Yttrande om förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om upprättande av ett gemensamt åtgärdsprogram på området för kulturarvet, RAPHAËL (96/C 100/24)

Den 29 maj 1995 beslutade Regionkommittén, i enligt artikel 128 i Maastrichtfördraget, att bereda ett yttrande om ovan nämnda förslag.

Utskott 7 "Medborgarnas Europa, Forskning, Kultur, Ungdom och Konsumenter" ansvarade för beredningen av Regionkommitténs arbete i frågan. Föredragande var Irma Peiponen.

Vid sin 9:e plenarsession den 20-21 september 1995 (sammanträdet den 21 september 1995) antog Regionkommittén följande yttrande.

1. Inledning

Efter att ha

beaktat Romfördraget, så som det modifierats i Maastrichtfördraget, och speciellt artikel 128;

läst kommissionens förslag;

beaktat att Romfördraget förutsätter att Gemenskapen bidrar till kulturutvecklingen i medlemsstaterna, avseende nationell och regional mångfald, medan det gemensamma kulturarvet betonas;

beaktat att samma fördrag definierar kulturarvet som ett specifikt åtgärdsområde, där man bör uppmuntra samarbete mellan medlemsstater och om nödvändigt trycka på och komplettera deras handlingar;

beaktat att kulturarvet, som ett uttryck för nationella regionala och lokala identiteter och band mellan folk, bidrar till ökad medvetenhet och större ömsesidig respekt mellan Europas medborgare;

beaktat de olika resolutionerna från Europaparlamentet om det europeiska kulturarvet ();

beaktat de olika besluten från ministerrådet, kulturministrarna ();

beaktat de olika slutsatserna från ministerrådet, kulturministrarna ();

beaktat för övrigt att bevarandet av kulturarvet har stort socioekonomiskt intresse, speciellt för skapande av nya arbeten, regional utveckling och förbättring av det dagliga livet för européer;

noterat "informationssamhällets" påverkan på kulturens område ();

noterat behovet av forskningsutveckling, för bevarande av kulturarvet, på gemenskapsnivå;

uppmärksammat hittills utvecklade initiativ och handlingsprogram, speciellt på området för det arkitektoniska kulturarvet, liksom resultat av rådfrågningar som kommissionen har genomfört med intresserade parter;

tagit hänsyn till det faktum att kulturarvet i Europa utgör ett prioriterat område för att utveckla samarbete med tredje land och internationella organisationer med kunskaper i dessa frågor;

framlägger REGIONKOMMITTÉN följande synpunkter:

2. Allmänna iakttagelser

2.1. Bland Europeiska unionens aktiviteter lägger artikel 128 i Maastrichtfördraget tyngdpunkt på kulturen. Regionkommittén kan med tillfredsställelse konstatera att kulturen ses som en viktig faktor för att forma en lokal, regional, nationell och europeisk identitet, och också som en del av socialpolitiken.

Regionkommittén gläder sig åt att man infört en gemenskapsåtgärd på området för kulturarvet men beklagar att filosofin som genomsyrar programmet hellre gynnar det symboliska och högtflygande än det grundläggande. Regionkommittén anser att man bör ta hänsyn till de synpunkter som uttrycks i detta yttrande, i synnerhet de som rör betydelsen av det lokala och regionala kulturarvet och behovet av att utvidga programmets tillämpningsområde och kretsen av organisationer som är knutna till det.

Regionkommittén erinrar ändå om att lokalsamhällena och regionerna är kulturens domäner och drivande kraft och att Europeiska unionens åtgärder inte bör gå emot de kulturella särarterna utan snarare främja skillnaderna. Det är ett utmärkt tillfälle för den enskilda medborgaren att ta till sig sin lokala, regionala, nationella och europeiska tillhörighet.

Regionkommittén önskar att RAPHAËL-programmet tar hänsyn till den lokala och regionala synvinkeln. Att bevara kulturarvet, liksom att restaurera och utnyttja det är en viktig del i den lokala och regionala utvecklingen. Kommittén vill se subsidiaritetsprincipen ur denna synvinkel, som tillför den nuvarande politiken ytterligare en dimension.

2.2. RAPHAËL-programmet gäller kulturarvet endast i dess materiella form. Man bör hålla i minnet att kulturarvet alltid innehåller en "immateriell" del, i den mån som de överensstämmer. På stadsnivån har varje miljö, varje yta, varje byggnad och varje föremål sitt eget väsen.

Regionkommittén skulle vilja att dokumentet om RAPHAËL-programmet börjar med att tydligt definiera kulturarvet och de yrken som berörs samt att dessa definitioner omfattar ett större område än det aktuella.

Regionkommittén framhåller att man måste vara medveten om att begreppet "kulturarv" är föränderligt och kan hänföra sig till många olika områden. Det är viktigt att inte begränsa RAPHAËL-programmets insatser till områden som redan har anvisats, utan att man i stället har en helhetssyn på projekten.

2.3. Kulturen föds alltid genom möten. Trots skillnaderna har kulturarvet gemensamma drag som passerar lokala, regionala och nationella gränser. Europas historia uppvisar prov på åtskilliga typer av möten. Regionkommittén framhåller det faktum att gemenskapsprogram måste stimulera kännedomen om och förståelsen för andra kulturer, utöver medvetenheten om de egna lokala, regionala och nationella kulturrötterna. Vissa kulturarvsplatser är förknippade med negativa sidor av Europas historia; man kan inte förkasta dem, men det är lämpligt att använda dem som ett verktyg för den moraliska utvecklingen hos Europas medborgare.

2.4. Regionkommittén vill lägga tyngdpunkt på en vid tolkning av kulturarvet. När man studerar och presenterar vissa samhällsgruppers arv, kan man stärka utvecklingen av varje individs identitet och främja den ömsesidiga förståelsen. Eftersom gemenskapen å ena sidan uppmuntrar en ny tolkning av kulturarvet, skulle kulturen aldrig kunna klassas enligt uppfattningar som "det som är bra och det som är dåligt" eller "det som är intellektuellt och det som inte är det"; tvärtom, man måste betrakta de olika kulturarven med respekt. På just detta område är den förutsedda samverkan, med i synnerhet Europarådet, av största betydelse.

2.5. Regionkommittén är för tankegången som är framlagd i RAPHAËL-programmet, att det förgångna skall kopplas ihop med nuet. Införandet av samarbete och nätverk över regions-, nations- och gemenskapsgränser bidrar till att skapa ett nytt kulturarv som gör att den gemensamma förståelsen kommer att växa, liksom freden inom och mellan grupper. Investeringar i nätverk hos offentliga och privata institutioner som muséer och forskningsorganisationer berikar också samhället.

2.6. Regionkommittén tar gärna fasta på den socioekonomiska dimensionen i programmet. Gruppen yrkesutbildade har setts i ett vitt perspektiv. Det gäller också skapandet av utbildningsaktiviteter och arbetstillfällen i samband med forskningen om kulturella platser, renovering och presentation för allmänheten.

2.7. Regionkommittén finner det likväl oroande att programmet ger mycket liten uppmärksamhet åt miljöfrågor. Vissa platser har ett så högt skyddsvärde att de inte kan, till exempel, rymmas i turistprogrammen. Bevarandet av flertalet kulturplatser är i fara eftersom samhällena där de befinner sig inte har varit tillräckligt uppmärksamma på frågan. Kan vi tillåta att platser som är viktiga för det europeiska kulturarvet förstörs av surt regn eller av trafiken? De ekologiska åtgärderna understryker att kulturpolitiken inte kan separeras från resten av samhällspolitiken.

