[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 17.3.2009

KOM(2009) 122 slutlig

2009/0039 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av en långsiktig plan för det nordliga kummelbeståndet och det fiske som utnyttjar det beståndet {SEC(2009)300{SEC(2009)301}

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motiv och syfte Genom detta förslag till förordning upprättas en långsiktig plan för förvaltningen av det nordliga kummelbeståndet och det fiske som utnyttjar det beståndet. Planens syfte är att behålla det nordliga kummelbeståndets biomassa på en nivå som gör det möjligt att utnyttja beståndet på ett hållbart sätt enligt principen om maximalt hållbart uttag och på grundval av vetenskapliga rekommendationer, men utan att äventyra fiskerinäringens stabilitet och lönsamhet. Syftet överensstämmer med målsättningarna för den gemensamma fiskeripolitiken i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken[1] och i punkt 30 i handlingsplanen från världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002. Genom denna plan ersätts och upphävs rådets förordning (EG) nr 811/2004 av den 21 april 2004 om åtgärder för återhämtning av det nordliga kummelbeståndet. De viktigast nya punkterna i planen är följande: Behovet av att revidera syftet Enligt vetenskapliga utlåtanden bör planen vara inriktad på att uppnå ett optimalt utnyttjande, dvs. det maximala hållbara uttag som är möjligt med hänsyn till de oceanografiska förhållandena. I stället för att fastställa specifika målnivåer för biomassan har det visat sig nödvändigt att fastställa regler för en situation där beståndet uppvisar oförutsägbara fluktuationer runt målnivån, och att undvika särskilda återhämtningsplaner eller långsiktiga planer. Här föreslås därför att målet för utnyttjandet av beståndet fastställs till en fiskeridödlighet på 0,17 per år. Enligt vetenskapliga utlåtanden kommer fiske på den nivån att ge det största hållbara uttaget ur beståndet. Anpassning av planen till nuvarande sociala och ekonomiska villkor Till följd av de höga bränslepriserna under 2008 och den låga lönsamheten befinner sig fiskerinäringen för närvarande i en snabb omstruktureringsfas. Den nya planen bör ta hänsyn till dessa förändringar och fokusera på att så snart som möjligt göra fiskerinäringen så lönsam som möjligt. Införande av fångstbestämmelser vid brist på uppgifter Det framgår av den senaste tidens erfarenheter med andra bestånd att det ofta saknas uppgifter för att fastställa de parametrar som behövs för att genomföra planen. Det bör fastställas tydliga regler som ska tillämpas när forskarna inte kan ge exakta uppskattningar av beståndens status. Behovet av att minska mängden kummel som kastas överbord En minskning av fiskeridödligheten inom det riktade kummelfisket till den nivå som krävs för att uppnå ett maximalt hållbart uttag kommer att leda till en minskning av den mängd kummel, och de bifångster inom kummelfisket, som kastas överbord. Tack vare en lägre fiskeridödlighet kan andelen större och äldre fiskar i beståndet öka, vilket leder till en minskning av de oundvikliga bifångsterna av osäljbar ungfisk. Kontrollbestämmelser Kontrollbestämmelserna måste likaså anpassas till den nya strukturen och de nya bestämmelserna. Mot bakgrund av de föreslagna ändringarna av förvaltningen av kummel bör vissa kontrollåtgärder i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken förbättras för att säkerställa efterlevnad av de nya bestämmelserna. |

