[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 13.2.2007

SEK(2007) 187 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2009

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Allmän bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Medlemsstaterna skall lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram [uppdaterade] konvergensprogram). Greklands första stabilitetsprogram lades fram i juni år 2000. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet 12 februari 2001, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Greklands stabilitetsprogram, som lades fram den 18 december 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).

För att beskriva den bakgrund mot vilken strategin för de offentliga finanserna i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.

2. Landets ställning när det gäller paktens korrigeringsaspekt (förfarandet vid alltför stora underskott).

3. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).

4. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

Grekland är ett land med hög ekonomisk tillväxt som är på väg att komma i kapp levnadsstandarden i EU25[2]. Landet har hög inflation, beroende på en kombination av hög potentiell tillväxt och strukturella problem (stelheter på produktmarknader). Trots brist på arbetskraft inom vissa sektorer, hindrar stelheter på arbetsmarknaden att arbetskraften omallokeras. Därför förblir arbetslösheten hög, vilket pekar på att kompetensen kanske inte motsvarar företagens behov. Samtidigt är särskilt kvinnors förvärvsfrekvens låg jämfört med övriga EU. Även om arbetsproduktiviteten uppvisar en hälsosam tillväxt, ökar enhetsarbetskostnaderna fortare och mer än för Greklands viktigaste handelspartner i euroområdet. Det senare försämrar landets konkurrensställning. Följaktligen har Grekland stora underskott i handelsbalansen, som endast delvis vägs upp av överskott i tjänstehandeln. Den främsta anledningen till underskottet i de utrikes affärerna är underskottet i de offentliga finanserna, som traditionellt har överstigit 3 % av BNP. Landet har vidare stora skulder och de stigande kostnaderna för det offentliga hälso/sjukvårdssystemet samt andra löpande utgifter innebär ökade risker. Detta utgiftsmönster är oroande, inte bara för att utlandslånen inte används till produktiva investeringar utan också för att denna upplåning är beroende av de offentliga finansernas trovärdighet och hållbarhet.

Förfarandet vid alltför stora underskott när det gäller Greklnad

Den 5 juli 2004 beslutade rådet att fastställa att Grekland hade ett alltför stort underskott enligt artikel 104.6. Rådet gav samtidigt en rekommendation i enlighet med artikel 104.7 och angav att det alltför stora underskottet måste korrigeras senast 2006.

I enlighet med artikel 104.8 beslutade rådet den 18 januari 2005 att Grekland inte hade vidtagit effektiva åtgärder för att följa rekommendationen. I enlighet med artikel 104.9 beslutade rådet den 17 februari 2005 därför att förelägga Grekland att vidta de åtgärder för att minska underskottet som ansågs nödvändiga i syfte att komma till rätta med situationen. Enligt beslutet skulle underskottet fortfarande korrigeras senast 2006. Den 6 april 2005 antog kommissionen ett meddelande till rådet om vilka åtgärder de grekiska myndigheterna vidtagit för att följa rådets föreläggande. Därvid beaktades uppdateringen av stabilitetsprogrammet från mars 2005, som var en uppföljning till detta föreläggande. I meddelandet drogs slutsatsen att de grekiska myndigheterna enligt tillgängliga uppgifter hade fattat beslut som överensstämde med rådets föreläggande, varför inga ytterligare steg då krävdes enligt förfarandet vid alltför stora underskott. Rådet delade denna bedömning på sitt möte den 12 april 2005.

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 14 mars 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2008. Rådet välkomnade ”de ansträngningar som hittills gjorts och regeringens prioritering att uppnå en varaktig minskning av underskottet”. Rådet noterade ”att programmet i stora drag är förenligt med korrigeringen av det alltför stora underskottet senast år 2006, förutsatt att den planerade anpassningen fullt ut genomförs och med förbehåll för effekterna på de beräknade underskotten av eventuella ytterligare statistiska revideringar av uppgifter om de offentliga finanserna”. Mot bakgrund av de rekommendationer enligt artikel 104.9 som rådet utfärdade den 17 februari 2005, uppmanade rådet Grekland att göra följande:

”(i) Genomföra de varaktiga åtgärder som krävs för att senast 2006 korrigera det alltför stora underskottet.

(ii) Fullfölja ansträngningarna att minska underskottet i strukturella termer i riktning mot att uppnå programmets mål på medellång sikt, och utnyttja det goda konjunkturläget för att minska de primära utgifterna.

(iii) Öka insatserna för att fastställa och kontrollera andra faktorer än nettoupplåning som kan bidra till förändringen av skuldnivåerna, för att se till att skuldkvoten minskar tillräckligt och i tillfredsställande takt närmar sig referensvärdet.

