Yttrande om:

- kommissionens meddelande om ett gemenskapsprogram för arbetarskyddsfrågor (1996-2000), och - förslag till rådets beslut om antagande av ett program med icke-lagstiftade åtgärder för att förbättra hälsan och säkerheten på arbetsplatsen (96/C 39/05)

Rådet beslutade den 15 september i enlighet med artikel 198 i fördraget om Europeiska gemenskapen, att begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovan nämnda meddelande och förslag.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för kommitténs beredning av yttrandet, antog sitt yttrande den 9 november 1995. Richard Pickering har föredragit yttrandet.

Vid den 330:e plenarsessionen den 22 november 1995 antog Ekonomiska och sociala enhälligt följande yttrande.

1. Allmänna synpunkter

1.1. ESK ser positivt på kommissionens program och det föreslagna rådsbeslutet som syftar till att minska det onödiga och oacceptabla antalet arbetsplatsolyckor och yrkesrelaterade sjukdomar inom EU. Kommittén är dock besviken över att programmets praktiska målsättningar är tvetydiga, att handlingsmetoderna i vissa fall är vaga, att kostnaderna är oklara samt att behovet av ett europeiskt handlingsprogram för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen inte beskrivs på ett tillräckligt övertygande sätt, trots de tydliga framsteg som skett inom detta område genom lagstiftning och genom de åtgärder som vidtagits inom ramen för tidigare program.

1.2. Som svar på de enhälliga rekommendationerna av förslag från ESK och den rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor och hälsa på arbetsplatsen, har kommissionen formulerat generella riktlinjer, samtidigt som den tvekar att lägga fram praktiska åtgärder för att genomföra dessa förslag. Kommissionen har utarbetat ett i huvudsak förberedande och förklarande program som grundar sig på begreppen "medvetenhet", "undersökning", "analys" och "samarbete". Kommissionen har däremot inte formulerat ett detaljerat handlingsprogram som grundar sig på "en konkret politik och på konkreta åtgärder inför de närmaste åren", något som ESK uppmanade till i sitt yttrande ().

1.3. Kommissionen bör sätta målsättningen högre och utforma en balanserad mix av lagstiftning, genomförande och icke-lagstiftande åtgärder som syftar till att motsvara behov och förväntningar från EU:s anställda, arbetsgivare och egna företagare. Kommissionen bör göra detta med hjälp av en tydligare prioriterings-, implementerings- och harmoniseringspolitik. ESK föreslog även detta i sitt yttrande ().

1.4. Det finns få eller inga hänvisningar till artikel 118a, som är den otvetydiga fördragsgrunden för att förbättra de grundläggande reglerna för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. Det övergripande målet att uppnå en säker och hälsosam arbetsmiljö kräver ett mer offensivt tillvägagångssätt. Listan över välkända hälso- och säkerhetsrisker på arbetsplatsen har utökats med nya preparat, ny teknik och nya produktionsmetoder för vilka "vägledning" och "ökad medvetenhet", även om detta är viktigt, kanske inte är tillräckligt. Man kan inte åsidosätta ett grundläggande regelverk. Detta bör utformas på förhand om man vill förebygga nya arbetsplatsolyckor och yrkesrelaterade sjukdomar.

1.5. Samtidigt bör kommissionen snarast identifiera och uppmärksamma nya anställningsformer. EU:s nuvarande åtgärder för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen är snarare inriktade på produktionsindustri än på tjänsteindustri och på stora företag snarare än på små företag. Tillväxten inom tjänstesektorn, kontorsarbete, arbete i hemmet, arbete via IT-teknik och av enmans- eller fåmansföretag har i viss mån åsidosatts i tidigare program. I detta sammanhang är SAFE-programmet ett positivt initiativ, även om det måste anpassas till de allt mindre företagens - inklusive egna företagare och jordbrukare - verkliga behov. Information och utbildning är särskilt viktigt inom denna sektor, liksom tydliga och klara riktlinjer för lagstiftningen för arbetsskydd.

