Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Forskningsbehov för en säker och tillförlitlig energiförsörjning"

(2002/C 241/03)

Den 19 mars 2002 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Forskningsbehov för en säker och tillförlitlig energiförsörjning".

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 26 juni 2002. Föredragande var Gerd Wolf.

Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 392:a plenarsession den 17-18 juli 2002 (sammanträdet den 17 juli 2002) följande yttrande med 117 röster för och 4 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Vid Europeiska rådets möte i Göteborg(1) antogs en strategi för hållbar utveckling, i vilken unionens politiska engagemang för ekonomisk och social förnyelse tas upp, och som tillför Lissabonstrategin en tredje dimension, miljödimensionen. Vid Europeiska rådets möte i Barcelona(2) fastställdes målet om hållbar utveckling som skall beaktas på samma sätt som ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter beaktas inom ramen för den politiska beslutsprocessen.

1.2. Därmed hänsyftades också på de varningar om EU:s energiförsörjningssäkerhet som framförs i kommissionens grönbok(3), i vilken man framför allt påpekar Europas oroväckande stora importberoende av nödvändiga primära energikällor som väntas öka till nästan 70 % fram till år 2030.

1.3. Vad gäller en översyn av strategin för hållbar utveckling uppmanades Europeiska rådet vid sitt möte i Göteborg att särskilt beakta områdena energi, trafik och miljö i det sjätte ramprogrammet för forskning och utveckling. Vid Europeiska rådets möte i Göteborg fastställdes också att hållbar utveckling kräver globala lösningar. Unionen kommer att försöka komma fram till en global överenskommelse vid världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg.

1.4. Efter dessa överväganden fastslår Ekonomiska och sociala kommittén att nödvändigheten av en säker, prisvärd, miljövänlig och hållbar försörjning av förbrukningsenergi står i centrum för målsättningarna från Lissabon, Göteborg och Barcelona. Det är emellertid inte på något sätt säkert att denna målsättning kommer att uppnås; energiproblemet kommer att finnas kvar och måste snarast angripas. Nyckeln till möjliga lösningar kan man framför allt komma fram till genom intensiv forskning och utveckling.

1.5. Av denna anledning har Ekonomiska och sociala kommittén antagit detta yttrande som tillägg till sitt yttrande om grönboken(4) och det sjätte ramprogrammet(5). I yttrandet föreslår kommittén att kommissionen skall utarbeta en strategi för en integrerad europeisk energiforskning, vilken skall leda till ett framtida europeiskt program för energiforskning. Detta bör genomföras, om det är möjligt, redan under det sjätte ramprogrammets löptid, men senast under perioden som följer därpå.

1.6. Vid Europeiska mötet i Barcelona fastställdes att de totala utgifterna för FoU och för innovationer inom unionen skall ökas, så att de år 2010 når en nivå på nästan 3 % av BNP. Dessa nyinvesteringar skall till två tredjedelar finansieras av den privata sektorn. Enligt kommitténs mening bör de medel som krävs för ett omfattande program för energiforskning också stå till förfogande. (Se även punkt 2.4.3).

2. Utgångsläge och Ekonomiska och sociala kommitténs yttranden

2.1. Energiproblemet

2.1.1. Förbrukningsenergi utgör grunden i dagens industrisamhälle. Det är tack vare en tillräcklig tillgång till förbrukningsenergi som vi har den levnadsstandard vi har i dag: Längre förväntad livslängd, näringsförsörjning, social trygghet och personlig frihet har nått en nivå som aldrig tidigare varit högre. Utan energi finns inget välstånd och ingen dynamik. Tack vare teknikens och ekonomins resurser och tack vare enhetliga ekonomiska ramvillkor - i motsats till t.ex. Kalifornien - har det hittills varit möjligt att i stor utsträckning erbjuda förbrukarna inom EU en tillräcklig och tillförlitlig energiförsörjning på ekonomiskt acceptabla villkor.

2.1.2. Något Schlaraffenland existerar dock inte. Produktion och utnyttjande av energi för med sig miljöproblem, risker, resursutarmning och ett problematiskt utrikespolitiskt beroende. Läget försvåras ytterligare av att efterfrågan på förbrukningsenergi kommer att öka dramatiskt på lång sikt, eftersom energiförbrukningen i världen kommer att öka till det dubbla eller tredubbla på grund av att befolkningsmängden ökar och att de mindre utvecklade länderna behöver komma i fatt.

2.1.3. Fossila bränslen, dvs. kol, naturgas och olja, utgör med sina 79 % det i särklass största bidraget till primärenergikonsumtionen inom EU. Tillgången till dem är - i olika grad - begränsad, och förbränningen av dem är förknippad med utsläpp av klimat- och miljöfarliga ämnen (särskilt koldioxid). Dessa utsläpp skall med hjälp av överenskommelserna i Kyotoprotokollet begränsas i framtiden, inte bara genom att ökningen av dem upphör, utan de skall t.o.m. minskas.

2.1.4. Kärnklyvning bidrar med omkring 15 % till primärenergikonsumtionen och medför inga miljöfarliga gaser. På grund av risken för radioaktiv kontaminering vid driftsolyckor och vid slutförvaringen är dock utnyttjandet av kärnklyvning omstridd i de olika medlemsstaterna.

2.1.5. De förnybara energikällornas bidrag ligger på omkring 6 %. Vattenkraft utgör den största delen av de förnybara energikällorna. När det gäller de andra förnybara energikällorna (den största delen utgörs av förbränning av biomassa och sopor) ligger problemen framför allt hos naturens sviktande tillgångar, bristen på lagringskapacitet - förutom för biomassa och sopor - och den låga primära energitätheten, vilket ännu resulterar i för höga kostnader.