(iv) Hålla kontroll över de allmänna pensionsutgifterna, resolut genomföra de antagna pensionsreformerna och genomföra ytterligare strukturreformer för att säkerställa hållbarheten i de offentliga finanserna.

(v) Ytterligare förbättra insamlingen och bearbetningen av den offentliga statistiken, särskilt genom att stärka mekanismerna för att garantera att statistiska uppgifter om de offentliga finanserna, i synnerhet om socialförsäkringssektorn, tillhandahålls punktligt och i korrekt form.”

Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006

Rapporten om genomförandet av Greklands nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning, lades fram i oktober 2006. I Greklands nationella reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: konsolidering av de offentliga finanserna, FoU och innovation, modernisering av den offentliga förvaltningen, aktiv arbetsmarknadspolitik och reformer av utbildning och undervisning.

Av kommissionens bedömning av det programmet (antagen i samband med dess årliga lägesrapport i december 2006[3]) framgår att Grekland med begränsad framgång genomför sitt nationella reformprogram. Grekland gör relativt stora framsteg på det makroekonomiska området, medan framstegen fortfarande är otillräckliga när det gäller mikroekonomiska reformer och sysselsättningsreformer. När det gäller den offentliga förvaltningen behövs bättre samordning av och tydligare ansvarsfördelning mellan administrativa nivåer.

Mot bakgrund av konstaterade starka och svaga sidor rekommenderades Grekland att vidta åtgärder på följande områden: konsolidering av de offentliga finanserna, offentlig förvaltning, anställningsskydd samt utbildning.

Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[4]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[5], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Greklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2009

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[6], särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

5. Den [27 februari 2007] granskade rådet Greklands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2009 [7].

6. I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med en i stort sett stabil real BNP-tillväxt på omkring 4 % per år. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter verkar scenariot baseras på rimliga tillväxtantaganden för 2006 och 2007 men mer optimistiska därefter, då den beräknade tillväxten verkar tilltagen i överkant. Inflationsberäkningarna verkar vara tilltagna i underkant för programmets sista år.

7. För 2006 beräknas det offentliga underskottet till 2,6 % av BNP i kommissionens höstprognos 2006 och i den nya uppdateringen, vilket ligger helt i linje med målet i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. De samlade utgifterna uppfyllde målet i 2006 års budget. I stort sett uppfylldes målen för de viktigaste utgiftsslagen, medan sänkta sociala transfereringar (ej naturaförmåner) helt täckte överdraget på ½ % av BNP inom offentliga investeringar. De samlade intäkterna var obetydligt högre än väntat. Vid halvårsskiftet ersattes engångsåtgärder delvis med permanenta åtgärder, i form av en höjd punktskatt på bränsle och cigaretter samt en skattehöjning på fakturor för mobiltelefoni. Intäkterna från dessa permanenta åtgärder uppvägde sänkningen av engångsintäkterna från 0,6 % av BNP i 2006 års budget till 0,4 % av BNP.

8. Programmets finanspolitiska strategi syftar till att korrigera det alltför stora underskottet under 2006. Därefter väntas det offentliga underskottet fortsätta att förbättras under programperioden och hamna på 1,2 % av BNP 2009. Sänkningen av underskottet med 1 ½ procentenheter av BNP mellan 2006 och 2009 fördelar sig nästan jämnt på inkomstökningar och utgiftsminskningar. På intäktssidan beräknas de samlade intäkterna öka med ¾ procentenheter av BNP, främst tack vare indirekta skatter och sociala avgifter. På utgiftssidan beräknas de samlade utgifterna under samma period sjunka med cirka ¾ procentenheter av BNP, varav ½ procentenhet avser lägre ränteutgifter. De primära utgifterna beräknas därför bara sjunka med ¼ procentenhet. Sociala transfereringar beräknas öka med ½ procentenhet, vilket mer än väl täcks av minskningar på ¾ procentenheter inom andra utgiftsslag, främst kollektiv konsumtion. Det primära överskottet väntas öka med cirka 1 procentenhet under programperioden och hamna på knappt 3 % av BNP 2009. Jämfört med det föregående programmet är målen för 2006–2008 i stort sett oförändrade, med samma makroekonomiska scenario. Däremot är korrigeringen under 2006 större, eftersom underskottet 2005 (5,2 % av BNP) är större än vad som beräknades i uppdateringen från december 2005 (4,3 % av BNP).

9. Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot förbättras från ett underskott på cirka 3 ½ % av BNP 2006 till ett underskott på 1 ¾ % under programperiodens slutår 2009 (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Liksom i den tidigare uppdateringen av stabilitetsprogrammet är programmets mål för de offentliga finansernas saldo på medellång sikt en jämvikt eller ett överskott i strukturella termer, vilket programmet inte syftar till att uppnå under programperioden. Eftersom målet är mer långtgående än minimiriktmärket (ett strukturellt underskott på cirka 1 ½ % av BNP), bör dess uppfyllande ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott. Målet ligger inom det intervall som i pakten och uppförandekoden anges för medlemsstaterna som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II. Det är också en adekvat avspegling av skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt.

