SV Europeiska unionens officiella tidning C 17/37

Yttrande från Regionkommittén om ”Genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd”

2013/C 17/08

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

— Jordarten, markförvaltningen och klimatet varierar stort i Europas olika regioner, vilket innebär att det behövs specifik förvaltningsvägledning och specifika skyddsstrategier för att säkerställa att markskyddet genomförs på ett proportionerligt sätt, som bygger på regionala prioriteringar men inom en övergripande ram för att säkerställa att också EU:s politik uppnås.

— Det är högst angeläget att åtgärder vidtas för att komma till rätta med riskerna och hoten mot marken, i synnerhet med avseende på klimatförändringarna.

— Klimatförändringarna kan få ett flertal konsekvenser för marken, huvudsakligen på grund av förändringar i markens fuktighet och temperatur samt även i nederbördsmönstren, vilket resulterar i markförstöring, inklusive förlust av organiskt material och ökad erosion, packning och avrinning.

— Lokala och regionala myndigheter kan spela en viktig roll i övervakningen av markförstörelse och upprättandet av ett register över förorenade områden.

— Markpolitiken måste skapa rätt balans mellan åtgärder på EU-nivå och tillämpningen av subsidiaritetsprincipen och principen om bättre lagstiftning för att undvika onödiga ytterligare administrativa bördor och oproportionellt höga kostnader. EU-bestämmelser om markskydd bör därför utformas så att åtgärder enbart vidtas då ett ingripande krävs.

— Bristfälliga markskyddsåtgärder hanteras bäst gemensamt inom EU genom ett allmänt ramverk och gemensamma principer som alla länder är skyldiga att efterleva. Därför ställer vi oss bakom ett ramdirektiv för markskydd även om det är av central vikt att en sådan politik inte är onödigt föreskrivande, t.ex. med kvantitativa bestämmelser och gränsvärden.

Berichterstatter Corrie McCHORD (UK/SPE), Mitglied des Stadtrates von Stirling Referenzdokument Rapport från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd och pågående insatser COM(2012) 46 final

I. POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

A. Allmänna kommentarer

1. Kommissionens rapport ger en översikt över genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd sedan antagandet i september 2006. Kommissionen undersöker utvecklingstendenser i fråga om markförstöring och framtida utmaningar för säkerställandet av markskydd.

2. I strategin fastställs fyra nyckelområden för genomförandet: ökad medvetenhet, forskning, integrering och lagstiftning. Ett integrerat inslag i strategin utgjordes av ett förslag till direktiv om inrättande av rambestämmelser för markskydd (COM(2006) 232 final) som var indelat i tre områden: förebyggande åtgärder, identifiering av riskområden och driftsåtgärder.

3. ReK har tidigare utarbetat följande yttranden med koppling till markskydd: — Ett resurseffektivt Europa – flaggskeppsinitiativ i Europa 2020-strategin (Michel Lebrun, CdR 140/2011 fin) — Lokala och regionala myndigheters roll i den framtida miljöpolitiken (Paula Baker, CdR 164/2010 fin) — En temainriktad strategi för markskydd (Cor Lamers, CdR 321/2006 fin) — Mot en temainriktad strategi för markskydd (Corrie McChord, CdR 190/2002 fin)

4. Marken utgör en integrerad del av vår miljö och av de sociala och ekonomiska systemen. Den utgör grunden för livsmedelsproduktionen, kontrollerar vattenflödets kvalitet och kvantitet, mildrar klimatförändringarna och underlättar anpassningen till dessa samt bidrar till den biologiska mångfalden, bland andra miljötjänster. För att miljön och ekonomin i Europa ska vara hållbar är det nödvändigt att marken är i gott skick så att den kan fylla sina viktiga funktioner.

