RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN ÅRSRAPPORT ÖVER MEDA-PROGRAMMET 1999

Innehållsförteckning

FÖRORD AV KOMMISSIONSLEDAMOTEN CHRISTOPHER PATTEN

SAMMANDRAG

I. MEDA 1995-1999 : EN ÖVERSIKT

I.1. Genomförandet

I.2. Översyn av Meda-förordningen (MEDA II

I.3. Associeringsavtalen: en överblick

1.4. MEDA 1995-1999: några slutsatser

II. MEDA-PROGRAMMET 1999

II.1. Den politiska och ekonomiska situationen 1999

II.2. Samarbetet med Medelhavspartnerna

II.2.1. Bilateralt samarbete

II.2.2. Regionalt samarbete

II.3. Informationsverksamheter

III. EUROPEISKA INVESTERINGSBANKENS UTLÅNINGSVERKSAMHET I MEDELHAVSREGIONEN

IV. UTVÄRDERINGAR AV MEDA-PROGRAMMET

V. BILAGA: FJÄRDE EXPERTMÖTET OM EKONOMISK OMVANDLING I MEDELHAVSOMRÅDET, BRYSSEL DEN 2-3 OKTOBER 2000; ARBETSDOKUMENT OCH ORDFÖRANDENS SLUTSATSER

FÖRORD AV KOMMISSIONSLEDAMOTEN CHRISTOPHER PATTEN

Den konferens som hölls i Barcelona i november 1995 mellan utrikesministrarna från EU och Medelhavsländerna markerade början på ett ambitiöst initiativ, nämligen partnerskapet mellan EU och Medelhavsområdet. Detta partnerskap är det viktigaste försök att skapa varaktiga och starka band över Medelhavet som gjorts i modern tid och inrymmer åtgärder på de viktigaste politiska, ekonomiska och sociala områdena.

Detta är en svår uppgift, men också en nödvändig strävan. Partnerskapet är av central betydelse för att stabilitet och välstånd skall kunna säkerställas i Europeiska unionens omedelbara omgivning. Partnerskapet är viktigt också för Medelhavspartnerna, som av unionen förväntar sig inte bara marknadstillträde, investeringar och kunskapsöverföring, utan också större förståelse när det gäller politiska, sociala, kulturella och mänskliga frågor.

Meda-programmet är den viktigaste beståndsdelen i det ekonomiska och finansiella samarbetet inom ramen för partnerskapet mellan EU och Medelhavsländerna och bör underlätta förverkligandet av ett av partnerskapets viktigaste mål, nämligen det gradvisa upprättandet av ett frihandelsområde mellan Europeiska unionen och dess partnerländer i Medelhavsområdet under tiden fram till och med 2010.

Frihandelsområdet kommer att erbjuda såväl EU som Medelhavspartnerna mycket stora möjligheter. För att kunna utnyttja dessa möjligheter kommer våra partner att behöva genomföra politiska reformer, strukturanpassningsåtgärder och moderniseringprogram. Dessa reformer kommer i sin tur att bidra till att inhemskt sparande mobiliseras och till ett ökat inflöde av utländska investeringar. Detta kommer att leda till förbättrad ekonomisk tillväxt, minskad arbetslöshet och högre välfärd för medborgarna.

Moderniseringsprocessen understöds genom samarbete inom ramen för partnerskapet mellan Europeiska unionen och Medelhavsländerna. Närmare 1 miljard euro lämnas årligen i gåvobistånd genom Meda-programmet, och ungefär lika mycket beviljas i lån från Europeiska investeringsbanken. Meda-programmet syftar till att lindra frihandelns ekonomiska och sociala följder genom tillhandahållande av ett omfattande finansiellt och ekonomiskt stöd som används för att främja ekonomisk omvandling och utveckling av den privata sektorn, stödja åtgärder när det gäller utbildning och hälsovård samt bidra till utvecklingen av grundläggande infrastruktur, såsom vattenförsörjning och avloppshantering.

I denna rapport sammanfattas hur EU:s finansiella stöd har kanaliserats till Medelhavspartnerna genom såväl bilaterala som regionala projekt och program. Årets rapport publiceras samtidigt som diskussioner äger rum mellan kommissionen och medlemsstaterna om en reviderad finansieringsförordning, Meda II, som skall reglera EU:s framtida stöd till regionen. Meda II syftar till rationalisering av förfarandena så att effektiviteten i biståndsgivningen kan förbättras. Det är viktigt att vi utnyttjar de erfarenheter som Medelhavspolitiken hittills har givit för att göra de ändringar i politiken som behövs och se till att Meda-programmet ytterligare kan bidra till våra partners ekonomiska och sociala reformer.

SAMMANDRAG

*Gemenskapen är utan jämförelse den största givaren av icke-militärt bistånd till Medelhavsregionen och ger betydande stöd till de ekonomiska reformerna i partnerländerna. Under perioden 1995-1999 lämnade Europeiska unionen drygt 4,6 miljarder euro i gåvobistånd till Medelhavsregionen (3,4 miljarder inom ramen för Meda-programmet och 1,2 miljarder från andra budgetposter) medan Europeiska investeringsbanken beviljade lån på drygt 4,6 miljarder euro.

*Alla Medelhavspartner har inlett program för ekonomiska reformer som löper med olika hastighet. Sedan beslutet om att det under tiden fram till utgången av 2010 skall upprättas ett frihandelsområde mellan länderna i Europeiska unionen och i Medelhavsområdet tillkom utgör detta den största ekonomiska satsningen i gemenskapens Medelhavspolitik och spelar en viktig roll i reformprocessen.

*Åtagandebemyndigandena inom ramen för Meda-programmet utnyttjades till fullo under perioden 1995-1999. Under samma period uppgick betalningarna i genomsnitt till 26 % av åtagandena. Detta har sin grund i a) den genomsnittliga genomförandeperioden på cirka 4 år för den typ av projekt som finansieras genom Meda-programmet, b) förseningar i fråga om flera Meda-partners undertecknande av de ramavtal som inrättar den rättsliga ramen för genomförandet, och slutligen c) problem av politisk och annan natur i det finansiella samarbetet med Turkiet, Algeriet, Libanon och Syrien. En stor del av ansvaret för förseningarna med genomförandet av programmet kan dessutom tillskrivas Meda-partnernas brist på beslutsamhet när det gäller att gå vidare med strukturreformerna.

*Cirka 86 % av Meda-medlen kanaliserades till bilateralt samarbete och cirka 12 % till regionalt samarbete. Bilateralt samarbete innefattar projekt för att stödja ekonomisk omvandling, strukturanpassning, socioekonomisk jämvikt, miljöskydd och landsbygdsutveckling. Åtgärder inom ramen för det regionala samarbetet rör samtliga Medelhavspartner och stödjer alla kapitel inom Barcelonaprocessen (partnerskap på de politiska, säkerhetsrelaterade, ekonomiska och finansiella samt sociala, kulturella och mänskliga områdena).

*Även om det fortfarande är för tidigt att kunna kvantifiera effekterna av de åtgärder som finansierats genom Meda-programmet bidrar de genom sin dynamiska effekt till att skapa en gynnsam ekonomisk miljö för handel och investeringar och för överföring av viktiga ekonomiska beslut från staten till marknaden. De minskar också de sociala kostnader som den ekonomiska anpassningen för med sig genom att förstärka hälsovård, utbildning och miljöskydd.

*Det råder ett tvingande behov av att inrikta det stöd som ges inom ramen för Meda-programmet på reformer. Det är därför nödvändigt att den strategiska programplaneringen förbättras så att man säkerställer att de åtgärder som genomförs enligt Medaprogrammet ligger i linje med nationella reformstrategier, främjar det övergripande målet att skapa ett frihandelsområde mellan gemenskapen och Medelhavsländerna och stärker de nuvarande mycket svaga interregionala ekonomiska banden.

*Syftet med den nuvarande översynen av Meda-förordningen är att uppnå betydande tidsvinster i beslutsprocessen och förstärka den strategiska planeringen av stödet. En förenkling av förordningen och en omorganisation av kommissionens avdelningar som handlägger yttre stöd till Medelhavsländerna bör också bidra till ett mer effektivt och snabbt tillhandahållande av stöd, liksom till en kvalitativ förbättring av detta stöd.

*I enlighet med vad som framhölls vid det fjärde expertmötet om ekonomisk omvandling i Europa-Medelhavsområdet som hölls i Bryssel den 2-3 oktober 2000 (dokument bifogas) kommer Meda-medlen i ökad utsträckning att ges till partner som har en bekräftad förmåga att tillgodogöra sig stödet och goda resultat när det gäller genomförandet av respektive associeringsavtal. Partnernas engagemang när det gäller genomförandet av nationella reformer kommer att vara avgörande vid bedömningen av deras förmåga att tillgodogöra sig stödet.

I. MEDA-PROGRAMMET 1995-1999 : EN ÖVERSIKT

I.1. GENOMFÖRANDET

Meda-programmet är det viktigaste instrumentet i det ekonomiska samarbetet inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet. Under perioden 1995-1999 stod det för 3 475 miljoner euro av det totalanslag på 4 685 miljoner euro som Europeiska rådet vid sitt möte i Cannes anslog till de 12 samarbetspartnerna i Medelhavsområdet [1].

[1] Det återstående beloppet på 1 248 miljoner euro avser huvudsakligen budgetposterna för de äldre finansprotokollen (B7-4050 & 4051), fredsprocessen (B7-4200) samt FN:s hjälpfond för Palestinaflyktingar, UNRWA (B7-4210).

Under 1995 och 1996 ersatte Meda-programmet gradvis de befintliga finansieringsinstrumenten (främst finansprotokollen) och svarade 1999 för ungefär 90 % av de sammanlagda finansiella åtagandena från EU:s budget för Medelhavsområdet. Meda-programmet avser främst gåvobistånd (90,4 % av de totala budgetåtagandena 1995-1999) förvaltat av Europeiska kommissionen, men omfattar också riskkapital och räntesubventioner för lån (9,6 %) förvaltade av Europeiska investeringsbanken.

Ungefär 86 % av de medel som anslagits till Meda förmedlas bilateralt till partnerna (detta gäller för Algeriet, Egypten, Jordanien, Libanon, Marocko, Syrien, Tunisien, Turkiet och den palestinska myndigheten). Tre länder, Israel, Malta och Cypern, omfattas inte av bilateralt samarbete på grund av sin goda ekonomiska utveckling. Cirka 12 % av medlen går till regionala verksamheter som alla tolv samarbetspartnerna har rätt att omfattas av. Meda-resurserna programplaneras genom treåriga nationella vägledande program och ett regionalt vägledande program som täcker de multilaterala verksamheterna.

*Åtaganden

De åtagandebemyndiganden som varje år finns tillgängliga förvaltas av Europeiska kommissionen på grundval av Meda-förordningen och inom ramen för den programplanering som genomförs gemensamt med de mottagande parternas myndigheter. Åtagandebemyndigandena utnyttjades nästan till 100 % (99,9 %) under perioden 1995-1999.

Åtagandebemyndiganden MEDA, 1995-1999

>Plats för tabell>

*Betalningar

Liksom i varje internationellt finansiellt samarbete är betalningstakten i Meda-programmet en direkt funktion av den typ av verksamhet för vilket åtaganden görs. Vissa verksamheter, såsom stöd till strukturanpassning, leder till betalningar under en kort tidsperiod, vanligtvis två år, förutsatt att de villkor som överenskommits mellan kommissionen och den stödmottagande regeringen är uppfyllda.

Stöd till ekonomisk omvandling och till utveckling av den privata sektorn utgörs vanligen av tekniskt bistånd under en 3-4-årsperiod, vilket påverkar utbetalningstakten. Traditionella utvecklingsåtgärder (landsbygdsutveckling, grundläggande hälsovård, utbildning, vattenförsörjning, avlopp etc.) kräver upphandling av anläggningsarbeten, tjänster och utrustning genom anbudsförfaranden. Genomförandeperioden är längre och uppgår vanligtvis till 4 till 6 år.

Regionala projekt, som finansieras inom ramen för Europa-Medelhavspartnerskapet, innefattar ofta helt nya samarbetsformer, vilka kräver komplicerade finansiella och rättsliga ramar av nytt slag. Betalningarna sträcker sig i dessa fall normalt över en 3-5 årsperiod.

Med hänsyn till den nuvarande blandningen av åtgärder inom Meda-programmet beräknas den genomsnittliga genomförandeperioden (dvs. betalningsperioden) för var och en av de årliga delarna av Meda-programmet vara cirka 4 år. De ackumulerade betalningarna för perioden 1995-1999 uppgick till 890 miljoner euro eller 26 % av de åtaganden som gjordes under samma period.

Betalningar i förhållande till åtaganden 1995-1999

>Plats för tabell>

Meda-programmet är ett nytt program vars genomförande inledningsvis försenades genom utdragna förhandlingar med de mottagande länderna om ramavtalen [2] och genom det komplicerade genomförandet. När den operativa fasen påbörjas resulterar dock de flesta projekt för vilka åtaganden redan gjorts efter förhållandevis kort tid i en betydligt snabbare utbetalningstakt.

[2] I dessa avtal fastställs den rättsliga och administrativa ramen för genomförandet av gemenskapens samarbetsverksamheter.

Översikt över åtaganden och betalningar i olika länder

Förhållandet mellan utbetalningar och åtaganden har varierat betydligt mellan de olika länderna.

Översikt över åtaganden och betalningar inom ramen för Meda i olika länder

>Plats för tabell>

Orsakerna till de allra lägsta utbetalningsgraderna är följande:

-Algeriet: svårigheter med genomförandet som beror på den inrikespolitiska situationen.

-Libanon: det stora antal projekt som beslutades i slutet av perioden (1999) och de svårigheter som uppstått i genomförandet av två projekt ("återupprättande av den libanesiska administrationen" och "Standardisering").

-Syrien: Ramavtalet har ännu inte undertecknats av de syriska myndigheterna.

-Turkiet: Med hänsyn till situationen i fråga om mänskliga rättigheter införde Europaparlamentet restriktioner beträffande inriktningen av stödet till detta land, dessutom undertecknades ramavtalet först nyligen (mars 1999).

Även om Medelhavspartnerna under de senaste åren gjort betydande framsteg i fråga om makroekonomisk stabilisering, har de varit ganska tröga när det gäller genomförandet av de viktigaste ekonomiska reformerna. De flesta av länderna i regionen måste fortfarande genomföra omfattande reformer för att skapa gynnsamma villkor för utvecklingen av den privata sektorn, ytterligare handelsliberalisering och privatisering. Den långsamma takten när det gäller ekonomiska reformer har inverkat negativt på genomförandet av Meda-projekt, särskilt sådana som rör ekonomisk omvandling och strukturanpassning.

Översikt över bilaterala verksamheter

Medas bilaterala verksamheter under perioden 1995-1999 kan föras in under huvudrubrikerna strukturanpassning, ekonomiskt samarbete, insatser på det sociala området, miljöområdet och landsbygdsutveckling.

*Strukturanpassning

Strukturanpassningsinstrumenten ger möjligheter att direkt och snabbt stödja de reformer som genomförs av partnerna med strikt respekt för de överenskomna villkoren. Det sammanlagda beloppet för åtagandena för strukturanpassning uppgick under perioden 1995-1999 till 520 miljoner euro vilket motsvarar 15 % av Medas åtaganden. Åtgärder för strukturanpassning har främst genomförts i fem länder (Marocko, Algeriet, Tunisien, Jordanien och Libanon).

*Stöd till ekonomisk omvandling

Dessa åtgärder syftar främst till att stödja inrättandet av en gynnsam miljö för utveckling av den privata sektorn, särskilt genom införande av effektiva finansieringsinstrument. Detta stöd ges i form av samarbetsprogram som förvaltas av kommissionen eller genom att riskkapital som förvaltas av EIB ställs till förfogande.

Programmen för ekonomiskt samarbete uppgick till nära 900 miljoner euro. Riskkapitaltransaktionerna, som sammanlagt omfattade drygt 140 miljoner euro, genomfördes i sex partnerländer (Marocko, Tunisien, Jordanien, Egypten, Turkiet liksom i Västbanken/ Gazaremsan).

Sammanlagt uppgick stödet till ekonomisk omvandling till 1 035 miljoner euro vilket motsvarar 30 % av Medas åtaganden.

*Stöd till socioekonomisk jämvikt

Åtgärderna inom den sociala sektorn i dess vidare bemärkelse (inklusive hälsovård och utbildning) syftar till att förstärka den socioekonomiska balansen i partnerländerna. Dessa åtgärder avser socialfonder eller särskilda samarbetsprogram och nyligen ett program för sektoriell anpassning, "hälsovård", som gjort det möjligt att ge stöd till reformen av sjukförsäkringssystemet i Turkiet. Åtgärderna på det sociala området uppgick därmed sammanlagt till en miljard euro vilket motsvarar 29 % av åtagandena under perioden.

*Miljön

Åtgärder på miljöområdet har genomförts i Marocko och Jordanien (till en sammanlagd kostnad på 45 miljoner euro). Räntesubventioner för lån från EIB uppgick till drygt 190 miljoner euro, varmed de bilaterala åtgärderna på miljöområdet sammanlagt uppgick till drygt 235 miljoner euro eller 7 % av åtagandena under perioden.

*Landsbygdsutveckling

Under perioden fattades beslut om program för landsbygdsutveckling i Marocko, Tunisien och i Syrien till ett sammanlagt belopp på 155,5 miljoner euro vilket motsvarar 4,5 % av åtagandena under perioden.

Översikt över regionala verksamheter

Under perioden 1995-99 har flera verksamheter beslutats eller genomförts på följande områden:

*Det politiska området

Högre tjänstemän inom utrikesministerierna har träffats regelbundet, minst fyra gånger om året, för att diskutera politiska frågor och säkerhetsfrågor. De har enats om ett antal partnerskapsbyggande åtgärder och har gjort betydande framsteg i fråga om stadgan om fred och säkerhet (Charter on Peace and Stability). Riktlinjerna för denna stadga beslutades vid den tredje Europa-Medelhavskonferensen som hölls i Stuttgart (april 1999). Utrikesministrarna kom överens om att ha texten färdig till den fjärde Europa-Medelhavskonferensen som kommer att hållas i Marseille (13-14 november 2000) Det formella antagandet av stadgan kommer att ske så snart de politiska förutsättningarna medger det.

Överenskommelser har fattats om följande partnerskapsbyggande åtgärder:

-Inrättande av ett nät av utrikespolitiska institut (Euro-Mediterranean Study Commission, EuroMeSCo).

-Samarbete mellan de civila räddningstjänsterna när det gäller naturkatastrofer och katastrofer framkallade av människor.

-Upprättande av ett register över bilaterala avtal.

-Informationsutbyte om internationella konventioner om mänskliga rättigheter, nedrustning och humanitära rättigheter.

-Seminarier för utbildning av diplomater.

Meda finansierar projektet för räddningstjänsterna, EuroMeSCo och utbildningsseminarier för diplomater (3 miljoner euro).

*Det ekonomiska och finansiella området

Regionala fora har inrättats omfattande de prioriterade sektorer som beslutats av ministrarna när det gäller det regionala samarbetet, nämligen industriellt samarbete, miljö, vatten, energi, transporter och informationssamhället. I samtliga fall har sektorsexperter från de 27 länderna i gemenskapen och i Medelhavsområdet träffats för att besluta om riktlinjerna för regionala samarbetsprogram, som därefter måste godkännas av Europa-Medelhavskommittén. Inom det regionala samarbetet ligger tonvikten på politisk dialog, arbete i nätverk, utveckling av förbindelser mellan infrastrukturer och reformering av de rättsliga och administrativa ramarna för att stimulera konkurrensfrämjande lagstiftning.

-Industriellt samarbete: Inom detta område har följande fyra huvudområden fastställts: främjande av investeringar, nyskapande åtgärder och kvalitet, instrument och mekanismer för Euromed-marknaden samt åtgärder för att åstadkomma ett gynnsammare klimat för utvecklingen av små och medelstora företag. Samarbetsprojekt har redan utvecklats, bland annat ett nätverk av investeringsfrämjande organ (4 miljoner euro), eller håller på att utarbetas, exempelvis ett program för att främja instrument och mekanismer för Euromed-marknaden och ett regionalt Europa-Medelhavsprogram inriktat på kvalitet och nyskapande hos företag, vilka båda skall inledas under 2000. Meda har finansierat Medstat-programmet för samarbete mellan statistikkontor (20 miljoner euro), ett antal ekonomiska nätverk (6 miljoner euro) mellan handelskammare, mässor, exportfrämjande organ, organisationer för små och medelstora företag, industriförbund och ett nät av ekonomiska institut (Forum Euro-Méditerranéen des instituts des sciences économiques, FEMISE) (2 miljoner euro).

-Miljö: Ett handlingsprogram för prioriterade åtgärder på kort och lång sikt på miljöområdet har beslutats och en första serie projekt har inletts (7 miljoner euro). Den andra serien kommer att inledas 2000.

-Vatten: De allmänna riktlinjerna för ett åtgärdsprogram har beslutats och en första serie projekt kommer att inledas 2000.

-Energi: Projekt har inletts om en rättslig och administrativ ram, dialog om strategi, förbindelser och analys, energi och stadsmiljö, användning av solenergi, nätverk för utbildning samt sammankoppling av elnät.

-Transporter : En första serie sjötransportprojekt inleddes 1997 (9 miljoner euro) och ett integrerat transportprojekt bör inledas 2000.

-Informationssamhället: ett projekt har inletts om den rättsliga ramen (3 miljoner euro) och det stora Eumedis-programmet (arbete i nätverk, sammankoppling och pilotprojekt om särskilda tillämpningar av informationsteknologi) är nu i funktion (45 miljoner euro).

*Området för sociala och kulturella frågor och mänskliga resurser

-Kultur: prioriterade åtgärder har överenskommits vid två kulturministermöten. Programmet Euro-Med Heritage för samarbete om kulturarvet har inletts (17,1 miljoner euro) och programmet Euro-Med Heritage II kommer att inledas 2000.

-Audiovisuella frågor: Programmet Euro-Med Audio-visual för samarbete på området för radio, television och film är i drift (20 miljoner euro).

-Ungdomsfrågor: Programmet Euro-Med Youth för ungdomsutbyte har inletts (6 miljoner euro).

I.2. ÖVERSYN AV MEDA-FÖRORDNINGEN (MEDA II)

Meda-förordningen som antogs 1996 ger den rättsliga ramen för genomförandet av Medaprogrammet. Det är viktigt att den erfarenhet som genomförandet av programmet har givit används för att förbättra och påskynda gemenskapens stöd till Medelhavspartnerna. En oberoende utvärdering av Meda-förordningen som genomfördes 1998-1999 visade att de nuvarande beslutsprocesserna är ohanterliga och stela. Kommissionen överlämnade i mitten av 1999 till rådet ett utkast till förslag till översyn av Meda-förordningen som baserades på slutsatserna i denna utvärdering. I utkastet presenteras en strategi som bygger på följande tre hörnstenar:

*Förenkling av beslutsprocessen för att uppnå mer effektiv programplanering: MED-kommitténs (en förvaltningskommitté sammansatt av företrädare för gemenskapens medlemsstater som bistår kommissionen i genomförandet av Meda-förordningen) arbete bör få ny inriktning på strategisk planering och programplanering. Detta kan uppnås genom att de treåriga nationella vägledande programmen [3] och det regionala vägledande programmet [4] genomgår en grundligare granskning. För att sörja för att kommissionens finansieringsförslag bättre överensstämmer med de nationella vägledande programmen liksom med det regionala vägledande programmet avser kommissionen att samla sina finansieringsförslag i årliga finansieringsplaner för varje partner liksom i en plan för regionen.

[3] I de nationella vägledande programmen speglas planeringen av länderprogrammen enligt Meda-förordningen. I programmen anges vägledande finansiella belopp för åtagandena och prioriterade områden för gemenskapens stöd.

[4] I det vägledande regionala programmet avspeglas de av Meda-programmets prioriteringar som är relevanta för regionen som helhet. Detta program kompletterar de nationella vägledande programmen.

*Förstärkta resurser för programplanering och genomförande: Enligt associeringsavtalen skall frihandel mellan EU och dess Medelhavspartner gradvis införas. Meda-programmet är avsett att spela en viktig roll för att bistå partnerna i den reformprocess som krävs i detta sammanhang. Därför bör större betoning läggas vid dialog med partnerna om planering på medellång sikt av Meda-programmet, varvid hänsyn bör tas till partnernas olika reformstrategier liksom till samordning mellan kommissionen och EU:s medlemsstater och samordning mellan bilateralt och regionalt samarbete.

*Effektivare genomförandeförfaranden: I syfte att förbättra Meda-programmets effekt på ekonomiska och sociala reformer i partnerländerna och i syfte att göra programmet till ett ännu effektivare instrument för Europa-Medelhavspartnerskapet bör snabbare genomförandeförfaranden införas. Harmoniserade förfaranden för tekniskt och finansiellt genomförande av samarbetsverksamheter har redan utarbetats, bland annat i syfte att genomföra ytterligare rationalisering och förenkling. En övergripande reform av kommissionens tillhandahållande av yttre bistånd pågår för närvarande.

I.3. ASSOCIERINGSAVTALEN: EN ÖVERBLICK

Associeringsavtalen är bilaterala rättsliga instrument som möjliggör inrättande av bredare och mera djupgående förbindelser med Medelhavspartnerna och ger därmed en strategisk ram för samarbetet. Associeringsavtalen bygger på de tidigare samarbetsavtal som antogs på sjuttiotalet och avser särskilt institutionalisering av den politiska och ekonomiska dialogen, inrättande av ett frihandelsområde samt socialt, kulturellt och finansiellt samarbete, särskilt genom Meda-programmet. Associeringsavtalen utgör sålunda den strategiska ramen för det bilaterala samarbetet.

I tabellerna nedan sammanfattas de framsteg som gjorts i förhandlingarna om associeringsavtal med länderna i Medelhavsområdet och läget i fråga om ramavtalen.

Associeringsavtalen - en översikt

>Plats för tabell>

Inga formella förhandlingar hölls med Libanon och Algeriet 1999. Informella kontakter har dock tagits mellan myndigheterna i dessa två länder och kommissionen. Formella förhandlingar förväntas återupptas under 2000.

Finansieringsavtal

Under 1999 tog genomförandet av Meda-programmet ett betydande steg framåt i och med att de sista återstående ramavtalen om finansiering undertecknades med Medelhavspartnernas myndigheter. I dessa avtal fastställs de rättsliga och administrativa ramarna för genomförandet av EU:s samarbetsinsatser (med undantag av strukturanpassningsåtgärder vilka regleras genom särskilda arrangemang), och undertecknande av avtalen är ett villkor för att enskilda projekt skall kunna inledas.

Läget i fråga om Meda-ramavtal

>Plats för tabell>

I.4. MEDA 1995-1999: NÅGRA SLUTSATSER

Att skapa ett ekonomiskt område av delat välstånd omfattande EU och Medelhavsländerna är ett högt ställt mål med tanke på att genomsnittsinkomsten per capita för närvarande är cirka tio gånger högre i Europa än i partnerländerna i Medelhavsområdet. Att uppnå högre tillväxttakt är därför ett betydelsefullt mål, särskilt som arbetslösheten i många Medelhavspartnerländer ofta ligger på mellan 20 och 25 %.

Inrättande av ett frihandelsområde är inte bara ett ambitiöst mål utan också en nödvändighet för Medelhavspartnerna. En orsak till detta är att enskilda partners marknader helt enkelt är för små för att locka till sig utländska direktinvesteringar i tillräcklig omfattning. De tre Maghreb-ländernas [5] sammanlagda BNP (sammanlagd befolkning på 66 miljoner människor) är mindre än Portugals, medan BNP för Mashrak-länderna [6] (sammanlagd befolkning på 86 miljoner) inte överstiger Finlands eller Greklands BNP.

[5] Marocko, Algeriet och Tunisien.

[6] Egypten, Jordanien, Västbanken och Gazaremsan, Libanon och Syrien.

Genom att överföra avancerade produktions- och förvaltningsmetoder skulle utländska direktinvesteringar kunna spela en avgörande roll för att modernisera ekonomierna i regionen. Länderna i Medelhavsområdet har hittills inte dragit nytta av den världsomspännande ökningen av utländska direktinvesteringar trots deras närhet till Europa och trots de gynnsamma tillträdesvillkoren till den europeiska marknaden. Dessa dåliga resultat är i stor utsträckning politiskt framkallade genom administrativa hinder, förbud att investera i vissa sektorer, ogynnsamma skatteregler etc.

Utmaningen

Det är uppenbart att den ekonomiska omvandlingen måste påskyndas. Trots att EU:s Medelhavspartner ofta uppvisar olika ekonomiska resultat är deras framtida ekonomiska utmaningar anmärkningsvärt lika. Den omständigheten att befolkningen är ung och att kvinnor i stigande grad förväntas bli yrkesverksamma innebär ett väsentligt ökat tryck på dessa länders arbetsmarknader. Enligt internationella bedömningar kommer det att behöva skapas cirka 45 miljoner nya arbetstillfällen under de kommande tjugo åren om arbetslösheten skall kunna hållas på den nuvarande nivån. Detta innebär att Medelhavsländerna bör öka sin årliga tillväxt kraftigt, med 6-7 %, för att absorbera överskottet på arbetskraft och komma i takt med världsekonomin.

Det långsamma genomförandet av ekonomiska reformer har emellertid lett till otillräcklig mobilisering av inhemska och utländska investeringar och låg produktivitet. Investeringarna utgör för närvarande 24 % av BNP i Medelhavsekonomierna mot i genomsnitt 34 % i några asiatiska ekonomier. Medelhavsområdets andel av flödet av utländska direktinvesteringar till tillväxtekonomierna är mycket låg (5 %). Produktiviteten är låg, vilket huvudsakligen beror på enorma investeringar i statligt ägda företag som fortfarande dominerar i flera Medelhavsekonomier, liksom investeringar i mänskliga färdigheter som inte lämpar sig för dagens globala marknad.

Påskyndande av den ekonomiska omvandlingen

Om tillväxten skall kunna öka måste denna ökning generas av en mera dynamisk privat sektor. Ett mera gynnsamt rättsligt och administrativt klimat kommer att spela en nyckelroll i detta avseende. Reformer är särskilt angelägna på områden som den finansiella sektorn, omstrukturering av offentliga företag och privatisering. Större effektivitet när det gäller leverans av tjänster inom infrastruktur, inklusive telekommunikationer, energi och transporter kommer också att få stor inverkan på konkurrenskraften och på den allmänna levnadsstandarden.

Modernisering och förändring av skattesystemen till rättvisa, effektiva och administrativt praktiska skattesystem som kan stödja den ekonomiska tillväxten är nödvändiga åtgärder och ytterst viktiga bidrag för att förbättra investerings- och företagsklimatet. Samtidigt kommer detta att ge en möjlighet att minska beroendet av importskatter som en viktig inkomstkälla. I vissa länder är detta beroende fortfarande stort. I Libanon är exempelvis 56,9 % av skatteinkomsterna handelsrelaterade skatter och samma siffra för Jordanien och Tunisien är 31,6 % respektive 29,8 %.

Hänsyn till den sociala sammanhållningen

Det är viktigt att den ekonomiska omvandlingsprocessen åtföljs av en förstärkning av den sociala sammanhållningen och integrerering av miljömässiga hänsynstaganden på grundval av ett synsätt som bygger på hållbar utveckling. Om strukturella ekonomiska reformer skall kunna tillämpas och accepteras med framgång måste det finnas konsensus i samhället om målen och metoderna för reformerna. Detta kräver fortsatta beslutsamma insatser för att förbättra levnadsstandarden för de mindre gynnade grupperna i samhället, i synnerhet genom välriktade åtgärder. Därutöver kräver den pågående demografiska förändringen snabb ökning av arbetskraften på kort och medellång sikt. Om arbetslösheten inte skall öka ytterligare, och för att se till att förändringsprocessen blir mera hållbar, bör frågan om social sammanhållning systematiskt beaktas när strategierna för ekonomisk omvandling utformas. Inget ekonomiskt reformprogram är hållbart på lång sikt om det inte accepteras av medborgarna. Det är inte heller hållbart om det inte förbättrar förhållandena i miljön och framtida generationer inte kan använda de nu befintliga naturresurserna.

Europeiska unionens roll

De projekt och program som finansieras genom gåvobistånd från Meda-programmet ger, liksom de investeringsprojekt som finansieras genom lån från Europeiska investeringsbanken, ett viktigt bidrag till den ekonomiska omvandlingen i partnerländerna i Medelhavsområdet, parallellt med de bilaterala program som EU:s medlemsstater bedriver.

Meda-finansierade projekt på området för ekonomisk omvandling syftar bland annat till att modernisera den industriella sektorn (Algeriet, Egypten, Jordanien), påskynda privatiseringsprocessen (Tunisien, Algeriet), omstrukturera den finansiella sektorn (Egypten, Marocko), förstärka den statliga administrationen (Turkiet, Syrien), och utveckla viktig infrastruktur (Västbanken och Gaza, Marocko).

Meda-projekt syftar dessutom till att förstärka den socioekonomiska jämvikten genom att förbättra grundutbildningen och underlätta flickors och kvinnors tillträde till utbildning (Turkiet, Marocko), modernisera hälsovård och pensionssystem (Egypten, Tunisien), stärka civilsamhället (Algeriet, Turkiet) och skydda kulturarvet (Jordanien, Syrien). De flesta av Medelhavsländerna har också mottagit räntesubventioner finansierade av Meda-programmet för EIB-lån till projekt för miljöskydd.

Regionalt samarbete inom ramen för Meda har slutligen stött alla kapitel i Barcelonaprocessen (politik och säkerhet / ekonomi och finanser / sociala och kulturella frågor/ mänskliga resurser) samtidigt som det till fullo bibehållit partnerskapets globala och övergripande natur och bidragit till social stabilitet.

Slutsatser

Även om Meda är det finansiella instrumentet för alla kapitel i partnerskapet ligger den största betoningen på inrättandet av ett Europa-Medelhavsområde med delat välstånd som är den drivande kraften i processen och där inrättande av ett frihandelsområde mellan EU och Medelhavsländerna är av avgörande betydelse. Mot denna bakgrund kan följande slutsatser dras:

*Nästan fem år efter den konferens som hölls i Barcelona i november 1995 mellan utrikesministrarna från EU och Medelhavsländerna kan konstateras att betydande framsteg har gjorts. Förhandlingar om associeringsavtal har slutförts mellan flera Medelhavspartner och unionen. Även om den rättsliga ratificeringsprocessen har försenat ikraftträdandet av dessa avtal, har detta inte hindrat de flesta av partnerna från att inleda den ekonomiska omvandlingsprocessen.

*Genomförandet av Meda I har gått långsamt. Kommissionens förfaranden har varit tungrodda och stelbenta. Genom översynen av Meda-förordningen blir det emellertid möjligt att rationalisera förfarandena. Den nya förordningen underlättar också en mera strategisk programplanering av stödet och skapar garantier för Meda-insatsernas överensstämmelse med nationella reformstrategier. Den pågående omorganisationen av kommissionens tjänst för yttre förbindelser bör också bidra ill effektivare och snabbare leverans av biståndet.

*Bristen på beslutsamhet när det gäller genomförandet av viktiga reformer är också ett skäl till att genomförandet av programmet har försenats. I ett allmänt trängt budgetläge kommer Meda-medlen i ökad utsträckning att ges till partner som har en bekräftad förmåga att tillgodogöra sig stödet och goda resultat när det gäller genomförandet av de med EU ingångna associeringsavtalen. Partnernas engagemang när det gäller genomförandet av respektive nationella reformer kommer att vara avgörande vid bedömningen av deras förmåga att tillgodogöra sig stödet. I detta sammanhang kommer den ekonomiska dialog som etablerats mellan unionen och dess Medelhavspartner att vara ett viktigt instrument.

II. MEDA-PROGRAMMET 1999

II.1. DEN POLITISKA OCH EKONOMISKA SITUATIONEN 1999

Under 1999 kom den politiska utvecklingen i Medelhavsregionen i hög grad att präglas av att nya personer kom till makten.

I maj valdes Ehud Barak till premiärminister i Israel med 56 % av rösterna. Att Ehud Barak valdes gav nytt hopp om stimulans till fredsprocessen i Mellanöstern efter att den under flera månader stått helt stilla. Den febrila diplomatiska aktivitet som följde efter valet bar i september 1999 frukt i form av det israelisk-palestinska s.k. Sharm-el-Sheikh memorandumet. Genomförande av detta memorandum pågår även om det är försenat. I slutet av året spred sig denna positiva anda till den syriska frågan vilket ledde till ett återupptagande av direkta förhandlingar mellan Syrien och Israel i Washington.

Två av regionens nyckelfigurer avled 1999. Kung Hussein av Jordanien avled i februari och kung Hassan av Marocko i juli. De efterträddes båda på tronen av sina söner, kung Abdullah respektive kung Mohamed, vilka är unga ledare med en stark vilja till politiska och ekonomiska reformer.

Året präglades också av påtagligt förbättrade förbindelser mellan EU och Turkiet. Vid sitt möte i Helsingfors i december godkände Europeiska rådet Turkiet som kandidat till medlemskap i unionen på grundval av samma kriterier som tillämpas för de övriga kandidaterna.

Barcelonaprocessen bevarade sin dynamik. Utökade diskussioner om regionalt samarbete underströk den växande betydelse som regionala initiativ har på de politiska, ekonomiska och kulturella områdena, och betonade det akuta behovet av större syd-syd samarbete (särskilt mellan Medelhavspartnerländerna). Vid den tredje Europa-Medelhavskonferensen som hölls i Stuttgart i april bekräftades de mål som angavs i Barcelonaförklaringen, dvs. att förvandla Medelhavsregionen till ett område präglat av dialog, utbyte och samarbete genom förstärkning av demokratin och rättsstaten, samt sund förvaltning och hållbar balanserad ekonomisk och social utveckling. Riktlinjer godkändes för en EU-Medelhavsstadga för fred och stabilitet som skall utarbetas vid nästa utrikesministermöte (november 2000).

Förändringar av råvarupriserna gav stor genomslagskraft på den ekonomiska utvecklingen i regionen. Den ökning av oljepriserna som skett sedan mars 1999 hjälper oljeproducenterna i Medelhavsområdet (Algeriet, Egypten, Syrien [7]) att förbättra sin utrikeshandelsbalans och stärka sina tillväxtmöjligheter. Vissa länder som exempelvis Egypten och Jordanien kunde också indirekt dra fördel av de högre oljepriserna, eftersom de har stor migrerande arbetskraft i de oljeproducerande länderna runt Persiska viken och viktiga handelsförbindelser med dessa länder. Dålig tillväxt och otillräckligt skapande av nya arbetstillfällen har i vissa länder gjort strukturreformer än mer angelägna. Fullt genomförande av sådana reformer skulle i hög grad gynna regionens långsiktiga ekonomiska framtidsutsikter.

[7] Under 1997-98, kunde 18 % av den offentliga sektorns sammanlagda intäkter i Algeriet härledas till oljeinkomster och motsvarande siffra var 8 % i Egypten och 39 % i Syrien (Källa : IMF, World Economic Outlook, s. 26).

De flesta Medelhavspartnerna sänder mellan 60 % och 75 % av sin export till EU och köper större delen av sina kapitalvaror och jordbruksbasvaror från unionen. Kapitalinflödet och turisterna kommer också främst från EU. Handeln inom regionen ligger dock kvar på en nivå under 5 % av regionens BNP, och bristen på syd-syd integration innebär att ekonomierna i regionen förblir alltför små för att kunna locka till sig utländska investeringar.

Därför är det nu ytterst viktigt att understödja Europeiska unionens och Medelhavspartnernas gemensamma föresats att fördjupa och bredda den ekonomiska reformprocessen i syfte att uppnå långsiktiga förbättringar. I detta sammanhang är Meda-programmet ett viktigt instrument som kan verka som katalysator för och underlätta reformer i partnerländerna.

FREDSPROCESSEN I MELLANÖSTERN 1999

Trots alla hinder gjorde fredsprocessen viktiga framsteg under 1999, särskilt under årets andra hälft. Den långvariga valperioden i Israel paralyserade flertalet initiativ och verksamheter inom fredsprocessen under det första halvåret.

Ehud Baraks valseger och center-vänster-regeringens maktövertagande ledde därefter till febrila diplomatiska kontakter som i september 1999 slutligen materialiserades i den s.k. Sharm Al Sheikh-överenskommelsen mellan Israel och Palestina. Överenskommelsen var i huvudsak en omförhandling av Wye River-memorandumet från november 1998. Därtill anges i överenskommelsen en plan för förhandlingar om permanent status och för ett ramavtal som avses läggas fram i februari 2000 [8], och som skall leda till ett övergripande avtal i september 2000. De flesta av de planerade åtagandena har genomförts även om det skett med viss försening [9].

[8] Senare uppskjutet till maj 2000.

[9] Inklusive överföring av sammanlagt cirka 40 % av Västbanken under den palestinska myndighetens kontroll, frisläppande av fångar i flera omgångar och öppnandet av den södra vägen av den sk säkra passagen.

Europeiska unionen har aktivt stött denna utveckling och bistod parterna i förhandlingarna. Rådets ordförande Fischer och kommissionens vice ordförande Manuel Marín besökte regionen under det första halvåret. Rådets ordförande Tarja Halonen genomförde ett besök under det andra halvåret. EU:s särskilde sändebud till fredsprocessen, ambassadör Miguel Angel Moratinos fortsatte att bedriva en intensiv skytteldiplomati i hela regionen. Därtill höll tjänstemän från unionen ett stort antal samråd med fredsprocessens centrala parter och de främsta internationella aktörerna, främst USA och Ryssland samt Japan, Norge och Kanada.

Parallellt med detta fortsatte unionens omfattande program för ekonomiskt stöd till den palestinska myndigheten. Efter förlängningen av 1993 års utfästelser om ytterligare en femårsperiod [10], stod EU värd för och delade ordförandeskapet vid ett möte inom den särskilda sambandskommittén för Palestina i Frankfurt i början av februari. Därefter hölls ett möte med Världsbankens rådgivande grupp och båda dessa möten bidrog till att främja ansträngningarna att uppnå hållbar ekonomisk utveckling på Västbanken och i Gaza och att förbättra den palestinska myndighetens öppenhet i budgetfrågor. Dessa insatser fortsatte vid det påföljande mötet i den särskilda sambandskommittén som ägde rum i Tokyo i oktober.

[10] November 1998, givarkonferensen på ministernivå I Washington .

>Plats för tabell>

II.2. SAMARBETET MED MEDELHAVSPARTNERNA

II.2.1. BILATERALT SAMARBETE

ALGERIET

De bilaterala förbindelserna mellan EU och Algeriet

I juni 1997 inställde Algeriet de förhandlingar om ett associeringsavtal som inletts i mars 1997. Under år 1999 infann sig åter en viss dynamik i förbindelserna med Algeriet, vilken understöddes av öppnandet av kommissionens delegation i Alger i slutet av 1998.

I väntan på att förhandlingarna om ett associeringsavtal mellan EU och Algeriet skall slutföras förs den politiska dialogen mellan de två parterna vid regelbundna möten på ministernivå. Algeriet mottog den 3 november 1999 ett besök av Europeiska unionens trojka och av kommissionsledamot Chris Patten. Detta besök utmynnade i tillkännagivandet av att formella förhandlingar om ett associeringsavtal mellan EU och Algeriet kommer att återupptas i slutet av det tredje kvartalet 2000.

På den algeriska regeringens begäran anordnade kommissionen i juni 1999 ett seminarium i Alger som behandlade den ekonomiska omvandlingen och frihandeln. I seminariet deltog europeiska experter på området.

Den politiska och ekonomiska utvecklingen

Början av år 1999 dominerades av presidentvalen som hölls i april 1999. De algeriska myndigheternas avvaktande hållning, som noterats sedan president Zéroual i augusti 1998 tillkännagav sin avgång, förstärktes något genom nomineringen av en regering i januari 1999. Regeringens främsta uppgift var att förbereda dessa val.

Samtliga tunga politiska namn deltog i presidentvalet som vanns av Abdelaziz Boutéflika med 73,8 % av rösterna. De sex övriga kandidaterna ifrågasatte röstningsförhållandena i de rörliga och särskilda vallokalerna och drog tillbaka sina kandidaturer kvällen före valet. Det officiella valdeltagandet var 60 %.

President Boutéflikas första åtgärder efter valet var att inrikta sig på ett program för återgång till fred och för att återupprätta Algeriets rykte på den internationella scenen. Projektet för civil enighet gav, genom instiftandet av en lag, medlemmar i de väpnade grupperna en möjlighet att benådas om de överlämnade sig till myndigheterna före den 13 januari 2000. Denna plan för civil enighet fick brett stöd av de algeriska medborgarna vid en folkomröstning som hölls den 16 september 1999 (98,6 % av rösterna). Även om den del av befolkningen som har drabbats av terroristernas våldsaktioner eller har förlorat anhöriga protesterar mot lagen, ses den dock av de flesta som en viktig milstolpe i processen för återgång till fred och har för övrigt också fått stöd av Algeriets viktigaste partners.

Presidentens utnämnande av en ny regering i linje med sitt presidentprogram lät vänta på sig under hela år 1999. Premiärminister Benbitours nya regering utsågs slutligen den 24 december 1999.

Antalet rapporterade fall av kränkningar av de mänskliga rättigheterna minskade under 1999 till följd av den gradvisa förbättringen av säkerhetssituationen. President Boutéflikas politik för civil enighet har utgjort ett första steg mot nationell försoning. Situationen när det gäller mänskliga rättigheter i Algeriet ger dock fortsatt anledning till oro och denna fråga kommer att följas mycket noga.

År 1999 inleddes mot en bakgrund av dystra ekonomiska utsikter. Oljepriserna låg vid denna tidpunkt på en nivå som gjorde det nödvändigt att ta till valutareserven för att klara yttre åtaganden och utsikterna såg ännu dystrare ut för 2000. Men de stigande oljepriserna och konsolideringen av dessa priser från och med andra kvartalet 1999 gjorde det dock möjligt för de algeriska myndigheterna att se de framtida resultaten an med större lugn.

Prisfallet för olja, som var större än det som ägde rum 1986, hanterades väl av de algeriska myndigheterna. Algeriets resultat på det makroekonomiska planet var tämligen goda och den övergripande yttre och inre balansen bibehölls. Den ekonomiska tillväxten uppgick till 3,6 %, inflationen har fortsatt att sjunka (från 5 % 1998 till 2,6 % 1999), budgetunderskottet låg kvar på 2 % av BNP, vilket kan jämföras med 3,9 % föregående år. Algeriet avslutade dock året med valutareserver som motsvarade 4,6 månaders import (1998 var motsvarande siffra 7,5 månader). Denna försämring förklaras till en del av utlandsskulden och de mycket höga räntebetalningarna på skulden (drygt 40 % av exportens värde). Den kontinuerliga förbättringen av oljepriserna har dock gjort det möjligt att undanröja en möjlig tredje omfördelning av utlandsskulden.

Trots de goda makroekonomiska resultaten, fortsätter den algeriska ekonomin att totalt sett vara beroende av olje- och gasprodukter. Exporten av andra varor än olje- och gasprodukter förblir marginell och utgör endast 3 % av den totala exporten. Den ökning som har noterats härvidlag var inte tillräcklig för att medföra någon större minskning av arbetslösheten som ligger kvar på nästan 30 % av den aktiva befolkningen. Viljan att minska beroendet av gas- och oljeprodukter har bekräftats som en prioritet vilken endast kan konkretiseras genom strukturella reformer av ekonomin och stimulans till utländska direktinvesteringar.

Trots dessa stimulanser till investering, har privatiseringsprocessen hamnat i en återvändsgränd. Inga privatiseringar har genomförts trots att ett helt år har förflutit sedan privatiseringsprogrammet inleddes. Orsaken till att privatiseringsprocessen har stått stilla är en procedurkamp och behörighetskonflikter mellan de institutioner som handhar privatiseringen. Utrikeshandeln omfattas också av betydande restriktioner och en genomsnittlig skyddsnivå som är förhållandevis hög. Det faktum att börsen nu börjat fungera och privata flygbolag satts i drift visar dock de algeriska myndigheternas beslutsamhet att fortsätta mot en ökad liberalisering av ekonomin.

Finansiellt samarbete inom ramen för Meda-programmet

Det finansiella samarbetet mellan EU och Algeriet har hittills lidit av strukturella svårigheter inom de algeriska institutionerna, vilka försvårats genom den politiska och säkerhetsmässiga situationen. Sedan slutet av 1998 har dock samarbetet återfunnit en viss dynamik och det har blivit möjligt att förbereda större utvecklingsprojekt inom den privata sektorn. 1999 undertecknades två viktiga finansieringsavtal för Meda-projekt. Ett av dessa avtal rör industriell omstrukturering och privatisering (38 miljoner euro) och det andra främjande av små och medelstora företag (57 miljoner euro). Privatiseringsprojektet innefattar tekniskt bistånd som syftar till att stimulera processen för privatisering av medelstora och stora statliga algeriska företag, organiserade under överinsyn av olika sektoriella holdingbolag. Programmet för små och medelstora företag syftar till att förstärka de algeriska företagens konkurrenskraft inför ett gradvis öppnande av den algeriska ekonomin och inrättandet av ett frihandelsområde med EU.

Under 1999 förbereddes också ett större projekt för modernisering av den finansiella sektorn (23 miljoner euro). Projektet för modernisering av den finansiella sektorn innefattar tekniskt bistånd och utbildning inom finansorganen, Centralbanken och kapitalmarknadens institutioner. Det inbegriper också införande av ett "fadderskaps-system" mellan flera europeiska banker och försäkringsbolag och deras motsvarigheter i Algeriet.

Ett projekt för stöd till civilsamhället (5 miljoner euro) inleddes slutligen i slutet av 1999. Detta projekt kommer att ge institutionell förstärkning till mellan 50 och 60 icke-statliga organisationer och biståndsföreningar i Algeriet som särskilt arbetar med lokal utveckling, samt med miljö-, kvinno- och ungdomsfrågor.

Under hela perioden 1995-99 har sammanlagt 164 miljoner euro tagits i bruk för Meda-samarbetet i Algeriet. Förutom de ovannämnda projekten innefattar programmet ett program för strukturanpassning (30 miljoner euro) samt en räntesubvention för ett lån från EIB för ett projekt för att hejda industriell förorening (10,7 miljoner euro). Under 1999 har arbete inletts för att förbereda ett större projekt för att stödja socialfonden som syftar till att förbättra den sociala jämvikten och att skapa arbetstillfällen i Algeriet.

ALGERIET

MEDA-ÅTAGANDEN SOM GODKÄNTS 1999 (i miljoner euro)

TITEL // MILJ. EURO

1 - STÖD TILL MODERNISERING AV DEN FINANSIELLA SEKTORN

2 - STÖD TILL ICKE-STATLIGA ORGANISATIONER // 23,2

Sammanlagt // 28,2

ÅTAGANDEN 1995-1999

>Plats för tabell>

EGYPTEN

De bilaterala förbindelserna mellan EU och Egypten

Förhandlingarna om ett nytt associeringsavtal mellan EU och Egypten gick in i sitt slutskede efter det att de viktigaste utestående frågorna (jordbrukskvoter, återtagande av medborgare från tredje land, och mänskliga rättigheter) löstes under det första halvåret 1999. Den ståndpunkt som förhandlarna nått bekräftades av rådet (allmänna frågor) i juni 1999 och granskades därefter av den egyptiska regeringen. Båda parter förväntas parafera texten under det första halvåret 2000 varefter det formella undertecknandet torde följa kort därefter.

I väntan på undertecknandet av ett nytt associeringsavtal förlängdes den befintliga bilaterala överenskommelsen om handel med textilvaror i december 1999 för att den existerande handelsordningen skulle bibehållas.

De bilaterala handelsförbindelserna har i allmänhet varit goda men överskuggades 1999 av flera känsliga tvister, bland annat om tekniska handelshinder och importförbud som hänförde sig till fytosanitära bestämmelser. De två allvarligaste frågorna förknippade med livsmedelshälsa, importrestriktionerna för egyptisk potatis och jordnötter som orsakades av brunröta respektive aflotoxin löstes i tid för leveranssäsongen 1999-2000. Det tillfälliga förbudet mot import av en lång rad livsmedel från EU som berodde på dioxinproblemen var fortfarande i kraft, men de egyptiska myndigheterna angav att förbudet skulle upphävas i början av 2000 och ersättas av ett certifieringssystem för att göra det möjligt att återuppta handeln.

Kommissionens vice ordförande, Sir Leon Brittan, besökte Egypten i juni 1999 inom ramen för förberedelserna för WTO:s konferens i Seattle och för att utöva påtryckningar på de egyptiska myndigheterna att lösa utestående handelsfrågor.

Den politiska och ekonomiska utvecklingen på senare tid

De viktigaste händelserna under 1999 var den folkomröstning varmed president Hosni Mubarak erhöll stöd för en ny sexårsperiod och den efterföljande regeringsomvandlingen. Den förre ministern för statliga företag, Atef Obeid, utnämndes i oktober 1999 till premiärminister med mandat att påskynda de ekonomiska och strukturella reformerna. Flera nya personer, inklusive en ny minister för internationellt samarbete, tog plats i regeringskretsen även om flertalet viktiga ministerposter förblev förändrade.

En av de svåraste politiska utmaningarna på det inrikespolitiska planet under de senaste åren har varit terroristgruppernas verksamheter. Strikta regeringsåtgärder för att krossa den väpnade fundamentalistiska oppositionen ledde till stora förluster på båda sidor och allmänt utnyttjande av militärdomstolar. Massakern av utländska turister i Luxor (november 1997) chockerade de flesta egyptierna och splittrade den fundamentalistiska islamistiska rörelsen. Även om den "Islamiska jihad"-rörelsen inte formellt motsatte sig våld, förklarade den väpnade oppositionen vapenstillestånd som upprätthölls under 1999.

Efter att ha tyglat den fundamentalistiska terrorismen har de styrande börjat frisläppa politiska fångar men många finns dock kvar i fängelse. Undantagstillståndet (som har varit i kraft sedan 1981) har förnyats för ytterligare en treårsperiod och det finns återkommande rapporter om hårdhänta övervakningsmetoder och undermåliga fängelseförhållanden.

Det finns ett utbrett och aktivt civilsamhälle. Den nya lagen om icke-statliga organisationer utstod allmän kritik när den först antogs 1999 men de allt överskuggande administrativa bestämmelserna tycks mindre kontroversiella. Man hoppas att det skall gå att finna en kompromiss om bestämmelserna om kontroll av utländsk finansiering (inklusive gemenskapens finansiering) för att möjliggöra fortsatt gemenskapsfinansiering av projekt som genomförs av icke-statliga organisationer.

På området för social lagstiftning konfronterade regeringen med framgång landets konservativa krafter genom att utarbeta ny lagstiftning för att avsevärt förbättra kvinnors ställning, särskilt i fråga om skilsmässa. Det finns dock en insikt om att avregleringen på det politiska och sociala området släpar långt efter den ekonomisk liberaliseringen och att nya åtgärder måste följa.

På det internationella området har Egypten fortsatt att bekräfta sin regionala nyckelroll som en viktig aktör i fredsprocessen i Mellanöstern. Landet förbättrade ytterligare sina förbindelser med grannstaterna (särskilt med Sudan och Libyen) och med länderna söder om Sahara genom sin associering till COMESA [11] och förstärkte banden till Europa.

[11] COMESA (Common Market for Eastern and Southern Africa eller gemensamma marknaden för östra och södra Afrika) inrättades I Lusaka 1981. För närvarande deltar 21 länder söder om Sahara I COMESA.

Den egyptiska ekonomin var solid under 1999 med en reell tillväxt av BNP som uppgick till 5 %. Detta resultat måste betraktas som gott i förhållande till genomsnittet i regionen men det låg under regeringens mål och den ökade sysselsättningen var otillräcklig för att absorbera det ökande antalet arbetslösa och undersysselsatta. Sparandet förblev alltför lågt och flödet av utländska direktinvesteringar låg långt under förväntningarna.

Sjunkande exportintäkter (som berodde på mycket låga oljepriser under 1998/99) och kraftigt ökande import ledde till minskade utländska tillgångar och ökade trycket på det övervärderade egyptiska pundet. De utländska valutareserverna utnyttjades för att försvara valutan men förblev ändå förhållandevis stora (motsvarande drygt 12 månaders import). Såväl oljepriserna som turismen hade återhämtat sig markant i slutet av 1999.

Meda-åtgärder i Egypten

De flesta åtagandena enligt Meda-budgeten för att finansiera de åtgärder som omfattades av det nationella vägledande programmet 1996-1999 hade redan gjorts under 1996-1998. Därför godkändes endast två nya åtaganden under 1999 som båda hänförde sig till räntesubventioner för EIB-lån till åtgärder på miljöområdet.

I slutet av 1999 hade drygt 90 % av de åtgärder som ursprungligen hade planerats i det vägledande programmet 1996-1999 för Egypten tagits i bruk. Föreslagna åtgärder för att stödja den finansiella sektorn och teknisk yrkesutbildning slutfördes inte även om diskussionerna med de egyptiska myndigheterna om en politisk ram för reform av det befintliga systemet för teknisk yrkesutbildning fortsatte.

Under 1999 fokuserades samarbetet på genomförandet av följande fyra viktiga Meda-finansierade program som godkändes under perioden 1996 till 1998:

*Sociala utvecklingsfonden - Etapp II (155 miljoner euro, i samarbete med Världsbanken).

*Program för förbättrad undervisning (100 miljoner euro, i samarbete med Världsbanken).

*Program för industriell modernisering (250 miljoner euro).

*Program för reform av hälsovårdssektorn (110 miljoner euro).

EU:s omfattande stöd till den egyptiska sociala utvecklingsfonden utgör ett viktigt bidrag till Egyptens program för att lindra de negativa effekterna av den ekonomiska omvandlingen. Efter den positiva utvärderingen av den första etappen av sociala utvecklingsfonden, gjordes 1996 åtaganden för ytterligare Meda-finansiering på 155 miljoner euro för etapp II. Rekryteringsförfaranden för det tekniska bistånd som krävs för etapp II avslutades och avtalet undertecknades. Gruppen av tekniska experter kommer att bistå med hjälp i samband med etapp II för att samordna och övervaka givarinsatser.

EU stödjer den egyptiska regeringens program för förbättrad undervisning som syftar till att förbättra grundutbildningens kvalitet. Programmet inriktas på 1) att förbättra tillträdet till obligatorisk undervisning, särskilt för flickor och missgynnade barn, 2) att förbättra undervisningens kvalitet genom att minska tidsförluster och se till att eleverna tillägnar sig grundläggande färdigheter, samt 3) att förbättra systemets effektivitet genom att utnyttja resurser bättre, förbättra planering och förvaltning och öka lärares och systemförvaltares ansvarstagande. De verksamheter som genomfördes under 1999 inom programmet för förbättrad undervisning var inriktade på rekrytering av det tekniska bistånd som krävs för genomförandet av projektet.

Inom hälsovårdssektorn stödjer EU regeringens övergripande program för reform av hälsovårdssektorn som löper över tio till femton år och vars slutliga mål är att erbjuda den egyptiska befolkningen allmän tillgång till högkvalitativa och kostnadseffektiva tjänster inom ett ekonomiskt hållbart och effektivt hälsovårds- och sjukförsäkringssystem. Programmet kommer inledningsvis att fokusera på primärvård, och kommer att lägga grunden för en övergripande reform av hälsovårdspersonal och hälsovårdssystem för vilket strategier gradvis kommer att utarbetas och genomföras. Efter det att anbudsförfaranden slutförts, undertecknades avtalet för tekniskt bistånd till programmet för reform av hälsovårdssektorn i November 1999 och i slutet av året hade en komplett expertgrupp engagerats.

Programmet för industriell modernisering utarbetas som en gemensam plan mellan den egyptiska regeringen, den privata sektorn och Europeiska unionen för att hjälpa Egypten att kunna konkurrera framgångsrikt på både den inhemska och den internationella marknaden. Programmets mål kommer att fungera på tre olika nivåer. Först på nivån för utformning av strategier och skapande av möjligheter, därefter på den sektoriella nivån, och slutligen på nivån för det enskilda företaget. Stöd kommer att ges till industriministeriet för att hjälpa det att fortsätta att underlätta tillväxt inom sektorn för privata företag och skapa ett mer företagarvänligt politiskt klimat. Stöd kommer också att ges till företagsföreningar och till andra liknande organisationer för att tillgodose företagssektorns behov. På företagsnivån kommer cirka 5 000 företag att motta stöd för att förbättra deras konkurrenskraft. Finansieringsavtalet för programmet undertecknades i slutet av 1998. Under 1999 har projektverksamheterna fokuserat på slutförande av upphandling av de viktiga studier som planeras för den inledande fasen liksom på upphandling av det komplicerade paket av tekniskt bistånd som ges till direktören för och ledande chefer i det centrum för industriell modernisering som skall förvalta genomförandet av detta ambitiösa projekt.

När det gäller räntesubventioner till verksamheter som bedrivs genom EIB, gjordes två nya åtaganden (se ovan) och betydande framsteg nåddes i utbetalning av "räntesubventioner" som godkänts under föregående år. I fråga om "riskkapital"-verksamheter utbetalades hela budgeten för projektet "Lecico keramiska fabrik" och en tillfredsställande utbetalningsgrad uppnåddes inom ramen för programmet för att stödja förbättring av egyptiska små och medelstora företags konkurrenskraft. Detta program har utformats för att komplettera programmet för industriell modernisering. De egyptiska finansorgan som förvaltar detta program har rapporterat att den egyptiska företagsvärlden har visat stort intresse för dessa verksamheter.

EGYPTEN : Meda - åtaganden 1999 i miljoner euro

Projektets/programmets titel // Belopp

Alexandria avloppsvatten (EIB räntesubvention) // 6,1

Röda havet hotell, miljö (EIB räntesubvention) // 4,9

Sammanlagt // 11

EGYPTEN : Åtaganden 1995-1999

(miljoner euro)

>Plats för tabell>

JORDANIEN

De bilaterala förbindelserna mellan EU och Jordanien

I slutet av 1999 hade Hashemitiska kungadömet Jordanien liksom sex medlemsstater i EU ratificerat associeringsavtalet mellan EU och Jordanien som undertecknades i November 1997.

Under det finska ordförandeskapet (andra halvåret 1999), besöktes Jordanien av EU:s trojka på ministernivå åtföljd av tjänstemän från kommissionen. Syftet med besöket var att betona landets viktiga roll i fredsprocessen i Mellanöstern.

Den politiska och ekonomiska utvecklingen på senare tid

Kung Hussein avled den 7 februari 1999. Hans son och efterträdare, kung Abdullah, har givit uttryck för sin starka vilja att genomföra politiska och ekonomiska reformer. Den demokratiseringsprocess som genomförs i Jordanien betraktas trots sina brister som något av en modell i regionen.

Kung Abdullah har varit aktiv för att främja kvinnors rättigheter i sitt land. Han stödde regeringens initiativ att upphäva den artikel i brottsbalken som föreskriver mild behandling av män som fysiskt attackerar kvinnor misstänkta för äktenskapsbrott (s.k. "honour crimes").

Utomlands har kung Abdullah och hans regering ytterligare förbättrat banden med Europa och USA och har gjort framsteg i arbetet med att reparera förbindelserna med Arabvärlden särskilt med Syrien och Gulfstaterna. Han har fortsatt sin fars medlingsarbete i fredsprocessen och lyckades medla mellan israeler och syrier innan samtalen återupptogs i december 1999.

Därutöver har kung Abdullah inlett ett stort antal åtgärder som syftar till att modernisera den offentliga sektorn och främja privatisering.

Den svåra ekonomiska situation som rådde i landet och i regionen i slutet av 1998 och början av 1999 ledde till att rådet (allmänna frågor) den 22 februari 1999 anmodade kommissionen att överväga ytterligare finansiellt stöd till Jordanien. Den instabila situationen i regionen, som berodde på förnyade konflikter mellan länderna runt persiska viken och den låsta fredsprocessen, påverkade Jordaniens ekonomiska situationen negativt. Politisk osäkerhet tillsammans med ett mycket högt budgetunderskott (uppskattat till över 10 % 1999) satte landets valutareserv under hårt tryck.

I april 1999 undertecknade Jordanien ett nytt program med Internationella valutafonden (IMF) för perioden 1999-2001 ("Extended Fund Facility" förstärkt av en "Compensatory and Contingency Financing Facility" som tillsammans motsvarar 228 miljoner US dollar). I maj beviljade Världsbanken Jordanien ett nytt lån för ekonomiska reformer och utveckling (Economic Reform and Development Loan, ERDL III) på 120 miljoner US dollar. Därutöver beslutade Parisklubben i april 1999 att skriva om cirka 800 miljoner US dollar av Jordaniens skuld.

I slutet av 1999 förbättrades den ekonomiska situationen och valutareserverna återhämtades till relativt sunda nivåer (motsvarande cirka 6 månaders import). Dessa positiva tendenser förväntas stärkas ytterligare eftersom högre oljepriser har förbättrat den ekonomiska situationen för Jordaniens handelspartner, särskilt länderna runt Persiska viken. Valet av Ehud Barak till premiärminister i Israel förväntas dessutom ge fredsprocessen i Mellanöstern ny fart.

Meda-programmet

Jordanien har mottagit betydande medel från Meda-programmet för att stödja landets program för ekonomisk omvandling. Inom ramen för Meda I (1995-1999) mottog Jordanien gåvobistånd till ett belopp av 254 miljoner euro inom det bilaterala samarbetet medan EIB: s utlåning av egna medel uppgick till 223 miljoner euro.

Under 1999 godkände kommissionen följande fyra program:

*Program för strukturanpassning (80 miljoner euro). Kommissionen har utarbetat ett nytt program för strukturanpassning till förmån för Jordanien i syfte att påskynda genomförandet av landets program för strukturreformer. Utbetalning av de olika delarna sker endast om de villkor som förhandlats med de jordanska myndigheterna har uppfyllts. Dessa villkor avser främst a) makroekonomisk förvaltning, b) skattereformer (t.ex. införande av mervärdesskatt), c) investeringar inom den sociala sektorn och d) reform av den offentliga sektorn. Utbetalning av den första delen (40 miljoner euro) som var planerad till slutet av 1999 sköts upp eftersom ett nyckelvillkor (framläggande till parlamentet av ett lagförslag om införande av mervärdesskatt) inte var uppfyllt..

*Inom ramen för genomförandet av associeringsavtalet mellan EU och Jordanien och Jordaniens anslutning till Världshandelsorganisationen nyligen, syftar programmet för industriell modernisering på 40 miljoner euro till att förbättra konkurrenskraften för landets privata industri. Programmets mål innefattar bland annat a) tillhandahållande av icke-finansiella tjänster till de mottagande företagen, särskilt små och medelstora företag, b) diversifiering av finansiella instrument för företag inom den privata sektorn, särskilt för finansiering på medellång till lång sikt, c) förbättring av yrkesutbildningen och d) påskyndande av institutionella reformer (reform av ministeriet för industri och handel samt tekniskt bistånd till jordanska institutioner som handhar industripolitik).

*Inför genomförandet av programmet för förbättring av vattendistributionen i Amman med omgivningar godkände kommissionen finansiering av dess förvaltningsenhet (5 miljoner euro). Programmet består av en stor kapitalinvestering på cirka 200 miljoner euro som kommer från olika internationella givare och långivare (t.ex. EIB, Världsbanken, Tyskland, Italien och US-AID) för att omstrukturera och återupprätta Ammans vattendistributionsnät i syfte att minska de nuvarande stora vattenförlusterna.

*Programmet för skydd och främjande av kulturarvet (3,9 miljoner euro) syftar till att förbättra medvetenheten om och att förstärka skyddet av Jordaniens kulturarv (t.ex. utveckling av två arkeologiska platser, Um Al-Rasas och Lehun, som ger en bra överblick över den jordanska civilisationen). Detta projekt syftar också till att ytterligare utveckla turistsektorn genom att stödja Jordaniens turistbyrå.

Slutligen bör noteras att man vid den tredje konferensen mellan utrikesministrar från EU och Medelhavsländerna som hölls i Stuttgart i april 1999 beslöt hedra den avlidne kung Husseins minne. För att hedra kungens bidrag till fred i regionen godkände konferensen tanken på att under år 2000 anordna kulturevenemang som skulle syfta till att förbättra harmoni och respekt bland folken i EU och i Medelhavsområdet.

Jordanien: Meda - åtaganden 1999 i miljoner euro

Projektets/programmets titel // Belopp

Program för strukturanpassning II // 80

Program för industriell modernisering // 40

Förvaltningsenhet för programmet för förbättring av vattendistributionen i Amman // 5

Skydd och främjande av kulturarvet // 3,9

Sammanlagt // 128,9

Jordanien: Åtaganden 1995 - 1999,

i miljoner euro

>Plats för tabell>

LIBANON

De bilaterala förbindelserna mellan EU och Libanon

Framstegen i förhandlingarna om ett associeringsavtal med Libanon har varit små. Förhandlingarna inleddes i november 1995, och det sista mötet hölls i april 1998 efter ett uppehåll på nästan två år. För närvarande råder enighet på flertalet områden. Hindren för att återuppta förhandlingarna är interna (allmänna val i augusti/september 2000), ekonomiska (motstånd från den protektionistiska privata sektorn), skattemässiga (stort beroende av tullinkomster) och externa (Syriens dominerande ställning). Den nya inkomstkälla som införandet av mervärdesskatt skulle ge, vilket planeras till 2001, skulle göra det möjligt att gradvis avveckla tullarna för att förbereda införandet av ett frihandelsområde. Regeringen har anslutit sig till avreglering av ekonomin, öppenhet och modernisering, och har bundit sig för skattereformer i budgeten 1999 och 2000 för att ta itu med det stora budgetunderskottet. Kommissionen går i täten för att stödja dessa reformer som en förberedelse inför det framtida avtalet. I början av 2000 uppmanade kommissionen till ett återupptagande av förhandlingarna om ett associeringsavtal.

Den ekonomiska och politiska utvecklingen på senare tid

Sedan inbördeskrigets slut (1975 till 1991) har Libanon styrts av en trojka bestående av en president (kristen maronit), en premiärminister (sunni muslim) och parlamentets talman (shia- muslim). Efter det att 1998 års val hållits trädde general Emile Lahoud in som president efter Hariri och utlovade att bekämpa korruptionen, öppna upp den politiska debatten, påskynda ekonomisk liberalisering och förbättra öppenhet och insyn i den statliga administrationen. Han utsåg Selim Hoss som premiärminister. Han har försökt omforma statliga institutioner så att tillhörighet till olika trossamfund skulle få mindre betydelse men detta arbete har hittills endast rönt begränsad framgång.

Den nya regeringen ärvde en förlamande statsskuld (19 miljarder euro i början av 1999) som den har försökt att minska genom två successiva budgetar. Liberal ekonomisk politik, skattereformer och privatisering ses som grunden för ekonomisk återhämtning. Den nuvarande lågkonjunkturen försvårar uppgiften att genomföra ekonomiska reformer.

Den politiska situationen färgas av Israels ockupation av det södra gränsområdet, som framkallat en bitter konflikt mellan Hizbollah och israeliska trupper och israelisk-stödda sydlibanesiska armétrupper (SLA). Cirka 4 500 FN-trupper (UNIFIL) övervakar situationen. SLA-truppernas tillbakadragande från staden Jezzine i mitten av 1999 och återförande av denna stad till libanesisk polisöverhöghet utgjorde en viktig händelse. I söder har läget blivit alltmer känsligt. Genom israeliska vedergällningsaktioner förstördes två viktiga kraftstationer genom flygangrepp i juni 1999 och därmed lades ytterligare bördor på en ekonomi som redan var svag. Libanon hyser cirka 300 000 palestinska flyktingar som hålls i flera läger, liksom palestinska motståndsgrupper (motståndare till Arafat) och cirka 30 000 syriska trupper som skenbart upprätthåller freden.

Återupptagandet av direkta kontakter mellan Syrien och Israel i slutet av 1999 och i början av 2000 har förbättrat utsikterna till ett fredsfördrag, återlämnandet av Golanhöjderna och Israels tillbakadragande från södra Libanon (om nödvändigt unilateralt och slutfört i juli 2000 enligt premiärminister Ehud Barak) i linje med FN: s säkerhetsråds resolution nr 425. Ännu har de två sidorna inte kommit överens om den grundläggande ramen för fortsatta överläggningar.

Finansiellt samarbete inom ramen för Meda-programmet

Libanon har mottagit gåvobistånd till ett belopp på 184 miljoner euro inom ramen för Meda-programmet (1995-1999). Den största delen av detta stöd togs i bruk 1999.Uttryckt i stöd per capita är Libanon en av de Medelhavspartner som har mottagit mest stöd. I tillägg till gåvobiståndet har Europeiska investeringsbanken beviljat lån på drygt 200 miljoner euro till Libanon.

Största delen av detta finansiella stöd går till Libanons ekonomiska omstrukturering och till förstärkning av administrationen. I augusti 1998 undertecknades ett finansieringsavtal på 38 miljoner euro till ett program för stöd till förstärkning av socialministerierna, statliga organ (elektricitet, vatten) och kommuner, efter ett långt och katastrofalt inbördeskrig. Ett avtal om planläggning av investeringar (25 miljoner euro) undertecknades i juni 1999 för att ytterligare förstärka planläggnings- och förvaltningskapacitet inom de ministerier som handhar sektorerna för vatten, energi, offentliga arbeten, miljö och fast avfall.

I december 1999 godkände kommissionen formellt ett gåvobistånd på 50 miljoner euro till strukturanpassning avsett att förstärka skattereformen, och ett gåvobistånd på 25 miljoner euro för inrättandet av en social och ekonomisk utvecklingsfond som kan bidra till att ge de lägre inkomstgrupperna ett säkerhetsnät genom system för mikrokrediter, åtgärder för samhällsutveckling och sociala tjänster.

Ett projekt för industriell modernisering (11 miljoner euro), som godkändes i november 1999, planeras inledas i början av 2000. Industrin kommer också att erhålla stöd genom förstärkning av de institutioner som ansvarar för utarbetande och certifiering av standarder och normer (6 miljoner euro). Detta projekt avses starta under det första halvåret 2000.

Libanon: Meda - åtaganden 1999 i miljoner euro

Projektets/programmets titel // Belopp

Program för industriell modernisering // 11

Program för strukturanpassning // 50

Fond för social och ekonomisk utveckling // 25

SAMMANLAGT* // 86

(EIB riskkapital och räntesubventioner planeras för 2000) //

* plus 31 miljoner euro för rehabilitering och humanitärt bistånd, utanför Meda-programmet

Libanon : Åtaganden 1995 - 1999,

i miljoner euro

>Plats för tabell>

MAROCKO

De bilaterala förbindelserna mellan EU och Marocko

Ratificeringsförfarandet för associeringsavtalet slutfördes i parlamenten i EU:s medlemsstater i oktober 1999. På begäran av Marocko senarelades därefter avtalets ikraftträdande för att man skulle kunna göra vissa justeringar i bilaga 2 och 6 till avtalet.

Efter det att dessa justeringar beaktats genom skriftväxling trädde associeringsavtalet, liksom den skriftväxling som ändrar vissa av bilagorna till avtalet, i kraft den 1 mars 2000.

Fiskeavtalet löpte dessutom ut i slutet av november 1999. Marocko har bekräftat sin ståndpunkt att detta avtal inte skall förnyas, men har förklarat sig positiv till att söka efter andra former av partnerskap på fiskeområdet. Med anledning av detta besökte kommissionsledamoten med ansvar för jordbruk, landsbygdsutveckling och fiske, Franz Fischler, Marocko den 20 och 21 december 1999.

Handelsförbindelserna mellan Marocko och Europeiska unionen har varit spända på grund av de problem som förvaltningen av importordningen för marockanska tomater förorsakat. Överskridandet av de tullkvoter som angivits för import av denna produkt till EU ledde till att kommissionen den 23 december 1999 inrättade ett system för importlicenser. Efter samråd den 17 februari 2000 mellan kommissionen och de marockanska myndigheterna upphävdes detta system, på villkor att Marocko uppfyller sitt åtagande att strikt begränsa sin export.

Den politiska och ekonomiska utvecklingen

År 1999 präglades av kung Hassan II:s bortgång den 23 juli och av hans son Mohamed VI :s tillträde till tronen. Genom olika åtgärder som har stått i kontrast till gammal praxis har den nytillträdde kungen omformat det politiska landskapet i riktning mot större liberalisering. Möjligheten för politiska motståndare att återvända från exil utgjorde bland annat ett tydligt tecken på regimens vilja till liberalisering och demokratisering.

Den "skiftes"-regering som leder landet sedan början av 1998 har fortsatt sitt uppdrag. Den har dock utstått kritik för sin konservatism bland annat från oppositionen.

När det gäller den ekonomiska situationen kan nämnas att även om resultaten visar på stabilitet på den makroekonomiska nivån med ett budgetunderskott som för år 1999 var mindre än 2,3 %, minskande utlandsskuld, ökning av utländska investeringar, ökande turism och tillfredsställande nivå i fråga om utländska tillgångar, ger den stagnerande tillväxten ändå anledning till oro. Tillväxten inom jordbrukssektorn ligger under 1 % och ökningen av BNP förutom jordbruket ligger i genomsnitt endast på cirka 3 %. Dessa resultat är otillräckliga för att ge en verklig ekonomisk stimulans, desto mer som vissa sociala aspekter förblir problematiska. Arbetslösheten, liksom andelen fattiga, har ökat de senaste tio åren.

Meda-åtgärder

1999 utgjorde det sista året för det Meda-program som inleddes 1995. De finansiella mål som ursprungligen satts upp (580 miljoner euro) överträffades. Under perioden finansierades 31 projekt till ett belopp på cirka 656 miljoner euro varav 55,4 % för förstärkning av den ekonomiska jämvikten, 26,4 % för stöd till ekonomisk omvandling och 18,2 % för strukturanpassning. Under 1999 inriktades kommissionens åtgärder främst på de nordliga provinserna varvid 77 % av medlen anslogs till dessa provinser. Bland åtgärderna kan nämnas förbindelseleden längs Medelhavet ("Rocade Méditerranéenne") som utgör det andra största projektet (80,3 miljoner euro) efter programmet för strukturanpassning (120 miljoner euro).Övriga projekt som berör den norra regionen är planering av vattenförsörjning till jordbruket i utkanten av Sahla i den norra delen av provinsen Taounate, sanering av den hälsofarliga boendemiljön i Tanger och stöd till det småskaliga kustfisket i Medelhavet. Inom andra projekt har en del av de planerade beloppen öronmärkts särskilt för den norra delen av landet (se rutan nedan).

Det bör noteras att den tredje och sista delen av programmet för strukturanpassning (50 miljoner euro) utbetalades i december 1999.

Stöd till utveckling av de nordliga provinserna

Den nordliga regionens svårigheter hänger främst samman med den svaga utvecklingen. Denna region har lidit av sitt inklämda läge och en brist på investeringar inom alla områden. Idag kommer en tredjedel av de marockanska gästarbetarna från den norra delen och en stor del av den odlade ytan upptas av cannabis. Europeiska unionen har stött prioritering av utvecklingsåtgärder till denna region. Omfattningen av kommissionens insatser har ökat sedan 1996. Under perioden 1996-98 var 27 % av Meda-programmen avsedda för den nordliga delen, medan 77 % av medlen anslogs till denna region 1999. Till detta kan läggas ett visst antal särskilda projekt finansierade genom andra budgetposter.

Kommissionens åtgärder syftar till att öka intäkterna genom produktiva projekt, att avhjälpa bisten på sociala investeringar och att bekämpa miljöförsämringen.

De projekt som bedrivs i den nordliga provinsen är integrerad landsbygdsutveckling och förvaltning av de naturresurser som finns i norr, stöd till förvaltning av hälsovårdssektorn, integrerad utveckling av skogsområdena i Chefchaouen, planering av vattenförsörjningen till jordbruket i Sahla, stöd till det småskaliga kustfisket och sanering av den hälsofarliga boendemiljön i Tanger. I projekt som rör vattenförsörjning och sanering på landsbygden, stöd till ungdomar och sport, stöd till grundutbildning och kulturcentrum, har en del av beloppen reserverats för de nordliga provinserna.

När det gäller åtgärder för att bryta områdets isolering kommer ett omfattande projekt att inledas under 2000, nämligen förbindeseleden "Rocade Méditerranéenne" där Europeiska gemenskapen bidrar med 80 miljoner euro. Parallellt med detta kommer ett program för att bygga vägar på landsbygden i hjärtat av Rif-bergen att göra det möjligt att knyta de mest avlägset belägna byarna till det redan befintliga vägnätet vilket kommer att underlätta resorna för flera tiotusentals invånare.

Marocko : Åtaganden som godkänts 1999

>Plats för tabell>

Marocko: Åtaganden 1995-1999

>Plats för tabell>

SYRIEN

De bilaterala förbindelser mellan EU och Syrien

Under 1999 hölls ytterligare diskussioner om ramavtalet för Meda som slutligen undertecknades av de tre parterna (kommissionen, EIB och den syriska regeringen) den 9 november 1999. I slutet av 1999 inväntades fortfarande ratificering av avtalet från den syriska sidan och i brist på ett giltigt ramavtal var inte något av Meda I-projekten i drift.

Förhandlingar om associeringsavtalet fortsatte under 1999. Möten hölls den 16-17 mars i Bryssel och den 9-10 november i Damaskus. Diskussionerna var främst inriktade på avveckling av tullar för industrivaror och jordbruksprodukter, samt på ursprungsregler och samarbete inom området för industri och jordbruk. EU anordnade också en rad möten om tekniska frågor, som ursprungsregler och möjliga planer för tullavveckling. Under den fjärde förhandlingsrundan den 9 och 10 november omfattade förhandlingarna alla frågor inklusive klausulen om mänskliga rättigheter och de syriska undantagslagarna.

Utvecklingen på senare tid

Under 1999 skedde inga större förändringar av den inrikespolitiska situationen. President Assad som suttit vid makten sedan 1971 omvaldes för femte gången den 10 februari.

När det gäller utrikespolitik har Syrien fortsatt att säkra banden med Europa samtidigt som landet har behållit goda förbindelser med Gulfstaterna, Iran och flera asiatiska länder. Syrien har förstärkt sina förbindelser med länder i det gamla sovjetblocket och mer nyligen också med Irak. Förbindelserna med både Jordanien och Turkiet förbättrades påtagligt under 1999. Ett genombrott uppnåddes i fredsprocessen i Mellanöstern när fredssamtalen mellan Syrien och Israel återupptogs i december 1999.

Ekonomin förbättrades något under 1999. Myndigheterna stabiliserade växelkursen på den svarta marknaden och höjde gradvis den officiella växelkursen. Inflationen föll till 1 %. Stigande oljepriser, tillkännagivandet av ekonomiska reformer och förväntningar om förbättrade affärsmöjligheter till följd av förhandlingarna mellan Syrien och Israel bidrog till den positiva trenden och stödde förhoppningarna om ekonomisk återhämtning. Den faktiska årliga tillväxttakten för BNP förväntas nå upp till cirka 2 % 1999.

Den syriska exporten återhämtades under 1999 och handelsunderskottet minskade från 30 % till 13 % av BNP. Den offentliga sektorns andel av exporten föll till 71 % 1999, jämfört med 79 % 1997. Frihandelsavtalet mellan Syrien och Libanon, i vilket föreskrivs årliga tullsänkningar på 25 %, ledde till en betydande ökning av handeln med Libanon (från 1,47 miljoner dollar 1998 till 3,34 miljoner dollar 1999). Avtalet sågs som ett språngbräde till associeringsavtalet med EU. Landets utlandsskuld fortsätter att vara en angelägen fråga för de syriska myndigheterna. Även om det finns tecken som tyder på att ett avtal har nåtts med Ryssland har inga framsteg i denna fråga noterats med Tyskland.

President Assad underströk i sitt installationstal den 10 mars 1999 behovet av närmare band med EU och av ekonomiska reformer särskilt inom affärs- och banksektorerna. President Assads son, Bashar, betraktas som reforminriktad. Myndigheterna meddelade nyligen att lag nr 10 (1991) om investeringar skulle ses över i syfte att skapa en mer gynnsam företagsmiljö.

Meda-åtgärder

De projekt som ingår i Meda-programmet (1995-99) inriktas på viktiga institutionella områden, bland annat följande:

-Reform av de administrativa och ekonomiska strukturerna.

-Stöd till företagssektorn.

-Utveckling av mänskliga resurser.

Meda-finansierade projekt och program hänför sig främst till den statliga administrationen (reform och modernisering av finansministeriet och av lokal administration), infrastruktur (telekommunikationer och elektricitet) och stöd till den privata sektorn (Damaskus högre institut för företagsledning).

Under 1999 godkändes finansiella åtaganden för syrisk-europeiska företagscentrumet, etapp två (Syrian-European Business Centre II) (12 miljoner euro) och för stöd till institutionell och sektoriell modernisering (31 miljoner euro). Eftersom ramavtalet för Meda inte hade ratificerats i slutet av rapporteringsperioden, har inget av dessa projekt nått genomförandefasen.

Dessa program avses stödja och stimulera regeringens reformer samt skapa de strukturer och instrument som behövs för utveckling av Syriens ekonomi och för att skapa ett gynnsamt ekonomiskt och institutionellt klimat. Det framtida associeringsavtalet med EU kommer att hjälpa landet att anta strukturåtgärder som syftar till att reformera ekonomin för att göra det möjligt att klara av frihandel.

Syrien

Meda - Åtaganden 1999 i miljoner euro

Projektets/programmets titel // Belopp (i milj euro)

Åtgärdsplan för kraftsektorn // 11

Syriskt-europeiskt företagscentrum II // 12

Institutionell och sektoriell modernisering // 21

Program för arkeologisk utbildning (skall finansieras inom ramen för Medas globala stöd) // 2

SAMMANLAGT // 44

Syrien

Åtaganden 1995-1999, i miljoner euro

>Plats för tabell>

TUNISIEN

De bilaterala förbindelserna mellan EU och Tunisien

Tunisien var den första Medelhavspartner som undertecknade ett associeringsavtal med Europeiska unionen (den 17 juli 1995). Efter det att avtalet trädde i kraft den 1 mars 1998 följdes det första associeringsrådet EU/Tunisien den 14 juli 1998 av ett möte inom associeringskommittén som ägde rum i Tunis den 25 juni 1999.

De frågor som togs upp vid associeringskommitténs möte den 25 juni 1999 avsåg såväl den politiska dialogen (mänskliga rättigheter), inrättandet av ett frihandelsområde, jordbruksfrågor (olivolja) som socialfrågor och genomförandet av det finansiella samarbetet.

Den politiska och ekonomiska utvecklingen

År 1999 präglades av presidentval och val till den lagstiftande församlingen som ägde rum den 24 oktober. Vid dessa val infördes två ändringar av den tunisiska vallagen som innebar dels att andra kandidater för första gången fick möjlighet att ställa upp i presidentvalen och dels att minst 20 % av platserna tilldelas oppositionspartierna i valen till de lagstiftande församlingarna. President Ben Ali omvaldes nära nog enhälligt med 99,44 % av rösterna och partiet för konstitutionell demokratisk samling (Parti du Rassemblement Constitutionnel Démocratique) bekräftade sin dominerade ställning.

Presidenten ger i sina tal uttryck för sin vilja att främja pluralism och tryckfrihet. I praktiken råder stora brister när det gäller respekt för de grundläggande rättigheterna och särskilt i fråga om föreningsfrihet och yttrandefrihet. Presidentens vilja att främja reformer tycks ta sig uttryck i inrättandet av en post som statssekreterare hos premiärministern som skall handha mänskliga rättigheter, kommunikation och förbindelser med deputeradekammaren.

När det gäller den tunisiska ekonomin bekräftar prognoserna för 1999 en positiv tendens. Tillväxttakten för BNP torde uppgå till 6 % med en ökning av investeringarna på 11,5 % (26 % av BNP). Statsskulden borde uppgå till 3 % av BNP och inflationen nå 2,8 %. Enligt den tunisiska regeringens beräkningar skulle de förluster i tullintäkter som blir följden av tillämpningen av associeringsavtalet årligen uppgå till 400 miljoner dinarer (320 miljoner euro). För att kompensera dessa förluster har regeringen höjt mervärdesskatten till 18 % och avvecklat vissa system för skattebefrielse. Arbetslösheten är 15 % och förblir den svaga punkten i landets ekonomi.

Meda-åtgärder

Inom ramen för Meda-programmet stöds processen för ekonomisk omvandling i Tunisien med särskild inriktning på strukturreformer, utveckling av den privata sektorn och den socioekonomiska jämvikten. Under perioden 1995-1999 utnyttjade kommissionen 428,4 miljoner euro.

De viktigaste åtgärder som genomfördes under 1999 var följande:

Strukturreformer: Efter framgången med genomförandet av programmet för strukturanpassning (etapp I) under 1998, utarbetades ett nytt reformprogram, och en andra åtgärd för strukturanpassning (etapp II) som uppgår till 80 miljoner euro inleddes i februari 1999. Denna andra åtgärd omfattar följande nyckelsektorer: finanssektorn, privatiseringsprocessen, grundutbildning och högre utbildning. Etapp II utformades liksom etapp I, tillsammans med Världsbanken som å sin sida har beviljat ett lån som syftar till att stödja reformen av den tunisiska finanssektorn. I slutet av 1999 hade villkoren och kriterierna för genomförandet av de första utbetalningarna uppfyllts och kommissionen kunde därför göra en första utbetalning på 40 miljoner euro.

Utveckling av den privata sektorn: Flera program för tekniskt bistånd och utbildning sörjer för stöd till utveckling av den privata sektorn och avser främst förbättring av ekonomins konkurrenskraft. Följande projekt höll på att genomföras under 1999 på detta område:

-Program för utveckling av den privata sektorn som, genom att experter och tjänster ställs till förfogande, har stött förbättring av små och medelstora företag.

-Stöd till reform av systemet för yrkesutbildning.

-Program för tekniskt bistånd till privatiseringen.

-Program för att främja utländska direktinvesteringar.

-Program för att stödja den tunisiska ekonomins konkurrenskraft, särskilt inriktat på banksektorn.

Genom en ny post för riskkapital som förvaltas av Europeiska investeringsbanken (30 miljoner euro) och är avsedd för omstrukturering av tunisiska företag, har det blivit möjligt att dubblera de medel som redan godkänts av kommissionen och vilka var inriktade på finansiering av denna typ av åtgärder.

Socioekonomisk jämvikt : Tunisien följer mycket nära de sociala effekterna av reformprocessen och Meda-programmet kan i detta avseende stödja åtgärder på det sociala området. Följande två projekt håller på att genomföras:

-Program för integrerad landsbygdsutveckling.

-Program för stöd till skapande av arbetstillfällen (godkänt i slutet av 1998).

Ett nytt åtagande på 11,5 miljoner euro (räntesubvention, Europeiska investeringsbanken) har gjorts i syfte att underlätta återbetalning av ett lån från EIB avsett för finansiering av ett miljöprojekt i Gabès-området.

I slutet av 1999 utnyttjade kommissionen också 40 miljoner euro inom ramen för ett program inom hälsovårdssektorn i syfte att stödja ett stort projekt för reform av sjukförsäkringssystemet i Tunisien (se ruta nedan).

MEDA - Program för sektoriell anpassning: reform av sjukförsäkringen i Tunisien, 40 miljoner euro.

Programmet för sektoriell anpassning till förmån för Tunisiens hälsovårdssektor godkändes i november 1999 och är det första program för sektoriell anpassning som finansierats inom ramen för Meda.

I motsats till ett strukturanpassningsprogram som vanligen har det övergripande målet att återupprätta/befästa makroekonomisk jämvikt samtidigt som en rad åtgärder för ekonomiska reformer (rättslig ram, privatisering, socialt säkerhetsnät, åtgärder för skattereform etc.) genomförs, har program för sektoriell anpassning en mer begränsad omfattning och stödjer politik och institutionella reformer i viktiga sektorer.

Det tunisiska sektoriella programmet syftar till en övergripande reform av sjukförsäkringssystemet. Programmet innehåller också vissa makroekonomiska villkor för att göra reformerna mer hållbara.

Programmets främsta mål är att en lag om reform av sjukförsäkringssystemet skall offentliggöras i Tunisiens officiella tidning (efter det att parlamentet antagit lagen). Programmet stödjer också antagande och offentliggörande av en rad tillämpningsföreskrifter (exempelvis om de tjänster som det grundläggande paketet omfattar, om utarbetande av ett kompletterande försäkringssystem eller om åtgärder som förbättrar inriktningen för gratistjänster eller tjänster till nedsatta priser för användarna). Dessa föreskrifter är en förutsättning för att lagen snabbt skall kunna träda i kraft när den väl har antagits.

Varför ett program i form av sektoriell anpassning- Först och främst togs initiativ till reformerna redan 1996. Sedan dess har Tunisiens regering oupphörligt arbetat med förberedelserna, särskilt inom ramen för den nationella kommittén för sjukförsäkring (CNAM, Commission Nationale d'Assurance Maladie) och de sju specialiserade arbetsgrupper som inrättats av CNAM. Detta tyder på att programmet har stark förankring. För det andra har de tunisiska myndigheterna visat att de har de kunskaper som krävs för att förbereda och genomföra detta program. För det tredje och i det konkreta fallet med Tunisien, stödjer Världsbanken redan hälsovårdsektorn genom ett investeringslån på 50 miljoner dollar. För det fjärde, slutligen, har kommissionen, tillsammans med Världsbanken, goda erfarenheter av strukturanpassningsprogram i Tunisien.

Eftersom denna åtgärd är mycket specialiserad, kommer kommissionen att ha teknisk expertis till sitt förfogande som kommer att kontrollera genomförandet och utvärdera effekterna av reformerna.

Programmet har utarbetats i nära samordning med medlemsstaterna och Världsbanken.

Tunisien : MEDA-åtaganden som godkänts under 1999

PROGRAMMETS TITEL // Miljoner euro

1 - Stöd till ekonomiska reformer (etapp II)

2 - Program för stöd till reformer av sjukförsäkringen

3 - Hejdande av miljöförstöring i Gabés: Räntesubvention (EIB)

4 - Riskkapital "Stöd till den privata sektorn" (EIB) // 80

11,5

Sammanlagt // 161,5

Tunisien: Åtaganden 1995-1999

>Plats för tabell>

TURKIET

De bilaterala förbindelser mellan EU och Turkiet

Förbindelserna mellan EU och Turkiet präglades under 1999 på det internationella planet främst av det erkännande av landets status som kandidat till anslutning till Europeiska unionen som Europeiska rådet gav i Helsingfors i december. Turkiet kommer att behandlas på samma sätt som de övriga kandidatländerna, och ett partnerskap för anslutning håller nu på att utarbetas.

Den politiska och ekonomiska utvecklingen

På det inrikespolitiska planet har koalitionsregeringen center-vänster/höger som förfogar över en stor majoritet i parlamentet inlett ett program för strukturreformer som omfattar det politiska livet, rättssystemet, skyddet av mänskliga rättigheter, den statliga administrationen och socialförsäkringssystemet. På det ekonomiska området är reformerna inriktade på banksystemet och stödet till jordbrukssektorn. Den stabilitet som regeringskoalitionen uppvisar bådar gott för effektivt genomförande av de planlagda reformerna och särskilt att inflationen skall kunna hållas under kontroll.

Den jordbävning som drabbade Turkiet i augusti ledde till att 17 000 människor miste livet och till stora ekonomiska skador. Den solidaritet som därefter kom till uttryck fungerade som en katalysator för närmandet mellan Turkiet och Grekland.

Under 1999 drabbades den turkiska ekonomin av recession och BNP sjönk med 5,8 %. Bland orsakerna till denna tillbakagång finns svårigheterna i den internationella handeln och den restriktiva politik som genomförts för att bekämpa inflationen vilken dämpat den inhemska efterfrågan. Jordbävningen i augusti bidrog därtill att försämra situationen.

Åtgärderna för att bekämpa inflationen gav inte resultat som nådde upp till målen, eftersom inflationen uppgick till 68,9 % vilket knappast är mindre än 1998 (69,7 %). Budgetunderskottet ökade under 1999 (12 % av BNP jämfört med 8,9 % 1998). Regeringens mål till slutet av 2000 är att minska inflationen till 25 %. Standby-avtalet med IMF på 4,3 miljarder US dollar, som undertecknades i december 1999, kommer att bidra till kampen mot inflationen.

Handelsvolymen minskade med nära 10 % (uppgifter januari- november) på grund av den inhemska och ryska recessionen. Samma recession gjorde det dock möjligt att minska handelsunderskottet med nära 30 % främst tack vare den minskade importen. De osynliga inslagen (avskrivningar, turism) medverkande till att betalningsbalansen låg på plus trots att turistintäkterna minskade under året.

Europeiska unionen förblir Turkiets främsta handelspartner (54 % av handeln). Under år 1999 minskade Turkiets handelsunderskott mot unionen betydligt (från 8,9 miljoner euro 1998 till 5,7 miljoner euro, januari-november 1999) Den turkiska importen från unionen består som tidigare till 90 % av producentkapitalvaror, råvaror och halvfabrikat.

Meda-åtgärder

Överenskommelse hade nåtts med de turkiska myndigheterna att under 1999 inrikta gemenskapens finansiella bistånd på ett begränsat antal områden. Man strävade dels efter att anslå tillräckliga finansiella resurser i förhållande till målen för varje projekt och dels till att förstärka gemenskapsinsatsernas effekter.

De tre viktigaste programmen under år 1999 utarbetades på områdena för grundutbildning (100 miljoner euro), administrativt samarbete (12 miljoner euro), och det civila samhället (8 miljoner euro). Kommissionen anslog också medel (1,7 miljoner euro) till införande av lagstiftning om skydd av immateriella rättigheter, och utnyttjade 18,6 miljoner euro i räntesubventioner för lån från Europeiska investeringsbanken till åtgärder på miljöområdet (nät för avloppsvatten Tarsus och Diyarbakir).

Det största gemenskapsbiståndet inom ramen för det finansiella samarbetet med Turkiet, 100 miljoner euro, har anslagits till ett projekt för stöd till grundutbildning. Projektet stödjer reformen för att utvidga lågstadieutbildningen (barn i åldern fem till åtta år). Stöd kommer att ges till ministeriet för nationell utbildning och syftar till kvalitativ förbättring av grundutbildningen och yrkesutbildningen, som ger återverkningar i hela landet. Dessutom kommer ett betydande stöd att ges till genomförandet av reformen i de tolv mest missgynnade provinserna för att där uppnå en kvantitativ och kvalitativ förbättring av utbildningsutbudet, särskilt till förmån för flickor och kvinnor. Och slutligen kommer stöd att ges till öppnandet av mångsidiga kvartersutbildningscentrum för personer som står utanför grundutbildningen (barn, ungdomar och vuxna) i städer med stor invandring, främst Istanbul,

Programmet för administrativt samarbete är av stor vikt för att göra det möjligt för de turkiska myndigheterna att genomföra bestämmelserna i avtalet om tullunion och rent allmänt fortsätta arbetet för att integrera Turkiet i EU på alla områden. Genom programmet blir det möjligt att finansiera besök av turkiska tjänstemän eller experter hos deras motsvarigheter i EU liksom att genomföra expertarbeten till förmån för den turkiska administrationen, att anordna utbildning för de turkiska ministerierna etc.

Ramprogrammet för utveckling av det civila samhället syftar bland annat till att förstärka medborgarinitiativen och att bidra till att inrätta mer balanserade förbindelser mellan civilsamhället och staten.

När det gäller den geografiska fördelningen av dessa verksamheter, ligger tonvikten vid de sydöstra och östra provinserna i Turkiet som släpar efter i utvecklingen jämfört med andra regioner i landet. Särskild hänsyn har tagits till de provinser som drabbades av jordbävningen i augusti 1999. Frågor som rör jämställdhet mellan könen har också ägnats särskild uppmärksamhet.

Under 1999 togs 140,3 miljoner euro i bruk, varför Turkiet kommer att ha utnyttjat ett sammanlagt belopp på 376,2 miljoner euro inom ramen för Meda-program I (1995-1999). Ett femtiotal projekt har utarbetats inom följande områden: främjande av den privata sektorn (små och medelstora företag), folkhälsa, grundutbildning och yrkesutbildning, miljö, skydd och främjande av de mänskliga rättigheterna och av civilsamhället.

Turkiet

Meda - Åtaganden 1999 i miljoner euro

Projektets/programmets titel // Belopp

Stöd till grundutbildning // 100

Program för administrativt samarbete // 12

Ramprogram för utveckling av det civila samhället // 8

Effektivt kontroll av att bestämmelser om immateriella rättigheter följs // 1,7

Räntesubventioner (EIB) -Tarsus avloppsvatten - Diyarbakir avloppsvatten // 9,5 9,1

Sammanlagt //

140,3

TURKIET: Åtaganden 1995-1999

>Plats för tabell>

VÄSTBANKEN OCH GAZA

Europeiska gemenskapens samarbete med Västbanken och Gaza finansieras huvudsakligen via en särskild budgetpost med titeln "stöd till fredsprocessen I Mellanöstern" (B7-420). Samarbetsverksamheter inom ramen för denna budgetpost, som uppgick till cirka 41 miljoner euro 1999, är föremål för en särskilt rapport som kommer att utarbetas av kommissionen i enlighet med artikel 6.1 i rådets förordning (EG) nr 1734/94.

Finansieringen enligt Meda-programmet är integr