RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Utförlig rapport rörande garantifondens verksamhet /* COM/2014/0214 final */





Innehållsförteckning 1............ Fonden har skyddat EU:s budget vid utebliven betalning sedan 1994. 3 2............ De viktigaste dragen i inbetalningsmekanismen. 3 2.1......... Finansiering byggd på nettoutbetalningar 3 2.2......... Utjämningsmekanismen. 3 2.3......... Utlösande värden. 4 3............ Fondens funktionssätt 4 3.1......... Transaktioner som fonden ska täcka. 4 3.1.1...... EIB:s externa utlåning som täcks av fonden – volymer och huvudsakliga riskformer för garantier till EIB 4 3.1.2...... Makroekonomiska biståndslån som täcks av fonden. 5 3.1.3...... Euratomtransaktioner som fonden ska täcka. 5 3.2......... Kreditriskutveckling. 6 4. .......... Händelser som påverkade fonden under perioden 2010–2013. 6 4.1......... Inställda betalningar för garantilån till Syrien. 6 4.2......... Kroatien blev EU-medlem 2013. 6 5............ Förvaltning av fondens tillgångar i en svår marknadssituation. 7 5.1......... Fondens utveckling. 7 5.2......... Utveckling av fondens storlek. 7 6............ Utsikter för det nya mandatet 2014–2020. 7 6.1......... EIB-mandatet 7 6.2......... Makroekonomiskt stöd. 8 6.3......... Euratom.. 9 6.4......... Förslag till finansiering under den fleråriga budgetramen 2014–2020. 9 7............ Målbelopp. 10 8............ Slutsatser 11 1. Fonden har skyddat EU:s budget vid utebliven betalning sedan 1994 Garantifonden för åtgärder avseende tredje land (nedan kallad fonden) inrättades 1994 genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 av den 31 oktober 1994[1] i syfte att skydda unionens budget om mottagare av lån som beviljats eller garanterats av EU inte fullgör sina skyldigheter. Förordningen har ändrats tre gånger[2] och fonden regleras för närvarande av rådets förordning (EU, Euratom) nr 480/2009 av den 25 maj 2009[3] (kodifierad version). Det har gjorts fyra översyner av fondens funktionssätt: 1998, 2003, 2006 och 2010. Efter översynen 2006 infördes en ny inbetalningsmekanism, som trädde i kraft 2007. I den här rapporten redovisas den femte fondöversynen, som aviserades i slutsatserna i rapporten 2010. Ytterligare information om fondens verksamhet och funktion finns i de årliga rapporterna om fondens förvaltning och de garantier som täcks av EU:s budget. Rapporten är uppbyggd på följande sätt: I avsnitt två och tre redogörs för de viktigaste dragen i den nuvarande inbetalningsmekanismen och för hur fonden fungerar. I avsnitt 4 behandlas de händelser som främst påverkat fonden sedan den senaste utförliga rapporten 2010, medan avsnitt 5 täcker förvaltningen av fondens tillgångar. Avsnitt 6 ger en överblick av de verksamheter som täcks av fonden och hur de påverkar finansieringsbehoven för den fleråriga budgetramen 2014–2020. Avsnitt 7 behandlar målbeloppet medan avsnitt 8 innehåller slutsatser. Ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar (SWD) kompletterar rapporten med diagram och tabeller. 2. De viktigaste dragen i inbetalningsmekanismen De tre viktigaste förändringarna i den nya mekanism som infördes 2007 är a) finansieringen på grundval av nettoutbetalningar, b) utjämningsmekanismen och c) utlösande värden. 2.1. Finansiering byggd på nettoutbetalningar Den nuvarande inbetalningsmekanismen infördes 2007. Då förändrades finansieringsreglerna för fonden och det tidigare förfarandet avskaffades. Tidigare fylldes fonden på med utgångspunkt i prognoser över utlåningen oberoende av de faktiska utbetalningarna, men sedan dess bygger inbetalningsmekanismen på nettoutbetalningarna. Syftet med förändringen var att förbättra fondens funktionssätt, genom att minska antalet årliga överföringar mellan unionens budget och fonden till endast en och genom att förbättra precisionen i budgetflödet. 2.2. Utjämningsmekanismen För att skydda EU:s budget mot chocker innehåller inbetalningsmekanismen en utjämningsmekanism som ska begränsa de årliga överföringarna till fonden i händelse av stora betalningsinställelser. Utjämningsmekanismen fungerar på följande sätt: Om det belopp som fonden ska täcka till följd av en eller flera betalningsinställelser överstiger 100 miljoner euro ett visst år (vilket påverkar budgeten i början av år n+2 efter utbetalningen), ska det belopp som överstiger 100 miljoner euro återbetalas successivt till fonden. Framför allt ska de årliga delbetalningarnas storlek vara det lägre av 100 miljoner euro eller det återstående skuldbeloppet (artikel 6 i förordning (EG, Euratom) nr 480/2009). Utjämningsmekanismen har ännu inte använts eftersom fonden hittills inte utnyttjats för belopp som överstiger 100 miljoner euro per år på grund av att en eller flera betalningar ställts in. 2.3. Utlösande värden Dessutom har så kallade utlösande värden införts. De ska hålla budgetmyndigheten informerad om stora förluster i fonden (när fondens värde sjunker under 80 procent av målbeloppet) och föranleda en rapport från kommissionen om de extraordinära åtgärder som kan krävas för att tillföra nytt kapital till fonden (när fondvärdet sjunker under 70 procent av målbeloppet). De utlösande värdena har hittills inte nåtts. 3. Fondens funktionssätt I det här avsnittet beskrivs de transaktioner som fonden ska täcka och hur kreditrisken för de garanterade lånen utvecklats. 3.1. Transaktioner som fonden ska täcka De utlåningstransaktioner som täcks av fonden hänger samman med tre olika instrument som omfattas av garantier från Europeiska unionens budget: garantier för Europeiska investeringsbankens (EIB) lån och lånegarantier till tredjeländer, Euratoms utlåning till tredjeländer och EU:s makroekonomiska biståndslån (MFA) till tredjeländer. Fondens funktionssätt och alla finansiella strömmar som påverkar dess värde framgår av figuren i kommissionens arbetsdokument (avsnitt 1). 3.1.1. EIB:s externa utlåning som täcks av fonden – volymer och huvudsakliga riskformer för garantier till EIB Omkring 97 procent av det totala utestående belopp som fonden täcker utgörs av garantier för EIB-lån till projekt i tredjeländer. Det förväntade genomförandet av mandatet tyder på att EIB-garantiernas dominans bland de risker som fonden täcker kommer att bestå i framtiden. Om mottagaren av ett garanterat lån inte gör en inbetalning på förfallodagen, och inte heller betalar inom tre månader, begär EIB att kommissionen betalar ut skuldbeloppet i enlighet med garantiavtalet mellan EU och EIB. Om EIB har ytterligare en offentlig eller privat borgensman vid sidan av EU-garantin ska denna inträda innan EU-garantin åberopas. Figur 1: Andel av EIB-transaktionerna som täcks av fonden vid slutet av 2012 (kapitalskuld och ränta) Finansieringsavtal som EIB ingår i tredjeländer, med staten, offentliga eller privata organ som omfattas av en statlig garanti, regionala eller lokala myndigheter, statsägda och/eller statskontrollerade offentliga företag eller institutioner med en lämplig kreditrisk, täcks av en samlad säkerhet. När det gäller andra slags transaktioner, främst med den privata sektorn, begränsar sig garantin till väl definierade politiska risker. 3.1.2. Makroekonomiska biståndslån som täcks av fonden Makroekonomiskt stöd ges i form av lån och/eller icke återbetalningspliktiga bidrag för att hjälpa kandidatländer till EU, potentiella kandidatländer och grannländer att lösa kortfristiga betalningsbalansproblem, att stabilisera de offentliga finanserna och att uppmuntra dem att genomföra strukturreformer. Makroekonomiskt stöd beviljas på exceptionell och tillfällig bas och är förenat med strikta finanspolitiska villkor. I allmänhet kompletterar det IMF:s anpassningsprogram. Makroekonomiska biståndslån måste godkännas var för sig av rådet och parlamentet. Om ett mottagarland inte uppfyller sina återbetalningsskyldigheter får kommissionen aktivera fonden för att återbetala motsvarande upplåning. År 2012 var andelen makroekonomiska biståndslån liten jämfört med det totala utestående kapital- och räntebelopp som täcktes av fonden (omkring 2 procent) (se figur 1). 3.1.3. Euratomtransaktioner som fonden ska täcka Euratomlån kan användas för att finansiera projekt i medlemsstaterna (rådets beslut 77/270/Euratom) eller i vissa tredjeländer (Ukraina, Ryssland eller Armenien) (rådets beslut 94/179/Euratom). År 1990 fastställde rådet en lånegräns på 4 miljarder euro. Av dessa har 3,7 miljarder euro beslutats och 3,4 miljarder euro utbetalats. Kommissionen ska informera rådet och föreslå en ny lånegräns när det totala transaktionsvärdet når 3,8 miljarder euro. Liksom i fallet med makroekonomiskt bistånd kan fonden utnyttjas om en mottagare inte uppfyller sina återbetalningsskyldigheter. År 2012 var andelen Euratomtransaktioner av det totala utestående kapital- och räntebelopp som täcktes av fonden marginell (mindre än 1 procent) (se figur 1). 3.2 Kreditriskutveckling Fonden täcker risker som är knutna till lån och lånegarantier till tredjeländer. Sedan införandet av EIB:s externa mandat[4] för 2007–2013 har det utestående belopp som täcks i genomsnitt ökat med 13,5 procent per år till omkring 23,1 miljarder euro 2013 (utestående lån plus upplupen ränta). Att det utestående belopp som täcks av fonden ökar behöver inte betyda att fonden bär en proportionellt högre risk i förhållande till ökningen av det täckta beloppet, eftersom den samlade kreditrisken också måste bedömas med hänsyn till låntagarnas kvalitet. När kreditriskutvecklingen bedömdes i slutet av oktober 2013 såg man en viss förbättring av de täckta lånens kreditriskprofil sedan 2009. Framför allt hade andelen lån som garanteras av fonden till låntagare med god kreditvärdighet (investment grade) ökat över tid (se avsnitt 5 i arbetsdokumentet). Det är en av de omständigheter som underbygger slutsatsen att det är lämpligt att bibehålla målbeloppet motsvarande 9 procent. 4. Händelser som påverkade fonden under perioden 2010–2013 Under perioden påverkades fonden av två händelser som beskrivs nedan: inställda betalningar för EIB:s garantilån till Syrien och Kroatiens EU-medlemskap. 4.1. Inställda betalningar för garantilån till Syrien Till följd av den försämrade situationen i Syrien fattade utrikesrådet, parlamentet och Europeiska rådet under 2011 ett antal beslut som rör landet. Framför allt förbjöds utbetalningar från EIB i samband med befintliga låneavtal. Detta beslut har därefter konsoliderats i rådets beslut 2011/782/Gusp av den 1 december 2011, rådets förordning (EU) nr 36/2012 av den 18 januari 2012 och rådets beslut 2013/255/Gusp av den 31 maj 2013. Under tidigare år har Syrien betalat tillbaka sina lån i tid till EIB, men sedan november 2011 har banken ställts inför försenade återbetalningar på lån till projekt i Syrien. I enlighet med garantiavtalet mellan EU och EIB har EIB därför tagit fonden i anspråk fyra gånger under 2012 till ett belopp om totalt 42 miljoner euro. Under 2013 utnyttjades fonden ytterligare åtta gånger till ett belopp om totalt 82,5 miljoner euro. Ett belopp om 2,1 miljoner euro återvanns under 2012. Garanterade lån med koppling till Syrien uppgår totalt till omkring 551 miljoner euro, med en längsta löptid till 2030. När EU har gjort en utbetalning inom ramen för EU-garantin ska, enligt garantiavtalet, EIB:s rättigheter och anspråk överlåtas till EU. De överlåtna beloppen ska krävas in av EIB, enligt återvinningsavtalet mellan EU och EIB. 4.2. Kroatien blev EU-medlem 2013 Efter Kroatiens anslutning till EU i juni 2013 täcks den risk som är förknippad med landet alltjämt av EU:s budget, men den täcks inte längre av fonden. Av den orsaken överfördes ett belopp på omkring 30,3 miljoner euro kopplat till en exponering i Kroatien på omkring 337 miljoner euro (utestående belopp plus upplupen ränta) från fonden till EU:s budget 2013. 5. Förvaltning av fondens tillgångar i en svår marknadssituation I det här avsnittet behandlas fondens utveckling och resultat under perioden 2010–2013. 5.1. Fondens utveckling Under hela perioden 2010–juni 2013 hade fonden en absolut avkastning på i genomsnitt 2,42 procent per år. Under samma period hade fondens jämförelseindex en genomsnittlig avkastning på 1,86 procent per år. Fondens jämförelseindex är sammansatt av främst iBoxx-index (särskilt indexen Eurozone Sovereign och Collateralized Covered Bond i euro) och Euribid för kortfristiga exponeringar. Fonden överträffade sitt jämförelseindex med i snitt 0,56 punkter per år. Fondavkastningen uppnåddes under den svåraste krisen på de globala finansmarknaderna i modern tid. Den 31 december 2012 uppgick fondens tillgångar till omkring 2 miljarder euro (av vilka 155,7 miljoner euro motsvarade bidraget från EU:s budget som ska betalas i början av 2013). Portföljens känslighet för ränterisk, mätt som duration, var omkring 1,45 den 30 juni 2013. 5.2. Utveckling av fondens storlek Figur 2 i arbetsdokumentet visar att fondens volym minskade 2007 och 2008 när den nya inbetalningsmekanismen hade införts. Efter 2008 ökade den till omkring 2 miljarder euro 2012. Minskningen under 2007 förklaras av de långsamma låneutbetalningarna i början av EIB:s aktuella externa mandat (men kopplade till tidigare mandat), vilket ledde till att ett överskott på 125,75 miljoner euro överfördes från fonden till EU:s budget. Den ökade utbetalningstakten inom ramen för det externa utlåningsmandatet sedan 2010 och det ökade makroekonomiska biståndet på grund av finanskrisen förklarar att fondens tillgångar ökat (se avsnitt 6, tabell 1, i arbetsdokumentet). Vid sidan av inbetalningarna är avkastningen på tillgångarna fondens andra stora inkomstkälla. Avkastningen har dock minskat sedan 2007, till följd av att marknadsräntorna sjunkit till historiskt låga nivåer. Under perioden 2007–2013 var avkastningen 281 miljoner euro (se tabell 1, kolumn b, i arbetsdokumentet: In- och utflöden sedan fonden inrättades). 6. Utsikter för det nya mandatet 2014–2020 I det här avsnittet behandlas utsikterna för de lånetransaktioner som täcks av fonden (EIB, makroekonomiskt stöd, Euratom) och hur finansieringen påverkas under den fleråriga budgetramen 2014–2020. 6.1. EIB-mandatet EIB-mandatet svarar för mer än 95 procent av de transaktioner som täcks av fonden. Fondens inbetalningsmekanism, som syftar till att behålla fondens nivå av utestående låneutbetalningar på 9 procent, skapar därför i praktiken en gräns för EIB:s mandat för extern utlåning som omfattas av garantier från EU:s budget. Kommissionen har lagt fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om beviljande av en EU-garanti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån och lånegarantier till projekt utanför EU [COM(2013) 293 av den 23 maj 2013]. Enligt förslaget ska de finansieringstransaktioner från EIB som får täckas av EU-garantin under 2014–2020 maximalt uppgå till 28 miljarder euro. Detta beloppstak ska bestå av följande två separata komponenter: i) Ett fast tak på 25 miljarder euro. ii) Ett ytterligare villkorat belopp på 3 miljarder euro. Budgetkonsekvenserna av en eventuell mobilisering av de ytterligare villkorade medlen måste beräknas utifrån de uppdaterade prognoser över fondens finansieringsbehov som görs i samband med halvtidsöversynen. I de efterföljande förhandlingarna om det nya mandatet beslutade rådet, parlamentet och kommissionen den 17 december 2013 att höja det fasta taket med 2 miljarder euro, upp till ett maximibelopp om 27 miljarder euro. Det här avtalet måste godkännas formellt av rådet och parlamentet under 2014. 6.2. Makroekonomiskt stöd Sedan 2011 har kommissionen antagit fyra lagstiftningsförslag för makroekonomiskt stöd (MFA): två under 2011, för Georgien i januari 2011 och för Kirgizistan i december 2011, och två under 2013, för Jordanien i april och för Tunisien i december. Under det andra halvåret 2011 försämrades finansieringsvillkoren på de globala kapitalmarknaderna betydligt. Dessutom medförde den arabiska våren och den åtföljande politiska och ekonomiska omvälvningen i de arabiska partnerländerna i Medelhavsområdet ett ökat tryck på dessa ekonomiers budgetar och utlandsställningar. Utvecklingen ledde till en ökad efterfrågan på makroekonomiskt stöd under 2012 och 2013. Det första fallet var en begäran från den egyptiska regeringen om stöd på 500 miljoner euro, som ursprungligen överlämnades i juni 2011 och sedan förnyades i februari och november 2012. Det andra fallet var en begäran från Jordanien i december 2012 om makroekonomiskt stöd i form av lån upp till 200 miljoner euro. Dessutom sände de tunisiska myndigheterna i augusti 2013 en begäran om en makroekonomisk stödinsats om upp till 500 miljoner euro. Efter att tillsammans med Internationella valutafonden (IMF) ha gjort en bedömning av Jordaniens och Tunisiens återstående behov av extern finansiering antog kommissionen i april 2013 (Jordanien) och december 2013 (Tunisien) lagstiftningsförslag om stöd på 180 respektive 250 miljoner euro i form av lån. I december 2013 antogs ett lagstiftningsbeslut om stöd till Jordanien av parlamentet och rådet. Stödet ska betalas ut under 2014. Det planerade makroekonomiska stödet till Tunisien ska utbetalas under 2014 och 2015. Till följd av den kritiska utvecklingen i Ukraina har kommissionen föreslagit ytterligare en makroekonomisk stödinsats på högst 1 miljard euro i form av lån som komplement till den befintliga makroekonomisk stödinsatsen på 610 miljoner euro i form av lån. Utbetalningarna av medlen till båda insatserna planeras under 2014–2015. Dessutom skickade de armeniska myndigheterna en begäran om en ny makroekonomisk stödinsats i februari 2014. De uppskattade planerade utbetalningarna av makroekonomiska stödlån under perioden 2014–2015 motsvarar omkring 2 miljarder euro, varav 1,7 miljarder euro beräknas för 2014 och 40,9 miljarder euro för 2015 (uppgifterna inbegriper den senaste makroekonomiska stödinsats som föreslagits för Ukraina). På grund av stödets exceptionella karaktär finns ingen prognos för perioden efter 2015. Utbetalningarna av dessa lån kommer att påverka inbetalningen till fonden tidigast under 2016 beroende på utbetalningstakten. 6.3. Euratom Inga låneutbetalningar verkställdes inom Euratomfaciliteten under 2012. En lånefacilitet och ett garantiavtal om 300 miljoner euro undertecknades i augusti 2013 med Ukraina för att öka säkerheten i deras kärnkraftverk. En första del av den här lånefaciliteten ska troligen utbetalas under 2014. Under perioden 2014–2020 kan ett eller två projekt i medlemsstater eller vissa icke-medlemsstater komma ifråga för de återstående 326 miljoner euro som fortfarande finns att tillgå inom ramen för faciliten. Kommissionen måste informera rådet och utarbeta ett förslag till ny lånegräns när de samlade lånebeloppen uppgår till 3,8 miljarder euro (nu 3,7 miljarder euro). 6.4. Förslag till finansiering under den fleråriga budgetramen 2014–2020 Som framgår av tabell 2 i arbetsdokumentet var de tillgängliga årliga budgetmedlen för finansiering av fonden under den fleråriga budgetramen för 2007–2013 (200 miljoner euro per år i löpande priser) mer än tillräckliga för att finansiera fonden under flertalet år. Förhållandet mellan de totala överföringarna från EU-budgeten till fonden och den totala budgetallokeringen var omkring 44 procent i slutet av perioden 2007–2013. Den här utnyttjandenivån påverkades av att den nya inbetalningsmekanismen infördes 2007, vilket innebar att den strukturella överfinansieringen upphörde. Dessutom var utbetalningstakten av EIB-lån som beviljats inom ramen för det nuvarande mandatet under perioden 2007–2009 oväntat låg. Under 2011 aktiverades det villkorade mandatet för att motverka klimatförändringen (2 miljarder euro i löpande priser) och taket höjdes för Medelhavsländerna med 1,6 miljarder euro i löpande priser (Beslut nr 1080/2011/EU). Dessa förändringar kommer att påverka inbetalningarna under den fleråriga budgetramen 2014–2020. Enligt kommissionens förslag av den 23 maj 2013 om ett nytt mandat för EIB:s externa utlåning ska fondens totala finansiering av mandatet 2014–2020 uppgå till högst 1,193 miljarder euro, jämfört med 1,4 miljarder euro under budgetramen 2007–2013 (båda beloppen i löpande priser). I det efterföljande avtalet av den 17 december 2013 (vid förhandlingar mellan rådet, parlamentet och kommissionen, som ännu inte godkänts av medlagstiftaren) beslutades om en höjning av det fasta taket för EU-garantin till EIB med 2 miljarder euro. Dessutom föreslog man ett ytterligare belopp om 110 miljoner euro[5] i inkomster avsatta för särskilda ändamål[6] för att täcka fondens ytterligare finansieringsbehov. Det totala finansieringsbeloppet för den fleråriga budgetramen 2014–2020 väntas täcka fondens behov under perioden 2014–2020. Detta baseras på den information som finns tillgänglig när denna rapport skrivs och på förväntade mönster för utbetalningar och återbetalningar av de garanterade lånen. Det faktiska årliga behovet av inbetalningar till fonden under 2014–2020 beror i slutänden på i vilken takt lånen undertecknas, utbetalas och återbetalas när det gäller de tre verksamheter som täcks av fonden (EIB:s garantilån, makroekonomiskt stöd och Euratom). En annan viktig faktor som kan förändra behovet av budgetmedel för perioden är hur fondens tillgångar påverkas av åtaganden på grund av inställda betalningar för garantilån till Syrien efter 2011. Det förväntade behovet för 2014–2020 har beräknats med hänsyn till såväl befintliga ansökningar om utnyttjande av garantin för förfallna lån till Syrien från 2012 och 2013 som risken för fortsatt inställda återbetalningar med förfallodatum fram till mitten av 2015. Den risken är förstås hypotetiskt beräknad, och anspråken kopplade till Syriens betalningsförsummelser kan såväl upphöra som fortsätta efter den här perioden. Avslutningsvis kompletteras fondens medel med avkastningen på dess investerade tillgångar. Till följd av det historiskt låga ränteläget, som råder när rapporten skrivs, kan avkastningen bli lägre än under tidigare perioder. 7. Målbelopp Fonden utvärderades mellan september 2009 och februari 2010. Syftet med utvärderingen var att bedöma fondens relevans, effektivitet och ändamålsenlighet, med särskild inriktning på om nivåerna på fondens viktigaste parametrar, främst målbeloppet, var lämpliga. Studien bekräftade att den nuvarande nivån 9 procent var lämplig i förhållande till kreditrisken för de lån och den garanterade utlåning som fonden täcker. Även vid ett scenario där förlusterna ökar[7] indikerar den kvantitativa bedömning som utfördes som en del av ovan nämnda utvärdering att även osannolika, stora förluster kanske kan täckas av fonden. EIB har tidigare aldrig ökat anspråken på garantilån som inte återbetalas i ett sammanhang där EU-garantin ger tryggheten att låntagarens återstående skuld kommer att täckas även om betalningarna fortsatt ställs in. Fonden täcker kreditrisker förknippade med betalningsinställningar i 42 länder. De tio största mottagarländerna svarar för omkring 81 procent av den totala exponeringen. Den geografiska fördelningen av den utlåning som täcks av fonden var relativt stabil under perioden 2000–2013. Den regionala stabiliteten beror på fördelningen av EIB-mandatet, eftersom utlåningen har en liknande uppdelning under det nuvarande mandatet som under det föregående. Omkring 83 procent av utlåningen riktar sig till Medelhavsländerna, potentiella kandidatländer och kandidatländer (se figur 3 i arbetsdokumentet). Analysen av utvecklingen av kreditriskprofilen för de lån som täcks av fonden vid slutet av 2012 tyder på att fondens viktigaste parameter (målbeloppet motsvarande 9 procent) fastställts till en nivå som tar hänsyn till den risk som fonden bär. Framför allt förbättrades kreditriskprofilen för utlåningen något, mätt som det genomsnittliga vägda kreditbetyget, jämfört med tidigare år (se 3.2 ovan och avsnitt 5 i arbetsdokumentet). Denna lägre riskprofil är en faktor som stöder den nuvarande målbeloppsnivån. Medan den övergripande kreditriskprofilen förbättrats under senare år hade omkring 49 procent av lånen i garantiportföljen ett lägre kreditbetyg än investment grade i oktober 2013. Det betyder att sannolikheten för betalningsinställelser under ett år inte är försumbar enligt de historiskt ackumulerade data för olika kreditbetyg för statsrisk med olika tidshorisonter som publicerats av de främsta kreditvärderingsinstituten. Den här risken kan dock hanteras med målbeloppet för inbetalningar motsvarande 9 procent. Under perioden 1994–2011 har sammanlagt 478 miljoner euro av fondens medel utnyttjats, med en återvinning på 100 procent (se tabell 1 i arbetsdokumentet). De senaste ianspråktagandena skedde 2012 och 2013 och gällde Syrien. Under 2012 ansöktes om utbetalningar för ett belopp om 42 miljoner euro, varav 2,1 miljoner euro återkrävdes och 24 miljoner euro betalades ut. Under 2013 beräknas ansökningarna om utbetalning uppgå till 82,5 miljoner euro. Baserat på analysen i den här rapporten är fondens viktigaste parameter (målbeloppet motsvarande 9 procent) fastställd till en nivå som tar hänsyn till den risk som fonden bär och till denna kreditrisks eventuella utveckling på grund av finanskrisen. 8. Slutsatser Den nuvarande inbetalningsmekanismen innebär en fortsatt förbättring av budgetprocessen med en finansiering som bygger på observerade nettoutbetalningar. Detta har resulterat i en mer ändamålsenlig budgetprocess för finansiering av fonden. En genomgripande kvantitativ analys av de risker som fonden täcker och fondens målbelopp motsvarande 9 procent har visat att detta målbelopp och fondens övriga huvudparametrar är lämpliga. Således anser inte kommissionen att målbeloppet eller några andra fondparametrar behöver ändras. Målbeloppet bör dock ses över med jämna mellanrum så att det fortsatt tar tillräcklig hänsyn till fondens riskprofil. En sådan översyn kommer att göras i samband med halvtidsöversynen av det externa mandatet. Om en sådan översyn drar slutsatsen att förändringar i fondens funktionssätt krävs kommer en ny utförlig rapport att utarbetas om fondens verksamhet. [1] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 2728/94 (EGT L 293, 12.11.1994, s. 1). [2] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1149/1999 (EGT L 139, 2.6.1999, s. 1), rådets förordning (EG, Euratom) nr 2273/2004 (EUT L 396, 31.12.2004, s. 28) och rådets förordning (EG, Euratom) nr 89/2007 (EUT L 22, 31.1.2007, s. 1). [3] EUT L 145, 10.6.2009, s. 10. [4] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1080/2011/EU av den 25 oktober 2011 om beviljande av en EU-garanti till Europeiska investeringsbanken mot förluster vid lån till och lånegarantier för projekt utanför unionen och om upphävande av beslut nr 633/2009/EG, EUT L 280, 27.10.2011, s. 1. [5] Ett belopp om 110 miljoner euro, från transaktioner beslutade före 2007, som återbetalats till det förvaltningskonto som upprättats för Femip (facilitet för investering och partnerskap för Europa-Medelhavsområdet) och som kan härledas från budgetstödet, ska utgöra externa inkomster för särskilda ändamål (EIB:s externa mandat 2014–2020) i enlighet med artikel 21.4 i budgetförordningen och ska användas för fonden. [6] Eftersom inkomster som avsatts för särskilda ändamål ger upphov till ytterligare utgiftsanslag utan att ytterligare egna medel behöver skjutas till, räknas de inte av mot den fleråriga budgetramens tak. Se skäl 8 i rådets förordning om fastställande av den fleråriga budgetramen för åren 2014–2020: ”Den fleråriga budgetramen ska inte ta hänsyn till budgetposter finansierade med inkomster avsatta för särskilda ändamål i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (’budgetförordningen’).” [7] Vanligen utnyttjas fonden endast för att kompensera för en utebliven betalning (ränta och/eller kapital) ett visst förfallodatum. Det betyder att de återstående framtida betalningarna inte påverkar fonden förrän i takt med att beloppen förfaller till betalning. Teoretiskt sett kan en långivare kräva att lånet ska återbetalas i sin helhet efter en missad betalning. För att simulera en maximal belastning på fonden simulerades också ett scenario i den kvantitativa analysen där uteblivna betalningar leder till att hela skulden förfaller till betalning.