2.8. Regionkommittén anser det lämpligt att se till att på alla sätt hålla kulturarvet levande i det dagliga livet för Europas medborgare. Om det inte längre är möjligt eller önskvärt att ett skyddsobjekt behålls i ursprungsmiljön eller i ursprunglig funktion, är det lämpligt att bevara den historiska känslan också i det nya användningsområdet.

2.9. Regionkommittén poängterar det ömsesidiga beroendet mellan lokal utveckling och ett framhävande av kulturarvet, vilket ju utgör en integrerad del av regionalpolitiken, i synnerhet när det gäller att ge nytt liv åt stadskärnorna och att kämpa mot landsbygdens avfolkning.

2.10. Regionkommittén anser för övrigt att RAPHAËL-programmets målsättning att skapa sammanhang gör det nödvändigt med en finansiering av mer omfattande projekt och skulle vilja att de lokala och regionala myndigheterna är med om att välja ut vilka insatser som ska finansieras.

2.11. Kommittén föreslår också att man uppmuntrar program som kan nå ut till den stora allmänheten genom införandet av ny kommunikationsteknologi.

3. Speciella synpunkter

3.1. Uppvärdering och spridning av kulturarvet

3.1.1. Frågan om vilka historiska platser som har en speciell europeisk betydelse är av relativ natur. I utkanten av europeiska kulturtendenser kan man hitta platser som har speciell betydelse i egenskap av länk mellan en regions historia och en annan aspekt av Europas historia. Dessa kan visa hur utvecklingen och de kulturella influenserna har förflyttats. Det är också lämpligt att vara uppmärksam på kulturell förnyelse på det materiella planet, särskilt med tanke på att muséer och speciellt arkiv går in i RAPHAËL-programmet.

3.1.2. Bevarandet av vårt kulturarv kräver att man fortsätter att förbättra metoderna för konservering och lagring, och det krävs ett tvärvetenskapligt samarbete på internationellt plan. Medlen att nå dessa mål, i form av utbildningsaktiviteter, tillsättande av arbetsgrupper och igångsättande av pilotprojekt visar vikten av gemenskapsprogrammet. Detta är desto angelägnare som det i flera länder finns grundläggande problem med bevarande som ännu inte är lösta.

3.1.3. Användandet av det senaste inom informationsteknologi och kommunikation kräver att överföring av datafiler om kulturarvet är möjlig. Detta kan också kräva hjälp inom exempelvis RAPHAËL-programmet. Informationsteknologin ger oss möjlighet att ha ett verkligt gemensamt utnyttjande av vårt gemensamma kulturarv. Det är också nödvändigt att kommissionen har tillgång till ett informationssystem av hög kvalitet för att kunna ta del av programmet helt och hållet.

3.1.4. Det skulle också vara lämpligt att låta experter och specialseminarier göra populära framställningar av forskningen. Spridning av information om de krävande restaureringsarbetena kommer att göra att arbetena uppskattas mer. För övrigt kan inte ett kulturarv uppfattas som ens eget om man inte förstår det och om det inte kan presenteras på ett lättförståeligt sätt.

3.1.5. För att bevara och utveckla kulturarvet är det viktigt att detta, liksom de som berörs av det, integreras på ett mycket tidigt stadium i regionalpolitiken. RAPHAËL-programmet borde stödja erfarenhetsutbyte, i form av symposier och seminarier inom detta område.

3.1.6. Regionkommittén yrkar på en samordning mellan de tekniska åtgärder som utvecklats i kulturarvets "europeiska laboratorier" och i de "europeiska verkstäder" som har anknytning till förvaltning och bevarande av kulturarvet. Kommittén önskar att de organ som redan finns i medlemsstaterna skall kunna märkas "europeiskt laboratorium", så att man kan använda kunskapen, de mänskliga resurserna och förbindelserna mellan redan existerande strukturer.

3.1.7. I detta hänseende beaktar Regionkommittén Europeiska kommissionens intresse för försöket av samförvaltning av konstverk av flera europeiska partners.

Men Regionkommittén understryker att detta är en försöksverksamhet som hänger samman med gemensamma förvärv av viktiga konstverk inom ramen för gemensam förvaltning. Att införa samägande av konstverk medför en risk att man skapar en källa till juridiska tvister, vilket skulle få förödande effekt på projekt som är förknippade med dessa förvärv. Utvärderingen av denna speciella verksamhet kan inte begränsas till en fråga om prestationer och inverkan utan måste också innebära att man fäster särskild uppmärksamhet vid samägandets eventuella konsekvenser.

3.2. Nätverk och partnerskap

3.2.1. Jämfört med traditionellt samarbete kan användandet av nätverk bidra till bevarandet av kulturarvet med hjälp av nya initiativ och uppfinningar. De nya teknologierna, som satellitförbindelser, informationsnätverk osv, är nödvändiga för att förmedla utbildning till specialgrupper liksom för informationsutbyte.

3.2.2. Regionkommittén konstaterar de initiativ som lagts fram inom verksamhetsområde II. De bör knytas samman med de projekt som presenterats inom verksamhetsområde I. De bör också betraktas som kompletterande verktyg inom verksamhetsområdena III, IV och V.

3.2.3. Expertgrupper som deltar skall rekryteras ur ett brett spektrum - från forskning och offentlig verksamhet till hantverkare. Projekt som rör utbildning är av speciellt intresse.

3.2.4. Regionkommittén beklagar att dessa nationsöverskridande samarbetsprojekt bara berör museer och minnesmärken och menar att de borde utsträckas till andra organ och andra strukturer.

Kommittén understryker att förslaget om samordningsvinster med gemenskapens andra program inte får bli kvar på en principnivå utan verkligen kommer att tillämpas, t ex vad gäller samarbete för att skapa gemensamma utbildningsprogram för kulturarvet och bevarandet av detta, liksom hur man förvaltar olika kulturprojekt.

3.3. Tillgång till kulturarvet

3.3.1. Regionkommittén föreslår att de grenar som rör kulturarvet skall omfatta de institutioner och yrkesorganisationer för kultur, kulturarv, skapande och kommunikation samt specialiserade, frivilliga eller statliga organ som har kunskap om hur allmänheten kan medvetandegöras om kulturarvet, liksom de organ som kan förbättra förståelsen för kulturarvet och underlätta tillgången till detta genom utbildning, föredrag, tolkningar eller diskussioner i frågan samt dessutom experter på bevarande och återupprättande av kulturarvet. Kommittén vill att alla dessa instanser skall kunna göra anspråk på hjälp enligt RAPHAËL-programmet.

Begreppet "tillgång till kulturarvet" borde förstås som ett mycket vidare begrepp. Man borde prioritera långsiktiga insatser som gör allmänheten mer medveten om och mer intresserad av hur man bevarar kulturarvet. Den skandinaviska traditionen att samlas i studiecirklar, som ju är ett slags inofficiell vuxenutbildning, är exempel på grepp som stärker kulturarvets attraktionskraft. Särskilda insatser borde göras för att göra detta kulturarv tillgängligt för unga, personer med handikapp eller olika typer av sjukdomar och andra grupper med särskilda behov.

3.3.2. Festivaler och utdelning av hedersbetygelser på europeisk nivå samt sådana verksamheter som t ex dagar då historiska monument har öppet hus är medvetandegörande kanaler som inte skall förbises. Muséer måste göras delvis interaktiva, vilket skulle skapa ett ökat intresse hos ungdomar. Den kulturella turismen spelar en viktig roll som källa till nya arbetstillfällen. Teknologi för kommunikation och multimedia har en speciell nytta när det gäller att presentera kulturarvsplatser som är viktiga att skydda mot miljöförstöring.

3.3.3. Regionkommittén erinrar för övrigt om vikten av att använda den nya kommunikationsteknologin för att nå den stora europeiska publiken och befolkningen både på lokal och regional nivå och understryker att det är nödvändigt att ha en flerspråkig presentation inte bara på museer, vid minnesmärken och kulturarvsplatser, utan också vid alla nätverk som skapats inom ramen för RAPHAËL-programmet. Regionala mindre språk bör respekteras i alla flerspråkiga presentationer.

3.3.4. Regionkommittén vill likaledes påminna om televisionens och radions viktiga roll, i synnerhet vad gäller television och radio i allmänhetens tjänst, för att informera och medvetandegöra den stora allmänheten och ungdomarna. Programmet bör stödja samarbete kring audiovisuella produktioner tillsammans med ungdomarna.

3.4. Förnyelse, vidareutbildning och rörlighet hos yrkesverksamma

Till erfarenhetsutbytet och uppmuntran om samarbete vill Regionkommittén lägga kulturturism, hur man framhäver kulturarvsplatser och kulturella verksamheter.

3.5. Samarbete med tredje land och internationella organisationer

Synergi med andra internationella organisationer, i synnerhet med Europarådet och Unesco, är viktig. Bevarandet av mångfalden i kulturarvet utgör en tillgång som är gemensam för mänskligheten. Det är lämpligt att dra nytta av de traditionella banden mellan medlemsländerna samt mellan länder och regioner inom unionen och utanför, speciellt när de delar ett kulturarv med tredje land. Det skulle också vara lämpligt att godkänna ett bilateralt projekt av större omfattning.

3.6. Finansiellt stöd

Regionkommittén anser att de anslag som beräknats för RAPHAËL-programmet är mycket begränsade. I synnerhet krävs det en betydande budget för de planerade åtgärderna inom verksamhetsområde I och deras samordning med åtgärderna som ska göra medborgarna mer medvetna om kulturarvet inom verksamhetsområde III. ReK tycker att en finansieringsnivå på ca 90-100 miljoner ecu skulle vara lämpligare vid genomförande av RAPHAËL-programmet.

Inom budgetens ram finns det skäl att omprioritera och att påvisa vilka ytterligare fördelar en europeisk insats kan ge de enskilda länderna. Där är verksamhetsområde IV (om vidareutbildning och rörlighet) av största vikt. I synnerhet är området för restaurering av kulturföremål mycket speciellt och bör göras mer internationellt.

Likaledes finns det anledning att inom verksamhetsområde II prioritera åtgärder som utvecklar och sprider redskap för information till nätverken och till kulturarvets yrkesverksamma och som stödjer transnationella samarbetsprojekt mellan museer och/eller minnesmärken som syftar till att visa kulturarvet i dess europeiska dimension.

Verksamhetsområde III (Tillgång till kulturarvet) ger medborgaren tillgång till kulturarvet och europaandan, genom satsningen på att medvetandegöra medborgaren. Detta bör knytas samman med det man uppnått inom de andra verksamhetsområdena.

Däremot kan man inte betrakta verksamhetsområde V som något som måste prioriteras i budgethänseende.

I vilket fall är det lämpligt att man i strävan efter högsta möjliga effektivitet och insyn i programmet, undviker en överlappning av valbara åtgärder.

4. Slutsatser

Varför behövs RAPHAËL-programmet? Om projekten som kan dra nytta av programmet kan synliggöra vikten av ömsesidiga insatser för kulturens lokala, regionala och nationella uppsving, också i framtiden, då har vi hittat något som vi kan bygga det europeiska medborgarskapet på. Nämnda projekt skulle också kunna synliggöra vikten av naturlig miljö och arkitektonisk inramning för människors välbefinnande. De skulle också kunna synliggöra att bevarandet av vårt kulturarv inte bara är en finansiell börda. Genom att ge liv åt kulturarvet och att använda det är det möjligt att skapa nya arbeten.

Regionkommittén ser RAPHAËL-programmet som ett positivt initiativ för den regionala utvecklingen och vill framför allt fästa uppmärksamheten på de nyskapande metoderna, i synnerhet vad beträffar nätverken, stöd till helhetsprojekt, de föredömliga verksamhetsområdena och användandet av ny kommunikationsteknologi.

Bryssel den 21 september 1995.

Regionkommitténs ordförande

Jacques BLANC

() Résolution du Parlement européen sur la sauvegarde du patrimoine culturel européen, JO C 62, 30. 5. 1974 (värnande av det europeiska kulturarvet); Résolution du Parlement européen sur la sauvegarde architecturale et archéologique, JO C 267, 11. 10. 1982 (värnande av det arkitektoniska och arkeologiska kulturarvet); Résolution du Parlement européen sur une aide économique au Mont Athos, JO C 144, 15. 6. 1981 (ekonomisk hjälp till Mont Athos); Résolution du Parlement européen sur l'aide à la reconstruction de la zone de Chiado, à Lisbonne, JO C 262, 1. 10. 1988 (stöd till återuppbyggande av Chiado-området i Lissabon); Résolution du Parlement européen sur la conservation du patrimoine architectural et archéologique de la Communauté JO C 309, 5. 12. 1988 (bevarande av arkitektoniskt och arkeologiskt kulturarv i Gemenskapen); Résolution du Parlement européen sur l'incendie du grand théâtre de Licéo, à Barcelone, JO C 61, 28. 2. 1994 (om branden i Licéoteatern i Barcelona); Résolution du Parlement européen sur la communication de la Commission concernant les nouvelles perspectives pour l'action de la Communauté dans le domaine culturel, JO C 42, 15. 2. 1993 (nya handlingsprogram inom kulturområdet); Résolution du Parlement européen sur la politique communautaire dans le domaine de la culture, JO C 44, 14. 2. 1994 (gemenskapspolitik inom kulturområdet); Résolution du Parlement européen sur la conservation du patrimoine architectural et la sauvegarde des biens culturels, JO C 72, 15. 3. 1993 (bevarande av arkitektur och värnande av kulturella tillgångar).

() Résolution des Ministres responsables des affaires culturelles, réunis au sein du Conseil du 13. 11. 1986, relatives à la conservation du patrimoine architectural européen, JO C 320, 13. 12. 1986 (kulturministermöte om bevarande av arkitektoniskt arv); Résolution des Ministres responsables des affaires culturelles réunis au sein du Conseil du 13. 11. 1986, concernant la conservation des objets et oeuvres d'art, JO C 320, 13. 12. 1986 (kulturministermöte om bevarande av konstföremål och -verk); Résolution du Conseil et des Ministres de la culture réunis au sein du Conseil du 14. 11. 1991 sur les dispositions concernant les archives, JO C 314, 5. 12. 1991 (kulturministermöte om arkiv); Résolution du Conseil et des Ministres de la culture réunis au sein du Conseil du 14. 11. 1191 sur les réseaux culturels européens, JO C 314, 5. 12. 1991 (kulturministermöte om europeiska kulturella nätverk).

() Conclusions du Conseil du 17. 6. 1994 concernant une coopération accrue dans le domaine des archives, JO C 235, 23. 8. 1994 (rådsmöte om ökat samarbete om arkiv); Conclusions du Conseil et des Ministres responsables des affaires culturelles réunis au sein du Conseil du 12. 11. 1992 sur les lignes directrices de l'action de la Communauté dans le domaine culturel, JO C 336, 19. 12. 1992 (rådsmöte om riktlinjer för gemenskapshandlingar inom kulturområdet); Conclusions du Conseil du 17. 6. 1994 relatives à l'élaboration d'un plan d'action communautaire dans le domaine du patrimoine culturel, JO C 235, 23. 8. 1994 (utarbetande av handlingsprogram inom området för kulturarv).

() EGT nr C 210, 14. 8. 1995, s. 109.