Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Lissabon - att väcka visionen till liv?"

(2003/C 61/24)

Vid sin plenarsession den 16 januari 2002 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Lissabon - att väcka visionen till liv?".

I enlighet med artiklarna 11.4 och 19.1 i arbetsordningen beslutade kommittén att inrätta en underkommitté och ge denna i uppdrag att utarbeta yttrandet.

Underkommittén antog sitt yttrande den 29 juli 2002. Föredragande var Peter Morgan.

Vid sin 393:e plenarsession den 18-19 september 2002 (sammanträdet den 18 september 2002) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 86 röster för och en nedlagd röst.

1. Inledning

1.1. Det portugisiska ordförandeskapet väckte höga förväntningar under förberedelserna inför Europeiska rådets möte i Lissabon i mars 2000. I sitt yttrande inför mötet i Lissabon(1) delade EESK denna optimism inför mötet och lade fram kommitténs dagordning.

1.2. I samband med förberedelserna inför Europeiska rådets möte i Barcelona i mars 2002 stod det klart att alla var överens om att Lissabonmålen var mycket ambitiösa, men att många observatörer och deltagare ansåg att det inte gjorts tillräckligt stora framsteg i enlighet med Lissabondagordningen.

1.3. EESK beslutade att invänta rapporten från Europeiska rådets möte i Barcelona innan kommittén utarbetade ett yttrande om framstegen och framförde sina synpunkter i fråga om prioriteringarna.

2. Visionen

2.1. Visionen för Europeiska rådets möte i Lissabon uttrycktes väl av det portugisiska ordförandeskapet i en skrivelse av den 17 januari 2000 riktad till medlemmarna i Europeiska rådet. Nedan följer ett utdrag ur premiärminister António Manuel de Oliveira Guterres skrivelse:

"En ny era kommer att öppna sig inom uppbyggnaden av Europa.

Trots det ekonomiska uppsvinget återstår allvarliga sociala problem med arbetslöshet, social utslagning och risk för en framtida obalans i de sociala trygghetssystemen, som också är ett uttryck för mer djupgående strukturella svårigheter, där det krävs djärva reformer. Svårigheterna understryks genom de ofrånkomliga utmaningar som utgörs av globaliseringen, den nya tekniken och den åldrande befolkningen. Den europeiska sociala modellen kan bibehållas endast om nya konkurrensfaktorer byggs upp och om den sociala modellen själv förnyas.

Jag skulle vilja utgå från en mycket viktig fråga. Ett nytt paradigm framträder: en ekonomi som bygger på innovation och kunskap, vilket är den främsta källan till nationernas, regionernas, företagens och människornas välstånd. Europa har hamnat långt på efterkälken och bör utforma sin egen väg till en ny, konkurrenskraftig plattform, samtidigt som den nya faran för social utestängning bekämpas. Innovation måste kombineras med social delaktighet.

Jag menar att vi har förutsättningar att utforma ett nytt strategiskt mål för de kommande tio åren: nämligen att göra Europeiska unionen till världens mest dynamiska och konkurrenskraftiga område, grundat på innovation och kunskap, med förmåga att öka den ekonomiska tillväxten, skapa fler och bättre sysselsättningstillfällen och mer omfattande social sammanhållning.

En ekonomisk och social strategi för att förnya grunderna för tillväxt i Europa måste innehålla en kombination av makroekonomisk politik och modernisering av det sociala skyddet."

2.2. Före Europeiska rådets möte i Lissabon visste alla att detta var ett oerhört ambitiöst mål. Rådet ställde upp en tioårig dagordning för ekonomisk och social förnyelse som senare kompletterades med en miljödimension. Samverkan och samordningsvinsterna mellan dessa tre dimensioner är av central betydelse eftersom de uppenbarligen hänger samman. För att utnyttja potentialen för sysselsättning och ekonomisk tillväxt och bli den ledande regionen måste Europa prestera i nivå med eller bättre än de mål som satts upp inom Lissabonstrategins samtliga tre dimensioner. I tabell 2 i andra delen av meddelandet "Lissabonstrategin - möjligheter till förändring(2)" redogör kommissionen för framstegen mot Lissabonmålen under de senaste två åren. De bästa medlemsstaterna har redan nått målen. Utmaningen består i att få upp genomsnittet i EU till denna nivå.

2.3. För att få perspektiv på dessa ekonomiska mål presenterar vi nedan ett antal jämförande uppgifter från EU och USA. Här måste vi emellertid framföra två förbehåll: för det första att ekonomiska data inte alltid avspeglar den faktiska livskvaliteten, och för det andra att kvaliteten på den ekonomiska aktiviteten också kan variera kraftigt från land till land, särskilt om den mäts utifrån sådana variabler som god företagsledning och företagens sociala ansvar.

