Yttrande från Regionkommittén om "Lokala och regionala myndigheters roll som offentliga tjänsteleverantörer"(97/C 116/07)

BAKGRUND

- Regionkommitténs beslut den 15 november 1995 att i enlighet med artikel 198c, fjärde stycket, i EG-fördraget hänskjuta frågan till underutskott 1 "Finansiella frågor på lokalt och regionalt plan".

- Underutskott 1:s yttrande, antaget den 11 december 1996, föredragande: Kenneth Bodfish (CdR 148/96 rev. 3).

- Meddelandet från kommissionen "Tjänster i allmänhetens intresse i Europa" (KOM(96) 443 slutlig).

- Artikel 94 i EG-fördraget.

- Rapporten "Europa, konkurrens och offentliga tjänster" från CEEP (europeiskt centrum för offentliga arbetsgivare).

Med hänsyn till ovanstående antog Regionkommittén vid sin 16:e plenarsession den 1516 januari 1997 (sammanträdet den 16 januari) följande yttrande.

1. Allmänna iakttagelser

1.1. Regionkommittén (ReK) välkomnar möjligheten att studera de frågor som tas upp i CEEP:s dokument när det gäller att nå en lämplig balans mellan marknadens funktion och den offentliga sektorns roll i unionen. Dokumentet är en användbar översikt över utvecklingen av Europeiska gemenskapen från en enkel tullunion till dess nuvarande komplexa organisation med omfattande befogenheter när det gäller lagstiftning på området allmännyttiga tjänster, som av tradition ofta har utförts av den offentliga sektorn. I dokumentet tar man också upp utvecklingen mot främjande av konkurrens på det offentliga verksamhetsområdet inom Europa, liksom tendensen att sträva efter att skilja regleringen av dessa "allmännyttiga tjänster" från deras utförande samt skyddet av konsumenternas rättigheter genom ett system av stadgar.

1.2. Underutskott 1 tar tillfället i akt att i yttrandets kommentarer till CEEP-dokumentet framföra sina synpunkter på lokala och regionala myndigheters roll när det gäller tillhandahållandet av offentliga tjänster, den ökande betydelsen av medborgerliga rättigheter och konsumentskydd, samt lokala och regionala myndigheters roll vad gäller reglering av offentliga tjänster.

1.3. I yttrandet uttrycks viss betänksamhet över CEEP-förslagen. Meddelandet från kommissionen om "Tjänster i allmänhetens intresse i Europa" tar i viss mån upp dessa frågetecken. Följaktligen kommenteras både CEEP-förslagen och meddelandet i yttrandet.

2. Lokala och regionala myndigheters roll vid tillhandahållandet av tjänster

2.1. CEEP:s rapport utgör ett värdefullt bidrag till den pågående debatten om hur man skall kunna förena avregleringseffekterna av EU:s konkurrenspolitik med de krav på allmännytta som av tradition är förknippade med offentliga tjänster. I centrum för denna debatt ligger frågan om vilka rättigheter medlemsstaternas invånare har, både i egenskap av medborgare och konsumenter, när det gäller att få tjänster av god kvalitet oavsett om leverantören är en privat eller en offentlig institution. Samspelet mellan konkurrens, tillhandahållande av offentliga tjänster och konsumentintresse är också centralt för debatten, vilket framhålls i meddelandet från kommissionen.

2.2. Regionkommittén anser med bestämdhet att lokala och regionala myndigheter och deras folkvalda representanter har en central roll att spela på detta område. Denna roll har två huvudbeståndsdelar: Deras ansvar för tillhandahållande av offentliga tjänster och, i deras egenskap av demokratiskt valda organ, deras intresse av att skydda medborgarnas rättigheter.

2.3. Till att börja med har lokala och regionala myndigheter inom hela gemenskapen ansvar för att tillhandahålla en rad tjänster till allmänheten, såsom utbildning, kultur, bostäder, transport, socialvård och sjukvårdstjänster. Sammansättningen av de tjänster som åligger lokala och regionala myndigheter varierar avsevärt från en medlemsstat till en annan, men sammantaget har de en avsevärd inverkan på EU-medborgarnas livskvalitet.

2.4. Även om ansvaret för tillhandahållandet vilar på den lokala eller regionala myndigheten innebär detta dock inte att tjänsten måste utföras av själva myndigheten. Ofta utförs tjänsten genom ett privat tjänsteföretag på grundval av ett kontraktsförhållande mellan detta och den ansvariga myndigheten. Hur som helst vilar ansvaret för tjänsten på myndigheten, och därmed är frågan om kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls medborgarna en direkt fråga för myndigheten. Myndigheten kommer på detta område att ha en avgörande roll när det gäller att specificera de tjänster som skall tillhandahållas på dess vägnar och när det gäller att garantera att tjänsterna utförs på ett effektivt sätt.

2.5. Den andra beståndsdelen i fråga om de lokala och regionala myndigheternas roll i denna debatt ligger som sagt i deras egenskap av demokratiskt valda organ. Som sådana har de av naturliga skäl intresse av att skydda sina medborgares rättigheter. I de fall offentliga tjänster utförs av andra institutioner, statliga eller privata, kan de lokala och regionala myndigheterna påta sig rollen som medborgarnas "försvarare". Denna roll skulle kunna vara mer formell där myndigheten författningsenligt agerar som reglerande instans för de tjänster som skall erbjudas medborgarna. I denna roll skulle myndigheten ansvara för att tjänsteleverantören verkligen uppfyller de villkor som är uppställda i den föreslagna europeiska stadgan: kontinuitet, jämlikhet när det gäller tillgång till servicen, kvalitet, effektivitet och överenskomna standarder för tjänsternas utförande.

2.6. I typfallet har dock kanske inte den lokala eller regionala myndigheten någon lagstadgad roll som reglerande instans. Myndigheten kan ändå se denna uppgift som en förlängning av sin demokratiska roll som sina medborgares "röst" när det gäller att övervaka övriga lokala tjänsteleverantörer. Även utan en formell roll som reglerande instans för tjänsten kan myndigheten försöka se till att tjänsteleverantören är medveten om sina skyldigheter, representera medborgarna i diskussioner om standarden på tjänsterna och ta upp klagomål på medborgarnas vägnar. Rollen som "medborgarnas försvarare" ses allt mer som en viktig beståndsdel i de lokala och regionala myndigheternas demokratiska roll.

3. Medborgarnas rättigheter och konsumentskydd

3.1. Det står klart att medborgarnas rättigheter som konsumenter av offentliga tjänster blir allt viktigare i medlemsstaterna. I CEEP:s dokument fastställer man genom förslaget om en europeisk stadga för offentliga tjänster grundläggande principer för allmännyttiga tjänster-tillgång, allmängiltighet, jämlikhet, kontinuitet, kvalitet, insyn och deltagande av konsumenten. Dessa principer får helhjärtat stöd i dokumentet KOM(96) 443 slutlig.

3.2. Principerna är tillämpliga för allmännyttiga tjänster oavsett vem som utför dem och är viktiga för lokala och regionala myndigheter i deras roll som tjänsteleverantörer. De måste medges att offentliga organ i det förflutna inte alltid har hållit sig till dessa principer i tillhandahållandet av tjänsterna. Skälen till detta är komplexa, men ofta har det berott på monopolförhållanden med dåliga tjänster, bristande flexibilitet och avsaknad av klagomålsförfaranden.

3.3. Dessa principer kan utgöra en värdefull vägledning för lokala och regionala myndigheter i deras roll både som tillhandahållare av tjänster och som medborgarnas försvarare. De är tillämpliga oavsett vilken typ av tjänst det gäller eller vem som utför den, men måste kunna beakta mångfalden av olika arrangemang för att utföra tjänsten, liksom traditionell praxis och ekonomiska omständigheter.

4. CEEP:s förslag

4.1. Lokala och regionala myndigheters viktiga roll i tillhandahållandet av allmännyttiga tjänster är bakgrunden till Regionkommitténs granskning av CEEP:s rapport. Detta gäller framför allt slutsatsen i rapporten att EU:s nuvarande regelverk inte i tillräcklig grad erkänner den offentliga sektorns roll. I yttrandet framförs kommitténs synpunkter i fråga om tre specifika förslag i rapporten:

- Ett tillägg till fördraget i form av en ny artikel 94a.

- Antagandet av en europeisk stadga för den offentliga sektorn, i vilken man skulle ställa upp principer både för unionens och, mot bakgrund av närhetsprincipen, medlemsstaternas befogenheter.

- Inrättandet av ett utvärderingsorgan som tillsammans med alla berörda parter skulle garantera att både gemenskapens och medlemsstaternas åtgärder på området följs upp.