120 | Allmän bakgrund År 2002 undertecknade medlemsstaterna handlingsplanen från världstoppmötet om hållbar utveckling (Johannesburg). I handlingsplanen ingår ett åtagande att utnyttja fisket enligt principen om maximalt hållbart uttag (MSY) senast 2015. Under 2002 års reform av den gemensamma fiskeripolitiken kom kommissionen och rådet även överens om att gradvis införa fleråriga planer och återhämtningsplaner för fiskeresurser av intresse för gemenskapen. Planer har fastställts för de flesta torskbestånden i gemenskapens vatten, två kummelbestånd, två bestånd av havskräfta, två bestånd av tunga och bestånden av rödspätta och tunga i Nordsjön. Det nordliga kummelbeståndet var det andra bestånd (efter torskbeståndet) för vilket det infördes en flerårig återhämtningsplan. Enligt den gällande återhämtningsplanen för kummel ska återhämtningsplanen ersättas med en förvaltningsplan när målnivån för kummelbeståndet uppnåtts två år i rad. Då vetenskapliga utlåtanden under 2007 pekade på att målnivån hade uppnåtts påbörjades arbetet med att utarbeta föreliggande förslag. Enligt senare vetenskapliga utlåtanden har tillståndet för beståndet förändrats, och det kan därför inte längre anses att målnivån har uppnåtts två år i rad. Det har det visat sig nödvändigt att fastställa regler för en situation där beståndet uppvisar oförutsägbara fluktuationer runt målnivån, och att undvika särskilda återhämtningsplaner eller långsiktiga planer. Återhämtningsplanen bör därför ersättas med en plan som är tillämplig oavsett om beståndet befinner sig över eller under målnivån. Med en sådan plan bör målen i fråga om maximalt hållbart uttag kunna uppnås. Denna plan bör innehålla bestämmelser för att fastställa TAC då beståndets biomassa antingen överskrider eller underskrider försiktighetsnivån för lekmogen fisk på 140 000 ton, eller då biomassan underskrider miniminivån på 100 000 ton. |

130 | Gällande bestämmelser Genom rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken fastställs ramen för ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna. Genom rådets förordning (EG) nr 811/2004 av den 21 april 2004 om åtgärder för återhämtning av det nordliga kummelbeståndet införs regler för fastställandet av TAC för det nordliga kummelbeståndet för att detta bestånd ska kunna komma upp i en nivå som ligger över försiktighetsnivån. |

140 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Förslaget har en hållbar utveckling som mål, vilket överensstämmer med gemenskapens miljöpolitik, framför allt de inslag i miljöpolitiken som syftar till att skydda livsmiljöer och bevara naturresurser. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

211 | Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil Förslaget bygger på ett antal samråd med medlemsstaterna och med företrädare för olika intressenter i de regionala rådgivande nämnderna. Kommissionen lade fram ett icke-officiellt tekniskt dokument för de regionala rådgivande nämnderna och medlemsstaterna i februari 2008. I detta dokument undersöks de olika metoderna för och konsekvenserna av en gradvis anpassning av utnyttjandet av beståndet till ett hållbart utnyttjande i överensstämmelse med handlingsplanen från världstoppmötet i Johannesburg 2002. En minskning av fiskedödligheten skulle (efter en övergångsperiod) leda till stabilare fångster och mindre mängder fisk som kastas överbord och bidra till att minska överfisket av andra arter i samma område som fångas inom samma fisken. Det hänvisas till dåvarande vetenskapliga utlåtande enligt vilket en fiskeridödlighet på F=0,17 anses överensstämma med ett maximalt hållbart uttag. Om inte fiskeridödligheten minskar med minst 10 % om året, kan man inte vänta sig några fördelar inom rimlig tid. I dokumentet beskrivs också de redskapstyper som medlemsstaterna rapporterat att de använder sig av, liksom vissa viktiga fartygstyper som berörda medlemsstater använder i kummelfisket. Fiskerinäringen rådfrågades om olika möjligheter att minska fiskeridödligheten, däribland hur kontroll och efterlevnad skulle kunna förbättras, tempo för att minska fiskeridödligheten, andra fiskemetoder för att förhindra fångst av mindre fiskar, inbegripet en ökning av maskstorleken inom olika fisken, förvaltning av fisket baserat på att utöver TAC införa en begränsning av dagarna till sjöss eller kilowattdagarna, avveckling av fartyg. Samrådsdokumentet var riktat till de regionala rådgivande nämnderna för de nordvästliga och sydvästliga vattnen. Dessa nämnder har inrättats av Europeiska gemenskapen för att representanter för fiskeri- och beredningssektorerna, icke-statliga miljöorganisationer, fritidsfiskare och olika andra grupper ska kunna lämna rekommendationer till Europeiska kommissionen. |

212 | Sammanfattning av svaren och av hur de har beaktats |

Extern experthjälp |

221 | Berörda fackområden ICES och STECF har uppmanats att lämna vetenskapliga utlåtanden om den långsiktiga förvaltningen av kummelbeståndet. STECF lade fram sin rapport på mötet den 4–8 juni 2007[2]. En rapport om de ekonomiska konsekvenserna utarbetades på mötet i december 2007[3]. |

2249 | Synpunkterna i korthet Huvudpunkterna är följande: Enligt STECF kan man på lång sikt vänta sig väsentliga fördelar med att i stället för den försiktighetsbaserade fiskeridödligheten i återhämtningsplanen (F=0,25) använda sig av en fiskeridödlighet kopplad till det maximala hållbara uttaget (F=0,17). En övergång till den lägre fiskeridödligheten kommer under en övergångsperiod dock att leda till en minskning av fångsterna. STECF anser också att uttagen skulle kunna öka genom en ändring av fiskeredskapen så att fångsterna av mindre fiskar minskar, men medlemmarna i de regionala rådgivande nämnderna gick inte med på att öka maskstorleken i de nät som används i fisken där det fångas kummel. De regionala rådgivande nämnderna medgav att det var nödvändigt att minska fiskeridödligheten och fiskeansträngningen men ansåg att det skulle ske som ett led i strukturella anpassningar av fiskekapaciteten och inte genom förvaltning av kilowattdagar eller dagar till sjöss. De regionala rådgivande nämnderna stödde inte förslaget om att införa nya fredningsområden. Förslaget bygger på dessa utlåtanden. |

225 |

226 | Offentliggörande av experternas utlåtanden Utlåtanden från ICES och STECF finns att tillgå för allmänheten på deras respektive webbplatser (www.ices.dk och fishnet.jrc.it/web/stecf ). |

230 | Konsekvensanalys Konsekvensanalysen grundar sig huvudsakligen på tre typer av information: Den biologiska analysen som huvudsakligen genomförts av vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) som har analyserat olika biologiska möjligheter när det gäller alternativa värden för fiskedödligheten och metoder för att uppnå dessa värden. En ekonomisk analys, som också utarbetats av STECF och som tar hänsyn till de möjliga konsekvenserna av de olika alternativen för de berörda flottornas omkostnader och intäkter. Samråden med intressenter, i första hand gemensamma utlåtanden från de rådgivande regionala nämnderna för de nordvästliga och sydvästliga vattnen. Konsekvensanalysen finns tillgänglig på: http://ec.europa.eu/governance/impact/practice_en.htm |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

310 | Rättslig grund Den rättsliga grunden för upprättande av långsiktiga planer är artikel 37 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. |

329 | Subsidiaritetsprincipen Förslaget avser ett område inom vilket gemenskapen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen. |

331 | I förhållande till den nuvarande återhämtningsplanen innebär detta förslag till förordning endast att de ändringar genomförs som är nödvändiga för att se till att beståndet utnyttjas i överensstämmelse med det maximala hållbara uttaget och i enlighet med det senaste vetenskapliga utlåtandet. |

BUDGET KONSEKVENSER |

409 | Förslaget påverkar inte gemenskapens budget. |

ÖVRIGA UPPLYSNINGAR |

Översyn/ändring/tidsbegränsning |

531 | Förslaget innehåller en bestämmelse som föreskriver att förvaltningsåtgärderna ska utvärderas vart tredje år från och med dagen för förordningens ikraftträdande. |

532 | De föreslagna målnivåerna för fiskeridödligheten är baserade på vetenskapliga utlåtanden från STECF och ICES och återspeglar den nuvarande biologiska situationen. Förslaget innehåller en bestämmelse om utvärdering så att målnivåerna för fiskeridödlighet vid behov kan ändras mot bakgrund av nya vetenskapliga uppgifter och utlåtanden. |

2009/0039 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av en långsiktig plan för det nordliga kummelbeståndet och det fiske som utnyttjar det beståndet

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37,

med beaktande av kommissionens förslag[4],

med beaktande av Europaparlamentets yttrande[5], och

av följande skäl:

(1) Med anledning av den handlingsplan som antogs vid FN:s världstoppmöte om hållbar utveckling i Johannesburg 2002 är Europeiska gemenskapen bland annat förpliktad att bibehålla eller återställa fiskbestånden till en nivå som möjliggör ett maximalt hållbart uttag i syfte att, snarast och om möjligt inte senare än 2015, nå dessa mål för utfiskade bestånd.

(2) Rådets förordning (EG) nr 811/2004 av den 21 april 2004 om åtgärder för återhämtning av det nordliga kummelbeståndet[6] antogs för att förbättra tillståndet för det nordliga kummelbeståndet som hotades av kollaps. Denna plan har lett till en viss förbättring av tillståndet för det berörda beståndet, men planens målsättningar är inte tillräckliga för att uppnå det syfte som avses i skäl 1.

(3) För att återställa det nordliga kummelbeståndet till en nivå som möjliggör ett maximalt hållbart uttag är det nödvändigt att anta en långsiktig plan för förvaltningen av det nordliga kummelbeståndet som anger syftena med och förfarandena för fastställandet av fångstbegränsningarna och fördelningen av fiskemöjligheterna mellan medlemsstaterna samt att ersätta förordning (EG) nr 811/2004.

(4) Enligt tillgängliga uppgifter är det inte möjligt att exakt fastställa önskvärd nivå på biomassan på lång sikt. Syftet med en långsiktig plan bör därför uttryckas som en målnivå för fiskedödlighet snarare än en målnivå för biomassan.

(5) Enligt utlåtanden från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) kan det högsta uttaget på lång sikt erhållas genom att beståndet utnyttjas med en fiskedödlighet på 0,17.

(6) STECF kan inte i alla lägen lämna rekommendationer om fångstbegränsningar på grund av bristen på tillräckligt korrekt och representativ information. Det bör därför införas bestämmelser som gör det möjligt att fastställa fångstbegränsningar på ett konsekvent sätt även vid brist på uppgifter.

(7) Fastställandet och fördelningen av fiskemöjligheter och fastställandet av beståndens minimi- och försiktighetsnivåer samt nivån för fiskedödlighet är åtgärder av mycket stor betydelse inom den gemensamma fiskeripolitiken som direkt påverkar den sociala och ekonomiska situationen för medlemsstaternas fiskeflottor. Rådet bör därför förbehålla sig rätten att utöva genomförandebefogenheterna direkt i dessa specifika frågor.

(8) För att kunna garantera efterlevnad av de åtgärder som föreskrivs i denna förordning bör särskilda kontrollbestämmelser antas utöver de som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av den 12 oktober 1993 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken[7].

(9) Det bör föreskrivas att planen ska utvärderas med jämna mellanrum. Om en sådan utvärdering visar att de minimi- och försiktighetsnivåer eller den fiskedödlighet som fastställs i planen inte längre är lämpliga bör planen anpassas.

(10) Vid tillämpningen av leden i och iv i artikel 21 a i rådets förordning (EG) nr 1198/2006 av den 27 juli 2006 om Europeiska fiskerifonden[8] bör planen anses vara en återhämtningsplan i den mening som avses i artikel 5 i förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken[9] när beståndet ligger under försiktighetsnivån för lekbeståndets biomassa, och en förvaltningsplan i den mening som avses i artikel 6 i sistnämnda förordning i alla andra situationer.

(11) Förordning (EG) nr 811/2004 bör därför upphävas och ersättas med en ny förordning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Syfte

Genom denna förordning fastställs en långsiktig plan för bevarande och förvaltning av det nordliga kummelbeståndet (nedan kallad planen ).

Artikel 2

Tillämpningsområde

Denna förordning ska gälla för kummelbeståndet i följande områden:

a) ICES-delområde IIIa och EG-vatten i ICES-delområdena IIIb, IIIc och IIId.

b) EG-vatten i ICES-delområde IIa och ICES-område IV.

c) ICES-områdena VI och VII, EG-vatten i ICES-delområde Vb och internationella vatten i ICES-områdena XII och XIV.

d) ICES-delområdena VIIIa, VIIIb, VIIId och VIIIe.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

a) TAC : den kvantitet som varje år får fångas och landas ur kummelbeståndet i något av de områden som avses i artikel 2.

b) miniminivå för biomassan : en nivå för lekbeståndets biomassa på 100 000 ton.

c) försiktighetsnivå för biomassan : en nivå för lekbeståndets biomassa på 140 000 ton.

d) nuvarande biomassa : kummelbeståndets storlek den 1 januari under tillämpningsåret för TAC.

KAPITEL IISYFTET MED LÅNGSIKTIG FÖRVALTNING

Artikel 4

Planens syfte

Planens syfte ska vara följande:

a) Behålla kummelbeståndets biomassa på en nivå som möjliggör ett hållbart utnyttjande av beståndet på grundval av en målnivå för fiskedödligheten som är inriktad på ett maximalt hållbart uttag.

b) Säkerställa förvaltningen av detta bestånd i syfte att behålla det på en nivå som ligger över försiktighetsnivån för biomassan.

KAPITEL III

FÅNGSTBESTÄMMELSER

Artikel 5

Förfarande för fastställande av TAC

1. För att uppnå syftet i artikel 4 ska rådet varje år, på grundval av ett förslag från kommissionen och efter samråd med STECF, med kvalificerad majoritet besluta om TAC för kummelbeståndet i de områden som avses i artikel 2 för det påföljande året.

2 TAC ska fastställas i enlighet med det här kapitlet.

Artikel 6

Totalt beräknat uttag

1. STECF ska för det påföljande året beräkna det totala uttag av kummel som motsvarar den fiskedödlighet som fastställts i enlighet med punkterna 2, 3 och 4.

2. Om kummelbeståndets storlek den 1 januari under tillämpningsåret för TAC enligt STECF:s beräkningar förväntas ligga över eller vara lika med försiktighetsnivån för biomassan ska en genomsnittlig fiskedödlighet på 0,17 för åldersgrupperna 2–6 tillämpas.

3. Om kummelbeståndets storlek den 1 januari under tillämpningsåret för TAC enligt STECF:s beräkningar förväntas ligga under miniminivån för biomassan ska en genomsnittlig fiskedödlighet på 0,085 för åldersgrupperna 2–6 tillämpas.

4. Om kummelbeståndets storlek den 1 januari under tillämpningsåret för TAC enligt STECF:s beräkningar förväntas ligga över eller vara lika med miniminivån för biomassan och under försiktighetsnivån för biomassan ska den genomsnittliga fiskedödligheten för åldersgrupperna 2–6 beräknas enligt följande formel:

0,085 + (nuvarande biomassan – miniminivån för biomassan)*(0,17 – 0,085)/(försiktighetsnivån för biomassan – miniminivån för biomassan).

Artikel 7

Beräkning av TAC

1. TAC ska beräknas genom att följande mängder dras av från det totala beräknade uttaget av kummel som avses i artikel 6:

a) Den mängd kummel från beståndet som förväntas kastas överbord, och

b) i förekommande fall en mängd som motsvarar andra relevanta orsaker till kummeldödlighet.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 får TAC för vart och ett av de berörda områdena inte variera mer än 10 % från år till år för TAC som gäller under åren 2010, 2011 och 2012, och 20 % för TAC som gäller därefter.

Artikel 8

Förfarande för fastställande av TAC vid brist på uppgifter

Om STECF på grund av brist på tillräckligt korrekt och representativ information inte kan ge ett utlåtande så att rådet kan fastställa en TAC i enlighet med artikel 6, ska TAC fastställas på följande sätt:

a) Om STECF rekommenderar att kummelfångsterna bör minskas till lägsta möjliga nivå, ska det fastställas en TAC som är minst 25 % lägre än det föregående årets TAC.

b) I alla andra fall ska det fastställas en TAC som är minst 15 % lägre än det föregående årets TAC.

Artikel 9

Anpassning av åtgärder

Om STECF rekommenderar att de minimi- och försiktighetsnivåer för biomassan eller de målnivåer för fiskedödlighet som anges i artikel 6.2, 6.3 eller 6.4 inte längre är lämpliga för att behålla en låg risk för beståndsutfiskning och ett maximalt hållbart uttag, ska rådet fastställa nya värden för dessa nivåer.

KAPITEL IV

KONTROLL, INSPEKTION OCH ÖVERVAKNING

Artikel 10

Förhållande till förordning (EEG) nr 2847/93

Utöver de kontrollåtgärder som föreskrivs i detta kapitel ska de som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2847/93 och i kapitel V i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 och i tillämpningsföreskrifterna för dessa förordningar gälla.

Artikel 11

Loggbokskontroller

1. Medlemsstaterna ska kontrollera att de uppgifter som lämnas in till centrumen för fiskerikontroll (FMC) för fartyg som är utrustade med kontrollsystem för fartyg (VMS) överensstämmer med den aktivitet som registrerats i loggboken med hjälp av VMS-uppgifter. Dessa dubbelkontroller ska registreras i maskinläsbart format under tre år.

2. Varje medlemsstat ska sammanställa kontaktuppgifter för inlämningen av loggböcker och landningsdeklarationer och ska lägga ut kontaktuppgifterna på sin officiella webbplats.

Artikel 12

Vägning av först landad kummel

1. Fiskefartygets befälhavare ska se till att alla kummelmängder som fångas i de områden som anges i artikel 2 och som landas i en gemenskapshamn vägs ombord eller i landningshamnen före försäljningen eller innan den transporteras vidare. De vågar som används vid vägningen ska vara godkända av de behöriga nationella myndigheterna. Resultatet av vägningen ska användas i den deklaration som avses i artikel 8 i förordning (EEG) nr 2847/93.

2. Genom undantag från punkt 1 får en medlemsstat tillåta att kummeln vägs på en fiskauktion på medlemsstatens territorium under förutsättning att en fysisk inspektion har ägt rum vid landningen och att fisken har lagts in i sluten förpackning före transporten direkt till fiskeauktionen och att den är i denna förpackning tills vägningen har ägt rum. Transportdokumentet ska innehålla detaljerade uppgifter om den inspektion som genomförts vid landningen.

Artikel 13

Förbud mot omlastning

Det är förbjudet att omlasta kummel till sjöss i de geografiska områden som anges i artikel 2.

Artikel 14

Anmälan i förväg

1. Befälhavaren på ett fiskefartyg från gemenskapen, eller dennes företrädare, ska innan fartyget anlöper en medlemsstats hamn eller en annan landningsplats med mer än ett ton kummel ombord, senast fyra timmar före ankomsten informera de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten om följande:

a) Namnet på hamnen eller landningsplatsen.

b) Uppskattad ankomsttid till hamnen eller landningsplatsen.

c) Antal kilo i levande vikt av alla arter av vilka det finns mer än 50 kilo ombord.

2. De behöriga myndigheterna i en medlemsstat i vilken mer än ett ton kummel ska landas får begära att lossningen av den fångst som finns ombord inte får inledas förrän dessa myndigheter ger sitt tillstånd.

3. Befälhavaren på ett fiskefartyg från gemenskapen, eller dennes företrädare, som önskar omlasta eller lossa en kvantitet som finns ombord till sjöss eller landa fisk i en hamn eller ett landningsområde i ett tredjeland, ska till de behöriga myndigheterna i flaggmedlemsstaten lämna de uppgifter som avses i punkt 1 minst tjugofyra timmar före omlastning eller lossning till sjöss eller landning i ett tredjeland.

Artikel 15

Utsedda hamnar

1. Om mer än två ton kummel ska landas i gemenskapen från ett fiskefartyg från gemenskapen ska fartygets befälhavare se till att dessa landningar endast görs vid utsedda hamnar.

2. Varje medlemsstat ska utse de hamnar i vilka alla landningar av kummel på mer än två ton ska göras.

3. Varje medlemsstat ska överlämna en förteckning över utsedda hamnar till kommissionen inom 15 dagar från det att denna förordning träder i kraft och senast 30 dagar därpå lämna uppgifter om inspektions- och övervakningsförfarandena vid dessa hamnar, inklusive villkoren för registrering och rapportering av de kvantiteter kummel som ingår i varje landning. Kommissionen ska vidarebefordra dessa uppgifter till samtliga medlemsstater.

Artikel 16

Toleransmarginal vid uppskattning av de kvantiteter som anges i loggboken

Genom undantag från artikel 5.2 i kommissionens förordning (EEG) nr 2807/83 av den 22 september 1983 om närmare bestämmelser för registrering av uppgifter om medlemsstaternas fångster av fisk[10] ska den toleransmarginal som tillåts vid uppskattningen av de kvantiteter i kg som medförs ombord vara 5 % av den siffra som anges i loggboken.

Artikel 17

Separat förvaring av kummel

Det ska vara förbjudet att ombord på ett fiskefartyg från gemenskapen i någon behållare förvara någon kvantitet av kummel blandad med någon annan art av marina organismer. Behållare som innehåller kummel ska stuvas i lastrummet på ett sådant sätt att de är åtskilda från andra behållare.

Artikel 18

Transport av kummel

1. De behöriga myndigheterna i en medlemsstat får begära att en kvantitet kummel som fångats inom något av de i artikel 2 definierade områdena och först landats i den medlemsstaten, vägs i närvaro av kontrollörer innan den transporteras vidare från den hamn där den först landats. I fråga om kummel som landas i en hamn som utsetts enligt artikel 15 ska representativa stickprov, motsvarande minst 20 % av landningen i antal, vägas i närvaro av kontrollörer som godkänts av medlemsstaterna innan de bjuds ut till försäljning för första gången och säljs. I detta syfte ska medlemsstaterna inom en månad efter denna förordnings ikraftträdande förelägga kommissionen detaljer om det stickprovssystem som ska användas.

2. Genom undantag från artikel 13 i förordning (EEG) nr 2847/93 ska alla kvantiteter kummel som överstiger 50 kg och som transporteras till en annan plats än där den först landats eller importerats, åtföljas av en kopia av en av de deklarationer som avses i artikel 8.1 i den förordningen och som gäller de kvantiteter av kummel som transporteras. Det undantag som föreskrivs i artikel 13.4 b i den förordningen ska inte gälla.

Artikel 19

Nationella handlingsprogram för kontroll

1. Medlemsstater med fartyg som berörs av denna förordning ska ta fram ett nationellt handlingsprogram för kontroll i enlighet med bilaga I.

2. Medlemsstater med fartyg som berörs av denna förordning ska före den 31 januari varje år göra sina nationella handlingsprogram för kontroll tillgängliga för kommissionen och övriga medlemsstater som berörs av denna förordning, genom att offentliggöra dem på sina officiella webbplatser tillsammans med en tidsplan för genomförandet.

3. Kommissionen ska minst en gång om året sammankalla kommittén för fiske och vattenbruk för att utvärdera tillämpningen av de nationella handlingsprogrammen för kontroll och resultaten av dessa.

Artikel 20

Inspektionsriktvärden

I de nationella handlingsprogram för kontroll som avses i artikel 19 ska fastställas särskilda inspektionsriktvärden. Riktvärdena ska ses över regelbundet efter det att resultaten har analyserats. Inspektionsriktvärdena ska anpassas kontinuerligt till dess att de målriktvärden som anges i bilaga II har uppnåtts.

Artikel 21

Särskilda kontroll- och inspektionsprogram

Genom undantag från artikel 34c.1 i förordning (EEG) nr 2847/93 får de särskilda kontroll- och inspektionsprogrammen för kummelbeståndet pågå i mer än tre år från och med den dag då de träder i kraft.

KAPITEL VUPPFÖLJNING

Artikel 22

Utvärdering av planen

Kommissionen ska, på grundval av utlåtanden från STECF och efter samråd med den berörda regionala rådgivande nämnden, utvärdera planens effekt på kummelbeståndet och på det fiske som utnyttjar det beståndet, senast denna förordnings tredje tillämpningsår och därefter vart tredje tillämpningsår samt, vid behov, föreslå lämpliga åtgärder för att ändra planen.

KAPITEL VISLUTBESTÄMMELSER

Artikel 23

Stöd inom ramen för Europeiska fiskerifonden

1. För de år då beståndet ligger under försiktighetsnivån för biomassan, ska planen anses vara en återhämtningsplan i den mening som avses i artikel 5 i förordning (EG) nr 2371/2002, och enligt artikel 21 a i i förordning (EG) nr 1198/2006.

2. För de år då beståndet ligger på eller över försiktighetsnivån för biomassan, ska planen anses vara en förvaltningsplan i den mening som avses i artikel 6 i förordning (EG) nr 2371/2002, och enligt artikel 21 a iv i förordning (EG) nr 1198/2006.

Artikel 24

Upphävande

1. Förordning (EG) nr 811/2004 ska upphöra att gälla.

2. Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och ska läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga III.

Artikel 25

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning .

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I

De nationella handlingsprogrammen för kontroll

De nationella handlingsprogrammen för kontroll ska bland annat innehålla följande:

1. KONTROLLRESURSER

Personalresurser

1.1. Antalet landbaserade och sjöbaserade inspektörer samt perioder och zoner där de ska sättas in.

Tekniska resurser

1.2. Antalet patrullfartyg och flygplan samt perioder och zoner där de ska sättas in.

Ekonomiska resurser

1.3. Budgetavsättningar för personalresurser samt patrullfartyg och flygplan.

2. ELEKTRONISK REGISTRERING OCH RAPPORTERING AV UPPGIFTER OM FISKEVERKSAMHET

Beskrivning av de system som tillämpas för att garantera efterlevnaden av artiklarna 11, 12, 15 och 16.

3. UTSEDDA HAMNAR

I förekommande fall, en förteckning över hamnar som utsetts för landning av kummel enligt artikel 15.

