Offentliggörande av en ansökan om registrering av ett namn i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

(2020/C 270/06)

I enlighet med artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1) ges rätt att göra invändningar inom tre månader från detta offentliggörande.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

”MİLAS ZEYTİNYAĞI”

EU-nr: PDO-TR-02379 – 13.11.2017

SUB (X) SGB ( )

1. Namn [på sub eller sgb]

”Milas Zeytinyağı”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Turkiet

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1 Typ av produkt

Klass 1.5. Oljor och fetter (smör, margarin, oljor etc.)

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken namnet i punkt 1 är tillämpligt

”Milas Zeytinyağı” är en extra jungfruolja som uteslutande framställs av oliver av sorten memecik som odlas i Milasprovinsen. Olivoljan framställs enbart med mekaniska processer.

— Oljan har en mörkgrön/gul färg och tydlig fruktig doft.

— Aromen påminner om gräs och smaken kännetecknas av paprika och svartpeppar.

— Alfa-tokoferol: minst 100 mg/kg olja.

— Total fenolhalt: minst 100 mg/kg.

— Mängden fria fettsyror uttryckt som oljesyra i ”Milas Zeytinyağı” understiger 0,7 % oljesyra.

— Det genomsnittliga peroxidtalet för ”Milas Zeytinyağı” är 4,5 milliekvivalenter aktivt syre/kg olja, med högst 20 milliekvivalenter aktivt syre/kg olja.

3.3 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung) och råvaror (endast för bearbetade produkter)

”Milas Zeytinyağı” framställs uteslutande av oliver, särskilt sorten memecik, som odlas i det angivna geografiska området. Om andra sorter än memecik blandas in under skörden får mängden inte överstiga 5 %.

3.4 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Råvaruproduktion och bearbetning ska äga rum i det avgränsade geografiska området.

3.5 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning osv. av den produkt som det registrerade namnet avser

—

3.6 Särskilda regler för märkning av den produkt som det registrerade namnet avser

Utöver den obligatoriska information som föreskrivs i lagstiftningen om märkning och presentation av livsmedel måste etiketterna innehålla följande uppgifter:

— Namnet på ursprungsbeteckningen, dvs. ”Milas Zeytinyağı”.

— Producentens firmanamn och adress, eller kortnamn och adress eller registrerat varumärke.

— EU:s symbol för skyddade ursprungsbeteckningar.

— Följande logotyp:

— Officiellt hologram som styrker att produkten är äkta.

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Det skyddade området omfattar alla byar och samhällen i kommunen Milas. De ligger alla i Muğlaprovinsen, i den södra egeiska regionen.

5. Samband med det geografiska området

Specifika uppgifter om det geografiska området

Milas ligger i Menteşeregionen i den nordvästra delen av Muğlaprovinsen, och är en bergsregion med smala och djupa dalgångar och kalkjordar, som i nord-sydvästlig riktning sträcker sig mot Bafasjön/Milassänkan och i väst mot berget Ilbıra och i öst mot Akçaysänkan. De begränsade jordbruksområdena utgör i kombination med bergsmassiven och sluttningarna i distriktet en gynnsam miljö för olivodling. I Milas är olivodling en jordbruksverksamhet som är helt påtvingad av de naturliga förhållandena.

Medelhavsklimatets typiska särdrag återfinns i Milasdistriktet. Olivträden kräver genomsnittliga temperaturer på 15–20 °C under blomningsperioden, 15–20 °C under den period då frukterna mognar och minst 5 °C från mognad till skörd. Dessutom behöver de en viss period av kyla under den tid som blomknopparna bildas. Oliver är mycket känsliga för låga temperaturer och tar skada om dygnsminimumtemperaturen understiger -7 °C. Dygnsmedeltemperaturen på olivfälten i Milas uppgår till minst 9,9 °C i december, 8,9 °C i januari och 9,5 °C i februari, något som är mycket lämpligt för den svalare perioden. Den lägsta medeltemperaturen är 19,4 °C i maj, vilket är blomningsperioden, och den lägsta medeltemperaturen är 17,4 °C under frukternas mognadsperiod. Dessa temperaturer ger olivträden i stort sett optimala växtförhållanden och stora olivskördar. Alluvialjordar och ler- och sandjordar kan hittas i Milas. Denna typ av jord håller kvar vattnet och gör det möjligt för olivträden att få starkare rötter och därmed ge större skördar. Milasprovinsen har också sedan länge en genomsnittlig nederbörd på 900–1 000 mm, vilket lämpar sig för olivodling eftersom ingen bevattning krävs. Även om bevattning ger större oliver med högre vattenhalt har detta också en negativ inverkan på ackumuleringen av fenoler och deras överföring till olivoljan.

Mänskliga faktorer

Staden Milas har varit befolkad av människor i mer än 5 000 år. De naturliga förhållandena har gjort olivodling och olivoljeframställning till den huvudsakliga jordbruksverksamheten i regionen sedan Karien. På vägen mellan Milas och Bodrum finns en olivpress i natursten i Saricays flodbädd, vid Pilavtepe, som är daterad till år 2000 f. Kr. Redogörelser från 1500- och 1600-talet nämner det ottomanska rikets olivkvarnar och olivhus i Milas. De lokala olivodlarnas kännedom är avgörande för att veta när skörden ska påbörjas. Olivoljans mognad påverkar såväl klorofyllhalten som antioxidantinnehållet. Genom att välja rätt tidpunkt för skörden (innan fullständig mognad, då klorofyll- och fenolnivåerna är lägre) får ”Milas Zeytinyağı” sin särskilda färg och fenolhalt. Den långa traditionen av olivoljeframställning i området har också lett till att det har inrättats en mängd olika anläggningar för framställning av olivolja i regionen. På detta sätt omvandlas oliverna till olivolja väldigt snabbt, genom att förhindra att triglyceriderna hydroliseras till fria fettsyror och genom att hålla nere innehållet av fria fettsyror.

Specifika uppgifter om produkten

Den utmärkande egenskapen hos ”Milas Zeytinyağı” har koppling till dess mörkgröna/gula färg och tydligt fruktiga doft, med sin gräsartade arom och smak av gräs, paprika och svartpeppar. Dessa särdrag beror på sorten memecik. Memecik-sorten har odlats i Milasregionen i generationer, och en majoritet av olivträden i denna region tillhör sorten memecik. Enligt vetenskapliga studier har olivsorten memecik en naturligt hög antioxidantaktivitet och en hög fenolhalt jämfört med andra sorter som odlas i Turkiet (Sevim och Tuncay; 2012). Alfa-tokoferolhalten i olivoljor som framställs av olivsorten memecik i Milas är dock högre än i olivoljor från andra olivodlare i området, och även olivoljor från andra regioner (Sevim, Köseoğlı, Çetin; 2016). Forskning om de flyktiga komponenterna i ”Milas Zeytinyağı” har visat att den höga fenolhalten bidrar till aromen och smaken hos ”Milas Zeytinyağı”, och de vanligaste fenolföreningarna är hexanala, vilket motsvarar aromkomponenter av typen ”grönt, äpple och nyklippt gräs”, E-2-hexenala (”bittert, mandel, grönt och gröna äpplen”), hexanola (”fruktigt och nyklippt gräs”) och Z-3-hexenola, vilket motsvarar aromkomponenter som är ”gröna, fruktiga och bittra”. De höga halterna av fenol och alfa-tokoferol hjälper också till att skydda olivoljan mot oxidering, och ger den ett lägre peroxidtal.

Orsakssambandet

”Milas Zeytinyağı” kännetecknas av sorten memecik, som är väletablerad i området och utgör nästan alla olivträd. Den utbredda förekomsten av denna sort bidrar till oljans kemiska sammansättning, i synnerhet fenolhalten och antioxidantaktiviteten.

De specifika pedoklimatiska förhållandena i det geografiska området och de mänskliga faktorerna bidrar också till olivoljans särskilda egenskaper. Bergen och sluttningarna i distriktet har lett till att olivodling blivit den dominerande jordbruksverksamheten. Temperaturerna ger olivträden i stort sett optimala växtförhållanden och stora olivskördar. Bristen på bevattning ger oliver med hög fenolhalt. Olivodlarna påbörjar skörden innan oliverna har mognat helt för att ge olivoljan dess specifika färg och arom. Den snabba omvandlingen är också viktig för att hålla nere peroxidtalet och de fria fettsyrorna.

Hänvisning till offentliggörandet av produktspecifikationen

(artikel 6.1 andra stycket i denna förordning)

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.