För att reglerna inom EU:s utsläppshandelssystem ska kunna efterlevas under rättssäkra förhållanden under 2017 är det viktigt att Europaparlamentet och rådet kommer överens om detta förslag snarast, och helst före utgången av 2017.

I oktober 2016 antogs vid det 39:e mötet i Icaos generalförsamling en resolution om en global marknadsbaserad åtgärd (GMBM) för att från och med 2021 hantera ökningen av utsläpp från internationell luftfart på global nivå genom ett system med kompensation, för att kunna genomföra målsättningen om att stabilisera de internationella luftfartsutsläppen på 2020 års nivåer. Under den första fasen (2021–2026) är deltagande i den globala marknadsbaserade åtgärden uttryckligen frivilligt. Alla större luftfartsländer förväntas tillämpa den globala marknadsbaserade åtgärden när den andra fasen börjar år 2027. EU och dess medlemsstater har uttryckt sin avsikt att tillämpa åtgärden under den frivilliga fasen. Även om man har enats om den globala marknadsbaserade åtgärdens eftersträvade mål och dess kompensationsfunktion, måste man inom Icao fortfarande utveckla och komma överens om flera viktiga aspekter som är avgörande för åtgärdens effektivitet och miljömässiga integritet från ett klimatperspektiv, innan den kan genomföras år 2021. Om detta arbete försenas finns det risk för att den globala marknadsbaserade åtgärden inte kan genomföras som planerat. Detta skulle också innebära en risk för förseningar av införlivandet i ländernas lagstiftning, vilket är kritiskt eftersom den faktiska tillämpningen av den globala marknadsbaserade åtgärden grundar sig på nationella och regionala åtgärder.

I oktober 2014 kom Europeiska rådet överens om en klimat- och energipolitisk ram fram till 2030. En central del av denna ram är det bindande målet att till 2030 minska EU:s sammanlagda inhemska utsläpp av växthusgaser med minst 40 % jämfört med 1990 års nivåer. För att uppnå detta mål på ett kostnadseffektivt sätt måste de sektorer som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem minska sina utsläpp med 43 % jämfört med 2005, och sektorer som inte omfattas av utsläppshandel måste minska sina utsläpp med 30 % jämfört med samma år. Genom dessa målsättningar kunde EU lämna in sitt bidrag inom ramen för Parisavtalet, som ett åtagande som omfattar hela ekonomin, inklusive utsläpp från luftfarten. EU har åtagit sig att på lämpligt sätt bidra till Parisavtalets klimatmål som innebär att med god marginal begränsa den globala uppvärmningen till 2 °C över förindustriella nivåer, och sträva efter en temperaturökning på högst 1,5 °C. EU stöder också Icaos målsättning om koldioxidneutral tillväxt (CNG2020) som innebär att de globala koldioxidutsläppen netto från internationell luftfart inte ska överskrida 2020 års nivåer.

För att minska den administrativa bördan för de minsta luftfartygsoperatörerna bör undantaget för icke-kommersiella luftfartygsoperatörer som släpper ut mindre än 1 000 ton koldioxid per år fortsätta att gälla under ytterligare tio år.

För att gå vidare med en översyn av EU:s utsläppshandelssystem efter mötet i Icaos generalförsamling 2016 hölls ett internetbaserat offentligt samråd under tolv veckor mellan den 7 mars och den 30 maj 2016. De flesta intressenter var eniga om att ambitiösa mål för utsläppsminskningar inom internationell luftfart bör antas och att marknadsbaserade åtgärder är lämpliga verktyg för att minska sådana utsläpp. Det fanns dock olika åsikter om var nivån bör ligga och vilka specifika åtgärder som ska användas för att minska utsläppen. En del intressenter anser att utsläppshandelssystemet bör bibehålla sin nuvarande räckvidd efter 2017, dvs. så att det endast omfattar interna EES-flygningar, och en del anser att man bör återgå till den fulla räckvidden så att även flygningar till och från tredjeland omfattas. För perioden efter 2020 framgick det av många svar att man anser att alternativen för EU:s utsläppshandelssystem bör bero på vad som bestämts vid mötet i Icaos generalförsamling 2016 vad gäller överenskommelsens åtgärdstyp, omfattning och miljöintegritet/effektivitet. Kommissionen kommer att fortsätta med konstruktiva bilaterala och multilaterala kontakter med berörda parter och tredjeländer.

Förslaget står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Det bidrar framför allt till målet att uppnå en hög miljöskyddsnivå i enlighet med principen om hållbar utveckling enligt artikel 37 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

4.BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte gemenskapens budget.

5.ÖVRIGA INSLAG

•Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget

Mot bakgrund av de framsteg som gjordes vid 39:e mötet i Icaos generalförsamling och för att driva på ett framgångsrikt genomförande av en global marknadsbaserad åtgärd för minskade utsläpp från internationell luftfart från 2021, föreslås en ändring av räckvidden för EU:s utsläppshandelssystem vad gäller den luftfartsverksamhet som omfattas. Förslaget innebär en förlängning av den ordning för utsläppshandelssystemets tillämpning som för närvarande gäller enligt förordning (EU) nr 421/2014 till tiden efter 2016, och fram till dess att det finns tillräcklig klarhet i fråga om vilken typ av rättsliga instrument som Icao antar för att genomföra den globala marknadsbaserade åtgärden, och instrumentens innehåll, för att Europeiska kommissionen ska kunna göra ytterligare bedömningar och se över EU:s system för tiden efter 2020. I linje med detta bör tilldelningen till luftfartygsoperatörer från och med 2017 vara densamma som 2016. Denna ordning förväntas börja gälla redan för 2017 års tilldelning. Tillämpningen av EU:s utsläppshandelssystem bör därför under det året, i väntan på att ändringen träder i kraft, i möjligaste mån vara i linje med ändringen och det förväntade resultatet av medbeslutandeförfarandet.

Detta förslag syftar till att bibehålla de nuvarande mycket positiva miljöeffekter som EU:s utsläppshandelssystem leder till, med ett bidrag till minskade koldioxidutsläpp på omkring 17 miljoner ton per år. Detta innebär att luftfarten inom EES bidrar till de minskade inhemska utsläppsminskningarna precis som övriga sektorer i ekonomin. Samtidigt som EU i enlighet med sina klimatmål fortsätter att uppnå betydande utsläppsminskningar från luftfarten genom sitt utsläppshandelssystem, fortsätter man även att driva på arbetet inom Icao för att göra den globala marknadsbaserade åtgärden operationell och maximera utsläppsminskningarna på global nivå. En översynsklausul ger en positiv signal om EU:s avsikt att tillämpa den globala marknadsbaserade åtgärden.

•Artikel 1 om ändring av direktiv 2003/87/EG

Förslaget ändrar artikel 28a i direktivet, lägger till två nya artiklar (28b och 28c) och ändrar bilaga I.

Artikel 28a

En ändring görs av artikel 28a i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem som handlar om de undantag som är tillämpliga fram till dess att en internationell överenskommelse om en global marknadsbaserad åtgärd genomförs. På samma sätt som i förordning (EU) nr 421/2014 för perioden 2013–2016 ges undantag från tillämpningen av direktivet för flygningar till och från de yttersta randområdena och tredjeländer även efter 2016, medan flygningar mellan flygplatser i EES omfattas fullt ut precis som tidigare. Eftersom räckvidden förblir densamma som under 2016 kommer den mängd utsläppsrätter som luftfartygsoperatörer erhåller gratis också att vara densamma som under 2016, i proportion till verksamheten inom EES, och den linjära reduktionsfaktor som gäller för alla sektorer som omfattas av direktivet kommer endast att gälla från och med 2021. Tilldelning av utsläppsrätter från den särskilda reserven bör ske på lika villkor och utfärdandet måste därför anpassas till räckvidden där interna EES-flygningar omfattas. Auktionsbeloppen bör också vara desamma som under 2016. Systemet kommer att gälla för flygningar till och från länder med vilka ett bilateralt avtal har ingåtts för att koppla samman system med utsläppstak och handel med utsläppsrätter, endast enligt villkoren i ett sådant avtal.

Artikel 28b

En ny artikel 28b införs i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem för att förbereda genomförandet av en global marknadsbaserad åtgärd från och med 2021. Kommissionen åläggs att rapportera till Europaparlamentet och rådet om relevant internationell utveckling vad gäller genomförandet av den globala marknadsbaserade åtgärden, samt om tredjeländers arbete för att genomföra den. Kommissionen ska också överväga hur relevanta instrument som har antagits inom Icao ska genomföras i unionens lagstiftning genom en översyn av EU:s utsläppshandelssystem. Detta kan komma att åtföljas av lagstiftningsförslag, om lämpligt.

Artikel 28c

För att förbereda genomförandet av den globala marknadsbaserade åtgärden ges kommissionen också befogenhet att anta delegerade akter för att fastställa lämpliga bestämmelser om övervakning, rapportering och verifiering av utsläpp som gäller för luftfartygsoperatörer, i syfte att genomföra den globala marknadsbaserade åtgärd som håller på att utarbetas inom Icao.

Bilaga I

Bilaga I till direktiv 2003/87/EG ändras genom en förlängning av undantaget från 2020 till 2030 för icke-kommersiella luftfartygsoperatörer som släpper ut mindre än 1 000 ton koldioxid per år. Detta har visat sig vara en effektiv åtgärd som avsevärt minskar den administrativa bördan för att genomföra utsläppshandelssystemet, samtidigt som systemet leder till betydande utsläppsminskningar. Undantaget innebär att cirka 2 200 färre luftfartygsoperatörer regleras av medlemsstaterna, och dessa operatörer står för endast 0,2 % av utsläppen.

2017/0017 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING