SV Europeiska unionens officiella tidning C 54/62

Yttrande från Europeiska regionkommittén – En europeisk politik för jordbävningssäkring av byggnader och infrastruktur

(2018/C 054/11)

Föredragande: Vito Santarsiero (IT-PES) Ledamot, regionfullmäktige, Basilicata

POLITISKA REKOMMENDATIONER

EUROPEISKA REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

1. Nyligen gjorda undersökningar om jordbävningsrisken i Europa (t.ex. Share-projektet (1), som finansieras inom ramen för det sjunde ramprogrammet), bekräftar visserligen att den största risken finns i länder som Italien, Grekland och Rumänien, men att det finns en måttlig risk även i vissa områden i länder som Frankrike, Tyskland, Belgien, Spanien och Portugal. Detta omfattar även faror till följd av flodvågor.

2. I Europeiska unionens (EU) medlemsstater finns det ett stort antal byggnader och infrastrukturanläggningar som kräver omfattande underhåll på grund av sitt strukturella tillstånd, förändrade miljöförhållanden och bestämmelserna för byggsektorn. I synnerhet visar uppgifter från Eurostat och Building Performance Institute Europe (BPIE) (2) om byggnadsbeståndet att av cirka 25 miljarder m2 användbar golvyta i EU-27 (plus Schweiz och Norge) byggdes omkring 40 % före 1960.

3. Vissa EU-länder, framför allt i Medelhavsområdet, har under de senaste åren drabbats av förödande jordskalv med mycket stora samhälleliga och ekonomiska förluster. Italien har drabbats särskilt hårt, eftersom det under de senaste 50 åren har inträffat en rad jordbävningar som sammantaget orsakat mer än 5 000 dödsfall och ekonomiska förluster som uppskattas till cirka 150 miljarder euro.

4. En analys av tidigare jordbävningar på global nivå visar att antalet offer och fördelningen av skadorna beror mer på byggnadernas sårbarhet och de drabbade lokalsamhällenas bristande beredskap än på jordbävningarnas styrka.

5. Om man analyserar konsekvenserna av en jordbävning för de lokala systemen samt bostäderna, infrastrukturen, ekonomin och näringslivet finner man en tydlig nedgång och ofta en reell blockering av den regionala tillväxten.

6. Att garantera att byggnader och infrastruktur är säkra innebär ett positivt samspel även med regional- och sammanhållningspolitiken och EU-målen för städernas och landsbygdens tillväxt.

7. En europeisk politik för jordbävningssäkring av byggnader och infrastruktur bör bygga på en strategi med flernivåstyre där relevanta befogenheter på europeisk, nationell och regional nivå samordnas i enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och i analogi med den metod som används inom EU-agendan för städer. ReK erinrar om att den övergripande behörigheten att fastställa tekniska standarder ligger på EU-nivå medan den nationella, regionala eller lokala nivån är behörig särskilt när det gäller byggnadslagstiftning och fysisk planering.

8. Det är av största vikt att EU gör en övergripande insats för att förebygga jordbävningsrisken i syfte att skydda medborgarnas säkerhet, bevara det historiska och kulturella arvet, begränsa kostnaderna för person- och sakskador samt bibehålla förutsättningarna för regional utveckling och investeringar för tillväxt.

9. Framför allt de lokala och regionala myndigheterna har ett politiskt och institutionellt ansvar att skydda sina invånare, eftersom de är den första förvaltningsnivån som sörjer för hjälpinsatser och stöd till befolkningen i nödsituationer och för att de spelar en viktig roll i planeringsfasen för nödsituationer och i utvecklingen av förebyggande åtgärder, både strukturella (insatser) och icke-strukturella (information).

10. De lokala och regionala myndigheterna kan också, i egenskap av de institutioner som befinner sig närmast medborgarna, bidra till ökad medvetenhet om rätten/skyldigheten att förebygga risker och den efterföljande utvecklingen av ett aktivt engagemang för att minska riskerna.

ÅTGÄRDER FÖR ATT MINSKA JORDBÄVNINGSRISKEN

11. Med tanke på det stora antalet offentliga och privata byggnader och infrastrukturanläggningar där insatser krävs bör man fastställa byggnadernas och infrastrukturens seismiska utsatthet på grundval av de enhetliga europeiska kriterierna (bl.a. Eurokoderna).