2.3.1. Ambitionen från Lissabon är att uppnå en tillväxttakt på 3 % per år under årtiondet. Mot detta mål om 3 % per år för total BNP kan man ställa den genomsnittliga årliga procenttillväxttakten i realvärdes-BNP för tidigare perioder(3):

>Plats för tabell>

2.3.2. Dessa skillnader i förhållande till USA har bidragit till en stor klyfta i sammanlagd tillväxt under perioden 1992-2000(4):

EU-15: 20,7 %

USA: 38,7 %

Även här varierar medlemsstaternas resultat och många av de mindre staterna presterar bättre än de större. För att minska denna klyfta krävs radikala åtgärder, eller "djärva reformer" som det portugisiska ordförandeskapet uttryckte det.

2.3.3. En viktig komponent i BNP per capita är sysselsättningsgraden. Under 2001 uppgick sysselsättningsgraden till 66 % i EU och till 75 % i USA. Sysselsättningsgraden vid ett givet tillfälle är resultatet av tidigare sysselsättningstillväxt. Den genomsnittliga sysselsättningstillväxten per år under senare femårsperioder visas nedan:

>Plats för tabell>

2.3.4. Denna oförmåga att skapa nya arbetstillfällen är kärnan i EU:s dilemma. Det behövs större efterfrågan på arbetskraft och arbetsmarknaden måste fungera effektivt. Mycket görs för närvarande inom hela EU för att förbättra arbetskraftskompetensen, arbetskvaliteten och jämställdheten. Ännu mer måste göras för att människor skall få arbete.

2.3.5. Följande uppgifter är allmänt kända, men problemen behandlas inte effektivt vilket leder till att problemen kvarstår: Sysselsättningstillväxten i företagssektorn under perioden 1985-2000 uppgick till 5 % i EU och 43 % i USA(5). EU har inte det dynamiska sysselsättningsskapande klimat som krävs, och detta utgör kärnan i den utmaning som diskuteras i Lissabonvisionen.

2.3.6. Det finns anledning att studera de sektorer där arbetstillfällena skapas. Den teknikintensiva industrin omfattar en större andel av den totala tillverkningsindustrin i USA än i EU under hela perioden från 1985, och denna skillnad har ökat betydligt med tiden. År 1998 utgjorde t.ex. teknikintensiva branscher ungefär 35 % av tillverkningsindustrins förädlingsvärde i USA, vilket kan jämföras med ungefär 24 % i EU(6). I USA steg denna andel med nästan 9 procentenheter under perioden 1985-1998, medan den i EU endast ökade med 1,5 procentenheter.

2.3.7. Inom EU står tjänstesektorn för 69 % av samtliga arbetstillfällen och för 70 % av den totala produktionen. Detta innebär en ökning på ca 6 % för båda dessa variabler sedan 1990(7). I USA utgör tjänstesektorns andel av arbetstillfällena ca 74 %, och produktionsandelen uppgår till ca 78 %. För företagstjänstesektorn gäller följande värden:

>Plats för tabell>

2.3.8. På grund av den växande efterfrågan på tjänster allt eftersom inkomsterna ökar måste EU säkerställa att den potentiella sysselsättningsökning som är knuten till tillväxten i tjänstesektorn förverkligas. För detta krävs att hindren för tillväxt i tjänstesektorn avlägsnas(8).

2.4. Behovet av att skapa fler arbetstillfällen var orsaken till att EESK i sitt yttrande till Europeiska rådets möte i Lissabon framhöll att det främsta kravet var att man intog en strategisk hållning till Europas situation utifrån det nya paradigmet. "Den rådande konjunkturuppgången skulle kunna ses som en anledning till att inte vidta de radikala åtgärder som krävs om konjunkturåterhämtningen skall ge upphov till strukturell förnyelse och leda till hållbar tillväxt på sysselsättningsområdet(9)."

2.5. Vi konstaterade också följande: "Vi är övertygade om att Europa besitter den innovationsförmåga, kreativitet, kunskap och företagsamhet som erfordras för att lyckas i den nya modellen. Men dessa färdigheter måste ges svängrum. Hinder måste ersättas av möjligheter, hämmande åtgärder av stimulerande initiativ. Europas företag frigjordes under det förra decenniet. Nu är det dags att frigöra energin hos Europas män och kvinnor."

