EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 10.06.1996 
KOM(96) 247 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET 
SITUATIONEN PÂ MARKNADEN FÖR TOMATER INOM 
EUROPEISKA UNIONEN 

Under jordbruksrådets möte den 19/22 juni 1995 och inom ramen for diskussionerna om 
prispaketet 1995/1996 begärde rådet en rapport trän kommissionen om tomatsektorns 
ställning inom unionen. 
Kommissionen kan nu framlägga följande rapport till rådet. Den har utarbetats pä 
grundval av en undersökning som gjorts av kommissionen i medlemsstaterna för att fä 
befintliga uppgifter jämförda och bekräftade samt samla in de uppgifter som 
kommissionens tjänstegrenar inte förfogade över. 
Denna rapport år begränsad till en analys av situationen pä marknaden för tomater 
avsedda för konsumtion som färskvara, och berör således inte tomater avsedda för 
bearbetning. 
Situationen på marknaden för tomater har varit besvärlig under de senaste regleringsåren, 
i synnerhet vad gäller växthusproduktionen. Denna produktion konfonteras nu med den 
omorganisering av marknaden som är en följd av den nya situation som rader sedan 1993, 
när Spaniens anslutningsperiod löpte ut för tomater. 
I denna rapport analyseras också gemenskapens stöd till produktions- och 
marknadsföringsstrukturerna. Stödet verkar inte ha några märkbara följder för 
produktionsutvecklingen. 
Systemet med nationella stöd som helt och hållet finansieras av medlemsstaterna och som 
specifikt beviljas för tomatsektorn behandlas också i rapporten. 
En av rapportens slutsatser är att marknadens naturliga utveckling bör leda till en lämplig 
balans utan att göra det nödvändigt med interventionsåtgäxder frän gemenskapen. 
Kommissionen har dock inte tidigare haft några invändningar mot nationella stöd för att 
upplösa produktionspotentialen, något som skulle kunna tillämpas i det speciella fallet 
med växthus. 
A 
INLEDNING 
SAMMANFATTNING 
L ANALYS A V GEMENSKAPENS MARKNAD FÖR TOMATER 
1. Världsmarknaden 
2. Gemenskapsmarknaden: 
2.1 Tomaternas relativa ekonomiska betydelse för jordbrukssektorn 
2.2 Gemenskapens produktion 
2.3. Förhållanden och utveckling vad gäller produktionsstrukturerna 
2.4. Konsumtion och marknadsföring 
2.5. Produktionspriser 
3. Handel 
3.1 Handeln inom gemenskapen 
3.2 Import från länder utanför EG 
3.3 Gemenskapens export 
BL GEMENSKAPSSTÖD 
l.-Stmkturstöd 
2.-Nationellt stöd 
SLUTSATSER 
BILAGOR: 
1. Produktionsområden: 
-Belgien 
-Nederländerna 
-Spanien 
-Frankrike 
2. Statistiska uppgifter 
3. Bilaga am strukturstöd 
INLEDNING 
Under jordbruksrådets möte den 19/22 juni 1995 och inom ramen för diskussionerna om 
prispaketet för 1995-1996 begärde rådet en rapport från kommissionen om tomatsektorns 
ställning inom unionen på grundval av en undersökning som gjorts av kommissionen i 
medlemsstaterna för att få befintliga uppgifter jämförda och bekräftade samt samla in de 
uppgifter som kommissionens tjänstegrenar inte förfogade över. 
Den period som undersökts består av de 5 åren 1990-1994. Perioden omfattar tre 
regleringsår då Spanien fortfarande befann sig i en övergångsperiod till följd av 
anslutningen, och följaktligen var underkastat anbudspriser, samt två regleringsår, 1993 
och 1994, då Spanien endast uppehöll ett system för statistisk övervakning av 
sändningarna (KHM). 
Denna rapport är begränsad till en analys av situationen på marknaden för tomater 
avsedda för konsumtion som färskvara, och berör således inte tomater avsedda för 
bearbetning. Dessa räknas som en annan produkt, på grund av produktionsvillkoren såväl 
som saluföringen. 
SAMMANFA TTNING 
Tomaten har blivit en basgrönsak i den europeiska kosthållningen. Dess betydelse för 
gemenskapens jordbruksnäring (14,7 % av den sammanlagda volymen för grönsaker) är 
stor. Dess andel av gemenskapsbudgeten är 9,4 miljoner ecu i gemenskapsstöd till 
marknaden. 
Sedan 1990 har produktionen och odlingsarealerna minskat i storlek. Skördarna har 
däremot ökat anmärkningsvärt, på grund av odlingsteknikens utveckling. Trenden för 
framtiden verkar gå i riktning mot specialisering av produktionen och en minskning av 
antalet företag. 
Den stegring av konsumtionen som kunnat oberveras sedan 1990 verkar ha nått sitt tak 
och stabiliserats för framtiden. Konsumtionen utvecklas dock mot större variation och 
bättre kvalitet med efterfrågan av nya typer och sorter som i högre grad smakar som 
frilandstomater. Anpassning av produktionen till denna nya efterfrågan förefaller vara en 
av de faktorer som skulle kunna göra produktionen i de nordligare länderna mer dynamisk 
gentemot den starka konkurrensen från länderna i söder. 
Säsongsbetingelsen är som alltid ett av sektorns främsta kännetecken. Priserna på 
grossistmarknaderna verkar falla generellt, men man kan dock märka en relativ uppgång 
under 1994. Trots avsaknad av definitiva uppgifter verkar det dock som om priserna har 
sjunkit även under 1995, särskilt för växthustomater från de nordliga länderna. 
Denna prissänkning beror till stor del på de lägre kurserna för "runda klassiska" tomater, 
medan produktionspriserna för de nya sorterna med "stort mervärde" (tomater i klase, 
körsbärstomater) är mycket attraktiva. Produktionsvolymen för dessa nya sorter ökar 
stegvis. 
Man har inte kunnat visa någon påverkan från fluktuationerna i vissa svaga valutor på 
priset på tomater från länder som devalverat sin valuta (särskilt Spanien). 
Gemenskapsstödet, som i stort har minskat sedan 1990, har endast använts som skyddsnät 
för marknaden och inte i något fall som inkomstkälla, eftersom denna möjlighet utnyttjats 
mycket sparsamt (1,6 % i medeltal). 
Handeln inom gemenskapen har ökat med 27 % sedan 1990. Detta beror till stor del på 
ökningen av sändningar med ursprung i Spanien. 
Omorganiseringen av odlingssäsongerna är orsak till vissa säsongsbundna problem mellan 
de nordliga och de sydliga regionerna. Fram till och med 1994 täcktes vinterperioden 
(januari, februari, mars) nästan i sin helhet av den spanska och den marockanska 
produktionen (inklusive Kanarieöarna), medan sommarperioden motsvarade produktionen 
i de nordligare medlemsstaterna (Belgien, Nederländerna och delar av Frankrike). 
I och med att övergångsperioden för Spanien i samband med anslutningen tog slut 1993 
försvann prisrestriktionerna och möjlighet till export under de s.k. "känsliga" månaderna 
(april, maj och juni) öppnades till fullo för de spanska produkterna, vilket innebär 
betydande överlappningar med produktionen norrifrån. 
Å andra sidan försöker man att säkra en del av "vintermarknaden" för växthusodlade 
tomater med hjälp av ny odlingsteknik och sorter med högt mervärde, vilka nödvändiggör 
stora investeringar. 
Import från tredje land, i synnerhet från Marocko, säljs framför allt på den franska 
marknaden. Denna import förefaller inte störa marknaden. Den sker dessutom sedan 1995 
inom ramen för det bilaterala avtalet. 
Gemenskapens stöd till produktions- och marknadsföringsstrukturerna verkar inte ha 
någon större inverkan på produktionsutvecklingen. Denna har i mycket högre grad 
påverkats av marknadens normala svängningar och i synnerhet av förändringar i handeln 
inom gemenskapen. 
Kommissionen besitter ingen information om nationella stöd, helt och hållet finansierade 
av medlemsstaterna, som särskilt skulle ha beviljats för tomatsektorn. Vad gäller 
nationella stöd generellt har tomatsektorn kunnat dra nytta av den horisontella karaktären 
hos allmänna stöd till jordbruket eller till regional utveckling. 
/ VÄRLDSMARKNADEN 
Tomatproduktionen motsvarar i volym 18 % av världsproduktionen av grönsaker. Enligt 
FAO har världsproduktionen av tomater (inklusive tomater avsedda för bearbetning) stigit 
från 50 miljoner ton 1990 till 74,3 miljoner ton 1993. Världshandeln för den färska 
produkten är mindre än 4 % av världsproduktionen och tomater avsedda för bearbetning 
motsvarar ungefar 30 % av världsproduktionen. 
Den låga exportvolymen för tomater avsedda för konsumtion som färskvara visar att den 
största delen av världens tomatproduktion är ämnad för den inhemska marknaden. 
Tomater är i själva verket inte särskilt väl lämpade för handel på grund av sin begränsade 
hållbarhet, överlappningen mellan produktionsperioderna i import- och exportländerna 
samt stora variationer i pris under säsongerna. 
Huvudsakliga producenter är Europeiska unionen, USA, f.d. Sovjetunionen, Kina och 
Turkiet. 
Europeiska unionen är den största producenten med en produktion på 13,4 miljoner ton 
varav 6,9 miljoner är avsedda för konsumtion som färskvara, dvs. 48,5 % av den totala 
produktionen1. Handeln med färska tomater är välutvecklad i Europa där man också finner 
världens största tomatexportörer, Nederländerna, Spanien och Belgien, samt de största 
importörerna, Tyskland, Frankrike och Förenade kungariket. 
2 GEMENSKAPSMARKNADEN 
2.1 Tomaternas relativa ekonomiska betydelse för trädgårdssektorn 
Färska tomater är en viktig produkt inom trädgårdssektorn. Det faktum att de konsumeras 
i Europa under hela året innebär att färska tomater kan anses vara en "basgrönsak". De 
motsvarar 14,7 % av grönsaksproduktionen inom gemenskapen. Den jordbruksareal som 
avsätts till tomatproduktion motsvarar i medeltal 13 % av unionens areal för 
trädgårdsodling. 
för perioden 1990-1994 
I budgettermer är genomsnittskostnaden 9,4 miljoner ecu2 för marknadsinterventioner 
vilket alltså motsvarar 1,2 % av budgeten för färsk frukt och grönsaker. 
De kvantiteter som återtagits från marknaden har totalt sett minskat sedan 1990, och 
motsvarar i genomsnitt 1,6 % av de tomater som odlades för konsumtion som färskvara 
under 1990-1994. För denna period återtog Frankrike 3 % av produktionen, följt av 
Nederländerna (2,8 %) och Italien (2,6 %). 
2.2. Gemenskapens produktion 
I genomsnitt 48,5 % av gemenskapens produktion av tomater är avsedd för konsumtion 
som färskvara. 
Främsta producent i Europa av tomater avsedda för konsumtion som färskvara är Italien 
(29,8 %) följt av Spanien (27,4 %), Grekland (10 %) och Nederländerna (9 %). 
Denna slags produktion, som visade en uppåtgående tendens fram till 1990, minskade 
mellan 1990 och 1994 (från 7 miljoner ton 1990 till 6,3 miljoner ton 1994). Den 
nedåtgående trenden blev starkt märkbar från och med regleringsåret 1993, särskilt i 
Spanien, Italien och i Nederländerna. 
I Belgien och Grekland däremot kan man från och med 1990 observera en ökning av 
produktionen. 
Belgien 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Italien 
Neder­
länderna 
Portugal 
EUR-15 Tabell 1: 
1988 
205 030 
666 910 
1 834 893 
417 500 
1 594 916 
567 029 
63 893 
5 530 068 Tomatproduktionens utveckling 
1989 
225 220 
728 050 
1 987 763 
421 700 
2 018 230 
620 782 
80 835 
6 265 710 1990 
268 400 
665 790 
2 024 695 
461 100 
2 657 083 
640 725 
86 706 
6 987 534 1991 
313 960 
710 700 
1 793 832 
527 300 
2 759 091 
636 149 
72 625 
6 993 597 1992 
329 500 
754 940 
1 880 143 
516 900 
2 712 099 
651 994 
64 267 
7 098 801 (ton) 
1993 
346 779 
784 850 
1 912 300 
643 400 
1 984 572 
606 612 
ingen uppg. 
6 651 347 1994 
309 334 
757 250 
1 786 807 
492 600 
2 149 074 
540 577 
75 000 
6 262 412 
Genomsnitt för åren 1990-1994. För 1994 var budgetkostnaden 4,46 miljoner ecu, motsvarande 0,5 
% av budgeten för sektorn för färsk frukt och grönsaker. 
Tabell 2.'Produktionsutveckling jämfört n*ed den totala produktionen i Europa 
(i %) 
Belgien 
Grek­
land 
Spanien 
Frank­
rike 
Italien 
Neder­
länderna 1988 
3,7 
12 
33 
7,5 
28,7 
10,2 1989 
3,6 
11,5 
31,4 
6,7 
31,9 
9,8 1990 
3,8 
9,4 
28,7 
6,5 
37,7 
9,1 1991 
4,5 
10,1 
25,4 
7,5 
39,1 
9 1992 
4,6 
10,5 
26,3 
7,2 
37,9 
9,1 1993 
5,2 
11,7 
28,5 
9,6 
29,6 
9 1994 
4,9 
12 
28,2 
7,8 
33,9 
8,5 
2.3. Förhållanden och utveckling vad gäller produktionsstrukturerna 
Frilandsodling sker i länderna i söder, företrädesvis i Italien, Spanien, Grekland, Sydfrankrike 
och Portugal. 
Odling under plast är en ny variant av frilandsodlingen, som innebär att man skyddar odlingarna 
med en tunnel av plast. Plasten är främst till för att skydda mot vinden och för att ge bästa 
möjliga kvalitet på produktionen. 
Växthusodling sker i de nordliga länderna, särskilt i Nederländerna, Belgien och delar av 
Frankrike. Denna sorts odling möjliggör artificiell uppvärmning under de kallaste perioderna. 
Den totala arealen inom gemenskapen för odling av tomater har minskat äcdau two {trau 
255 000 ha 1990 till 217 000 ha 1994). Minskningen beror delvis på att arealen i de sydliga 
länder som traditionellt ägnar sig åt frilandsodling har minskat, och den sammanfaller med en 
ökning av avkastningen och introduktionen av nya tomatsorter. 
Störst areal har Italien med 50,6 % av den totala arealen, följt av Spanien med 25,5 % och 
Grekland med 14,9 %. 
Den totala areal som är avsedd för "skyddad odling" (odling under glas eller plast)i gemenskapen 
motsvarar bara 9 % av de totala arealen för tomater avsedda för konsumtion som färskvara. 
I Belgien och i Nederländerna odlas tomater enbart i växthus. Man kan märka en konstant 
minskning av arealen i Nederländerna sedan 1990, medan arealen i Belgien har ökat något. I 
Spanien motsvarar den yta som är avsedd för skyddad odling 16,6 % av den sammanlagda 
arealen, i Italien 5,3 % och i Frankrike 60 %. 
På det stora hela kan man fastställa att arealen har minskat med 17,7 % under perioden 1990-
1994. Minskningen är mest betydande i Frankrike (-38,9 %), följt av Nederländerna (-29,2 %), 
Grekland (-20 %) och Spanien (-13,4 %). 
Tabell 3: Utveckling med avseende på arealen för tomatodling 
(hektar) 
Belgien 
Grek­
land 
Spanien 
Frank­
rike 
Italien 
Nederlä 
nderna 1990 
940 
38 513 
69 884 
6 600 
136 378 
1 603 1991 
945 
39 015 
59 913 
6 650 
129 669 
1 570 1992 
963 
36 657 
55 802 
5 960 
117 595 
1 505 1993 
946 
33 110 
57 111 
6 060 
113 426 
1 390 1994 
954 
32 083 
61 613 
4 750 
115 248 
1 241 
De olika odlingsteknikerna medför en enorm skillnad i avkastning för de olika slagen av 
produktion. 
Tabellerna nedan visar skillnaden mellan avkastningen för frilandsodling - 50 ton/hektar - och 
avkastningen för växthusodling - 400 ton/hektar. 
Trenden 1990-1994 visar en generell ökning av avkastningen (med 2 % årligen) för båda 
odlingssätten. 
Dessa stora ökningar av avkastningen beror främst på bättre behärskning av odlingstekniken, 
nya, mer produktiva tomatsorter som introducerats på marknaden, samt den nya teknik som 
används för skyddad odling. 
Tabell 4: Utveckling av avkastningen i tomatproduktionen 
(ton/ha) 
Belgien 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Italien 
Neder­
länderna 1988 
238,8 
45,5 
42,8 
108,2 
41 
330,6 1989 
246,1 
53,2 
44,9 
113 
45,5 
368 1990 
285,5 
45,6 
45,2 
119,3 
45,7 
399,7 1991 
332,2 
48,4 
44,5 
127,7 
47,7 
405,2 1992 
342,2 
51,2 
47,4 
128,2 
50,5 
433,2 1993 
366,6 
52,4 
49,1 
145,4 
48,4 
436,4 1994 
324,2 
52,6 
49,8 
162 
50,4 
435,6 
2.4. Konsumtion och marknadsföring 
Enligt de uppgifter som erhållits från medlemsstaterna har konsumtionen ökat sedan 1990. Denna 
trend säger dock ingenting om framtiden. Branschfolket förutser snarare en stagnation av 
konsumtionen. 
Medelkonsumtionen av färska tomater i unionen är 24,6 kg/invånare3. Detta ligger långt ifrån 
genomsnittet för OECD-länderna som är på 31 kg/invånare. 
Den största konsumenten av färska tomater är Grekland, följt av Italien och Spanien. Man bör 
även notera den starka minskningen i konsumtionen av färska tomater i Spanien för 1994. 
Av tabellen nedan framgår också att konsumtionen inom gemenskapen är allt annat än homogen. 
Skillnaderna i konsumtion mellan medlemsstaterna är avsevärda. Förhållandet mellan högsta och 
lägsta konsumtion per capita motsvarar 1:15. 
genomsnittet mellan 1990 och 1994 
10 
Konsumtionen visar en relativt tydlig tendens till förmån för de nya sorterna, som tomater i klase, 
körsbärstomater eller tomatsorter med organoleptiska egenskaper som i högre grad påminner om 
frilandstomaternas. 
Som allmän regel gäller att de medlemsstater som producerar mycket tomater även konsumerar 
mycket, men att konsumtionen förblir mer eller mindre stabil. 
Tabell 5: Konsumtion av tomater (färska) 
(kg/invånare) 
Medlemsstat 
Belgien 
Danmark 
Tyskland 
Grekland 
Spanien 
Frankrike 
Irland 
Italien 
Luxembourg 
Nederländerna 
Portugal 
Förenade kungariket 
Österrike 
Finland 
Sverige 1988 
10,9 
5,9 
13,9 
66,0 
37,0 
10,0 
6,0 
59,4 
/ 
6,1 
/ 
6,4 
/ 
8,3 
/ 1989 
9,5 
/ 
14,8 
72,0 
40,8 
10,3 
6,0 
62,1 
/ 
6,2 
/ 
6,6 
/ 
8,5 
/ 1990 
11,8 
5,5 
15,4 
65,0 
43,6 
10,4 
6,0 
64,4 
/ 
6,5 
/ 
6,4 
/ 
9,1 
/ 1991 
14,0 
/ 
15,3 
69,0 
37,2 
10,6 
6,0 
63,3 
/ 
6,7 
/ 
5,9 
/ 
8,7 
/ 1992 
11,7 
/ 
15,7 
73,0 
36,5 
/ 
6,0 
57,6 
/ 
6,6 
/ 
6,0 
/ 
9,0 
/ 1993 
13,5 
5,0 
16,0 
76,0 
35,3 
/ 
/ 
57,1 
/ 
6,7 
/ 
4,5 
/ 
9,0 
/ 1994 
/ 
/ 
14,1 
73,0 
28,3 
/ 
/ 
55,6 
/ 
6,0 
/ 
5,5 
/ 
9,7 
/ 
Olika sorters tomater används för att tillfredsställa de europeiska konsumenternas önskemål 
vilka begär ett allt större antal produkter på marknaden. Detta innebär större ansträngningar 
för producenterna för att anpassa sig till denna segmentering av marknaden med nya sorter. 
Under de senaste åren har man kunnat notera en ökning av antalet sorter som t.ex. 
"körsbärstomater** och tomater som sitter på kvist, dvs. "tomater i klase*', vilka har varit 
mycket framgångsrika på grund av sina organoleptiska egenskaper och färska utseende. 
Produktionen av tomater för konsumtion som färskvara, till skillnad från den produktion som 
är avsedd för bearbetning, är utspridd hela över året. Detta möjliggörs genom nya 
odlingstekniker och nya tomatsorter. 
11 
2.5. Produktionspriser 
Den starka säsongsbundenheten är den mest slående egenskapen vad gäller priset på färska 
tomater. Man kan verkligen konstatera en mycket stor skillnad i pris mellan de olika 
produktionsmånaderna samt mellan de olika producerande medlemsstaterna. I allmänhet är 
priserna högre under vintern än under perioden maj till november och prisnivåerna förblir 
stabila. 
Totalt kan man notera en sänkning av priserna för färska tomater från och med 1990 och fram 
till 1994, då man kan märka en svag höjning av priserna. 
Regleringsåret 1991: En höjning av priset jämfört med 1990. Trots detta sker prissänkningar 
i Spanien, Italien och Portugal. Totalt sett under regleringsåret ökar även produktionen på de 
planterade arealerna och avkastningen. 
Regleringsåret 1992: Det första året då priserna sjunker. Nedgången var störst i Spanien, 
Belgien, Nederländerna och Förenade kungariket. 
Regleringsåret 1993: Prissänkningen från föregående år fortsätter. Detta regleringsår 
karakteriseras av en sänkning av produktionen trots att en ökning av den planterade arealen 
kunde iakttas. 
Under regleringsåret 1994 höjs priserna relativt sett Denna höjning märks främst i 
Nederländerna och i Frankrike där priserna hämtar sig och ibland till och med överstiger 1990 
års prisnivåer. I Italien, Belgien och Portugal däremot hämtar sig priserna något men når inte 
1990 års nivåer. I Spanien och i Förenade kungariket håller sig priserna kvar på en mycket 
låg nivå. 
Tabell 6 visar den månatliga prisutvecklingen och utgör ett undantag. Den visar, från och med 
1990, för Spanien, Nederländerna och Belgien en höjning av priserna under maj och juni 
månad och en sänkning under mars och april. 
1994 visar dock generellt en stark återhämtning av priserna under mars och april. 
12 
Tabell 6: Månatlig prisutveckling jämfört med 1990 
I.Spanien 
Mars 
April 
Maj 
Juni 1990 
100 
100 
100 
100 1991 
44 
79 
189 
133 1992 
64 
72 
160 
101 1993 
70 
116 
181 
105 1994 
88 
95 
132 
146 
2.Nederländerna 
Mars 
April 
Maj 
Juni 1990 
100 
100 
100 
100 1991 
77 
110 
94 
159 1992 
68 
79 
126 
123 1993 
53 
74 
96 
109 1994 
77 
91 
104 
148 
3.Belgien 
Mars 
April 
Maj 
1 Juni 
Källa: GD VI med 1990 
100 
100 
100 
100 
l uppgifter irå 1991 
73 
106 
92 
128 
njordbmksde 1992 
67 
85 
130 
110 
partementet ( 1993 
59 
77 
101 
96 
Spanien), CB1 1994 
78 
86 
99 
123 
r och VBT. 
För regleringsåret 1995 har branscherna som svarar för produktionen i norr klagat över de 
låga priserna och följaktligen över företagens bristande lönsamhet. Denna situation verkar 
gälla för all växthusodling och alltså inte enbart tomatsektorn. 
Följande belgiska uppgifter för normalt rundade tomater får illustrera detta problem: 
Kostnader (investeringar, produktion och arbetskraft): 1 400-1 500 F/m2. Den normala 
produktionen är vanligtvis 55 kg/m2, en hög produktion ungefär 60 kg/m2. 
Detta innebär att för att uppnå ett finansiellt resultat som täcker kostnaderna krävs en 
prisnivå på minst 23 F/kg (1 400 F utgifter och 60 kg produktion) för de duktiga 
företagen. Genomsnittspriset i Belgien var runt 20 F/kg för 19954. 
Medlemsstatens siffror. 
13 
De belgiska tomaterna konkurrerar med de spanska tomaterna, för vilka priset är den avgörande 
faktorn, på den franska marknaden (55 % av den belgiska exporten). 
När man granskar de spanska priserna i pesetas kan man se att variationerna är mycket stora 
beroende på monetära problem. 
Den sjunkande trenden för priserna från januari 1992 till april 1995 visar att prisutvecklingen i 
pesetas i stort sett går parallellt med valutadevalveringarna. På grundval av dessa genomsnittliga 
tendenser har på 40 månader förhållandet mellan ecun och pesetan ganska regelbundet stigit med 
32 %, samtidigt som priserna i pesetas har stigit, med stora variationer, med 51 %. Följden har 
blivit att priset på de spanska tomaterna uttryckt i ecu steg med ungefär 14 % under perioden. 
Man kan alltså inte påvisa någon effekt för spanska tomater av pesetans devalveringar på priserna 
i ecu, alltså i belgiska franc. 
Spanska tomater 
Monetära effekter på priset 
X 100 m 1ecu=...PTA 
-©- Prix Ra/Kg 
123456789 10 11 12 123456789 10 11 12 123456789 10 11 12 1234 
Januari 92/april 1995 
'fo 
3 ANAL YS A V HANDELN. 
3.1 Handeln inom gemenskapen 
Handeln inom gemenskapen (inklusive Kanarieöarna) har ökat med 27 % i volym sedan 1990. 
Handelsvolymen är 1,3 miljoner ton, vilket motsvarar 21 % av den totala produktionen. 
Den största volymen sändningar inom gemenskapen 1994 var från Spanien med 618 000 ton 
(varav 306 000 från Kanarieöarna). Man bör även notera att detta land sedan 1990 har fördubblat 
sin handel. Därefter kommer Nederländerna med 410 000 ton och Belgien med 160 800 ton5. 
De främsta gemenskapsmarknaderna för denna handel är Tyskland, Förenade kungariket och 
Frankrike. 
Sändningarna från Nederländerna och Belgien har minskat sedan 1990, i synnerhet under 
regleringsåret 1993, följt av en svag uppgång under regleringsåret 1994. 
De franska och italienska sändningarna har däremot varit stabila, till och med ökat under 1993, 
och hade ett rekordår 1994. 
Tabell 7: Handelsvolymen inom gemenskapen 
Spanien 
Neder­
länderna 
Belgien 
Italien 
Frankrike 
EUR-12 
Källa: Eurostat-Cr 1990 
291 885 
545 958 
154 667 
17 196 
31 568 
1 051 777 
onos. Uppgifterna 1991 
331 391 
559 175 
172 437 
23 884 
43 317 
1 142 113 
för Spanien innef 1992 
414 630 
545 010 
187 831 
28 883 
46 682 
1 238 824 
artar även Kanarie 1993 
433 167 
387 053 
150 403 
38 832 
46 758 
1 068 907 
öarna. (ton) 
1994 
618 426 
409 669 
160 779 
64 655 
62 051 
1 332 080 
Ökningen av de spanska sändningarna är utan tvivel knuten till övergångsperiodens slut i början 
av regleringsåret 1993 genom att restriktionerna då upphörde. Ökningen stabiliserades 1994, ett 
år då både konsumtion och produktion sjönk i Spanien. Man kan dra slutsatsen att sändningarna 
detta år skedde på bekostnad av försäljningen på hemmamarknaden. Man kan även konstatera 
att sändningarna från fastlandet (Almeria och Murcia) ökade mer än de från Kanarieöarna. 
Siffror för 1994. 
15 
Säsonger 
Sändningarna inom gemenskapen har traditionellt ägt rum under två olika perioder: 
Mellan november och mars (vintertomater): Spanska tomater från Kanarieöarna och 
Murcia/Almeria. 
Mellan april och september (sommartomater): Sändningar från Nederländerna och 
Belgien. Under denna period var den spanska produktionen avsedd för den inhemska 
marknaden. 
Man kan dock notera två nya utvecklingar som stör detta traditionella mönster: 
Å ena sidan ökar den spanska utförseln under april, maj och juni (se tabeller nedan), men 
de har fortfarande störst volym i januari, februari och mars. Detta visar en handelsstrategi 
för den spanska produktionen som siktar på att delta även i sommarförsäljningen som 
traditionellt var de nordliga producenternas marknad. 
Å andra sidan kan man även konstatera en förändring av sändningarna från Nederländerna 
i motsatt riktning: sändningarna under 1994 ökade i januari, februari och mars. För maj 
och juni månad sjönk de däremot. 
I Belgien stiger sändningarna i april och maj, men också i februari och mars. 
Dessa ändringar visar tydligt på en konkurrens under vinterperioden mellan de "nordliga" 
sändningarna och sändningar av spanskt ursprung. 
Sedan 1993 är de traditionella handelsmönstren för gemenskapsmarknaden under omvandling. 
Nya marknadsföringsstrategier håller på att införas. I Nederländerna, till exempel, tillåter 
diversifieringen att man säljer tomater i klase i februari. Å andra sidan finns det i Spanien vissa 
regioner som kan producera under 11 av årets 12 månader. 
Detta är en av nyckelfaktorerna till de svårigheter som uppstått under de senaste åren på 
marknaden för tomater. Marknadens naturliga utveckling måste hitta en lämplig balans så att stöd 
från gemenskapen inte blir nödvändigt. 
16 
Tabell 8: Utveckling av handelskalendrarna 
Belgien 
Nederländerna 
Spanien Januari 
1992 1993 1994 
1170 527 1076 
22762 16510 22830 
105219 76099 95013 Februari 
1992 1993 1994 
317 462 1862 
18125 14760 24694 
50741 108644 97027 (i ton 
Mars 
1992 1993 1994 
869 2221 2182 
27301 24878 36776 
68795 89203 88256 
Belgien 
Nederländerna 
Spanien April 
1992 1993 1994 
11478 15248 81333 
46343 43828 43487 
43801 39099 49114 Maj 
1992 1993 1994 
23562 29100 26637 
74566 72308 65076 
8428 29671 50601 Juni 
1992 1993 1994 
30050 34558 34204 
93469 86330 77578 
5078 11230 50601 
3.2 Handeln utanför gemenskapen 
Import 
Största leverantör är för närvarande Marocko med 148 000 ton, fördelade mellan november och 
mars. 
Näst största leverantör är Israel med 4 000 ton 1994. 
Den sammanlagda volymen av gemenskapens import låg 1994 på 162 114 ton. 
Tabell 9: Import till gemenskapen 
MAROCKO 
TURKIET 
ISRAEL 
TOTALT 1990 
106.319 
3.014 
7.217 
-1991 
135.808 
3.230 
5.707 
-1992 
131.920 
3.926 
5.033 
152.066 1993 
164.360 
1.820 
3.860 
179.572 1994 
148.297 
2.829 
4.073 
162.114 
Marocko 
Odlingsarealen för tomater i Marocko har minskat sedan 1990 (från 5500 ha 1990 till 4000 ha 1994). 
Tendensen går mot odling under skydd. Produktionen förblir stabil, trots en sänkning 1994. 
Huvuddelen av importen från Marocko går till Frankrike. 1994 tog Frankrike hand om 85 % av den totala 
volymen tomater med marockanskt ursprung. Tyskland är slutmarknad för 6,4 % av totalvolymen och 
Belgien och Nederländerna är mottagare för 2 % vardera av importen frän Marocko. Spanien och Italien 
tar emot mindre än 400 ton vardera. 
I protokoll 1 i det Europa-Medelhavsavtal om association som slöts med Marocko föreskrivs att en kvot på 
150 676 ton färska tomater skall beläggas med nolltull, och, från oktober till mars, med ett förmånligt 
ingångspris. 
17 
Vad beträffar nedsättninoen av värdetullen har avtalet ännu inte genomförts. Importen beläggs med nolltull 
i enlighet med det gamla avtalet som fortfarande gäller, inom gränserna för gemenskapskvoten på 96 208 
ton för perioden 15 november 1995-30 april 1996, varav 16 800 ton för perioden 1-30 april 1996. Dessutom 
är Marocko i åtnjutande av en bilateral fransk tullkvot på 120 000 ton till nolltull. 
När det nya avtalet definitivt träder i kraft kommer gemenskapskvoten till nolltull att omfatta 150 676 ton, 
och den bilaterala fransk-marockanska kvoten kommer att dras in. Den nya kvoten kommer alltså att 
motsvara summan av den tidigare gemenskapskvoten, den bilaterala kvoten som räknas till gemenskapen, 
och av de kvantiteter som efter utvidgningen tilldelats de tre nya medlemsstaterna. 
Den årliga höjning av kvoten som föreskrivs i det gamla avtalet kommer att fördelas på samma sätt som 
tidigare. Från och med den 1 januari 1997 till och med den 1 januari 2000 kommer kvantiteten varje år att 
öka med 3 % av beloppet, fördelat på 4 lika stora delar. 
För kvantiteter utanför kvoten kommer värdetuilen att sänkas med 60 %. 
För det förmånliga inoånospriset genomfördes avtalet som väntat den 1 november 1995 genom rådets 
förordning nr 3057/95 av den 22 december 1995 (EGT nr L 326). 
För perioden 1 november 1995 - 30 mars 1996 har Marocko åtnjuta ett ingångspris på 500 ecu/ton för en 
maximal kvantitet av 145 676 ton. Ingångspriset i Gemensamma tulltaxan, som är lika för dessa varor av 
allt annat ursprung, var 688 ecu/ton 1 november- 20 december 1995, 738 ecu/ton 21-31 december 1995 
och 895 ecu/lon 1 januari-31 mars 1996. 
I enlighet med bestämmelserna i artikel 3 i protokoll 1 i associationsavtalet med Marocko skall detta land 
utanför perioden 1 oktober - 31 mars åtnjuta nedsatt ingångspris för en oföränderlig maximal kvantitet på 
150 676 ton. Denna kvantitet fördelas månad för månad på följande sätt: 
period kvantitet 
oktober 5 000 
november-mars 145 676 
varav 
november 18 601 
december ~ 36 170 
januari 30 749 
februari 33 091 
mars 27 065 
totalt 150 676 
18 
Ingångspriset - 500 ecu/ton för 1995/96 - sänks lika mycket och lika ofta som det 
konsoliderade ingångspriset i Världshandelsorganisationen. Vissa toleranser, 20 % 
månatligt överskridande och "återhämtning" av oanvända månatliga kvantiteter, är 
medräknade från november till mars, inom gränserna för den sammanlagda kvantiteten. 
Slutligen skall Marocko till kommissionen meddela vecka för vecka hur mycket som har 
exporterats till gemenskapen. 
Denna preferentiella ordning gällande särskilda tilläggsrättigheter har återupptagit och 
utvecklat de bestämmelser som hade genomförts under det första kvartalet 1995 i syfte 
att garantera Marocko dess traditionella handelsflöden. 
I praktiken har ordningen med referenspriser ersatts med ordningen med ingångspriser. 
Ett avtal i form av skriftväxling mellan Europeiska gemenskapen och Marocko6 hade 
bland annat fastställt ett förmånligt ingångspris för tomater på 560 ecu/ton för det första 
regleringsåret för vilket den nya ordningen med ingångspriser tillämpades, dvs. från och 
med den 1 januari 1995 för tomater. Avtalet tillämpades först på perioden 1 januari - 31 
mars 1995 för en maximal kvantitet av 81 006 ton, baserat på de traditionella 
handelsmönstren för gemenskapen med 12 medlemsstater. 
Marocko hade förbundit sig att inte överskrida den kvantiteten, samt att fördela den 
månad för månad, 27 756, 29 594 respektive 23 656 ton för januari, februari respektive 
mars månad 1995. Detta inom gränserna för en tolerans på 10 %. Man hade även 
förbundit sig att meddela vecka för vecka vilka kvantiteter som exporterats till 
gemenskapen. 
Analysen av perioden visar att avtalet tillämpats på ett riktigt sätt. Kvantiteterna har 
respekterats strikt och de olika informationskällorna stämmer överens med varandra (se 
tabell nedan). Med undantag för en kritisk period under februari 1995 har också priserna 
hållits på en tillfredsställande nivå. 
informationskällor 
/perioder 
(kvantiteter i ton) 
januari 1995 
februari 1995 
mars 1995 
Totalt Meddelande från 
Marocko: Export till 
EU 
28 697 
26 063 
24 463 
79 223 Debitering av kvot 
11.0990: 
importerade 
kvantiteter 
28 884 
25 985 
26 106 
80 975 Databasen 
Comext: 
faktisk import 
26 189 
25 319 
25 971 
77 479 
Rådets beslut av den 20 december 1994, EGT nr L 48,3.3.1995, s. 22. Kommissionen genomförde 
detta avtal genom förordning (EG) nr 298/95 av den 14 februari 1995, EGT nr L 35, 25.2.1995, 
s. 6. 
19 
De uppgifter som finns för innevarande regleringsår visar på en underanvändning från 
Marockos sida av tullkvoten med förmånligt ingångspris. A andra sidan har priserna 
förblivit stabila: standardimportvärdet har alltid legat högre än det "marockanska" 
ingångspriset, med undantag för två kritiska perioder i mitten på november 1995 och i 
mitten på januari 1996. 
Tabell 10: Utveckling av gemenskapens import från Marocko 
tomater 
KN-nummer 0702 00 
enhefcton Handel utanför EU 
Import från Marocko till Europeiska 
unionen 
1986 
1987 
1988 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 (januari-juni) 93 482 
93 194 
80 968 
91 874 
106 319 
135 808 
131 920 
164 360 
148 297 
84 491 
Källor: eurostat - comext 
Export 
Gemenskapens export av tomater är på uppgång sedan 1990 för alla medlemsstater 
utom för Förenade kungariket, och har gått från 107 000 ton till 278 000 ton för 1994, 
dvs. en årlig genomsnittlig ökning med 24,1 %. 
Tabell 11: Export från EG med 12 medlemsstater (i ton) 
HANDELSPARTNERS 
EU 
CANADA 
SCHWEIZ 
POLEN 
UNGERN 
ISRAEL 
RYSSLAND 
SLOVENIEN 
KROATIEN 
TJECKIEN 
EXTRA EG12 1990 
2.009 
425 
25.891 
2.070 
131 
3 
0 
0 
0 
0 
106.904 1991 
4.106 
1.769 
29.549 
22.260 
189 
24 
0 
0 
0 
0 
131.591 1992 
3.862 
1.067 
29.239 
29.959 
1.782 
15 
84 
577 
111 
0 
147.383 1993 
12.782 
1.978 
34.267 
43.570 
4.668 
0 
648 
5.051 
1.481 
6.950 
211.207 1994 
12.549 
2.891 
39.816 
32.020 
4.463 
4.056 
35.759 
7.458 
6.602 
12.865 
278.089 
20 
Vad gäller export kan man generellt märka att en öppning mot östländerna har skett, t.ex. 
Ryssland, Polen, Tjeckien och vissa delar av f.d. Jugoslavien. Detta handelsflöde förmodas 
fortsätta i framtiden. 
21 
BL GEMENSKAPSSTÖD 
1. STRUKTURSTÖD 
a) Stöd for produktionsstrukturer 
Fram till 1993 var inte utvecklingssektionen vid EUGFJ involverade i dessa stödformer. Samtliga 
bidragsansökningar beviljades genom ett system som upprättats i varje medlemsstat och EUGFJ 
betalade de utgifter som dessa medlemsstater inrapporterade. Utgifterna var stödberättigande så 
länge som de bestämmelser som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 2328/91 om förbättring 
av jordbruksstrukturens effektivitet följdes. I bestämmelserna i den förordningen fanns det inget 
särskilt förbud mot stöd för växthus eller tomater. 
Efter 1994 fanns det en finansiell ram för mål 5a (samt en programplanering som var begränsad 
till stöd för mål 1-områden). Men man får inte glömma att trots kommissionens försök att ha en 
särskild programplannering för hela förordning (EEG) nr 2328/91 så accepterade inte rådet denna 
infallsvinkel. Inom det nuvarande regelverket har vi endast en vägledande finansiell prognos och 
vad gäller investeringarna är det fortfarande möjligt att få stöd för växthus och tomater. 
Med tanke på denna situation och de svårigheter som den medför när det gäller att undersöka den 
eventuella effekt som stödet haft på tomatproduktionen, har man bett medlemsstaterna att 
analysera de bidrag som beviljats för denna produktion. Samtliga medlemsstater har meddelat att 
det är omöjligt för dem att lämna exakt information om stöd inom detta område. Man måste 
också ta hänsyn till det faktum att produktionsstrukturen för frukt och grönsaker är av ytterst 
varierande karaktär (under skydd, plast, nät, växthus...) och att den kan användas vid 
produktionen av flera produkter beroende på årstid, klimat, konsumenternas smak, marknaden etc, 
vilket gör det ännu svårare att utföra en noggrann analys inom ramen för mål 5a. 
Däremot är denna typ av investering lättare att identifiera inom ramen för operationella program. 
Trots att ansökningar för uppförande av växthus för tomater kommit in från ett antal 
medlemsstater har ingen av dessa bifallits. Det senaste fallet är Spanien. De enda fall där 
medfinansiering beviljats för växthus har varit mycket speciella åtgärder och för produkter som 
blommor och andra produkter för vilka det inte är säsong. 
Utöver de operationella programmen kan man endast göra ett försök till analys eftersom det 
saknas exakta indikatorer. Eftersom lagstiftningen inte gör det möjligt att angripa problemet i 
detalj har man samlat in ett antal upplysningar från medlemsstaterna för att kunna bilda sig en 
ungefärlig uppfattning om situationen. Med utgångspunkt från de uppgifter som erhållits under 
perioden 1990-1994, inom ramen för det investeringsstöd som föreskrivs i förordning 2328/91, 
har 5,5 % av beloppen används för uppförande och modernisering av växthus för alla typer av 
produkter: frukt, grönsaker, blommor eller plantskolor. Dessa investeringar belastade EUGFJ med 
totalt 347,65 miljoner ecu för hela perioden 1990-1994 och för hela gemenskapen. 
Om man utgår från denna globala information och extrapolerar kan man försöka identifiera 
tomatstödet, eftersom det är känt att denna produkt inte utgör mer än cirka 14 % av den totala 
frukt- och grönsaksproduktionen (exklusive blommor och plantskolor). 
22 
Genom attt tillämpa denna procentsats på den totala summan bidrag för dessa investeringar 
hamnar man på en siffra av 48,67 miljoner ecu som EUGFJ bidragit med under perioden 1990-
1994, vilket ger ett årligt genomsnitt på 9,73 miljoner ecu för gemenskapen med 12 
medlemsstater. 
Slutsatsen som man kan dra av detta är att bortsett från några marginella fall av användning av 
växthus i tomatproduktionen så är det strukturella investeringsstödets återverkan för 
gemenskapens produktion obetydlig. 
b) Strukturellt stöd för bearbetning och avsättning 
För att få en komplett bild av situationen är det lämpligt att också undersöka stödet för 
bearbetning och avsättning av jordbruksprodukter. Inom detta område är stöd tillåtet men det är 
omgärdat av särskilda urvalskriterier, (se bilaga). Därvid kan man konstatera att stöd till 
investeringar vad gäller bearbetning av tomater är förbjudna eller omfattas av mycket restriktiva 
villkor, som en sänkning med 20% av bearbetningskapaciteten. Däremot är stöd förknippat med 
försäljning(auktioner, förpackningar) tillåtna. Detta är åtgärder vilkas syfte är att förenkla 
produkternas avsättning på marknaden och som följaktligen har en positiv inverkan på 
produktionskedjan. 
Som information, visar nedanstående tabell bearbetnings- och avsättningsstöd för frukt och 
grönsaker under perioden 1991-1993. Med tanke på den restriktiva metoden för urvalskriterier 
och den relativt stora andelen tomater av frukt och grönsaker totalt så kan man dra slutsatsen att 
tomater praktiskt taget inte erhållit något bearbetnings- eller avsättningsstöd. 
Förordning (EEG) nr 866/90 - FRUKT OCH GRÖNSAKER 
PERIOD 1991-1993 
(i miljoner ecu) 
Medlems­
stater 
Perioden 
91-93 totalt 
Årligt ge­
nomsnitt BE 
5,7 
8 
1,4 
5 DK 
0,1 
1 
0,0 
3 DE 
29.1 
0 
7,28 EL 
22.0 
6 
5,52 ES 
56,9 
5 
14,2 
4 FR 
31,4 
0 
7,85 IR 
2,3 
7 
0,5 
9 rr 
74,1 
7 
18,5 
4 LX 
0 
0 NL 
4,5 
9 
1,1 
5 PT 
26, 
2 
6,5 
5 UK 
6,6 
4 
1,6 
6 EUR-
12 
totalt 
259,37 
64,84 
23 
2. NATIONELLT STÖD 
2.1. Förekomst av statsstöd inom tomatsektorn 
Kommissionen känner inte till några nationella stödsystem som enbart finansieras av medlemsstaterna 
och som är avsedda särskilt för tomatsektorn. Det enda kända fallet som är knutet till den faktiska 
situationen på tomatmarknaden är ett belgiskt stödsystem som består av räddningsstöd i form av 
räntelindring och statsgaranti för krediter för tomat-, paprika- och gurkodlare som är i finansiella 
svårigheter. 
Enligt kommissionens nuvarande policy är det främsta villkoret för att den skall godkänna sådant 
räddningsstöd att stödet är till för investeringar som gjorts tidigare och att räddningsstödet tillsammans 
med investeringsstöd som redan beviljats inte överskrider de maximala stödnivåer som normalt 
tillämpas för investeringsstöd. 
Ytterligare villkor för att räddningsstöd skall godkännas är att det berörda företagets finansiella 
svårigheter har orsakats av externa faktorer eller att företagen som far stöd lägger fram bevis för sin 
framtida bärkraft. 
Det bör poängteras att de nuvarande marknadsproblemen för tomatodlarna i Belgien endast är den 
ytterligare bidragande orsak som kan leda till att sådant stöd beviljas. Sådant stöd skulle också kunna 
beviljas som konsekvens av andra händelser, som t.ex. en höjning av räntenivåerna. Huvudanledningen 
till att kommissionen inte opponerar sig mot sådant stöd är emellertid det faktum att investeringsstödet 
som tidigare beviljats inte har nått upp till de gränser som normalt accepteras av kommissionen. 
Härigenom kan sådant stöd betraktas som ett ytterligare investeringsstöd i efterskott. 
2.2 Stöd för tomatsektorn i samband med generella stödsystem 
Även om inga särskilda nationella stödsystem för tomatodlare är kända för kommissionen, kan 
tomatsektorn dra fördel av generella statsstödssystem avsedda för trädgårdsnäringen eller to.m. 
för regionala system som inte utesluter jordbrukssektorn. Möjligheterna till sådant stöd är 
emellertid ganska begränsade av följande anledningar: 
2.2.1 Kommissionen betraktar normalt sett nationellt stöd i form av driftsstöd (stöd per input- eller 
outputenhet, eller per ha) som oförenligt med den gemensamma marknaden, eftersom detta stöd 
inte har någon bestående effekt på utvecklingen i den berörda sektorn. När det gäller produkter 
som är föremål för gemensamma marknadsordningar riskerar dessa stöd dessutom att störa 
gemenskapens stödmekanismer och betraktas därmed som brott mot den gällande 
marknadsordningen. De gemensamma marknadsordningarna betraktas som fullständiga och 
uttömmande för de produkter som omfattas av dem, vilket utesluter varje ytterligare nationellt 
stöd. Om sådant stöd existerar, skulle det generell sett vara olovligt beviljat. 
I samband med diskussionen om Europeiska unionens tomatmarknad måste följande två 
nederländska åtgärder inom trädgårdsnäringen nämnas, vilka eventuellt kan uppfattas som 
driftsstöd (men inte nödvändigtvis uppfyller villkoren i artikel 92.1): 
24 
- Kommissionen anser inte att det gastariffsystem tillämpas för den nederländska 
trädgårdsnäringen ger denna sektor någon ekonomisk fördel i förhållande till andra 
sektorer i den nederländska ekonomin, eftersom de kan få samma tariff om de använder 
lika stora kvantiteter gas som trädgårdsnäringen gör. Denna tariff är därför inget 
statsstöd som faller under artikel 92. Gaspriset i Nederländerna är för alla sektorer 
indexerat gentemot oljepriset. 
- Kommissionen känner inte heller till något stöd för den holländska trädgårdsnäringen 
i form av skattelättnader. Detta gäller även den energiskatt som nyligen har godkänts 
av kommissionen. Denna skatt förutser att trädgårdsnäringen delvis undantas från 
energiskatt. Huvudanledningen till att kommissionen godkände detta undantag för 
trädgårdsnäring i växthus var att full beskattning inte skulle göra det möjligt att 
fullständig återföra avkastningen från skatten, vilket är ett av villkoren i detta program, 
utan att det istället skulle leda till en betydande ökning av skattebördan för 
trädgårdsnäringen (kommissionens beslut av den 20 december 1995). 
2.2.2 Den enda form av driftsstöd som uppfyller bestämmelserna i artikel 92.1 och som kan anta 
form av samfinansierat stöd enligt rådets förordning (EEG) nr 2078/92 och som statsstöd är 
stöd till miljövänliga produktionsmetoder inom jordbruket. Detta stöd beviljas normalt per 
hektar och skall kompensera inkomstförlusten som uppstått till följd av att stödmottagaren 
genomfört miljöskyddsåtgärder, och utgör därtill ett incitament. Det bör nämnas att det i 
kommissionens nuvarande politik om statsstöd inte finns några fastställda gränser för storleken 
på detta incitament. 
Stöd för miljövänliga jordbruksmetoder beviljas ofta i form av samfinansierat stöd enligt 
betingelserna i den ovan nämnda rådsförordningen. Eftersom denna förordning inte utesluter 
statsstöd som beviljas på olika villkor eller överskrider de gränser som fastställs i förordningen, 
existerar kompletterande statsstödsprogram i flera medlemsstater. 
2.2.3 Investeringsstöd kan beviljas tomatproducenter under generella stödprogram. Dessa 
stödprogram omfattas till stor hel av rådets förordning (EEG) nr 2328/91. Denna förordning 
tillåter enbart kompletterande statsstöd för investeringar med särskilda mål, t.ex. stöd till 
miljöskydd som inte är knutet till en ökad produktionskapacitet. 
25 
SLUTSATSER 
1. Den heltäckande analys som utförts gör det möjligt att bekräfta att gemenskapsmarknaden för 
tomater avsedda för att konsumeras färska verkar generellt sett vara balanserad, med de normala 
fluktuationer som karakteriserar en dynamisk marknad. 
Trots den ökning av konsumtionen som ägt rum sedan 1990 och som verkar stabiliseras för 
framtiden minskar gemenskapens produktion och den odlade arealen. En anmärkningsvärd 
utveckling har dock skett på området odlingsteknik, vilket har framkallat en avsevärd ökning 
av avkastningen. 
Efterfrågan utvecklas i riktning mot mångfald och kvalitet. Anpassning av utbudet är en 
nyckelfaktor för dynamiken på denna marknad. 
2. Prissituationen på grossistmarknaderna visar en trend mot att sjunka trots en relativ höjning 
under 1994. Trenden för 1995 verkar även den visa på en sänkning av priserna. Sänkningen är 
inte enhetlig och har snarare påverkat de "traditionella" sorterna, medan priserna för de nya 
sorterna eller produktformerna har varit mycket attraktiva. 
Gemenskapsinterventioner används ytterst lite. 
Man kan inte heller visa på någon effekt av devalveringarna av vissa valutor (pesetas, lire) på 
priset i ecu på tomater med ursprung i länder med svag valuta (särskilt Spanien). 
3. Den stigande handelsvolymen inom gemenskapen visar att sektorn fungerar på ett 
tillfredsställande sätt. De traditionella distributionsmönstren för vinter/sommar har man lämnat 
bakom sig. Den nya balans som kommer att etableras för de 1,3 miljoner ton som berörs av 
handeln kommer att vara ett nyckelelement i lösningen på konflikten mellan de nordliga och 
de sydliga länderna. 
Import från tredje land, i synnerhet från Marocko, medför inga störningar på 
gemenskapsmarknaden. 
4. Gemenskapens stöd till produktions- och marknadsföringsstrukturerna verkar inte ha någon 
större påverkan på produktionsutvecklingen. Denna har i mycket högre grad påverkats av de 
normala svängningarna på marknaden och särskilt av utvecklingen inom gemenskapshandeln. 
Analysen av situationen visar inte på några allmänna problem på den strukturella planet 
Sektorn verkar vara dynamisk, det finns ingen nämnvärd överskottsproduktion och variationerna 
i handeln kan anses vara normala i dynamiken för en enhetlig marknad. 
5. Kommissionen besitter ingen information om nationella stöd, helt och hållet finansierade av 
medlemsstaterna, som särskilt skulle ha beviljats för tomatsektorn. Ett stöd till denna sektor har 
begärts inom ramen för så kallade "räddningsstöd" och granskas för närvarande av 
kommissionen. 
26 
REKOMMENDATIONER 
På grundval av dessa slutsatser anser kommissionen följande: 
1. Gemenskapsmarknaden befinner sig i en omorganisering på grund av den nya situation som 
råder sedan 1993. Utmaningarna är å ena sidan förändringarna i efterfrågan, och å andra sidan 
omläggningen av perioderna för handelsutbytet inom gemenskapen. 
Marknadens naturliga utveckling bör leda till en lämplig balans utan att göra det nödvändigt 
med interventionsåtgärder från gemenskapen. 
2. Bristen på lönsamhet hos vissa företag som odlar "växthusgrönsaker" i de nordliga länderna 
berör inte enbart tomatsektorn. Svårigheterna verkar snarare orsakas av konjunkturmässiga 
faktorer som gäller investeringsmöjligheter än verkliga ändringar i marknadsbalansen. 
3. Lösningarna bör studeras fall för fall på ett anpassat sätt, dock utan att detta stör den inre 
marknadens goda funktion. Kommissionen har inte tidigare haft några invändningar mot 
nationella stod för att upplösa produktionspotentialen, något som skulle kunna tillämpas i det 
speciella fallet med växthus. Denna typ av stöd kan bara användas för kompensation för 
inkomstförlust för icke lönsamma företag som önskar överge trädgårdsodlingen. 
27 
BILAGOR 
28 
BILAGA I 
DE VIKTIGASTE PRODUKTIONSOMRÅDENA 
L Belçien 
Produktionen i Belgien har sedan 1990 stigit med 13 %. Den är koncentrerad till provinsen 
Antweipen, främst Mechelen och Hoogstraten, samt till västra Flandern. Avsättningen av denna 
produktion sker i huvudsak genom kooperativ som garanterar försäljning av produkterna. 
Grossistmarknadens omsättning för tomater motsvarade för 1994 23,3 % av det sammanlagda värdet 
av grönsaker som producerats i Belgien. 
Sammanlagt har omsättningen för grönsaker odlade i växthus ökat i Belgien under 1994; 6,1 % 
jämfört med 1993, och tomaterna står för den mest märkbara ökningen 
De flesta företagen är familjeföretag och har en genomsnittlig areal är pä 1 hektar. Företagens antal 
har minskat sedan 1990, men arealerna har förblivit relativt stabila med en ökning av avkastningen. 
Proportionen areal i uppvärmda växthus har vuxit under de två senaste åren på bekostnad av 
produktion utan uppvärmning. 
Sektorn visar en trend mot minskning av antalet företag, specialisering, samt en ökning av 
genomsnittsarealen. 
De genomsnittliga produktionspriserna (alla tomatsorter ) visar en sänkning av priset under 
regleringsåien 1992 och 1993 och en höjning under 1994 som dock inte fullständigt når upp till 
1990 års nivå. 
En mer detaljerad analys, sort för sort, visar att den normala runda tomaten i jämförelse med 
1990 minskade i pris 1993 med en återhämtning under 1994. 
För tomat i klase däremot har det skett en stor ökning av volymen, från 430 ton 1993 till 2 752 
ton 1994, saluförda från och med februari månad, och detta innefattar även en höjning av priset för 
denna sort 
Ökningen i produktionen av tomater i klase har fortsatt för regleringsåret 1995 och trenden verkar 
hålla i sig. 
Efter att har upplevt en stabilisering av den traditionella tomatodlingen under 1992 och 1993 har 
Belgien bestämt sig för att inrikta sig på mångfald i odlingen. Detta kan vara vad som framkallade 
en återhämtning av prisnivåerna 1994. 
Vad beträffar sändningar till unionen har Belgien sedan 1990 ökat den totala volymen sändningar, 
särskilt de till Frankrike och Förenade kungariket, medan sändningarna till Tyskland minskat. 
29 
2. Nederländerna 
Sedan 1990 har produktionen minskat med 19 %. Antalet företag har minskat med 34 % under de 
fem senaste aren, och man kan även se en minskning av odlingsarealen Avkastningen är fortsatt 
hög. Den största delen av produktionen sker i regionen Westland. 
Tomater motsvarar i produktionsvärde 37 % av grönsaksproduktionens sammanlagda värde. Sedan 
1990 har utvecklingen gått mot ökning av paprikaproduktionen och minskning av 
tomatproduktionen 
De odlingsarealer som är avsedda för runda bifftomater minskar, i motsats till de som avses för 
mindre tomater, tomater i klase eller körsbärstomater, som naturligtvis ökar (från 30 ha 1993 till 
150 ha 1994). 
Vad beträffar priserna kan man konstatera att i stora drag (alla tomatsorter) bibehölls prisnivåerna 
jämfört med 1990. Under regleringsåren 1992 och 1993 sjönk prisnivån med 15 % för att 
återkomma till 1990 års nivå under 1994. 
För de olika sorterna bekräftas en sänkning av priset för "bifftomater" och en höjning för sorterna 
"tomater i klase" och "körsbärstomater". 
I Nederländerna är det traditionellt så att huvudparten av produktionen saluförs genom kooperativ 
som även har hand om kvalitetskontroll och marknadsföring. 
De nya strategierna har under de senaste åren framför allt riktat sig mot marknadens efterfrågan, 
vilket på så sätt medför en policy för diversifiering av utbudet i syfte att utveckla nya "möjligheter 
med högt mervärde". Ett exempel på denna policy är introduktionen av tomater i klase och tomater 
med "särskild smak", som har haft stor framgång på marknaden. 
Mer än 85 % av den nederländska tomatproduktionen är avsedd för externa marknader. 
Försäljningarna sker genom "veilings". Ett femtontal stora affärskedjor saluför mer än 50% av den 
nederländska produktionen i destinationsländerna. Främsta destinationer är Tyskland, Förenade 
kungariket och Sverige. 
Sedan 1990 ökar sändningarna till Tyskland, medan de till den brittiska marknaden avtar. 
30 
3. Frankrike 
Trots att produktionen har ökat i Frankrike sedan 1990 konstaterades en kraftig minskning av 
skörden 1994. 
Utvecklingen av växthus har medfört en minskning av odlingsarealen samt en ökning av 
genomsnittsavkastningen 
Växthusproduktionen i Frankrike representerar idag 75 % av skördevolymen 
Företagens genomsnittliga odlingsareal är mindre än 1 ha. Företagen är ull största delen 
familjeföretag. Saluföring av nästan 70 % av volymen är koncentrerad till 45 
producentorganisationer. 
Den franska produktionen är koncentrerad till regionerna i sydöst, sydväst och nordväst I söder är 
det främsta producerande departementet Bouches-du-Rhône, som står för 20 % av den sammanlagda 
produktionen. 
Den franska produktionen täcker inte hela det inhemska behovet och man importerar främst från 
Spanien och Belgien Importen från Spanien har gått starkt framåt, särskilt under vinterperioden. 
Handeln under sommaren från Belgien och Nederländerna konkurrerar direkt med den inhemska 
produktionen. 
Importen från Marocko har Frankrike som främsta marknad, där mer än 85 % av de marockanska 
tomaterna säljs. 
31 
4. Spanien 
Tomater är de mest konsumerade grönsakerna i Spanien De representerar 25 % av värdet på den 
totala grönsaksproduktionen och finns på marknaden hela året. 
Sedan 1990 har den spanska produktionen och arealerna minskat med 13 %, men avkastningen 
stiger fortfarande. 
Den spanska produktionen är spridd över hela året med olika kännetecken för vinterproduktioncn 
(oktober - juni) och sommarproduktionen (juni - september). 
Sommarproduktionen är främst avsedd för den inhemska marknaden och odlas framför allt på 
friland av små familjeföretag. Vinterproduktionen däremot är koncentrerad till den sydöstra delen av 
Medelhavskusten och Kanarieöarna och motsvarar mer än 85 % av Spaniens produktion Det är en 
intensiv produktion med stora och medelstora företag som har utvecklat mycket tekniskt 
specialiserade metoder med saluföringsstrukturer som är dynamiska och mycket effektiva. All 
spansk export kommer från dessa vinterproducerande regioner. 
-Fastlandet: 
Produktionsområdena återfinns framför allt i Almeria och Murcia och motsvarar 22 % av den 
inhemska produktionen av färska tomater avsedda för konsumtion Sedan 1990 kan man konstatera 
en ökning av produktionen i denna region samt en begränsad ökning av de arealer som är avsedda 
för produktion av tomater under skydd. 
Närmare 60 % av företagen använder sig av odling under plastskydd, vilket gör det möjligt att 
åstadkomma bättre temperatur under vintern och luftkonditionering under årets varma perioder. 
Tack vare de nya sorterna är det möjligt att i dessa regioner producera en homogen kvalitet under 
11 av årets 12 månader. 
Under de senaste åren har regionen etablerat en medelhavsmodell för framstående produktion som 
integrerar saluföringsstrukturerna (och alltså exportstrukturerna) runt produktionsområdena. 
-Kanarieöarna: 
Kanarieöarnas främsta avsättningsområde är exporten vilken för närvarande motsvarar 80 % av 
öarnas totala produktion 
Närmare ett hundratal företag ansvarar för produktionen vilken motsvarar 75 % av det 
sammanlagda värdet för grönsaksproduktionen på Kanarieöarna. 
Arealen och produktionen har ökat sedan 1990, men verkar ha nått en stagnationsfas. Samma sak 
gäller för volymen på sändningarna till unionen 
Sedan 1990 har sektorn varit med om en period av strukturell modernisering, till stor del baserad på 
den europeiska marknadens efterfrågan, och som fortsätter med moderniseringar av paketeringen 
och marknadsföringsstrategierna. Konkurrensen med Marocko har utan tvivel skyndat på processen 
öppnandet av transporter till den internationella konkurrensen har trots allt inneburit att 
transportkostnaderna för tidigare år har kunnat minskas med 15 % för 1994. 
Sändningar från Kanarieöarna till unionen ökade 1994 med 29 %. ökningens mottagare var främst 
den brittiska marknaden 
Kanarieöarnas främsta marknader är Förenade kungariket (33,5 %) och Nederländerna (63 %), där 
framför allt vidaresändning sker via Rotterdam till andra destinationer, i Europa eller i tredje land. 
32 
2. STATISTISKA UPPGIFTER 
33 
Tomatodling i de 15 medlemsstaterna 
Medlemsstat 
BELGIQUE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
PORTUGAL 
UNITED KINGDOM 
EUR 12 produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 
produktion 
areal 
avkastning 1988 
205.030 
859 
239 
15.167 
47 
323 
19.100 
255 
75 
666.910 
36.720 
46 
1.834.893 
60.350 
43 
417.500 
6.420 
108 
13.500 
81 
167 
1.594.916 
116.013 
41 
30 
2 
15 
567.029 
1.715 
331 
63.893 
l 
132.100 
624 
212 
5.530.068 
223.086 
133 1989 
225.220 
915 
246 
17.000 
21.500 
267 
81 
728.050 
37.691 
53 
1.987.763 
66.066 
45 
421.700 
6.600 
113 
10.600 
57 
186 
2.018.230 
133.601 
46 
30 
2 
15 
620.782 
1.687 
368 
80.835 
134.000 
595 
225 
6.265.710 
247.481 
116 1990 
298.400 
940 
286 
19.300 
80 
322 
14.600 
: 
2 
888.790 
38.613 
48 
2.024.896 
89.884 
46 
481.100 
8.600 
119 
10.600 
64 
194 
2,657.083 
136.378 
48 
36 
2 
18 
640.726 
1.603 
400 
86.708 
: 
: 
138.700 
680 
239 
6.987.634 
264.614 
143 1991 
313.960 
945 
332 
17.500 
16.000 
710.700 
39.015 
48 
1.793.832 
59.913 
44 
527.300 
6.650 
128 
9.100 
43 
212 
2.759.091 
129.669 
48 
40 
3 
13 
636.149 
1.570 
405 
72.625 
137.300 
556 
247 
6.993.697 
238.364 
123 1992 
329.500 
963 
342 
20.000 
; 
31.306 
479 
65 
754.940 
36.657 
51 
1.880.143 
55.802 
47 
516.900 
5.960 
128 
11.700 
55 
213 
2.712.099 
117.595 
50 
52 
3 
17 
651.994 
1.505 
433 
64.267 
125.900 
476 
264 
7.098.801 
219.495 
134 1993 
346.779 
946 
367 
14.666 
55 
267 
24.100 
784.850 
33.110 
52 
1.912.300 
57.111 
49 
643.400 
6.060 
145 
0 
1.984.572 
113.426 
48 
65 
4 
19 
606.612 
1.390 
436 
221.103 
34.694 
21 
112.900 
401 
282 
6.661.347 
247.197 
140 1994 
309.334 
954 
324 
20.000 
20.700 
757.250 
32.083 
53 
1.786.807 
61.613 
50 
492.600 
4.750 
162 
0 
2.149.074 
115.248 
50 
70 
4 
20 
540.577 
1.241 
436 
75.000 
111.000 
388 
286 
6.262.412 
216.281 
115 
Källa: Medlemsstaterna och Eurostat, utarbetat av GD VI 
* 
odling 
Tomatodling i de 15 medlemsstaterna • sammanlagd produktion avsedd för konsumtion som färskvara 
Medlemsstat 
BELGIQUE 
DANMARK (*) 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPANA 
FRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
PORTUGAL 
UNITED KINGDOM 
ÖSTERREICH 
FINLAND 
SVERIGE (") 
EUR15 1988 
(ton) 
205.030 
15.167 
19.100 
666.910 
1.834.893 
417.500 
13.500 
1.594.916 
30 
567.029 
63.893 
132.100 
30.145 
6.660.213 (%) 
3,7 
0.3 
0,3 
12,0 
33,0 
7.5 
0,2 
28,7 
0,0 
10,2 
1.1 
2,4 
0,0 
0,5 
0,0 
100,0 1989 
(ton) 
225.220 
17.000 
21.500 
728.050 
1.987.763 
421.700 
10.600 
2.018.230 
30 
620.782 
80.835 
134.000 
18.395 
28.822 
15.540 
6.328.467 (%) 
3.6 
0.3 
0.3 
11.5 
31,4 
6,7 
0,2 
31,9 
0,0 
9,8 
1.3 
2,1 
0,3 
0,5 
0,2 
100,0 1990 
(ton) 
268.400 
19.300 
14.500 
665.790 
2.024.695 
461.100 
10.500 
2.657.083 
35 
640.725 
86.706 
138.700 
18.045 
31.857 
17.887 
7.056.323 (%) 
3.8 
0.3 
0,2 
9.4 
28,7 
6,5 
0.1 
37,7 
0,0 
9,1 
1.2 
2,0 
0,3 
0,5 
0,3 
100,0 1991 
(ton) 
313.960 
17.500 
16.000 
710.700 
1.793.832 
527.300 
9.100 
2.759.091 
40 
636.149 
72.625 
137.300 
13.768 
30.014 
17.890 
7.055.269 (%) 
4.5 
0.2 
0.2 
10,1 
25,4 
7,5 
0,1 
39,1 
0,0 
9,0 
1.0 
1.9 
0,2 
0,4 
0,3 
100,0 1992 
(ton) 
329500 
20.000 
31.306 
754.940 
1.880.143 
516.900 
11.700 
2.712.099 
52 
651.994 
64.267 
125.900 
12.330 
30.346 
17.890 
7.169.367 {%) 
4,6 
0,3 
0,4 
10.5 
26.3 
7,2 
0,2 
37.9 
0,0 
9,1 
0.9 
1.8 
0.2 
0,4 
0,2 
100,0 1993 
(ton) 
346.779 
14.666 
24.100 
784.850 
1.912.300 
643.400 
1.984.572 
65 
606.612 
221.103 
112.900 
13.620 
30.778 
18.889 
6.714.634 (%) 
5.2 
0.2 
0,4 
11,7 
28,5 
9.6 
29,6 
0.0 
9.0 
3,3 
1,7 
0.2 
0,5 
0.3 
100,0 1994 
(ton) 
309.334 
20.000 
20.700 
757250 
1.786.807 
492.600 
2.149.074 
70 
540.577 
75.000 
111.000 
14524 
34.606 
19.000 
S .330.644 (%) 
4,9 
0.3 
0,3 
12,0 
28,2 
7,8 
33,9 
0.0 
8,5 
1,2 
1,8 
0,2 
0,5 
0,3 
100,0 
(•): uppgifter frän EUROSTAT - CRONOS för 1989,1991,1992,1994 
Os/ 
Återtagande 
Kvantiteter som återtagits frän marknaden 1990 -1994 
BELGIQUE 
DANMARK 
DEUTSCHLAND 
ELLAS 
ESPAGNE 
PRANCE 
IRELAND 
ITALIA 
LUXEMBOURG 
NEDERLAND 
PORTUGAL 
U. KINGDOM 
EUR-12 J 1990 
återtaget 
18 
8 
62 
7783 
116367 
11123 produktion 
268400 
19300 
14500 
665790 
2024695 
461100 
10500 
2657083 
35 
640725 
86706 
138700 (%) 
0,01 
0,00 
0,00 
1,69 
4,38 
1,74 1991 
återtaget 
312 
0 
46 
19091 
71 
26407 
47 
9072 
0 
5227 
0 
0 produktion 
313960 
17500 
16000 
710700 
1793832 
527300 
9100 
2759091 
40 
636149 
72625 
137300 (%) 
0,1 
2,7 
0,00 
6,01 
0,33 
(f,82 1992 
återtaget 
6543 
0 
312 
3169 
49 
25528 
120 
175792 
0 
41181 
0 
3 produktion 
329500 
20000 
31306 
754940 
1880143 
516900 
11700 
2712099 
52 
651994 
221103 
112900 (%) 
2,0 
0,4 
0,0 
4,9 
6,6 
6,3 1993 
återtaget 
5444 
99 
5006 
2613 
11964 
89 
5852 
18894 
130 
0 produktion 
346779 
14666 
24100 
784850 
1912300 
643400 
1984572 
65 
606612 
221103 
112900 (%) 
1,57 
0,4 
0,6 
0,1 
1,9 
0,3 
3,1 
0,1 1994 
återtaget 
7531 
59 
2977 
9996 
6644 
97 
13820 
8958 
138 produktion 
309334 
20000 
20700 
757250 
1786807 
492600 
2149074 
70 
540577 
75000 
111000 (%) 
2,4 
0,3 
0,4 
0,6 
1,3 
0,6 
1,7 
0,2 
135361 6987534 1,94 60273 6993597 0,86 252697 7242637 3,5 50091 6651347 0,8 50220 6262412 0*1 
Kalla: Medlemsstatemas årsredovisningar, utarbetat av GD VI.E.1 
Produktion och handel inom EU - EUR 12-
Utveckling av produktionsavkastningen 
(ton/ha) 
Odlingsareal för tomater odlade i EU under skvdd 
(hektar) 
25 000 
S* 20 000 
15 000 4— 
10 000 
5 000 4—M— 
1990 1991 1992 1993 1994 
30 
25 
20 Konsumtion av färska tomater i EU (uppskattning) 
(kg/invånare) 
r 15 
10 
1990 1991 1992 1993 1994 
Variation månad för månad i priserna jämfört med 1990 - Spanien 
(index - 1900=100) 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
^*HCH AfP-i h Air ^u(v>tr 
Variation månad för månad i priserna jämfört med 1990 - Nederländerna 
(index - 1900=100) 
200 
V^flxtt APMi h*ï SvtJc 
S£™iSlSfnSr månad ' PriSema jämfört med ,990 - B61»6" (index - 1900=100) 
M«-ni908","o)kaPCTS8en0m^Pri-f^™arstiHju„njän,före,semed ,990 
Nationell betydelse för återtagande från marknaden av tomater i jämförelse med den 
inhemska produktionen mellan 1990 och 1994 
Produktion, handeln inom EU och investeringsstöd - Belgien 
(x 1 000 ton) -
£ 2 000 
1 500 
1 000 
500 Produktion 
Handel 
Stöd 
1990 199 yi 1992 1993 1994 
Produktion, handeln inom EU och investeringsstöd - Nederländerna 
(x 1 000 ton) -
Produktion, handeln inom EU och investeringsstöd - Spanien 
(x 1 000 ton) -
2 000 
1 500 
1 000 
500 
1990 1991 1992 1993 1994 \ 50 80 
70 
60 
r- 30 
20 
10 
Produktion, handeln inom EU och investeringsstöd - Frankrike 
(x 1 000 ton) -
ox o Produktion j 
Handel ä 
Stöd 
1990 1991 1992 1993 1994 
Import till EU av tomater från Marocko 
(x 1 000 ton) 
BILAGA ffl 
Urvalskriterier för investeringar till bearbetning och avsättning av jordbruksprodukter 
i enlighet med förordning (EEG) nr 866/90 
Vad gäller frukt och grönsaker föreskrivs det i urvalskriterierna (beslut 94/342/EEG) att följande 
investeringar skall uteslutas: 
Investeringar för att förbättra avsättningsmöjligheterna för produkter för vilka man kunnat 
konstatera stora återtåg i de berörda områdena (kopplade till en överskottsproduktion) under 
de senste tre åren, 
Alla investeringar som medför en ökning av bearbetningskapaciteten, med undantag för om 
motsvarande kapacitet friläggs på annat håll inom samma företag eller inom andra bestämda 
företag eller med undantag för de speciella produkter för vilka en påtaglig ökning av 
avsättningsmöjligheter kan påvisas. Detta förbud gäller ej för de mål 1- områden som uppvisat 
otillräcklig kapacitet, 
Investeringar gällande produktionen av tomatkoncentrat, skalade tomater, citrusfruktsafter, 
persikor i sockerlag, päron i sockerlag, med undantag för när de syftar till en ny 
bearbetningskapacitet som är minst 20 % lägre än den totala frilagda tidigare existerande 
kapaciteten i det berörda området. 
För att vara berättigade till stöd från utvecklingssektionen vid EUGFJ i de former som anges i 
förordningen skall investeringarna syfta till att 
rationalisera och utveckla beredningen, konserveringen, behandlingen, bearbetningen samt 
återvinningen av biprodukter eller restprodukter från tillverkningen, 
förbättra avsättningen och öppenheten i prisbildningen, 
51 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 247 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 
Katalognummer : CB-CO-96-256-SV-C 
ISBN 92-78-04822-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
si