5. I en viktig rapport från Europeiska miljöbyrån och kommissionens gemensamma forskningscentrum (JRC) år 2012 om markens tillstånd i Europa lyfte man fram de tio främsta hoten mot marken i Europa: förlust av organiskt material, erosion, packning av marken, hårdgörning, försaltning, försurning, minskad biologisk mångfald, ökenspridning (i södra Europa) jordskred och förorening. Framtidsutsikterna i fråga om markbundet kol och det globala klimatet, erosion, vattenhållningsförmåga, försurning och biobränslen diskuterades också. I rapporten konstaterades också att markförstöringen i EU fortsätter och förvärras i vissa delar av Europa samt att den befintliga politiken och lagstiftningen på europeisk, nationell eller regional nivå inte har varit tillräckligt långtgående för att skydda marken.

6. Jordarten (mineraljordart eller organisk jordart), markförvaltningen och klimatet varierar stort i Europas olika regioner, vilket innebär att det behövs specifik förvaltningsvägledning och specifika skyddsstrategier för att säkerställa att markskyddet genomförs på ett proportionerligt sätt, som bygger på regionala prioriteringar men inom en övergripande ram för att säkerställa att också EU:s politik uppnås.

7. Lokala och regionala myndigheter har en viktig roll att spela för markskyddet inom EU. Detta inbegriper ansvaret för att lagstiftning som rör fysisk planering, där sådan finns, bidrar till målet om att skydda marken och tillämpas adekvat, eftersom de är ansvariga för fysisk planering och även är de organ som beviljar byggnadslov och markanvändningstillstånd. Dessa myndigheter kan ha befogenheter att förhindra städers utbredning och hårdgörning av marken, att skapa incitament till återställande av nedgångna eller övergivna bostads- och industriområden i städer samt att skydda och främja grönområden.

8. Kommittén anser att EU:s bestämmelser om markskydd i framtiden bör utgå från strategier som är tillräckligt flexibla för att kunna anpassas till de varierande nationella och regionala förhållandena. En gemensam EU-omfattande ram för markskydd bidrar till att säkerställa likadana förpliktelser i fråga om markskydd för markanvändarna (i ordets vidaste bemärkelse) i alla medlemsstater, vilket minskar risken för en snedvridning av konkurrensen på den inre marknaden.

B. Aktuella och kommande utmaningar

9. I kommissionens rapport (avsnitt 4) ges en bedömning av nuvarande och kommande utmaningar. ReK instämmer i kommissionens bedömning att markförstöringen har förvärrats under det senaste årtiondet i EU och i världen och att denna utveckling sannolikt kommer att fortsätta om inte åtgärder vidtas beträffande markanvändning och markskötsel, organiskt material och kol samt resurseffektivitet.

10. Det är uppenbart att den förutsedda befolkningstillväxten i världen, den ökade konsumtionen av kött- och mejeriprodukter, den ökade användningen av biomassa i energisyfte i kombination med insatser för begränsning av och anpassning till klimatförändringarna, ökenspridningsriskerna och markanvändningen kommer att leda till en ökning av konkurrensen när det gäller mark- och vattenresurser och riskerna för miljöförstöring.

11. Det är högst angeläget att åtgärder vidtas för att komma till rätta med riskerna och hoten mot marken, i synnerhet med avseende på klimatförändringarna. Jordbruket har särskilt stor betydelse för markutsläppen av koldioxid (CO2) och kväveoxid (N2O). Jordmånen i EU innehåller mer än 70 miljarder ton organiskt kol, vilket nästan motsvarar 50 gånger EU:s växthusgasutsläpp per år. Förlusten av organiskt material från marker med ökade koldioxidutsläpp som följd är en ytterst allvarlig fråga på grund av att det bidrar till klimatförändringarna. Det finns uppgifter (1) som tyder på att organiskt material håller på att minska i Storbritannien, Frankrike, Belgien och Österrike. Utöver de negativa effekterna på markkvaliteten kan förlusten av organiskt material leda till utsläpp av koldioxid i atmosfären och därigenom få negativa konsekvenser för EU:s mål om att minska koldioxidutsläppen.

12. Klimatförändringarna kan få ett flertal konsekvenser för marken, huvudsakligen på grund av förändringar i markens fuktighet och temperatur samt även i nederbördsmönstren, vilket resulterar i markförstöring, inklusive förlust av organiskt material och ökad erosion, packning och avrinning. För närvarande ger markförvaltningspolitiken inte skydd för markbundet kol i alla europeiska länder.

13. Brådskande åtgärder har efterlysts i syfte att återställa förstörd torvmark för att motverka utsläpp av koldioxid och skapa nytt liv i de många ekosystemtjänster som finns i sunda torvmarker. Även om torvmarker enbart står för 2 % av den odlade jorden i EU är de ansvariga för över 50 % av koldioxidutsläppen inom sektorn. Under senare år har oron ökat över effekterna av exploaterade torvmarker för kommersiell torv till trädgårdsodling.

14. Att se till att koldioxidbindningar i marken bevaras (och kväveoxidutsläpp begränsas till ett minimum) kommer att utgöra ett viktigt bidrag till arbetet med att minska växthusgasutsläppen och begränsa klimatförändringarna. Kommissionens projekt (2) Hållbart jordbruk och markskydd (SoCo-projektet) gav upphov till en rad praktiska fallstudier och rekommendationer.

15. Effektiv resursanvändning är av avgörande betydelse. Jordbruket är mycket beroende av markens bördighet, särskilt tillgången på näringsämnen. Större delen av de fosforbaserade gödselmedel som används i EU är importerade. EU producerar också stora mängder gödningsmedel, bioavfall och avloppsslam varje år. Ett sätt att i framtiden säkerställa försörjning av näringsämnen och förbättra markförhållandena och begränsa föroreningar från potentiellt giftiga ämnen är att säkra effektiv insamling, behandling och användning av dessa ämnen. ReK rekommenderar att direktivet om avloppsslam revideras så att det även omfattar andra organiska material som används på land och som för närvarande inte kontrolleras inom ramen för detta direktiv.

16. De nuvarande markanvändningstendenserna (hårdgörning av markytan) är för närvarande allt annat än hållbara i EU som helhet och är en viktig orsak till markförstörelsen i EU. Hårdgörning av markytan påverkar ofta bördig jordbruksmark, äventyrar den biologiska mångfalden, ökar riskerna för översvämning och vattenbrist och bidrar till den globala uppvärmningen. I april 2012 lade kommissionen fram riktlinjer (3) för bästa praxis när det gäller att begränsa, mildra och kompensera för hårdgörning av markytan. ReK rekommenderar med eftertryck att dessa riktlinjer följs.

17. Nedfall av försurande ämnen kan få negativa konsekvenser i form av försurning och nitrifiering. Kväveoxider och ammoniak har nu kartlagts som de främsta orsakerna till försurning medan svaveldioxidutsläpp generellt har minskat under senare år till följd av lagstiftning. Fortsatt minskade utsläpp av försurande ämnen i Europa är en förutsättning för att minska de områden som överskrider kritiska belastningsgränser för försurning.

C. Europeiska kommissionens pågående arbete

18. I kommissionens rapport (avsnitt 5) kartläggs fem pågående projekt och ReK har följande kommentarer till vart och ett av dessa:

Ökad medvetenhet

19. Det är synnerligen viktigt att öka medvetenheten om den temainriktade strategin för markskydd och behovet av att skydda marken i EU. Markanvändare måste vara fullt medvetna om hållbara markanvändningsstrategier som bevarar markens ekosystemtjänster. ReK fäster därför stort värde vid kommissionens insatser sedan 2006 för att öka medvetenheten. Ett exempel är kommissionens atlaser om mark i Europa (4) och markens biologiska mångfald (5) samt stora konferenser om markskydd. ReK välkomnar också kommissionens arbete med att inrätta en arbetsgrupp för ökad medvetenhet och utbildning inom ramen för Europeiska markbyråns nätverk (European Soil Bureau Network).

20. Ökad medvetenhet bland markanvändare och andra berörda parter i kombination med utbildning och ökad medvetenhet hos allmänheten om vikten av markskydd kommer att fylla en viktig funktion när det gäller att främja hållbar markanvändning. Man kan dock inte uppnå den nivå av markskydd som krävs enbart genom medvetenhetshöjande kampanjer. I stället krävs en kombination av åtgärder där utbildning och ekonomiska incitament bör ha lika hög prioritet som lagstiftningsåtgärder. Ökad medvetenhet kommer även fortsättningsvis att vara viktigt för att uppnå hållbar markförvaltning och minska markförstörelsen. ReK uppmuntrar därför lokala och regionala myndigheter att agera som ambassadörer på det här området. Ett exempel som man kan följa är European Land and Soil Alliance (ELSA e.V.)

Forskning

21. Forskning är centralt för att uppnå bättre kunskap om markskyddsprioriteringar och skapa garantier för att den politiska utvecklingen även i framtiden baseras på vetenskaplig stringens. ReK sätter därför stort värde på kommissionens arbete sedan 2006 genom dess anslag till ca 25 forskningsprojekt inriktade på markfrågor (6), till exempel Envasso, Ramsoil och Soilservice. Det är viktigt att den kunskap som dessa forskningsprojekt utmynnar i sprids till slutanvändarna, däribland markanvändarna. Det krävs ytterligare markforskning och markövervakningsuppgifter för att fylla igen de kunskapsluckor som föreligger i dagsläget, men detta måste alltid ske med hänsyn till kostnadernas rimlighet och i ömsesidigt utbyte mellan alla berörda organ. Kartläggningen av bedömningsmetoder, begränsningsåtgärder och minimikrav för harmonisering av markövervakningsverksamhet är av största betydelse.

22. ReK konstaterar att kommissionen fortsätter att finansiera forskningsprojekt, särskilt om jordskred, hårdgörning av mark, markfunktioner, kretsloppen för kol och kväve i marken (med särskild inriktning på återställande av torvmarker), markens bördighet samt återanvändning av näringsämnen i jordbruket. ReK instämmer i att det finns behov av sådan forskning som också ställer krav på lämpligt kunskapsutbyte med berörda parter.

23. Regionkommittén efterlyser en uppdaterad översikt över utbredningen av markföroreningar i EU samt över hur medlemsstaterna hanterar problemet. Man bör särskilt fokusera på sammanhanget mellan markförorening och grundvattenförorening, eftersom grundvatten är en viktig dricksvattenkälla i många länder.

Övervakning

24. För närvarande finns det inte några miljöstandarder för skydd av viktiga markprocesser och markfunktioner och EU har ingen övergripande plan för markövervakning. Frågor som måste åtgärdas är hur man ska komma till rätta med bristen på systematiska EU-omfattande markuppgifter, hur man ska få kännedom om vilken information som redan är tillgänglig samt hur man ska identifiera brister och lägga fram rekommendationer om framtida markövervakning. ReK delar kommissionens uppfattning att det behövs ökad markövervakning, bland annat för att stödja välfungerande, regionala markskyddsstrategier. De europeiska, nationella och regionala politikernas och beslutsfattarnas tillgång till relevanta markuppgifter och till information i lämplig omfattning måste förbättras. I Europa som helhet finns ingen långsiktig markövervakning via något nätverk av områden, som gör det möjligt att behandla viktiga frågor, i synnerhet växelverkan mellan marken och klimatförändringarna. Därför ställer sig ReK positiv till den fortsatta verksamheten inom European Soil Data Centre (ESDAC).

25. Även om strategin nu tillämpats i sex år finns fortfarande inte någon form av systematiskt och harmoniserat markövervakningssystem på EU-nivå och forskningsmetoderna varierar. Det föreligger stora skillnader i markskydd och markkvalitet i Europa och syftet med det föreslagna ramdirektivet för markskydd är att komma till rätta med det. I det sammanhanget välkomnar ReK forskningsprojekt som Lucas, som syftar till att tillhandahålla statistiska uppgifter till ESDC. ReK stöder kommissionens förslag att konsolidera harmoniserad markövervakning genom nya markundersökningar och genom att testa ny fjärranalysteknik.

26. Lokala och regionala myndigheter kan spela en viktig roll i övervakningen av markförstörelse och upprättandet av ett register över förorenade områden. Ett målinriktat och effektivt markskydd bör baseras på kunskap om var förstörelsen sannolikt kommer att ske.