2.1.6. Ingen av de möjligheter och de tekniker som kan bidra till den framtida energiförsörjningen är perfekt och tillräcklig för alla behov. En miljövänlig och ekonomiskt kompatibel energiförsörjning på längre sikt är inte säkerställd vare sig i Europa eller globalt sett. Dessutom kan en målkonflikt uppstå mellan det konkurrensmässiga behovet av en särskilt prisvärd energiförsörjning och utvecklingen av nya tekniker och långsiktig försiktighet samt nödvändiga forskningsprojekt. Strategin för att lösa problemet får därför inte begränsas till delaspekter. Man måste ta tag i energiproblemet i dess helhet och diskutera det i ett långsiktigt och globalt perspektiv. Lösningen på energiproblemet har en nyckelroll och utgör en betydande prövosten i det globala partnerskapet för hållbarhet.

2.1.7. Det som nämnts ovan beaktas dock inte tillräckligt av medborgarna och återspeglas inte tillräckligt i den offentliga debatten. Det finns faktiskt en mängd opinionsyttringar med allt från över- till underskattningar av risker, tidvis modifierade genom rapporter om oljekriser, händelser som har med klimatet att göra, flaskhalsar i försörjningen (Kalifornien) eller transporter med radioaktivt avfall. Åsikterna skiljer sig mycket åt, det finns de som menar att det inte finns något energiproblem eftersom allt har gått bra hittills (trots att man redan för många år sedan förutspådde skogsdöd och påstod att tillgången på olja och gas bara skulle räcka i fyrtio år till) och att man vid behov kan exploatera nya källor, och de som tror att det totala energibehovet i världen lätt kan tillfredsställas genom nya förnybara energikällor, bara alla forskningsmedel koncentreras till detta behov. Därför måste energiproblemet bli en väsentlig beståndsdel i den nödvändiga debatten(6) mellan vetenskapen, industrin, politikerna och medborgarna, inklusive skola, media och yrkesutbildning.

2.2. Kommissionens grönbok

2.2.1. Kommissionen har i sin grönbok(7) utarbetat en anmärkningsvärt tydlig framställning och analys av problemet. I grönboken hänvisar kommissionen framför allt till Europas oroväckande stora importberoende av nödvändiga primärenergikällor vilket kommer att öka till nästan 70 % fram till år 2030. Kommissionen påpekar också att det finns en risk att Kyoto-förpliktelserna blir omöjliga att uppfylla och betonar vikten av kärnenergins roll i uppfyllandet av Kyoto-förpliktelserna.

2.2.2. Till detta har kommittén utarbetat ett utförligt och på det hela taget mycket positivt yttrande(8). Kommittén har bland annat påpekat att kommissionens undersökning bör vara mer global och att undersökningsperioden bör förlängas, eftersom problemen kommer att förvärras under andra häften av detta århundrade. Vi framhöll särskilt betydelsen av forskning och utveckling för att lösa problemet.

2.2.3. Europeiska kol- och stålgemenskapens (EKSG)(9) rådgivande kommitté, framhåller möjligheten att spara på energi på områdena trafik, privathushåll och tredje sektorn samt utvecklingspotentialen som är förknippad med utnyttjandet av kol.

2.3. Tidigare energiforskning

2.3.1. På EU-nivå är energiforskningen en viktig del av det femte ramprogrammet som fortfarande pågår på områdena forskning, teknisk utveckling och demonstration, samt en viktig del av Europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) ramprogram. I dessa ramprogram anslås årligen medel på runt 510 miljoner EUR till energiforskning, vilket är mindre än en tusendel av utgifterna för primärenergi inom EU.

2.3.2. Till förberedelsen av det sjätte ramprogrammet lade kommissionen i februari 2001(10) fram ett "förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om Europeiska gemenskapens fleråriga ramprogram 2002-2006 för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet" och ett "förslag till rådets beslut om Europeiska atomenergigemenskapens fleråriga ramprogram 2002-2006 för verksamhet inom området forskning och utbildning med syfte att främja inrättandet av det europeiska området för forskningsverksamhet".

2.3.3. Kommissionen lade i januari 2002 också fram (ändrade) förslag(11) till de "särskilda programmen för Europeiska gemenskapens ramprogram 2002-2006 för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration" och till de "särskilda programmen för Europeiska atomenergigemenskapens fleråriga ramprogram 2002-2006 för verksamhet inom området forskning och utbildning".

2.3.4. Samtliga dokument som nämns ovan under punkt 2.3 innehåller forsknings- och utvecklingsarbeten om energi. I Europeiska atomenergigemenskapens program ägnar man sig till och med uteslutande åt denna fråga.

2.3.5. I medlemsstaterna genomförs också energiforskning som finansieras av de offentliga myndigheterna som en del av de nationella forskningsprogrammen.

2.3.6. Dessutom påpekas och betonas att en mycket väsentlig del av all teknisk utveckling, och industrins forskning som förknippas med denna utveckling, till stor del genomförs med egna medel. Detta gäller bland andra olje- och gasföretagen samt transport och förädling, kolindustrin, anläggningsbyggarna, energiförsörjningsföretagen, bilindustrin, flygplansindustrin och deras leverantörer, de små och medelstora företagen och många fler, inklusive de banker som verkar på området.

2.3.7. Kommittén antog i juli 2001 ett utförligt yttrande(12) om det kommissionsförslag(13) som nämns ovan under punkt 2.3.2. I detta yttrande framförde kommittén följande rekommendationer:

- Gemenskapen bör ha som politiskt mål att på medellång sikt öka sin totala budget för forskning, teknisk utveckling och demonstration ("FoTUD") med 50 % för perioden efter sjätte ramprogrammet (RP6) samt uppmana medlemsstaterna och industrin att följa denna rekommendation.

- Det bör införas en särskild rubrik "Energi och transporter" i de tematiska åtgärderna för att ge större tyngd åt och uppmärksamma energi- och transportproblem, särskilt - i strävan efter en hållbar utveckling - förnybara energisystem (inklusive lagring och distribution) och energibesparing (1500 miljoner EUR).

- Euratom-programmet bör få utökade resurser i strävan efter säkrare kärnkraft när det gäller produktion, transport och lagring av kärnavfall, och genom att vidareutveckla fusionsmetoden (kärnklyvning 350 miljoner EUR, fusion 950 miljoner EUR).

2.3.8. I maj 2002 antog kommittén ett yttrande(14) om det kommissionsdokument som nämns ovan under punkt 2.3.3(15), i vilket kommittén i huvudsak bibehållit de element som är väsentliga för energiforskning i det tidigare yttrandet, men anpassat det till rådets beslut och parlamentets yttranden.

2.3.9. Kommittén påpekar, särskilt med tanke på målet om en global hållbar utveckling, i sitt yttrande för förberedelsen av världstoppmötet (i Johannesburg) för hållbar utveckling, hur betydelsefullt det är med intensiv forskning på området energi och trafik(16).

2.3.10. Kommittén förbereder även ett yttrande om kommissionens program "Intelligent energi för Europa(17)".

2.4. Motivering till detta yttrande

2.4.1. I kommitténs yttranden som nämns ovan under 2.3.7 och 2.3.8 utgör energiforskningen endast en relativt liten del av det sjätte ramprogrammets (FoTUD) innehållsmässigt och organisationsmässigt sett mycket omfattande regelverk. Därför ansåg kommittén att det inte var lämpligt att inom ramen för sitt ovan nämnda yttrande om det sjätte ramprogrammet ge energiforskningstemat den vikt och den detaljredovisning som det förtjänade.

2.4.2. Energiforskningen intar också en särställning av den anledningen att den utgör det enda området i det sjätte ramprogrammets "tematiska åtgärder" som är uppdelat i två olika fördrag, nämligen i Europeiska gemenskapens fleråriga ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration och i Europeiska atomenergigemenskapens fleråriga ramprogram för verksamhet inom området forskning och utbildning.

2.4.3. En särskild och ny aspekt uppstår dessutom genom att fördraget om Europeiska kol- och stålgemenskapen löper ut i juli 2002, vilket innebär att kommissionen kommer att överta en gemensam forskningsfond för kol- och stålsektorn(18) Detta bör enligt kommittén vara en fördel särskilt för området för energifrågor.

2.4.4. Detta ärende berörs också genom olika stödprogram som kommissionen ansvarar för inom första ramprogrammet för åtgärder inom energisektorn, vilka genomförs utanför ramprogrammet för forskning och utveckling

2.4.5. Ansträngningarna från EU:s sida är alltså fortfarande ganska ofullständiga: sjätte ramprogrammet (FoTUD) och Euratom, åtgärder inom energisektorn, samt Eureka, Cost, CERN, GFC etc. Här finns enligt kommittén en viktig uppgift för kommissionen att tillsammans med dessa olika programs och institutioners initiativtagare och samarbetsparter komma fram till en gemensam strategi för energiforskning inom ramen för det Europeiska forskningsområdet. (Se också punkt 3.6.)

2.4.6. Mot bakgrund av denna situation har kommittén beslutat att utarbeta ett eget tilläggsyttrande om energiforskning som helhet, till dem som nämns ovan under punkt 2.3.7 och 2.3.8. På detta sätt kommer kommittén också att framföra sin åsikt att energiforskningen bör få en betydligt större betydelse, bli synligare samt framställas på ett enhetligt och fullständigt sätt, som också motsvarar problemets brådskande karaktär.

3. En strategi för ett framtida europeiskt energiforskningsprogram

3.1. Energiforskning är av avgörande strategisk betydelse och bör ligga till grund för all framgångsrik och långsiktig energipolitik. Energiproblemet kräver betydande vetenskaplig forskning och teknisk utveckling. Investeringar i forskning och utveckling är dagens generations bidrag till kommande generationer för det nuvarande utnyttjandet av energiresurser och för belastningen av växthusgaser på atmosfären.

3.2. Vetenskapsvärlden och näringslivet är aktörerna inom forskning och utveckling. Inom EU finns den kompetens och den kvalitet på vetenskap som krävs för att genomföra spjutspetsforskning. Det finns också utbildningsanstalter för att utbilda yrkeskunnigt folk som kommer att behövas i framtiden för att göra forskningsstrategin, som utvecklats tillsammans med vetenskapsvärlden och näringslivet, till en framgång.

3.3. Denna strategi måste stödjas av medlemsstaterna och EU, särskilt med tanke på forskningens och utvecklingens långsiktiga och riskfyllda aspekter. Om detta stöd kom till korta i jämförelse med andra konkurrerande ekonomier som anslår offentliga medel till forskning skulle de europeiska företagen och forskningsinstituten utsättas för en farlig snedvridning av konkurrensen.

3.4. Näringslivet, vetenskapsvärlden och politikerna måste därmed gemensamt säkerställa en hållbar energiförsörjning i gemenskapen för sina medborgare samt utveckla en strategi och anslå nödvändiga medel.

3.5. Dessa frågor ligger utan tvekan inom EU:s ansvarsområden eftersom energiförsörjning, transeuropeiska nät osv. är typiska kännetecken för EU:s inre marknad.

3.6. Det europeiska området för forskningsverksamhet och de instrument som står till förfogande spelar därför en avgörande roll. Kommittén uppmanar dock även regeringarna, näringslivet och forskningsinstitut i medlemsstaterna att delta i en sådan europeisk strategi och i utvecklingen av ett energiforskningsprogram för att på så sätt (i likhet med vad som redan är fallet inom fusionsforskningen) medverka i ett europeiskt energiforskningsprogram.

3.7. Kommittén är medveten om att en betydande del av dessa, och kommande, rekommendationer återspeglas i kommissionens förslag till sjätte ramprogrammet, Euratomprogramet och andra program som dock presenteras på ett relativt ofullständigt och splittrat sätt (se också punkt 2.4.5). EU behöver en balanserad, tematisk, tillräckligt diversifierad, långsiktigt hållbar och övergripande strategi som utarbetats utifrån en grundlig analys som tar hänsyn till både miljömässiga och ekonomiska krav samt leder till förslag på lösningar och utvecklingsmöjligheter. Oberoende av sin förankring i de olika fördragen bör strategin leda till antagandet av ett enhetligt europeiskt energiforskningsprogram där det framgår tydligt att nödvändiga medel skall anslås för programmets genomförande. Programmet skall också vara förståeligt för medborgarna samt med eftertryck stödjas och genomföras av de politiska beslutsfattarna.

3.8. Frågan kan även ses ur en annan synvinkel när man ser på situationen vid EU:s gränser.

- Å ena sidan gäller detta kandidatländerna och deras energiförsörjning. Det handlar dels om säkerheten och miljöstandarderna på den teknik som används i dessa länder och de problem som detta medför. Det handlar även om att dessa länder även i fortsättningen görs delaktiga i ett gemensamt forskningsprogram och att samarbetet fördjupas.

- Frågan gäller också de länder som gränsar till kandidatländer som t.ex. Ukraina och Ryssland. Det samarbete som redan pågår(19) med dessa länder måste utvecklas och snarast leda till ett omfattande samarbete inom området för energiforskning samt avtal om miljöstandarder osv.

- Sist men inte minst bör dessa frågor även ses i ett globalt perspektiv och inom ramen för det globala partnerskapet för hållbar utvecklig (Johannesburg). Detta innebär att krav ställs på Europa, som har kunskap och teknik för att lösa de globala problemen och att bistå de mindre utvecklade länderna. Dessa skyldigheter innebär inte bara att man skall överföra vetenskaplig och teknisk kunskap utan även att man kan exportera den allra senaste tekniken vilket i sin tur även främjar EU:s konkurrenskraft och välstånd.

- De globala aspekterna av energiproblemet är ännu en anledning till att utveckla ett intensivt internationellt samarbete på energiforskningsområdet. I detta hänseende står även internationella organisationer som Internationella energibyrån (IEA) och Internationella atomenergibyrån (IAEA) till förfogande som katalysatorer och instrument.

3.9. Inom ramen för energiråvarutillförseln samt hanteringen av avfall från energiförbrukningen (dvs. energiomsättningen) måste man utveckla, förbättra och fullt ut utnyttja alla tänkbara energikällors potential för att uppnå en säker, kostnadseffektiv och hållbar energiförsörjning. De nödvändiga utgifterna bör mätas mot konkurrenssituationen i världen och mot miljöproblemens brådskande karaktär men även mot omfattningen av, och kostnaderna för, den totala energiförbrukningen eftersom forskning och utveckling är grundläggande för framtiden.

3.10. I detta sammanhang är det även viktigt att beakta att energiproblemet, som det ser ut i dag, kommer att förvärras avsevärt under den andra halvan av detta århundrade, vilket innebär att strategier och forsknings- och utvecklingsperspektiv måste sträcka sig utöver denna tidsperiod. Med tanke på att den nödvändiga utvecklingen och lösningarna måste ses i ett långsiktigt perspektiv gäller det att skrida till handling redan nu.

3.11. Kommittén noterar med tillfredställelse att kommissionens rådgivande arbetsgrupp för energi, forskning och teknisk utveckling delar många av kommitténs synpunkter och hänvisar i detta sammanhang till arbetsgruppens arbetsdokument(20).

4. Synpunkter på en gemensam forskningsstrategi

4.1. En rationell forskningsstrategi bör främst syfta till att undersöka var man kan spara in på nuvarande resurser eller hitta nya resurser, minska koldioxidutsläppen och andra skadliga utsläpp eller restmaterial och hur man kan hålla energipriserna på en låg nivå. Till följd av en sådan strategi måste även långsiktiga och världsomfattande målsättningar utvecklas och antas.

4.2. Industriell forskning och utveckling måste även framför allt inriktas på mål som möjliggör kortsiktiga resultat, produkter, förfaranden och tjänster som relativt snabbt uppväger de investeringar som gjorts och därmed i stor utsträckning kan finansieras av företagen själva. Det är dock de offentligt drivna forskningsinstitutens uppgift att påskynda den nödvändiga och grundläggande utvecklingen och särskilt ta initiativ till mer långsiktiga projekt. Näringslivet och vetenskapsvärlden måste samarbeta inom ramen för ett ömsesidigt partnerskap för att hitta marknadseffektiva lösningar genom grundforsknings- och demonstrationsprojekt.

4.3. Även om de förändringar som EU:s inre marknad för med sig (liberalisering)(21). generellt sett gynnar en säker energiförsörjning kan dessa åtgärder, inom ramen för en hårdare konkurrens inom olika sektorer i näringslivet i hela världen, leda till en omfördelning av stimulansåtgärder och ansvaret för långsiktiga förebyggande åtgärder och, i alla fall under en viss tid, resultera i ett mindre omfattande forsknings- och utvecklingsarbete i företagen.

4.4. Politikerna måste undvika detta genom att genomföra lagstiftning eller vidta stimulansåtgärder för näringslivet om detta behövs. I detta sammanhang är det ännu viktigare att arbeta för att även näringslivet uppfyller de mål som fastställdes i Barcelona(22) så att betydligt större investeringar kan göras från näringslivets sida för forskning och utveckling.

4.5. Företag bör engagera sig mer i projekt som genomförs gemensamt med forskningsinstitut och som finansieras med offentliga medel för att snabbare ta del av nya resultat från energiforskningen och omvandla nya rön till produkter. Särskilt viktigt är att göra anläggningsoperatörer delaktiga i upprättandet och genomförandet av demonstrationsprojekt.

4.6. En förutsättning för en gemensam forskningsstrategi är även att både de offentliga forskningsinstituten och näringslivets forskning förfogar över tillräckliga finansiella medel. Forsknings- och utvecklingsprojekt tar flera, och ofta ett tiotal, år att genomföra från den första idén, laboratorieförsök och prototyper till att utveckla demonstrationsanläggningar och slutligen presentera en marknadsanpassad produkt. För att denna utveckling skall bli framgångsrik är det nödvändigt att man på nationell och europeisk nivå kontinuerligt och långsiktigt främjar forskning för att uppmuntra de personer som deltar i utvecklingen, samt ge företag och forskningsinstitut möjlighet att på säkra grunder göra långsiktiga planer för att våga satsa.

4.7. EU:s instrument för att främja forskning bör väljas ut och utformas så att de är optimalt anpassade till varje område och till de olika tidsramarna. De instrument som användes inom ramen för femte ramprogrammet och Euratomprogrammet och de instrument som föreslagits för sjätte ramprogrammet och Euratomprogrammet utgör ett spektrum av möjligheter i detta hänseende.

4.8. Man bör även sträva efter att samordna de politiska och administrativa ansvarsområdena för att de nödvändiga planerings- och beslutsprocesserna (t.ex. i olika generaldirektorat inom Europeiska kommissionen, ministerier, medlemsstater) inte leder till onödiga förseningar eller t.o.m. dödlägen, och istället fortlöper samordnat, effektivt och snabbt. Detta kommer att gynna målsättningarna för det europeiska forskningsområdet och tar vara på dess möjligheter.

5. Temaområden för ett framtida energiforskningsprogram

5.1. Det är varken kommitténs avsikt eller uppgift att själv utarbeta eller föreslå innehållet i ett energiforskningsprogram. Kommittén uppmanar istället kommissionen att ta sig an denna uppgift i nära samarbete med näringslivet, vetenskapsvärlden och medlemsstaternas regeringar.

5.2. Energiforskningsprogrammet som skulle vara resultatet av detta samarbete skulle kunna bli en uppföljning på det sjätte ramprogrammet för forskning och utveckling och t.o.m. redan tas i beaktande i ramprogrammet. Möjligheten finns, tack vare det extra spelutrymme som frigörs i och med EKSG-fonden samt den höjning av forskningsbudgeten som fastställdes i Barcelona.

5.3. Eftersom det för tillfället inte finns någon enkel lösning på energiproblemet kan man bara hitta utvägar genom att vidareutveckla och utforska alla energiformer, tekniker och möjligheter som har potential att ge goda resultat.

5.4. Det gäller därför att på ett konsekvent och uppfinningsrikt sätt (vidare)utveckla både redan kända och beprövade tekniker och koncept samtidigt som man är öppen för nya idéer och innovationer.

5.5. I dagens läge kan man urskilja några viktiga temaområden och kriterier för en lämplig energiforskning. Dessa kan indelas enligt följande:

5.5.1. Allmänna kriterier

- Resurser

- Avfall/utsläpp

- Tillgång

- Försörjningssäkerhet

- Hållbarhet

- Säkerhet/risker

- Tillförlitlighet

- Andra miljöaspekter

- Geopolitiska aspekter

- Kostnader

- Förståelse

5.5.2. Tekniska kategorier

- Energiproduktion

- Energidistribution, omvandling, lagring och användning

- Processteknik

- Materialforskning och materialutveckling

- Systemutveckling och forskning

5.5.3. Användarkategorier

- Transportsektorn

- Industri och näringsliv

- Byggnads- och bostadsområden samt privata hushåll

5.5.4. Primära energikällor och omvandlingssystem

- Kol och derivat

- Olja och derivat

- Gas och derivat

- Kärnklyvning

- Fusion

- Vattenkraft och tidvatten

- Biomassa och derivat

- Vindkraft

- Solvärme

- Solcellsteknik

- Geotermisk energi

6. Teman - exempel

6.1. Det förtjänar först att påpekas och understrykas att redan det hittillsvarande forsknings- och utvecklingsarbetet har haft påtagliga framgångar. Dessa sträcker sig alltifrån en signifikant ökning av verkningsgraden hos konventionella kraftverk, inklusive frånskiljande av svavel och kväve ur avgaserna, via utveckling av bränsleceller, av bränslesnåla dieselmotorer, vindkraftverk med hög effekt och ett storskaligt införande av sådana kraftverk, samt passiva nödkylsystem för kärnreaktorer till avgörande framsteg inom fusionsforskningen. Dessa exempel, och många som inte tagits upp, visar vilka resultat som forskare, ingenjörer, uppfinnare och ett engagemang från företagen och politikerna kan prestera om ramvillkoren är de rätta. De visar också att framsynthet och investeringar kan löna sig och leda till målet.

6.2. Mot bakgrund av detta kommer i det följande att ges kortfattade exempel på möjliga teman för framtida forsknings- och utvecklingsverksamhet. Att många tankar och idéer inte tas upp här innebär inte att de skall betraktas som uteslutna.

6.2.1. Energidistribution, omvandling och användning

- Fortsatt utveckling av ångturbiner och i synnerhet gasturbiner som nyckelteknik för att öka verkningsgraden (material!).

- Ökad effektivitet i industriprocesser som ståltillverkning och kemisk produktion samt i livsmedelsindustrin.

- Förbättring av drivsystem med förbränningsmotorer inklusive hybridtekniker.

- Läckagefri utvinning och distribution av naturgas.

- Produktionsteknik för alternativa bränslen (metanol, etanol, syntetiska kolväten, väte) samt distribution och lagring av gasformiga bränslen (naturgas, biogas och väte).

- Förbättrad värmeteknik och värmeisolering inom byggnadstekniken.

- Aktivt och passivt utnyttjande av solenergi i byggnadstekniken (inklusive de för arkitekter viktiga konstnärliga/estetiska incitamenten).

- Lagringsteknik för el och värme.

- Nätplanering och -styrning.

- Bränsleceller för stationärt och mobilt bruk, samt för fordonsdrift.

- Anläggningsteknik för att anpassa effekten i samband med skiftningar i behov och utbud hos förnybara energikällor.

- Väteteknik(23).

- Supraledande distributionssystem och lagringssystem för energi.

6.2.2. Materialvetenskap, forskning om energisystem

- Konstruktions- och funktionsmaterial för t.ex. gas- och ångturbiner, bränsleceller, solceller, värmeisolering, värmelagring, specialkablar, supraledare, komponenter till fusionskraftverk.

- Energisystemforskning. Ekonomiska och ekologiska sammanhang, konsekvensbedömning av olika slags teknik, marknadsanalyser, modellscenarier, framsynthet.

6.2.3. Tillhandahållande av energi, inklusive säkerhets- och miljöaspekter

- Vidareutveckling av traditionell kraftverksteknik till högre verkningsgrad, kombinerad teknik och nya koncept, som t.ex.: kraftverk för torrt brunkol, förbränning av koldamm (från brun- och stenkol) under tryck, förbränning av brunkol, stenkol och biomassa i tryckvirvelskikt, integrerad kolförgasning, samtidig förbränning av ersättningsbränslen eller biomassa, kombikraftverk med gas- och ångturbiner, ångkraftverk med kritiska ångtillstånd.

- Filtrering och rening av rökgaser, avskiljning och lagring av koldioxid (sekvestrering), landskapsskydd.

- Utnyttjande av biomassa, logistik och bästa utnyttjande av den med hänsyn till verkan, utsläpp.

- Kraft/värme-koppling, decentralisering kontra centralisering.

- Vattenkraft, säkerhet (geologisk, inre och yttre).

- Uppvärmnings- och luftkonditioneringssystem i byggnader.

- Vind- och solanläggningar: utveckling och utprovning av olika metoder och koncept - t.ex. solvärme för el och uppvärmning av byggnader, teknik för att utnyttja fotovoltaiska system och för tillverkning av komponenterna (celler); vidareutveckling med inriktning på verkningsgrad, sänkning av kostnader, anknytning till nät, anpassning till behov, energilagring, marknadsföring och landskapsskydd.

- Fissionsreaktorer: inre och yttre säkerhet, utveckling av alternativa reaktorkoncept, främst i fråga om reaktorer med inbyggd säkerhet; transport, bearbetning och lagring av radioaktiva klyvningsprodukter, transmutation av särskilt radiotoxiska och långlivade radionuklider.

- Utveckling av fusionsreaktorer: principer, koncept, demonstration, teknik, inre och yttre säkerhet, utveckling av en strategi för att förkorta tiden för att utveckla ett demonstrationskraftverk.

6.3. Kommentarer till exemplen

6.3.1. Den största risken när det gäller EU:s energiförsörjning ligger i det dominerande utnyttjandet (förbränningen) av fossila bränslen (79 % av den totala energiförsörjningen!) i förening med att prognoserna för ett medellångt perspektiv pekar på ett importberoende av 70 %. Samtidigt finns i ett kort och medellångt perspektiv en särskilt stor potential för energibesparing hos dessa bränslen, och en stor potential för att sänka koldioxidutsläppen. Detta kan uppnås genom förbättrad teknik för bearbetning, förbränning och omvandling, samt genom ett förbättrat utnyttjande av värme och sekundärenergi. Man kan t.ex. öka verkningsgraden i elkraftverk (vilket i första hand handlar om materialutveckling och metallurgi), förbättra processerna i t.ex. den kemiska industrin och stålindustrin, utveckla motorerna i fordon samt isoleringen och det passiva utnyttjandet av solenergi i byggnader.

6.3.2. Utnyttjandet av förnybara energikällor som vattenkraft och delvis även förbränning av biomassa (trä) bygger på en lång tradition och är (i stor utsträckning) konkurrenskraftigt. Dessutom kan vattenkraftverk med vattenmagasin med fördel sättas in för att täcka energibehoven vid toppbelastning.

6.3.3. Andra förnybara energikällor som vind- och solenergi används visserligen redan i stor utsträckning men bidrar endast med cirka en procent av energiförsörjningen inom EU. De är dock (ännu?) inte konkurrenskraftiga. Utnyttjandet av vindenergi är en storleksordning mer kostnadseffektivt än elproduktion genom solenergi. Det finns hittills inga sätt att lagra energin, vilket innebär att kraftproduktionen är beroende av dags/årscykler och väderleksförhållanden och att de "konventionella" kraftverken måste stå till förfogande som buffert och reserv. Detta begränsar också den möjliga andelen av den totala marknaden för elkraft.

6.3.4. Av detta skäl skapar man i vissa medlemsstater incitament för att utnyttja de ännu inte konkurrenskraftiga teknikerna, exempelvis genom avnämarpriser som ligger klart över marknadspriset (t.ex. genom lagar om leverans av elkraft) och genom billiga lån. Detta sker i avvaktan på att å ena sidan produktionstekniken kommer att bli billigare i framtiden och å andra sidan att de fossila bränslena kommer att bli dyrare (priser och energiskatter) vilket kommer att minska klyftan.

6.3.4.1. Det måste alltså vara forskningens främsta mål att förbättra konkurrenskraften och oberoendet (lagring) för dessa tekniker. I det sammanhanget måste man dock tydligt skilja på forskning och utveckling å ena sidan och främjande av marknadspositionen å andra sidan - vilket inte alltid är fallet.

6.3.4.2. Man bör framför allt ta ställning till det ökande behovet av tillräckligt stöd till forskningen och jämföra kostnaderna för detta med konsumenternas och statens kostnader för den numera mycket omfattande subventioneringen av marknaden. I detta sammanhang uppstår dessutom frågan om hur stor ökning av energipriserna som Europas ekonomi på lång sikt kan klara av, även med tanke på den globala konkurrensen.

6.3.5. Energiutvinning från kärnenergi kan principiellt ske på två sätt: klyvning, fission, av mycket tunga atomkärnor som uran eller plutonium, och sammanslagning, fusion, av mycket lätta atomkärnor som deuterium eller tritium. Funktionen, driften, miljö- och säkerhetsaspekterna, resurserna m.m. skiljer sig i väsentliga avseenden från varandra i de båda processerna.

6.3.6. Fissionsreaktorer har använts i många decennier och i stor omfattning. Den tekniska standarden och säkerhetsnormerna varierar dock mellan olika länder. De reaktorer som finns i EU-länderna är de bäst utvecklade. Därför är det redan nu uppenbart att EU kommer att få nya uppgifter när det gäller att förbättra standarden i länder utanför unionen. Forskningens främsta mål måste alltså vara att höja säkerhetsnivån ytterligare, kräva att den tillämpas även utanför EU, samt att söka ännu bättre lösningar för hanteringen av de långlivade radioaktiva klyvningsprodukterna.

6.3.7. Fusionsreaktorer befinner sig ännu i utvecklingsstadiet. Säkerhetsaspekterna, den drastiska minskningen av radiotoxiskt avfall - utan långlivade komponenter (aktinider) - samt den nästan obegränsade resurstillgången gör dem emellertid till en potentiellt mycket viktig hållbar teknik för framtiden. Tack vare framgångarna i det fusionsprogram som nu är fullt integrerat i det europeiska området för forskningsverksamhet (se även punkt 3.6), har man i ett samarbete världen över (EU, Japan, Kanada, Ryssland) lyckats utarbeta byggnadsplaner för den internationella experimentreaktorn ITER. Med ITER skall man visa att det tekniskt och vetenskapligt sett är möjligt att utvinna förbrukningsenergi genom kärnsammansmältning. Det måste alltså vara forskningens främsta mål att så snabbt som möjligt visa att denna teknik är praktiskt möjlig och innebär fördelar för miljön, för att kunna påbörja byggandet av det första elektricitetsproducerande fusionskraftverket.

6.3.8. Företagen och forskningen inom EU har ledande positioner på nästan alla de ovan nämnda områdena. Därför är det ytterst viktigt att behålla denna position och kunskap, bygga ut den och använda den till nytta för både Europas sårbara energiförsörjning och för de globala nätverken och förpliktelserna.

6.3.9. Kommittén upprepar dessutom i detta sammanhang sin uppmaning till aktörerna inom politiken, näringslivet och vetenskapen att göra de vetenskapligttekniska yrkena så attraktiva att tillräckligt många begåvade ungdomar väljer motsvarande utbildningar. Detta innebär dels att det måste finnas ett utbud av mycket kvalificerade utbildningsplatser och att man måste förmedla till de nya studenterna vilken avgörande betydelse vetenskapsmän och ingenjörer spelar för att det skall finnas tillräckligt med energi, och miljövänlig energi, genom sina insatser inom olika grenar av energitekniken. Arbetssituationen måste dock vara så attraktiv att unga människor kan bestämma sig för en bana inom energitekniken och vara så nöjda med denna, med karriärmöjligheterna och lönesituationen, att de stannar kvar inom dessa yrken.

6.3.10. Dessutom upprepar kommittén sin uppmaning att temaområdet energi, energiforskning och hållbarhet måste inkluderas i dialogen med det civila samhället, vilket inkluderar skolundervisningen och uppdraget till medierna. I synnerhet en välinformerad medborgare kan i den demokratiska samhällsprocessen bidra till att man även på detta område skapar rätt förutsättningar, vidtar riktiga åtgärder och fattar riktiga beslut.

7. Sammanfattning och kommitténs rekommendationer

7.1. Att säkerställa en prisvärd, miljövänlig och hållbar energiförsörjning inom EU hör till kärnpunkterna i besluten från Europeiska rådet i Lissabon, Göteborg och Barcelona. Detta viktiga mål kan man dock inte uppnå utan extra ansträngningar. Det finns ett energiproblem och detta måste lösas. Aktörer inom näringslivet, vetenskapen och politiken måste ta itu med den gemensamma uppgiften att utveckla den strategi som krävs och anslå nödvändiga medel.

7.2. Strategin för att lösa energiproblemet får dock inte begränsas till delaspekter. Man måste ta tag i energiproblemet i dess helhet, diskutera det i ett långsiktigt, globalt perspektiv och arbeta med det på bred front. Lösningen på energiproblemet har en nyckelroll och utgör en betydande prövosten i det globala partnerskapet för hållbarhet.

7.3. Nyckeln till möjliga lösningar kan man framför allt komma fram till genom intensiv forskning och utveckling. Energiforskning är av avgörande strategisk betydelse och bör ligga till grund för all framgångsrik och långsiktig energipolitik. Investeringar i forskning och utveckling är dagens generations gengåva till kommande generationer för den nuvarande resursförbrukningen och för belastningen på miljön med utsläpp och avfall från energiförbrukningen.

7.4. Därför rekommenderar kommittén att kommissionen utarbetar en strategi för en integrerad europeisk energiforskning, som ett omfattande, framtida europeiskt energiforskningsprogram kan bygga på. Detta bör om möjligt startas redan under det sjätte ramprogrammets löptid, eller senast under perioden som följer därpå. De ytterligare medel som krävs bör tas från de (enligt besluten i Barcelona) ökade allmänna medlen för forskning och utveckling och från delar av EKSG-fonden.

7.5. Det europeiska området för forskningsverksamhet och de instrument som står till förfogande för detta spelar därvid en avgörande roll. Kommittén uppmanar dessutom även regeringarna, näringslivet och forskningsinstitut i medlemsstaterna att delta i en sådan europeisk strategi och i ett europeiskt energiforskningsprogram. Möjligheterna i ett europeiskt forskningsområde måste utnyttjas genom en omfattande, öppen, samordnad strategi för energiforskning, en strategi som bärs upp av alla aktörer.

7.6. Kommittén är medveten om och erkänner fullt ut att en betydande del av dessa rekommendationer återspeglar kommissionens förslag till sjätte ramprogrammet, Euratomprogrammet och andra program där de dock presenteras ofullständigt och splittrat. Trots att ett europeiskt energiforskningsprogram är förankrat i olika fördrag bör ett sammanhängande program utformas, som presenteras som en enhet, som tydligt visar vilka nödvändiga medel som anslås och för vilka syften, som är förståeligt för medborgarna samt får ett eftertryckligt och långsiktigt stöd gentemot de politiska beslutsfattarna.

7.7. Råvaruförsörjningen för energiproduktion samt hanteringen och minskningen av avfall från energiförbrukningen kräver en utveckling av alla kända och tänkbara energikällor för att utforska, förbättra och på bästa möjliga sätt utnyttja deras potential. De nödvändiga utgifterna bör mätas mot konkurrenssituationen i världen, mot den kritiska försörjningssituationen och mot de angelägna miljöproblemen, men även mot omfattningen av och kostnaderna för den totala energiförbrukningen, eftersom forskning och utveckling är grundläggande för framtiden.

7.8. Näringslivets engagemang bör i sammanhanget främst inriktas på sådana mål som möjliggör kortsiktiga resultat, produkter, förfaranden och tjänster, som alltså relativt snabbt innebär att investeringarna lönar sig och som därmed i stor utsträckning kan finansieras av företagen själva. Regleringarna på inre marknaden och andra incitament måste vara inriktade på att företagen uppfyller målen från Barcelona och deltar i det europeiska energiforskningsprogrammet.

7.9. I motsats mot detta är det de offentligt finansierade forskningsinstitutens uppgift att engagera sig i den nödvändiga grundläggande utvecklingen och i synnerhet driva sådana projekt vars mål kan nås först på lång sikt. Näringslivet och vetenskapsvärlden måste ha ett tätt, ömsesidigt samarbete inom partnerskap för att genom grundforskning och gemensamma demonstrationsprojekt komma fram till kommersiellt gångbara lösningar.

7.10. Temamässigt måste det forskningsprogram som skall utformas på detta sätt innefatta alla relevanta användaraspekter - budget, byggnader, industri och transporter - och dessutom de olika teknikerna för energiförsörjning - omvandling, distribution och användning - inklusive energibesparing och utveckling av nya koncept. Dit hör också problemen med en säker energiförsörjning, med minskning eller behärskande av tekniska risker, med miljöskydd och med minskning eller hantering av avfallet från utnyttjandet av energikällorna (t.ex. växthusgaser och radioaktivitet). Det handlar dessutom om (vidare)utveckling av nödvändiga material, samt om systemstudier för analys och prognoser, där befolkningspolitiska, ekonomiska och ekologiska scenarier utvecklas och testas.

7.11. Man bör då eftersträva att inleda, driva vidare och understödja samarbete och nätverk inte bara med kandidatländerna utan också med deras grannar och till sist på global nivå. Energiproblemet är trots allt globalt både vad avser energiförsörjningen och dess möjliga ekonomiska, ekologiska och politiska konsekvenser.

7.12. Dessutom upprepar kommittén sin uppmaning att temaområdet energi, energiforskning och hållbarhet måste inkluderas i dialogen med det civila samhället, vilket även innebär i skolundervisningen och i uppdraget till medierna. I synnerhet en välinformerad medborgare kan i den demokratiska samhällsprocessen bidra till att man även på detta viktiga område skapar rätt förutsättningar, vidtar riktiga åtgärder och fattar riktiga beslut.

Bryssel den 17 juli 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Europeiska rådets möte i juni 2001, ordförandeskapets slutsatser - SN 200/1/01 rév. 1.

(2) Europeiska rådets möte i Barcelona i mars 2002, ordförandeskapets slutsatser - SN 100/02 add. 1.

(3) Grönbok, KOM(2000) 769 slutlig.

(4) EGT C 221, 7.8.2001.

(5) EGT C 260, 17.8.2001.

(6) Se kommitténs initiativyttrande CES 724/2001, "Vetenskap, samhälle och medborgare i Europa", från maj 2001, EGT C 221, 7.8.2001.

(7) Grönbok, KOM(2000) 769 slutlig.

(8) EGT C 221, 7.8.2001.

(9) EU-Bulletinen 6-2001.

(10) KOM(2001) 94 slutlig.

(11) KOM(2002) 43 slutlig.

(12) EGT C 260, 17.9.2001.

(13) KOM(2001) 94 slutlig.

(14) CES 693/2002.

(15) KOM(2002) 43 slutlig.

(16) CES 692/2002.

(17) KOM(2002) 162 slutlig, 9.4.2002.

(18) Rådet 5650/02 + add. 1 (Rådet 28.II.2002, preliminär version 6533/02 (Press 43-G), s. 7, EN.

(19) EGT L 299, 28.11.2000, s. 14.

(20) Arbetsdokumentet "Sustainable and Affordable Energy for the Future; Priorities for European Union Energy RTD: January 2001" EUR 19790.

(21) Centre for European Policy Studies CEPS: "Security of Energy Supply" Report of a CEPS Working Party, november 2001, s. 22, ISBN 92-9079-358-9.

(22) Se Europeiska rådets möte i Barcelona i mars 2002, ordförandeskapets slutsatser - SN 100/02 add. 1 och punkt 1.6.

(23) Med hänsyn till de ofta felaktiga framställningarna i media och reklam måste det påpekas här att väte inte är en fritt förfogbar primärenergikälla, utan att väte först måste framställas ur vatten under utnyttjande av elenergi. Fördelen med väte kan ligga i att det går att lagra och att det är lämpligt som bränsle, särskilt för bränsleceller. Vid förbränningen uppstår ingen koldioxid.