[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 26.6.2008

KOM(2008) 395 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Riktlinjer för en integrerad strategi för havspolitiken: mot en bästa praxis för integrerade styrelseformer för havet och samråd med intressenter

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Tendenser mot ett integrerat beslutsfattande inom havspolitiken 4

3. Behovet av och drivkrafterna bakom en integrerad strategi för styrelseformer för havet 7

4. Riktlinjer för integrerade styrelsestrukturer för Europas hav och oceaner 9

4.1. Utveckling av en havspolitisk strategi på nationell nivå 9

4.2. Styrelsestrukturer för beslutsfattandet inom nationella myndigheter 10

4.3. Kustregionernas och andra lokala beslutsfattares roll 11

4.4. Intressenternas deltagande i ett integrerat beslutsfattande i havsfrågor 11

4.5. Effektivare förbindelser i de regionala havsområdena 12

5. Slutsatser 12

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Riktlinjer för en integrerad strategi för havspolitiken:mot en bästa praxis för integrerade styrelseformer för havet och samråd med intressenter

1. Inledning

Oceanerna och haven är ytterst komplicerade system som påverkas av många verksamheter, intressen och politiska inriktningar. Det är inte förvånande att den expertis som handhar de olika utmaningar som rör havsfrågor och även befogenheterna att vidta åtgärder är utspridda på ett stort antal offentliga och privata aktörer på olika styrelsenivåer, från Förenta nationerna till små kustsamhällen.

Världens oceaner och hav är icke desto mindre sammanlänkade, och åtgärder i ett hav eller inom ett politiskt område med inflytande på havet kan få positiva eller negativa, avsiktliga eller oavsiktliga effekter på andra hav och politiska områden. Vidare har det allt intensivare utnyttjandet av oceanerna och havet från sektorer som sjöfart, energi, turism eller fiske, i kombination med klimatförändringarna, ökat trycket på havsmiljön ytterligare. Detta oupplösliga inbördes beroende gör att ett helhetsgrepp är det bästa sättet att hantera havsfrågor. Ett ökande antal regeringar i Europa och i hela världen ställer sig nu bakom en ny, tvärgående strategi när det gäller styrelseformerna för havspolitiken.

Denna strategi är kärnan i den integrerade havspolitiken för Europeiska unionen (”blåboken”) som kommissionen föreslog i oktober 2007[1], och har sedan dess godkänts av Europeiska rådet och Europaparlamentet[2].

Strategin bygger också på att det finns en maritim dimension bakom i princip alla större frågor som Europa ställs inför idag, dvs. allt från energi, klimatförändringar, miljöskydd och –bevarande, forskning och innovation till sysselsättningsåtgärder, internationell handel, transporter och logistik. Därför är en integrerad strategi på alla nivåer ett grundläggande verktyg för att få ett beslutsfattande och genomförande som går genom olika sektorer, mellan olika styrelsenivåer och över landsgränser, och det blir också möjligt att systematiskt identifiera synergier och ineffektiva metoder. Detta ger inte bara effektivare medel för att uppnå sammanfallande politiska mål, det banar också vägen för gemensamma, övergripande verktyg och en gemensam kunskapspool för effektiva och kostnadseffektiva lösningar.

För att arbeta i riktning mot en mer integrerad strategi upprättade kommissionen 2005 en styrgrupp för havsfrågor sammansatt av kommissionsledamöter samt en avdelningsövergripande grupp för havsfrågor, vilka sluter sig till det generaldirektorat inom kommissionen som arbetar med frågor som rör haven och oceanerna. Mer nyligen vidtog kommissionen en omstrukturering av nämnda generaldirektorat, som döptes om till Generaldirektoratet för havsfrågor och fiske (GD MARE)[3]. Med en samordnande enhet, tre enheter som ansvarar för Europas olika havsområden och en som arbetar med havsfrågornas externa dimension, är generaldirektoratet nu utrustat för en permanent intern samordning av frågor som rör haven.