12. ReK uppmanar kommissionen att främja en dialog med försäkringsbranschen på europeisk nivå för att undersöka ekonomiska incitament i form av sänkta premier under arbetet med jordbävningssäkringen, och anser att man bör undersöka den ekonomiska hållbarheten i och de potentiella fördelarna med att förstärka försäkringsskyddet genom åtgärder för riskdelning.

13. För att främja utvecklingen av begränsningsåtgärder genom ökad medvetenhet i lokalsamhällena är det lämpligt att fastställa och tydligt förmedla både konsekvenserna av potentiella jordbävningar och framför allt fördelarna med att genomföra åtgärder för jordbävningssäkring i form av minskade samhälleliga (särskilt förlust av människoliv) och ekonomiska konsekvenser.

14. Eftersom det ännu inte finns några exakta metoder och resultat som på ett begripligt sätt kan förmedlas till berörda parter som inte är insatta i de tekniska frågorna (administratörer, allmänheten osv.) beträffande de stora fördelar som förebyggande åtgärder för jordbävningssäkring medför, är det viktigt att utreda denna fråga genom att finansiera specifika studier.

15. I syfte att optimera och på rätt sätt rikta de tekniska och ekonomiska insatserna för att minska jordbävningsrisken för det befintliga byggnadsbeståndet är det som utgångspunkt för kommande åtgärder och omfattande offentliga och privata initiativ viktigt att främja medvetenhet och analys av befintliga anläggningars utsatthet. För detta ändamål bör man uppmuntra datainsamlingskampanjer för att möjliggöra bedömningar baserade på statistiska uppgifter och fastställa gemensamma prioriteringar och metoder, som håller jämna steg med utvecklingen av regelverket på området, samt stimulans- eller finansieringsåtgärder.

16. Erfarenheterna från vissa medlemsstater – t.ex. Italien – visar att äldre ägare och ägare av ”fritidsbostäder” inte är särskilt villiga att investera i åtgärder. Därför förefaller det lämpligt med upplysningsinsatser riktade till dessa grupper av personer, utöver former av incitament som inte är begränsade till enbart ”permanenta bostäder”. Kommittén är medveten om behovet av att anpassa de åtgärder som syftar till att analysera och säkra det befintliga byggnadsbeståndet även utifrån studier och experiment där de enskilda byggnaderna ingår i bedömningar av utsattheten för byggnadskomplexet eller stadsområdet som helhet, så att man kan identifiera potentiella brister i samband med de faktiska villkoren för användning av byggnaderna.

17. I de europeiska länderna pågår redan omfattande arbeten med att modernisera offentliga och privata byggnader för att öka deras energieffektivitet, vilket finansieras med bl.a. EU-medel. Vid dessa åtgärder beaktas dock i allmänhet inte frågan om den strukturella och seismiska säkerheten.

18. Kommittén betonar däremot behovet av effektiva moderniseringsarbeten genom integrerade och hållbara insatser som gör det möjligt att samtidigt och på ett så föga ingripande sätt som möjligt både minska den seismiska utsattheten och öka energieffektiviteten.

19. Vid sidan av strukturella förebyggande åtgärder är det mycket viktigt att utveckla ”icke-strukturella” förebyggande åtgärder, som i allmänhet syftar till att öka kunskaperna om jordbävningsrisken och i synnerhet till att öka medborgarnas medvetenhet och deras aktiva engagemang.

20. Det strukturellt förebyggande arbetet kan, utöver att minska risken, ha en positiv inverkan på miljön genom att förlänga byggnadernas livslängd och därigenom minska rivnings- och återuppbyggnadsarbetet efter en jordbävning, ett mål som också framhålls i förordningen om byggprodukter (förordning (EU) nr 305/2011), där man jämfört med föregående version av direktivet om byggprodukter (direktiv 89/106/EEG) införde ett sjunde grundläggande krav för byggnadsverk kallat ”hållbar användning av naturresurser”.

21. Ett program för jordbävningssäkring kräver visserligen betydande resurser och är särskilt betungande i de regioner och medlemsstater som har den största och mest utbredda jordbävningsrisken, men bidrar överallt till sysselsättning och ekonomisk tillväxt, särskilt beträffande återhämtningen inom byggsektorn.

22. Det är viktigt att insatserna för jordbävningssäkring regleras genom en ram med tekniska standarder på EU-nivå och att de bland annat tar upp frågan om jordbävningssäkring av befintliga byggnader på grundval av en helhetssyn som syftar till att säkerställa säkerhet, hållfasthet och hållbarhet.

23. Det skulle vara lämpligt att inrätta en EU-plattform för utbyte av kunskap, erfarenheter och bästa praxis på olika nivåer i EU-länderna.