4. ANMÄLAN FÖRE LANDNING

Beskrivning av de system som används för att garantera efterlevnaden av artikel 14.

5. KONTROLL AV LANDNINGAR

Beskrivning av de anordningar och/eller system som används för att garantera efterlevnaden av artiklarna 12, 14, 15, 16 och 18.

6. INSPEKTIONSFÖRFARANDEN

I de nationella handlingsprogrammen för kontroll ska det anges vilka förfaranden som kommer att följas

a) vid inspektioner till sjöss och på land,

b) för kommunikationen med de behöriga myndigheter som har utsetts av andra medlemsstater att ansvara för de nationella handlingsprogrammen för kontroll när det gäller kummel,

c) för gemensam övervakning och utväxling av inspektörer, inbegripet närmare bestämmelser om vilka befogenheter de inspektörer har som är verksamma i andra medlemsstaters vatten.

BILAGA II

SÄRSKILDA INSPEKTIONSRIKTVÄRDEN

Syfte

1. Varje medlemsstat ska fastställa särskilda inspektionsriktvärden i enlighet med denna bilaga.

Strategi

2. Inspektion och övervakning av fiskeverksamhet ska koncentreras till fartyg som sannolikt fångar kummel. Slumpmässiga inspektioner av transport och saluföring av kummel ska användas som en kompletterande mekanism för dubbelkontroll, för att pröva hur effektiva inspektionerna och övervakningen är.

Prioriteringar

3. Olika redskapstyper ska prioriteras olika, beroende på i vilken grad fiskeflottorna påverkas av begränsningar av fiskemöjligheterna. Därför ska varje medlemsstat fastställa egna prioriteringar.

Riktvärden

4. Inom en månad efter det att denna förordning har trätt i kraft ska medlemsstaterna genomföra sina inspektionsprogram med beaktande av de mål som fastställs nedan.

Medlemsstaterna ska ange och beskriva vilken provtagningsstrategi som kommer att tillämpas.

Kommissionen ska på begäran få tillgång till medlemsstatens provtagningsplan.

a) Inspektioner i hamnar

Som allmän regel gäller att den noggrannhet som ska uppnås minst bör motsvara vad som skulle uppnås med obundet slumpmässigt urval, varvid inspektionerna ska omfatta 20 % av alla landningar av kummel i en medlemsstat.

b) Inspektioner av saluföring

Inspektion av 5 % av de kvantiteter kummel som bjuds ut till försäljning på auktion.

c) Inspektion till sjöss

Flexibla riktvärden ska fastställas efter en noggrann analys av fiskeverksamheten i varje område. Riktvärden för inspektioner till sjöss ska ange antalet patrulldagar till sjöss i förvaltningsområdena för kummel, och om möjligt ett separat riktvärde för antalet dagar med patrullering i enskilda områden.

d) Flygövervakning

Flexibla riktvärden ska fastställas efter en noggrann analys av fiskeverksamheten i varje område och med beaktande av de resurser som medlemsstaten har tillgång till.

BILAGA III Jämförelsetabell

Förordning (EG) nr 811/2004 | Den här förordningen |

Artikel 1 | Artikel 1 |

Artikel 2 | Artikel 4 |

Artikel 3 | - |

Artikel 4 | Artikel 5 |

Artikel 5 | Artiklarna 6 och 7 |

Artikel 6 | Artikel 8 |

Artikel 7 | - |

Artikel 8 | Artikel 14 |

Artikel 9 | Artikel 15 |

Artikel 10 | Artikel 16 |

Artikel 11 | Artikel 17 |

Artikel 12 | Artikel 18 |

Artikel 13 | Artikel 21 |

[1] EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

[2] Långsiktiga förvaltningsplaner för det nordliga kummelbeståndet. Lissabon, 4-8 Juni 2007 Rapport från mötet i undergruppen balans mellan resurserna och utnyttjandet av dem inom vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen.

[3] Konsevensanalys för den långsiktiga förvaltningsplanen för det nordliga kummelbeståndet. Undergruppen balans mellan resurserna och utnyttjandet av dem inom vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen.

[4] EUT C , s.

[5] EUT….

[6] EUT L 150, 30.4.2004, s. 1.

[7] EGT L 261, 20.10.1993, s. 1.

[8] EUT L 223, 15.8.2006, s. 1.

[9] EGT L 358, 31.12.2002, s. 59.

[10] EGT L 276, 10.10.1983, s. 1.