Hela den potential som ryms i en optimal beslutsfattandeprocess kommer inte att kunna utnyttjas såvida inte den integrerade strategin genomsyrar varje styrelsenivå, alla aktörer inräknade, all forskning, politisk rådgivning och intressentverksamhet. För detta krävs samarbete mellan beslutsfattare och samordning av de åtgärder som vidtas på olika styrelsenivåer. Flera steg mot ytterligare integration har också tagits över hela EU. De bör uppmuntras, utvecklas vidare och tillämpas mer allmänt. Detta är skälet till att kommissionen vid genomförandet av handlingsplanen för en integrerad havspolitik kommer att främja genomförandet av EU:s lagstiftning och en integrerade strategi för havsfrågor över hela EU, helt i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och med den nuvarande befogenhetsfördelningen.

I enlighet med avsnitt 3.1 i blåboken innehåller detta förslag en uppsättning riktlinjer avsedda att uppmuntra medlemsstaterna och andra aktörer att vidta åtgärder i riktning mot en integrerad strategi för havsrelaterade frågor inom olika förvaltningsstrukturer.

2. Tendenser mot ett integrerat beslutsfattande inom havspolitiken

Kommissionen har noterat att det finns ”ett särskilt behov av att utforma en heltäckande sjöfartspolitik”, och har beslutat att göra detta till ett av sina strategiska mål för 2005−2009, i linje med en internationell trend mot ett mer integrerat beslutsfattande för havsfrågor.

I förordet till FN:s havsrättskonvention från 1982 anges att ”problemen på haven hänger nära samman med varandra och måste betraktas i sin helhet”. Vid världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002 antogs en genomförandeplan och i denna betonas att ”för att värna om en hållbar utveckling av oceanerna krävs effektiv samordning och ett effektivt samarbete”. ”UN-Ocean”[4] inrättades 2003 för att stärka samordningen inom FN:s verksamheter, organisationer och byråer/grupper som arbetar med frågor som rör haven och kusterna, i syfte att definiera gemensamma åtgärder och främja en integrerad förvaltning.

Flera länder[5] har också börjat att utforma nya politiska ramar för ett hållbart utnyttjande av oceanerna och haven som omfattar alla aspekter av havsfrågorna och innehåller tydliga, förutbestämda mål, enligt en övergripande strategi som skär genom alla sektorer .

- I USA har en kommitté för havspolitik inrättats inom presidentens exekutivbyrå (the Executive Office of the President), med uppgift att genomföra en handlingsplan för oceanerna med inriktning bl.a. på bättre samordning av olika politikområden[6].

- I Australien är det ministeriet för miljö och natur- och kulturarv (Minister for the Environment and Heritage) som samordnar havspolitiken, medan en nationell byrå för havsfrågor (National Oceans Office) samordnar ansträngningarna att få havspolitiska initiativ att ge resultat[7].

- Kanadas ”Oceans Act, Strategy and Action Plan” utgör ramen för havsrelaterade program och strategier. De leds av ministern med ansvar för fiske- och havsfrågor och involverar aktivt regeringsorgan, icke-statliga organisationer och medborgare[8].

- I Japan tillhandahåller ”Basic Act on Oceans Policy” från 2007 en integrerad strategi för havsfrågor. Genom den inrättas ett huvudkvarter för havspolitik (“Maritime Policy Headquarters”) under premiärministerns ledning. Chefssekreteraren för kabinettet och en nyligen utnämnd minister för havspolitiken kommer att fungera som vicechefer för huvudkvarteret. Det har antagits en handlingsplan för haven[9].

- Norge lade fram en strategi för haven i oktober 2007. Arbetet samordnas genom ett nätverk av statssekreterare, lett av statssekreteraren för transporter[10].

Principerna, målen och medlen för alla dessa havspolitiska strategier är till stor del desamma. Alla dessa länder erkänner att de havsbaserade verksamheterna står för en stor andel av deras ekonomi. De erkänner alla att den intensiva utvecklingen av dessa verksamheter utgör en stor utmaning för en hållbar utveckling och ett hållbart utnyttjande av havets resurser. Därför har de alla beslutat att utveckla en övergripande politik som bygger på en heltäckande och samordnad strategi som kan garantera en hållbar utveckling för de olika resurserna och verksamheterna i havet.

Den konsekvensbedömning[11] som gjordes inför blåboken om en integrerad havspolitik för Europeiska unionen drar vissa lärdomar av erfarenheterna av detta arbete, till exempel att samordning i allmänhet bör föredras framför centralisering. För att säkerställa att alla berörda sällar sig till processen, krävs det en aktiv katalysator för vidare samordning samt ett ökat helhetstänkande. Därför måste forsknings- och dataresurser samlas och på så sätt ge politiken en sund bas för strategiskt och framåtblickande beslutsfattande.

De främsta problem som vid sidan av de ekonomiska begränsningarna visat sig dra ner takten för genomförandet av en integrerad strategi är i allmänhet bristande strukturer för samarbete och samordning mellan berörda aktörer samt den långa tid det tar för förvaltningar och intressenter att låta sig genomsyras av ett integrerat tänkande . Därför är tydlig kommunikation kring policy och dialog avgörande.

Många EU-medlemsstater tillämpar redan eller går mot en integrerad strategi, däribland Frankrike, Tyskland, Portugal, Nederländerna och Slovenien[12]. Vissa har anförtrott sina havspolitiska frågor åt ett särskilt ministerium, t.ex. Grekland och nyligen Spanien, eller har successivt börjat tillämpa ett helhetstänkande som tar sig uttryck i tematiska strategier för bland annat hållbarhet och miljöskydd, t.ex. Förenade kungariket och Sverige, eller i en strategi för marinvetenskap, t.ex. Irland.

Trots avsaknaden av formella strukturer kunde EU:s institutioner ordna sina reaktioner på grönbokssamrådet om en havspolitik för EU enligt ett helhetsperspektiv[13]. Det finska ordförandeskapet organiserade ett samråd som involverade olika formationer inom gruppen Ordförandeskapets vänner. Det tyska ordförandeskapet organiserade en högnivåkonferens som täckte hela spektrumet av havsfrågor och det portugisiska ordförandeskapet höll ett första informellt ministermöte om havsfrågor i begreppets vidaste bemärkelse. Under det portugisiska ordförandeskapet diskuterades kommissionens förslag om en integrerad havspolitik även i rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) med tanke på dess horisontella och allmänna karaktär.

Europaparlamentet lade fram sitt yttrande om grönboken om havspolitik efter ett intensifierat samarbete mellan fem utskott. Regionkommitténs yttrande förbereddes av utskottet för hållbar utveckling, som har ett övergripande och icke sektorsanknutet mandat.

3. Behovet av och drivkrafterna bakom en integrerad strategi för styrelseformer för havet

I Europa har havsfrågorna traditionellt hanterats via flera olika sektorsanknutna strategier. Denna uppdelning av förvaltningen fortsätter att vara förhärskande på olika styrelsenivåer på internationell, europeisk, nationell, regional och lokal nivå.

Att EU nu tar steget mot en mer integrerad strategi för havsfrågor beror inte uteslutande på att det är en trend i andra delar av världen eller att det är en naturlig utveckling för styrelseformerna med tanke på behovet av en hållbar utveckling.

Det är mer än så. Detta steg är en tydlig reaktion i syfte att uppnå ett vidare sammanhang mellan olika politikområden och -strategier, särskilt med beaktande av följande:

- Behovet att undvika dubbla regeringsbefogenheter inom olika nationella eller regionala myndigheter i medlemsstaterna och att ersätta överlappande och jämsides beslutsfattande med en integrerad process i varje medlemsstat.

- Det erkända behovet av samordnad planering för konkurrerande havsbaserade verksamheter och av en strategisk förvaltning av havsområdena (fysisk planering i kust- och havsområdena).

- Behovet av bättre samordning mellan de olika sektoriella kommittéer för social dialog på EU-nivå som arbetar med havsfrågor.

- Antagandet och genomförandet av den ekosystembaserade strategin och ramdirektivet om en marin strategi.

- Behovet att utveckla ett gränssnitt mellan vetenskap och politik och säkerställa att marinvetenskapliga resultat utnyttjas inom havspolitiken.

- Nödvändigheten av att tillförlitlig och jämförbar statistik utnyttjas i det havspolitiska beslutsfattandet på alla nivåer.

- Sist men inte minst, behovet av att underlätta en bättre samordning av den marina övervakningen mellan och inom medlemsstaterna.

- Det är viktigt för alla intressenter att beslutsfattandeprocessen är förutsägbar. En renodlat sektoriell förvaltning av havsrelaterade frågor, där olika beslutsfattare kan använda sig av olika strategier gentemot t.ex. havsnäringen, inklusive hamnar och sjöfart, är inte befrämjande för det företagsvänliga klimat som EU eftersträvar med Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. Här innebär integrerade styrelseformer för havsfrågor också att det måste utvecklas ett system med en gemensam kontaktpunkt för havsbaserade verksamheter på medlemsstatsnivå.

- De havsbaserade verksamheterna har ökat starkt – de omfattar inte längre bara fiske och sjöfart, utan också havsbaserad energiproduktion, t.ex. förnybar energi, havsturism (fritidsbåtar och kryssningsverksamhet), vattenbruk. I skyddade havsområden kan verksamheterna regleras eller förbjudas i samband med bevarandemål. Med en så stor konkurrens om utrymme i Europas allt mer överbefolkade kustvatten, finns det en klar potential för utnyttjandekonflikter. Det anses därför allmänt att det är nödvändigt att på lämplig nivå utveckla och använda särskilda planeringsverktyg för havsområdena för att harmonisera, skapa en prioriteringsordning för och styra de olika sätt som haven, oceanerna och kusterna används på. Sådana planeringsverktyg kan i sin tur endast utvecklas om man tillämpar en integrerad strategi för beslutsfattande i havsfrågor.

- De europeiska sektoriella kommittéerna för social dialog tenderar att anta ett snävt sektorsanknutet synsätt när det gäller frågor som påverkar deras sektor. För att vidga deras synsätt och uppmuntra dem till att använda en mer helhetsbaserad strategi, måste det införas mekanismer som uppmuntrar diskussioner över sektorsgränserna på området havsbaserade verksamheter, som t.ex. särskilda möten i ämnet i Kontaktforumet för den sociala dialogen.

- Den ekosystembaserade strategin som är förankrad i det nyligen antagna ramdirektivet om en marin strategi medför särskilda utmaningar. Besluten kan inte längre uteslutande fattas med hänsyn till de traditionella sektorspolitiska principerna, utan måste nu återspegla de breda, transnationella ekosystemen som måste bevaras eftersom de utgör resursbasen för all havsbaserad verksamhet. I samband med skyddet av havsmiljön måste man också tänka i termer av havsområden och marina regioner och delregioner som föreskrivs i direktivet.

- Kommissionens vision för Europas oceaner och hav är baserad på spetskompetens inom vetenskaplig forskning, teknik och innovation. Denna vision delas och stöds av alla övriga EU-institutioner och Europas teknik- och forskarsamhällen med inriktning på hav och sjöfart, vilka alla ställer sig bakom en EU-strategi för havs- och sjöfartsforskning. Ett centralt mål för denna nya strategi kommer att vara att stödja den integrerade havspolitiken genom att skapa de förutsättningar som krävs för att förbättra gränssnittet mellan vetenskap och politik. Detta gränssnitt måste uppnå ett tvåfaldigt mål: Att låta vetenskapen komma till tals inom politiken och att ge politiken möjlighet att strategiskt inrikta forskningen mot de främsta utmaningar och samhälleliga behov som Europa står inför idag. En dialog mellan forskarsamhällen och politikersamfund är därför både en drivkraft och ett svar på en integrerad, interdisciplinär och kunskapsunderbyggd strategi för styrelseformerna för havet.

- Eurostat har inlett ett sektorsövergripande arbetsprogram om socio-ekonomisk statistik som täcker de olika havsanknutna sektorerna och kustregionerna. Det ligger i medlemsstaternas intresse att arbeta med Eurostat för att få fram jämförbar och tillförlitlig statistik.

- Övervakningen till havs är ytterst viktig för att Europas havsområden ska kunna användas på ett så säkert sätt som möjligt. För ett stärkt samarbete, en stärkt samordning och ibland även ett stärkt samband mellan olika övervakningsorgan samt förbättrad driftskompatibilitet mellan deras övervakningssystem på europeiska nivå, krävs det också en mer integrerad styrelsestrategi för havsfrågor på de nivåer som berörs. Utan en integrerad strategi (vad gäller fiske, kriminalitet, hamnsäkerhet, föroreningar, sjöräddning och sjösäkerhet, gränskontroll osv.) kommer det inte att vara möjligt att samordna olika sektorsanknutna verksamheter till havs eller att skapa synergier mellan dem. På EU-nivå kommer det europeiska nätverk för övervakning till havs som efterlyses i blåboken på liknande sätt att kräva nya och mer integrerade styrelsemekanismer.