4.2. CEEP:s rapport illustrerar tydligt de mycket varierande traditionerna när det gäller utförandet av dessa tjänster i de olika medlemsstaterna med kontraster mellan en marknadstillvänd och en interventionistisk politik. Dessa kontraster har ofta sitt ursprung i 1800-talet. I rapporten betonas också de stora skillnaderna i fråga om den offentliga sektorns konstitutionella och juridiska ställning i medlemsstaterna. Den stora variationen på detta område utgör den centrala punkten i vissa av kommitténs synpunkter på tillämpligheten av CEEP:s förslag.

4.3. Även om rapporten utgör ett användbart bakgrundsmaterial när det gäller denna variation, kan man notera att man inte ger en heltäckande bild av alla olika tillvägagångssätt eftersom man inte beaktar de arrangemang som har utvecklats i vissa av de nordiska medlemsstaterna.

4.4. Rapportens slutsatser, som kan få en rad olika konsekvenser för offentliga tjänster, tycks bygga på ett ganska litet antal tjänster såsom transport och telekommunikationer. Dessa återspeglar ansvarsområdena för CEEP:s aktiva medlemmar, framför allt för dem som ingick i den arbetsgrupp som har producerat dokumentet.

4.5. Det är oroväckande att man i rapporten inte tycks ha beaktat den stora mångfald av allmänna tjänster som normalt utförs av lokala och regionala myndigheter i medlemsstaterna, vilket nämnts tidigare. Denna relativt snäva inriktning innebär att man inte på allvar har funderat över konsekvenserna av sina förslag för de tjänster som utförs av lokala och regionala myndigheter.

5. Meddelandet från kommissionen om "Tjänster i allmänhetens intresse i Europa"

5.1. Meddelandet är ett värdefullt bidrag till debatten om tjänster i allmänhetens intresse i unionen, om tillhandahållet av dem och om sambandet med konkurrensreglerna för den inre marknaden.

5.2. Meddelandet är särskilt viktigt i samband med detta yttrande, eftersom det understryker:

- att tjänster i allmänhetens intresse "binder samman samhället på ett sätt som går utöver rent materiella aspekter" och avspeglar ett gemensamt samhällsintresse,

- att tjänster i allmänhetens intresse kan organiseras på olika sätt,

- att de kan utföras av olika aktörer (offentligt, privat eller i samverkan),

- lokala och regionala myndigheters roll när det gäller reglering,

- dessa tjänsters ekonomiska betydelse och behovet att "göra förändringar till fördelar",

- konsumenternas roll.

5.3. Kommissionen understryker att tjänster i allmänhetens intresse måste tjäna samhället som helhet och att "vissa grundprinciper därför måste respekteras: kontinuitet, lika tillgång, allmängiltighet och öppenhet". Det finns insikt om behovet att hitta en balans mellan skyldigheten att tillhandahålla tjänster i allmänhetens intresse och marknadseffektivitet, om man accepterar att marknadsmekanismen har sina begränsningar inom detta område.

5.4. I meddelandet anges två grundläggande principer som styr kommissionens syn på offentliga tjänster, nämligen:

- neutralitet vad gäller tillhandahållarens rättsliga status och

- medlemsstaternas frihet att själva definiera vilka uppgifter som ligger i allmänhetens intresse.

5.5. Mot bakgrund av den oro som underutskottet har uttryckt är uttalandet att "artikel 90 i fördraget inte är tillämplig på områden av icke-affärsmässig karaktär" lika betydelsefullt. Dessa frågor hör ofta till lokala och regionala myndigheters ansvarsområden. Faktiskt är de tjänster som det hänvisas till mer i detalj främst transnationella tjänster-telekommunikationer, postväsendet, transport, elektricitet och radio och television.

5.6. I meddelandet föreslås att artikel 3 i fördraget skall ändras genom att följande nya stycke (u) läggs till:

"u) bidrag till att främja tjänster i allmänhetens intresse"

5.7. Tillägget syftar till att bekräfta kommissionens uppfattning att tjänster i allmänhetens intresse redan hör till gemenskapens åtgärdsområden, för att gemenskapen skall kunna beakta dessa tjänster när den utformar sin politik. Detta förslag åtföljs av konstaterandet att sådana tjänster "i första hand är och förblir en nationell angelägenhet". Kommissionen har inte för avsikt att ändra artikel 90 i fördraget.

6. CEEP:s förslag om att ändra artikel 94 i fördraget

6.1. I sin rapport föreslår CEEP att man definierar om den offentliga sektorns roll inom EU:s marknadsekonomi. Man föreslår ändringar som skulle göra det möjligt för unionen att skapa "en övergripande bild av principerna för organisation och regler för allmännyttiga tjänster" och "regleringen av utförandet av sådana tjänster".

6.2. ReK har full förståelse för vissa gruppers oro över förhållandet mellan unionens konkurrenspolitik och utförandet av offentliga tjänster. Det är uppenbart att CEEP:s förslag har lagts fram delvis för att garantera att unionens konkurrenspolitik inte underminerar utförandet av allmänt tillgängliga tjänster gentemot medborgarna i en medlemsstat. Regionkommittén stöder generellt de frågor som man måste ta upp när det gäller allmännyttiga tjänster och som ingår i utkastet till stadgan. I synnerhet stöder man de grundläggande principer för offentliga tjänster som vi tidigare hänvisat till.

6.3. Det återstår dock mycket osäkerhet om vilka konkurrensförhållanden som idag gäller för alla de offentliga tjänster som medlemsstaterna erbjuder. De bidrag som kommissionens tjänstemän kommit med till underutskott 1:s diskussioner gick ut på att de nuvarande reglerna i artikel 90.2 medgav vissa undantag för allmännyttiga tjänster och vissa konkurrensbegränsande åtgärder - till exempel för att garantera allmänna tjänster. Viktigare för lokala och regionala myndigheter var dock kommissionens åsikt att konkurrensreglerna i fördraget har en relativt liten inverkan på de tjänster som utförs av dessa myndigheter. Undantag är de tjänster som har eller kan få en mellanstatlig karaktär, till exempel transporter, telekommunikationer, posttjänster och energi. Det är på dessa områden som CEEP tycks koncentrera sig och lägga fram förslag på ändringar av fördraget.

6.4. Såsom nämnts tidigare har de flesta av de tjänster som utförs av lokala och regionala myndigheter ingen mellanstatlig karaktär, och kommittén vill hävda att dessa inte omfattas av EU:s konkurrenspolitik trots att de lokala och regionala myndigheternas ansvar att erkänna sina skyldigheter under gällande konkurrenslagstiftning är underförstådd.

6.5. Mot bakgrund av detta välkomnar Regionkommittén meddelandets uttalande att kommissionen inte har för avsikt att ändra artikel 90.

7. En stadga för allmännyttiga tjänster

7.1. I CEEP:s rapport föreslås en europeisk stadga som skulle omfatta vissa allmännyttiga tjänster; tjänsteleverantörernas skyldigheter; principer för organisation och styrning av tjänsterna samt vilken roll gemenskapen skall ha, både när det gäller att harmonisera de tjänster som införs av medlemsstaterna och i vissa fall när det gäller att införa allmännyttiga tjänster i hela gemenskapen.

7.2. Regionkommittén stöder i allmänna ordalag principen att det kan vara till nytta att fastställa uttalade standarder för vad medborgarna skall kunna förvänta sig av allmänna tjänster. Av denna anledning stöder kommittén de punkter som tas upp som skyldigheter för tjänsteleverantörerna i kapitel 3 i stadgeförslaget, inklusive tjänsternas kontinuitet, rättvis tillgång, anpassningsbarhet, kvalitet och effektivitet, konsultation med medborgarna samt adekvata reklamationsförfaranden. ReK ser dessa skyldigheter eller principer som en värdefull vägledning för alla tjänsteleverantörer - inklusive lokala och regionala myndigheter.

7.3. Hittillsvarande praktiska erfarenheter av stadgar som syftar till att vidmakthålla och förbättra kvaliteten på offentliga tjänster antyder dock att sådana stadgar är mest effektiva när man fastställer villkoren i stadgarna efter att först ha övervägt en lämplig balans mellan tjänsteleverantörens förmåga att nå vissa mål och berättigade förväntningar från konsumenternas sida. Detta är en känslig balans som bäst kan uppnås av de organisationer som står närmast den nivå där tjänsterna utförs, och av representanter för medborgarna. Enligt ReK bör frågan om förenligheten mellan fördragets konkurrensbestämmelser och medborgarnas allmänna tillgång till tjänster diskuteras vid regeringskonferensen. Man måste se till att fastställandet av kriterier för offentliga tjänster är ett nationellt, regionalt och lokalt ansvarsområde som bör gå före fördragets konkurrensintressen.

7.4. När det gäller lokala och regionala myndigheter är det lämpligast att fastställa standarder genom förhandlingar inom medlemsstaterna mellan de organisationer som formellt ansvarar för tjänsternas utförande och medborgarna.