1.6. ESK har konsekvent hävdat sin uppfattning att samhällets olika parter måste inneha en fullvärdig rådgivande roll i upprättandet och genomförandet av EU:s politik för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. ESK har särskilt understrukit den nyckelroll som innehas av den rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor. ESK ställer sig därför frågande inför den stora mängd av "kommittéer" som planeras inom programmet och som skulle kunna marginalisera den rådgivande kommittén och samtidigt inte innehålla representanter för olika samhällsintressen. Det finns redan ett formellt beslut om att upprätta en yrkesinspektörsgrupp som skall studera problemen vid implementering av lagstiftning samt en kommitté för säkerhetsföreskrifter för kemiska substanser. Kommissionen föreslår även upprättandet av en vetenskaplig kommitté bestående av nationella sakkunniga som skall bistå kommissionen i att lokalisera och utvärdera icke-lagstiftande åtgärder (SAFE-programmet, etc). Slutligen har kommissionen lagt ett förslag som omnämns i kommissionens beslut 88/383 om att upprätta en expertgrupp som har detaljerade uppgifter inom området för informationsutbyte av nationell arbetsmiljölagstiftning. I ingen av dessa kommittéer förutser man deltagande av olika samhällsparter. ESK uppmanar därför kommissionen att säkerställa att dessa kommittéer upprättas på rekommendation av den rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor (RKA) och med dess godkännande. RKA bör också ansvara, eller godkänna, nomineringar till dessa kommittéer. RKA:s roll försvagas av avsaknaden av lagstiftade åtgärder och av förslaget att den enbart "kan" rådfrågas av kommissionen angående icke-lagstiftande åtgärder som, för ögonblicket, utgör grunden i det fjärde handlingsprogrammet. Hela detta tillvägagångssätt bör omvärderas.

2. Särskilda synpunkter

2.1. Förslag till rådets beslut

2.1.1. I linje med vad man hävdat i tidigare yttranden vill kommittén kraftigt uppmana kommissionen att införa en balanserad mix av lagstiftning, genomförande och icke-lagstiftande åtgärder för att förbättra hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. Artikel 1 och följande artiklar samt handlingsprogrammets namn bör därför kompletteras i enlighet med detta.

I detta sammanhang bör RKA:s roll förstärkas, dels för upprättandet av ett effektivt regelverk anpassat till arbetstagarnas behov och arbetsgivarnas förmåga, dels för att spela en fullvärdig roll i utvärderingen av urvalsprinciper för projekt och stödorganisationer inom SAFE-programmet och handlingsprogrammets andra icke-lagstiftande åtgärder. Som en konsekvens av den viktiga roll som RKA bör inneha i utvecklandet och genomförandet av det fjärde arbetsskyddsprogrammet, bör kommitténs medlemsantal inte minskas, samtidigt som sammansättningen måste ta hänsyn till det utvidgade EU. I detta syfte bör det ske en snabb omvärdering av kommitténs begränsade budget för att ta hänsyn till sina och olika generaldirektorats operationella behov. I synnerhet bör det preliminära beslutets näst sista "beaktandestycke" klargöra att den rådgivande kommittén "måste" rådfrågas av kommissionen vid utarbetandet av förslag inom detta område.

2.2. Handlingsprogrammet

2.2.1.

Åtgärd 1: Vägledning och grundläggande informationsmaterial om lagstiftning

Kommittén vill återigen betona att EU-stöd till småföretag när det gäller hälsa och säkerhet på arbetet, kräver ytterligare medel. Kommissionen har uppenbarligen inte tagit hänsyn till ESK:s förslag om att utveckla "förmedlarnas" roll, i synnerhet de som kan verka direkt mellan de lagstiftande myndigheterna och småföretagen. Texten bör i synnerhet innehålla en tydligare hänvisning till "personer eller organ som verkar mellan lagstiftande myndigheter och små och medelstora företag, till exempel handels- och arbetsgivarorganisationer, utbildningsinstitutioner, banker, försäkringsbolag, leverantörer och entreprenörer" ().