Alla de punkter som anges ovan är förutsättningar för en effektiv och hållbar förvaltning av Europas tillgångar i havet och fungerar som drivkraft för samordnade och mer integrerade styrelsestrukturer för havsfrågor.

4. Riktlinjer för integrerade styrelsestrukturer för Europas hav och oceaner

4.1. Utveckling av en havspolitisk strategi på nationell nivå

Medlemsstaterna bör utveckla sin egen nationella integrerade havspolitik.

Som kommissionen klargjorde i sitt förslag till en integrerad havspolitik för EU passar inte alla in i samma mönster:

Det finns olika, men lika lämpliga sätt att ta sig an arbetet med havsfrågorna på ett integrerat sätt. Flera medlemsstater håller på att utveckla nya egna strategier, i enlighet med sina egna rättsliga ramar och den egna ekonomiska, sociala, politiska och miljömässiga situationen. Faktum är att det är nödvändigt med olika strategier för att bemöta de olika utmaningar som uppstår i olika havsområden samt för att skapa ett sömlöst gränssnitt mot strukturer och traditioner i de olika medlemsstaterna.

Riktlinjerna nedan är därför inte på något sätt avsedda att uppmana medlemsstaterna att anta enhetliga styrelseformer för havet. De har tagits fram för att uppmuntra dem att i nära samarbete med intressenterna utarbeta sin egen nationella integrerade havspolitik, samt för att öka och underlätta samarbetet på alla styrelsenivåer, även på europeisk nivå.

Varje regering kommer själv att bestämma vilka frågor som ska prioriteras inom havspolitiken. Däremot bör olika regeringsorgan arbeta tillsammans mot gemensamma mål. Därför bör en övergripande vision för havspolitiken samt mål och vägar till genomförande fastställas i en strategisk plan som kan tjäna som vägledning för de olika förvaltningsgrenar som deltar i arbetet. I planen bör de fördelar och resultat som kommer att uppnås genom strategin att beskrivas.

De nationella integrerade strategierna för havspolitiken kommer att skilja sig från varandra eftersom de utarbetats i olika konstitutionella, geofysiska, ekonomiska, sociala, kulturella och miljömässiga sammanhang, men de bör alla omfatta den europeiska vision för oceanerna och haven som antogs av Europeiska rådet i december 2007.

De nationella integrerade strategierna för havspolitiken bör därför baseras på ett erkännande av att alla frågor som rör haven är nära förbundna med varandra och bör hanteras som en helhet.

Liksom EU:s integrerade havspolitik, bör den nationella integrerade havspolitiken bygga på principerna om subsidiaritet, konkurrenskraft och ekonomisk utveckling, den ekosystembaserade strategin och principen om intressenternas deltagande.

4.2. Styrelsestrukturer för beslutsfattandet inom nationella myndigheter

Medlemsstaterna bör överväga att skapa interna samordningsstrukturer för havsfrågor inom de egna regeringsramarna.

Dessa strukturer bör omfatta en mekanism för politisk vägledning på högsta nivå. Vissa medlemsstater har inrättat en interministeriell kommitté som ledande struktur för samordning av havsfrågor.

Det bör finnas tydliga instruktioner om vem som har ansvaret att för att på politisk nivå agera som ledare och katalysator för en integrerad strategi. Denna funktion måste väga tillräckligt tungt för det ska vara möjligt att strukturera dialogen mellan olika sektorsanknutna intressen.

Den centrala roll som parlamenten spelar när det gäller att ringa in det allmänna intresset innebär att deras stöd för en helhetsinriktad övergripande strategi för havsfrågor blir avgörande[14].

Den integrerade strategi som fastställts på politisk nivå bör också återspeglas i den offentliga förvaltningen, men varje medlemsstat är fri att skapa en organisation som är förenlig med den egna förvaltningstraditionen. Enligt nuvarande praxis i vissa medlemsstater stöttas de interministeriella kommittéerna vanligen av ett samordningskontor eller –organ, lett av en hög tjänsteman och med uppgift att se till att de beslut som fattas i den interministeriella kommittén genomförs. Detta innebär att samordningskontorets eller –organets direktör måste inneha betydande befogenheter. Den integrerade strategin bör också stärka den samordning och rapportering som är nödvändig för genomförandet av gemenskapslagstiftningen i medlemsstaterna, vilket kommer att leda till ett minskat antal överträdelseförfaranden i samband med havsfrågor.

4.3. Kustregionernas och andra lokala beslutsfattares roll

Beslutsfattandet på regional och lokal nivå är också viktigt

Kustregionerna tjänar mycket på en integrerad strategi för havspolitiken, och är också de som löper störst risk vid avsaknaden av en konsekvent politik i havsfrågor. På grund av kustregionernas nära förhållande till havet håller många av dem redan på att ta fram sina egna integrerade strategier som är skräddarsydda för de egna särskilda behoven. Inom medlemsstaterna är det ofta de som har ansvaret för den integrerade förvaltningen av kustområdena eller för regleringen av de ekonomiska verksamheternas rumsliga utbredning. Eftersom regionerna ofta besitter unika kunskaper och insikter och företräder centrala intressen i havsfrågor, spelar de en viktig roll i utarbetandet av en integrerad politik, i enlighet med det särskilda ansvar för havsfrågor som de har i respektive medlemsstat.

I tillämpliga fall och beroende på de konstitutionella befogenheter som dessa nivåer besitter i beslutsfattandet, kunde det också vara befrämjande att, i linje med relevant nationell politik och EU-politik, utveckla integrerade strategier för havspolitiken på regional nivå.

4.4. Intressenternas deltagande i ett integrerat beslutsfattande i havsfrågor

Ett aktivt deltagande i en integrerad nationell, regional eller lokal politik i havsfrågor rekommenderas kraftigt.

Europas vision för oceanerna och haven, i enlighet med blåboken om en integrerad havspolitik, är inte bara avsedd för nationella regeringar utan för alla intressenter, framför allt de som har ett särskilt intresse i havsfrågor. Dessa intressenter är drivkraften bakom det årslånga samråd som organiserats av kommissionen till följd av offentliggörandet av grönboken om unionens framtida havspolitik. Där ingår de många industrier och tjänster som är beroende av havet för sin ekonomiska verksamhet, arbetsmarknadsparter, icke-statliga miljöorganisationer och andra icke-statliga organisationer, akademiska institutioner och forskningsinstitut samt organisationer som arbetar med det maritima arvet bland många andra.

Kommissionen förklarade för inte längesedan, under firandet av den första nyligen inrättade Havets dag den 20 maj, att intressenternas deltagande i genomförandet av EU:s integrerade havspolitik är en högt prioriterad fråga.

De ekonomiska aktörerna bör arbeta enligt en integrerad strategi och bilda havskluster som i sin tur kan samarbeta med andra intressenter genom att inrätta olika forum i det civila samhället och nätverk av aktörer inom havssektorn.

Medlemsstater som utvecklar sin egen nationella integrerade havspolitik rekommenderas att främja och underlätta lämpliga strukturer för intressenter så att de kan delta i beslutsfattandet i havsfrågor. De rekommenderas vidare att vidta åtgärder för att öka arbetsmarknadsparternas kapacitet samt säkerställa en öppen och tydlig process för beslutsfattande.

4.5. Effektivare förbindelser i de regionala havsområdena

Under samrådsperioden stod det klart att många aspekter av en integrerad politik för havsfrågor bäst hanteras i varje enskilt regionalt havsområde. Ramdirektivet om en marin strategi innebär att medlemsstaterna och kommissionen måste samarbeta i större utsträckning på denna nivå och, när så är lämpligt, på bästa sätt utnyttja det mervärde som skapas genom de regionala multilaterala havskonventionerna, som HELCOM[15], OSPAR[16] eller Barcelona-[17] respektive Bukarestkonventionen[18].

Som svar på Europeiska rådets anmodan av den 14 december 2007, förbereder Europeiska kommissionen nu en EU-strategi för Östersjöregionen. Den kommer att innehålla åtgärder för genomförande av en integrerad havspolitik för Östersjön, som visserligen kommer att gå längre än havspolitiken. När det gäller Medelhavsområdet har kommissionen inlett arbetet med att utforma en strategi för en havspolitik baserad på en helhetssyn och har för avsikt att offentliggöra ett policydokument i ämnet under hösten 2008. Utmaningen på området styrelseformer är att göra samarbetet i de regionala havsområdena så effektivt som möjligt samt att se till att detta skapar ett mervärde för det pågående arbetet på EU-nivå och i medlemsstaterna samt i samarbetet med EU:s grannländer.

För att den integrerade förvaltningen av havsrelaterade frågor i Europa ska kunna fungera väl är samordningen över landsgränserna av avgörande betydelse. Genom sådan samordning blir det möjligt att utbyta bästa praxis och bedriva ett nära samarbete mellan stater i kritiska frågor som rör skyddet av havsmiljön, säkerheten och övervakningen i Europas vida havsområden och havs- och sjöfartsforskningen.

5. Slutsatser

Som en del av sina ansträngningar att främja steget mot ett integrerat beslutsfattande i havsfrågor på olika styrelsenivåer kommer kommissionen att tillhandahålla information om sitt arbete i denna riktning på global nivå, EU-nivå, medlemsstatsnivå och regional nivå. Detta kommer att underlätta processen, och de intressenter som behöver modeller för bästa praxis kommer på detta vis att få vägledning.

Kommissionen uppmanar EU:s institutioner och medlemsstaterna att vidarebefordra information om de steg de tar mot integrerade styrelseformer för havsfrågor.

Såsom meddelades i blåboken om en integrerad havspolitik för Europeiska unionen kommer kommissionen att rapportera om framstegen mot en integrerad strategi för havsfrågor i slutet av 2009.

Bilaga – Format för utväxling av uppgifter om integrerade strategier via Internet

Struktur | Dialog | Strategi | Förvaltning och genomförande |

| Politisk ledning | Administrativ organisation | Länkar mellan olika styrelsenivåer | Öppen och uttömmande dialog | Vision | Kunskaper och vetenskapliga utlåtanden | Landets havsbaserade verksamheter | Havskluster | Fysisk planering i havsområden | | MS |Ansvarigt ministerium |Samordnande avdelning

|Beskrivning av delegerad förvaltning och regionernas roll |Strukturerad dialog

Kommunikationsverktyg

Återkommande arrangemang |Dokument

Årsrapporter, även om budget |Rådgivande kommittéer

Forskarnätverk |Kustbevakningstjänstens organisation/nationella agent- och mäklartjänster för sjöfart

Övervakningssystem |Klusterorganisationer |Sammanfattning av planeringssystemet

Licenser | | | Ledamot i kontaktpunkternas högnivågrupp | | | | | | | | | Tabellen samlar grundläggande fakta om integrerad förvaltning av havsrelaterade frågor och samråd med intressenter, samt information om webbsidor och kontaktpersoner.

[1] KOM(2007) 575.

[2] www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/97669.pdf; www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P6-TA-2008-0213&language=EN&ring=A6-2008-0163.

[3] ec.europa.eu/dgs/fisheries/organi/oganig_en.pdf.

[4] www.oceansatlas.org/www.un-oceans.org.

[5] http://ioc3.unesco.org/abelos/index.php?option=com_content&task=view&id=55&Itemid=62

[6] ocean.ceq.gov/.

[7] www.environment.gov.au/coasts/oceans-policy/index.html.

[8] www.dfo-mpo.gc.ca/oceans-habitat/oceans/ri-rs/cos-soc/index_e.asp.

[9] www.kantei.go.jp/jp/singi/kaiyou/konkyo5.pdf

[10] www.regjeringen.no/en/dep/nhd/Press-Centre/Press-releases/2007/--Norwegian-maritime-industry-is-to-be-t-2.html?id=482329.

[11] SEK(2007) 1280.

[12] Presenterades i kontaktpunkternas högnivågrupp den 22 april 2008, http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/focal-points-meeting_en.html.

[13] ec.europa.eu/maritimeaffairs/post_green_en.html (Europaparlamentets yttrande nr 484, Regionkommitténs yttrande nr 93, Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande nr 147).

[14] Parlamentens reaktioner på grönboken: Tysklands övre och undre kammare: nr 309 och 129, Sveriges riksdag: nr 254, ec.europa.eu/maritimeaffairs/post_green_en.html.

[15] www.helcom.fi/.

[16] www.ospar.org/.

[17] www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm.

[18] www.blacksea-commission.org/OfficialDocuments/Convention_iframe.htm.