Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om underleverantörernas konkurrenskraft i Europeiska unionens textil- och beklädnadsindustri"

(97/C 66/06)

Den 30 maj 1996 beslöt kommissionen att i enlighet med artikel 198 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen begära att Ekonomiska och sociala kommittén lämnar ett yttrande om ovannämnda meddelande.

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster, som hade ansvaret för det förberedande arbetet i ärendet, antog sitt yttrande den 6 november 1996. Föredragande var Henri Malosse.

Vid sin 340:e plenarsessionen den 27-28 november 1996 (sammanträdet den 27 november 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med röstfördelningen 105 för, 1 mot och 5 nedlagda.

1. Inledning

1.1. Kommissionens meddelande tar sin utgångspunkt i åtgärdsprogrammet till förmån för den europeiska industrins konkurrenskraft (dok. KOM(94) 319 slutlig) och har utarbetats på begäran av rådet (industri) den 28 mars 1996. Det var ett omdömesgillt ämnesval, ty textil- och beklädnadsindustrin är en av de främsta industrigrenarna i Europa räknat efter antalet anställda och utgör en bransch som har blivit särskilt drabbad av förlusten av konkurrenskraft. Aktuella uppskattningar från OETH (Europeiska observationsgruppen för textil- och beklädnadsindustrin) visar att det inom denna bransch har försvunnit mer än 800 000 arbetstillfällen mellan 1988 och 1995.

1.2. Inom denna industribransch spelar underleverantörsverksamheten en ansenlig roll. Det är helt adekvat att tillskriva den en särskild betydelse, ty den utförs huvudsakligen av små och medelstora företag och hantverksföretag som är en viktig källa till sysselsättning. Kommissionen uppskattar att 650 000 människor är anställda av underleverantörer inom denna bransch, och till denna siffra skall läggas omkring 150 000 som arbetar svart (denna siffra är förmodligen mycket underskattad).

1.3. Underleverantörerna spelar en viktig roll i branschen eftersom de gör det möjligt för den att uppnå nödvändig flexibilitet. Man måste också framhålla de skillnader som finns mellan textilindustrin - där underleverantörerna i sin verksamhet kan utnyttja högteknologi - och beklädnadsindustrin, som i huvudsak bygger på beställningsarbete, en verksamhet som av tradition utförs på hantverksbasis. Det kan även noteras att underleverantörsverksamheten inom textil- och beklädnadsbranschen ofta är belägen i bergsområden eller i krisdrabbade stads- och landsbygdsområden. Om dessa verksamheter alltmer försvinner innebär detta att de problem som sammanhänger med regional planering och ekonomisk och social sammanhållning bara ytterligare förvärras.

1.4. Vid en tidpunkt då branschen i hög grad karakteriseras av utflyttning och ökande internationalisering är det viktigt att erinra om den betydelse som underleverantörerna har för att bibehålla en fullständig och vertikalt integrerad industri inom Europeiska unionen, baserad på en produktförädlingskedja som börjar med bearbetning av naturliga råvaror (exempelvis bomull, ull, lin), följt av spinning, vävning och blekning samt bearbetning av konstfibrer (syntetfiber och regenatfiber), vilket även för in textilmaskinbranchen i processen. Därefter kommer den mångskiftande beklädnadsindustrin med mode, haute couture, masskonfektion och hantverksproduktion, samt avslutningsvis distributionsledet.

1.5. I hela branschen märks en allt starkare "samhörighetskänsla" mellan dessa olika aktörer i branschen, inklusive det specialiserade distributionsnätet. Dessa aktörer anser att det finns en oöverskridlig gräns för utflyttning och internationalisering och att hela branschen kan komma att bli lidande om en "länk i kedjan" försvinner i Europa.

1.6. 80 % av de anställda i underleverantörsledet till beklädnadsindustrin i Europeiska unionen är kvinnor och krisen inom branschen får särskilt allvarliga följder för denna befolkningskategori.

1.7. Mot denna bakgrund skulle Ekonomiska och sociala kommitténs bidrag kunna klargöra situationen inför kommissionen, rådet, Europaparlamentet och Regionkommittén samt den arbetsgrupp för "konkurrenskraft" som inrättades av Europeiska kommissionen vid Forum för textil- och beklädnadsindustrin den 19 juni 1996.

I dag kan man ställa frågan om denna sektor överhuvudtaget kommer att överleva i Europeiska unionen - de avsevärda sociala och industriella konsekvenserna av denna situation gör den till en fråga av avgörande betydelse för samhället.

2. Analys av kommissionens förslag

2.1. Analys av situationen

2.1.1. Den analys som kommissionen gör sammanfaller i stora delar med de åsikter som kommitténs ledamöter hyser: produktionens internationalisering och utflyttningen, de stora distributörernas allt större makt, konsekvenser av datoriseringen, svartarbete.

2.1.2. Kommittén anser emellertid att denna analys bör kompletteras med följande:

a) Den höga grad av ömsesidigt beroende som råder mellan underleverantörer och branschen i dess helhet. Det är nödvändigt att man väljer en strategi som omfattar hela branschen.

b) En distinktion måste göras mellan textilindustrins underleverantörer, som ofta är högpresterande och kapitalintensiva, och beklädnadsindustrins underleverantörer, där arbetskraftsintensiteten är hög och införandet av ny teknik går ytterst långsamt.

c) De svårigheter som branschen i allmänhet möter när det gäller att få tillträde till marknaderna i tredje land, samtidigt som de europeiska marknaderna i stor utsträckning är öppna.

d) En mer detaljerad analys av de svårigheter som små och medelstora företag har på grund av sin storlek (till exempel tillgång till yrkesutbildning eller till information).

e) En analys av utvecklingen av 1) legotillverkningen i tredje land och 2) tullfri import av råvaror som bearbetas och återexporteras, samt de lärdomar som man kan dra av denna utveckling.

2.2. Underleverantörsledets marknadsstrategier

2.2.1. I ljuset av de fakta som angivits ovan identifierar Europeiska kommissionen flera slag av strategier med följande logiska profiler: a) reaktionsförmåga och flexibilitet, b) kunskap och know-how, c) service, d) kostnader.

2.2.2. Kommittén anser inte att det finns några skäl att motsätta sig dessa logiska profiler. Profilerna bör komplettera varandra. Kostnadsprofilen utgör - särskilt i underleverantörsverksamheten - en av de ofrånkomliga lagarna för det ekonomiska livet, även om den inte är den enda. Kommittén anser att underleverantörerna försöker använda alla dessa fyra profiler och att en äkta europeisk strategi måste se till att de ges de bästa villkoren för att lyckas med detta.

2.2.3. Vad beträffar "kostnadsprofilen" anser kommittén att Europeiska unionen borde inleda en genomgripande utvärdering i avsikt att se till att arbetskraften är konkurrenskraftig. Faktum är att de flesta medlemsstater i dag lägger skatt och sociala avgifter huvudsakligen på arbete, något som belastar sysselsättningen och företagen och gynnar användningen av svart arbetskraft, ofta under oacceptabla arbetsvillkor. Finanspolitiska åtgärder som är utformade för att främja företagens investeringar i yrkesutbildning och kompetensutveckling, särskilt för kvinnor, skulle tvärtom bidra till att höja den europeiska industrins konkurrenskraft och bromsa upp trenden mot utflyttning. På europeisk nivå och inom berörda sektorer - inklusive små och medelstora företag - skulle dessutom åtgärder rörande flexibilitet och nya slag av arbetstidsplanering, särskilt beräkning av arbetstiden, bidra till att främja en ökad konkurrenskraft.

2.3. Faktorer bakom ökad konkurrenskraft

2.3.1. I sitt meddelande framhåller Europeiska kommissionen med rätta att innovationer, information, kompetensutveckling och samarbete mellan företag utgör faktorer som leder till ökad konkurrenskraft.

2.3.2. Kommittén skulle särskilt vilja lägga tonvikten på följande punkter:

a) Utveckling av kompetensen bland dem som är aktiva inom branschen - löntagare, företagsledare, hantverkare och egna företagare - genom ökat tillträde till yrkesutbildnings- och informationsprogram.

b) Ökad tillgång till tekniska framsteg och till moderna kommunikationsmedel, särskilt distansarbete med hjälp av informationsteknologi, något som ger utrymme för sysselsättning i hemmen eller i små enheter belägna i otillgängliga regioner.

c) En diversifiering av verksamheterna som leder till ökat mervärde i produktionen. Diversifieringen kan genomföras så att den även gäller tillverkningen av slutprodukter, där metoder som franchising kan användas för att få tillgång till design och varumärken, vilket skulle göra det möjligt att saluföra produkten.

d) Insatser "branschvis", på frivillig basis och i en anda av samförstånd, i vilka små och medelstora distributörer medverkar. Dessa insatser kan även omfatta en prispolitik för att man bättre skall kunna konkurrera med de stora distributionskedjorna.

e) Åtgärder som syftar till att främja kvalitetskontroll och tillgång till rådgivning, som i kombination med arbetskraftens yrkeskunnande kan göra det möjligt för de europeiska underleverantörerna att erbjuda avsevärda "kostnads-kvalitets"-fördelar i förhållande till konkurrenter i utvecklingsländer där kvalitetskraven ofta är lägre.

f) Förstärka partnerskapet mellan underleverantörer i syfte att främja såväl sammanslagningar som utbyte av yrkeskunnande och produkter. Detta partnerskap bör också omfatta dels mellanhänder som i en del medlemsstater spelar en avgörande roll för att uppvärdera underleverantörernas arbete i beställarnas ögon, dels användning av "börser" för underleverantörer.

g) Stimulera beställarna att upprätta mer jämlika relationer med underleverantörerna i en anda av partnerskap. Dessa relationer bör underbyggas genom att man etablerar en uppsättning kriterier, som dels skall bidra till en bättre balans mellan de ingående parterna, dels ange regler för betalningsfrister, avtals giltighetstid, kvinnors och mäns deltagande i yrkesutbildning, överföring av yrkeskunnande, i utbyte mot underleverantörernas åtaganden avseende kvalitet och leveranstid. Denna uppsättning kriterier kan hänvisa till gällande eller framtida nationell lagstiftning och skall helst bygga på ett frivilligt engagemang inom branschen.

h) Marknaderna i tredje land måste öppna sig mer för europeiska varor. Detta ger upphov till frågan om Europeiska unionens utrikespolitik är förenlig med dess strategi för industriell konkurrenskraft. Europeiska unionen är allmänt sett mer öppen för utrikeshandel än dess viktigaste partners, och därför anser kommittén att man i kommande förhandlingar om handelsavtal med tredje land med rätta skulle kunna ge högre prioritet åt kravet att dessa öppnar sina marknader innan vi öppnar våra egna. Kommittén kräver att mekanismen för övervakning av handelsavtal tillämpas på ett effektivt sätt och att EU:s små och medelstora företag lättare skall få tillgång till förfaranden till skydd för handeln, inklusive möjligheten att införa automatiska sanktioner i händelse av avtalsbrott.

i) Större uppmärksamhet bör inom WHO:s multilaterala ram riktas mot åtgärder för att bekämpa bedrägeri, dumpning, piratkopior, import av produkter som tillverkas under villkor som inte uppfyller unionens sociala och moraliska principer och inte heller Internationella arbetsorganisationens (ILO) normer, exempelvis tvångsarbete i fängelser, exploatering av barn, avsaknad av fackföreningsfrihet eller brist på respekt för elementära regler för miljöskydd. Produktion under sådana villkor är en sannskyldig plåga för branschen som helhet och för underleverantörerna i synnerhet.

j) Bekämpning av illegalt arbete genom uppvärdering av arbetstillfällena och kvalifikationerna.

2.4. Åtgärder för att främja konkurrenskraften

2.4.1. Kommissionen inleder med att räkna upp de styrinstrument som den förfogar över (strukturfonderna, program för yrkesutbildning), instrument som inte särskilt skall tillämpas på just textil- och beklädnadssektorn. Kommittén skulle vilja påpeka att dessa instrument, rent allmänt sett, inte är särskilt lättillgängliga för små och medelstora företag och att det inte är lätt att få insyn i dem. Kommittén vill bland annat beklaga att det är så svårt att komma i åtnjutande av gemenskapsåtgärder för yrkesutbildning - en nyckelfaktor för att säkerställa branschens konkurrenskraft. Kommittén konstaterar också att Europeiska kommissionen inte är förmögen att identifiera det stöd som är öronmärkt för textil och beklädnadsbranschen i enlighet med dessa finansieringsbestämmelser.

2.4.2. Kommittén anser att åtgärdsprogrammet till förmån för små och medelstora företag, administrerat av generaldirektorat XXIII, skulle kunna spela en mycket viktig roll för att uppfylla de behov som formulerats, exempelvis när det gäller samarbete mellan små och medelstora företag på den inre marknaden. Kommittén vill emellertid uttrycka sin oro över den eventuella nedskärning av det redan blygsamma anslaget som planeras i programmet för 1997-1999 (180 miljoner ecu). Kommittén finner intresse i det förslag till pilotprojekt som återfinns i det andra integrerade programmet om finansiering av samriskföretag mellan europeiska små och medelstora företag. Kommittén fordrar att textil- och beklädnadssektorn skall vara en prioriterad bidragsberättigad part i detta pilotprojekt.

2.4.3. Längre fram presenterar kommissionen de instrument som särskilt avser underleverantörsledet i textil och beklädnadsbranschen. Kommittén erkänner det intresse som finns av de planerade åtgärderna, exempelvis när det gäller säljfrämjande åtgärder (varumässor och salonger), yrkesutbildning och samarbete mellan beställare och underleverantörer. Den budget som föreslås för dessa åtgärder är mycket liten (150 000 ecu i 1996 års budget, plus 32 000 ecu som skall täcka möteskostnader). Mot denna bakgrund och med tanke på att man ofrånkomligen måste respektera subsidiaritetsprincipen inom detta område, uppmanar kommittén kommissionen att för kommittén lägga fram ett mer detaljerat program som omfattar följande:

a) En 3- eller 4-årig tidtabell i vilken de åtgärder som skall uppnås ingående anges.

b) Ytterligare detaljer om finansieringsvillkoren för dessa åtgärder (inklusive eventuell medverkan av såväl medlemsstater som branschen själv).

c) Innovativa kompletterande åtgärder, eventuellt finansierade inom ramen för existerande program. Exempel på sådana åtgärder är sammankoppling på EU-nivå av teknikcentra för tillhandahållande av information om ny teknik, gemensamma aktioner på tillväxtmarknader som Japan, USA eller länderna kring Mexikanska golfen.

d) Stödåtgärder för samarbete mellan små och medelstora företag, exempelvis pilotprojekt som syftar till att bygga upp gemensamma strukturer för modeskapande, och distributionssamarbete som kan leda till en ökning av mervärdet.

3. Slutsatser och sammanfattning

3.1. Det är viktigt att EU har en effektiv textil- och beklädnadsindustri som kan skapa både välstånd och sysselsättning.

3.2. Underleverantörer inom EU spelar en viktig roll. De är flexibla och är en viktig del av industrin, och är också ett alternativ till utflyttning av industrier till länder utanför unionen.

3.3. Underleverantörerna inom textil- och beklädnadsindustrin spelar en förstaplansroll i det ekonomiska och sociala livet i många av Europeiska unionens medlemsstater, genom deras påverkan när det gäller regional planering och genom de tiotusentals småföretag, enmansföretag och hantverkare som ingår i branschen.

3.4. De europeiska industrierna har vissa trumfkort: yrkeskunnande, kreativitet, innovationer, teknologisk kapacitet och det europeiska modets goda anseende.

3.5. Det råder en obalans mellan underleverantörer och beställare, till underleverantörernas nackdel.

3.6. Mot bakgrund av ovanstående anser kommittén att meddelandet från kommissionen om underleverantörernas konkurrenskraft i textil- och beklädnadsindustrin är välgrundat.

3.7. Kommittén är dock betänksam över bristen på ambition i meddelandet. Man lyckas inte dra några logiska slutsatser från de observationer man gjort, nämligen behovet att

3.7.1. anmoda EU och dess medlemsstater att betänka det nödvändiga i att inte längre lägga största delen av skatter och sociala avgifter på arbete,

3.7.2. revidera målen med den externa handelspolitiken i syfte att prioritera att marknaderna i tredje länder öppnas, innan man börjar överväga att ytterligare öppna marknaderna inom EU,

3.7.3. se till att den internationella handeln sköts enligt internationella regler fastställda av WTO och ILO. I bestämmelserna regleras dumpning, produktion av förfalskade varor, exploatering av barn och fångar som arbetskraft, respekt för fackföreningsfriheten och miljön. Dessa regler bör stödjas genom effektiv kontroll och sanktioner,

3.7.4. effektivt tillämpa förfarandena inom gemenskapen för att skydda handeln, genom att göra det lättare för små och medelstora företag att få tillgång till marknader, och genom ett automatiskt sanktionssystem för avtalsbrott,

3.7.5. göra relationerna mellan underleverantörer och beställare mer jämlika, till förmån för de små och medelstora företagen,

3.7.6. främja samarbetet mellan de små och medelstora företagen, inklusive små affärsrörelser, så att alla dessa bättre kan hävda sig inom den europeiska modevärlden och eventuellt genom bra kvalitet till konkurrenskraftiga priser bättre kan konkurrera med importerade varor och hävda sig gentemot de stora handelskedjorna,

3.7.7. föreslå en handlingsplan, med beräkningar och en flerårig tidtabell samt pilotprojekt på EU-nivå och på nationell nivå. Detta skall syfta till att förbättra arbetstagarnas kunskaper, påskynda införandet av ny teknologi, i synnerhet informationsteknologi, och underlätta samarbetet mellan små och medelstora företag, inklusive butiker, och relationerna mellan beställare och underleverantörer,

3.7.8. anmoda Europeiska unionens råd att enligt utfästelse prioritera de små och medelstora företagen genom att anslå tillräckliga medel till de program som specifikt vänder sig till dem, så att dessa program kan få en verklig, och inte symbolisk, effekt,

3.7.9. ge verklig prioritet åt små och medelstora företag inom ramen för EU:s strukturstyrmedel, i synnerhet den europeiska socialfonden. Detta kan uppnås genom att administrationen decentraliseras till branschorganisationer eller handelskammare, som finns nära företagen och deras behov, och särskilt då genom förfarandet med allmänna subventioner,

3.7.10. ge Europeiska unionen en ordentlig finansieringsmekanism, som föreslagits i det andra integrerade programmet, för att främja samarbetet mellan små och medelstora företag inom unionen, mot bakgrund av att sådana instrument finns i partnerskap med tredje land (ECIP, International Investment Partners och JOP, Joint Observation Programs).

3.8. Kommittén välkomnar idén att inrätta en grupp för underleverantörerna inom textil- och beklädnadsindustrin, med representanter från denna bransch och från fackföreningar på europeisk och nationell nivå. Kommittén kommer att lämna bidrag till denna grupp såsom observatör av den inre marknaden. En av gruppens uppgifter skulle kunna vara att utarbeta förbättrade kontraktsrelationer inom branschen. Kommittén anser att denna kommitté kommer att behöva utökas, på grund av de behandlade frågorna, till att också omfatta berörda grupper som distributionskedjor eller konsumentorganisationer.

Bryssel den 27 november 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS