[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.3.2007

SEK(2007) 288 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Allmän bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad samt säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Medlemsstaterna skall lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram). Belgiens första stabilitetsprogram lades fram i december 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 15 mars 1999, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Belgiens stabilitetsprogram, som lades fram den 13 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).

För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.

2. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).

3. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från december 2006.

Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

Analysen av de senaste tio åren visar att Belgiens konjunktur mycket liknar euroområdets och har en liknande tillväxttakt. Detta är väl så viktigt, eftersom Belgiens konsolidering av de offentliga finanserna har varit mer långtgående än i euroområdet som helhet och har avslutat en lång period med höga budgetunderskott. Sedan år 2000 har Belgiens målsättning varit att bibehålla balansen i de offentliga finanserna (eller att – hittills utan framgång – öka överskotten), men landet fortsätter att tillgripa engångsåtgärder i detta syfte. Den inhemska efterfrågan och konsumenternas framtidstro har främjats av en drastisk minskning av den offentliga skuldkvoten. Under det senaste årtiondet föll hushållens sparkvot från cirka 20 % år 1995 till runt 13 % år 2005. Den positiva nettoexporten bidrog också till den ekonomiska tillväxten, men Belgiens betydande förlust av marknadsandelar kan på lång sikt hota både sysselsättning och tillväxt. Belgiens svaga exportutveckling beror delvis på landets exportstruktur men också på de höga arbetskostnaderna. Arbetslöshetsersättningar utan tidsgräns, låga krav på att äldre arbetslösa skall söka arbete samt generösa system för förtidspensionering förklarar varför arbetsmarknadsdeltagandet är bland de lägsta i euroområdet (särskilt för äldre arbetare).

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 14 februari 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2009. Rådet ansåg att ”de offentliga finanserna i princip är sunda och att den kontinuerliga minskningen av den fortfarande höga skuldnivån i enlighet med programmet utgör ett exempel på finanspolitik som drivs i enlighet med stabilitets- och tillväxtpakten. Beroendet av enstaka åtgärder i början av perioden understryker behovet av en strukturkonsolidering i början”. Rådet uppmanade Belgien att ”överväga åtgärder för att undvika en försämring av det strukturella saldot 2006 och att genomföra de erforderliga åtgärderna för att uppnå de ambitiösa finanspolitiska målen under de efterföljande åren”.

Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet

Rapporten om genomförandet av Belgiens nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram den 16 oktober 2006. I Belgiens nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: de offentliga finansernas hållbarhet, sänkta arbetskostnader, en mer dynamisk arbetsmarknad, investeringar och reformer för att stimulera ekonomin, stärkta socialförsäkringssystem och bättre synergi mellan miljöskydd och tillväxt.

Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006 [2] ) framgår att Belgien gör goda framsteg vid genomförandet och stärkandet av sitt nationella reformprogram för perioden 2005–2008. De politiska ramarna är i stort sett adekvata, samtidigt som den den åldrande befolkningen innebär vissa risker för de offentliga finansernas hållbarhet. Även om framstegen inom FoU är måttliga, genomför Belgien i övrigt aviserade åtgärder på det mikroekonomiska området och förstärker pågående reformer för ökade investeringar. På sysselsättningsområdet är bilden mer blandad och insatser krävs för att nå upp till EU:s mål för sysselsättningsgraden, särskilt för äldre.

Mot bakgrund av konstaterade starka och svaga sidor, rekommenderades Belgien att vidta åtgärder på följande områden: att sänka skatten på arbete och minska de regionala arbetslöshetsskillnaderna.

Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

4. Den [27 mars 2007] granskade rådet Belgiens uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2010[6].

5. I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten kommer att minska från 2,7 % år 2006 till i genomsnitt 2,2 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter verkar scenariot bygga på rimliga tillväxtantaganden. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller också vara realistiska.

6. I kommissionens höstprognos 2006 beräknas det offentliga underskottet för 2006 uppgå till 0,2 % av BNP, vilket kan jämföras med målet att åstadkomma balans i de offentliga finanserna som anges i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Konjunkturförhållandena under 2006 blev betydligt bättre än den föregående uppdateringens prognos och utgifterna utvecklades i stort sett som väntat. Däremot blev intäkterna lägre än beräknat (särskilt för att man underskattat effekterna av slutfasen i 2001 års reform av den direkta beskattningen, vilket konstaterades under andra halvåret 2006). För att (delvis) kompensera intäktsbortfallet och få balans i de offentliga finanserna, användes mer engångsåtgärder. Därför försämrades det strukturella saldot betydligt under 2006 (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder).

7. Huvudmålet för programmets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att successivt sänka den fortfarande höga skuldkvoten (cirka 90 % år 2006) till knappt 75 % av BNP år 2010. Detta skall ske genom en gradvis uppbyggnad av nominella offentliga överskott (från 0,3 % av BNP år 2007 till 0,9 % år 2010), för att ta tag i problemet med den tickande demografiska bomben. Det primära överskottet, som har sjunkit sedan 2001 (då det var 7 % av BNP), väntas stabiliseras på cirka 4,1 % av BNP. Anpassningen är nästan helt beroende av utgiftsminskningar (med 1 ¼ procentenhet av BNP mellan 2006 och 2010). Utgiftsminskningar handlar främst om sjunkande ränteutgifter (¾ procentenheter), som är följden av den fortsatta skuldminskningen men delvis motverkas av lägre offentliga intäkter (½ procentenhet). Efter 2007 motsvarar programmets beräkningar i stort sett en oförändrad politik, men programmet verkar också (implicit) utgå från att ytterligare engångsåtgärder kommer att behövas för att uppnå de finanspolitiska målen. Strategin är i stort sett densamma som i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet, mot bakgrund av ett i huvudsak oförändrat makroekonomiskt scenario.

8. Då programmet saknar uppgifter om användningen av engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder efter 2007, kan det strukturella saldot från och med 2008 inte beräknas med utgångspunkt från programmet. Utifrån antagandet att engångsåtgärderna får oförändrade relativa effekter efter 2007, planeras det strukturella saldot enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden förbättras från cirka -0,4 % av BNP år 2006 till 0,7 % i slutet av programperioden. Liksom i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet är målet för de offentliga finanserna på medellång sikt ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP, vilket enligt programmet ”kommer att uppnås senast 2008, förutsatt att engångsåtgärdernas effekter inte blir större än 0,4 % av BNP”. Detta är ett år senare än i den föregående uppdateringen. Eftersom detta mål är mer långtgående än minimiriktmärket (ett beräknat underskott på cirka 1 ¼ % av BNP), bör dess uppfyllande ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott. Målet ligger inom det intervall som i stabilitets- och tillväxtpakten och uppförandekoden har fastställts för de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II. Det är också mer ambitiöst än vad som krävs i förhållande till skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt.

9. Utfallet för de offentliga finanserna kan komma att bli något sämre än vad som anges i programmet. Så är särskilt fallet under 2007, främst för att budgeten verkar vara något optimistisk och dess detaljer om de planerade åtgärderna ibland är bristfälliga (inklusive engångsåtgärderna rörande fastighetsförsäljningar eller övertagandet av pensionsförpliktelser från offentliga företag, som inte redovisas närmare). Belgien har generellt uppvisat goda resultat när det gäller att uppnå nominella finanspolitiska mål, men ytterligare åtgärder verkar krävas för att uppnå målet för 2007. Visserligen är budgetjusteringar under året gängse praxis i Belgien, men sådana kan försenas till följd av de nationella valen som skall äga rum i juni 2007. Ett sämre utfall än väntat under 2007 skulle också övervältras på följande år. Från och med 2008 finns det också en risk för att engångsåtgärder som löpt ut inte ersätts med strukturella åtgärder.

10. Utifrån denna riskbedömning är det möjligt att programmets finanspolitiska inriktning inte är tillräckligt ambitiös för att målet för de offentliga finanserna på medellång sikt skall kunna uppnås senast 2008, som det förutses i programmet. Detta mål är också mer ambitiöst än vad som krävs i förhållande till skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt. Den finanspolitiska strategin verkar tillräcklig för att från och med 2008 kunna uppnå ett strukturellt saldo som kan anses lämpligt enligt pakten. Den verkar dessutom ge en tillräcklig säkerhetsmarginal för att under programperioden hålla ett underskott inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar. Anpassningstakten mot programmets mål på meddellång sikt bör ökas för att ligga i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, som anger att den årliga förbättringen av det strukturella saldot för de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II som riktmärke bör ligga på 0,5 % av BNP. Denna anpassning bör vara större under goda ekonomiska tider, men kan vara lägre under sämre ekonomiska tider. Med tanke på riskerna kan särskilt anpassningen mot målet för de offentliga finanserna på medellång sikt missa riktmärket redan under 2007 och takten kommer att minska betydligt därefter, trots att Belgien inte verkar ha dåliga ekonomiska tider.

11. I programmet anges att skulderna uppgick till 87,7 % av BNP år 2006, men däri ingår inte de skulder som 2005 övertogs från järnvägsbolaget SNCB, som enligt Eurostat skulle öka det årets skuldnivå med 1,7 % av BNP. Enligt kommissionens beräkningar uppgick den offentliga bruttoskulden därför till 89,4 % av BNP år 2006, vilket ligger långt över fördragets referensvärde på 60 % av BNP. Den har dock minskat väsentligt under de senaste åren. I programmet beräknas skuldkvoten minska snabbt med cirka 15 procentenheter under programperioden. Mot bakgrund av denna riskbedömning, särskilt de ovannämnda riskerna för de finanspolitiska målen, kommer skuldkvoten sannolikt att utvecklas något mindre gynnsamt än vad som anges i programmet. Trots allt verkar skuldkvoten minska tillräckligt i riktning mot referensvärdet under programperioden.

12. I Belgien har befolkningens åldrande långsiktigt större effekter på de offentliga finanserna än för EU-genomsnittet, mycket beroende på att pensionsutgifternas andel av BNP ökar kraftigt under de kommande årtiondena. De offentliga finansernas utgångsläge utmärks av ett högt primärt överskott, om än svagare än 2005. Detta motverkar de beräknade långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande, men det kan inte helt täcka den avsevärda utgiftsökningen. Även om bruttoskulden sjunker, ligger den för närvarande klart över fördragets referensvärde. Den stadigt minskande skuldkvoten förutsätter höga primära överskott under en lång tidsperiod, vilket samtidigt skulle minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. På det hela taget verkar Belgien vara utsatt för medelstora risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet.

13. Stabilitetsprogrammet innehåller inte någon kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 om genomförandet av det nationella reformprogrammet, inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Dessutom ger stabilitetsprogrammet inte någon systematisk information om de direkta budgetkostnader eller budgetbesparingar som de viktigaste reformerna i det nationella reformprogrammet kommer att ge upphov till. Däremot verkar beräkningarna av de offentliga finanserna beakta effekterna av det nationella reformprogrammets åtgärder. De finanspolitiska åtgärderna i stabilitetsprogrammet förefaller vara förenliga med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. Särskilt innehåller bägge programmen ett gradvis genomförande av ”generationspakten” (en omfattande plan för ökad sysselsättning och stärkt social trygghet), en fortsatt gradvis minskning av skatten på arbete och stimulansåtgärder för forskning och företagande.

14. Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.

15. När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknar programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter[7].

Sammantaget är slutsatsen att den fortsatta minskningen av den fortfarande höga skuldbördan är ett exempel på en finanspolitik i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Utifrån offentliga finanser i nominell balans planeras i programmet visserligen gradvis uppbyggda överskott (särskilt genom lägre ränteutgifter), men strävan mot målen för de offentliga finanserna är samtidigt riskfylld. Trots allt väntas målet på medellång sikt nås under programperioden.

Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Belgien att göra följande:

(i) Se till att de finanspolitiska målen för 2007 uppnås och därefter öka anpassningstakten mot målet på medellång sikt, samtidigt med en minskad användning av engångsåtgärder.

(ii) Med tanke på den höga skuldnivån och den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att åtminstone uppnå målet på medellång sikt samt vidta åtgärder för att ytterligare minska åldersrelaterade kostnader.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Real BNP (förändring i %) | SP dec. 2006 | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |

KOM nov. 2006 | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | - | - |

SP dec. 2005 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | - |

HIKP-inflation (i %) | SP dec. 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |

KOM nov. 2006 | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | - | - |

SP dec. 2005 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | - |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP dec. 20061 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |

KOM nov. 20065 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | - | - |

SP dec. 20051 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | - |

Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |

KOM nov. 2006 | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | - | - |

SP dec. 2005 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | - |

Primärt saldo (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |

KOM nov. 2006 | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | - | - |

SP dec. 2005 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | - |

Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec. 20061 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |

KOM nov. 2006 | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | - | - |

SP dec. 20051 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | - |

Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | SP dec. 20063 | - | -0,4 | 0,1 | - | - | - |

KOM nov. 20064 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | - | - |

SP dec. 2005 | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | - |

Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |

KOM nov. 2006 | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | - | - |

SP dec. 2005 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | - |

Anmärkningar: |

1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. |

2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. |

3Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet (0,6 % av BNP år 2006 och 0,4 % år 2007, alla underskottsminskande). Programmet saknar uppgifter om användande av engångsåtgärder under andra år. |

4Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (2,0 % av BNP år 2005 – underskottsökande, 0,8 % år 2006 och 0,1 % år 2007 – båda underskottsminskande). |

5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 2,2 %, 2,3 %, 2,3 % respektive 2,2 % under perioden 2005–2008. |

*Programmets underskotts- och skuldsiffror för 2005 överensstämmer inte med ESA95. Den 23 oktober 2006 ändrade Eurostat de underskotts- och skulduppgifter som Belgien lämnat, eftersom staten (genom FIF/FSI – Fonds de l'infrastructure ferroviaire / Fonds voor spoorweginfrastructuur) år 2005 övertog järnvägsföretagets SNCB/NMBS skulder på 7 400 miljoner euro dvs. 2,5 % av BNP (se Eurostats pressmeddelande nr 139/2006). Enligt ESA95-reglerna är effekten densamma på 2005 års offentliga underskott. Effekten på den offentliga skulden vid 2005 års utgång uppgår till 5 200 miljoner euro (1,7 % av BNP, där hänsyn tagits till en delvis återbetalning detta år). Uppgifterna för 2005 med en asterisk motsvarar Eurostats ändring. Skulduppgifterna för åren 2006–2010 med en asterisk har kommissionen ändrat ’mekaniskt’ för överensstämmelse med ESA95. Denna justering av skuldsiffror utgår från det tekniska antagandet att FIF/FSI-skulderna förblir oförändrade. |

Källor: |

Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Genomförandet av den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574. Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Uppdateringen lades fram nästan två veckor efter den 1 december, som är den tidsfrist som anges i uppförandekoden.

[7] I programmets beräkningar av offentliga underskott och skulder saknas effekterna av det övertagande av järnvägsföretagets SNCB skulder år 2005 som Eurostat fattade beslut om den 23 oktober 2006. Dessutom saknar programmet uppgifter om användandet av engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder under perioden 2008–2010.