SV Europeiska unionens officiella tidning C 158/1

RÅDETS STÅNDPUNKT (EU) nr 5/2016 VID FÖRSTA BEHANDLINGEN

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv om skydd för fysiska personer med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, och det fria flödet av sådana uppgifter, och om upphävande av rådets rambeslut 2008/977/RIF

Antagen av rådet den 8 april 2016

(2016/C 158/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 16.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (1),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

(1) Skyddet för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter är en grundläggande rättighet. I artikel 8.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan) och artikel 16.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) föreskrivs att var och en har rätt till skydd av de personuppgifter som rör honom eller henne.

(2) Principerna och reglerna för skyddet för fysiska personer med avseende på behandling av deras personuppgifter bör, oavsett deras medborgarskap eller hemvist, respektera deras rättigheter och grundläggande friheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter. Detta direktiv är avsett att bidra till att skapa ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

(3) Den snabba tekniska utvecklingen och globaliseringen har skapat nya utmaningar vad gäller skyddet av personuppgifter. Omfattningen av insamlingen och delningen av personuppgifter har ökat avsevärt. Tekniken gör det möjligt att i en aldrig tidigare skådad omfattning behandla personuppgifter i verksamheter såsom förebyggande, förhindrande, utredning, avslöjande och lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder.

(4) Det fria flödet av personuppgifter mellan behöriga myndigheter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot eller förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten inom unionen, samt överföringar av sådana personuppgifter till tredjeländer och internationella organisationer, bör underlättas samtidigt som en hög skyddsnivå för personuppgifter säkerställs. Denna utveckling kräver en stark och mer sammanhängande ram för skyddet av personuppgifter inom unionen, uppbackad av kraftfullt tillsynsarbete.

(5) Europaparlamentets och rådet direktiv 95/46/EG (3) är tillämpligt på all behandling av personuppgifter i medlemsstaterna, såväl inom den offentliga som inom den privata sektorn. Det är emellertid inte tillämpligt på behandling av personuppgifter "som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av gemenskapsrätten", t.ex. verksamhet på områdena för straffrättsligt samarbete och polissamarbete.

(6) Rådets rambeslut 2008/977/RIF (4) är tillämpligt på områdena för straffrättsligt samarbete och polissamarbete. Tillämpningsområdet för det rambeslutet begränsas till behandling av sådana personuppgifter som överförs eller görs tillgängliga mellan medlemsstaterna.

(7) Att säkerställa en enhetlig och hög skyddsnivå för fysiska personers personuppgifter och underlätta utbytet av personuppgifter mellan behöriga myndigheter i medlemsstaterna är av avgörande betydelse för att säkerställa ett effektivt straffrättsligt samarbete och polissamarbete. Därför bör skyddet för fysiska personers rättigheter och friheter i samband med behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, vara likvärdigt i alla medlemsstater. Ett effektivt skydd av personuppgifter i hela unionen förutsätter att de registrerades rättigheter stärks och att skyldigheterna för dem som behandlar personuppgifter, ökar, samt likvärdiga befogenheter för att övervaka och säkerställa efterlevnaden av bestämmelserna om skydd av personuppgifter i medlemsstaterna.

(8) I artikel 16.2 i EUF-fördraget bemyndigas Europaparlamentet och rådet att fastställa bestämmelser om skydd för fysiska personer när det gäller behandling av personuppgifter samt om det fria flödet för personuppgifter.

(9) Med stöd av denna grund fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/… (5) (*) allmänna bestämmelser om skydd av fysiska personer i samband med behandling av personuppgifter och om det fria flödet för sådana uppgifter inom unionen.

(10) I förklaring nr 21 om skydd av personuppgifter på området för straffrättsligt samarbete och polissamarbete, fogad till slutakten från den regeringskonferens som antog Lissabonfördraget, bekräftade konferensen att det med hänsyn till dessa områdens särart kan komma att bli nödvändigt att anta särskilda regler om skydd av personuppgifter och om det fria flödet av personuppgifter på områdena för straffrättsligt samarbete och polissamarbete med stöd av artikel 16 i EUF-fördraget.

(11) Det är därför lämpligt att dessa områden behandlas i ett direktiv som fastställer särskilda regler om skydd för fysiska personer i samband med behöriga myndigheters behandling av personuppgifter för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, med respekt för den särskilda karaktären hos denna verksamhet. Sådana behöriga myndigheter kan omfatta inte bara offentliga myndigheter såsom rättsliga myndigheter, polis eller andra brottsbekämpande myndigheter, utan också alla andra organ eller enheter som genom medlemsstaternas nationella rätt har anförtrotts myndighetsutövning enligt detta direktiv. Förordning (EU) 2016/… (**) bör tillämpas när ett sådant organ eller en sådan enhet behandlar personuppgifter för andra ändamål än de som avses i detta direktiv. Förordning (EU) 2016/… (**) är därför tillämplig i fall då ett organ eller en enhet samlar in personuppgifter för andra ändamål och behandlar dessa personuppgifter ytterligare för att iaktta sina rättsliga skyldigheter. Exempelvis behåller finansinstitut vissa personuppgifter som de behandlar i syfte att utreda, avslöja eller lagföra brott, och tillhandahåller dessa personuppgifter för behöriga nationella myndigheter endast i särskilda fall och i enlighet med medlemsstaternas nationella rätt. Ett organ eller en enhet som behandlar personuppgifter för sådana myndigheters räkning inom detta direktivs tillämpningsområde bör vara bundet av ett avtal eller annan rättsakt och de bestämmelser som är tillämpliga på personuppgiftsbiträden enligt detta direktiv, medan tillämpningen av förordning (EU) 2016/… (**) förblir opåverkad när det gäller personuppgiftsbiträdets behandling av personuppgifter som inte omfattas av detta direktivs tillämpningsområde.

(12) Polisens och andra brottsbekämpande myndigheters verksamhet är främst inriktad på att förebygga, förhindra, utreda, avslöja och lagföra brott, inbegripet polisverksamhet där man inte på förhand vet om det inträffade utgör ett brott eller inte. Sådan verksamhet kan också innefatta myndighetsutövning genom vidtagande av tvångsåtgärder vid demonstrationer, större idrottsevenemang och upplopp. Denna verksamhet omfattar också upprätthållande av lag och ordning som en uppgift som anförtros åt polisen eller andra brottsbekämpande myndigheter när det är nödvändigt för att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten och mot lagligen skyddade grundläggande allmänna intressen som kan leda till ett brott. Medlemsstaterna får åt behöriga myndigheter anförtro andra uppgifter som inte nödvändigtvis utförs för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott, inklusive att skydda mot och förebygga hot mot den allmänna säkerheten, så att behandlingen av personuppgifter för dessa andra ändamål, i den mån den omfattas av unionsrätten, omfattas av tillämpningsområdet för förordning (EU) 2016/… (**).

(13) Ett brott i den mening som avses i detta direktiv bör utgöra ett självständigt begrepp i unionsrätten enligt Europeiska unionens domstols (nedan kallad domstolen) tolkning.

(14) Eftersom detta direktiv inte bör tillämpas på behandling av personuppgifter som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten, bör verksamhet som rör nationell säkerhet, verksamhet som utförs av byråer och organ som hanterar nationella säkerhetsfrågor och medlemsstaternas behandling av personuppgifter när de utför verksamhet som omfattas av del V kapitel 2 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) inte betraktas som verksamhet som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde.

(15) För att säkerställa en enhetlig skyddsnivå för fysiska personer genom rättsligt verkställbara rättigheter i hela unionen och undvika avvikelser som hämmar utbytet av personuppgifter mellan behöriga myndigheter, bör detta direktiv innehålla harmoniserade bestämmelser om skydd och fri rörlighet för personuppgifter som behandlas för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Tillnärmningen av medlemsstaternas nationella rätt bör inte leda till försämringar i det personuppgiftsskydd de tillhandahåller, utan i stället ha till syfte att säkerställa en hög skyddsnivå inom unionen. Inget ska hindra medlemsstaterna från att föreskriva starkare skyddsåtgärder än dem som fastställs i detta direktiv för skyddet av den registrerades rättigheter och friheter med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter.

(16) Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av principen om allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar. Enligt förordning (EU) 2016/… (**) får personuppgifter i allmänna handlingar som förvaras av en offentlig myndighet eller ett offentligt eller privat organ för utförande av en uppgift av allmänt intresse lämnas ut av myndigheten eller organet i enlighet med unionsrätten eller medlemsstatens nationella lagstiftning som den offentliga myndigheten eller det offentliga organet omfattas av, för att jämka samman allmänhetens rätt att få tillgång till allmänna handlingar med rätten till skydd av personuppgifter.

(17) Det skydd som ska tillhandahållas enligt detta direktiv bör tillämpas på fysiska personer, oavsett medborgarskap eller hemvist, med avseende på behandling av deras personuppgifter.

(18) För att förhindra att det uppstår en allvarlig risk för att reglerna kringgås bör skyddet för fysiska personer vara teknikneutralt och inte vara beroende av den teknik som används. Skyddet för fysiska personer bör vara tillämpligt på både automatiserad och manuell behandling av personuppgifter, om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i ett register. Akter eller grupper av akter samt omslag till dessa, som inte är ordnade enligt särskilda kriterier, bör inte omfattas av detta direktiv.

(19) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (6) är tillämplig på den behandling av personuppgifter som sker i unionens institutioner, organ och byråer. Förordning (EG) nr 45/2001 och de av unionens övriga rättsakter som är tillämpliga på sådan behandling av personuppgifter bör anpassas till principerna och bestämmelserna i förordning (EU) 2016/… (**).

(20) Detta direktiv bör inte hindra medlemsstaterna från att i nationell straffprocesslagstiftning ange vilken behandling och vilka förfaranden för behandling som berörs när det gäller domstolars och andra rättsliga myndigheters behandling av personuppgifter, särskilt när det gäller personuppgifter som ingår i ett domstolsbeslut eller i protokoll avseende straffrättsliga förfaranden.

(21) Principerna för dataskyddet bör gälla all information som rör en identifierad eller identifierbar fysisk person. För att avgöra om en fysisk person är identifierbar bör man beakta alla hjälpmedel, som t.ex. utgallring, som, antingen av den personuppgiftsansvarige eller av någon annan person, rimligen kan komma att användas för att direkt eller indirekt identifiera den fysiska personen. För att fastställa om hjälpmedel med rimlig sannolikhet kan komma att användas för att identifiera den fysiska personen bör man beakta samtliga objektiva faktorer som kostnader och tidsåtgång för identifiering, med beaktande av såväl tillgänglig teknik vid tidpunkten för behandlingen som den tekniska utvecklingen. Principerna för dataskyddet bör därför inte gälla för anonym information, nämligen information som inte hänför sig till en identifierad eller identifierbar fysisk person, eller för personuppgifter som anonymiserats på ett sådant sätt att den registrerade inte längre är identifierbar.

(22) Offentliga myndigheter som för sin myndighetsutövning mottar personuppgifter i enlighet med en rättslig förpliktelse, t.ex. skatte- och tullmyndigheter, finansutredningsgrupper, oberoende administrativa myndigheter eller finansmarknadsmyndigheter med ansvar för reglering och övervakning av värdepappersmarknader, bör inte betraktas som mottagare om de tar emot personuppgifter som är nödvändiga för utförandet av en särskild utredning i allmänhetens intresse, i enlighet med unionsrätten eller medlemstaternas nationella rätt. Offentliga myndigheters begäranden om att uppgifter ska lämnas ut bör alltid vara skriftliga och motiverade, läggas fram i enskilda fall och inte gälla hela register eller leda till att register kopplas samman. Dessa offentliga myndigheters behandling av personuppgifter bör ske i överensstämmelse med de bestämmelser om dataskydd som är tillämpliga på behandlingens ändamål.

(23) Genetiska uppgifter bör definieras som personuppgifter som rör en fysisk persons nedärvda eller förvärvade genetiska kännetecken som ger unik information om denna enskilda persons fysiologi eller hälsa och vilka framgår av en analys av ett biologiskt prov från den fysiska personen i fråga, framför allt kromosom-, DNA- eller RNA-analys eller av en annan form av analys som gör det möjligt att inhämta motsvarande information. Eftersom genetiska uppgifter är komplexa och känsliga finns det en stor risk för att den personuppgiftsansvarige missbrukar och återanvänder dem för olika ändamål. All diskriminering på grundval av genetiska särdrag bör i princip vara förbjuden.

(24) Personuppgifter om hälsa bör innefatta alla uppgifter som hänför sig till en registrerad persons hälsotillstånd som ger information om den registrerades tidigare, nuvarande eller framtida fysiska eller psykiska hälsotillstånd. Detta inbegriper uppgifter om den enskilda personen som samlats in i samband med registrering för eller tillhandahållandet av hälso- och sjukvårdstjänster till den fysiska personen enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/24/EU (7), ett nummer, en symbol eller ett kännetecken som personen tilldelats för att unikt identifiera den fysiska personen för hälso- och sjukvårdsändamål, uppgifter som härrör från tester eller undersökningar av en kroppsdel eller kroppssubstans, däribland genetiska uppgifter och biologiska prover, och andra uppgifter om exempelvis sjukdom, funktionshinder, sjukdomsrisk, sjukdomshistoria, klinisk behandling, eller den registrerades fysiologiska eller biomedicinska tillstånd oberoende av källan, exempelvis från en läkare eller från annan sjukvårdspersonal, ett sjukhus, en medicinteknisk produkt eller ett diagnostiskt in vitro-test.

(25) Samtliga medlemsstater är anslutna till Internationella kriminalpolisorganisationen (Interpol). För att kunna fullgöra sitt uppdrag mottar, lagrar och cirkulerar Interpol personuppgifter i syfte att hjälpa behöriga myndigheter att förebygga, förhindra och bekämpa internationell brottslighet. Därför är det lämpligt att stärka samarbetet mellan unionen och Interpol genom att främja ett effektivt utbyte av personuppgifter med respekt för de grundläggande rättigheterna och friheterna vid automatiserad behandling av personuppgifter. När personuppgifter överförs från unionen till Interpol samt till länder som har delegerade medlemmar i Interpol bör detta direktiv, framför allt bestämmelserna om internationella överföringar, gälla. Detta direktiv bör inte påverka de särskilda bestämmelserna i rådets gemensamma ståndpunkt 2005/69/RIF (8) och rådets beslut 2007/533/RIF (9).

(26) Varje behandling av personuppgifter måste vara laglig, korrekt och öppen i förhållande till berörda fysiska personer och endast genomföras för särskilda lagstadgade ändamål. Detta hindrar i sig inte brottsbekämpande myndigheter från att genomföra verksamhet såsom hemliga utredningar eller videoövervakning. Sådan verksamhet kan genomföras i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, förutsatt att verksamheten har fastställts i lag och utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle med hänsyn tagen till den fysiska personens berättigade intressen. Dataskyddsprincipen om korrekt behandling är ett begrepp som är skilt från rätten till en opartisk domstol enligt artikel 47 i stadgan och rätten till en rättvis rättegång enligt artikel 6 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen). Fysiska personer bör göras medvetna om risker, regler, skyddsåtgärder och rättigheter i samband med behandlingen av personuppgifter och om hur de kan utöva sina rättigheter med avseende på behandlingen. De specifika ändamål som personuppgifterna behandlas för bör vara tydliga och legitima och ha bestämts vid den tidpunkt då personuppgifterna samlades in. Personuppgifterna bör vara adekvata och relevanta för de ändamål som de behandlas för. Det bör i synnerhet säkerställas att de uppgifter som insamlats inte är orimligt omfattande och att de inte sparas längre än vad som är nödvändigt för det ändamål för vilket uppgifterna behandlas. Personuppgifter bör endast behandlas om syftet med behandlingen inte rimligen kan uppnås genom andra medel. För att säkerställa att uppgifter inte sparas längre än nödvändigt bör den personuppgiftsansvarige införa tidsfrister för radering eller för regelbunden kontroll. Medlemsstaterna bör inrätta lämpliga skyddsåtgärder för personuppgifter som lagras under längre perioder, för arkivändamål av allmänt intresse, för vetenskapliga, statistiska eller historiska ändamål.

(27) Om behöriga myndigheter ska kunna förebygga, förhindra, utreda och lagföra brott är det nödvändigt för dem att behandla personuppgifter som insamlats inom ramen för förebyggande, förhindrande, utredning och lagföring av specifika brott i ett bredare sammanhang för att utveckla förståelsen för kriminell verksamhet och göra kopplingar mellan olika upptäckta brott.

(28) För att bibehålla behandlingens säkerhet och förhindra behandling som innebär en överträdelse av detta direktiv bör personuppgifter behandlas på ett sätt som säkerställer en lämplig säkerhets- och konfidentialitetsnivå samt förhindrar obehörigt tillträde till eller obehörig användning av personuppgifter och den utrustning som används för behandlingen, med beaktande av tillgänglig teknik och den tekniska utvecklingen samt genomförandekostnader i förhållande till riskerna och vilken typ av personuppgifter som ska skyddas.

(29) Personuppgifter bör samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål som omfattas av detta direktivs tillämpningsområde och bör inte behandlas för andra ändamål än att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Om samma eller en annan personuppgiftsansvarig behandlar personuppgifter för ett ändamål som omfattas av detta direktiv men som inte är det ändamål som uppgifterna insamlades för, bör behandlingen vara tillåten, förutsatt att behandlingen har godkänts i enlighet med tillämpliga rättsliga bestämmelser och är nödvändig och står i proportion till det andra ändamålet.

(30) Principen om uppgifters korrekthet bör tillämpas med hänsyn till vilken typ av behandling det är fråga om och syftet med denna. Särskilt i domstolsförfaranden baseras utsagor som innehåller personuppgifter på fysiska personers subjektiva uppfattning, och kan inte alltid verifieras. Följaktligen bör inte korrekthetskravet röra korrektheten i en utsaga, utan endast det faktum att en viss utsaga har gjorts.

(31) Behandling av personuppgifter på områdena för straffrättsligt samarbete och polissamarbete innebär av naturliga skäl att personuppgifter om olika kategorier av registrerade behandlas. Därför är det viktigt att i tillämpliga fall och i möjligaste mån göra en klar åtskillnad mellan personuppgifter om olika kategorier av registrerade, t.ex. brottsmisstänkta, brottsdömda och brottsoffer samt andra som berörs av ett brottmål, t.ex. vittnen, personer med relevant information eller personer med kontakter eller band till brottsmisstänkta och brottsdömda. Detta bör inte hindra tillämpningen av rätten till oskuldspresumtion som garanteras i stadgan och i Europakonventionen, tolkade enligt rättspraxis från domstolen och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna.

(32) De behöriga myndigheterna bör säkerställa att personuppgifter som är felaktiga, ofullständiga eller inaktuella inte överförs eller görs tillgängliga. För att säkerställa skydd för fysiska personer, korrekthet, fullständighet eller i vilken grad personuppgifterna är aktuella och tillförlitlighet i de personuppgifter som överförs eller görs tillgängliga, bör de behöriga myndigheterna i möjligaste mån föra in nödvändiga uppgifter vid all överföring av personuppgifter.

(33) När det i detta direktiv hänvisas till medlemsstaternas nationella rätt, en rättslig grund eller lagstiftningsåtgärd innebär detta inte nödvändigtvis en lagstiftningsakt antagen av ett parlament, med förbehåll för krav i den berörda medlemsstatens konstitutionella ordning. Medlemsstaternas nationella rätt, rättslig grund eller lagstiftningsåtgärd bör emellertid i dessa fall vara tydlig och precis, och dess tillämpning förutsägbar för dem som omfattas av den i enlighet med rättspraxis vid domstolen och Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna. Medlemsstaternas nationella rätt som reglerar behandlingen av personuppgifter inom tillämpningsområdet för detta direktiv bör åtminstone specificera målen, vilka personuppgifter som ska behandlas, behandlingens ändamål, förfarandena för att bevara personuppgifternas integritet och konfidentialitet samt förfarandena för förstöring av dem så att tillräckliga garantier mot risken för missbruk och godtycklighet ges.

(34) Behöriga myndigheters behandling av personuppgifter i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott, verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, bör omfatta varje åtgärd eller kombination av åtgärder beträffande personuppgifter eller uppsättningar av personuppgifter som utförs i dessa syften, oberoende av om de utförs automatiserat eller ej, såsom insamling, registrering, organisering, strukturering, lagring, bearbetning eller ändring, framtagning, läsning, användning, justering eller sammanförande, begränsning av behandlingen, radering eller förstöring. Framför allt bör bestämmelserna i detta direktiv gälla personuppgifter som vid tillämpningen av detta direktiv överförs till en mottagare som inte omfattas av detta direktiv. Med sådana mottagare bör avses fysiska eller juridiska personer, myndigheter, institutioner eller andra organ som den behöriga myndigheten lagligen lämnar ut personuppgifterna till. Om personuppgifter ursprungligen samlats in av en behörig myndighet för något av detta direktivs ändamål, bör förordning (EU) 2016/… (**) vara tillämplig på behandlingen av dessa uppgifter för andra ändamål än de som anges i detta direktiv om behandlingen är godkänd enligt unionsrätten eller nationell rätt. Framför allt bör bestämmelserna i förordning (EU) 2016/… (**) gälla överföring av personuppgifter för ändamål som inte omfattas av detta direktiv. Förordning (EU) 2016/… (**) bör gälla när personuppgifter behandlas av en mottagare som varken är eller agerar i egenskap av behörig myndighet i den mening som avses i detta direktiv och som lagligen mottagit personuppgifter av en behörig myndighet. Vid tillämpningen av detta direktiv bör medlemsstaterna också närmare kunna ange tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EU) 2016/… (**) på de villkor som anges i den förordningen.

(35) För att vara laglig bör behandlingen av personuppgifter enligt detta direktiv vara nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse som en behörig myndighet ansvarar för enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten. Denna verksamhet bör omfatta skydd av intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade. Utförandet av uppgifterna att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott, som de behöriga myndigheterna institutionellt har tilldelats enligt lag, gör det möjligt för dem att kräva eller beordra att fysiska personer efterlever de begäranden som gjorts. I detta fall bör den registrerades samtycke, enligt definitionen i förordning (EU) 2016/… (**), inte utgöra en rättslig grund för behöriga myndigheters behandling av personuppgifter. Om den registrerade är skyldig att fullgöra en rättslig förpliktelse har den registrerade inte någon genuin och fri valmöjlighet, och således är det inte möjligt att betrakta den registrerades reaktion som en frivillig viljeyttring. Detta bör inte hindra medlemsstaterna från att i lag fastställa att den registrerade får tillåta behandling av sina personuppgifter vid tillämpning av detta direktiv, såsom DNA-testning inom ramen för brottsutredningar eller övervakning av var den registrerade befinner sig med elektronisk fotboja för verkställighet av straffrättsliga påföljder.

(36) Medlemsstaterna bör föreskriva att om det i den unionsrätt eller nationella rätt som är tillämplig på den överförande behöriga myndigheten fastställs särskilda villkor som under särskilda omständigheter är tillämpliga på behandlingen av personuppgifter, såsom användning av hanteringskoder, bör den överförande behöriga myndigheten informera den mottagare till vilken uppgifterna överförs om dessa villkor och om kravet att respektera dem. Sådana villkor kan till exempel innefatta ett förbud mot att överföra personuppgifter till andra mottagare eller använda dem i andra syften än de för vilka de överfördes till mottagaren eller inte informera den registrerade vid begränsning av rätten till information utan förhandsgodkännande från den överförande behöriga myndigheten. Dessa skyldigheter bör även gälla för överföringar från den överförande behöriga myndigheten till mottagare i tredjeländer eller internationella organisationer. Medlemsstaterna bör säkerställa att den överförande behöriga myndigheten inte tillämpar dessa villkor på mottagare i andra medlemsstater eller på byråer och organ som inrättats i enlighet med avdelning V kapitlen 4 och 5 i EUF-fördraget, med undantag för sådana villkor som är tillämpliga på motsvarande överföringar av uppgifter inom den medlemsstat där den behöriga myndigheten är belägen.

(37) Personuppgifter som till sin natur är särskilt känsliga med hänsyn till grundläggande rättigheter och friheter bör åtnjuta ett särskilt skydd eftersom behandling av sådana uppgifter kan innebära betydande risker för de grundläggande rättigheterna och friheterna. Dessa personuppgifter bör även inbegripa personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, varvid användningen av termen ras i detta direktiv inte innebär att unionen godtar teorier som söker fastställa förekomsten av skilda människoraser. Dessa personuppgifter bör inte behandlas såvida inte behandlingen omfattas av lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades lagstadgade rättigheter och friheter och medges i fall som är tillåtna enligt lag, eller behandlingen, om den ännu inte är tillåten enligt lag, är nödvändig för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade eller en annan person, eller behandlingen rör uppgifter som på ett tydligt sätt har offentliggjorts av den registrerade. Lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades rättigheter och friheter kan till exempel inbegripa möjligheten att samla in dessa uppgifter endast i samband med andra uppgifter om den berörda fysiska personen, möjligheten att säkra de insamlande uppgifterna, striktare regler om tillgång till uppgifterna för den behöriga myndighetens personal på lämpligt sätt, och förbud mot att översända sådana uppgifter. Behandling av sådana uppgifter bör även tillåtas enligt lag när den registrerade uttryckligen har gett sitt samtycke i fall där uppgiftsbehandlingen är särskilt inkräktande för honom eller henne. Den registrerades samtycke bör dock inte i sig utgöra någon rättslig grund för behöriga myndigheters behandling av sådana känsliga personuppgifter.

(38) Den registrerade bör ha rätt att inte bli föremål för ett beslut angående bedömning av personliga aspekter rörande honom eller henne som uteslutande grundas på automatiserad behandling och som har negativa rättsliga följder eller i betydande grad påverkar honom eller henne. Denna form av uppgiftsbehandling bör under alla omständigheter omfattas av lämpliga skyddsåtgärder, inbegripet skild information till den registrerade och rätt till personlig kontakt, särskilt för framförande av egna synpunkter, rätten att erhålla en förklaring för det beslut som fattats efter sådan bedömning och rätten att överklaga beslutet. Profilering som leder till diskriminering av fysiska personer på grundval av personuppgifter som till sin natur är särskilt känsliga med hänsyn till grundläggande rättigheter och friheter är förbjuden på de villkor som fastställs i artiklarna 21 och 52 i stadgan.

(39) För att den registrerade ska kunna utöva sina rättigheter bör all information till denne vara lättåtkomlig, t.ex. via den personuppgiftsansvariges webbplats, och lättbegriplig, på ett klart och tydligt språk. Denna information bör anpassas till de behov som sårbara människor, t.ex. barn, har.

(40) Det bör finnas arrangemang som underlättar för de registrerade att utöva sina rättigheter enligt de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv, bl.a. rutiner för att kostnadsfritt begära och, i tillämpliga fall, få kostnadsfri, särskilt, tillgång till och rättelse eller radering av personuppgifter och begränsning av behandlingen. Personuppgiftsansvariga bör vara skyldiga att besvara en begäran från den registrerade utan onödigt dröjsmål, om inte de personuppgiftsansvariga tillämpar begränsningar av den registrerades rättigheter i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. Om en begäran är uppenbart ogrundad eller orimlig, som i fall då en registrerad utan skäl och vid upprepade tillfällen begär uppgifter eller om denne missbrukar sin rätt till information genom att exempelvis i sin begäran tillhandahålla felaktig eller missvisande information, bör den personuppgiftsansvarige dessutom kunna ta ut en rimlig avgift eller vägra att tillmötesgå begäran.

(41) När den personuppgiftsansvarige begär att ytterligare information som är nödvändig för att bekräfta den registrerades identitet ska tillhandahållas bör denna information endast behandlas för detta specifika ändamål och bör inte lagras längre än vad som krävs för detta ändamål.

(42) Åtminstone följande information bör göras tillgänglig för den registrerade: Vem som är personuppgiftsansvarig, att behandling sker, syftena med behandlingen, rätten att lämna in klagomål och rätten att av den personuppgiftsansvarige begära tillgång till och rättelse eller radering av personuppgifter eller begränsning av behandlingen. Informationen kan anges på den behöriga myndighetens webbplats. Dessutom bör den registrerade, i specifika fall och för att göra det möjligt för honom eller henne att utöva sina rättigheter, informeras om behandlingens rättsliga grund och om hur länge uppgifterna kommer att lagras, i den utsträckning som den ytterligare informationen är nödvändig, med beaktande av de särskilda omständigheter under vilka personuppgifterna behandlas, för att garantera en korrekt behandling när det gäller den registrerade.

(43) Fysiska personer bör ha rätt att få tillgång till uppgifter som insamlats om dem samt att på enkelt sätt och med rimliga intervall kunna utöva denna rätt för att hålla sig underrättade om att behandling sker och kunna kontrollera att den är laglig. Därför bör varje registrerad ha rätt att känna till och underrättas om de ändamål för vilka uppgifterna behandlas, hur länge behandlingen kommer att pågå och vilka som kommer att få del av uppgifterna, inbegripet mottagare i tredjeländer. Om denna underrättelse omfattar information om personuppgifternas ursprung bör denna information inte avslöja fysiska personers identitet, framför allt konfidentiella källor. För att denna rättighet ska respekteras är det tillräckligt att den registrerade innehar en komplett sammanfattning av dessa uppgifter i begripligt format, det vill säga ett format som gör det möjligt för den registrerade att få kännedom om dessa uppgifter och kontrollera att de är korrekta och behandlade i enlighet med detta direktiv så att den sökande kan utöva de rättigheter som han eller hon tilldelas enligt detta direktiv. En sådan sammanfattning skulle kunna tillhandahållas i form av en kopia av de personuppgifter som håller på att behandlas.

(44) Medlemsstaterna bör ha möjlighet att genom lagstiftning vidta åtgärder som innebär att informationen till de registrerade senareläggs, begränsas eller utelämnas eller att deras tillgång till sina personuppgifter helt eller delvis begränsas, i den utsträckning och så länge som en sådan åtgärd utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle med hänsyn tagen till den berörda fysiska personens grundläggande rättigheter och berättigade intressen, och syftet är att undvika att hindra officiella eller rättsliga utredningar, undersökningar eller förfaranden, undvika menlig inverkan på förebyggande, förhindrande, utredning, upptäckt eller lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder, skydd för allmän eller nationell säkerhet eller skydd för andra personers rättigheter och friheter. Den personuppgiftsansvarige bör genom en konkret och individuell granskning i varje enskilt fall bedöma om rätten till tillgång delvis eller helt bör begränsas.

(45) En vägran att ge den registrerade tillgång till sina uppgifter och varje begränsning av sådan tillgång bör i princip meddelas den registrerade skriftligen och inkludera de faktiska eller rättsliga skäl som beslutet grundar sig på.

(46) All begränsning av den registrerades rättigheter måste vara förenlig med stadgan och med Europakonventionen, tolkade enligt rättspraxis från domstolen respektive Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, och i synnerhet respektera kärnan i dessa rättigheter och friheter.

(47) Fysiska personer bör ha rätt att få felaktiga personuppgifter som rör dem rättade, särskilt faktauppgifter, samt rätt att få dem raderade om behandlingen av uppgifterna utgör en överträdelse av detta direktiv. Rätten till rättelse bör emellertid inte påverka exempelvis innehållet i ett vittnesmål. En fysisk person bör också ha rätt till begränsning av behandlingen när han eller hon bestrider korrektheten av en personuppgift och det inte kan fastställas huruvida denna är korrekt eller när personuppgiften måste sparas som bevisning. Framför allt bör behandlingen av personuppgifter begränsas snarare än att uppgifterna raderas om det i ett visst fall finns rimliga skäl att anta att en radering skulle kunna påverka den registrerades legitima intressen. I ett sådant fall bör begränsade uppgifter endast behandlas för det ändamål som hindrade att de raderades. Behandling av personuppgifter kan exempelvis begränsas genom att man flyttar de valda uppgifterna till ett annat databehandlingssystem, till exempel för arkivering, eller gör de valda uppgifterna otillgängliga. I automatiserade register bör begränsningen av behandlingen i princip ske med tekniska medel. Att behandlingen av personuppgifter är begränsad bör anges inom systemet på sådant sätt att det tydligt framgår att behandlingen av personuppgifterna är begränsad. Sådan rättelse, radering av personuppgifter eller begränsning av behandlingen bör meddelas till de mottagare till vilka uppgifterna har lämnats ut och till de behöriga myndigheter från vilka de oriktiga uppgifterna härrörde. De personuppgiftsansvariga bör också avstå från vidare spridning av sådana uppgifter.

(48) Om en personuppgiftsansvarig nekar en registrerad dennes rätt till information, tillgång till, rättelse, eller radering av personuppgifter eller till begränsning av behandlingen bör den registrerade ha rätt att begära att den nationella tillsynsmyndigheten kontrollerar behandlingens laglighet. De registrerade bör informeras om denna rättighet. När en tillsynsmyndighet agerar för de registrerades räkning, bör tillsynsmyndigheten åtminstone informera dem om att tillsynsmyndigheten har utfört alla nödvändiga kontroller eller översyner. Tillsynsmyndigheten bör också informera de registrerade om rätten att begära rättslig prövning.

(49) När personuppgifter behandlas inom ramen för en brottsutredning eller domstolsförfaranden vid brottmål, bör medlemsstaterna kunna föreskriva att rätten till information, tillgång, rättelse och radering samt till begränsning av behandlingen utövas i enlighet med nationella bestämmelser om rättsliga förfaranden.

(50) Den personuppgiftsansvarige bör åläggas ansvaret för all behandling av personuppgifter som de utför eller som utförs på deras vägnar. Personuppgiftsansvariga bör särskilt vara skyldiga att vidta lämpliga och effektiva åtgärder och bör kunna visa att behandlingen är förenlig med detta direktiv. I samband med dessa åtgärder bör behandlingens art, omfattning, sammanhang och ändamål samt riskerna för fysiska personers rättigheter och friheter beaktas. De åtgärder som den personuppgiftsansvarige vidtar bör omfatta utarbetande och genomförande av särskilda skyddsåtgärder för behandling av personuppgifter om sårbara fysiska personer, t.ex. barn.

(51) Risker för fysiska personers rättigheter och friheter, av varierande sannolikhetsgrad och allvar, kan uppkomma till följd av uppgiftsbehandling som skulle kunna medföra fysiska, materiella eller immateriella skador, i synnerhet om behandlingen kan leda till diskriminering, identitetsstöld eller identitetsbedrägeri, ekonomisk förlust, skadat anseende, förlust av konfidentialitet när det gäller uppgifter som omfattas av tystnadsplikt, obehörigt hävande av pseudonymisering, eller annan betydande ekonomisk eller social nackdel; eller om registrerade kan komma att berövas sina rättigheter och friheter eller hindras att utöva kontroll över sina personuppgifter; om personuppgifter behandlas som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religion eller övertygelse eller medlemskap i fackförening, om genetiska uppgifter eller biometriska uppgifter behandlas för att unikt identifiera en person eller om uppgifter om hälsa eller uppgifter om sexualliv och sexuell läggning eller fällande domar i brottmål samt brott eller därmed sammanhängande säkerhetsåtgärder behandlas; om det förekommer en bedömning av personliga aspekter, exempelvis analyser och förutsägelser beträffande sådant som rör arbetsprestationer, ekonomisk ställning, hälsa, personliga preferenser eller intressen, tillförlitlighet eller beteende, vistelseort eller förflyttningar, i syfte att skapa eller använda personliga profiler; eller om personuppgifter rörande sårbara fysiska personer, framför allt barn, behandlas; eller om behandlingen inbegriper ett stort antal personuppgifter och gäller ett stort antal registrerade.

(52) Riskens sannolikhetsgrad och allvar bör fastställas utifrån behandlingens art, omfattning, sammanhang och ändamål. Risken bör utvärderas enligt en objektiv bedömning, genom vilken det fastställs huruvida uppgiftsbehandlingen medför hög risk. Med hög risk avses en särskild risk för menlig inverkan på registrerades rättigheter och friheter.

(53) Skyddet för fysiska personers rättigheter och friheteter i samband med behandlingen av personuppgifter kräver lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att säkerställa att kraven i detta direktiv uppfylls. Genomförandet av sådana åtgärder bör inte enbart bero på ekonomiska hänsyn. För att kunna visa överensstämmelse med detta direktiv bör den personuppgiftsansvarige anta interna strategier och vidta åtgärder, som i synnerhet följer principerna om inbyggt dataskydd och dataskydd som standard. Om den personuppgiftsansvarige har genomfört en konsekvensbedömning avseende dataskydd i enlighet med detta direktiv bör resultatet beaktas vid utarbetandet av dessa åtgärder och förfaranden. Sådana åtgärder kan bland annat bestå av pseudonymisering snarast möjligt. Pseudonymisering vid tillämpning av detta direktiv kan utgöra ett verktyg som kan underlätta det fria flödet av personuppgifter inom området med frihet, säkerhet och rättvisa.

(54) Skyddet för de registrerades rättigheter och friheteter samt de personuppgiftsansvarigas och registerförarnas ansvar, också i förhållande till tillsynsmyndigheternas övervakning och åtgärder, kräver ett tydligt fastställande av vem som bär ansvaret enligt detta direktiv, bl.a. när personuppgiftsansvariga gemensamt fastställer ändamål och medel för en behandling tillsammans med andra personuppgiftsansvariga eller när en behandling utförs på en personuppgiftsansvarigs vägnar.

(55) Ett personuppgiftsbiträdes behandling bör styras av en rättsakt som omfattar ett avtal som binder personuppgiftsbiträdet till den personuppgiftsansvarige och där det särskilt anges att personuppgiftsbiträdet endast bör agera på instruktion av den personuppgiftsansvarige. Personuppgiftsbiträdet bör beakta principen om inbyggt dataskydd och dataskydd som standard.

(56) För att visa överensstämmelse med detta direktiv bör de personuppgiftsansvariga eller registerförarna föra register över alla kategorier av behandling som sker under deras ansvar. Alla personuppgiftsansvariga och personuppgiftsbiträden bör vara skyldiga att samarbeta med tillsynsmyndigheten och på dennas begäran göra detta register tillgängligt för myndigheten så att det kan tjäna som grund för övervakningen av behandlingen. Personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden som behandlar personuppgifter i icke-automatiserade behandlingssystem bör ha infört effektiva metoder, t.ex. loggar eller andra typer av register, för att visa att behandlingen är laglig, möjliggöra egenkontroll och säkerställa dataintegritet och datasäkerhet.

(57) Loggar bör åtminstone föras över behandlingar i automatiserade behandlingssystem såsom insamling, ändring, läsning, utlämning, inklusive överföringar, sammanförande eller radering. Identifieringen av den person som läst eller lämnat ut personuppgifter bör loggas och från denna identifiering skulle det kunna vara möjligt att fastställa motiveringen till behandlingen. Loggarna bör endast användas för att kontrollera om behandlingen av uppgifterna är tillåten, för egenkontroll, för att garantera dataintegritet och datasäkerhet samt för straffrättsliga förfaranden. Egenkontroll omfattar även behöriga myndigheters interna disciplinära förfaranden.

(58) En konsekvensbedömning avseende dataskydd bör genomföras av den personuppgiftsansvarige om det är sannolikt att uppgiftsbehandlingen, på grund av sin karaktär, sin omfattning eller sina ändamål, medför en hög risk för de registrerades rättigheter och friheter, vilken i synnerhet bör omfatta planerade åtgärder, skyddsåtgärder och mekanismer för att säkerställa skyddet av personuppgifter och för att styrka efterlevnaden av detta direktiv. Konsekvensbedömningarna bör omfatta relevanta system och processer för behandling men inte enskilda fall.

(59) I syfte att säkerställa ett effektivt skydd av de registrerades rättigheter och friheteter bör den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet i vissa fall samråda med tillsynsmyndigheten före behandlingen.

(60) För att upprätthålla säkerheten och förhindra behandling som bryter mot detta direktiv bör personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden utvärdera de risker som behandlingen är förknippad med och bör vidta åtgärder, såsom kryptering, för att mildra dem. Åtgärderna bör leda till en lämplig säkerhetsnivå, inklusive konfidentialitetsnivå, med beaktande av den senaste utvecklingen och till genomförandekostnaderna med hänsyn till riskerna och vilken typ av personuppgifter som ska skyddas. Vid bedömningen av riskerna när det gäller datasäkerhet bör man beakta de risker som uppgiftsbehandling medför, såsom förstöring, förlust eller ändringar genom olyckshändelse eller olagliga handlingar eller obehörigt röjande av eller obehörig åtkomst till de personuppgifter som överförts, lagrats eller på annat sätt behandlats, som framför allt kan leda till fysisk, materiell eller immateriell skada. Den personuppgiftsansvarige och personuppgiftsbiträdet bör säkerställa att behandlingen av personuppgifter inte utförs av obehöriga personer.

(61) En personuppgiftsincident som inte snabbt åtgärdas på lämpligt sätt kan för fysiska personer leda till fysisk, materiell eller immateriell skada, såsom förlust av kontrollen över de egna personuppgifterna eller till begränsning av deras rättigheter, diskriminering, identitetsstöld eller identitetsbedrägeri, ekonomisk förlust, obehörigt hävande av pseudonymisering, skadat anseende, förlust av konfidentialitet när det gäller personuppgifter som omfattas av tystnadsplikt, eller till annan betydande ekonomisk eller social nackdel för den berörda fysiska personen. Så snart en personuppgiftsansvarig blir medveten om att en personuppgiftsincident bör den personuppgiftsansvarige därför anmäla personuppgiftsincidenten till tillsynsmyndigheten utan onödigt dröjsmål och, om så är möjligt, inom 72 timmar efter att ha fått kännedom om denna, om inte den personuppgiftsansvarige, i enlighet med ansvarsprincipen, kan visa att det är osannolikt att personuppgiftsincidenten kommer att medföra en risk för fysiska personers rättigheter och friheter. Om anmälan inte kan göras inom 72 timmar bör skälen till fördröjningen åtfölja anmälan och informationen får lämnas i omgångar utan otillbörligt vidare dröjsmål.

(62) Fysiska personer bör utan onödigt dröjsmål underrättas om personuppgiftsincidenten sannolikt leder till en högre risk för deras rättigheter och friheteter så att de kan vidta nödvändiga försiktighetsåtgärder. Underrättelsen bör innehålla en beskrivning av personuppgiftsincidentens art samt innehålla rekommendationer till den berörda fysiska personen om hur de potentiella negativa effekterna kan mildras. De registrerade bör underrättas så snart detta rimligtvis är möjligt, i nära samarbete med tillsynsmyndigheten och i enlighet med den vägledning som lämnats av den eller andra relevanta myndigheter. Exempelvis kräver behovet av att mildra en omedelbar skaderisk att de registrerade underrättas omgående medan behovet att vidta lämpliga åtgärder vid fortlöpande eller likartade uppgiftsincidenter kan motivera längre tid för underrättelsen. Om man inte kan undvika att hindra officiella eller rättsliga utredningar, undersökningar eller förfaranden, undvika menlig inverkan på förebyggande, förhindrande, upptäckt, utredning eller lagföring av brott eller verkställighet av straffrättsliga påföljder eller skydda allmän säkerhet, nationell säkerhet eller andra personers rättigheter och friheteter genom att senarelägga eller begränsa informationen till den berörda fysiska personen om en personuppgiftsincident skulle denna information under exceptionella omständigheter kunna utelämnas.

(63) Den personuppgiftsansvarige bör utse en person som skulle kunna hjälpa denne att övervaka den interna efterlevnaden av de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv, förutom om en medlemsstat beslutar att undanta domstolar och andra oberoende rättsliga myndigheter som behandlar personuppgifter inom ramen för sin dömande verksamhet. Denna person kan vara en av den personuppgiftsansvariges medarbetare som fått särskild utbildning inom dataskyddslagstiftning och praxis i fråga om dataskydd för att förvärva sakkunskap på detta område. Den nödvändiga nivån på sakkunskapen bör särskilt fastställas särskilt i enlighet med den uppgiftsbehandling som utförs och det skydd som krävs för de personuppgifter som behandlas av den personuppgiftsansvarige. Hans eller hennes uppgift kan utföras på deltid eller heltid. Flera personuppgiftsansvariga kan, med beaktande av organisationsstruktur och storlek, gemensamt utse ett dataskyddsombud, t.ex. vid gemensamma resurser i centralenheter. Denna person kan också utnämnas till olika befattningar inom de berörda personuppgiftsansvarigas struktur. Denna person bör hjälpa den personuppgiftsansvarige och de anställda som behandlar personuppgifter genom att ge information och råd till dem angående efterlevnaden av deras respektive skyldigheter i fråga om dataskydd. Dataskyddsombudet i fråga bör kunna utföra sina uppdrag och uppgifter på ett oberoende sätt i enlighet med medlemsstaternas nationella rätt.

(64) Medlemsstaterna bör säkerställa att överföringar till ett tredjeland eller en internationell organisation endast får äga rum om detta är nödvändigt för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller för att verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive för att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, och den personuppgiftsansvarige i tredjelandet eller den internationella organisationen är en myndighet som är behörig i den mening som avses i detta direktiv. En överföring bör endast utföras av behöriga myndigheter som agerar som personuppgiftsansvariga, utom när personuppgiftsbiträden uttryckligen har getts i uppdrag att göra en överföring för personuppgiftsansvarigas räkning. En sådan överföring kan äga rum när kommissionen har beslutat att skyddsnivån i ett tredjeland eller en internationell organisation är adekvat eller när lämpliga skyddsåtgärder föreligger, eller när undantag för särskilda situationer gäller. Det är viktigt att den skyddsnivå som fysiska personer garanteras inom unionen genom detta direktiv inte undergrävs när personuppgifter överförs från unionen till personuppgiftsansvariga, personuppgiftsbiträden eller andra mottagare i tredjeländer eller internationella organisationer, vilket inbegriper fall av vidare överföring av personuppgifter från tredjelandet eller den internationella organisationen till personuppgiftsansvariga eller personuppgiftsbiträden i samma eller i ett annat tredjeland eller en annan internationell organisation.

(65) Om personuppgifter överförs från en medlemsstat till tredjeländer eller internationella organisationer bör en sådan överföring i princip ske först efter det att den medlemsstat från vilken uppgifterna insamlades har gett sitt tillstånd till överföringen. För ett effektivt samarbete i fråga om brottsbekämpning krävs att om ett hot mot en medlemsstats eller ett tredjelands allmänna säkerhet eller en medlemsstats väsentliga intressen är så överhängande att det är omöjligt att i tid inhämta ett förhandstillstånd bör den behöriga myndigheten få överföra de relevanta personuppgifterna till det berörda tredjelandet eller internationella organisationen utan sådant förhandstillstånd. Medlemsstaterna bör föreskriva att eventuella särskilda villkor som rör överföringen bör vidarebefordras till tredjeländer eller internationella organisationer. För vidare överföring av personuppgifter bör det krävas förhandstillstånd från den behöriga myndighet som utförde den ursprungliga överföringen. När den behöriga myndighet som utförde den ursprungliga överföringen fattar beslut om en begäran om tillstånd för vidare överföring bör den vederbörligen beakta alla relevanta faktorer, inklusive hur allvarligt brottet är, de särskilda villkoren och det ändamål som uppgifterna ursprungligen överfördes för, arten och villkoren för verkställandet av den straffrättsliga påföljden, samt nivån på skyddet av personuppgifter i det tredjeland eller den internationella organisation som personuppgifterna vidare överförs till. Den behöriga myndighet som utförde den ursprungliga överföringen bör också ha möjlighet att tillämpa särskilda villkor för vidare överföring. Dessa särskilda villkor kan beskrivas, t.ex. i hanteringskoder.

(66) Kommissionen bör med verkan för hela unionen kunna fastställa att vissa tredjeländer, ett visst territorium eller en eller flera specificerade sektorer i ett tredjeland eller en internationell organisation kan erbjuda en adekvat dataskyddsnivå, och på så sätt skapa rättssäkerhet och enhetlighet i hela unionen vad gäller dessa tredjeländer eller internationella organisationer som anses erbjuda en sådan skyddsnivå. I dessa fall bör överföringar av personuppgifter till dessa länder kunna ske utan särskilt tillstånd, utom när en annan medlemsstat från vilken uppgifterna insamlades måste ge tillstånd till överföringen.

(67) I enlighet med de grundläggande värderingar som unionen vilar på, särskilt skyddet av de mänskliga rättigheterna, bör kommissionen i sin bedömning av ett tredjeland, ett territorium eller en specificerad sektor i ett tredjeland beakta i vilken omfattning ett visst tredjeland iakttar rättsstatsprincipen, möjligheten till rättslig prövning samt internationella människorättsliga normer och standarder samt landets allmänna lagstiftning och sektorslagstiftning, vilket inbegriper lagstiftning om allmän säkerhet, försvar och nationell säkerhet samt allmän ordning och straffrätt. Vid antagandet av ett beslut om adekvat skyddsnivå avseende ett territorium eller en specificerad sektor i ett tredjeland bör hänsyn tas till tydliga och objektiva kriterier, t.ex. specifik behandling och tillämpningsområdet för tillämpliga rättsliga standarder och gällande lagstiftning i det tredjelandet. Tredjelandet bör erbjuda garantier som säkerställer en tillfredsställande skyddsnivå, som i huvudsak motsvarar den som säkerställs inom unionen, i synnerhet när uppgifter behandlas inom en eller flera specifika sektorer. Tredjelandet bör framför allt säkerställa en effektiv oberoende dataskyddsövervakning samt sörja för mekanismer för samarbete med medlemsstaternas dataskyddsmyndigheter och de registrerade bör tillförsäkras effektiva och verkställbara rättigheter samt effektiva administrativa och rättsliga rättsmedel.

(68) Utöver de internationella åtaganden som tredjelandet eller den internationella organisationen har ingått bör kommissionen också beakta de skyldigheter som följer av tredjelandets eller den internationella organisationens deltagande i multilaterala eller regionala system, särskilt rörande skydd av personuppgifter, samt genomförandet av dessa skyldigheter. Framför allt bör tredjelandets anslutning till Europarådets konvention av den 28 januari 1981 om skydd för fysiska personer vid automatiserad databehandling av personuppgifter och dess tilläggsprotokoll beaktas. Kommissionen bör samråda med Europeiska dataskyddsstyrelsen, inrättad genom förordning (EU) 2016/… (**) (nedan kallad styrelsen) vid bedömningen av skyddsnivån i tredjeländer eller internationella organisationer. Kommissionen bör också beakta alla relevanta kommissionsbeslut om adekvat skyddsnivå som antagits i enlighet med artikel 45 i förordning (EU) 2016/… (**).

(69) Kommissionen bör övervaka hur beslut om skyddsnivå i ett tredjeland, ett territorium eller en specificerad sektor i ett tredjeland eller en internationell organisation fungerar. I sina beslut om adekvat skyddsnivå bör kommissionen föreskriva en mekanism för periodisk översyn av hur de fungerar. Denna periodiska översyn bör göras i samråd med tredjelandet eller den internationella organisationen i fråga och bör beakta all relevant utveckling i tredjelandet eller den internationella organisationen.

(70) Kommissionen bör även kunna konstatera att ett tredjeland eller ett territorium eller en specificerad sektor inom ett tredjeland, eller en internationell organisation, inte längre säkerställer en adekvat dataskyddsnivå. Följaktligen bör överföringar av personuppgifter till det tredjelandet eller den internationella organisationen förbjudas om inte kraven i detta direktiv rörande överföring som är föremål för lämpliga skyddsåtgärder och undantag i särskilda situationer är uppfyllda. Bestämmelser bör fastställas för förfaranden för samråd mellan kommissionen och dessa tredjeländer eller internationella organisationer. Kommissionen bör i god tid informera tredjelandet eller den internationella organisationen om skälen och inleda samråd med tredjelandet eller organisationen för att avhjälpa situationen.

(71) Överföringar som inte grundar sig på ett sådant beslut om adekvat skyddsnivå bör endast tillåtas om lämpliga skyddsåtgärder garanteras i ett rättsligt bindande instrument, som säkerställer skyddet av personuppgifterna eller om den personuppgiftsansvarige har gjort en bedömning av alla omständigheterna kring en uppgiftsöverföring och på grundval av denna bedömning anser att lämpliga skyddsåtgärder föreligger vad avser skyddet av personuppgifter. Sådana rättsligt bindande instrument kan t.ex. vara rättsligt bindande bilaterala avtal som har ingåtts av medlemsstaterna och genomförts inom deras rättsordning och som kan åberopas av registrerade som omfattas av denna och som sörjer för att kraven i fråga om dataskydd uppfylls och att registrerades rättigheter respekteras, inbegripet rätten till en effektiv administrativ eller rättslig prövning. Den personuppgiftsansvarige bör vid bedömningen av alla omständigheter kring uppgiftsöverföringen kunna beakta samarbetsavtal som ingåtts mellan Europol eller Eurojust och tredjeländer, som medger utbyte av personuppgifter. Den personuppgiftsansvarige bör också kunna beakta att överföringen av personuppgifter kommer att omfattas av tystnadplikt och principen om specificitet, vilket säkerställer att personuppgifterna inte kommer att behandlas i andra syften än för överföringen. Dessutom bör den personuppgiftsansvarige beakta att personuppgifterna inte kommer att användas för att göra framställningar om, meddela eller verkställa dödsstraff eller någon form av grym och omänsklig behandling. Även om dessa villkor kan betraktas som tillräckliga skyddsåtgärder för överföringen av uppgifter bör den personuppgiftsansvarige kunna begära ytterligare skyddsåtgärder.

(72) Om det inte finns något beslut om adekvat skyddsnivå eller lämpliga skyddsåtgärder saknas kan en överföring eller en kategori av överföringar endast äga rum i särskilda situationer om överföringen är nödvändig för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade eller en annan person, eller för att skydda den registrerades berättigade intressen om lagstiftningen i den medlemsstat som överför personuppgifterna föreskriver detta, eller för att avvärja ett omedelbart och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten i en medlemsstat eller i ett tredjeland, eller om det är nödvändigt i ett enskilt fall för att förebygga, förhindra, avslöja, utreda eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive för att skydda mot eller förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten, eller i ett enskilt fall för att fastslå, göra gällande eller försvara rättsliga anspråk. Dessa undantag bör tolkas restriktivt och bör inte möjliggöra upprepade, omfattande eller strukturella överföringar av personuppgifter eller storskaliga överföringar av uppgifter, utan begränsas till uppgifter som är absolut nödvändiga. Sådana överföringar bör dokumenteras och på begäran göras tillgängliga för tillsynsmyndigheten så att man kan övervaka om överföringen är laglig.

(73) Medlemsstaternas behöriga myndigheter tillämpar gällande bilaterala eller multilaterala internationella avtal som ingåtts med tredjeländer på området för straffrättsligt samarbete och polissamarbete för utbyte av relevant information för att de ska kunna fullgöra de uppgifter som de anförtrotts enligt lag. Detta sker i princip genom eller åtminstone i samarbete med tredjeländernas berörda myndigheter, i vissa fall även i avsaknad av ett bilateralt eller multilateralt internationellt avtal. I specifika enskilda fall är emellertid de ordinarie förfaranden som kräver kontakt med myndigheten i tredjelandet ineffektiva eller olämpliga, framför allt för att överföringen inte skulle kunna utföras i tid eller för att myndigheten i tredjelandet inte respekterar rättsstatsprincipen eller internationella människorättsliga normer och standarder, så att medlemsstaternas behöriga myndigheter skulle kunna besluta att överföra personuppgifterna direkt till de mottagare som är etablerade i dessa tredjeländer. Detta kan till exempel vara fallet om det finns ett akut behov av att överföra personuppgifter för att rädda livet på en person som riskerar att utsättas för ett brott eller för att förhindra en överhängande fara för brottslighet, inbegripet terrorism. Även om denna överföring mellan behöriga myndigheter och mottagare som är etablerade i tredjeländer endast äger rum i särskilda enskilda fall bör det i detta direktiv föreskrivas villkor för att reglera sådana fall. Dessa bestämmelser bör inte betraktas som undantag från något befintligt bilateralt eller multilateralt internationellt avtal på området för straffrättsligt samarbete och polissamarbete. Dessa bestämmelser bör vara tillämpliga utöver direktivets övriga bestämmelser, särskilt bestämmelserna om när personuppgifter får behandlas och bestämmelserna i kapitel V.

(74) När personuppgifter förs över gränserna kan detta öka risken för att fysiska personer inte ska kunna utöva sina dataskyddsrättigheter för att skydda sig från olaglig användning eller olagligt utlämnande av dessa uppgifter. Samtidigt kan tillsynsmyndigheter finna att de inte är i stånd att handlägga klagomål eller genomföra utredningar avseende verksamheter utanför sina egna gränser. Deras strävan att samarbeta i ett gränsöverskridande sammanhang kan också försvåras på grund av otillräckliga preventiva eller korrigerande befogenheter och oenhetliga rättsliga regelverk. Närmare samarbete mellan tillsynsmyndigheter bör därför främjas för att hjälpa dem att utbyta information med sina utländska motparter.

(75) För att skydda fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter är det av avgörande betydelse att medlemsstaterna inrättar tillsynsmyndigheter som kan utföra sitt uppdrag fullständigt oberoende. Tillsynsmyndigheterna bör övervaka tillämpningen av detta direktiv och bör bidra till enhetlig tillämpning av dessa i hela unionen, för att skydda fysiska personer när deras personuppgifter behandlas. För detta ändamål bör tillsynsmyndigheterna samarbeta såväl sinsemellan som med kommissionen.

(76) Medlemsstaterna får anförtro en tillsynsmyndighet som de redan har inrättat i enlighet med förordning (EU) 2016/… (**) ansvaret för de uppgifter som ska utföras av de nationella tillsynsmyndigheter som ska inrättas i enlighet med detta direktiv.

(77) Medlemsstaterna bör kunna inrätta mer än en tillsynsmyndighet för att återspegla sin konstitutionella, organisatoriska och administrativa struktur. Varje tillsynsmyndighet bör tilldelas de ekonomiska och personella resurser och lokalutrymmen samt den infrastruktur som krävs för att den effektivt ska kunna utföra sina uppgifter, däribland de uppgifter som är knutna till ömsesidigt bistånd och samarbete med övriga tillsynsmyndigheter i hela unionen. Varje tillsynsmyndighet bör ha en separat offentlig årlig budget, som kan ingå i den övergripande statsbudgeten eller nationella budgeten.

(78) Tillsynsmyndigheterna bör vara föremål för oberoende kontroll- eller övervakningsmekanismer i fråga om sina utgifter, förutsatt att denna finansiella kontroll inte påverkar deras oberoende.

(79) De allmänna villkoren för tillsynsmyndighetens ledamot eller ledamöter bör fastställas i medlemsstaternas nationella rätt och bör i synnerhet föreskriva att de ska utnämnas antingen av den berörda medlemsstatens parlament eller dess regering eller dess statschef på grundval av ett förslag från regeringen eller en minister eller parlamentet eller dess kammare eller av ett oberoende organ som enligt medlemsstaternas nationella rätt har anförtrotts utnämningen genom ett öppet förfarande. I syfte att säkerställa tillsynsmyndighetens oberoende bör ledamoten eller ledamöterna handla med integritet, bör avstå från alla handlingar som står i strid med deras tjänsteutövning och under sin mandattid avstå från all annan avlönad eller oavlönad yrkesverksamhet som står i strid med deras uppdrag. För att säkerställa tillsynsmyndighetens oberoende bör personalurvalet göras av tillsynsmyndigheten, och kunna innefatta ett ingripande från ett oberoende organ som enligt medlemsstaternas nationella rätt har anförtrotts uppgiften.

(80) Detta direktiv är visserligen tillämpligt på nationella domstolars och andra rättsliga myndigheters verksamheter, men tillsynsmyndigheterna bör inte ha behörighet att övervaka behandling av personuppgifter inom ramen för domstolars dömande verksamhet. Syftet är att garantera domarnas oberoende när de utför sina rättsliga uppgifter. Detta undantag bör vara inskränkt till rättsliga verksamheter i domstolsmål och inte vara tillämpligt på övriga verksamheter där domare i enlighet med medlemsstaternas nationella rätt kan medverka. Medlemsstaterna bör också kunna föreskriva att tillsynsmyndigheten inte ska vara behörig att övervaka andra oberoende rättsliga myndigheter som behandlar personuppgifter inom ramen för sin rättsliga verksamhet, som exempelvis allmänna åklagarmyndigheter. Under alla omständigheter är domstolarnas och andra oberoende rättsliga myndigheters efterlevnad av bestämmelserna i detta direktiv alltid föremål för en oberoende kontroll i enlighet med artikel 8.3 i stadgan.

(81) Tillsynsmyndigheterna bör hantera klagomål som anförs av registrerade och utreda ärendena i fråga eller överföra dem till den behöriga övervakande myndigheten. Utredningen av ett klagomål bör, med förbehåll för eventuell domstolsprövning, ske i den utsträckning som är lämplig i det enskilda fallet. Tillsynsmyndigheten bör i rimlig tid informera den registrerade om hur arbetet med klagomålet fortskrider och vad resultatet blir. Om ärendet kräver ytterligare utredning eller samordning med en annan tillsynsmyndighet bör den registrerade underrättas även om detta.

(82) För att man ska kunna övervaka efterlevnaden av och verkställa detta direktiv på ett effektivt, tillförlitligt och enhetligt sätt i hela unionen enligt EUF-fördraget, i enlighet med den tolkning som domstolen gjort, bör tillsynsmyndigheterna i alla medlemsstater ha samma uppgifter och effektiva befogenheter, bl.a. undersökningsbefogenheter, korrigerande befogenheter och rådgivande befogenheter, som utgör nödvändiga medel för utförandet av deras uppgifter. Emellertid bör deras befogenheter inte inkräkta på särskilda regler för straffrättsliga förfaranden, inbegripet utredning och lagföring av brott, eller domstolsväsendets oberoende. Utan att det påverkar åklagarmyndigheternas befogenheter enligt medlemsstaternas nationella rätt bör tillsynsmyndigheterna också ha befogenhet att upplysa de rättsliga myndigheterna om överträdelser av detta direktiv eller delta i rättsliga förfaranden. Tillsynsmyndigheternas befogenheter bör utövas i överensstämmelse med lämpliga rättssäkerhetsgarantier som fastställs i unionsrätten och i medlemsstaternas nationella rätt samt opartiskt, korrekt och inom rimlig tid. Framför allt bör varje åtgärd vara lämplig, nödvändig och proportionell för att garantera efterlevnad av detta direktiv, med beaktande av omständigheterna i varje enskilt fall, samt respektera varje persons rätt att bli hörd innan några enskilda åtgärder som påverkar den berörda personen negativt vidtas, och utformas så att onödiga kostnader och alltför stora olägenheter för denne undviks. Undersökningsbefogenheten när det gäller tillträde till lokaler bör utövas i enlighet med särskilda krav i medlemsstaternas nationella rätt, såsom kravet på att inhämta förhandstillstånd från rättsliga myndigheter. Antagande av ett rättsligt bindande beslut bör bli föremål för domstolsprövning i den medlemsstat där den tillsynsmyndighet som antog beslutet är belägen.

(83) Tillsynsmyndigheterna bör bistå varandra när de utför sina uppgifter och ge ömsesidigt bistånd för att säkerställa att de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv efterlevs och tillämpas på ett enhetligt sätt.

(84) Styrelsen bör bidra till detta direktivs enhetliga tillämpning i hela unionen, bl.a. genom att lämna råd till kommissionen och främja samarbetet mellan tillsynsmyndigheterna i hela unionen.

(85) Alla registrerade bör ha rätt att lämna in ett klagomål till en enda tillsynsmyndighet och till ett effektivt rättsmedel i enlighet med artikel 47 i stadgan, om den registrerade anser att hans eller hennes rättigheter enligt de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv har kränkts eller om tillsynsmyndigheten inte reagerar på ett klagomål, helt eller delvis avslår eller avvisar ett klagomål eller inte agerar när så är nödvändigt för att skydda den registrerades rättigheter. Utredningen av ett klagomål bör, med förbehåll för eventuell domstolsprövning, ske i den utsträckning som är lämplig i det enskilda fallet. Den behöriga tillsynsmyndigheten bör i rimlig tid informera den registrerade om hur arbetet med klagomålet fortskrider och vad resultatet blir. Om ärendet kräver ytterligare utredning eller samordning med en annan tillsynsmyndighet bör den registrerade underrättas även om detta. För att förenkla inlämnandet av klagomål bör varje tillsynsmyndighet vidta åtgärder, såsom att tillhandahålla ett formulär för inlämnande av klagomål som även kan fyllas i elektroniskt, utan att andra kommunikationsformer utesluts.

(86) Varje fysisk eller juridisk person bör ha rätt till ett effektivt rättsmedel vid behörig nationell domstol mot en tillsynsmyndighets beslut som har rättsliga följder för denna person. Ett sådant beslut avser särskilt tillsynsmyndighetens utövande av utrednings-, korrigerings- och godkännandebefogenheter eller avvisande av eller avslag på klagomål. Denna rätt inbegriper dock inte tillsynsmyndigheters övriga åtgärder som inte är rättsligt bindande, såsom yttranden som avgetts eller rådgivning som tillhandahållits av tillsynsmyndigheten. Talan mot en tillsynsmyndighet bör väckas vid domstol i den medlemsstat där tillsynsmyndigheten är etablerad och bör prövas i enlighet med den nationella rätten i den medlemsstaten. Dessa domstolar bör ha fullständig behörighet, vilket bör omfatta behörighet att rättsligt eller faktiskt pröva alla frågor som rör de tvister som anhängiggjorts vid dem.

(87) Om en registrerad anser att hans eller hennes rättigheter enligt detta direktiv har kränkts bör han eller hon ha rätt att ge ett organ som syftar till att skydda registrerades rättigheter och intressen vad gäller skyddet av deras personuppgifter, och som inrättats i enlighet med den nationella rätten i en medlemsstat, i uppdrag att på hans eller hennes vägnar lämna in ett klagomål till en tillsynsmyndighet och utöva rätten till rättsmedel. De registrerades rätt att bli företrädda bör inte påverka medlemsstatens nationella processrätt enligt vilken det kan vara obligatoriskt att registrerade företräds inför nationell domstol av en advokat enligt definitionen i rådets direktiv 77/249/EEG (10).

(88) Personer som lider skada till följd av behandling som står i strid med de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv bör få ersättning av den personuppgiftsansvarige eller av någon annan myndighet som är behörig enligt medlemsstaternas nationella rätt. Begreppet skada bör tolkas brett mot bakgrund av domstolens rättspraxis och på ett sätt som fullt ut återspeglar detta direktivs mål. Detta påverkar inte några skadeståndsanspråk till följd av överträdelser av andra bestämmelser i unionsrätten eller i medlemsstaternas nationella rätt. Vid hänvisning till behandling som är olaglig eller står i strid med de bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv omfattas även behandling som inte är i överensstämmelse med de genomförandeakter som antagits i enlighet med detta direktiv. Registrerade bör få full och effektiv ersättning för den skada de lidit.

(89) Om någon fysisk eller juridisk person överträder detta direktiv bör detta leda till sanktioner, oavsett om personen i fråga omfattas av privaträtt eller offentlig rätt. Medlemsstaterna bör säkerställa att sanktioner är effektiva, proportionella och avskräckande och bör vidta alla åtgärder som krävs för att sanktionerna ska verkställas.

(90) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av detta direktiv bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter vad gäller adekvata skyddsnivåer i ett tredjeland, ett territorium eller en specificerad sektor inom ett tredjeland eller en internationell organisation och för format och förfaranden för ömsesidigt bistånd samt tillvägagångssätten för elektroniskt utbyte av information mellan tillsynsmyndigheter samt mellan tillsynsmyndigheter och styrelsen. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (11).

(91) Mot bakgrund av att dessa rättsakter har allmän räckvidd bör granskningsförfarandet användas vid antagandet av genomförandeakter om adekvata skyddsnivåer i ett tredjeland, ett territorium eller en specificerad sektor inom detta tredjeland eller en internationell organisation och om format och förfaranden för ömsesidigt bistånd samt tillvägagångssätten för elektroniskt utbyte av information mellan tillsynsmyndigheter samt mellan tillsynsmyndigheter och styrelsen.

(92) Kommissionen bör när tvingande skäl till skyndsamhet föreligger i vederbörligen motiverade fall anta omedelbart tillämpliga genomförandeakter avseende ett tredjeland, ett territorium eller en specificerad sektor i ett tredjeland eller en internationell organisation där en adekvat skyddsnivå inte längre kan säkerställas.

(93) Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter, och för att säkerställa ett fritt utbyte av personuppgifter mellan behöriga myndigheter inom unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i EU-fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(94) Särskilda bestämmelser i unionsakter på området för straffrättsligt samarbete och polissamarbete som antagits före dagen för antagandet av detta direktiv, och som reglerar behandlingen av personuppgifter mellan medlemsstaterna eller tillträdet för utsedda myndigheter i medlemsstaterna till informationssystem som inrättats i enlighet med fördragen, bör kvarstå oförändrade, till exempel de särskilda bestämmelser om skydd av personuppgifter som tillämpas i enlighet med rådets beslut 2008/615/RIF (12), eller artikel 23 i konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater (13). Eftersom artikel 8 i stadgan och artikel 16 i EUF-fördraget kräver att den grundläggande rätten till skydd av personuppgifter bör säkerställas på ett enhetligt sätt i hela unionen bör kommissionen utvärdera situationen vad gäller förhållandet mellan detta direktiv och rättsakter, antagna före dagen för antagandet av detta direktiv, som reglerar behandling av personuppgifter mellan medlemsstaterna eller tillträde för utsedda myndigheter i medlemsstater till informationssystem som inrättats i enlighet med fördragen, i syfte att bedöma om dessa särskilda bestämmelser behöver anpassas till detta direktiv. Vid behov bör kommissionen lägga fram förslag i syfte att garantera enhetliga rättsregler angående behandlingen av personuppgifter.

(95) För att säkerställa ett övergripande och enhetligt skydd av personuppgifter i unionen bör internationella avtal som medlemsstaterna ingått före dagen för detta direktivs ikraftträdande, och som överensstämmer med relevantunionsrätt som var tillämplig före den dagen, fortsätta att gälla till dess att de ändras, ersätts eller upphävs.

(96) Medlemsstaterna bör medges en period på högst två år från dagen för ikraftträdandet av detta direktiv för att införliva det. Behandling som redan pågår den dagen bör bringas i överensstämmelse med detta direktiv inom en period av två år från det att detta direktiv träder i kraft. I fall där sådan behandling överensstämmer med unionsrätt som var tillämplig före dagen för ikraftträdandet av detta direktiv bör dock inte kraven i detta direktiv rörande förhandssamråd med tillsynsmyndigheten gälla för behandling som redan pågick vid den tidpunkten, eftersom dessa krav, p.g.a. sin natur, är sådana att de ska uppfyllas före själva behandlingen. Om medlemsstaterna tillämpar den längre genomförandeperioden som löper ut sju år efter detta direktivs ikraftträdande för fullgörandet av loggningsskyldigheterna för automatiserade behandlingssystem som inrättats före den dagen bör den personuppgiftsansvarige eller personuppgiftsbiträdet ha infört effektiva metoder, t.ex. loggar eller andra typer av register, för att visa att behandlingen av uppgifterna är laglig, möjliggöra egenkontroll samt säkerställa dataintegritet och datasäkerhet.

(97) Detta direktiv påverkar inte bestämmelserna om bekämpande av sexuella övergrepp mot barn, sexuell exploatering av barn och barnpornografi i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/93/EU (14).

(98) Rambeslut 2008/977/RIF bör därför upphävas.

(99) I enlighet med artikel 6a i protokoll nr 21 om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, är Förenade kungariket och Irland inte bundna av de bestämmelser i detta direktiv som avser medlemsstaternas behandling av personuppgifter när de bedriver verksamhet som omfattas av avdelning V kapitel 4 eller 5 i tredje delen av EUF-fördraget i det fall då Förenade kungariket och Irland inte är bundna av bestämmelserna om formerna för straffrättsligt samarbete eller polissamarbete inom ramen för vilka de bestämmelser måste iakttas som fastställs på grundval av artikel 16 i EUF-fördraget.

(100) I enlighet med artiklarna 2 och 2a i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och EUF-fördraget, är Danmark inte bundet av reglerna i detta direktiv och omfattas inte av den tillämpning av regler som avser medlemsstaternas behandling av personuppgifter när dessa utövar verksamhet som omfattas av tillämpningsområdet för kapitlen 4 och 5 i avdelning V i tredje delen i EUF-fördraget. Eftersom detta direktiv bygger på av Schengenregelverket, som omfattas av avdelning V i tredje delen av EUF-fördraget, ska Danmark i enlighet med artikel 4 i protokollet inom en tid av sex månader efter antagandet av detta direktiv besluta huruvida landet ska genomföra det i sin nationella lagstiftning.

(101) När det gäller Island och Norge utgör detta direktiv en vidareutveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (15).

(102) När det gäller Schweiz utgör detta direktiv, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket (16).

(103) När det gäller Liechtenstein utgör detta direktiv en vidareutveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket (17).

(104) Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns i stadgan som erkänns i EUF-fördraget, särskilt rätten till respekt för privatlivet och familjelivet, rätten till skydd av personuppgifter, rätt till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol. De inskränkningar som gjorts av dessa rättigheter överensstämmer med artikel 52.1 i stadgan eftersom de är nödvändiga för att uppnå av unionen erkända mål av allmänt intresse eller för att skydda andras rättigheter och friheteter.

(105) I enlighet med den gemensamma politiska förklaringen av den 28 september 2011 från medlemsstaterna och kommissionen om förklarande dokument, har medlemsstaterna åtagit sig att, i de fall detta är berättigat, låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i direktivet och motsvarande delar i de nationella införlivandeåtgärderna. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är berättigat.

(106) Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 och avgav ett yttrande den 7 mars 2012 (18).

(107) Detta direktiv bör inte hindra medlemsstaterna från att i nationella straffprocessuella regler genomföra bestämmelser om registrerades utövande av sina rättigheter vad gäller information, tillgång till och rättelse, radering av personuppgifter och begränsning av behandling i samband med straffrättsliga förfaranden samt eventuella begränsningar av dessa rättigheter.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Syfte och mål

1. I detta direktiv fastställs bestämmelser om skydd för fysiska personer med avseende på behandling av personuppgifter som utförs av behöriga myndigheter i syfte att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive att skydda mot samt förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten.

2. Enligt detta direktiv ska medlemsstaterna

a) skydda fysiska personers grundläggande rättigheter och friheter, särskilt deras rätt till skydd av personuppgifter, och

b) säkerställa att behöriga myndigheters utbyte av personuppgifter inom unionen, när sådant utbyte krävs enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt, varken begränsas eller förbjuds av skäl som rör skyddet för fysiska personer med avseende på behandlingen av personuppgifter.

3. Detta direktiv ska inte hindra medlemsstaterna från att föreskriva starkare skyddsåtgärder än de som fastställs i detta direktiv för skyddet av den registrerades rättigheter och friheter med avseende på behöriga myndigheters behandling av personuppgifter.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Detta direktiv ska tillämpas på behandling av personuppgifter som utförs av behöriga myndigheter för de ändamål som anges i artikel 1.1.

2. Detta direktiv ska tillämpas på behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatiserad väg samt på annan behandling än automatiserad av personuppgifter som ingår i eller kommer att ingå i ett register.

3. Detta direktiv tillämpas inte på behandling av personuppgifter

a) som utgör ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten,

b) som utförs av unionens institutioner, organ och byråer.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv avses med

1. personuppgifter : varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar enskild person (nedan kallad en registrerad), varvid en identifierbar fysisk person är en person som direkt eller indirekt kan identifieras, särskilt med hänvisning till en identifierare som ett namn, ett identifikationsnummer, en lokaliseringsuppgift eller onlineidentifikatorer, eller till en eller flera faktorer som är specifika för den fysiska personens fysiska, fysiologiska, genetiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet,

2. behandling : en åtgärd eller kombination av åtgärder beträffande personuppgifter eller uppsättningar av personuppgifter, oberoende av om de utförs automatiserat eller ej, såsom insamling, registrering, organisering, strukturering, lagring, bearbetning eller ändring, framtagning, läsning, användning, utlämning genom överföring, spridning eller tillhandahållande på annat sätt, justering eller sammanförande, begränsning, radering eller förstöring,

3. begränsning av behandling : markering av lagrade personuppgifter med syftet att begränsa behandlingen av dessa i framtiden,

4. profilering : varje form av automatiserad behandling av personuppgifter som består i att dessa personuppgifter används för att bedöma vissa personliga egenskaper hos en fysisk person, i synnerhet för att analysera eller förutsäga aspekter rörande denna fysiska persons arbetsprestationer, ekonomiska situation, hälsa, personliga preferenser, intressen, pålitlighet, beteende, vistelseort eller förflyttningar,

5. pseudonymisering : behandling av personuppgifter på ett sätt som innebär att personuppgifterna inte längre kan tillskrivas en specifik registrerad utan att kompletterande uppgifter används, under förutsättning att dessa kompletterande uppgifter förvaras separat och är föremål för tekniska och organisatoriska åtgärder som säkerställer att personuppgifterna inte tillskrivs en identifierad eller identifierbar fysisk person,

6. register : en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgänglig enligt särskilda kriterier, oavsett om samlingen är centraliserad, decentraliserad eller spridd på grundval av funktionella eller geografiska förhållanden,

7. behörig myndighet::

a) en offentlig myndighet som har behörighet att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive skydda mot eller förebygga hot mot den allmänna säkerheten, eller

b) annat organ eller annan enhet som genom medlemsstaternas nationella rätt har anförtrotts myndighetsutövning för att förebygga, förhindra, utreda, avslöja eller lagföra brott eller verkställa straffrättsliga påföljder, inklusive skydda mot eller förebygga och förhindra hot mot den allmänna säkerheten,

8. personuppgiftsansvarig : en behörig myndighet som ensam eller tillsammans med andra bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av personuppgifter; om ändamålen och medlen för behandlingen bestäms av unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt kan den personuppgiftsansvarige eller de särskilda kriterierna för hur denne ska utses föreskrivs i unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt,

9. personuppgiftsbiträde : en fysisk eller juridisk person, myndighet, institution eller annat organ som behandlar personuppgifter för den personuppgiftsansvariges räkning,

10. mottagare : en fysisk eller juridisk person, offentlig myndighet, institution eller annat organ till vilket personuppgifterna utlämnas, vare sig det är en tredje part eller inte; offentliga myndigheter som kan komma att motta personuppgifter inom ramen för ett särskilt uppdrag i enlighet med unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt ska dock inte betraktas som mottagare; offentliga myndigheters behandling av dessa uppgifter ska vara förenlig med tillämpliga bestämmelser för dataskydd beroende på behandlingens syfte,

11. personuppgiftsincident : en säkerhetsincident som leder till oavsiktlig eller olaglig förstöring, förlust eller ändring eller till obehörigt röjande av eller obehörig åtkomst till de personuppgifter som överförts, lagrats eller på annat sätt behandlats,

12. genetiska uppgifter : alla personuppgifter som rör nedärvda eller förvärvade genetiska kännetecken en fysisk person, vilka ger unik information om denna fysiska persons fysiologi eller hälsa och vilka framför allt härrör från en analys av ett biologiskt prov från den fysiska personen i fråga,

13. biometriska uppgifter : personuppgifter som erhållits genom en särskild teknisk behandling som rör en fysisk persons fysiska, fysiologiska eller beteendemässiga kännetecken och som möjliggör eller bekräftar unik identifiering av denna fysiska person, såsom ansiktsbilder eller fingeravtrycksuppgifter,

14. uppgifter om hälsa : personuppgifter som rör en fysisk persons fysiska eller psykiska hälsa, inbegripet tillhandahållande av hälso- och sjukvårdstjänster, vilka ger information om dennes hälsostatus,

15. tillsynsmyndighet : en oberoende offentlig myndighet som är utsedd av en medlemsstat i enlighet med artikel 41,

16. internationell organisation : en organisation och dess underställda organ som lyder under folkrätten eller ett annat organ som inrättats genom eller på grundval av en överenskommelse mellan två eller flera länder,

KAPITEL II

Principer

Artikel 4

Principer för behandling av personuppgifter

1. Medlemsstaterna ska föreskriva att personuppgifter ska

a) behandlas på ett lagligt och korrekt sätt,

b) samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål och inte behandlas på ett sätt som står i strid med dessa ändamål,

c) vara adekvata, relevanta och inte för omfattande i förhållande till de syften för vilka de behandlas,

d) vara korrekta och, om nödvändigt, uppdaterade; alla rimliga åtgärder måste vidtas för att säkerställa att personuppgifter som är felaktiga i förhållande till de ändamål för vilka de behandlas raderas eller rättas utan dröjsmål,

e) inte förvaras i en form som möjliggör identifiering av den registrerade under en längre tid än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka de behandlas,

f) behandlas på ett sätt som säkerställer lämplig säkerhet för personuppgifterna, inbegripet skydd mot obehörig eller otillåten behandling och mot förlust, förstöring eller skada genom olyckshändelse, med användning av lämpliga tekniska eller organisatoriska åtgärder.

2. Behandling som utförs av samma eller en annan personuppgiftsansvarig för något annat ändamål som anges i artikel 1.1 än det för vilket personuppgifterna samlas in ska tillåtas om

a) den personuppgiftsansvarige i enlighet med unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt är bemyndigad att behandla sådana personuppgifter för ett sådant ändamål, och

b) behandlingen är nödvändig och står i proportion till detta andra ändamål i enlighet med unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt.

3. Behandling som utförs av samma eller en annan personuppgiftsansvarig kan inbegripa arkivändamål av allmänt intresse och vetenskaplig, statistisk eller historisk användning för de ändamål som anges i artikel 1.1 under förutsättning att det finns lämpliga skyddsåtgärder för de registrerades rättigheter och friheteter.

4. Den personuppgiftsansvarige ska ansvara för, och kunna visa efterlevnad av, punkterna 1, 2 och 3.

Artikel 5

Tidsgränser för lagring och översyn

Medlemsstaterna ska föreskriva att lämpliga tidsgränser fastställs för radering av personuppgifter eller för periodisk översyn av behovet av att lagra personuppgifter. Procedurrelaterade åtgärder ska säkerställa att tidsgränserna efterlevs.

Artikel 6

Åtskillnad mellan olika kategorier av registrerade

Medlemsstaterna ska föreskriva att den personuppgiftsansvarige, i tillämpliga fall och så långt det är möjligt, ska göra en klar åtskillnad mellan personuppgifter som rör olika kategorier av registrerade, såsom

a) personer avseende vilka det finns tungt vägande skäl att anta att de har begått eller är på väg att begå ett brott,

b) personer som dömts för brott,

c) brottsoffer eller personer avseende vilka det finns vissa omständigheter som ger anledning att anta att de kan vara brottsoffer, och

d) andra som berörs av ett brott, såsom personer som kan komma att kallas att vittna i samband med brottsutredningar eller senare straffrättsliga förfaranden, personer som kan ge information om brott eller personer med kontakter eller band till någon av de personer som avses i a och b.

Artikel 7

Åtskillnad mellan personuppgifter och kontroll av kvaliteten på personuppgifterna

1. Medlemsstaterna ska föreskriva att personuppgifter som grundar sig på fakta så långt det är möjligt ska åtskiljas från personuppgifter som grundar sig på personliga bedömningar.

2. Medlemsstaterna ska föreskriva att de behöriga myndigheterna ska vidta alla rimliga åtgärder för att se till att personuppgifter som är felaktiga, ofullständiga eller inaktuella inte överförs eller görs tillgängliga. Varje behörig myndighet ska därför i den mån det är praktiskt möjligt kontrollera kvaliteten på personuppgifterna innan dessa överförs eller görs tillgängliga. Vid all överföring av personuppgifter ska, så långt det är möjligt, sådan nödvändig information läggas till som gör det möjligt för den mottagande behöriga myndigheten att bedöma i vilken grad personuppgifterna är korrekta, fullständiga och tillförlitliga samt i vilken utsträckning de är aktuella.

3. Om det visar sig att felaktiga personuppgifter har överförts eller att personuppgifter olagligen har överförts ska mottagaren omedelbart underrättas om detta. I sådana fall ska personuppgifterna rättas eller raderas eller behandlingen begränsas i enlighet med artikel 16.

Artikel 8

Laglig behandling av personuppgifter

1. Medlemsstaterna ska föreskriva att behandling ska vara laglig endast om och i den mån behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift som utförs av en behörig myndighet för de ändamål som anges i artikel 1.1 och som sker på grundval av unionsrätt eller medlemsstaternas nationella rätt.

2. Medlemsstaternas nationella rätt som reglerar behandling inom tillämpningsområdet för detta direktiv ska åtminstone specificera syftet med behandlingen, vilka personuppgifter som ska behandlas och behandlingens ändamål.

Artikel 9

Särskilda villkor för uppgiftsbehandling

1. Personuppgifter som samlas in av behöriga myndigheter för de ändamål som anges i artikel 1.1. ska inte behandlas för andra ändamål än de som anges i artikel 1.1 såvida inte sådan behandling är tillåten enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt. När personuppgifter behandlas för andra ändamål ska förordning (EU) 2016/… (**) tillämpas, såvida inte behandlingen utförs som ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten.

2. Om de behöriga myndigheterna enligt medlemsstaternas nationella rätt anförtros utförandet av andra uppgifter än de som utförs för de ändamål som anges i artikel 1.1, ska förordning (EU) 2016/… (**) vara tillämplig på behandlingen för dessa ändamål, inklusive för arkivändamål av allmänt intresse för historiska eller vetenskapliga forskningsändamål eller för statistiska ändamål, såvida inte behandlingen utförs som ett led i en verksamhet som inte omfattas av unionsrätten.

3. Om den unionsrätt eller nationella rätt som är tillämplig på den överförande behöriga myndigheten fastställer särskilda villkor för behandling, ska medlemsstaten föreskriva att den överförande behöriga myndigheten ska informera mottagaren om dessa särskilda villkor och om kravet att respektera dem.

4. Medlemsstaterna ska föreskriva att den överförande behöriga myndigheten inte ska tillämpa villkor enligt punkt 3 på mottagare i andra medlemsstater eller på byråer och organ som inrättats i enlighet med avdelning V kapitlen 4 och 5 i EUF-fördraget, med undantag för de villkor som är tillämpliga på motsvarande överföringar av uppgifter inom den överförande behöriga myndighetens medlemsstat.

Artikel 10

Behandling av särskilda kategorier av personuppgifter

Behandling av personuppgifter som avslöjar ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religiös eller filosofisk övertygelse eller medlemskap i fackförening, samt behandling av genetiska uppgifter, biometriska uppgifter för att unikt identifiera en fysisk person eller uppgifter om hälsa eller uppgifter om en fysisk persons sexualliv eller sexuella läggning ska vara tillåten endast om det är absolut nödvändigt och under förutsättning att det finns lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades rättigheter och friheteter och endast

a) om behandlingen är tillåten enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt,

b) för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den registrerade eller en annan fysisk person, eller

c) om behandlingen rör uppgifter som på ett tydligt sätt har offentliggjorts av den registrerade.

Artikel 11

Automatiserat individuellt beslutsfattande

1. Medlemsstaterna ska föreskriva att beslut som enbart grundas på automatiserad behandling, inbegripet profilering, som har negativa rättsliga följder för den registrerade eller i betydande grad påverkar honom eller henne, ska förbjudas om de inte är tillåtna enligt unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt som den personuppgiftsansvarige lyder under och som föreskriver lämpliga skyddsåtgärder för den registrerades rättigheter och friheteter, åtminstone rätten till mänskligt ingripande från den personuppgiftsansvariges sida.

2. Beslut som avses i punkt 1 i den här artikeln får inte grundas på de särskilda kategorier av personuppgifter som avses i artikel 10, såvida inte lämpliga åtgärder för att skydda den registrerades rättigheter och friheter samt berättigade intressen har vidtagits.

3. Profilering som leder till diskriminering av fysiska personer på grundval av särskilda kategorier av personuppgifter enligt artikel 10 ska förbjudas i enlighet med unionsrätten.

KAPITEL III

Den registrerades rättigheter

Artikel 12

Information om och villkor för utövandet av den registrerades rättigheter

1. Medlemsstaterna ska föreskriva att den personuppgiftsansvarige ska vidta rimliga åtgärder för att tillhandahålla den registrerade all information som avses i artikel 13 och alla meddelanden enligt artiklarna 11, 14–18 och 31 som avser behandling i en koncis, begriplig och lättillgänglig form och på ett klart och tydligt språk. Informationen ska tillhandahållas på lämpligt sätt, t.ex. elektroniskt. Som en allmän regel ska den personuppgiftsansvarige tillhandahålla informationen i samma format som begäran.

2. Medlemsstaterna ska föreskriva att den personuppgiftsansvarige ska underlätta utövandet av den registrerades rättigheter enligt artiklarna 11 och 14–18.

3. Medlemsstaterna ska föreskriva att den personuppgiftsansvarige utan onödigt dröjsmål skriftligen ska informera den registrerade om uppföljningen av hans eller hennes begäran.

4. Medlemsstaterna ska föreskriva att den information som tillhandahålls enligt artikel 13 och alla meddelanden eller åtgärder som vidtas enligt artiklarna 11, 14–18 och 31 ska t