27. Övervakning av markkvalitet sker på många olika sätt i medlemsstaterna. Kommissionen föreslår en harmonisering av övervakningsåtgärderna för att man ska kunna skapa sig en tydligare bild av marktillståndet i Europa. JRC har redan samlat in en stor mängd uppgifter, men mer skulle kunna uppnås genom tydliga och jämförbara rapporter från medlemsstaterna. Harmoniserad övervakning bör införas i samverkan med det beslut om en mekanism för övervakning som för närvarande genomgår en översyn.

Integration

28. ReK välkomnar den aktiva roll kommissionens spelar tillsammans med medlemsstaterna i utvecklingen av markåtgärder inom ramen för färdplanen för resurseffektivitet, den gemensamma jordbrukspolitiken och regionalpolitiken. Jordmånens gränsöverskridande karaktär innebär att kommissionens förslag om markskydd måste integreras i ett antal politiska initiativ och genomförandemekanismer (t.ex. ramdirektivet för vatten, direktiven om nitrater, översvämningar och avloppsslam, habitat- och fågeldirektiven om bevarande av den biologiska mångfalden, direktiven om miljöbedömning av planer, program och projekt, förordningen om landsbygdens utveckling och den gemensamma jordbrukspolitiken).

29. ReK uppmanar kommissionen att förankra den temainriktade strategin för markskydd som en gemensam handlingsplan för att göra det lättare för medlemsstaterna och de regionala och lokala myndigheterna att bedriva markpolitik och genomföra EU-bestämmelserna. För närvarande är förslagen och åtgärderna på markområdet utspridda på flera EU-förslag. Den temainriktade strategin för markskydd kan ge en samlad överblick över pågående och nya insatser. I strategin skulle man i detalj kunna ange följande: — Vilka markproblem som kan lösas genom sektorsspecifik miljölagstiftning och vilka problem som kvarstår. — Vilka möjligheter som finns för att genom anpassning av sektorsspecifik miljölagstiftning lösa kvarstående miljöproblem. — En översikt över markprojekt som får EU-medel. ReK uppmanar kommissionen att ge utrymme för markprojekt inom EU-fonderna.

30. Den föreslagna miljöanpassningen av den gemensamma jordbrukspolitiken bör välkomnas. En reform krävs för att utforma åtgärder som gör den gemensamma jordbrukspolitiken mer tilltalande vad gäller regionala lösningar i sådana frågor som markskydd. Man kan överväga att använda EU-medel för landsbygdsutveckling till att upprätta avtal för landsbygdsutveckling i syfte att ge markanvändarna finansieringsstöd för markskydd, återskapande av torvmossar, skapande av våtmarker, omvandling av åkermark till gräsmark, förhindrande av jorderosion och skydd av organiskt material. Därför stöder ReK med eftertryck kommissionens kommentarer om att öka spridningen av insatserna genom stöd till landsbygdsutveckling för att förbättra markkvaliteten och utöka de ytområden som omfattas av sådana åtgärder.

31. Enligt Europeiska miljöbyråns och JRC:s rapport från 2012 har de befintliga åtgärderna för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken inte varit helt förenliga med markskyddet. De nuvarande förslagen om en miljöanpassning av GJP bör därför vara mer inriktade på förbättrade markskyddsresultat, utan att öka den administrativa bördan för myndigheterna i medlemsstaterna. Det innebär bland annat en bedömning av huruvida det finns utrymme att ytterligare utveckla åtgärder för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden med syftet att förbättra markskyddet.

32. Det bör också uppmärksammas att GJP-åtgärder endast omfattar jordbruksmark för vilken jordbruksstöd erhålls. ReK stöder kommissionens förslag att ytterligare förtydliga och precisera marknormer inom ramen för den övergripande reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. I synnerhet välkomnar ReK det nuvarande förslaget om nya normer för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden avseende skydd av organiskt material, inbegripet ett förbud mot bränning av stubbåkrar samt ett förbud mot plöjning av våtmarker och kolrika jordar.

33. ReK stöder kommissionens pågående insatser för att förbättra integreringen av markskydd inom andra berörda politikområden. Ett led i det är utvecklingen av ett europeiskt innovationspartnerskap för produktivitet och hållbarhet inom jordbruket som är särskilt inriktat på markförvaltning, strategin för att skydda Europas vattenresurser och genomförandet av sammanhållningspolitiken.

34. Det finns tydliga samband mellan markanvändning och diffusa föroreningar och det är en viktig och angelägen fråga när det gäller vattenkvaliteten i Europa. Markerosion och utsläpp av pesticider och näringsämnen från jordbruksmark äventyrar vattenkvaliteten. Nitratdirektivet 91/676/EEG, grundvattendirektivet 2006/118/EG och ramdirektivet för vatten innehåller inga direkta krav på lagstiftning för markskydd trots betydelsen av diffusa föroreningar. När grundvatten väl har förorenats kan det ta hundratals år att rena. Därför efterlyser ReK adekvata åtgärder för att bekämpa markförstörelse och diffusa föroreningsrisker i grundvatten och andra vattendrag.

35. Samtidigt som förebyggande av markföroreningar även fortsättningsvis bör prioriteras kräver tillståndet i en del europeiska jordmåner att marksaneringsåtgärder vidtas. ReK välkomnar kommissionens förslag om fortsatt stöd från sammanhållningsfonderna och Europeiska regionala utvecklingsfonden till saneringen av industriområden under nästa programperiod 2014–2020. Lokala och regionala myndigheter bör vara medvetna om att det fortfarande finns omfattande sammanhållningsstöd tillgängligt för stödberättigade regioner som vill verka för att bekämpa markförstörelse.

36. ReK uppmanar kommissionen att skapa ytterligare möjligheter för markprojekt inom stödprogrammet Life+. Under den kommande perioden kan finansieringsmetoden göras flexiblare. Enligt de gällande kraven måste de projekt som omfattas av komponenten "miljöpolitik och miljöstyrning" fungera som förebilder och/eller vara innovativa. Vid lösning av markproblem behövs det dock ofta inte så mycket innovation som upprepning av verksamhet eller fortsättning av redan påbörjad verksamhet.

Lagstiftning

37. ReK välkomnar kommissionens avsikt att göra en översyn av direktivet om bedömning av inverkan på miljön, som kommer att innebära möjligheter att öka integreringen av markfrågor i ett tidigt skede av projektplaneringen. Det är viktigt att kommissionen undersöker hur man kan utforma incitament för att minska koldioxidutsläppen och bevara organiskt material i marken genom bokföring av markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF) som en del i EU:s klimatåtagande för 2020.

Internationell nivå

38. Markförstöringen kan få gränsöverskridande konsekvenser (t.ex. utsläpp av växthusgaser, föroreningar från diffusa källor, eroderade sediment, förlust av koldioxidbindningar i marken och spridning av föroreningar över gränserna). Europas marker utgör en viktig sänka och är också en potentiell källa till växthusgaser, bland annat kväveutsläpp.

39. ReK välkomnar kommissionens konstruktiva ansträngningar vid Rio+20-konferensen och hänvisningen till riskerna för markförstörelse i den slutliga texten (7). ReK skulle gärna se att markpolitik även fortsättningsvis ingår i prioriteringarna vid internationella konferenser såsom vid möten om Förenta nationernas ramkonvention om klimatförändringar och andra relevanta forum, exempelvis konventionen om biologisk mångfald. ReK ställer sig också positiv till att kommissionen och FN:s konvention för bekämpning av ökenspridning aktivt stöder ett initiativ om de ekonomiska konsekvenserna av markförstöring för att fastställa incitament för investeringar i hållbar markförvaltningspolitik. Vidare välkomnar ReK att kommissionen på internationell nivå verkar för att främja inrättandet av en mellanstatlig markskyddspanel.

D. Subsidiaritet, proportionalitet och bättre lagstiftning

40. Kommissionens rapport väcker inga särskilda frågor som rör subsidiaritet och proportionalitet eftersom det är en rapport om genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd. Den hänvisar indirekt till möjlig EU-lagstiftning om markskydd, vilket dock skulle ge upphov till sådana frågor.

41. De medlemsstater som motsätter sig förslaget från 2006 om ett ramdirektiv och blockerade antagandet av lagstiftning i rådet 2010 hävdar att det är av subsidiaritetsskäl. Problemet är att en del medlemsstater redan har långtgående markskyddslagstiftning medan andra inte har någon rättslig ram alls, eller en ram som inte alls är lika utvecklad. ReK uppmanar medlemsstaterna att vidta åtgärder på nationell nivå och förespråkar omedelbart följande: — De medlemsstater som redan har en markpolitik bör vidareutveckla denna i den mån det är nödvändigt. — De medlemsstater som har en utvecklad markpolitik bör fungera som en bro till de medlemsstater som inte har någon markpolitik genom att dela med sig av sakkunskap. ReK uppmanar kommissionen att övervaka en sådan process. — De medlemsstater som ännu inte har någon markpolitik bör införa en markpolitik inom en snar framtid, i väntan på framsteg på EU-nivå. ReK stöder kommissionens åtgärder som skapar möjligheter för medlemsstaterna att formulera och genomföra markbestämmelser inom det egna behörighetsområdet.

42. Markförstörelse, även utsläpp växthusgaser, kontaminering, packning, diffusa föroreningar och hårdgörning har alla gränsöverskridande effekter och kräver därför (åtminstone) politisk samordning på EU-nivå. Ett exempel är packad eller förstörd jord som inte kan lagra regnvatten och som ökar risken för översvämning i angränsande länder. Vattenföroreningar och vatteneutrofiering kan också uppstå till följd av markföroreningar och upphör inte vid landsgränsen. Sediment som sköljts bort genom markerosion i ett land kan täppa till dammar eller skada infrastruktur, såsom hamnar, i ett annat land och förorenad mark kan förorena grundvattnet i ett angränsande land. Genom EU-lagstiftningen kan man således skydda markanvändare i ett givet land mot skadliga effekter av metoder som tillämpas i ett annat land och som de inte är ansvariga för (8). I de fall gränsöverskridande effekter uppstår krävs samarbetsinitiativ mellan lokala och regionala myndigheter för att komma till rätta med problemet.

43. Med tanke på att man fortfarande ser skadeeffekter på jordmånen i Europa sex år efter det att den temainriktade strategin för markskydd publicerades är det svårt att se hur en reviderad temainriktad strategi för markskydd utan ramlagstiftning kan vara tillräcklig för att man ska kunna uppnå ett högt markskydd i alla EU:s medlemsstater och komma till rätta med ovannämnda problem. Det krävs förstärkta insatser från kommissionens och medlemsstaternas sida för att säkerställa markskydd.

44. När det gäller att säkra proportionaliteten måste den framtida EU-lagstiftningen om markskydd ge medlemsstaterna tillräckligt utrymme för att utforma åtgärder på de bäst lämpade geografiska och administrativa nivåerna. Detta är av avgörande betydelse för att säkerställa att regionala och lokala förhållanden ska kunna beaktas när det gäller jordmån, markanvändning, lokala klimatförhållanden och socioekonomiska faktorer.

E. Slutsatser

45. ReK ger kommissionen en eloge för arbetet i samband med genomförandet av den temainriktade strategin för markskydd. Marken i Europa är nödvändig för vårt livsuppehälle och måste skyddas. Markens betydelse som en icke-förnybar resurs av avgörande betydelse för en hållbar miljö bör erkännas genom övergripande åtgärder för markskydd.

46. Marken måste skyddas för att — säkerställa den nuvarande och framtida tillgången till säkra livsmedel av hög kvalitet, — bidra till att yt- och grundvattnet förblir rent, — lagra koldioxid, minska utsläppen av växthusgaser och anpassas till klimatförändringarna, — bidra till en naturlig reglering av översvämningar och mildrande av deras och andra naturkatastrofers effekter, — bevara den biologiska mångfalden och skydda dess komponenter, — bevara hälsofrämjande rekreationsområden, — bevara den geografiska mångfalden, kulturarvet och det arkeologiska arvet.

47. I alla europeiska länder kan markrelaterade problem uppstå, ibland med allvarliga, irreversibla och kostsamma konsekvenser. I första hand orsakas de av markföroreningar, jordskred, förlust av organiskt material, erosion, försaltning, ökenspridning och hårdgörning. På EU-nivå behövs det ytterligare åtgärder och bestämmelser för att skydda marken och på medlemsstatsnivå nationella åtgärder och – om sådana inte redan finns – bestämmelser, på grund av de viktiga uppgifter samt varor och tjänster i fråga om ekosystem som marken erbjuder ekonomin, samhället och miljön i Europa. Kostnaderna av att vidta lagstiftningsåtgärder måste jämföras med kostnaderna av att underlåta att vidta åtgärder i form av indirekta kostnader som uppstår till följd av klimatförändringar, vattenföroreningar, reglering av översvämningar, folkhälsa osv. Kommissionen beräknade 2006 att de sammanlagda kostnaderna för markförstörelse i EU-25 kan uppgå till 38 miljarder euro per år.

48. Markens kvalitet har ett starkt samband med andra miljöaspekter av betydelse för EU (t.ex. luft, vattenkvalitet, översvämningsrisker, biologisk mångfald, klimatförändringar, förnybara energikällor osv.). Den framtida markpolitiken måste beakta kopplingen till EU:s övriga miljömål (t.ex. ramdirektivet för vatten). Det finns många EU-bestämmelser som i viss utsträckning innefattar markskydd, men det finns ingen övergripande lagstiftning med specifik inriktning på markfrågor. De befintliga bestämmelserna är vanligen begränsade till specifik användning eller förvaltning av marken, och omfattar inte samtliga markaspekter.

49. Lokala och regionala myndigheter måste undersöka markanvändningen i området och överväga vilka åtgärder som kan vidtas om utvecklingen inte är hållbar. Arbetet kan understödjas av kommissionens vägledning om hårdgörning och det pågående genomförandet av de fyra pelarna i den temainriktade markstrategin. Lokala och regionala myndigheter bör också fortsätta att aktivt bidra till strategin, exempelvis genom att stödja utvecklingen av lokala riktlinjer för markskydd.

50. Bristfälliga markskyddsåtgärder hanteras bäst gemensamt inom EU genom ett allmänt ramverk och gemensamma principer som alla länder är skyldiga att efterleva. Därför ställer vi oss bakom ett ramdirektiv för markskydd även om det är av central vikt att en sådan politik inte är onödigt föreskrivande, t.ex. med kvantitativa bestämmelser och gränsvärden. Subsidiaritetsprincipen är särskilt viktig eftersom markförhållandena varierar kraftigt mellan Europas olika regioner. Strategier för markskydd bör därför vara riskbaserade och avpassade till situationen, vara proportionerliga samt beakta regionala förhållanden. För att skydda marken på ett effektivt sätt krävs skräddarsydda åtgärder. Genomförandet av markpolitiken sker i första hand på lokal och regional nivå. Därför bör motsvarande lagstiftning huvudsakligen antas på denna nivå. Det krävs ökad markövervakning för att utveckla, främja och utvärdera regionala markskyddsstrategier.

51. Markpolitiken måste skapa rätt balans mellan åtgärder på EU-nivå och tillämpningen av subsidiaritetsprincipen och principen om bättre lagstiftning för att undvika onödiga ytterligare administrativa bördor och oproportionellt höga kostnader. EU-bestämmelser om markskydd bör därför utformas så att åtgärder enbart vidtas då ett ingripande krävs.

Bryssel den 30 november 2012 Regionkommitténs ordförande Ramón Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Europeiska miljöbyrån/Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum (JRC), State of Soil in Europe, http://ec.europa.eu/dgs/jrc/downloads/jrc_reference_report_2012_02_soil.pdf.

(2) Se http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/projects/SOCO/.

(3) Report on best practices for limiting soil sealing and mitigating its effects (april 2011).

(4) Se http://eusoils.jrc.ec.europa.eu/projects/soil_atlas/index.html.

(5) European Atlas of Soil Biodiversity.

(6) JRC Soil Projects.

(7) http://www.uncsd2012.org/thefuturewewant.html.

(8) Europeiska miljöbyrån (2011) "Soil: Worth Standing your ground for. Arguments for the Soil Framework Directive".