SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 25.03.2004 
KOM(2004) 200 slutlig 
  
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET,  
EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN  
OCH REGIONKOMMITTÉN 
Utbyggnad av räddningstjänstens kapacitet i Europeiska unionen 
 
 2    MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET,  
EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN  
OCH REGIONKOMMITTÉN 
Utbyggnad av räddningstjänstens kapacitet i Europeiska unionen 
  
(Text av betydelse för EES) 
INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
1. Inledning ................................................................................................................... ... 3 
2. Bakgrund.................................................................................................................... .. 4 
2.1. Utveckling av en rättslig grundval för samarbetet inom räddningstjänsten................. 5 
2.2. Hur gemenskapsmekanismen för räddningstjänsten fungerar idag ............................. 6 3. Översyn av insatskapaciteter........................................................................................ 8 3.1. Informationsluckor....................................................................................................... 9  
3.2. Utbildning och inriktning på förmåga att fungera tillsammans ................................. 10 3.3. Bättre kommunikation och samordning..................................................................... 11 3.4. Ekonomiska frågor..................................................................................................... 15 4. Kommande steg.......................................................................................................... 16 5. Slutsatser .................................................................................................................. .. 18 
 
 3    1. INLEDNING  
Den europeiska kontinenten har unde r de senaste åren drabbats av  extrema väderförhållanden. 
Översvämningar i Central- och Östeuropa so mmaren 2002 följdes av en värmebölja och 
omfattande skogsbränder i Sydeuropa under sommaren 2003. I december 2003 drabbades Frankrike av svåra översvämningar. Alla dess a händelser har fått allvarliga sociala, 
ekonomiska och miljömässiga följder. Människoliv har gått till spillo och medlemsstaternas statsfinanser har drabbats av stora kostnader.  Under samma period har det inträffat en rad 
jordbävningar och fler a olyckor orsakade av mänsklig verksamhet
1. Bland de sistnämnda har 
en del skett till sjöss, t.ex. oljeolyckan med fartyget Prestige. 
Dessutom har den senaste, förödande terroris tattacken i Spanien skärpt behovet av att 
förbättra Europas kapacitet så  att man kan erbjuda omedelba rt bistånd vid olyckor och 
därigenom ge konkreta bevis på  europeisk solidaritet.  
Liknande olycksmönster framträder utanför Europa. Världsomfattande data om större 
naturolyckor visar att de förekommer i ökat an tal och får allt allvarligare ekonomiska följder. 
Det finns flera faktorer som bidragit till detta.  Hit hör ökad befolkningstäthet i riskzoner – 
dvs. områden som är särskilt utsatta för olyckor – och i områden där oväder får svåra följder. Denna utveckling gör att regeri ngarna måste ingripa för att intensifiera de förebyggande 
åtgärderna och bygga ut räddningstjänstens ka pacitet. Gemenskapen ingriper med olika 
mekanismer beroende på vad för slags nödsituati on det rör sig om. Om en  olycka drabbar ett 
land inom eller utanför EU kan det tack va re gemenskapsmekanismen erbjudas omedelbar 
hjälp genom deltagarländernas räddningstjänst er. Vid nödsituationer i länder utanför EU 
bistår kommissionen dessutom med hjälp till offer både vid na turolyckor och vid olyckor 
orsakade av mänsklig verksamhet. Detta sker  genom kommissionens kontor för humanitärt 
bistånd (”European Community Humanitarian Aid Office”, ECHO) i samverkan med dess 
partner på fältet (FN-organ, Röda Korset och Röda Halvmånen från olika länder samt icke-
statliga organisationer (NGO))
2.  
Om en olycka inträffar utanför Europeiska unionen inom ramen för den krishantering som 
avses i EU-fördragets andra pelare  (EU:s krishantering) föreskrivs  det i skäl 12 i rådets beslut 
2001/792 att gemenskapsmekanismen skulle kunna underlätta och stödja de nna krishantering. 
Som en uppföljning av slutsatserna från Eu ropeiska rådet i Sevilla enades rådet och 
kommissionen om de villkor på vilka mekani smen får användas i tredjeland under sådana 
förhållanden3. Genom att förbättra samstämmighete n mellan de olika redskap som unionen 
har till sitt förfogande på det utrikespolitiska området sku lle EU lättare kunna möta de 
utmaningar och hot som bl.a. anges i den eur opeiska säkerhetsstrategi som antogs av 
Europeiska rådet i december. På så sä tt skulle det kunna byggas upp en lämplig 
krishanteringskapacitet, som kombinerar civi la och militära medel, samtidigt som det 
säkerställs att humanitärt bistånd in te påverkas av politiska hänsyn. 
                                                 
1 I detta meddelande avser ”faror orsakade av mänsk lig verksamhet” alla faror som är knutna till någon 
form av verksamhet som utförs av människor. Det kan t.ex. vara risker förorsakade av tekniska faktorer 
eller terroristhot.  
2 Se också rådets förordning (EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd (EGT L 163, 
s. 1). 
3 Gemensamt uttalande från rådet och kommissionen av den 29 september 2003 om användning av 
gemenskapens räddningstjänstmekanism inom den kr ishantering som avses i avdelning V i Fördraget 
om Europeiska unionen. 
 
 4    Regeringarna världen ru nt konfronteras också i ökande om fattning med nya och framväxande 
risker, som t.ex. i form av CBRN-attacker  (kemiska, biologiska, radiologiska och 
kärntekniska hot) och terrorist attacker. Även för dessa hot krävs ny förebyggande kapacitet 
och insatskapacitet för att komplettera de befintliga resurserna. Mot bakgrund av dessa 
omständigheter inrättade kommissionen 2002 ett nytt program för att minska följderna av 
CBRN- eller terroristattacker inom EU. 
Allmänheten är beroende av att regeringarna ager ar snabbt vid storolyckor. I de flesta länder 
har räddningstjänsten till uppgift att ge omedelba r hjälp, och sedan länge råder en solidaritet 
mellan världssamfundets länder som innebä r att andra länder sä nder ut räddningsteam4 så fort 
en olycka inträffar i ett annat land. Under de senaste åren ha r EU verkat för att bygga ut 
samarbetet mellan medlemsstaternas räddningstjänste r. Syftet är att man på ett effektivare sätt 
skall kunna hantera olyckor inom EU, men det skall också ses som ett inslag i unionens 
växande internationella roll.  
2002 inrättade Europeiska uni onen en solidaritetsfond5. Fonden ger ekonomiskt bistånd till 
människor, regioner och länder som drabbats av  storolyckor. Meningen är att de skall kunna 
återgå till så normala levnadsförhållanden som möjligt. 
Verksamhet för att förebygga naturolyckor och olyckor orsakade av mänsklig verksamhet har 
fortfarande hög prioritet. Syftet med det här meddelandet är emellertid att gå igenom den 
insatskapacitet som EU:s räddningstjänst har och att vid behov föreslå förbättringar. I 
meddelandet behandlas räddningstjänstens insats er både inom EU och utanför EU. Behoven 
liknar ofta varandra, men andra ru tiner blir aktuella när hjälp av EU:s räddningstjänst begärs 
av länder utanför EU. 
En konferens på temat ”Solidaritetsfonden och EU:s omedelbara insatser vid olyckor” (”The 
Solidarity Fund and the EU immediate response to disasters”) kommer att hållas i mitten av 
juni 2004. Där kommer man att kunna utbyta synpunkter  på en del av de frågor som tas upp i 
detta meddelande. 
2. BAKGRUND  
När en olycka inträffar är det i första hand det drabbade landet som bär ansvaret för att 
hantera de omedelbara följderna, men kommissionen har fått en allt större roll för räddningstjänsten sedan början av 1990-talet. Me dlemsstaterna har kommit överens om att 
bygga ut samarbetet. En första grundval för detta  skapades genom en re solution av rådet som 
antogs 1987. Därefter inrättades  gemenskapens första handlingsprogram för räddningstjänsten 
1997.  
                                                
 
4 Utöver det bistånd som humanitära organisationer ger. 
5 Rådets förordning (EG) nr 2012/2002 av den 11 november 2002 om inrättande av Europeiska unionens 
solidaritetsfond (EGT L 311, s. 3). 
 
 5    År 2000 tog kommissionen ett första steg mot fastläggandet av en strategi för EU:s 
räddningstjänst. Kommissionen föreslog då  en utbyggd gemenskapsmekanism för 
räddningstjänsten som en komplettering till gemenskapens befintliga handlingsprogram6. 
Förslaget ledde till att rå dets beslut 2001/792 antogs7. Anslutande länder och kandidatländer, 
liksom EES-länder, deltar i denna s.k. gemenska psmekanism för att unde rlätta ett förstärkt 
samarbete mellan gemenskapen och medlem sstaterna vid biståndsinsatser inom 
räddningstjänsten, nedan kallad ”gemenskapsm ekanismen”. I slutet av 2003 beslöt 
kommissionen att inrätta ett sp eciellt organ för genomförande t av rådets beslut 2001/792.  
Detta speciella organ är övervaknings- och info rmationscentret. Det arbetar dygnet runt och är 
spindeln i nätet i gemenskapens mekanism för räddningstjänsten. Till si n hjälp har centret en 
databas, utbildnings- och workshop-program sa mt ett gemensamt system för kommunikation 
och information i nödsituationer. 
2.1. Utveckling av en rättslig gr undval för samarbetet  
När en olycka är så omfattande att insatsresurserna inom det dr abbade landet inte räcker till, 
kan livsviktigt bistånd ges med kort varsel om a ndra länder är villiga att dela med sig av sin 
kunskap och utrustning. För att detta skall kunna ske på ett effektivt sätt är det av avgörande 
betydelse att det finns ett system för samordning. 
Erfarenheterna av flera storolyckor under se nare år har lett till  krav på bättre 
gemenskapsomfattande insatsberedskap inom  räddningstjänsten. Europaparlamentet har 
nyligen antagit en resolution och ett betänka nde där man anmodar kom missionen att se över 
sin insatskapacitet8. Det viktigaste gemensamma inslaget  i dessa dokument är kravet på en 
effektivare samordning av biståndet. Europapa rlamentet har dessutom krävt att en europeisk 
räddningsstyrka skall inrättas9. 
                                                 
6 Rådets beslut 1999/847/EG av de n 9 december 1999 om att inrätta e tt program för gemenskapsåtgärder 
till förmån för räddningstjänsten. Beslutet avser perioden 2000–2004 (EGT L 327, 21.12.1999, s. 53). 
7 Rådets beslut 20001/792/EG av den 23 oktober 20 01 om inrättande av en gemenskapsmekanism för att 
underlätta ett förstärkt samarbete vid biståndsinsatser inom räddningstjänsten (EGT L 297, s. 7). 
8 Resolution om konsekvenserna av den varma sommaren (4 september 2003, [P5_TA(2003)0373]) och 
betänkande om ökad sjösäkerhet med anledning av oljetankern Prestiges förlisning (2003/2066[INI]). 
9 Punkt 11 i Europaparlamentets resolution om konsekvenserna av den varma sommaren lyder så här: 
 ”Europaparlamentet uppskattar insatserna från flera medlemsstater som försåg de drabbade 
Medelhavsländerna med personal och extra materiella resurser. Parlamentet uppmanar kommissionen 
och rådet att brådskande behandla frågan om inrättandet av en europeisk civilförsvarsstyrka.” (Den felaktiga termen ”civilförsvar” har i efterföljande dokument sedermera korrigerats till ”räddningstjänst.) 
 Punkt 22 i Europaparlamentets betänkande om ökad sjösäkerhet med anledning av oljetankern Prestiges 
förlisning lyder så här: 
 ”[Europaparlamentet] uppmanar EU att genom kommissionen inrätta en struktur för samordning och 
handlande som gör att unionen kan ingripa i nödsituationer genom att kanalisera stödet från första 
stund.” 
 
 6    I utkastet till Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa framhävs behovet av 
samarbete mellan medlemsstaterna inom  området förebyggande av och skydd mot 
naturolyckor och olyckor orsakade  av mänsklig verksamhet. Det görs i form av ett förslag om 
att införa en artikel om räddningstjänst (artikel III-184)10. Vidare krävs i artikel I-42 att 
medlemsstaterna skall agera solidariskt med varandra vid fall av terroristattacker och 
naturolyckor11. Denna så kallade solidaritetsklau sul ger tillgång ti ll en hel rad 
räddningstjänstresurser för att skydda befol kningen och demokratiska institutioner, i 
synnerhet i händelse av terrorist attacker. Framför allt medger den gemensam insats av civila, 
militära och rättsliga medel – i en anda av solidaritet – på unionens territorium.  
2.2. Hur gemenskapsmekanismen för räddningstjänsten fungerar idag  
En medlemsstat eller ett land utanför EU som drabbas av en storolyc ka kan vända sig till 
kommissionens europeiska övervaknings- och in formationscenter med en begäran om hjälp. 
Begäran vidarebefordras omedelbart till al la länder som deltar i mekanismen. Centret 
sammanställer sedan svaren. Som plattform fö r centrets verksamhet fungerar ett permanent 
kontaktnät som upprättats av kommissionen. Sy ftet med kontaktnätet  är att garantera 
avbrottsfria förbindelser med deltagarstate rnas räddningstjänstcen traler och att stödja 
informationsutbyte.  
Ett land som drabbats av en storolycka kan anvä nda sig av kontaktnätet för att få tillgång till 
en gemensam kontaktpunkt (”one- stop shop”)  med specialpersonal och andra resurser från 
såväl den offentliga som privata sektorn. Inom  ett par timmar får den drabbade staten en 
översikt över den hjälp som finns  att tillgå. Övervaknings- och informationscentret får hjälp 
av EU:s Gemensamma forskningscenter (GFC ), som bidrar tekniskt genom avancerad 
modellering, satellittillämpningar och integrerad analys. Övervaknings- och 
informationscentret informerar löpande alla delt agarländer om olycksläget. Centret kan också 
skicka ut experter och sambandspersonal till dr abbade platser för att underlätta samarbetet 
mellan insatsstyrkorna och hjälpa till me d logistiska, språkliga och andra frågor.  
                                                 
10 Artikeln lyder så här: 
 ”1. Unionen skall främja samarbetet mellan medlemsstaterna i syfte att förstärka effektiviteten hos 
systemen inom unionen för förebyggande av och skydd mot naturkatastrofer och katastrofer som 
orsakas av människor. 
 Målen för unionens insatser skall vara att 
 a) stödja och komplettera medlemsstaternas insatser på nationell, regional och lokal nivå när det gäller 
förebyggande av risker, beredskapen hos aktörerna inom medlemsstaternas räddningstjänster samt 
ingripanden vid naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av människor, 
 b) främja snabbt och effektivt operativt samarbete mellan de nationella räddningstjänsterna,  c) främja överensstämmelse mella n internationella åtgärder när det gäller räddningstjänsten.  
 2. De åtgärder som är nödvändiga för att bidra till att uppnå målen i punkt 1, som dock inte får omfatta 
någon harmonisering av medlemsstaternas lagar och andra författningar, skall fastställas i europeiska lagar eller ramlagar.”  
11 Artikeln lyder så här: 
 ”1. Unionen och dess medlemsstater skall handla gemensamt i en anda av solidaritet om en medlemsstat 
utsätts för en terroristattack eller drabbas av en naturkatastrof eller en katastrof som orsakas av 
människor. Unionen skall mobilisera alla instrument so m står till dess förfogande, även militära resurser 
som medlemsstaterna tillhandahåller, för att 
 a) – förhindra terroristhot på medlemsstaternas territorier,  
 – skydda de demokratiska institutionerna och civ ilbefolkningen vid en eventuell terroristattack,  
 – bistå en medlemsstat på dess territorium på begäran av dess politiska myndigheter vid en terroristattack, 
 b) – bistå en medlemsstat på dess territorium på begäran av dess politiska myndigheter vid en katastrof.  
 2. De närmare föreskrifterna för genomförande t av denna bestämmelse finns i artikel III-231.” 
 
 7    Olyckan med oljetankern Prestige 
Prestige-olyckan är ett bra exem pel på fall där olyckans omfa ttning kräver resurser som är 
större än de drabbade ländernas egen insatskapa citet och där det kan vara effektivt att göra en 
samordnad insats på EU-nivå. 
● Övervaknings- och informationscentret skicka de ut åtta olika ansökningar om hjälp till 
samtliga deltagarländer. Det re sulterade i att fartyg, flygplan, utrustning och experter från 
olika deltagarländer ställdes till de spanska, portugisiska och franska myndigheternas 
förfogande. 
● Övervaknings- och informationscentret och Gemensamma forskningscentret tog i 
samverkan med de spanska myndigheterna fram satellitbilder av det aktuella området. Det 
gjordes inom ramen för ”Charter on Space & Major Disasters”  (internationellt dokument om 
användning av rymdteknik vid st orolyckor). Alla bilder an alyserades av Gemensamma 
forskningscentret. 
● Som en följd av Prestige-olyckan föreslog kommissionen att Europeiska 
sjösäkerhetsbyråns verksamhetsområde skulle utvidgas. Byrån kommer i fortsättningen att 
bistå gemenskapsmekanismen12. Kommissionen organiserade lik aså ett utvärderingsmöte i 
Catania på Sicilien ett år efter olycka n för att dra lärdom av vad som hänt. 
● På begäran av de spanska myndigheterna bidrog EU:s solidaritetsfond med 8 626 milj. 
euro till kostnaderna för de akuta åtgärderna. Europeiska investerings banken (EIB) beviljade 
två lån på totalt 500 milj. euro som bistånd till den ekonomiska återhämtningen av området. 
  
Skogsbränderna i Portugal 
Bränderna i Portugal under sommaren 2003 visade  vilka begränsningar den frivilliga hjälpen 
har då flera grannländer vid samma tidpunkt var engagerade i arbetet med omfattande olyckor 
i sina egna länder. Trots att 21  deltagarländer klart uttryckte sin politiska vilja att hjälpa 
Portugal fick landet till slut bi stånd bara från Italien (två Ca nadair-plan) och Tyskland (tre 
helikoptrar). Orsaken var att det mesta av de tillgängliga resurserna redan användes för 
brandbekämpning på andra ställen i Medelhavsområdet. 
En lärdom man kan dra av detta är att när flera länder drabbas samtidigt av samma slags 
olycka blir det svårt för dem att erbjuda hjälp till grannländerna.  
Övervaknings- och informationscentret fick bi stånd av Gemensamma forskningscentret, som 
dagligen informerade om brandrisker och lämnade en snabb uppskattning av skadan. 
  
                                                 
12 Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1406/2002 om 
inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå. 
 
 8    Översvämningarna i Frankrike 
Under översvämningarna i södra Frankrike i december 2003 framfördes en begäran om 
pumpar med hög kapacitet. Inom mindre än tr e timmar hade man hittat två länder med 
erforderlig teknisk utrustning. Senare fann man ytterligare fem länder som skulle kunna 
komma ifråga för att tillgodose hj älpbehovet. Slutresultatet blev  att fyra länder gav hjälp i 
form av pumpar med en kapacitet på 1 872 000 m3/dag. Det underlättade olyckshanteringen 
och en snabbare återgång till normala levna dsförhållanden i de drabbade områdena.  
Erfarenheterna av denna olycka har ännu en gång be kräftat att databasen är  otillräcklig och att 
man måste se till att utrustning från olika länder är kompatibel  (passar ihop tekniskt). Det är 
viktigt att veta var utrustningen finns så att den utan dröjsmål kan flyttas till andra platser.  
  
Jordbävningen i Marocko 
Den 24 februari 2004 drabbades Marocko av en svår jordbävning. Övervaknings- och 
informationscentret tog i samverkan med or dförandeskapet snabbt kontakt med EU:s 
delegation i Marocko och med Marockos beskic kning vid Europeiska uni onen för att bättre 
kunna bedöma situationen och hjälpbehoven. 
De marockanska myndigheterna inkom med en begäran om bistånd från EU redan samma 
kväll. Övervaknings- och informationscentret skickade då ut en begäran till alla 
deltagarländer om omedelbar hjälp, framför allt i form av sök- och räddningsteam samt 
generatorer. I nära samråd med ordförandeskapet utsågs samtidigt en fransk-spansk 
samordningsgrupp. FN:s kontor för samordning av  humanitära insatser (OCHA) kontaktades 
också omedelbart för att man e ffektivt skulle kunna samordna insatserna på ort och ställe. 
Kommissionen antog, genom ECHO, tillsammans  med 6 partner ett beslut om akut 
katastrofhjälp och anslog 975 000 euro i human itärt bistånd till offren för jordbävningen. 
Detta anslag var avsett att tillgodose de akuta behoven av läka rvård, dricksvatten, 
köksredskap, hygienprodukter och nödinkvartering. ECHO:s part ner för denna insats var 
franska, tyska och spanska Röda korset samt tre europeiska icke-s tatliga organisationer 
(NGO), nämligen Asamblea de Cooperacion Po r la Paz (Spanien), CESVI-Cooperazione e 
Sviluppo (Italien) och Movimiento para la P az el Desarrollo y la Libertad (Spanien). 
Räddningsinsatsen varade i tre dagar och mer än 17 europeiska länder deltog i den. 
3. ÖVERSYN AV INSATSKAPACITETER  
För driften av det nuvarande systemet krävs relati vt små personal- och penningresurser. Det är 
en följd av hur systemet är uppbyggt. Gemenska psmekanismen har två år efter inrättandet 
visat att den kan vara till nytta för deltagarlände rna. Den har redan etablerat sig som ett allt 
viktigare inslag i räddningstjänstens insatskapac itet på EU-nivå. Det finns emellertid områden 
där problem kan uppstå i framtiden. Erfarenhete n har också visat vilk a begränsningar det 
nuvarande systemet har, och en rad problem  har kommit i dagen som kräver särskild 
uppmärksamhet. De punkter som behöver ses över är bl.a. 
 
 9     – informationsluckor, 
 – behov av mer utbildning och inriktning på förmåga att fungera tillsammans,   – behov av bättre kommunikation och samordning,  – ekonomiska frågor, både inom och utanför EU. 
3.1. Informationsluckor 
När hjälp begärs inom ramen för gemenskapsmekanismen är det på frivillig basis som 
personal och utrustning ställs till förfogande. För att veta vilken kapacitet som är tillgänglig så 
att man kan göra snabba insatser har kommissionen byggt upp en databas. Den innehåller uppgifter om hjälpresurser som ka n bli aktuella. Databasen är fö r närvarande inte speciellt 
omfattande. Den innehåller i huvudsak uppgifter om  insatsteam. När t.ex. Frankrike nyligen 
hade behov av pumpar med hög kapacitet fanns de t i databasen bara uppgifter om ett enda 
land som hade insatsteam utrustade med pumpar , och kapaciteten hos dessa pumpar var inte 
angiven. Svaren på begäran om hjälp visade em ellertid att sex deltagarländer hade utrustning 
som uppfyllde tekniska specifikationerna. 
De första erfarenheterna av gemenskapsmekani smen har således visat att databasen behöver 
kompletteras så att den innehåller den inform ation som behövs om insatskapaciteter. På 
grundval av ett antal tänkbara scenarier för naturolyckor, CBRN-attacker eller 
terroristattacker bör databasen ge omedelbar överblick över de insatsteam och den utrustning 
som skulle kunna ställas till förfogande om beh ov uppstår. Visserligen behöver man alltid få 
bekräftat att utrustning och pe rsonal, som det finns uppgifter om i databasen, verkligen står 
till förfogande vid det aktuella tillfället. Men deltagarländerna har trots detta kommit fram till 
att tillgången på sådana uppgifter  skulle få dem att använda sig av gemenskapsmekanismen 
oftare. Det skulle också hjälpa dem att fa stställa brister som finns kvar i systemet. 
Varje medlemsstat har i regel den utrustning som behövs för att klara av de viktigaste typerna 
av olyckor inom landet för vilka risken är stor att de återkom mer. Mycket omfattande olyckor 
kan emellertid kräva större insatsresurser än vad som finns inom landet. Till detta kommer att 
vissa risker sannolikt hå ller på att öka. Vidare håller det på att växa  fram nya hot såsom 
CBRN och terrorism. Allt detta gör att ländernas egna räddningstjänster utsätts för hårt tryck. För en mängd hot och risker behövs mycket specie ll utrustning för att man skall klara av dem. 
Det är emellertid varken genomförbart eller ändamålsenligt för enskilda medlemsstater att ha 
beredskap för alla eventualiteter. 
Medlemsstaterna har redan kommit överens om at t utöka sin egen insa tsberedskap genom en 
mekanism för samordning. Det innebär att de sa mlar sin sakkunskap och sina resurser i en 
gemensam pool för insatser vid olyckor. De nna samordningsmodell kommer bara att fungera 
om systemet innehåller all nödvändig information så att alla deltagarländer vet vad som står 
till förfogande. Den bästa lösningen för att ås tadkomma detta är gemenskapsmekanismen.  
Som redan nämnts behöver data basen utökas och uppdateras. Me n det finns ytterligare två 
problem som måste lösas. De gäller den tänkbara användningen av militära resurser och kostnaden för den hjälp som ges:  
– När storolyckor inträffar används ofta militär utrustning, eller utrustning som kan 
användas för både militära och civila ändamål (”dual use”) , t.ex. helikoptrar, för 
att bistå räddningstjänsten. I fråga om CB RN- eller terrorista ttacker är sådan 
 
 10    utrustning ofta den viktigas te. Det är därför viktigt att ta med även sådan 
utrustning i databasen.  
– Medan en olycka pågår får man inte slös a värdefull tid på att lösa ekonomiska 
frågor. Att avgöra vad kostnaderna för att ge  bistånd skulle kunna sluta på och att 
godkänna dem har visat sig vara ett tids ödande arbete. Problemet skulle kunna 
lösas om databasen innehåller standa rdkostnader för tillhandahållande av 
erforderlig utrustning etc. 
Databasen kommer att ses över. Deltagar länderna kommer att anmodas att lämna 
fullständigare uppgifter så att snabbare och effektivare insa tser kan göras vid begäran 
om bistånd. Om det behövs avser kommission en att lägga fram ett förslag om ändring 
av rådets beslut 2001/792.  
3.2. Utbildning och inriktning på förmåga att fungera tillsammans  
Utbildning 
För att gemenskapsmekanismen skall kunna utny ttjas effektivt måste det finnas tillgång på 
högt kvalificerad personal med er farenhet inom området. Det måste också finnas team som är 
vana att arbeta tillsammans i europeiska sammanhang. I slutet av 2003 innehöll databasen 
uppgifter om totalt 6 737 personer med specialisering inom så vitt skiftande områden som sök- och räddningsinsatser, CBRN, terrorism, sanering, logistis kt stöd etc. För att kunna 
arbeta effektivt tillsammans bör insatsteam en känna varandra väl och ha kunskap om de 
arbetssätt och rutiner som deras kollegor  i andra medlemsstater tillämpar.  
Kommissionen anordnar med jä mna mellanrum utbildnings kurser och övningar. Nyligen 
genomfördes tre övningar och två workshopar om  CBRN-frågor. EU bidrog till finansieringen 
med 1,5 milj. euro. Fem övningar om naturolyckor  och tekniska olyckor kommer att äga rum 
under 2004 och 2005. EU bidrar till finansieringen  med 1,56 milj. euro. Tio utbildningskurser 
för 220 experter kommer att anordnas och utvärd eras under första halvåret 2004. EU bidrar 
till finansieringen med 1,1 milj. euro. Ytter ligare 14 kurser för 330 deltagare har nyligen 
planlagts. De kommer att äga rum 2004–2005. EU bidrar till finansieringen med 1,7 milj. 
euro. Kommissionen har också inrättat ett progra m för expertutbyte. Sy ftet är att länderna 
skall dela med sig av erfarenheter och att samarb etet mellan experter från deltagarländer skall 
byggas ut. EU bidrar till finans ieringen med 0,8 milj. euro.  
Utbildning, övningar och andra former av samarb ete som håller på att byggas upp inom ramen 
för redan existerande politiska  beslut bidrar till en mer märkbar manifestation av EU-
omfattande solidaritet vid insatser i olyckssitua tioner. Samarbetet blir också effektivare än 
tidigare. Enhetlig utrustning oc h enhetliga emblem och andra kännetecken – i form av t.ex. 
jackor och tält – gör det lättare att se vilken pe rsonal som ingår i en europeisk räddningsstyrka 
som samordnas av EU och som satts samman av  befintliga specialiserade nationella styrkor 
för ett tillfälligt uppdrag på plats. 
Förmåga att fungera tillsammans 
För närvarande gäller i regel att räddningsteam som gör insatser utomlands är självförsörjande 
och har med sig egen utrustning. I framtid en bör styrkorna kunna använda olika slags 
 
 11    utrustning från andra länder, förutsatt att de får tillräcklig utbildning om den. De övningar och 
utbildningskurser som är planlagda inom rame n för gemenskapsmekanismen kommer att vara 
särskilt värdefulla genom inriktningen på praktiska svårigheter som att åstadkomma 
välfungerande kommunikation och kompatibilitet hos teknisk utrustning , dvs. förmåga hos 
utrustning från olika länder att fungera ihop. Det är förutsättn ingar som är nödvändiga för att 
garantera snabba insatser. Utöve r detta behövs teknisk forskning för att ytterligare förbättra 
kompatibiliteten hos teknisk utrustning oc h därmed också effektiviteten hos och 
samordningen mellan användarna.  
Med hänsyn till den senaste utvecklingen – framför allt inom ramen för den europeiska 
säkerhets- och försvarspolitiken (ESFP) – har också frågan om civil-militär samverkan tagits upp. För det ändamålet har man beslutat att i nnehållet i den militära databasen skall bli 
tillgängligt för gemenskapsmekanismen. Detta ko mmer att vara av stor  betydelse i händelse 
av CBRN- eller terroristattacker. 
Kommissionen kommer att vidareutveckla programmet för utbildning och samövningar 
för att se till att team och experter från olika deltagarländer kan arbeta tillsammans på 
ett effektivt sätt med användning av utrustning från olika länder.  
Enhetliga emblem och andra kännetecken hos räddningsteamen gör det lättare att se 
vilka som ingår i EU:s till fälligt sammansatta räddningsst yrka. Det gör också att den 
europeiska solidariteten manifest eras på ett mer märkbart sätt.  
3.3. Bättre kommunikation och samordning 
Medlemsstaternas roll 
Deltagarländerna aktiverar ofta gemenskapsmekani smen i ett mycket sent skede när en olycka 
redan har nått allvarliga proportione r. Enligt det beslut som nu gä ller är medlemsstaterna inte 
skyldiga att underrätta övervaknings - och informationscentret när en  storolycka inträffar, även 
om den får verkningar som sträck er sig över nationsgränser. Erfa renheten har emellertid visat 
att man genom att underrätta alla deltagarlände r så tidigt som möjligt kan ge dem möjlighet 
att förbereda sig för en insats om en sådan skulle begäras. 
Eftersom utnyttjandet av övervaknings- och inform ationscentret för närvarande sker på helt 
frivillig basis, händer det att de ltagarländerna inte underrättar centr et när hjälp har erbjudits på 
bilateral eller multilateral väg. De är emellertid medvetna om att det är viktigt att få information om hjälp som ges av andra länder för att effekten av den hjälp de själva kan ge 
skall åstadkomma största möjliga nytta. 
Bättre förbindelser med andra kontaktnät 
Enligt rådets beslut 2001/792 skall det inrättas ett gemensamt kommunikations- och 
informationssystem för kontakter mellan å ena sidan medlemsstaternas  räddningsmyndigheter 
och å andra sidan kommissionens ansvariga enhete r. Systemet kommer att tas i drift 2004. Det 
kommer att garantera autenticitet eller äkthet (a tt data inte förvanskats på vägen), integritet 
(tillförlitlighet) och sekretess beträffande de uppgifter som ut växlas mellan medlemsstaterna, 
både rutinmässigt och i olyckssituationer. Några av dessa faktorer kommer att vara av särskild 
betydelse i arbetet med att förbättra bere dskapen mot och insatserna vid CBRN- och 
terroristattacker. Man har vidtagit åtgärder för sammankoppling av detta 
 
 12    kommunikationssystem med andra nät, framför allt med sådana som används vid 
strålningsolyckor och smittsamma sjukdomar. Förb indelserna kommer att testas och valideras 
genom övningar. 
Det civila övervaknings- och informationscen tret fungerar också som knutpunkt för andra 
kontaktnät som kan tänkas bli aktuella att anlita vid olyckor. Hit hör bl .a. följande nätverk:  
– Europeiska systemet för utbyte av informa tion i radiologiska nödsituationer, Ecurie 
(”European Community Urgent Radiol ogical Information Exchange System”).  Det 
skall garantera att det omedelbart larmas  och inleds informationsutbyte vid svåra 
strålnings- och kärnolyckor. Systemet omfatta r inte bara medlemsstaterna utan även 
anslutningsländer och kandida tländer. De länder som deltar i systemet skall 
underrätta kommissionen om allv arliga strålningsolyckor. 
– Systemet för tidig varning och reakti on, EWRS (”Early Warning and Response 
System”, EWRS). Det är ett system för övervakning och insatser när smittsamma sjukdomar inträffar. Det regl eras av besluten 2119/98/EG
13 och 2000/57/EG14. Det 
förbinder kommissionen och myndigheterna för hälsoövervakning oc h hjälpinsatser i 
de enskilda medlemsstaterna. I systemet kan man använda sig av specialiserade 
databaser som finns i en del medlemsstater. 
– Systemet för tidig varning om avsiktlig spri dning eller hot om avsiktlig spridning av 
biologiska och kemiska agens, Ras-Bichat (”Rapid Alert System for Biological and 
Chemical Attacks and Threats”) . Detta system har inrättats för att man utan dröjsmål 
skall kunna skicka ut larm och inleda informationsutbyte mellan medlemsstaternas 
företrädare i Hälsoskyddskommittén och me d kommissionens ansvariga enheter om 
avsiktlig spridning av biologiska och kemi ska agens i syfte att åstadkomma skada. 
Systemet kompletterar EWRS i fråga om kraven i beslut 2119/98 om system och 
förfaranden som skall användas för at t förebygga och kontrollera smittsamma 
sjukdomar och om motåtgärder som skall vidtas. 
– De två sistnämnda systemen har nyligen utvi dgats till att omfatta även de anslutande 
länderna, kandidatländerna och länderna  i EES. Systemen kommer att byggas ut 
genom utveckling av ett medicinskt  underrättelsesystem, MedISys (” Medical 
Intelligence System”) . Det används för att snabbt upptäcka spår av spridning och 
bedöma eventuella hot.  
Samordning av insatser i länder utanför EU  
När olyckor och kriser inträffar utanför Eu ropeiska unionen behövs ofta både humanitärt 
bistånd och räddningsinsatser:  
– I räddningshjälpen ingår i allmänhet sö k- och räddningsinsat ser, evakuering, 
brandbekämpning, personal och utrust ning för sjukvård samt fältsjukhus. 
Dessutom genomförs annan specialiserad verksamhet som t.ex. detektering, 
                                                 
13 Europaparlamentets och rådets beslut nr 2119/98/EG av den 24 september 1998 om att bilda ett nätverk 
för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i gemenskapen (EGT L 268, 
s. 1). 
14 Kommissionens beslut av den 22 december 1999 om systemet för tidig varning och reaktion för 
förebyggande och kontroll av smittsamma sjukdomar enligt Europaparlamentets och rådets beslut 
nr 2119/98/EG (EGT L 21, s. 32). 
 
 13    analys, mätning, säkerhets- och skyddsåt gärder samt dekontaminering vid kärn- 
och strålningsolyckor samt  vid biologiska och kemisk a olyckor. Räddningshjälp 
ges bara på begäran från den drabbade staten. Beslut om insats fattas efter 
överenskommelse med EU:s ordförandeskap.  
– Det humanitära biståndet är inriktat på at t rädda liv och minska mänskligt lidande 
efter kriser orsakade av människor och ef ter naturolyckor. Biståndet måste vila på 
de humanitära principerna om medmänsk lighet, opartiskhet, neutralitet och 
oberoende ställning. Alla humanitära orga nisationer är övertyga de om vikten av 
att respektera dessa grundläggande humanitära principer vilka utgör grundförutsättningen för att de utan sv årighet skall kunna nå fram till de 
olycksdrabbade samt för deras medarbetar es fysiska säkerhet. EU-kontoret ECHO 
ger, i sin egenskap av humanitär organi sation, opolitiskt, icke-diskriminerande 
humanitärt bistånd vid ol yckor och utgår då från mottagarländernas behov. 
Kontoret verkar via professionella bi ståndsorgan, däribland FN-organ, Röda 
Korset och Röda Halvmånen från olika länder samt icke-statliga organisationer 
(NGO). ECHO:s insatser genom sina partner som verkar på ort och ställe består 
av grundläggande humanitärt bistå nd (mat, nödinkvartering, vattenrening, 
läkemedel etc.). ECHO behöver ingen begäran eller godkännande i förväg från en drabbad stat för att ge bistånd utan  kan göra det helt på eget initiativ.  
– Räddningsinsatser inom ramen för EU:s kris hantering i länder utanför EU kräver 
emellertid ett annat tillvägagångssätt. Sambandet med krishanteringen inom ramen för den gemensamma utrikes- och säke rhetspolitiken fastställdes i beslutet 
om inrättandet av gemenskapmekanismen. I skäl 12 i detta beslut föreskrivs det 
uttryckligen att ”en sådan gemenskaps mekanism, under förutsättningar som det 
återstår att fastställa, också skulle kunna  underlätta och stödja den krishantering 
som avses i avdelning V (Gemensam utrikes-  och säkerhetspolitik) i Fördraget om 
Europeiska unionen”. Frågan om hur ge menskapsmekanismen skall kunna spela 
en roll i en enhetlig EU -strategi för krishantering tas upp i rådets och 
kommissionens gemensamma uttalande  av den 29 september 2003. I detta 
uttalande fastställs villkoren för anvä ndandet av gemenskapsmekanismen som ett 
integrerat redskap för krishant ering, utan att dess integr itet eller oberoende i andra 
situationer undergrävs. Hittills har gemens kapsmekanismen inte använts i detta 
sammanhang.  
För att samordningen skall fungera friktionsfritt har man konstruerat ett antal olycksscenarier, 
där båda slagen av bistånd finns med
15. Ett förbättrat EU-system skulle kunna öka EU:s 
bidrag till insatser i FN:s regi. 
EU:s medlemsstater har redan stor  vana vid internationellt sama rbete för insatser vid begäran 
om räddningshjälp. Många medlemsstater bidrar med både mänskliga och fysiska resurser till 
FN:s system för akuta krissituationer ( UN Disaster Assessment and Coordination  - UNDAC ). 
Räddningsinsatser sker ofta i anslutning till kompletterande humanitära biståndsinsatser inom 
ramen för de speciella mandat som internat ionella humanitära organisationer har (t.ex. 
Förenta nationernas kontor för samordning av humanitära frågor (UN OCHA), Förenta 
                                                 
15 Se ” Responding to Goteborg targets: civil protectio n capabilities in EU civilian crisis management ”. 
Ett icke-officiellt dokument från kommissionen om samspelet mellan räddningstjänst och humanitärt 
bistånd i krissituationer – 3 maj 2002. 
 
 14    nationernas flyktingkommissariat (UNHCR), Fö renta nationernas barnfond (UNICEF) och 
Internationella rödakorskommittén (ICRC) för skydd av civila och fångar), och inom ramen för IFRC (Internationella Röda kors- och Rödahalvmånefederationen) när det gäller nationella 
Röda kors- eller lokala  Röda halvmåneföreningar. Räddningshjälp via 
gemenskapsmekanismen kommer i sådana fall att äga rum i nära samarbete med alla andra internationella aktörer för att garantera fullständig komplementaritet. 
EU i egenskap av union bör vara i stånd att gör a en effektiv insats på begäran från länder 
utanför EU. Närvaron bör vara märkbar och tydlig  ute på fältet och fungera som komplement 
till gemenskapens övriga politiska åtgärder. Unde r den senaste olyckan i Iran visade det sig att 
EU:s samordning ute på fältet var ett myck et viktigt inslag i den internationella 
biståndsinsatsen. Färska erfare nheter har emellertid också visa t att det behövs bättre rutiner 
för samordningen. De måste fastläggas innan hjäl pinsatsen görs eftersom  det är knappt om tid 
och möjligheter att komma överens om dem på plats mitt under en olycka.  
Jordbävningen i Iran 
Den 26 december 2003 drabbades Iran av den sv åraste jordbävningen hitills under senare år. 
Staden Bam ödelades och över 30 000 människor  dog. Redan på eftermiddagen samma dag 
hade EU:s gemenskapsmekanism sänt ut en begäran om hjälp, utsett en EU-samordnare för 
olycksplatsen och tagit kontakt med både iranska myndigheter oc h internationella 
organisationer. 18 deltagarländer erbjöd hjäl p, och EU:s samordnings central var i funktion 
inom mycket kort tid. Hjälpen bestod av s ök- och räddningsteam, upprättande av fältsjukhus 
samt tält, utrustning och mat.  
Parallellt med detta kontaktade ECHO sina viktig aste partner, däribland IFRC (Internationella 
Rödakors- och Rödahalvmånefederationen), för att hjälpa till med att be döma de omedelbara 
hjälpbehov som uppstått efter jordbävningen. Den 28 december fattade ECHO ett beslut enligt 
förfarandet om akut bistånd vid olyckor. Beslut et innebar att man anslog 2,3 milj. i humanitärt 
bistånd för de olycksdrabbades omedelbara  behov. Den 29–31 december och den 5–8 januari 
sände ECHO expertteam till Bam. Deras uppgift va r att bedöma läget oc h på ort och ställe 
samordna insatserna med delta gande räddningsorganisationer.  
Den 11 februari hölls ett utvärderingsmöte med EU-samordnarna för räddningstjänsten och 
företrädarna för insatsteamen. Syftet var att dra lärdomar av biståndet och på så sätt öka 
effektiviteten och förbättra samordningen med sikte på framtida insatser. Den 14-15 april 
kommer OCHA att organisera ytte rligare ett utvärderingsmöte. 
  
När medlemsstater begär bilateralt eller multilatera lt bistånd, eller när de ger hjälp till andra 
länder, bör de underrätta övervaknings- oc h informationscentret om detta. För att 
medlemsstaterna skall lämna erforderliga uppgift er kommer kommissionen att föreslå att rådets 
nuvarande beslut ändras.  
Åtgärderna för att hjälpinsatser på internatione ll nivå och EU-nivå skall komplettera varandra 
kommer att drivas vidare och intensifieras. Man bör ytterligare klarlägga rutinerna för samordning med FN:s kontor för samordning  av humanitära frågor (UN-OCHA) och UNDAC 
och nå fram till en överenskommelse för att garan tera en snabb samordning på plats, framför 
allt i de tidiga skedena av en insats. Ett av huvudsyftena med detta är att undvika dubbelarbete 
och överlappningar i biståndet.
 
 
 15    3.4. Ekonomiska frågor 
EU:s bestämmelser och budgetramar för att ge  ekonomiska bidrag till räddningsinsatser är 
olika för insatser inom respektive utanför EU.  
Inom EU  
Enligt bestämmelserna för tillämpning av gemenskapsmekanismen skall – om det saknas ett 
särskilt avtal mellan de berörda länderna – det land som drabbats av en olycka bära 
kostnaderna för den hjälpinsats som mottas u tifrån. Som exempel kan nämnas att kostnaden 
för bekämpningen av skogsbränderna i Portugal sommaren 2003 uppskattas till 3,2 milj. euro. Det skall ses i förhållande till  den totala kostnaden för sk adorna som uppskattas till 2,1 
miljarder euro. Kostnaderna för hjälpinsatse rna under översvämningarna i södra Frankrike 
uppskattas preliminärt till 1 milj. euro. Inom EU  och de länder som håller på att anslutas till 
EU har merparten av dessa kostnader gått ti ll transport av utrustning och räddningsteam, 
eftersom medlemsstaterna i regel tillhandahå ller själva utrustningen och räddningsteamen 
kostnadsfritt. De kan också använda sig av lokal utrustning, och därför är det viktigt att de 
olika medlemsstaternas utrustning är  kompatibel, dvs. fungerar ihop.  
Solidaritetsfonden ger ekonomiskt bistånd till människor, regioner och länder som drabbats. 
Meningen är att de skall kunna återgå till så normala levnadsförhållanden som möjligt. 
Fonden står till förfogande för de s.k. mottagarl änderna, som är medlem sstater eller länder 
som deltar i anslutningsförhandlingar. Huvudsyfte t med fonden är att ge hjälp vid st orolyckor 
– huvudsakligen naturolyckor – som får allv arliga följder för levnadsförhållanden, 
naturmiljön eller ekonomin i en eller fl era regioner i det drabbade landet. 
Enligt bestämmelserna får fonden ersätta offe ntliga utgifter för nödvändiga hjälpinsatser i 
nödsituationer för att tillgodose omedelbara  behov. Det kan t.ex. röra sig om 
olycksbekämpning, återställande av  infrastruktur till driftsklar t skick och räddningsinsatser. 
Hit hör således i regel kostn ader för transport av räd dningsteam och utrustning till 
olycksplatsen och betalning för insatser av räddningsteam och användning av utrustning.  
Varje år står sammanlagt 1 miljard euro  till förfogande. Sedan förordningen om 
solidaritetsfonden trädde i kraft har 14 ans ökningar om ersättning lämnats in. Totalt 832,8 
milj. euro har beviljats.  
Med hänsyn till det ökande an talet olyckor å ena sidan och medlemsstaternas begränsade 
budgetramar å andra sidan, kommer kostnaden för att ge hjälp inom ramen för gemenskapsmekanismen sannolikt att bli ett fr amtida problem, i synnerhet om stödet från 
solidaritetsfonden visar sig vara otillräckligt . Transportkostnaderna kommer uppskattningsvis 
att variera mellan 0,2 och 1 milj. euro beroende på olycksplats och olyckstyp. Antag t.ex. att det i genomsnitt inträffar tio olyckor per år och att de var och le der till en kostn ad på 0,6 milj. 
euro. Då blir den årliga kostnaden 6 m ilj. euro. Om det skapas tillgång till 
gemenskapsfinansiering skulle det behövas ett förfarande för snabbt beslutsfattande.  
Erfarenheterna från skogsbränderna i Portuga l sommaren 2003 visade vilka begränsningar 
insatser på helt frivillig basi s har. Också behovet av en snabbt agera nde finansieringskälla 
framstod klart. Man bör begrund a frågan om i hur stor utst räckning en sådan möjlighet till 
ersättning – som skulle kunna återkrävas i ett se nare – också borde införas för olyckor inom 
EU. En sådan möjlighet skulle hjälpa medlemsstater , vars egna insatsresurser inte räcker till 
 
 16    vid omfattande olyckor, att köpa in bistånd utif rån för att så fort som möjligt få en olycka 
under kontroll. 
Utanför EU 
Frågan om betalning för trans portkostnader är aktuell även vid hjälpinsatser utanför EU. 
Under vissa begränsade omständigheter kan det vara möjligt att använda medel för humanitärt bistånd för att betala transpor tkostnader i samband med räddnings insatser. Som påpekats ovan 
gäller emellertid andra principer och regler fö r humanitärt bistånd. Det har redan förekommit 
fall, t.ex. i Algeriet, där gemens kapen inte kunde ge bidrag till transportkostnader eftersom det 
saknades en ändamålsenlig finansieringskä lla som snabbt skulle kunna utnyttjas.  
Under jordbävningen i Iran kunde några deltagar länder – Slovenien, Malta och Ungern – 
erbjuda materiel och utrustning, men de bad ge menskapssmekanismen att stå för transporten. 
Om gemenskapsmekanismen hade svarat för transporten skulle all hjälp ha kunnat levereras snabbt till olycksplatsen.  
De uppskattade transportkostnad erna för hjälp till länder utanför EU bygger på tidigare 
erfarenheter, t.ex. från jordbävni ngarna i Algeriet och Iran. För tre olyckor per år skulle den 
årliga totalkostnaden sannolikt ligga på omkring 9 milj. euro.  
Kommissionen avser att lägga fr am förslag för att se till  att det finns medel för 
transporter och för andra utgifter i de tidiga skedena av olyckor, både inom och utanför 
EU. Dessa förslag kommer att tas med bla nd de detaljerade förslag som kommer att 
läggas fram som en uppföljning av kommi ssionens meddelande ”Bygga en gemensam 
framtid. Politiska förändringar och budg etmedel i ett utvidgat EU 2007–2013” som 
antogs den 10 februari 2004.  
4. KOMMANDE STEG  
Mot bakgrund av hittills vunna erfarenheter oc h utifrån ovanstående konstateranden anser 
kommissionen att det nu är dags att komplette ra gemenskapsmekanismens funktion genom att 
föreslå sätt att komma till rätta med de vik tigaste problem som hittills kommit upp till ytan. 
Förslagen skulle göra det möjligt för EU att bygga ut sin kapacitet för räddningstjänsten. På så 
sätt skulle unionen kunna göra effektivare insatser vid olyckor , CBRN-attacker och 
terroristattacker både inom oc h utanför EU, bl.a. vid krishant eringsåtgärder inom ramen för 
den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitike n. Som viktigaste framtida åtgärder föreslår 
kommissionen följande:  
• Att komma till rätta med informationslu ckor och bygga ut databasen. För detta 
ändamål skall man arbeta tillsammans med deltagarländerna för att inventera vilka 
resurser som är tillgängliga i form av personal och utrustning. Härvid skall man fastställa för vilka typer av olyckor som gemenskapsmekanismen i första hand 
kommer att tas i anspråk. Det skall bl.a . finnas uppgifter om vilka kostnader som 
är aktuella, den tänkbara användning en av militära resurser etc.  
 
 17    • Att fortsätta utvecklingen av ett program för utbildning och samövningar för att se 
till att team och experter från olika delta garländer kan arbeta tillsammans på ett 
effektivt sätt vid insats er. I det sammanhanget komm er man också att undersöka 
kompatibiliteten hos utrustning från  olika länder och vid behov föreslå 
förbättringar.  
• När det gäller bistånd som ges till länder utanför EU kommer man att se över 
rutinerna för samordning mellan team från olika deltagarländer fö r att se till att 
rutinerna är tydliga och kl ara, att alla deltagare har kunskap om dem på förhand 
och att man snabbt kan börja följa dem när det uppstår en krissituation. Frågan om 
upprättandet av välfungerande förbindelser med alla aktörer som är inblandade i 
en olycka kommer även att tas upp. Särs kilt viktiga är förb indelserna med de 
ledande FN-organ som har ett internati onellt samordningsmandat, t.ex. kontoret 
för samordning av humanitära frågor (UN OCHA).  
• När det gäller användningen av gemenskapsmekanismen i EU:s 
krishanteringsåtgärder inom ramen för den gemensamma utrikes- och 
säkerhetspolitiken kommer kommissionen att samarbeta med rådet för att 
säkerställa en effektiv tillämpning av  det gemensamma ut talandet av den 
29 september 2003 och i syfte att förbättra samstämmigheten mellan de olika redskap som unionen har till sitt förfogande på det utrikespolitiska området. Detta ingår i en mer allmän sträva n att göra det lättare för EU att möta de utmaningar 
och hot som bl.a. anges i den europeis ka säkerhetsstrategi som antogs av 
Europeiska rådet i december 2003. Kommissi onen har åtagit sig att att bygga upp 
en lämplig krishanteringskapacitet, som kombinerar civila och militära medel, samtidigt som man vill säkerställa att humanitärt bistånd fortsätter att ges oberoende av politiska hänsyn. Den framtida europeiska utrikesministern kommer att ha en viktig roll att spela i detta sammanhang. 
• Att förse EU:s samordnade räddningst eam med enhetliga emblem och andra 
kännetecken. Syftet är att man lätt ska ll kunna se vilka som ingår i teamen och 
utgör en del av en europeisk räddningsst yrka som är sammansatt för ett speciellt 
uppdrag och består av nationella enheter.  
• Att förbättra informations-, kommuni kations- och samordningsverksamheten 
genom att ålägga medlemsstaterna  att underrätta öve rvaknings- och 
informationscentret när en storolycka intr äffar och om huruvida de begär hjälp på 
bilateral eller multilateral väg, eller om de är beredda att göra insatser vid begäran om hjälp. Kommissionen avser att lägga fram  ett officiellt förslag om revidering 
av rådets beslut 2001/792 i syfte att införa detta krav. 
• Att komma till rätta med nuvarande ekono miska begränsningar genom följande 
åtgärder:  
– Att se över och eventuellt utvidga möjligheten att bistå med medel från 
gemenskapen till transportkostnader för biståndsinsatser inom EU. Denna möjlighet skulle kunna tas med i budgetplanen för tiden efter 2006 genom ökning av det nuvarande anslaget till gemenskapmekanismen om det visar sig vara nödvändigt med ytte rligare finansieringsinstrument som 
komplettering till solidaritetsfonden.  Om man räknar med 5–10 sådana 
 
 18    fall per år skulle den årliga kostnad en troligen hamna i storleksordningen 
6 milj. euro.  
– Att undersöka möjligheten att i vissa  fall tillhandahålla omedelbar 
finansiering, t.ex. direkt med ”k assamedel”. På så sätt skulle 
medlemsstaterna kunna betala för ytte rligare åtgärder för att hantera 
olyckor som de själva inte kan fina nsiera kostnaderna för omedelbart. 
Den drabbade medlemsstaten skulle b li skyldig att betala tillbaka sådan 
finansiering. I de fall bidrag betalas ut för biståndskostnaderna skulle det 
inte påverka eventuella senare beslut om berättigande till bidrag från solidaritetsfonden. Den aktuella fina nsieringen uppskattas till 10 milj. 
euro per år. 
– Att se till att det blir möjligt att betala transportkostnader för bistånd som 
ges till länder utanför EU. Denna möjlighet skulle kunna tas med i 
budgetplanen för tiden efter 2006. Fram till dess skulle man kunna undersöka möjligheten att utnyttja andra finansiella instrument i fall då 
finansiering via ECHO-budgeten inte är möjlig. Om man utgår från tre 
fall per år vardera med en kostnad på 3 milj. euro, skulle den totala årskostnaden bli 9 milj. euro. 
• En konferens på temat ”Solidaritetsfonde n och EU:s omedelbara insatser vid 
olyckor” (”The Solidarity Fund and the EU i mmediate response to disasters”) 
kommer att hållas i mitten av juni  2004. Där kommer man att kunna utbyta 
synpunkter på en del av de frå gor som tas upp i detta meddelande. 
5. S
LUTSATSER  
Kommissionen uppmanar rådet oc h Europaparlamentet att godkä nna de riktlinjer som kommit 
fram som resultat av denna genomgång och att st ödja de förslag som skisseras i meddelandet.  
 
 19    KONSEKVENSER FÖR EKONOMI OCH PERSONALRESURSER  
1. Ekonomiska resurser 
• Kommissionen står för trans portkostnaderna när en medlemsstat inom ramen för 
mekanismen skickar ut bistånd eller resurs er till en annan medlemsstat – om detta 
är nödvändigt och om medlen från EU :s solidaritetsfond visar sig vara 
otillräckliga – eller till ett tredje land. Man räknar med att dessa 
transportkostnader kommer att variera be roende på olyckspl ats och olyckstyp. 
○ Inom EU: Antag att det i genomsnitt inträffar tio olyckor per år och att de 
var och leder till en kostnad på 0,6 milj. euro. Då blir den årliga kostnaden 6 milj. euro. 
○ Utanför EU: Antag att det i genomsnitt inträffar tre olyckor  per år och att 
de var och leder till en kostnad på 3 milj. euro. Då blir den årliga kostnaden 9 milj. euro. 
• Kommissionen står för kostna derna för hjälpinsatser vid olyckor inom EU. På så 
sätt kan medlemsstaterna betala för ytterlig are åtgärder för att hantera olyckor som 
de själva inte kan finansie ra kostnaderna för omedelbart. Erfarenheter från tidigare 
år visar att sådana kostnader skulle  kunna variera mellan 50 000 euro–2 miljoner 
euro. Antag att det i genomsnitt inträffar tio  olyckor per år och att de var och leder 
till en kostnad på 1 milj. euro. Då blir den årliga kostnaden 10 milj. euro. Finansieringen skulle vara återbetalni ngspliktig (eller skulle kunna räknas av mot 
eventuellt stöd från solidar itetsfonden som landet erhåller i ett senare skede). 
2. Personalresurser 
För att kunna uppfylla målet att bidra med mer aktiva och framåtsyftande insatser kommer 
kommissionen att behöva ytterl igare personalresurser för hant eringen av de ytterligare 
arbetsuppgifter som därigenom uppstår. I tabe llen nedan visas hur mycket ytterligare 
personalresurser som skulle behöva avdelas för räddningstjänsten för 2005 och 2006. 
Personal Arbetsuppgift 
Typ av tjänst 
2005 2006 Totalt 
 
Fast 
anställda 
eller 
tillfälligt 
anställda A 
B 
C 4 
1 
1 1 
1 
1 5 
2 
2 – Sörja för snabba insatser vid olyckor: 
– omedelbart underrätta alla länder när en olycka har 
inträffat, 
– samla in erbjudanden om bistånd och annan information 
som kommer från de olik a deltagande länderna och 
vidarebefordra den till det drabbade landet, 
– hjälpa de drabbade länderna att på bästa sätt utnyttja 
europeiskt bistånd genom att upprätthålla kontakter med 
myndigheterna i det drabbade landet. 
 
 20    – Förberedelse inför nödsituationer: 
– upprätta ett snabbt, modernt och tillförlitligt 
kommunikationssystem mellan de deltagande ländernas 
larmcentraler,  
– skapa och underhålla databasen med information om 
tillgängliga resurser samt utarbe ta scenarier för insatser, 
– sörja för utbildning och övningar för insatsteamen och 
vidareutveckla särskilda utbildningskrav, framförallt för att 
förbättra kompatibiliteten mellan civila och militära resurser,
– skapa och underhålla en databas med information om 
resurser och utrustning som är tillgängliga i länder utanför EU. 
– Planera, förvalta och kontrollera nödvändiga extrautgifter. – Bygga ut kontakterna med andra aktörer (även 
internationella), institutioner och organ. 
– Förbättra informations- och kommunikationsstrategin.  
Totalt 6 3 9