7.5. Såsom understrukits tidigare skulle en stadga kunna vara en värdefull vägledning eller referensram för tjänsteleverantörer och konsumenter när det gäller att granska tillhandahållandet av tjänster. Med tanke på den stora variationen i fråga om historisk, konstitutionell och juridisk bakgrund, vidden av tillhandahållna tjänster, medlemsstaternas relativa ekonomiska styrka och den nuvarande variationen i fråga om konsumenternas intressen, bör man dock inte se stadgan som en stel standard - utan som ett stödinstrument men inte någon tvångströja.

7.6. CEEP-förslaget innebär att varje medlemsstat själv skulle avgöra vilka tjänster som skall omfattas av stadgan. Detta kommer i sig att innebära en enorm variation med tanke på de många olika system medlemsstaterna har för att leverera tjänster. Om man också beaktar mängden olika standarder för vissa tjänster, både mellan och inom medlemsstaterna, skulle förslaget resultera i gigantiska skillnader mellan olika standarder. Detta är dock inte fel i sig: Subsidiaritetsprincipen kommer att främja mångfald när det gäller tillvägagångssätten. Ändå skall unionen enligt kapitel 1 försöka harmonisera dessa tjänster. Regionkommittén tvivlar starkt på att det är lämpligt, eller ens praktiskt möjligt, att kommissionen försöker utvidga sina befogenheter till att harmonisera den mängd olika offentliga tjänster som idag utförs av lokala och regionala myndigheter.

7.7. Regionkommittén noterar att meddelandet visserligen hänvisar till "grundprinciper", men att det inte står att en stadga skall utarbetas. Istället betonar meddelandet subsidiaritetsprincipen när synen på tjänster i allmänhetens intresse utvecklas.

7.8. Även om Regionkommittén starkt stöder idén om uttalade standarder för tjänsterna är kommittén fortfarande inte övertygad om behovet av en europeisk stadga, utom möjligen när det gäller det fåtal transnationella tjänster som meddelandet uppmärksammar.

8. De reglerande instansernas roll

8.1. I kapitel 4 i stadgan försöker man få unionens stöd för att skilja på reglering och tillhandahållande. Regionkommittén välkomnar detta erkännande i meddelandet av regleringens betydelse. Denna modell har tilldragit sig stort intresse under senare år, och har i allt större omfattning införts i vissa medlemsstater, särskilt när det gäller regleringen av allmännyttiga monopol. Mot bakgrund av den lokala demokratin skulle det reglerande ansvaret kunna läggas på lokala och regionala myndigheter. Ett sådant ansvar skulle vara särskilt relevant för de tjänster där myndigheten ansvarar för tillhandahållandet, men där utförandet har lagts ut på entreprenad. I dessa fall kan myndigheterna, vilket de ofta också gör, fastställa specifikationer för den tjänst som skall tillhandahållas och garantera att den utförs effektivt. Liknande arrangemang skulle kunna tillämpas i de fall då ansvaret för tillhandahållandet av en tjänst vilar på ett annat offentligt organ eller på ett privat företag - för till exempel vattenförsörjning eller transportsystem. Här skulle man kunna utse den lokala eller regionala myndigheten till reglerande instans för tjänsten i fråga, och de skulle agera i medborgarnas intresse som konsumenter. Det gläder kommittén att lokala och regionala myndigheters förmåga att fungera som reglerande instans understryks i KOM(96) 443.

8.2. Den avgörande frågan är ansvarsskyldigheten. Den reglerande instansens ansvar måste vara tydligt för de medborgare som är mottagare av tjänster. Detta förhållande kan variera beroende på tjänst, men för ett demokratiskt organ är ansvarsskyldigheten mycket viktig. Man har fortfarande begränsade erfarenheter av denna modell, men viss kritik har framförts i fall där den reglerande instansens ansvarsskyldighet är osäker eller oklar. ReK skulle inte vilja att kommissionen antog en överstatlig hållning till regleringar som i många fall bäst skulle införas genom överenskommelser på nationell nivå.

9. CEEP-förslaget om ett övervakningsorgan för allmännyttiga tjänster

9.1. Vi oroas över att de viktigaste förslagen i CEEP:s rapport verkar ha lagts fram utan att man i tillräcklig grad har beaktat den stora omfattning av tjänster som omfattas av lokala och regionala myndigheter. ReK uppmanar till vidare granskning av förslaget att upprätta ett övervakningsorgan för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Med hänvisning till bland annat subsidiaritetsprincipen anser vi inte att EU skall reglera hur tillhandahållare av allmänna tjänster skall organisera sin verksamhet, särskilt inte de tjänster som tillhandahålls av lokala och regionala myndigheter. Kommissionen ansvarar redan för den allmänna övervakningen av rättsliga aspekter på europeisk nivå, en roll som kommissionen själv erkänt. Denna roll kan emellertid förstärkas genom lokala och regionala myndigheters deltagande. När det gäller frågor av allmänt intresse bör övervakningen stödjas av kommittéer och/eller remissgrupper med representanter från både nationell och lokal nivå.

10. Slutsatser

10.1. CEEP-förslagen om att ändra fördraget

10.1.1. Regionkommittén stöder uppfattningen i meddelandet från kommissionen att artikel 90 inte behöver ändras.

10.2. CEEP-förslaget om en europeisk stadga

10.2.1. Regionkommittén har noterat att Europeiska rådet tills vidare har dragit slutsatsen att regeringskonferensen bör behandla frågan om fördragets konkurrensbestämmelsers förenlighet med principerna om allmän tillgång till offentliga tjänster som är av intresse för medborgarna. Regionkommittén har likaledes noterat att principen om att offentliga tjänster kan upprätthållas och förbättras genom en stadga, som fastställer rättigheter och skyldigheter i förhållandet mellan tjänsteleverantörerna och medborgarna, även har diskuterats i samband med detta. Regionkommittén stöder principen att lokala stadgar som specificerar rättigheter och skyldigheter mellan tjänsteleverantörer och medborgare i många fall kan bidra till att offentliga tjänster upprätthålls och förbättras. Kommittén anser dock att dessa stadgar bäst kan förhandlas fram på den nivå som står närmast medborgarna, särskilt i de fall där tjänsten i fråga inte har någon mellanstatlig betydelse och måste vara helt förenlig med en viss medlemsstats lagar och författningar. Även om en europeisk stadga i princip skulle kunna utgöra ett värdefullt stöd och främja utvecklingen av allmännyttiga tjänster av god kvalitet, som referensram snarare än ett harmoniseringsinstrument, är Regionkommittén fortfarande inte övertygad om dess praktiska användbarhet, särskilt som meddelandet starkt betonar vilken liten grad av harmonisering som planeras och att medlemsstaterna spelar huvudrollen på detta område. Enligt ReK bör lokala och regionala myndigheter ha en viktig roll som tjänsteleverantörer, och denna roll kan utvidgas till att omfatta övervakning och reglering av tjänster som utförs av andra offentliga organ eller av den privata sektorn.

10.3. Meddelandet från kommissionen

10.3.1. Regionkommittén välkomnar meddelandet som ett värdefullt bidrag till debatten om tillhandahållandet av offentliga tjänster i allmänhetens intresse.

10.3.2. Regionkommittén stöder synpunkten att dessa tjänster är betydelsefulla för både den ekonomiska och den sociala hälsan i gemenskapen.

10.3.3. Kommittén välkomnar:

- insikten att tillhandahållande och reglering kan se olika ut,

- erkännandet av lokala och regionala myndigheters roll när det gäller reglering,

- uttalandet att gemenskapspolitiken inte skall blanda sig i vilken status det organ har som tillhandahåller tjänsterna, och

- bekräftelsen att det i huvudsak är medlemsstaternas sak att definiera dessa tjänster.

10.3.4. Kommittén stöder:

- förslaget att utveckla begreppen "samhällsomfattande tjänster" och "förpliktelse till offentliga tjänster", särskilt vad gäller kvalitet och användarnas rättigheter, och

- uttalandet att tillhandahållandet av tjänster i allmänhetens intresse, som t.ex. hälsovård, socialt skyddsnät, utbildning, vatten och boende hör till den nationella eller regionala nivåns ansvarsområden (även om de kan erhålla gemenskapsstöd).

10.3.5. När det gäller förslaget att ändra artikel 3 i fördraget:

- noterar ReK den tonvikt som genomgående i meddelandet lagts vid subsidiaritetsprincipen i samband med tjänster som oftast tillhandahålls av lokala och regionala myndigheter;

- välkomnar ReK bekräftelsen att tjänster i allmänhetens intresse även fortsättningsvis huvudsakligen kommer att vara medlemsstaternas åtgärdsområde;

- skulle ReK inte motsätta sig ändringen, förutsatt att den endast skulle syfta till att bekräfta att sådana tjänster redan idag är ett av gemenskapens åtgärdsområden.

Bryssel den 16 januari 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA