 194000 | 21 % | 40648 | 153352 | b) |

Italien | 184493 | 10 % | 17920 | 166573 | |

Polen | 42510 | 14 % | 6000 | 36510 | c) |

Portugal | 106890 | 9 % | 10030 | 96860 | |

Storbritannien | 212844 | 10 % - 15 % | 21284 - 31926 | 191560 - 180918 | d) |

a) En minskning på 15 % av antalet fartyg förväntades uppnås genom en omstrukturering av flottan, som underlättades av system för överföring av licenser, utan något offentligt stöd.

b) Det ursprungliga målet för en minskning på 8 % eller 15520 brt ökade i planen för anpassning av fiskeansträngningen till 40648 brt. Den totala offentliga finansieringen av avvecklingen ökade från 66 till 150 miljoner euro, och EFF:s medfinansieringssats minskade från 40 till 20 %.

c) Minskningen är inriktad på torskfiskeflottan, som hade en kapacitet på 10316 brt. Det ursprungliga målet för minskningen var 30 % eller 3095 brt men ökade sedan i planen för anpassning av fiskeansträngningen till 6000 brt.

d) En minskning av kapaciteten planerades men inget mål fastställdes.

Källa: Medlemsstaternas operativa program och planer för anpassning av fiskeansträngningen.

42. I ruta 4 redovisas brister när det gällde hur Spanien, Polen, Portugal och Storbritannien fastställde sina mål för en minskning av kapaciteten.

FINANSIERING AV PROJEKT OMBORD PÅ FARTYG SOM KAN ÖKA FÖRMÅGAN ATT FÅNGA FISK

43. Enligt EFF-förordningen [32] får bidrag till investeringar ombord på fiskefartyg avse förbättringar av säkerheten ombord, arbetsvillkoren, hygienen, produktkvaliteten, energieffektiviteten och selektiviteten, förutsatt att de inte ökar fartygens förmåga att fånga fisk. Stöd får inte beviljas för byggande av fiskefartyg eller en ökning av lastrummet för fisk.

44. Det finns en potentiell motsägelse i att finansiera investeringar ombord på fiskefartyg och samtidigt kräva att dessa investeringar inte ökar förmågan att fånga fisk. Dessutom definieras inte förbudet mot bidrag till investeringar som ökar förmågan att fånga fisk på ett tydligt sätt och det varierar beroende på vilken språkversion av EFF-förordningen man läser. Kommissionen har inte utfärdat tillräckliga riktlinjer för hur detta lagstadgade krav ska tolkas.

RUTA 4

OTILLRÄCKLIG MOTIVERING AV MÅLEN FÖR EN MINSKNING AV FISKEKAPACITETEN

a) Se punkt b i ruta 2 när det gäller Polen.

b) I Portugal motiverades inte målet om att uppnå balans mellan fiskekapacitet och tillgängliga fiskeresurser tillräckligt i det operativa programmet.

c) I Spaniens operativa program beaktade man inte systematiskt de olika fiskbeståndens särskilda situation när man fastställde målet att ta bort 78670 brt. Därför går det inte att utvärdera om avvecklingssystemen för fiskefartyg har bidragit till att minska överkapaciteten per fiskeflottsegment.

d) I Storbritannien planerade man en minskning av kapaciteten men fastställde inget mål i det operativa programmet, vilket gör det svårt att bedöma resultatet.

45. I praktiken skulle vissa stödberättigande investeringar ombord på fartyg kunna öka dessas förmåga att fånga fisk. Till exempel kan investeringar i energisnåla motorer och förbättringar av arbets- och säkerhetsvillkor göra att fiskefartyg snabbare kan ta sig till fiskeområden och att fiskare blir mer produktiva. Effekten av sådana EFF-finansierade investeringar på en ökning av förmågan att fånga fisk är svår att kvantifiera på grund av andra viktiga faktorer som ändringar av fisketillstånd, ändrade väderförhållanden och andra icke-finansierade investeringar ombord på fartyg.

46. Alla de medlemsstater som granskades kontrollerade att investeringsprojekt ombord på fartyg som finansierades av EFF inte ökade fiskekapaciteten i fråga om brt och kW. Men som exemplet i ruta 5 visar kontrollerade inte medlemsstaterna på ett tillfredsställande sätt om dessa investeringar ökade fartygens förmåga att fånga fisk.

47. I Portugal och Danmark uppgav ofta de som ansökte om EFF-stöd till investeringsprojekt ombord på fartyg att fångsterna skulle öka trots att det inte fanns något bevis på en sådan ökning när det gällde de projekt som revisionsrätten granskade i Danmark.

RUTA 5

INVESTERINGAR OMBORD PÅ FARTYG SOM ÖKAR FÖRMÅGAN ATT FÅNGA FISK

Ett av de moderniseringsprojekt som granskades i Storbritannien handlade om att man skulle byta ut den normala propellern mot ett vattenjetaggregat, vilket ledde till att fartyget kunde öka sin hastighet. Skepparen upplyste revisorerna om att hastighetsökningen hade lett till större fångster.

FISKEFLOTTREGISTRET HAR INTE UPPDATERATS KORREKT MED UPPGIFTER OM FISKEFARTYG SOM SKROTATS MED HJÄLP AV OFFENTLIGT STÖD

48. Fiskeflottregistret är en grundläggande referens för hur reglerna i den gemensamma fiskeripolitiken ska tillämpas, däribland hur medlemsstaterna följer referensnivåerna och taken för fiskeflottans kapacitet. Underrapportering av fiskefartyg som avvecklats med hjälp av offentligt stöd gör att referensnivåerna och taken drivs upp (trots att dessa tak redan är så höga att effekten av dem är begränsad - se punkt 23). Revisionsrätten upptäckte fel i de uppgifter i fiskeflottregistret som registrerats av Frankrike och Storbritannien om fartyg som avvecklats med hjälp av EFF-stöd.

