Torskåterhämtning

[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 2.4.2008

SEK(2008) 389

ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR som åtföljer Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EG) nr 423/2004 när det gäller återhämtning av torskbestånd och om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93

SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN för förslaget till ändrade åtgärder för återhämtning av torskbestånd

{KOM(2008)162}

ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR

SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN för förslaget till ändrade åtgärder för återhämtning av torskbestånd

Konsekvensanalysen har gjorts för ett förslag som går ut på att revidera åtgärderna för återhämtning av torskbestånden. Förslaget omfattar torskfisket i de fyra områden som ingår i den nuvarande förordningen om återhämtning av torskbestånd, dvs. 1) Nordsjön, Skagerrak och östra delen av Engelska kanalen, 2) Kattegatt, 3) området väster om Skottland, 4) Irländska sjön och ett nytt område 5) Keltiska havet.

Efter många års fortsatt tillbakagång i torskbeståndens lekbiomassa meddelade Internationella havsforskningsrådet (ICES) att bestånden var nära kollaps och rekommenderade att det infördes en återhämtningsplan. Till följd av detta antogs det 2004 en återhämtningsplan för torsk, enligt vilken ministerrådet åtog sig att fastställa totala tillåtna fångstmängder (TAC) och ansträngningsbegränsningar enligt förutfastställda regler som svar på den senaste vetenskapliga rådgivningen.

Tyvärr har planen efter fyra års tillämpning inte minskat fiskedödligheten i den utsträckning som krävs för torskbeståndens återhämtning. Eftersom återuppbyggnaden av beståndet går så långsamt måste planen ses över och bristerna åtgärdas.

I denna rapport bedöms de alternativ som gemenskapen har när det gäller att vidta effektiva åtgärder för torskbeståndens återhämtning. I rapporten analyseras följande alternativ:

Alternativ 1: Status quo – lämna den nuvarande planen oförändrad.

Den nuvarande återhämtningsplanen för torsk är baserad på kravet att TAC varje år fastställs på en nivå som resulterar i en trettioprocentig ökning av lekbeståndets biomassa tills bestånden uppnår säkra biologiska gränser och inte töms ut. Denna metod har visat sig vara obrukbar.

Alternativ 2: Bättre genomdrivande

Att behålla det nuvarande lagförslaget men förbättra genomdrivandet har diskuterats. De senaste analyserna visar dock att de rapporterade landningarna ligger inom de tillåtna gränsvärdena och använd ansträngning väl inom tillåtna gränser. Genomdrivandet anses ha förbättrats den senaste tiden och är inte den avgörande orsaken till problemet med överfiske. Även om det är önskvärt att genomdrivandet förbättras är det inte i sig tillräckligt för att säkerställa torskens återhämtning.

Alternativ 3: Fiskeförbud

Totalt torskfiskestopp för att återuppbygga bestånden har övervägts som ett möjligt förvaltningsalternativ. Sådana drastiska åtgärder skulle få mycket stora sociala och ekonomiska konsekvenser eftersom andra kommersiellt viktiga arter (t.ex. kolja, vitling, marulk och havskräfta) fångas i samma fisken. Trots noggranna analyser har man inte kunnat identifiera några lämpliga kandidater till fredade områden för att skydda torsken. Svårigheten ligger i att torsken är mycket utbredd och att fredning av ett specifikt område (om det införs utan ansträngningsminskningar) troligtvis flyttar fiskeansträngningen till ett annat område där det antagligen kommer att fångas mer torsk.

Alternativ 4: Användning av ekonomiska instrument

Ekonomiska instrument har övervägts för återhämtning av torsken. De kan göra miljöförvaltningen mer effektiv och kostnadseffektiv, skapa incitament för investeringar och generera ekonomiska medel för att skydda den biologiska mångfalden. Användningen av ekonomiska incitament inriktade på särskilda politikområden som det främsta instrumentet för bevarande ingår inte i den gemensamma fiskeripolitiken.

Alternativ 5: Förenkling och förbättring av återhämtningsplanen för torsk

Detta alternativ innebär en översyn av de nuvarande återhämtningsåtgärderna för torsk för att göra reglerna för fastställandet av TAC enklare och tydligare och mer stabila vid bristfällig vetenskaplig rådgivning eller total avsaknad av sådan. I den reviderade planen ersätts det nuvarande systemet med dagar till sjöss med en metod som delegerar administrationen av fiskeansträngningen till medlemsstaterna inom vissa gränser som ska fastställas i gemenskapslagstiftningen. Den fokuserar på ansträngningsbegränsningar hos de fartyg som fångar mest torsk.

Enligt vetenskaplig rådgivning och resultaten av samråd med intressenter kan målet att öka torskbeståndens storlek med en viss procentsats varje år ersättas med en metod som gradvis innebär lägre fiskedödlighet, vilket i sin tur leder till återhämtning av bestånden och till slut högt uttag.

Slutsats

Slutsatsen av rapporten är att alternativ 5 – förbättrad plan som föreslår ändringar i återhämtningsåtgärderna för torsk i flera olika led – bör väljas eftersom de andra alternativen antingen är ineffektiva, opraktiska eller har mycket negativ inverkan på sysselsättningen och inkomsterna på kort sikt.

Sistnämnda alternativ förespråkades också av intressenterna som har rådfrågats i stor omfattning under utformningen av denna politik.