2.6. Frågan som de flesta medlemsstater nu ställts inför är hur detta skall gå till. De måste göra en korrekt avvägning mellan social trygghet och ekonomisk flexibilitet och mellan kort och lång sikt. Resultaten i USA visar att EU:s samlade resultat inom ekonomin och på arbetsmarknaden kan och måste förbättras avsevärt. Modeller för hur detta skall uppnås finns i Europa, särskilt i vissa medlemsstater som presterar lika bra eller bättre än USA på sysselsättningsområdet och andra områden. Om man tittar på några av dessa länder (t.ex. Danmark, Nederländerna och Sverige) måste det inte finnas en motsättning mellan en hög social skyddsnivå och hög sysselsättningsnivå. Om man - i enlighet med Lissabonvisionen - kan få den ekonomiska politiken, socialpolitiken och sysselsättningspolitiken att stödja varandra, kan den traditionella avvägningen mellan tillväxt och social trygghet ge ett betydande bidrag till att existerande samverkanseffekter stärks.

3. Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Lissabon - mars 2000

3.1. Visionen ingick i ordförandeskapets slutsatser:

"Unionen har idag fastställt ett nytt strategiskt mål för nästa decennium, nämligen att bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi, med möjlighet till hållbar ekonomisk tillväxt med fler och bättre arbetstillfällen och en högre grad av social sammanhållning."

3.2. För att uppnå detta mål skisserades två övergripande handlingsalternativ:

a) Att förbereda övergången till en konkurrenskraftig, dynamisk och kunskapsbaserad ekonomi.

b) Att modernisera den europeiska sociala modellen genom att investera i människor och bygga en aktiv välfärdsstat.

3.3. Mer specifikt föreslogs följande åtgärder för att förbereda omvandlingen av ekonomin:

- Ett informationssamhälle för alla.

- Att upprätta ett europeiskt område för forskning och innovation.

- Att inrätta en gynnsam miljö för att starta och utveckla innovativa företag, särskilt små och medelstora.

- Ekonomiska reformer för en fullbordad och fullt fungerande inre marknad.

- Effektiva och integrerade finansiella marknader.

- Att samordna den makroekonomiska politiken: budgetkonsolidering samt kvalitet och hållbarhet i de offentliga finanserna.

3.3.1. Dessa beslut var betydelsefulla av två skäl: För det första gav de en signal om avsikten att fullborda inre marknaden med avseende på de avsnitt som fortfarande behöver öppnas, för det andra utgör de en ram för att omvandla samhällsekonomin i anslutning till innovations- och kunskapsaspekterna.

3.4. De föreslagna konkreta åtgärderna för att modernisera den europeiska sociala modellen omfattade följande:

- Utbildning för att leva och arbeta i kunskapssamhället.

- Fler och bättre arbetstillfällen i Europa: att utforma en aktiv sysselsättningspolitik.

- Att modernisera det sociala skyddet.

- Att främja social delaktighet.

3.4.1. Den sociala dagordningen utvecklades vidare vid Europeiska rådet i Nice (se avsnitt 4 nedan).

3.5. Utöver ovannämnda två program betonades vikten av att beslut genomförs i praktiken, bland annat genom följande:

- Förbättring av pågående processer.

- Genomförande av en ny öppen samordningsmetod.

- Frigörande av erforderliga medel.

3.5.1. Det som är slående med Lissabonprocessen är samverkan mellan medlemsstater som agerar på nationsnivå och samordningen av denna aktivitet, som kulminerar i vårtoppmötena. Målen formuleras så att de skall kunna uppnås genom en kombination av "grupptryck" från andra nationer och öppen samordning. Vårtoppmötena fungerar som årlig kontrollpunkt för framåtskridandet. För att Lissabonvisionen skall bli verklighet är det avgörande att medlemsstaterna erkänner detta medansvar och behovet av att åstadkomma reformer på nationell nivå.

3.5.2. Förutom den "vertikala" samordningen mellan EU och medlemsstaterna lägger man till en "horisontell" dimension genom att engagera arbetsmarknadsparterna, med kulmen vid det sociala toppmötet före Europeiska rådets vårmöte. Att engagera arbetsmarknadsparterna innebär också att engagera näringslivet, så att näringslivet också förväntas bidra till att åstadkomma förändringar.

3.6. Enligt ESK:s uppfattning är det en riktig vision som skisserades i Lissabon. Utmaningen för EU ligger i att få alla tänkta förändringar att realiseras, på både medlemsstats- och EU-nivå.

4. Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Nice - december 2000

4.1. I Nice godkände rådet den europeiska sociala dagordningen, som i linje med slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon definierade specifika handlingsprioriteringar för de kommande fem åren. "Denna agenda utgör ett viktigt steg för att stärka och modernisera den europeiska sociala modellen." I Nice beslutade också rådet att, i samband med bedömningen av Lissabonstrategins framsteg, vid varje vårtoppmöte granska hur dagordningen genomförs. Arbetsmarknadsparterna uppmanades att i full utsträckning delta i genomförandet och bevakningen av dagordningen, särskilt vid ett årligt toppmöte för sociala frågor före Europeiska rådets vårmöte.

4.2. De centrala kapitlen i den sociala dagordningen är följande:

- Fler och bättre arbetstillfällen.

- Föregripa och dra nytta av förändringen av arbetsmiljön genom att utveckla en ny jämvikt mellan smidighet och säkerhet.

- Bekämpa fattigdom och alla former av social utslagning och diskriminering för att främja den sociala integrationen.

- Modernisera det sociala skyddet.

- Stärka jämställdheten mellan könen.

- Stärka den sociala aspekten i samband med utvidgningen och Europeiska unionens yttre förbindelser.

4.3. EESK betonar behovet av att modernisera det sociala trygghetssystemet och att skapa en bättre balans mellan flexibilitet och trygghet i arbetsmiljön, samtidigt som man måste framhålla de anställdas och arbetsgivarnas eget ansvar.

5. Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Göteborg - juni 2001

5.1. Vid Europeiska rådets möte i Göteborg utvidgades Lissabonstrategin:

"Europeiska rådet godkänner en strategi för hållbar utveckling som kompletterar unionens politiska åtagande om ekonomisk och social förnyelse, lägger till en tredje miljödimension till Lissabonstrategin och fastställer en ny metod för att utforma politiken."

5.2. De huvudsakliga punkterna till stöd för miljödimensionen omfattade följande:

- En ny metod för att utforma politiken.

- Den globala dimensionen.

- Inriktning på prioriteringar på miljöområdet.

- Miljöhänsyn integreras i politiken.

EESK har utarbetat ett yttrande om hållbar utveckling för att bidra till Europeiska rådets möte i Barcelona(10) och använt detta yttrande som underlag för sitt yttrande om den globala dimensionen inför världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg i augusti/september 2002(11).

5.3. De fyra målinriktade miljöprioriteringarna var följande:

- Bekämpning av klimatförändringar.

- Säkerställa hållbara transporter.

- Komma till rätta med hot mot folkhälsan.

- Att på ett mer ansvarsfullt sätt förvalta naturtillgångar.

5.4. Prioriteringarna har formulerats på konceptnivå och täcker ett flertal sektorer. Det återstår att se hur de kan omvandlas till konkreta åtgärder. Utöver detta kommer den verkliga kärnfrågan att vara "hållbarheten" i EU:s politik på de sociala, ekonomiska och miljömässiga områdena och graden av konsekvens i politiken.

6. Kommissionens meddelande om Lissabonstrategin - Möjligheter till förändring (januari 2002)

6.1. I detta meddelande gör kommissionen en bedömning av de framsteg som gjorts under de två åren efter toppmötet i Lissabon:

"För att uppnå Lissabonmålen krävs en kontinuerlig tillväxt på 3 % inom EU. [Enligt uppgifter i kommissionens rapport uppgår tillväxten till 1,6 %]. Med hänsyn till den konjunkturnedgång som Europeiska unionen nu befinner sig i är det ännu viktigare att det sker framsteg i arbetet med att genomföra de reformer som leder till en fortlöpande ökning av sysselsättningen och till en ökad arbetsproduktivitet.

Sedan mötet i Lissabon har skillnaden i BNP per capita mellan Europeiska unionen och USA varit oförändrad. Enligt de senaste uppgifterna motsvarar unionens BNP per capita 64 % av BNP per capita i USA. Skillnaden i arbetsproduktivitet per timma förklarar cirka en tredjedel av denna skillnad. De återstående två tredjedelarna beror på det mindre antalet arbetstimmar per år och arbetstagare och på den lägre förvärvsfrekvensen i unionen. Framsteg måste göras på alla områden i Lissabonstrategin om denna skillnad skall kunna minska betydligt."

6.2. På ett annat ställe i dokumentet påpekar kommissionen att "Europeiska rådets möte i Barcelona kommer att vara ett kritiskt skede i Lissabonstrategin (...)".

- Kommissionen har nu lagt fram de flesta av de viktigaste politiska förslagen.

- Den andra etappen, att komma överens och besluta om dessa förslag, är på god väg. Vad detta kommer att resultera i beror i stor utsträckning på Europaparlamentet eller rådet, som måste fatta beslut om viktiga delar av strategin.

- Slutetappen när de politiska beslut som fattats genomförs och börjar synas i praktiken har knappt inletts.

6.3.

"För att den nya politiken skall leda till konkreta resultat, såsom visas i denna rapport, krävs dock insatser från alla berörda parter. Betydande framsteg har redan gjorts (...), [men] på vissa andra viktiga områden som gäller ekonomiska och strukturella reformer har dock framstegen varit långsamma eller resultaten varit en besvikelse.

Europeiska unionen måste åtgärda denna eftersläpning innan den blir större, sända förtroendeingivande signaler och ge tydliga politiska impulser på de områden där framsteg i första hand måste göras."

6.4. EESK noterar att kommissionen, efter betoningen vid Europeiska rådets möten i Lissabon och Göteborg av att besluten måste genomföras i praktiken, fortfarande kände att den måste uppmana politikerna att ta sitt ansvar. EESK konstaterar dock att utvecklingen har gått åt rätt håll under månaderna efter toppmötet i Barcelona.

6.5. Förberedelserna och förväntningarna inför Europeiska rådets möte i Barcelona skymdes av att valkampanjer pågick i ett antal länder. Politikerna ville inte på förhand avgöra frågor i Barcelona som redan diskuterades i valkampanjerna.

6.6. EESK välkomnar en ökad användning av den öppna samordningsmetoden och konstaterar att arbetsmarknadens parter har tagit sitt ansvar på EU-nivå. Kommittén anser dock att denna strategi bara kan lyckas om medlemsstaterna gör en offentlig och systematisk utvärdering av framstegen. EESK rekommenderar att kommissionen gör en utvärdering av strategins resultat i samband med planeringen av nästa vårtoppmöte.

7. Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Barcelona - mars 2002

7.1. Slutsatserna inriktades på följande två huvudprogram:

- Att inte slå av på takten när det gäller den långsiktiga strategin (dvs. Lissabonstrategin).

- Prioriterade åtgärder på tre områden.

7.2. I det första programmet ingick följande fyra teman:

- Samordning av den ekonomiska politiken.

- Hållbar utveckling.

- Ett gynnsammare klimat för entreprenörskap och konkurrenskraft.

- Förstärkt social sammanhållning - den sociala agendan.

7.3. Ett konstaterande i avsnittet om samordningen av den ekonomiska politiken är värt att nämna:

De viktigaste punkterna kommer att vara de offentliga finansernas kvalitet och hållbarhet, genomförande av ytterligare nödvändiga reformer på varu-, kapital- och arbetsmarknaden samt säkerställande av överensstämmelse med politiken på de olika enskilda områdena. Den viktigaste frågan är hur reformerna i kursivstil ovan kan omsättas i förslag i åtgärdsprogrammen.

7.4. De tre prioriterade åtgärderna omfattar följande:

- Aktiv politik för att uppnå full sysselsättning - fler och bättre arbetstillfällen.

- Att knyta samman de europeiska ekonomierna.

- En konkurrenskraftig kunskapsbaserad ekonomi.

7.5. Den första prioriterade åtgärden omfattar en aktiv politik för att uppnå full sysselsättning. Stimulansåtgärder för att främja ekonomisk aktivitet och efterfrågan på sysselsättning diskuteras inte. I punkt 28 i slutsatserna konstateras dock följande: "Full sysselsättning inom Europeiska unionen är hörnstenen i Lissabonstrategin och det väsentliga målet för ekonomisk och social politik vilket kräver att fler och bättre arbeten skapas. Det är därför nödvändigt att även fortsättningsvis ägna särskild uppmärksamhet åt reformerna av sysselsättnings- och arbetsmarknadspolitiken."

7.6. En förstärkt sysselsättningsstrategi går i huvudsak ut på att öka anställbarheten och sysselsättningsgraden, dvs. förbättra utbudsledet av sysselsättningsekvationen genom kompetensutveckling, social integration osv.

7.7. En särskild riktlinje rör arbetsmarknadens funktion:

"I fråga om nuvarande sysselsättningspolitik (...) uppmanas medlemsstaterna bl.a. att för att göra en riktig avvägning mellan flexibilitet och trygghet i enlighet med nationell praxis se över bestämmelserna om anställningsavtal, och där så är lämpligt kostnaderna, i syfte att främja fler arbetstillfällen."

Denna fråga står i dag i fokus för den politiska debatten i en rad medlemsstater.

7.8. Den andra prioriterade åtgärden avser en sammankoppling av de europeiska samhällsekonomierna. De övergripande punkterna omfattar följande:

- Finansmarknaderna (finanstjänsterna).

- Att integrera de europeiska energi-, transport- och kommunikationsnäten.

- Offentliga tjänster av god kvalitet.

7.9. Allt detta är önskvärt, men det kommer att innebära avsevärda svårigheter att förverkliga det. Åtgärderna förväntas stimulera efterfrågesidan i sysselsättningsekvationen, men det kommer att ta tid innan de slår igenom.

7.10. Den tredje prioriterade åtgärden omfattar en konkurrenskraftig kunskapsbaserad ekonomi. Den har två dimensioner:

- Utbildning.

- Forskning och spjutspetsteknik.

Båda dessa åtgärder är högst önskvärda. Att det program för forskning och utveckling som inrättades vid mötet i Lissabon har genomförts så långsamt är en av de största besvikelserna hittills. EESK efterlyser prioriterade åtgärder på detta område. Kommittén är dock oroad över målet att FoU skall uppgå till 3 % av BNP. Det finns en risk att varken den offentliga eller den privata sektorn inte kan uppnå detta mål.

7.11. Europeiska rådet beslutade också att förbättra unionens arbetsmetoder. Förarbetena till Barcelona visade att det krävs att den öppna samordningsmetoden tillämpas på ett bättre sätt, särskilt när det gäller medlemsstaternas genomförande av Lissabonprogrammet.

7.12. Den politiska kärnfrågan är i vilken utsträckning den sociala modellen kommer att reformeras. Det finns två aspekter: för det första hur de sociala trygghetssystemen antingen uppmuntrar eller avskräcker människor när det gäller att söka arbete; för det andra hur de antingen uppmuntrar eller avskräcker arbetsgivare när det gäller att anställa ny arbetskraft. I en social marknadsekonomi måste båda dessa aspekter fungera tillfredsställande. Man måste väga trygghet mot flexibilitet för både arbetstagare och arbetsgivare. Detta är en ständigt pågående debatt, som Lissabonprocessen måste lösa.

8. Att väcka visionen till liv?

8.1. EESK skulle än en gång vilja framhäva nyckelpunkterna på den dagordning som kommittén lade fram inför Europeiska rådets möte i Lissabon i punkt 3.2 i sitt yttrande:

8.1.1. Anpassning av den sociala modellen/de sociala modellerna till det nya paradigmet

"Även om den sociala tryggheten bevaras måste den sociala modellen i dess olika former anpassas för att undanröja de hinder som finns för sysselsättningen, undvika social utslagning i samtliga åldersgrupper och stärka principen om lika möjligheter, särskilt för kvinnor."

I EESK:s yttrande inför Lissabontoppmötet underströk vi att det finns rhenländska, nordiska och anglosaxiska sociala modeller samt Medelhavsländernas modell och att dessa gav olika ekonomiska och sociala resultat genom ett brett åtgärdsspektrum. I kommissionens meddelande inför Europeiska rådet i Barcelona visade tabell 2 framstegen mot vissa Lissabonmål, och man noterade också att genomsnittet för de tre bästa medlemsstaterna numera ofta låg på eller över målvärdet för år 2010. Det är lärorikt att studera vilka sociala modeller som gav dessa resultat över genomsnittet. Den nordiska modellen verkar ge de bästa resultaten, och det kan också hävdas att den ger bäst livskvalitet. Genom den öppna samordningsmetoden kan man utnyttja det bästa från varje modell för att nå en högre resultatnivå generellt sett.

8.1.2. Massutbildning i informationssamhällets teknik

"För att säkra anställbarheten och undvika social utslagning måste särskilda överväganden göras i förhållande till varje generation män och kvinnor."

Ett helt spektrum av viktiga initiativ håller på att genomföras, men den bristande överensstämmelsen mellan arbetstillfällen och kompetens i varje åldersgrupp är fortfarande ett grundläggande hinder för att Lissabonmålen, och i synnerhet full sysselsättning, skall uppnås.

8.1.3. Spridning av företagskulturen och stöd till dess tillväxt

"Dessa frågor omfattar problemen med att ge alla utbildning och anställningsmöjligheter, att stimulera företagare och anställda, och att erkänna företagens sociala och ekonomiska värde. Med företagare menar vi företagsgrundare och företagsledare i små och medelstora företag, inklusive företag inom den sociala ekonomin, som använder ny teknik och satsar på nya marknader."

I Lissabonyttrandet uttryckte EESK särskilda farhågor om möjligheterna att företag kan startas och växa som källa till nya arbetstillfällen. Den övergripande aspekten är givetvis företagarandan i företag av alla storlekar och i samhället i stort. Under de två åren efter Lissabon har det kommit ett antal kommissionsinitiativ som skall skapa en gynnsam miljö för att starta och utveckla innovativa rörelser, särskilt små och medelstora företag. Det finns dock fortfarande ett allmänt behov av att stimulera företagskulturen och stödja företagsverksamhet.

8.1.4. Stöd till etablerade företag att anpassa sig till det nya paradigmet

Detta tema kan innebära avsevärda förändringar på företagsnivån. Man är nu överens om att uppsvinget i produktivitetstillväxten under andra halvan av 1990-talet i USA och i några av EU:s medlemsstater är nära förbundet med användningen och spridningen av informations- och kommunikationsteknik (IKT) till ett stort och ständigt växande antal ekonomiska verksamheter(12). Då IKT nu spelar en avgörande roll för moderniseringen av våra ekonomier är det viktigt att skapa förutsättningar för att IKT ska få så stor spridning som möjligt(13).

I punkt 29 i Europeiska rådets slutsatser från toppmötet i Barcelona uppmanas arbetsmarknadens parter att ställa sina strategier till förfogande för Lissabonstrategin: "Det fleråriga programmet som arbetsmarknadens parter kommer att lägga fram i december 2002 bör redan innefatta detta bidrag, särskilt när det gäller företagens förmåga att anpassa sig i sådana avseenden som kollektivavtal, återhållsamhet i lönekraven, förbättrad produktivitet, livslångt lärande, ny teknik samt flexibel organisation av arbetet."

EESK betonar vikten av att arbetsmarknadens parter underlättar detta förändringsarbete på företagsnivå, så att IKT kan få den inverkan som behövs för ökad konkurrenskraft och tillväxt.

Som framhölls i Barcelona kommer nästa vårtoppmöte att bli ett viktigt utvärderingstillfälle för dessa frågor.

8.1.5. Anpassning av grund- och yrkesutbildning till det nya paradigmet

"Med tanke på att utbildning spelar en central roll i det nya paradigmet i allmänhet, och i fråga om anställbarhet i synnerhet, är det anmärkningsvärt att det i USA baseras på en allmänt sett låg utbildningsnivå. Tack vare regeringarnas och företagens stöd kan man inom EU uppnå en såväl kvalitets- som kvantitetsmässig ökning av sysselsättningen som ett resultat av insatserna inom den högre utbildningen. Investeringar i humankapital ligger till grund för ett innovations- och kunskapssamhälle."

Kommissionen har tagit en rad initiativ i fråga om utbildning och fortbildning för att leva och verka i kunskapssamhället. Eftersom denna fråga är så grundläggande skulle man gärna se starkare fokusering och fler framsteg med berörda indikatorer vid nästa vårtoppmöte.

8.1.6. Hållbar utveckling till förmån för innovation och tillväxt

"Att helt och hållet anpassa EU:s ekonomi och kultur till principerna och föreskrifterna om hållbar utveckling innebär radikala förändringar, en skarp brytning och innovation både i fråga om teknik och beteende. En sådan utveckling ligger i linje med det nya paradigmet."

Utifrån sitt helhetsperspektiv hade EESK redan i Lissabonyttrandets avsnitt 9 noterat behovet av att integrera aspekter som miljö och hållbar utveckling. I efterhand kan sägas att man starkare skulle ha betonat behovet av politiskt ledarskap för att få till stånd de omfattande förändringar som måste ske.

8.2. Nedan återges EESK:s förslag till program för hållbar utveckling som återfinns i avsnitt 9 i kommitténs yttrande:

"8.2.1. Det är svårt att tänka sig ett nytt paradigm som inte inkluderar hållbar utveckling. Det måste vara ett 'hållbart' paradigm och därför måste det bygga på innovation och kunskap. Till de viktigaste målen hör:

- Kontroll och minskning av avfall och föroreningar på land, i vattnet och i atmosfären.

- Ett hållbart utnyttjande av mark och vatten, vilket berör jordbruket, skogsbruket, trädgårdsnäringen, urbaniseringen, industrialiseringen, transporterna, turismen och sporten.

- Utveckling av hållbara energikällor och användande av organiskt bränsle och andra begränsade naturresurser.

- Bättre balans i livsmedelsproduktionen på land och till havs mellan efterfrågan och hållbarhet, med ökad uppmärksamhet åt kvalitet i livsmedelskedjan.

- Bättre balans mellan allmänna och privata transporter, med stöd av en mer rationell syn på fysisk planering och markutnyttjande."

8.3. EESK bedömer att ovannämnda struktur är ett bra sätt att sätta kraft bakom kommissionens egna prioriteringar, som är mer konceptinriktade, mindre konkreta och mindre fokuserade.

- Bekämpning av klimatförändringar.

- Säkerställa hållbara transporter.

- Komma till rätta med hot mot folkhälsan.

- Att på ett mer ansvarsfullt sätt förvalta naturtillgångar.

8.4. Efter Göteborg har kommissionen lagt fram ett antal initiativ som syftar till att tillföra en miljödimension. Även här vill EESK betona att kärnfrågan är hållbarhet i alla dimensioner. I detta sammanhang upprepar vi delar av vårt yttrande om hållbarhetsfrågan:

"8.4.1. En relevant kunskapsbas ger möjlighet till bättre förvaltning av en hållbar utveckling. Här kan forskning bedrivas med både allmänna och privata medel, men det måste komma initiativ från statligt håll.