49. När revisionen genomfördes 2010 hade 65 fiskefartyg avvecklats i Storbritannien med hjälp av stöd från EFF. Tre av dessa 65 fartyg är dock fortfarande registrerade som verksamma (dvs. som ej avvecklade) i fiskeflottregistret. De 62 fartyg som hade registrerats som att de hade lämnat fiskeflottan redovisades felaktigt som om de inte hade fått något offentligt stöd (deras tonnage uppgick till 452 brt).

50. Vid samma tid hade 155 fiskefartyg avvecklats i Frankrike med stöd från EFF. Alla dessa fartyg hade visserligen registrerats som avvecklade i flottregistret men 87 av dem redovisades felaktigt som om de inte hade fått något offentligt stöd (deras tonnage uppgick till 5357 brt).

BRISTER I UTFORMNINGEN OCH GENOMFÖRANDET AV MEDLEMSSTATERNAS AVVECKLINGSSYSTEM FÖR FISKEFARTYG

DÅLIGT RIKTADE MÅL

51. Offentligt finansierade system för avveckling av fiskefartyg måste ha mål som fastställs av medlemsstaterna med hjälp av planer för anpassning av fiskeansträngningen och som är tydligt inriktade på fisken där det finns bevis på fiskeöverkapacitet. Det bör finnas lämpliga kriterier för att välja ut de särskilda fiskefartyg som ska avvecklas så att man kan se till att de är aktivt engagerade i den fiskeverksamhet som ingår i planen för anpassning av fiskeansträngningen och i avvecklingssystemet för fiskefartyg. De kriterier för stödberättigande som Frankrike och Polen använde var inte väl riktade.

52. I Frankrike var det främsta kriteriet för stödberättigande till de flesta avvecklingssystemen för fiskefartyg att man hade ett särskilt fisketillstånd för det aktuella fisket (fiskefartyg kan ha olika tillstånd för olika fisken). Det krävdes inga uppgifter om fångster av de arter som avvecklingssystemen för fiskefartyg var inriktade på, och fiskefartyg som landade mycket lite fisk av de aktuella arterna kunde därför avvecklas med offentligt stöd. Två av de tio projekt som granskades gällde det allmänna avvecklingssystemet för torskfiske. Ett av dessa projekt landade endast obetydliga kvantiteter av torsk innan det avvecklades:

AVVECKLAT FARTYG I FRANKRIKE SOM LANDADE MYCKET LITE AV DET AKTUELLA FISKBESTÅNDET

| Fisk totalt som landats 2007–2008 (kg) | Torsk (kg) | % |

Fartyg 1 | 562944 | 7935 | 1,4 % |

53. Det främsta kriteriet för stödberättigande till avvecklingssystemet för torskfiske i Keltiska havet var att torsk, vitling, havsängel och glasvar [33] bör motsvara minst 25 % av värdet på fartygets fångster under 2006 och 2007. Det ledde till att fiskefartyg hade rätt till avveckling även om de landade mycket lite torsk. Tre av de tio projekt som granskades gällde detta system och landade obetydliga kvantiteter av torsk:

AVVECKLADE FARTYG I FRANKRIKE SOM LANDADE MYCKET LITE AV DET AKTUELLA FISKBESTÅNDET

| Fisk totalt som landats 2006–2008 (kg) | Torsk (kg) | % |

Fartyg 1 | 446894 | 512 | 0,1 % |

Fartyg 2 | 173513 | 437 | 0,3 % |

Fartyg 3 | 406201 | 1536 | 0,4 % |

54. Syftet med det enda avvecklingssystemet för fiskefartyg i Polen är att anpassa torskfisket till tillgängliga resurser. Merparten av de polska fiskefartygen i Östersjön kan fånga torsk, även om många i stället är inriktade på pelagiska fiskbestånd. Avvecklingssystemet för fiskefartyg har inga kriterier för stödberättigande som gäller fiskeredskap eller fiskfångster, vilket betyder att praktiskt taget alla fiskefartyg i den polska fiskeflottan kan komma i fråga för avveckling av fartyg med hjälp av offentligt stöd, även fartyg som endast har en liten inverkan på torskfisket.

BEVILJANDE AV OFFENTLIGT STÖD TILL AVVECKLING AV OVERKSAMMA FISKEFARTYG

55. En stor risk med att ge offentliga medel till skrotning av fiskefartyg är att bidrag betalas ut för fiskefartyg som skulle ha upphört med sin verksamhet i vilket fall som helst ("dödviktseffekt"). Denna risk kan minskas om medlemsstaterna utarbetar noggranna regler för hur systemen ska utformas, till exempel krav på att stödberättigande fiskefartyg ska ha varit till sjöss i ett minsta antal dagar eller att fiskefartyget är verksamt innan ansökan lämnas in. Revisionsrätten konstaterade att denna risk inte var undanröjd.

56. I Frankrike var ett av villkoren för berättigande till offentligt stöd till avveckling av fiskefartyg att fartyget måste ha ett giltigt fartygscertifikat när beslutet om offentligt stöd fattades. Detta villkor var inte uppfyllt när det gällde ett av de tio projekt som granskades (se ruta 6):

RUTA 6

AVVECKLING AV ETT OVERKSAMT FARTYG I FRANKRIKE

De franska myndigheterna godkände i juni 2008 en ansökan om offentligt stöd för avveckling av ett fiskefartyg vars fartygscertifikat hade gått ut i juli 2006. Fiskefartyget hade varit overksamt under hela 2007 eftersom det skulle ha krävts en rejäl ombyggnad för att man skulle få ett nytt fartygscertifikat. Avvecklingsstödet på 1284534 euro betalades ut, varav 513813 euro finansierades av EFF.

57. I Spanien var ett av villkoren för berättigande till stöd för avveckling av fiskefartyg att fiskefartyget antingen måste ha fiskat i minst 90 dagar under vart och ett av de två åren före ansökningsdatumet eller att det måste ha fiskat i minst 120 dagar året före ansökningsdatumet. Två av de tio projekt som granskades gällde overksamma fartyg även om villkoret för stödberättigande var uppfyllt i det första fallet(se ruta 7):

RUTA 7

AVVECKLING AV OVERKSAMMA FISKEFARTYG I SPANIEN

a) De spanska myndigheterna godkände en ansökan från juni 2008 som gällde avveckling av ett fiskefartyg som hade varit overksamt sedan september 2007 efter en allvarlig brand som hade uppstått när fartyget befann sig i Sydamerika. Stödmottagaren kunde bevisa att fartyget hade fiskat i mer än 120 dagar året före ansökningsdatumet. Fiskefartyget skrotades i Uruguay. Ett avvecklingsstöd på 1611641 euro betalades ut, varav 983101 euro finansierades av EFF.

b) De spanska myndigheterna godkände en ansökan från juli 2008 som gällde avvecklingen av ett fiskefartyg som hade varit overksamt sedan maj 2007. Stödmottagaren kunde bevisa att fartyget hade fiskat i mer än 120 dagar under 2006, men inte att fartyget hade varit verksamt under 2007, det vill säga året före ansökningsdatumet. Ett avvecklingsstöd på 780794 euro betalades ut, varav 468477 euro finansierades av EFF.

58. I Storbritannien måste ett fiskefartyg ha fiskelicens och vara sjödugligt för att kunna komma i fråga för avvecklingssystemet för fiskefartyg. Dessa villkor uppfylldes inte i två av de tio projekt som granskades(se ruta 8):

OTILLRÄCKLIG MOTIVERING TILL SATSERNA FÖR DET OFFENTLIGA STÖDET

59. Att fastställa hur stort det offentliga stödet till avvecklingssystem för fiskefartyg ska vara är en av de nyckelfaktorer som påverkar utfallet av och kostnaden för systemet: om stödet sätts för lågt kanske inte tillräckligt många fiskare deltar i systemet; om det sätts för högt kan de offentliga kostnaderna svälla och den tillgängliga budgeten absorberas av färre fiskefartyg. Enligt EFF-förordningen ska medlemsstaterna beakta stödstorlekens kostnadseffektivitet utifrån objektiva kriterier, till exempel fiskefartygets marknads- eller försäkringsvärde och omsättning, ålder och fiskekapacitet.

RUTA 8

AVVECKLING AV OVERKSAMMA FISKEFARTYG I ENGLAND

a) De engelska myndigheterna fick i januari 2009 in en ansökan om avveckling av ett fiskefartyg vars fiskelicens hade överlåtits till ett annat av den sökandes fartyg i juli 2008. På inrådan av de engelska myndigheterna fick fartyget licens igen nio dagar innan licensen slutligen drogs in. Ett avvecklingsstöd på 14000 GBP (16588 euro) betalades ut, varav 5600 GBP (6635 euro) finansierades av EFF.

b) De engelska myndigheterna godkände en ansökan från januari 2009 som gällde avvecklingen av ett fiskefartyg som inte hade varit sjödugligt sedan augusti 2008 eftersom motorn behövde bytas ut. Ett avvecklingsstöd på 171865 GBP (203623 euro) betalades ut, varav 68746 GBP (81452 euro) finansierades av EFF.

60. Merparten av medlemsstaterna fastställer storleken på det offentliga stödet enbart genom att hänvisa till fartygets fiskekapacitet i form av brt där det offentliga stödet grundas på ett fast och ett rörligt element som är kopplat till fartygets brt. Undantag var avvecklingssystemet för fiskefartyg i England, där storleken på det offentliga stödet grundades på ett anbudsförfarande, och Portugal där försäljning, utnyttjande av kvoter och de målinriktade fiskeresursernas status beaktades.

61. I de flesta medlemsstater hade visserligen bruket att endast hänvisa till fartygets fiskekapacitet uttryckt i brt den fördelen att det medgav insyn och var enkelt att administrera, men det innebar att de särskilda kännetecknen för den sökandes fiskefartyg och särskilt deras effekt på de fiskeresurser som avvecklingssystemet för fiskefartyg var inriktat på inte beaktades tillräckligt. Vidare beaktade inte storleken på det offentliga stödet specifikt den möjlighet att sälja fiskerättigheterna som sökande till avvecklingssystemet för fiskefartyg har i en del medlemsstater (se punkt 29).

62. De granskade medlemsstaterna betalade ut ungefär lika stora belopp i offentligt stöd. I ruta 9 redovisas de belopp som ska betalas ut i offentligt stöd för urvalet av fiskefartygstorlekar.

RUTA 9

STORLEKEN PÅ DET OFFENTLIGA STÖDET TILL AVVECKLING AV FISKEFARTYG I UTVALDA MEDLEMSSTATER [34]

Medlemsstat | Offentligt stöd (tusen euro) för urval av fiskefartygsstorlekar |

10 brt | 100 brt | 500 brt |

Danmark | 123 | 553 | 1631 |

Spanien | 118 | 527 | 1556 |

Frankrike | 112 | 457 | 1397 |

Italien–fartyg som fiskar tonfisk | 168 | 753 | 2223 |

Italien–andra fartyg | 112 | 502 | 1482 |

Polen | 117 | 529 | 1542 |

Portugal | 101 | 452 | 1334 |

Storbritannien (England) | 131 | e.t. | e.t. |

BEGRÄNSAD EFFEKT AV "BRÄNSLEKRISFÖRORDNINGEN"

63. Med rådets förordning (EG) nr 744/2008, "bränslekrisförordningen", infördes tillfälliga regler och större anslag till avveckling av fiskefartyg och investeringar ombord på fartyg som en reaktion på de kraftigt ökade priserna på drivmedel när det gällde flottsegment där energikostnaderna i genomsnitt utgjorde minst 30 % av produktionskostnaderna. "Flottsegment" definierades inte i förordningen, vilket innebar att medlemsstaterna kunde genomföra program för anpassning av flottan och vara flexibla när det gällde att spegla de olika flottstrukturerna.

64. Medlemsstaterna var tvungna att skapa ett eller flera program för anpassning av flottan för att kunna utnyttja de tillfälliga reglerna.

65. I Danmark inrättades ett program för anpassning av flottan som inbegrep flera flottsegment. Flottsegmenten kunde vara så små som ett enda fartyg.

66. Av 40 ursprungliga fiskefartyg i det danska programmet för anpassning av fiskeflottan avvecklades 34 med stöd, medan sex moderniserades mellan 2009 och 2010. Stödmottagarna måste investera minst motsvarande beloppet för det offentliga stöd som de hade fått för avveckling av fiskefartyg i modernisering eller bygge/import av nya fiskefartyg. Bygget av sex nya fiskefartyg och importen av fyra fiskefartyg finansierades delvis på det sättet. Trots att direkt finansiering av bygget av fiskefartyg inte är tillåten enligt EFF blev effekten av dessa transaktioner som helhet att EFF-finansieringen indirekt bidrog till att nya fartyg byggdes. Detta strider mot EFF-förordningens mål. De danska myndigheterna ansåg att deras program för anpassning av fiskeflottan lyckades minska kapaciteten med 43 % i fråga om brt, från 11555 brt till 6639 brt. Den ursprungliga kapacitet på 11555 brt som man ansökte om stöd för bestod dock av fartyg med en kapacitet på 5742 brt tillsammans med 5813 brt i "kapacitetsrättigheter" (rättigheter som kunde användas till att köpa eller importera fartyg). Beräkningen på 43 % byggde på antagandet att de förvärvade fiskefartygen inte ökade fiskekapaciteten i praktiken eftersom stödmottagarna använde fiskekapacitetsrättigheterna till att köpa eller importera fiskefartyg med samma kapacitet. Programmet för anpassning av flottan ledde dock till att dessa fartygs tonnage ökade från 5742 brt till 6639 brt.

67. I Frankrikes europeiska territorium genomfördes två program för anpassning av flottan. Av 36 ursprungliga fiskefartyg med en kapacitet på 4407 brt avvecklades 18 medan 18 moderniserades. De franska myndigheterna ansåg att programmen för anpassning av flottan lyckades minska kapaciteten med 33 % eller 1480 brt. Men 10 av de 18 fartyg som hade avvecklats, med en kapacitet på 1213 brt, hade redan godkänts i tidigare EFF-finansierade avvecklingssystem för fiskefartyg. Enligt revisionsrättens uppfattning var den reella effekten av programmet för anpassning av flottan när det gällde fartygets faktiska fiskekapacitet en minskning på 267 brt (1480 brt - 1213 brt), vilket är en minskning på endast 6 % av den totala fiskekapaciteten.

68. I Storbritannien (England) ansågs motorförbättringar berättiga till stöd när de endast ökade drivmedelseffektiviteten med 5 %.

OTILLRÄCKLIG RAPPORTERING AV MEDLEMSSTATERNA

69. Enligt förordningen om den gemensamma fiskeripolitiken [35] ska kommissionen varje år lägga fram en sammanfattning av resultaten av medlemsstaternas ansträngningar att uppnå en hållbar balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter till Europaparlamentet och rådet tillsammans med yttranden från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) och kommittén för fiske och vattenbruk (ACFA). Kommissionens sammanfattning bygger på en årlig rapport från varje medlemsstat. I kommissionens förordning med genomförandebestämmelser [36] anges de uppgifter som medlemsstaternas årliga rapporter minst ska omfatta. I mars 2008 utfärdade kommissionens avdelningar riktlinjer med tekniska, biologiska och ekonomiska indikatorer som medlemsstaterna ska använda i dessa rapporter.

70. I de årliga sammanfattande rapporter som utarbetas av kommissionen och i yttrandena från STECF och ACFA dras varje år slutsatsen att medlemsstaternas flottrapporter visserligen blir bättre men att de fortfarande är otillräckliga. Rapporterna skickas ofta inte inom de fastställda tidsfristerna och de flesta av dem utarbetades inte i enlighet med kommissionens riktlinjer från mars 2008. I kommissionens senaste sammanfattande rapport som finns tillgänglig [37] för 2008 drar man slutsatsen att merparten av rapporterna inte innehåller tillräckligt med information för att kommissionen ska kunna analysera de ansträngningar som medlemsstaterna har gjort för att uppnå balans mellan fiskeflottans fiskekapacitet och tillgängliga fiskeresurser.

71. I förordningarna om den gemensamma fiskeripolitiken preciseras inte kraven på medlemsstaternas årliga rapportering tillräckligt, och de medlemsstater som utarbetar otillfredsställande flottrapporter drabbas inte av några negativa konsekvenser. Däremot kan kommissionen avbryta mellanliggande betalningar enligt artikel 83 i EFF-förordningen om medlemsstaterna lämnar in ofullständiga årliga rapporter om genomförandet av EFF.

72. Även om nästan alla årliga flottrapporter från de medlemsstater som revisionsrätten besökte innehöll utförlig information om medlemsstaternas fiskeverksamhet och fiskekapacitet gick det inte att dra någon slutsats om balansen mellan fiskeflottans kapacitet och tillgängliga fiskemöjligheter från rapporterna från Frankrike, Polen, Portugal och Spanien. Dessa medlemsstater tillämpade inte kommissionens riktlinjer från mars 2008. Storbritannien använder andra tekniska indikatorer för att bedöma balansen mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter, men förklarade inte i rapporten hur landets system med kapacitetsrättigheter skapade rättigheter till kapacitet [38]. Italien och Danmark följde kommissionens riktlinjer och utarbetade årliga rapporter där balansen mellan fiskekapacitet och fiskeresurser granskades ordentligt.

73. Eftersom medlemsstaternas rapportering är otillräcklig finns det ingen klar överblick på EU-nivå över balansen mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter. Det gör det svårare att fastställa en lämplig politik som minskar fiskeöverkapaciteten och att bedöma hur denna politik fullgörs.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

SLUTSATSER

74. Fiskeflottans överkapacitet är fortfarande en av de främsta orsakerna till att den gemensamma fiskeripolitiken inte har lyckats garantera ett hållbart fiske. Trots att minskningen av fiskeöverkapaciteten har varit ett återkommande tema i tidigare reformer av den gemensamma fiskeripolitiken har de nuvarande åtgärderna misslyckats. Det tyder på att man antingen måste hitta en ny strategi för att hantera problemet och/eller att befintliga åtgärder måste drivas igenom bättre.

RAMEN FÖR ÅTGÄRDER SOM SKA GÖRA ATT BALANS UPPNÅS MELLAN FISKEÖVERKAPACITET OCH TILLGÄNGLIGA FISKEMÖJLIGHETER ÄR OTILLFREDSSTÄLLANDE

75. Den gemensamma fiskeripolitiken har inga lämpliga regler för nyckelfrågor som gäller fiskeflottans överkapacitet:

a) Med tanke på den konstanta tekniska utvecklingen speglar inte längre de nuvarande definitionerna av fiskekapacitet på ett tillfredsställande sätt fiskefartygens förmåga att fånga fisk (punkterna 21 och 22).

b) Taken innebär inte någon reell begränsning av fiskeflottkapaciteten (punkt 23).

c) Trots att en anpassning av fiskekapaciteten till fiskemöjligheterna är en av hörnstenarna i den gemensamma fiskeripolitiken och EFF finns det ingen definition eller kvantifiering av fiskeöverkapacitet. Detta gör det svårare att utforma åtgärder som minskar denna överkapacitet och att bedöma resultatet av sådana åtgärder på medlemsstatsnivå (punkt 24 och 25).

d) Det finns inte tillräckligt tydliga regler för hur fiskerättigheter ska hanteras (upphävande/överlåtelse/försäljning) när fiskefartyg skrotas med hjälp av offentligt stöd. Vidare specificeras inte i förordningarna vilken roll fiskerättigheter har när det gäller att anpassa fiskekapaciteten till fiskemöjligheterna (punkterna 26–33).

UTFORMNINGEN OCH GENOMFÖRANDET AV DE ÅTGÄRDER SOM SKA GÖRA ATT BALANS UPPNÅS MELLAN FISKEKAPACITET OCH TILLGÄNGLIGA FISKEMÖJLIGHETER ÄR OTILLFREDSSTÄLLANDE

76. Medlemsstaterna har inte fullgjort sin skyldighet enligt den gemensamma fiskeripolitiken att vidta ändamålsenliga åtgärder som anpassar fiskekapaciteten till fiskemöjligheter, och kommissionens uppföljning och övervakning av medlemsstaterna förhindrade inte betydande problem med genomförandet. Utformningen av vissa åtgärder är också otillfredsställande.

a) Det förekom förseningar i genomförandet av EFF-finansierade projekt och i inrättandet av förvaltnings- och kontrollsystem (punkterna 36 och 37).

b) Planerna för anpassning av fiskeansträngningen gav ingen tillförlitlig grund för anpassning av fiskeflottornas kapacitet till tillgängliga fiskemöjligheter (punkterna 38–40).

c) Fyra av de sju medlemsstater som granskades vid revisionen hade satt upp otillräckliga mål för minskningen av kapaciteten. Detta ökar risken för att man inte inriktar sig på att minska fiskeflottans överkapacitet (punkterna 41 och 42).

d) Subventionerade investeringar ombord på fiskefartyg kan i praktiken öka fartygens förmåga att fånga fisk (punkterna 43–47).

e) Flottregistret uppdaterades inte korrekt med uppgifter om fiskefartyg som hade skrotats med hjälp av offentligt stöd. Detta gjorde att taken för fiskeflottans kapacitet angavs för högt (punkterna 48–50).

f) Kriterierna för stödberättigande och urvalskriterierna för avvecklingssystemen för fiskefartyg var inte välriktade. Detta ledde till att fiskefartyg som hade liten eller möjligen ingen effekt på de aktuella fiskbestånden skrotades (punkterna 51–58).

g) Storleken på det offentliga stöd som användes till avveckling av fiskefartyg tog inte hänsyn till kostnadseffektiviteten utifrån tillräckliga objektiva kriterier (punkterna 59–62).

h) Genom tillämpningen av "bränslekrisförordningen" hade man inte uppnått de minskningar av fiskeflottans kapacitet som krävdes (punkterna 63–68).

i) De regler enligt vilka medlemsstaterna rapporterar om sina ansträngningar för att uppnå balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter är otillfredsställande och otydliga. Det är en av orsakerna till de flesta medlemsstaters ofullständiga och otillräckliga rapportering, vilket får följden att det inte går att dra några slutsatser om fiskeöverkapaciteten (punkterna 69–73).

REKOMMENDATIONER

77. För att kommissionen och medlemsstaterna ska kunna minska fiskeflottans överkapacitet och bidra till en hållbar fiskesektor lämnar revisionsrätten följande rekommendationer.

REKOMMENDATION 1

Kommissionen bör ta de initiativ som krävs, bland annat beakta om ändringar av grundförordningarna behövs, för att kunna

a) definiera fiskekapacitet och överkapacitet bättre och överväga relevantare och kraftfullare åtgärder som gör det lättare att uppnå balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter,

b) fastställa ändamålsenliga gränser för fiskeflottans kapacitet,

c) se till att utformningen och genomförandet av planerna för anpassning av fiskeansträngningen på ett ändamålsenligt sätt är inriktade på de minskningar av fiskeansträngingen som krävs,

d) klargöra hur fiskerättigheter ska hanteras när fiskefartyg avvecklas med hjälp av offentligt stöd,

e) klargöra huruvida systemen för överlåtelse av fiskerättigheter har en roll i minskningen av fiskeöverkapaciteten,

f) fastställa om systemet med offentligt stöd till investeringar ombord på fartyg behöver ses över mot bakgrund av svårigheterna att förhindra investeringar som ökar fiskeförmågan och, om systemet ska fortsätta, klargöra vilka investeringar ombord på fartyg som kan komma i fråga för offentligt stöd och vilka som inte har det,

g) införa entydiga skyldigheter för medlemsstaterna att se till att flottregistret uppdateras korrekt och att rapporterna om deras ansträngningar för att uppnå balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter ger erforderliga uppgifter av god kvalitet.

REKOMMENDATION 2

När åtgärder inom den gemensamma fiskeripolitiken som gäller anpassning av fiskeflottans fiskekapacitet till tillgängliga fiskeresurser genomförs bör medlemsstaterna

a) vidta korrigerande åtgärder för att undanröja förseningar i genomförandet av EFF,

b) se till att åtgärder för att ge stöd till investeringar ombord på fartyg tillämpas strikt och inte ökar förmågan att fånga fisk,

c) se till att fiskeflottregistret hålls aktuellt,

d) se till att urvalskriterierna för avvecklingssystem för fiskefartyg är utformade på ett sådant sätt att de har en positiv effekt på de berörda fiskbeståndens hållbarhet och undvika att ge offentligt stöd till avveckling av overksamma fiskefartyg,

e) se till att storleken på det offentliga stödet till avveckling av fiskefartyg tar hänsyn till kostnadseffektiviteten utifrån tillräckliga objektiva kriterier,

f) använda kommissionens riktlinjer när de utarbetar årliga rapporter om sina ansträngingar för att uppnå en hållbar balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter och dra motiverade slutsatser om statusen på den balansen.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Olavi ALA NISSILÄ som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 28 september 2011.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[9999] Rådets förordning (EEG) nr 2930/86 av den 22 september 1986 om definition av fiskefartygs egenskaper (EGT L 274, 25.9.1986, s. 1).

[9992] Källa: Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet Att genomföra hållbarhet inom EU:s fiske genom maximal hållbar avkastning, KOM(2006) 360 slutlig, 4.7.2006.

[9991] Källa: Internationella rådet för havsforskning.

[1] Rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT L 358, 31.12.2002, s. 59).

[2] Grönbok - Reform av den gemensamma fiskeripolitiken, KOM(2009) 163 slutlig, 22.4.2009.

[3] Till exempel uppskattades omfattningen av fiskeflottans överkapacitet till 40 % och stödet till avvecklingssystem för fiskefartyg var inte tillräckligt riktat.

[4] Efter revisionsrättens särskilda rapport nr 7/2007 utarbetades en ny kontrollförordning som trädde i kraft 2010 (rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs [EUT L 343, 22.12.2009, s. 1]).

[5] Till exempel fiskecirkulär 994 från 2004 från FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation Measuring and appraising capacity in fisheries. Framework, analytical tools and data aggregation (mätning och uppskattning av fiskekapacitet; ram, analytiska verktyg och aggregering av uppgifter).

[6] Kommissionens arbetsdokument om rättigheter som grundas på förvaltningsverktyg inom fisket, SEK(2007) 247, 26.2.2007.

[7] Till exempel M. Sissenwine och D. Symes, Reflections on the Common Fisheries Policy – (reflektioner om den gemensamma fiskeripolitiken) rapport till Europeiska kommissionen, juli 2007.

[8] Till exempel ger Förenta nationernas havsrättskonvention från 1982 (UNCLOS) undertecknande kuststater rätt att fastställa fiskerättigheter i deras exklusiva ekonomiska zon (EEZ), som sträcker sig 200 nautiska mil ut från kusten och enligt samma konvention ska de se till att underhållet av levande resurser inte hotas av exploatering: artikel 61 i FN:s havsrättskonvention av den 10 december 1982, 1833 UNTS 396. Konventionen trädde i kraft den 16 november 1994. År 1999 antog FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation en handlingsplan för förvaltningen av fiskekapaciteten som föreskrev att stater skulle förvalta fiskekapaciteten effektivt till 2005, bland annat genom en begränsning och successiv minskning av kapaciteten i drabbade fisken.

[9] Samråd om fiskemöjligheter 2011, KOM(2010) 241 slutlig, 17.5.2010.

[10] Enligt Eurostat står för fångster från denna region mer än 70 % av EU-fiskeflottans sammanlagda fångster.

[11] Källa: Eurostat.

[12] Artikel 3 n i rådets förordning (EG) nr 2371/2002.

[13] Se dock punkt 21.

[14] Rapport från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om resultatet av de fleråriga utvecklingsprogrammen för fiskeflottorna den 30 juni 2002, KOM(2002) 483 slutlig, 3.9.2002.

[15] Kapitel III i rådets förordning (EG) nr 2371/2002.

[16] Rådets förordning (EG) nr 1198/2006 av den 27 juli 2006 om Europeiska fiskerifonden (EUT L 223, 15.8.2006, s. 1).

[17] Rådets förordning (EG) nr 744/2008 av den 24 juli 2008 om införande av en tillfällig särskild åtgärd för att främja omstruktureringen av de av Europeiska gemenskapens fiskeflottor som berörs av den ekonomiska krisen (EUT L 202, 31.7.2008, s. 1).

[18] Revisionen gällde genomförandet i England och Skottland.

[19] Till exempel Reducing Fishing Capacity: Best practices for Decommissioning Schemes (minskning av fiskekapaciteten: bästa praxis för avvecklingssystem). OECD 2009.

[20] Norge valdes ut eftersom EU och Norge delar på en del fiskbestånd, och Norge fångar ensamt cirka hälften så mycket fisk som hela EU:s fiskeflotta.

[21] IUU-fiskeverksamhet uppskattas utgöra 19 % av fångsterna över hela världen eller motsvara 10 miljarder euro och utgör ett allvarligt hot mot ett hållbart fiske. IUU-förordningen för bekämpning av IUU-fiske trädde i kraft 2010: rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (EUT L 286, 29.10.2008, s. 1).

[22] Revisionsrättens uppskattning utifrån antagandet att äldre fartyg lämnar flottan först: Ökningen av fiskeförmågan i 1992 års återstående flotta 2008 = (160 % x (100 % - 29 %)) – 100 %.

[23] Reglerna om mätning av motoreffekt skärptes i den nya kontrollförordningen.

[24] Källa: Den regionala rådgivande nämnden för Nordsjön (NSRAC, North Sea Regional Advisory Council).

[25] Artikel 11.3 i rådets förordning (EG) nr 2371/2002.

[26] Till exempel punkt 10 i bilaga IIa, punkt 9 i bilaga IIb och punkt 9 i bilaga IIc till rådets förordning (EG) nr 40/2008 (EUT L 19, 23.1.2008, s.1), bilagorna IIb och IIc till rådets förordning (EG) nr 43/2009 (EUT L 22, 26.1.2009, s. 1) och rådets förordning (EU) nr 53/2010 (EUT L 21, 26.1.2010, s. 1).

[27] Minskningen uttryckt i brt var från 107578 brt år 2003 till 78821 brt år 2009.

[28] Danska myndigheters årsrapport för 2009 om ansträngningarna för att uppnå balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter, april 2010.

[29] Genomförandet av åtgärder för anpassning av fiskeflottorna uppgick till 385 miljoner euro eller 31 % av det tillgängliga beloppet från 2007 till 2013.

[30] EFF Vademecum, kommissionsdokument EFFC/10/2007, 26.3.2007.

[31] Artikel 20.1 c i förordning (EG) nr 1198/2006, del A.4 i bilaga 1 till kommissionens förordning (EG) nr 498/2007 (EUT L 120, 10.5.2007, s. 1).

[32] Artikel 25.2 i förordning (EG) nr 1198/2006.

[33] De andra arterna togs med för att torskfiske i Keltiska havet är ett blandfiske och att andra arter därför kan fångas i trålarna samtidigt som torsken.

[34] Källa: Medlemsstaterna operativa program och avvecklingssystem för fiskefartyg. Beloppet för England är ett genomsnitt eftersom stödsatserna grundades på de sökandes anbud. Det ges endast en sats för "10 brt" eftersom det största fartyg som skrotades med hjälp av offentligt stöd i England var 15 brt (inga fartyg hade skrotats med hjälp av offentligt stöd från EFF i Skottland när revisionen genomfördes). Växelkurserna för Danmark, Polen och Storbritannien är från den 31 december 2010.

[35] Artikel 14.1 i rådets förordning (EG) nr 2371/2002.

[36] Artikel 13 i kommissionens förordning (EG) nr 1438/2003 av den 12 augusti 2003 om genomförandebestämmelser för gemenskapens flottpolitik enligt definitionen i kapitel III i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 (EUT L 204, 13.8.2003, s. 21).

[37] Årsrapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om medlemsstaternas ansträngningar under 2008 att uppnå en hållbar balans mellan fiskekapacitet och fiskemöjligheter, KOM(2010) 60 slutlig, 25.2.2010.

[38] Den 4 oktober 2010 motsvarade dessa rättigheter 81891 kW och 21957 brt.

--------------------------------------------------

BILAGA

GENOMFÖRANDE AV EUROPEISKA FISKERIFONDEN PER DEN 31 DECEMBER 2010

| EFF budget | EFF-budgetens prioriterade område 1 (åtgärder för att anpassa fiskeflottor) | Genomförande av EFF som attesterats av medlemsstaterna till den 31 december 2010 | Genomförande av EFF:s prioriterade område 1 som attesterats av medlemsstaterna till den 31 december 2010 |

| miljoner euro | miljoner euro | miljoner euro | miljoner euro | % av budgeten |

Medlemsstat | Offentligt stöd | EFF | Nationellt | Offentligt stöd | EFF | Nationellt | Offentligt stöd | EFF | Nationellt | Offentligt stöd | EFF | Nationellt | Offentligt stöd | EFF | Nationellt |

Belgien | 48 | 26 | 22 | 18 | 12 | 6 | 11 | 8 | 3 | 10 | 7 | 3 | 56 % | 58 % | 50 % |

Bulgarien | 107 | 80 | 27 | 11 | 8 | 3 | 4 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 % | 0 % | 0 % |

Tjeckien | 36 | 27 | 9 | 0 | 0 | 0 | 4 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | - | - | - |

Danmark | 238 | 134 | 104 | 54 | 40 | 14 | 41 | 29 | 12 | 22 | 20 | 2 | 41 % | 50 % | 14 % |

Tyskland | 247 | 156 | 91 | 13 | 8 | 5 | 38 | 26 | 12 | 1 | 0 | 1 | 8 % | 0 % | 20 % |

Estland | 113 | 85 | 28 | 20 | 15 | 5 | 19 | 14 | 5 | 6 | 5 | 1 | 30 % | 33 % | 20 % |

Irland | 66 | 42 | 24 | 46 | 35 | 11 | 37 | 27 | 10 | 37 | 27 | 10 | 80 % | 77 % | 91 % |

Grekland | 274 | 208 | 66 | 98 | 77 | 21 | 41 | 39 | 2 | 8 | 8 | 0 | 8 % | 10 % | 0 % |

Spanien | 2071 | 1132 | 939 | 764 | 439 | 325 | 402 | 202 | 200 | 237 | 132 | 105 | 31 % | 30 % | 32 % |

Frankrike | 557 | 216 | 341 | 179 | 66 | 113 | 172 | 50 | 122 | 136 | 38 | 98 | 76 % | 58 % | 87 % |

Italien | 849 | 424 | 425 | 323 | 161 | 162 | 81 | 60 | 21 | 55 | 42 | 13 | 17 % | 26 % | 8 % |

Cypern | 39 | 20 | 19 | 10 | 5 | 5 | 12 | 6 | 6 | 3 | 1 | 2 | 30 % | 20 % | 40 % |

Lettland | 167 | 125 | 42 | 35 | 26 | 9 | 30 | 22 | 8 | 19 | 14 | 5 | 54 % | 54 % | 56 % |

Litauen | 71 | 55 | 16 | 17 | 14 | 3 | 14 | 11 | 3 | 5 | 4 | 1 | 29 % | 29 % | 33 % |

Ungern | 47 | 35 | 12 | 0 | 0 | 0 | 5 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | - | - | - |

Malta | 11 | 8 | 3 | 3 | 2 | 1 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | 33 % | 0 % | 100 % |

Nederländerna | 121 | 49 | 72 | 45 | 17 | 28 | 33 | 10 | 23 | 28 | 8 | 20 | 62 % | 47 % | 71 % |

Österrike | 10 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 | - | - | - |

Polen | 979 | 734 | 245 | 225 | 169 | 56 | 50 | 37 | 13 | 50 | 37 | 13 | 22 % | 22 % | 23 % |

Portugal | 326 | 246 | 80 | 75 | 63 | 12 | 51 | 42 | 9 | 29 | 27 | 2 | 39 % | 43 % | 17 % |

Rumänien | 308 | 231 | 77 | 13 | 10 | 3 | 17 | 13 | 4 | 2 | 1 | 1 | 15 % | 10 % | 33 % |

Slovenien | 29 | 22 | 7 | 3 | 2 | 1 | 2 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 % | 0 % | 0 % |

Slovakien | 19 | 14 | 5 | 0 | 0 | 0 | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | - | - | - |

Finland | 92 | 39 | 53 | 8 | 3 | 5 | 20 | 9 | 11 | 1 | 1 | 0 | 13 % | 33 % | 0 % |

Sverige | 105 | 55 | 50 | 23 | 14 | 9 | 28 | 16 | 12 | 17 | 10 | 7 | 74 % | 71 % | 78 % |

Storbritannien | 247 | 138 | 109 | 74 | 40 | 34 | 12 | 6 | 6 | 6 | 3 | 3 | 8 % | 8 % | 9 % |

Totalt | 7177 | 4306 | 2871 | 2057 | 1226 | 831 | 1133 | 645 | 488 | 673 | 385 | 288 | | | |

Genomförande (%) | | | | | | | 16 % | 15 % | 17 % | | | | 33 % | 31 % | 35 % |

--------------------------------------------------