EN NY EUROPEISK POLITIK FÖR ATT MINSKA JORDBÄVNINGSRISKEN

24. Kommittén instämmer i och upprepar det argument som framförs i yttrandet om Sendairamen (3), nämligen att alla EU-projekt för att uppföra ny infrastruktur bör säkerställa en tillräcklig motståndskraft mot katastrofer, men påpekar samtidigt att detta mål kan leda till högre kostnader.

25. Kommittén föreslår att de beskrivande parametrarna för ett områdes jordbävningsrisk, och på motsvarande sätt för risker till följd av andra naturkatastrofer, som bedömts i enlighet med väldefinierade kriterier, ska kunna beaktas bland referenskriterierna för fördelningen av ESIF-medel mellan Europas regioner. Vi understryker att EU måste kräva att all infrastruktur som byggs med stöd av ESI-fonderna samt andra EU-medel är motståndskraftig mot katastrofer.

26. EU-förordningarna bör kunna föreskriva användning av ESI-fonderna för jordbävningssäkring av byggnader, både offentliga och privata, samt av infrastruktur, både för vägtransporter och för tjänster, som är strategiskt viktig för EU-länderna.

27. Kommittén föreslår att handlingsplanen också ska omfatta jordbävningssäkring av alla byggnader, inbegripet bostadshus, som är permanent kopplade till det offentliga rummet. Man bör inte bara se till att dessa är en säker plats i eventuella nödsituationer utan även utarbeta en långsiktig urban strategi som beaktar möjligheten att förflytta de boende till offentliga utrymmen där de kan skyddas.

28. Kommissionen uppmanas att, i samordning med medlemsstaterna och, när så är lämpligt, de lokala och regionala myndigheterna, utarbeta en handlingsplan för jordbävningssäkring av byggnader och infrastruktur i linje med artikel 5.5 b i förordning (EU) nr 1301/2013 om Europeiska regionala utvecklingsfonden. Medlemsstaterna och de lokala och regionala myndigheterna ombeds också att till fullo utnyttja det stöd som ges för denna investeringsprioritering i de operativa programmen för regional utveckling.

29. Detta skulle sända en stark signal om att främja investeringar, bl.a. genom samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn, i jordbävningssäkring av byggnader och infrastruktur, med särskild inriktning på bevarande av det kulturella och historiska arvet, strategisk infrastruktur samt byggnader och infrastruktur inom jordbruket och industrin.

30. Kommittén efterlyser ökade investeringar i forskning och innovation inom jordbävningsskydd av byggnader, inbegripet utarbetande av omfattande informations- och utbildningsprogram.

31. Kommittén uppmanar de berörda medlemsstaterna och regionerna att införa jordbävningssäkring av befintliga byggnader som en prioritering i sina operativa program för regional utveckling, och betonar behovet av att avsätta finansiella resurser, bl.a. genom lämpliga incitament för förebyggande åtgärder mot jordbävningsrisker.

32. Förslagen i föregående punkter bör genomföras med beaktande av kartor över seismisk aktivitet och jordbävningsrisk i varje land och/eller region för att optimera resurserna och resultaten. Därför bör man utföra lämpliga undersökningar för att utarbeta sådana kartor eller uppdatera dem om de redan finns.

33. En handlingsplan som kommissionen föreslår skulle kunna vara ett lämpligt instrument för att ytterligare främja jordbävningssäkring av befintliga byggnader som en prioritering i medlemsstaternas operativa program för regional utveckling.

34. Gemensamma insatser på detta område kan vara mer effektiva än spridda åtgärder som vidtas av de enskilda medlemsstaterna, och kommittén efterlyser därför samstämmiga och samordnade insatser i fråga om jordbävningsskydd och jordbävningssäkring av byggnader.

35. Man bör i enlighet med målen i prioritering 1 i Sendairamen uppmuntra och stödja upplysningskampanjer till allmänheten på både lokal och nationell nivå, som syftar till att främja spridningen av en förebyggande kultur.

Bryssel den 11 oktober 2017. Karl-Heinz LAMBERTZ Europeiska regionkommitténs ordförande

(1) www.share-eu.org

(2) BPIE, 2011. Europe's buildings under the microscope. A country-by-country review of the energy performance of buildings.

(3) Se yttrandet om ”Handlingsplan för Sendairamen för katastrofriskreducering 2015–2030”, NAT-VI/015, föredragande: Adam Banaszak (PL-ECR).