8.4.2. I utnyttjandet av teknik för miljöskydd och hållbar utveckling ligger en stor potential för nya arbetstillfällen.

8.4.3. Det kommer att krävas teknisk, industriell, psykologisk och kulturell förnyelse om de mål som nämns i 8.1 skall nås. Framgångsrik förnyelse skall leda till att existerande företag får ny livskraft och att det skapas nya, framgångsrika små och medelstora företag. Medlemsstaterna kommer att behöva skapa lämpliga incitament (både morötter och piskor) för att stimulera till sådan förnyelse.

8.4.4. Möjligheterna till en ekonomiskt och ekologiskt hållbar och socialt stabil framtid kommer att förbättras om en bred bas av teknisk och organisatorisk expertis kan byggas upp och utvecklas vidare. En av förutsättningarna för det är att det finns ett funktionellt och effektivt system för förnyelse där det skall finnas ett antal olika former av samspel mellan forskning och utbildning, mellan yrkesutbildning, produktion och organisation, samt mellan tekniköverföring och statlig politik för förnyelse.

8.4.5. Det är därför också nödvändigt att i större utsträckning främja forskning och utveckling både på djupet och på bredden för att skapa en grund för framtida innovationer(14). Arbetstillfällena på området måste göras så attraktiva som möjligt så att de mest begåvade stannar kvar och arbetar i Europa. Redan i grundskolan måste man ge större utrymme för, och mer kvalificerad utbildning i, matematiska och naturvetenskapliga (och även tekniska) ämnen.

8.4.6. Toppmötet i Lissabon bör ge kommissionen i uppgift att studera de frågor som tas upp i punkt 9.1 inom ramen för existerande EU-program och åtaganden så att rådet kan överväga fortsatta åtgärder för att säkerställa att det nya paradigmet är hållbart."

9. Sammanfattning

9.1. Det är vår uppfattning att stora framsteg har gjorts på många områden, framför allt där kommissionen har haft initiativet.

9.2. Vi menar att endast få medlemsstater har gjort framsteg för att lösa problemen på områden som kräver politiskt ledarskap. Vi uppmanar särskilt politikerna att inkludera miljöskydd och hållbarhetsaspekter i alla sina viktigare initiativ på samtliga områden. I ett antal medlemsstater bör hållbarheten hos existerande sociala modeller undersökas.

9.3. EESK har tagit del av kommissionens meddelande "Produktivitet: nyckeln till konkurrenskraft för medlemsstaternas ekonomier och företag(15)". I detta dokument betonar även kommissionen vilken utmaning det innebär och hur viktigt det är att Lissabonmålen uppnås. EESK kommer att lägga fram ett yttrande om detta meddelande.

9.4. Framsteg i Lissabonprocessen är i hög grad avhängiga av den öppna samordningsmetoden och framstegsrapporteringen vid varje vårtoppmöte, samt arbetsmarknadsparternas deltagande i det föregående sociala toppmötet. Denna process behöver utvärderas objektivt i anslutning till vårtoppmötet 2003 då Lissabontidsplanen kommer att ha genomförts till 30 %. EESK kommer att lägga fram en egen rapport för rådet och Europaparlamentet före Europeiska rådets vårtoppmöte 2003.

9.5. I det yttrande som lades fram inför Europeiska rådets möte i Lissabon ställde EESK frågan om det inte var så att vi kanske behöver ett nytt paradigm för det politiska styret också för att hantera utmaningarna med det nya paradigmet. För att de åtgärder skall vidtas som krävs för att förverkliga Lissabonvisionen är det uppenbarligen nödvändigt att än en gång ställa denna fråga. Det nya paradigmet bör preciseras av konventet om Europas framtid. EESK anmodar konventet att göra detta.

Bryssel den 18 september 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 117, 26.4.2000, s. 62.

(2) KOM(2002) 14 slutlig.

(3) Källa: European Competitiveness Report 2001, s. 19.

(4) Källa: Eurostat, 2002.

(5) Källa: OECD 2000.

(6) KOM(2002) 262 slutlig, avsnitt 4, fjärde stycket.

(7) European Competitiveness Report 2002, kapitel III.

(8) KOM(2002) 262 slutlig, avsnitt 5, sjätte stycket.

(9) EGT C 117, 26.4.2000.

(10) EGT C 94, 18.4.2002.

(11) EGT C 221, 17.9.2002.

(12) KOM(2002) 262 slutlig, avsnitt 3, andra stycket.

(13) KOM(2002) 262 slutlig, avsnitt 3, sista stycket.

(14) Se också kommissionens meddelande 'Mot ett europeiskt område för forskningsverksamhet' (KOM(2000) 6 slutlig).

(15) KOM(2002) 262 slutlig.