Under förhandlingarna om förslaget till Tull 2020 i rådet uppmanade medlemsstaterna kommissionen att utföra en kostnads-nyttoanalys av detektionsutrustning och tillhörande teknik för att underlätta för tullmyndigheterna att anskaffa moderna tullkontrollverktyg efter 2020. Denna uppmaning infördes i skäl 4 i förordning (EU) nr 1294/2013 om ett åtgärdsprogram för tullfrågor för perioden 2014–2020. Vidare uppmanade rådet i sina slutsatser den 23 maj 2017 ”kommissionen att senast i mitten av 2018 lägga fram en rapport om tillhandahållande av nödvändiga finansiella resurser för inköp av lämpliga verktyg för tullkontroller (...), inbegripet möjligheten att fördela dessa resurser via en gemensam fond”.

I samtliga av dessa fall bekräftades behovet av unionsåtgärder och ett stort mervärde för EU förutsågs. Den allt större mängden varor tillsammans med det växande behovet av effektiva och snabba gränskontroller baseras inte bara på tullens traditionella uppdrag att uppbära intäkter utan även på nödvändigheten av att kraftigt förstärka kontrollen av införseln och utförseln av varor över EU:s yttre gränser för att säkerställa säkerhet och skydd. Samtidigt bör dessa kontroller av varubefordran över de yttre gränserna inte hindra utan tvärtom underlätta den lagliga handeln. Tullkontrollutrustningen är väsentlig för att dessa mål ska uppnås och det finns därför ett stort behov av att införa ett särskilt unionsinstrument som syftar till att åtgärda befintliga obalanser och därigenom säkerställa en enhetlig tillämpning av tullagstiftningen vid EU:s yttre gränser.

•Konsekvensbedömning

Detta förslag stöds av en gemensam konsekvensbedömning för förslagen om Asyl- och migrationsfonden, Fonden för inre säkerhet och Fonden för integrerad gränsförvaltning, som omfattar detta instrument och instrumentet för ekonomiskt stöd för gränsförvaltning och visering. Nämnden för lagstiftningskontroll avgav den 13 april 2018 ett positivt yttrande om konsekvensbedömningen och rekommenderade att det nya instrumentet för tullkontrollutrustning skulle beskrivas närmare, bl.a. med avseende på lämpligheten av direkt förvaltning. Denna aspekt beaktades i den slutliga versionen av konsekvensbedömningen, där förtydliganden gjordes både i brödtexten och i en särskild bilaga 6 i fråga om den övergripande utformningen av instrumentet. Huvudalternativet som analyserades gällde just förvaltningen, dvs. huruvida inköpen, underhållet och uppgraderingen av tullkontrollutrustning som omfattas av instrumentet bör baseras antingen på bidrag till nationella myndigheter eller på delad förvaltning. Av diskussionerna med andra tjänstegrenar inom kommissionen som tillämpar delad förvaltning framgick det klart att det, bortsett från att detta är komplext, inte skulle ge den övergripande samstämmighet och gränsöverskridande samordning som tullen behöver för att säkerställa en likvärdig kontrollnivå i alla medlemsstater. I avsaknad av samordning medlemsstaterna emellan, eftersom alla utarbetar sina egna nationella planer var för sig, skulle en delad förvaltning inte främja utbyte av erfarenheter, expertis och bästa praxis, vilket är viktiga fördelar som förväntas av denna åtgärd för en enhetlig tillämpning av EU:s tullagstiftning.

Det valda alternativet blev därför direkt förvaltning genom bidrag till nationella myndigheter. Den nya insatsen från EU:s sida syftar just till att avhjälpa de nuvarande obalanserna mellan medlemsstaterna och säkerställa likvärdiga tullkontroller inom hela tullunionen. Ett sådant mål kräver naturligtvis samordning över nationsgränserna, vilket genomförs bäst med hjälp av en centraliserad strategi med direkt förvaltning. Eftersom de nationella myndigheterna – och inte unionen – bör fortsätta att direkt äga den utrustning de använder för att utföra sina uppgifter vid EU:s gränser skulle EU:s medverkan ske i form av bidrag till medlemsstaterna för inköp, underhåll och uppgradering av tullkontrollutrustning i enlighet med fördefinierade standarder efter typ av gräns. Direkt förvaltning är dessutom den genomförandemekanism som används för befintliga åtgärder på tullområdet, inom både tullprogrammet och Herkules III. Det är även en lämplig metod därför att bara ett begränsat antal stödmottagare kommer att omfattas, dvs. de 27 medlemsstaterna.

•Förenkling

Instrumentet är utformat så att det ska vara mycket enkelt: arbetsgrupper ska göra en första bedömning av behov och därefter ska arbetsprogram antas. Den direkta förvaltningen kommer att vara baserad på bidrag och det finns utrymme för flera förenklingar som föreskrivs i budgetförordningen och dess genomförandebestämmelser, särskilt undantagen vad gäller ansökningsomgångar.

•Grundläggande rättigheter

Förslaget har ingen särskild inverkan på de grundläggande rättigheterna.

4.BUDGETKONSEKVENSER

I kommissionens förslag om nästa fleråriga budgetram ingår ett förslag om att avsätta 9 318 miljoner EUR (i löpande priser) till Fonden för integrerad gränsförvaltning för perioden 2021-2027. Inom detta samlade anslag uppgår de tillgängliga ekonomiska medlen för genomförandet av denna förordning till 1,3 miljarder euro (i löpande priser).

Beloppet är betydande i absoluta tal, men utgör bara en del av det uppskattade investeringsgapet. Enligt uppgifter som samlats in från medlemsstaterna under 2014–2015 uppskattades investeringsgapet till cirka 2,3 miljarder euro under 5 år. Unionens insatser bör emellertid inte nödvändigtvis täcka hela det uppskattade investeringsgapet eftersom nivån på unionens stöd även bör analyseras mot bakgrund av tullar som egna medel, varav medlemsstaterna för närvarande behåller 20 %, vilket motsvarar ett belopp på 4,7 miljarder euro under 2015, för att täcka sina utgifter och investeringar.

Nivån på unionens insats bör också bedömas i förhållande till unionens totala handel med tredjeländer, som tullkontrollerna bidrar till att övervaka, men även underlätta. Vid genomförandet av unionens handelspolitik hanterar tullen dagligen enorma handelsvolymer. Det statistiska värdet för EU-28:s handelsflöde uppgick till totalt 3,46 biljoner euro 2016 (1,75 biljoner euro för export och 1,71 biljoner euro för import) eller 9,5 miljarder euro per dag. Den föreslagna insatsen från unionens sida skulle således utgöra mindre än 0,01 % av volymen för unionens handel med tredjeländer.

Instrumentet kommer att genomföras genom direkt förvaltning, där olika verksamheter har olika prioritet. Arbetsprogram kommer att fastställas – tillsammans med berörda parter med hjälp av behovsbedömningar – där prioriteringarna fastställs för en viss period.

Instrumentet för tullkontrollutrustning kommer att inverka på unionens och medlemsstaternas inkomster. Även om effekterna inte kan kvantifieras väntas instrumentet underlätta och effektivisera tullmyndigheternas uttag av tullar, mervärdesskatt och punktskatter vid import. Genom att höja kvaliteten på kontrollerna kommer tullmyndigheterna att vara effektivare när det gäller att skydda unionens och medlemsstaternas finansiella och ekonomiska intressen.

5.ÖVRIGA INSLAG

•Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering

Då det är ett nytt område för EU:s insatser kommer det att vara ytterst viktigt att se till att instrumentet för tullkontrollutrustning är fokuserat och leder till resultat. Politiska beslut måste fattas innan åtgärderna inleds: den löpande programverksamheten inom programmet Tull 2020 har gjort det möjligt att kartlägga situationen vid EU:s yttre landgränser och närvaron av tulltjänstemän och tillgänglig utrustning för alla gränsövergångsställen, men det finns i nuläget bara begränsad information om sjö- och luftgränserna och gränsövergångsställena för postbefordran.

En särskild modell har därför tagits fram som är anpassad till instrumentets särskilda omständigheter och behov. Den utgår från kravet om central samordning – bortom de nationella gränserna för att lika villkor ska skapas – med djup förankring i nationell expertis och erfarenhet. Fyra byggstenar, som motsvarar de fyra identifierade stegen, kommer att bidra till att de allmänna och särskilda målen uppfylls: