1. Bakgrund

I strategin för Europeiska unionens internationella samarbete inom forskning och innovation som offentliggjordes 2012 fastställs målen att stärka EU:s spetskompetens och attraktionskraft inom forskning och innovation och dess ekonomiska och industriella konkurrenskraft, hantera globala samhällsfrågor samt stödja unionens externa politik. Strategin är en av byggstenarna till den öppenhet mot omvärlden som prioriteras i EU:s forsknings- och innovationspolitik.

Dessa mål kan tillämpas på olika sätt beroende på det internationella partnerlandet eller regionen. För länder inom EES och Efta samt EU:s utvidgningsländer ligger tonvikten på att främja integration i det europeiska forskningsområdet. För länder inom den europeiska grannskapspolitiken är målet att stödja ett gemensamt område för kunskap och innovation, med samarbete inom forskning och innovation, rörlighet för akademiker och kapacitetsuppbyggnad. För industriländerna och de framväxande ekonomierna omfattar målen att öka konkurrenskraften, tillsammans ta itu med globala frågor och delta mera i internationella värdekedjor. För utvecklingsländer ligger tonvikten på att främja hållbar utveckling för dem och ta itu med globala samhällsfrågor. I samtliga fall fastställs samarbetsområdena på grundval av forsknings- och innovationsförmåga, möjligheter till marknadstillträde, bidrag till internationella åtaganden och befintliga ramar för forskning och innovation.

Med strategin vill man göra insatser på sex huvudområden: i) öppna upp EU:s flaggskeppsprogram inom forskning och innovation, Horisont 2020, för forskare och innovatörer världen över och stödja riktad verksamhet på grundval av prioriterade områden för samarbete med internationella partnerländer och partnerregioner, ii) förbättra ramvillkoren som ligger till grund för internationellt samarbete, iii) spela en ledande roll i multilaterala forum och arbeta med internationella organisationer, iv) stärka partnerskapet med medlemsstaterna, v) utöka synergieffekterna med EU:s externa politik, vi) utvidga kommunikationen och stärka övervakningen.

Detta dokument är den andra tvåårsrapporten om genomförandet av strategin och strukturellt följer den strategin. Slutsatserna från den första rapporten var följande: Internationellt samarbete måste integreras bättre i den strategiska programplaneringen för Horisont 2020 och utarbetandet av arbetsprogrammet. Arbetet med att undanröja hinder för samarbete måste fortsätta. Övergripande strategier behövs för att ta itu med de globala utmaningarna på ett mer effektivt sätt. Man behöver fortsätta fokusera på att förbättra samverkan med medlemsstaterna och med EU:s externa politik. Kommunikationsstrategin bör finslipas. Kvantitativa indikatorer bör ligga till grund för övervakningen av strategins effekter. Denna rapport framhäver de åtgärder som vidtagits som svar på slutsatserna i fråga om konkreta resultat, såsom den nya medfinansieringsmekanism som inrättats av EU och Kina för att stödja forsknings- och innovationsprojekt på strategiska områden av gemensamt intresse.

2. Prioriteringar för samarbete

Under de senaste två åren har det globala samarbetet inom forskning och innovation fått en större roll i myndigheters och företags strategiska planering. En av Europeiska kommissionens främsta prioriteringar är att göra EU till en starkare aktör globalt sett, och öppenhet för omvärlden är kärnan i EU:s politik inom vetenskap, forskning och innovation. Kommissionen strävar efter att använda unionens styrkor inom vetenskap och teknik för att bli en stark röst i globala debatter och utnyttja vetenskapsdiplomati mer för att hjälpa till att förbättra EU:s globala insatser. Detta innebär att vetenskapens universella språk ska användas för att hålla kommunikationskanaler öppna och se till att EU håller jämna steg med globaliseringen genom att förbättra det internationella samarbetet inom forskning och innovation för att kunna lösa globala utmaningar.

Utmaningarna på områden såsom hälsa, mat, energi, vatten, klimatförändringar och den cirkulära ekonomin är globala, och EU-kommissionen går i spetsen för ett flertal olika samarbetsavtal inom forskning och innovation i syfte att ta itu med dessa frågor på ett så effektivt sätt som möjligt. Kommissionen är mycket positivt inställd till internationellt samarbete eftersom det främjar nya kunskaper, höjer den vetenskapliga kvaliteten och förbättrar forsknings- och innovationssystemens konkurrenskraft. Samtidigt främjar internationalisering produktiviteten för investeringar i forskning och utveckling genom att göra det möjligt för företag att få mer kunskap från internationella marknader, delta i nya värdekedjor och dra större nytta av de växande marknaderna utanför EU.

Genomförandet av politik för att bygga upp det europeiska forskningsområdet har gett erfarenheter som nu används för att skapa dialoger och samverkan i ett internationellt sammanhang, och för kommissionens arbete med att utarbeta en vision för ett globalt forskningsområde där forskare och innovatörer smidigt kan arbeta tillsammans över gränserna, och där forskare, vetenskaplig kunskap och teknik cirkulerar så fritt som möjligt.