2.2.2.

Åtgärd 2: Ökad medvetenhet om hälsa och säkerhet

2.2.2.1. Kommissionen har inte i tillräckligt hög grad beskrivit behovet av ett enhetligt rapporteringssystem för arbetsolyckor samt för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, något som ESK krävde () (jmf punkt 2.2.5).

2.2.2.2. Kommissionens engagemang för att "utveckla omfattande undervisning om säkerhet och hälsa" i skolor och i postgymnasial utbildning, något som ESK även föreslog, är inte tillräckligt definierat. Kommissionen bör även deklarera att utbildningen i arbetarskydd bör vara livslång. Detta bör därför återspeglas i arbetsprogrammet. Kommissionen bör åtminstone utarbeta riktlinjer för, till exempel:

- införandet av arbetarskyddsutbildning som skall ingå i läroplanen för skolor i alla EU-länder;

- utbilding av den personal som skall ansvara för denna utbildning i skolorna;

- främjande av pedagogisk forskning och utvecklandet av nya undervisningsinstrument;

- att höja medvetenheten om förebyggande säkerhet och hälsa i skolorna genom att använda kommunikationskanaler som är tillgängliga och lämpade för unga människor;

- att dessa generella utbildningsprogram samordnas med yrkeslivsprogrammen;

- främjandet av utökade kontakter med näringsliv och högskolor för att de skall kunna stödja genomförandet av arbetarskyddsutbildningen;

- kartläggning av de yrkesgrupper som ansvarar för arbetarskydd på arbetsplatserna samt framtagande av utbildning för dessa i samarbete med högskolor och de institutioner som utbildar nämnda yrkesgrupper.

2.2.2.3. Utbildning i hälsa och säkerhet på arbetsplatsen bör inte begränsas till enbart icke-lagstiftande åtgärder, i strid med riktlinjerna i artikel 118a - som förutser användandet av direktiv - och rekommendationerna i ESK:s yttrande på eget initiativ. Kommissionen bör i synnerhet ta till sig ESK:s rekommendation att "utveckla utbildningsnormer på EU-nivå, till exempel för skyddsombud, skyddsingenjörer och för vissa högriskyrken" ().

2.2.3.

Åtgärd 3: Nya hälso- och säkerhetsrisker

2.2.3.1. Kommissionen hänvisar till "övervakning av arbetsstyrkans hälsotillstånd". Det bör klarläggas att det framför allt är arbetsmiljön som bör övervakas.

2.2.3.2. Kommissionen påpekar att den enbart ämnar "påbörja undersökningar" om välkända arbetarskyddsproblem, till exempel arbetsrelaterad stress och våld på arbetsplatsen. ESK uppmanar kommissionen att infoga det yttrande som kommittén antog enhälligt i april 1994 i programmet. I fråga om lagstiftning hävdade ESK:s yttrande att

"det måste ske en översyn av den existerande EU-lagstiftningen rörande arbetarskydd i syfte att kartlägga de problemområden som ännu inte täcks av specifika direktiv. Några områden där kommissionen omedelbart måste vidta åtgärder är till exempel:

- olyckor i samband med transporter på arbetsplatsen;

- skador i nacke, rygg och armar beroende på monotont rörelsemönster;

- arbetsrelaterad stress;

- förebyggande åtgärder mot våld på arbetsplatsen (som upplevs av personer som - på grund av sitt arbete - kommer i kontakt med allmänheten, likaväl som trakasserier på arbetsplatsen beroende på kön eller ras och verbal och fysisk mobbning)."

Frågan om bildskärmsarbete (bildskärmar, monitorer m m) och den oroande ökningen av unga människors inblandning i arbetsolyckor bör också snarast studeras av kommissionen och åtgärder bör vidtas inom området, även hälso- och sjukförsäkringsrättigheter.

2.2.4.

Åtgärd 4: SAFE-programmet (Safety Actions for Europe, Säkerhetsåtgärder för Europa)

Som påpekats tidigare i detta yttrande bör SAFE-programmets "rådgivande mekanism" samordnas med den befintliga rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor och med Europeiska fonden för förbättring av arbets- och levnadsvillkor. Programmet bör komplettera, och inte kringgå, de roller och uppgifter som arbetsmarknadens parter har i medlemsländerna i dag.

2.2.5.

Åtgärd 5: Korrekt genomförande i medlemsstaterna av den gemenskapslagstiftning som redan antagits

2.2.5.1. Det är av stor vikt att de existerande direktiven genomförs i alla medlemsländer. Det ligger i arbetstagarnas intresse och gynnar full konkurrens mellan medlemsländerna.

2.2.5.2. De "förfaranden rörande överträdelser" som kommissionen förutser då ett medlemsland underlåtit att införa gemenskapslagstiftning måste förtydligas och göras mer övertygande.

2.2.5.3. Kommissionen borde ta fasta på ESK:s förslag att representanter för arbetstagare och arbetgivare skall ingå som observatörer i yrkesinspektörsgruppen.

2.2.5.4. För att främja "fastställandet av gemensamma principer för yrkesinspektion inom arbetsmiljöområdet", bör kommissionen också förutse ett "enhetligt rapporteringssystem för arbetsolyckor, samt för hälsa och säkerhet på arbetsplatsen" (jmf punkt 2.2.2).

2.2.6.

Åtgärd 6: Redan uppnådda resultat till följd av kommissionens förslag

ESK instämmer i denna åtgärd.

2.2.7.

Åtgärd 7: Granskning av gemenskapens lagstiftning

Som kommittén tidigare understrukit i sina yttranden bör granskningen av gemenskapens lagstiftning medföra klarare standarder utan att detta leder till sänkta nivåer eller en minskning av de nuvarande kraven ().

2.2.8.

Åtgärd 8: Nya förslag rörande högriskverksamheter eller särskilda grupper av arbetstagare

Kommittén ser positivt på att kommissionen uppmärksammat egna företagares hälso- och säkerhetsbehov. Kommissionen bör undersöka möjligheten att, då det är lämpligt, medta egna företagare i befintliga och framtida EU-åtgärder.

2.2.9.

Åtgärd 9: Ökad överensstämmelse mellan kommissionens verksamheter

ESK har konsekvent uppmanat till en samordnad strategi och har i synnerhet understrukit frågan om "tvärvetenskapliga förebyggande tjänster" och anser att detta är en "prioritet". ESK anser att kommissionen bör inkludera folkhälsa i detta område och inte bara arbetarskyddsinitiativ. Kommissionen måste säkerställa samordning mellan de olika GD som är verksamma inom dessa områden.

2.2.10.

Åtgärd 10: Förbindelser med tredje land som har slutit associationsavtal med Europeiska gemenskapen

ESK instämmer i denna åtgärd.

2.2.11.

Åtgärd 11: Förbättrat samarbetssystem inom Europeiska unionen och internationellt

ESK instämmer i denna åtgärd.

Bryssel den 22 november 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 195, 18. 7. 1994, s. 88, punkt 1.1.

() EGT nr C 195, 18. 7. 1994, punkterna 1.5, 1.6, 2.4.1.2, 2.5.

() EGT nr C 195, 18. 7. 1994, punkt 2.3.4.

() EGT nr C 195, 18. 7. 1994, punkt 2.4.4.1.

() EGT nr C 195, 18. 7. 1994, punkt 2.4.3.4.

() EGT nr C 195, 18. 7. 1994, punkt 2.4.1.5.