SV Europeiska unionens officiella tidning C 167/1

YTTRANDE NR 4/2005

över förslaget till rådets beslut om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel och över förslaget till rådets förordning om genomförandebestämmelser för den korrigering av budgetobalanser som fastställs i artiklarna 4 och 5 i rådets beslut nr … om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket och artikel 279.2 i EG-fördraget)

(2005/C 167/01)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS REVISIONSRÄTT HAR ANTAGIT DETTA YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

särskilt artikel 248.4 andra stycket och artikel 279.2,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 160c.4 och artikel 183,

med beaktande av rådets beslut av den 29 september 2000 om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel (1), särskilt artikel 9,

med beaktande av rådets förordning av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (2),

med beaktande av rådets begäran av den 22 oktober 2004 om revisionsrättens yttrande över förslaget (3) till rådets beslut om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel och över förslaget till rådets förordning om genomförandebestämmelser för den korrigering av budgetobalanser som fastställs i artiklarna 4 och 5 i rådets beslut nr … om systemet för Europeiska gemenskapernas egna medel, och

av följande skäl:

Europeiska rådet i Fontainebleau den 25 och 26 juni 1984 drog bland annat slutsatsen (4) att utgiftspolitiken ytterst är det främsta medlet för att lösa frågan om obalanser i budgeten, men att varje medlemsstat som bär en för tung budgetbörda i förhållande till sitt relativa välstånd vid lämplig tidpunkt kan beviljas en korrigering.

Europeiska rådet i Berlin den 24 och 25 mars 1999 drog bland annat slutsatsen (5) att unionens system med egna medel bör vara rättvist, öppet för insyn, kostnadseffektivt och enkelt samt att det måste bygga på kriterier som bäst ger uttryck för varje medlemsstats förmåga att bidra.

I. INLEDNING

1. Kommissionens förslag ingår i en strategi i två steg (6) för att ändra de befintliga egna medlens struktur. Det första steget är att ersätta den korrigering som beviljats Förenade kungariket med en generell mekanism för att korrigera alltför stora budgetobalanser samtidigt som alla övriga delar i det nuvarande systemet bibehålls. Det andra steget syftar till att införa direkta skattebaserade egna medel med verkan från 2014.

2. De konkreta lagstiftningsförslag som behandlas här gäller det första steget. Kommissionen har för rådet lagt fram förslag till två skilda rättsakter: ett förslag till övergripande beslut om systemet för egna medel och ett förslag till förordning om genomförandebestämmelser som hänför sig till den föreslagna generella korrigeringsmekanismen. Förslaget till beslut skall antas i enlighet med artikel 269 i fördraget och skulle träda i kraft efter det att medlemsstaterna antagit beslutet enligt sina konstitutionella bestämmelser. Förslaget till förordning skall antas genom enhälligt beslut av rådet, i enlighet med artikel 279 i fördraget.

3. När det gäller det andra steget i den föreslagna ändringen har ännu inga konkreta lagstiftningsförslag lagts fram. Kommissionen har dock presenterat möjliga alternativ (7) till direkta skattegrundade egna medel och uppmanat rådet att diskutera dem.

4. Europeiska rådet den 16 och 17 december 2004 stödde kommissionens förslag att behålla taket för egna medel på den nuvarande nivån 1,24 % av EU:s BNI. Europeiska rådet noterade kommissionens föredragning av rapporten om hur systemet för egna medel fungerar samt förslaget att införa en generell korrigeringsmekanism, mot bakgrund av de ståndpunkter som dittills kommit till uttryck. Europeiska rådet uppmanade kommissionen och rådet att fortsätta behandlingen av alla frågor som uppkommer i detta sammanhang, bland annat en eventuell förenkling av systemet.

5. Revisionsrätten har behandlat de två förslag till rättsakter som kommissionen lagt fram, med beaktande av Europeiska rådets slutsatser i Fontainebleau 1984 och i Berlin 1999 samt resultaten av sina egna granskningar med avseende på det nuvarande systemet för egna medel. Revisionsrätten påminner också om den kritik som den tidigare riktat mot systemet, vilken kommissionen endast delvis bemöter i sina förslag.

II. DET NUVARANDE SYSTEMET FÖR EGNA MEDEL OCH DESS BRISTER

6. Det nuvarande egnamedelssystemet består av följande delar: i) Traditionella egna medel (TEM), huvudsakligen tullar som uppbärs av medlemsstaterna på EU:s vägnar (10 857,2 miljoner euro (8)). ii) Egna medel som härrör från mervärdesskatt och som tas från medlemsstaternas statistiska, harmoniserade underlag för mervärdesskatt (21 260,1 miljoner euro). iii) Egna medel som härrör från BNI och som uppbärs som en enhetlig procentsats i förhållande till varje medlemsstats BNI (51 235,2 miljoner euro). iv) En särskild mekanism för korrigering av Förenade kungarikets obalanser i budgeten (5 184,9 miljoner euro).

7. Revisionsrätten har vid flera tillfällen kritiserat bristerna i detta system, som är mycket komplext och medför åtskilliga problem, särskilt när det gäller administration, konsekvens och bristande insyn. De huvudproblem som revisionsrätten har identifierat sammanfattas i punkterna nedan.

8. År 2003 uppgick de traditionella egna medlen till 10 857,2 miljoner euro efter avdrag med ett schablonbelopp på 25 % som medlemsstaterna behöll för sina uppbördskostnader. Redan i sitt yttrande nr 8/99 (9) hävdade revisionsrätten att uppbördskostnader egentligen är en utgift och att de bör behandlas som en sådan i gemenskapens räkenskaper samt när nettobalanserna beräknas.

9. Begränsningen av beräkningsunderlaget för mervärdesskatt i form av en procentandel av BNI har minskat den betydelse egna medel från mervärdesskatt har för finansieringen av budgeten. De egna medlen från mervärdesskatt minskade från 35 192,5 miljoner euro (40,0 %) 2000 till 21 260,1 miljoner euro (25,4 %) 2003. Begränsningen accentuerade också de mervärdesskattebaserade egna medlens makroekonomiska karaktär genom deras koppling till BNI. Revisionsrätten upprepar sin ståndpunkt att finansiella medel som baseras på medborgarnas beskattningsbara konsumtion endast är berättigade om de är direkt kopplade till en beskattningsgrund (10).

10. Skattebedrägerier, särskilt ”momskaruseller” (11), som underlättas genom det nuvarande systemet där beskattning sker i konsumtionslandet, odeklarerad ekonomisk verksamhet och skillnader i effektivitet vid de nationella myndigheter som skall sköta uppbörden av moms och förebygga bedrägerier kan dessutom fortfarande påverka hur den ekonomiska bördan fördelas på medlemsstaterna (12).

11. Resultaten av revisionsrättens granskningar (13) väckte vissa tvivel om huruvida de momsöversikter som medlemsstaterna tar fram är korrekta och tillförlitliga, vilka sammanställs efter komplicerade beräkningar som kräver stora administrativa resurser.

12. Egna medel som härrör från BNI ökade från 37 580,5 miljoner euro (42,7 %) 2000 till 51 235,2 miljoner euro (61,3 %) 2003 och utgör därmed den största andelen av de egna medlen.

13. Revisionsrätten har konstaterat (14) att kommissionen i begränsad utsträckning direkt kontrollerar de underliggande nationella räkenskaper varifrån beloppen som medlemsstaterna lägger fram i BNI-enkäterna hämtas såsom grund för beräkningen av egna medel som härrör från BNI. Detta beror på otydligheten i de bestämmelser där kommissionens skyldigheter och befogenheter i detta avseende fastställs (15).

14. I slutsatserna från Europeiska rådet i Fontainebleau fastställs visserligen att varje medlemsstat som bär en för tung budgetbörda i förhållande till sitt relativa välstånd kan begära en korrigering, men i det nuvarande beslutet om egna medel beviljas uttryckligen endast en medlemsstat en sådan korrigering. Det finns ingen mekanism som gör det möjligt för andra medlemsstater att beviljas en sådan korrigering, och det finns heller inget uppföljningsförfarande för att undersöka om den nämnda korrigeringen fortfarande är berättigad (16).

15. Med undantag av den fråga som diskuteras i punkt 14 tar kommissionen i sina förslag inte upp några av de brister som beskrivs ovan. Revisionsrätten understryker att det är nödvändigt att ta itu med dessa brister.

III. DEN FÖRESLAGNA GENERELLA KORRIGERINGSMEKANISMEN

16. Kommissionen föreslår att det införs en generell korrigeringsmekanism, med utgångspunkt i den nuvarande korrigeringen för Förenade kungariket, för att angripa problemet med alltför stora budgetobalanser, och att denna mekanism införs med verkan från och med nästa budgetplan. Mekanismen skulle träda i funktion om nettobidragen översteg en viss tröskelnivå, som uttrycks i procent av varje medlemsstats BNI. Ett negativt netto som är större än tröskelvärdet skulle således bli föremål för en återbetalning av en del av obalansen, och det totala korrigeringsbeloppet skulle begränsas. Alla medlemsstater skulle delta i finansieringen av det totala korrigeringsbeloppet i proportion till sitt relativa välstånd.

17. Att införa en generell korrigeringsmekanism för alltför stora budgetobalanser, såsom föreslås av kommissionen, skulle bättre stämma överens med den princip som fastställdes i slutsatserna från Europeiska rådet i Fontainebleau 1984, det vill säga att varje medlemsstat som bär en för tung budgetbörda i förhållande till sitt relativa välstånd kan beviljas en korrigering.

18. Revisionsrätten medger att den föreslagna mekanismen definierar kriterier som skulle möjliggöra en bedömning på årsbasis av om medlemsstater är berättigade till en korrrigering. Finansieringen av kostnaderna för korrigeringen enligt den föreslagna mekanismen skulle sätta stopp för den olika behandlingen av medlemsstaterna enligt den mekanism som för närvarande är i kraft. Vidare skulle det inte längre vara nödvändigt att beräkna en så kallad fryst sats (17). Det skulle inte heller vara nödvändigt att beräkna effekterna av på varandra följande beslut om egna medel samt utvidgningar.

19. Å andra sidan drog Europeiska rådet i Berlin i mars 1999 bland annat slutsatsen att systemet för gemenskapernas egna medel bör vara öppet för insyn och enkelt samt bygga på kriterier som bäst ger uttryck för varje medlemsstats förmåga att bidra. Varje form av korrigeringsmekanism äventyrar dock enkelheten och insynen i systemet för egna medel. Framför allt finns det vid beräkningen av nettobalanser flera olika möjligheter (när det gäller vad som skall ingå, referensperioder och redovisningsmetoder) som alla bidrar till att en korrigeringsmekanism blir jämförelsevis ohanterlig. Dessutom är nettobudgetbalanser inga bra indikatorer för att bedöma de samlade fördelar som kan uppnås genom gemenskapspolitiken, eftersom de inte tar hänsyn till följdverkningarna av denna politik (18).

20. Revisionsrättens särskilda anmärkningar till den föreslagna generella korrigeringsmekanismen återfinns i delarna V och VI i detta yttrande.

IV. MÖJLIG UTVECKLING

21. Kommissionen föreslår att rådet uppdrar åt kommissionen att lägga fram ett förslag till ändring av systemet för egna medel genom att införa direkta skattebaserade egna medel med verkan från och med den 1 januari 2014.

22. I sin rapport om hur systemet för egna medel fungerar angav kommissionen möjliga alternativ till sådana skattegrundade egna medel (19). Det ankommer inte på revisionsrätten att kommentera de möjliga alternativen i detta skede. Revisionsrätten skulle dock vilja understryka att skälen till det val som görs bör anges klart och tydligt samt att det system som väljs bör uppfylla de kriterier som angavs av Europeiska rådet (det vill säga det bör vara rättvist, öppet för insyn, kostnadseffektivt och enkelt) och omfatta garantier och förfaranden som gör det både tillförlitligt och möjligt att granska.

V. SÄRSKILDA ANMÄRKNINGAR TILL FÖRSLAGET TILL RÅDETS BESLUT

Artikel 2.7

Text som kommissionen föreslår: 7. Vid tillämpningen av detta beslut skall BNI beräknas till marknadspriser (BNI), på samma sätt som den beräknas av kommissionen i enlighet med ENS 95 i enlighet med förordning (EG) nr 2223/96. Om ändringar av ENS 95 medför betydande skillnader i BNI så som den beräknas av kommissionen, skall rådet på kommissionens förslag och efter att ha hört Europaparlamentet med enhällighet besluta om huruvida dessa ändringar skall tillämpas när det gäller detta beslut.

23. Enligt förslaget skall BNI för ett givet år beräknas till marknadspriser, på samma sätt som den beräknas av kommissionen i enlighet med ENS 95. Det fastställs emellertid också att ändringar av ENS 95 som medför betydande skillnader i BNI såsom den beräknas av kommissionen endast skall tillämpas när det gäller beräkningen av egna medel om rådet så beslutar. Revisionsrätten förstår skälen till denna klausul men påpekar att detta förfarande kan leda till en situation där BNI-uppgifter som används i fråga om egna medel inte stämmer överens med offentliggjorda nationella uppgifter, vilket leder till minskad insyn.

Artikel 4.1

Text som kommissionen föreslår: 1. Varje medlemsstat som uppvisar en negativ balans gentemot budgeten som överstiger en tröskelnivå motsvarande en viss procentsats av dess BNI skall beviljas en korrigering. Det totala beloppet av samtliga sådana korrigeringar för ett visst budgetår får inte överstiga den största tillgängliga återbetalningsvolymen uttryckt i euro. Rådet skall fastställa genomförandebestämmelserna för beräkningen av korrigeringarna och finansieringen av dessa, i synnerhet tröskelnivån och den största tillgängliga återbetalningsvolymen, i enlighet med förfarandet i artikel 279.2 i EG-fördraget. Korrigeringarna skall fastställas på följande sätt: a) Varje medlemsstats obalans gentemot budgeten ett visst år skall beräknas såsom skillnaden mellan — medlemsstatens procentandel av de totala mervärdesskatte- och BNI-grundade egnamedelsbetalningarna, och — medlemsstatens procentandel av de totala utgifterna. b) Denna skillnad skall multipliceras med de totala fördelade utgifterna. c) Resultatet av beräkningen under b skall reduceras med produkten av medlemsstatens BNI och tröskelnivån. d) Om resultatet av beräkningen under c är positivt skall det multipliceras med en återbetalningssats som är fastställd till högst 0,66 och vilken om så krävs skall reduceras proportionellt för att den största tillgängliga återbetalningsvolymen inte skall överskridas.

24. I texten bör det tydligt anges att det begrepp för totala fördelade utgifter som skall användas fastställs i rådets förordning om genomförandebestämmelser för korrigering av budgetobalanser.

Artikel 8.2

Text som kommissionen föreslår: 2. Utan att det påverkar räkenskapsrevisionen och kontrollen av lagenligheten och den formella riktigheten enligt artikel 248 i EG-fördraget och artikel 160c i Euratomfördraget, varvid sådan revision och kontroll huvudsakligen avser tillförlitligheten och effektiviteten hos nationella system och förfaranden för att fastställa beräkningsunderlaget för egna medel från mervärdesskatt och BNI, och utan att det påverkar kontrollåtgärder enligt artikel 279.1 b i EG-fördraget och artikel 183 c i Euratomfördraget, skall rådet genom enhälligt beslut på förslag från kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet anta de bestämmelser som krävs för att genomföra detta beslut och för att möjliggöra kontrollen av uppbörden av de inkomster som avses i artiklarna 2 och 5 samt av att dessa inkomster ställs till kommissionens förfogande och betalas.

25. Revisionsrätten upprepar sin ståndpunkt (20), nämligen att i artikel 8.2 i förslaget till beslut tolkas föremålen för revisionsrättens kontroller och granskningar på ett sådant sätt att fördragets bestämmelser ändras, vilket inte följer det förfarande som fastställts för detta ändamål. Formuleringen ”varvid sådan revision och kontroll huvudsakligen avser tillförlitligheten och effektiviteten hos nationella system och förfaranden för att fastställa beräkningsunderlaget för egna medel från mervärdesskatt och BNI” bör utgå. Under alla omständigheter anser revisionsrätten att en sådan bestämmelse inte får leda till en begränsning av revisionsrättens granskningsbefogenheter enligt fördraget.

26. Revisionsrätten anser att alla bestämmelser som krävs för att genomföra detta beslut skulle kunna antas i enlighet med artikel 279 i EG-fördraget och artikel 183 i Euratomfördraget. Det behövs inget särskilt förfarande för att anta de bestämmelser som krävs för att genomföra detta beslut och för att möjliggöra kontrollen av uppbörden av inkomsterna samt av att dessa inkomster ställs till kommissionens förfogande och betalas.

VI. SÄRSKILDA ANMÄRKNINGAR TILL FÖRSLAGET TILL RÅDETS FÖRORDNING OM GENOMFÖRANDEBESTÄMMELSER FÖR KORRIGERINGEN AV BUDGETOBALANSER

Artikel 1.1 a

Text som kommissionen föreslår: 1. Korrigeringsbeloppet för medlemsstaternas obalanser i budgeten skall i enlighet med artikel 4 i rådets beslut (…) för varje givet år t fastställas på följande sätt: a) Varje medlemsstats obalans gentemot budgeten skall beräknas såsom skillnaden mellan — medlemsstatens procentandel av de totala mervärdesskatte- och BNI-grundade egna medel som inbetalas avseende år t, och — medlemsstatens procentandel av de totala fördelade utgifterna.

27. Orden ”avseende år t” bör läggas till i den andra strecksatsen för att den skall stämma överens med den första strecksatsen.

Artikel 2.2

Text som kommissionen föreslår: 2. Den största tillgängliga återbetalningsvolym som avses i artikel 1 skall vara 7,5 miljarder euro.

28. Ett system med en största tillgänglig återbetalningsvolym, angiven som ett fast belopp på 7,5 miljarder euro med ett handlingsutrymme, kommer inte att leda till jämna resultat över tiden, eftersom variationer i BNI skulle påverka korrigeringarnas relativa storlek. Skydd av det ”reella värdet” skulle kräva rådets samtycke och ytterligare förhandlingar. Om en största tillgänglig återbetalningsvolym behövs, skulle den kunna uttryckas som en procentandel av BNI.

Artikel 4

Text som kommissionen föreslår: 1. Det utgiftsbegrepp som skall användas vid beräkningen av korrigeringarna skall motsvara de faktiska betalningarna (utnyttjade anslag för betalningar) under det aktuella året (år t) enligt det årets anslag för betalningar samt betalningar mot icke-utnyttjade anslag för betalningar som överförs till följande år (från år t till år t+1). Endast utnyttjade anslag för betalningar, dvs. belopp som faktiskt har betalats ut, skall beaktas. 2. Utgifterna skall fördelas mellan medlemsstaterna enligt följande regler: Betalningarna skall i allmänhet fördelas till den medlemsstat där huvudmottagaren är bosatt. I de fall då kommissionen har kännedom om att den aktuella mottagaren agerar som mellanhand skall dock betalningarna när så är möjligt fördelas till den eller de medlemsstater där den eller de slutliga mottagarna är bosatta, i överensstämmelse med deras andelar av dessa betalningar. De totala fördelade utgifterna skall beräknas med utgångspunkt i de totala utgifterna i Europeiska unionens allmänna budget, med undantag för följande två huvudsakliga utgiftsområden: — Externa utgifter, inklusive stöd inför anslutningen eller utvidgningsrelaterade utgifter i tredjeland och andra utgifter som kommer mottagare i tredjeland till godo, t.ex. utgifter för utvecklingssamarbete samt forsknings- och administrationsutgifter som betalas till mottagare i tredjeland. — Utgifter som inte kan fördelas eller identifieras på grund av begreppsmässiga eller andra svårigheter, t.ex. utgifter för representation, tjänsteresor, formella och övriga möten samt betalningar som är förknippade med gränsöverskridande gemenskapsinitiativ, främjande av mellanregional samarbetsverksamhet och andra gränsöverskridande åtgärder.

29. Traditionella egna medel utgör inkomster i EU:s budget, och uppbördskostnaderna bör betraktas som utgifter som kommer medlemsstaterna till godo och inkluderas som fördelade utgifter i den generella korrigeringsmekanismen (se även punkt 8).

30. Hänvisningarna till ”betalningar” i artikel 4.2 bör utgå och ersättas med ”utgifter”.

31. Bestämningen av utgifter som skall undantas från de totala fördelade utgifterna, enligt den första och andra strecksatsen i artikel 4.2, sker i form av en ”negativ” men inte uttömmande uppräkning som lämnar rum för skillnader från ett år till ett annat i hur beloppet för de fördelade utgifterna är sammansatt. För att se till att beloppet för de fördelade utgifterna årligen beräknas enhetligt och på ett sätt som medger insyn, föreslår revisionsrätten att det till denna artikel fogas en bestämmelse om att kommissionen varje år skall lägga fram en rapport om fördelningen av utgifter, inbegripet utgifter som inte kan fördelas till en medlemsstat.

Artikel 5

Text som kommissionen föreslår: 1. Korrigeringsbeloppen skall budgeteras i två steg: a) Resultatet av den första preliminära beräkningen av korrigeringsbeloppen för år t skall föras in i det preliminära budgetförslaget för år t+1. Beräkningen skall baseras på senaste tillgängliga uppgifter för såväl inkomster som utgifter. b) Resultatet av den slutliga beräkningen av korrigeringsbeloppen för år t skall föras in i budgeten genom en ändringsbudget år t+3. Beräkningen skall grundas på de uppgifter om mervärdesskatteunderlag, BNI och fördelade utgifter avseende år t som är kända den 31 december år t+2, varvid belopp om så krävs skall räknas om till euro enligt den genomsnittliga växelkursen för år t. För beräkningen av varje medlemsstats andel av de totala mervärdesskatte- och BNI-baserade egna medlen skall budgeten för år t beräknas på nytt, på grundval av det faktiska utnyttjandet av anslagen för betalningar för år t, minus övriga inkomster avseende år t (exklusive saldot från föregående budgetår, andra saldon eller justeringar av saldon som avser tidigare år) samt det faktiska belopp av traditionella egna medel som tillhandahölls år t. Det belopp som återstår skall täckas av egna medel från mervärdesskatt upp till den enhetliga satsen, och därefter av BNI-medel upp till ett belopp där budgeten är i balans. 2. Finansieringen av de korrigeringar som avses i punkt 1 a ovan skall beräknas på grundval av de senaste uppgifter om medlemsstaternas BNI för år t som är tillgängliga då det preliminära budgetförslaget sammanställs. 3. Det skall också upprättas en slutlig beräkning av finansieringen av de korrigeringar för år t som avses i punkt 1 b. Denna beräkning skall baseras på medlemsstaternas BNI år t enligt de uppgifter som är tillgängliga den 31 december år t+2, varvid belopp om så krävs skall räknas om till euro enligt den genomsnittliga växelkursen för år t. De slutliga finansieringsuppgifterna skall jämföras med de betalningar som skett mot de korrigeringar för år t som införts i budgeten år t+1. Saldot för varje medlemsstat skall föras in i ett lämpligt kapitel i den ändringsbudget som avses i punkt 1 b, omräknade till nationell valuta enligt den genomsnittliga växelkursen för år t.

32. Enligt artikel 5 i förslaget grundas både den slutliga beräkningen av korrigeringsbeloppet och medlemsstaternas finansiering av det år t på uppgifter om mervärdesskatteunderlag och BNI som är kända i december år t+2. Revisionsrätten anser det lämpligare att använda mervärdesskatte- och BNI-uppgifter för år t+4 eftersom de då är definitiva (21).

Detta yttrande har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 12 maj 2005. För revisionsrätten Hubert WEBER Ordförande

(1) EGT L 253, 7.10.2000, s. 42.

(2) EGT L 248, 16.9.2002, s. 1.

(3) KOM(2004) 501 slutlig, 14.7.2004.

(4) Se EG-bulletinen 6-1984.

(5) Se EU-bulletinen 3-1999.

(6) Se kommissionens rapport ”Att finansiera Europeiska unionen — Kommissionens rapport om hur systemet för egna medel fungerar”, KOM(2004) 505 slutlig, 14.7.2004, Volym I, s. 13.

(7) Se KOM(2004) 505 slutlig, 14.7.2004, Volym I, s. 10–12.

(8) Samtliga uppgifter gäller 2003. För mer detaljerade uppgifter, se Grafisk illustration V i revisionsrättens årsrapport för budgetåret 2003 (EUT C 293, 30.11.2004, s. XVI ).

(9) Se punkterna 11–15 (EGT C 310, 28.10.1999, s. 1).

(10) Se särskild rapport nr 6/98, punkt 5.5 (EGT C 241, 31.7.1998, s. 58).

(11) Se årsrapport för budgetåret 2001, punkterna 1.50–1.55 (EGT C 295, 28.11.2002, s. 1).

(12) Se särskild rapport nr 6/98, punkterna 4.1 och 4.2 (EGT C 241, 31.7.1998, s. 58).

(13) Se till exempel årsrapport för budgetåret 2003, punkt 3.61, och Årsrapport för budgetåret 2002, punkterna 3.44–3.46 (EUT C 286, 28.11.2003, s. 1).

(14) Se årsrapport för budgetåret 2003, punkt 3.48.

(15) Se yttrande nr 7/2003, punkt 3 (EUT C 318, 30.12.2003, s. 1).

(16) Se särskild rapport nr 6/98, punkterna 3.25 och 3.26 (EGT C 241, 31.7.1998, s. 58).

(17) Den frysta satsen är det belopp av de mervärdesskattebaserade egna medlen som behövs för finansieringen av Förenade kungarikets korrigering uttryckt som en procentandel av mervärdesskatteunderlaget.

(18) Se särskild rapport nr 6/98, punkterna 3.29.–3.33.

(19) Att finansiera Europeiska unionen, KOM(2004) 505 slutlig, 14.7.2004.

(20) Se yttrande nr 8/99, punkt 34.

(21) Utan hänsyn till eventuella reservationer.