Kommissionen har fortsatt att föra regelbundna samarbetsdialoger om vetenskap och teknik med sina huvudsakliga internationella partner och politiska dialoger på hög nivå med de viktigaste världsregionerna. Dessa dialoger är viktiga för att systematiskt identifiera samarbetsmöjligheter som, i kombination med differentiering per land/region, stöder fastställandet av prioriteringar. Prioriteringarna återspeglas i uppdateringen av de fleråriga färdplanerna för det riktade internationella samarbetet med tolv länder och sex regioner, presenterade i det åtföljande arbetsdokumentet.

3. Stärkt yttre dimension för Horisont 2020

Uppdateringen av färdplanerna för det internationella samarbetet har samkörts med den strategiska programplaneringscykeln för Horisont 2020. Till följd av detta uppmuntras internationellt deltagande i konsortier i hög grad i arbetsprogrammen för Horisont 2020. Det antal ämnen som ansetts speciellt relevanta för internationellt samarbete har också ökat, från 12 % av ämnena i det sjunde ramprogrammet till över 27 % i arbetsprogrammen för 2014–2017.

Största delen av det internationella samarbetet genomförs genom deltagande i projekt inom ramen för Horisont 2020, men en del sker också genom gemensamma ansökningsomgångar och partnersamverkan för projekt som finansieras av internationella partner i syfte att utbyta kunskaper och utnyttja synergieffekterna. Dessutom bidrar många av ämnena i arbetsprogrammen till genomförandet av multilaterala programinitiativ som har utformats för att ta itu med samhälleliga utmaningar med deltagande av kommissionen, nationella och regionala finansieringsorgan.

Trots att det antal ämnen som valts ut för internationellt samarbete har ökat visar resultaten från de två första åren av Horisont 2020 att enheter från internationella partnerländer som saknar associeringsavtal deltar mera sällan i bidragsavtal för gemensamma insatser, med en minskning från 4,9 % inom ramen för det sjunde ramprogrammet till endast 2,4 % inom ramen för Horisont 2020. Endast 11,7 % av bidragsavtalen inom Horisont 2020 omfattar en eller fler partner utanför EU:s medlemsstater och Horisont 2020-associerade länder, jämfört med 20,5 % under det sjunde ramprogrammet. EU:s bidrag till sådana enheter har sjunkit från 2,0 % av budgeten under det sjunde ramprogrammet till 0,7 % under Horisont 2020. Den totala budget som investerats i samarbete kring Horisont 2020-projekt av internationella partnerländer utan associationsavtal har likaledes sjunkit från 60 miljoner euro till 29 miljoner euro per år.

Det minskade internationella deltagandet i bidragsavtal under Horisont 2020 jämfört med det sjunde ramprogrammet kan delvis förklaras som en kombination av de ändrade finansieringsreglerna för Brasilien, Ryssland, Indien, Kina och Mexiko, aktuella konflikter och den sociopolitiska utvecklingen i EU:s grannskap samt att Ukraina är associerat till Horisont 2020, men inte var det till det sjunde ramprogrammet. En annan stor skillnad jämfört med det sjunde ramprogrammet är att det, trots det ökade antal ämnen som utvalts för internationellt samarbete, finns väldigt få ämnen där internationellt deltagande är obligatoriskt. Slutligen har programmets ökade fokus på marknadsnära verksamhet ställt krav på att hitta en lämplig balans mellan att delta i internationellt samarbete och värna om EU-företagens intresse.

När det gäller rörlighetsnivån för enskilda forskare har 2,6 % av alla ansvariga forskningsledare vid Europeiska forskningsrådet (ERF) kommit till EU-medlemsstaten eller det associerade landet från internationella partnerland som saknar associationsavtal. Ett antal forskare i början av sin karriär har fått stöd från finansieringsorgan utanför medlemsstaterna och de associerade länderna för att tillfälligt delta i forskningsteam som leds av ERF-stipendiater genom genomförandearrangemang som nu är inrättade med sju länder. Inom ramen för de individuella stipendierna från Marie Skłodowska-Curie-åtgärderna har internationella partnerländer som saknar associeringsavtal tagit emot 280 forskare från medlemsstaterna och de associerade länderna, medan 521 forskare från dessa länder har fått stipendier i Europa, vilket motsvarar 20 % av alla mottagare av de individuella stipendierna. Dessutom deltar enheter från internationella partnerländer som saknar associationsavtal 459 gånger – motsvarande 29 % av det totala deltagandet – i personalutbyte inom forskning och innovation för ökat samarbete mellan länder och sektorer, och 209 gånger – eller 5 % av det totala deltagandet – i nätverk för innovativ forskning.

Internationellt samarbete är fortfarande en viktig aspekt av all Euratomverksamhet och fortsätter att genomföras inom de olika multilaterala ramarna (t.ex. OECD/NEA, IEA, IAEA, GIF) och genom de bilaterala Euratomsamarbetsavtalen med tredjeländer. En ny strategi för fusionsforskning främjar ökad integration mellan medlemsstaterna och de associerade länderna för att trygga framgången för Iter.

4. Förbättrade ramvillkor för deltagande i internationellt samarbete

EU-kommissionen har fortsatt att proaktivt ta itu med hinder för världsomfattande samarbete inom forskning och innovation.