10. De risker som omgärdar prognoserna för de offentliga finanserna förefaller i stort sett uppväga varandra fram till 2007, men därefter kan utfallet för de offentliga finanserna bli sämre än i programmets beräkningar. Särskilt för 2008 och 2009 är programmets uppgifter om planerade åtgärder bristfälliga och programmet baseras på ett optimistiskt makroekonomiskt scenario. Fast inga avvikelser noterats de senaste två åren, pekar tidigare erfarenheter på att risken för överskridanden av utgifterna inte kan uteslutas under programperioden. Om de aviserade åtgärderna mot skattefusk skulle visa sig ineffektiva, kan även ett intäktsbortfall bli följden.

11. Mot bakgrund av denna riskbedömning är den finanspolitiska inriktningen i programmet förenlig med korrigeringen av det alltför stora underskottet senast 2006, som rådet rekommenderat. Emellertid verkar det inte erbjuda en tillräcklig säkerhetsmarginal för att hålla underskottet inom referensvärdet på 3 % av BNP, vid normala konjunktursvängningar under programperioden. Åren efter att det alltför stora underskottet korrigerats, väntas Grekland ha fortsatt goda ekonomiska tider. Mot bakgrund av denna bedömning bör anpassningstakten mot programmets mål på medellång sikt ökas för att ligga i linje med stabilitets- och tillväxtpakten, särskilt efter 2007. I pakten anges att riktmärket för den årliga förbättringen av det strukturella saldot bör vara 0,5 % av BNP för euroområdet och de länder som deltar i ERM II och att anpassningen bör vara större under goda ekonomiska tider och kan vara lägre i tider med dålig ekonomi.

12. Den offentliga bruttoskulden beräknas ha nått 104 % av BNP under 2006, vilket betydligt överstiger fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten gradvis sjunka med nästan 13 procentenheter av BNP under programperioden, medan stock- och flödesjusteringar är marginella från och med 2007. Skuldkvoten utvecklas sannolikt mindre gynnsamt efter 2007 än i programmets beräkningar, med tanke på de optimistiska tillväxtprognoserna och ovannämnda risker för underskottsmålen. Mot bakgrund av denna riskbedömning verkar emellertid skuldkvotens minskning i riktning mot referensvärdet vara tillräcklig under programperioden.

13. Det är osäkert vilka effekter befolkningens åldrande långsiktigt får på de offentliga finanserna i Grekland, eftersom långsiktiga beräkningar av pensionsutgifterna inte finns tillgängliga. Mycket sannolikt är dock att de ligger klart över EU-genomsnittet. Enligt de senast tillgängliga uppgifterna från 2002 års uppdatering av Greklands stabilitetsprogram, väntas på lång sikt en betydande ökning av pensionsutgifternas andel av BNP. De offentliga finansernas utgångsläge är visserligen bättre än 2005 men innebär en betydande risk för deras hållbarhet, redan innan de långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande har tagits med i beräkningarna. Dessutom ligger bruttoskuldens nuvarande nivå klart över fördragets referensvärde och en minskning förutsätter höga primära överskott under en lång tidsperiod. I kombination med angelägna reformåtgärder för att bromsa den sannolikt betydande ökningen av åldersrelaterade utgifter, skulle den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. På det hela taget förefaller Grekland vara utsatt för stora risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet. Bedömningen av hållbarheten på lång sikt skulle underlättas, om det fanns långsiktiga beräkningar av pensionsutgifterna.

14. Stabilitetsprogrammet innehåller inte någon kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 om genomförandet av det nationella reformprogrammet, inom ramen för strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt. Vidare ges ingen systematisk information om de direkta budgetkostnader eller budgetbesparingar som de viktigaste planerade reformerna i det nationella reformprogrammet ger upphov till. Frånsett 2007 tar stabilitetsprogrammets beräkningar av de offentliga finanserna inte heller uttrycklig hänsyn till hur dessa påverkas av de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärderna i stabilitetsprogrammet verkar dock ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. I synnerhet verkar flertalet åtgärder och insatser för 2007 i reformprogrammets genomföranderapport ha införts i 2007 års budgetlag, fast bristen på närmare uppgifter om åtgärderna och deras genomförande gör att effekterna på de offentliga finanserna framstår som oklara.

15. Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.

16. Programmet innehåller alla obligatoriska och de flesta frivilliga uppgifter[8] som föreskrivs i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram.

Sammantaget är slutsatsen att programmet är förenligt med korrigeringen av det alltför stora underskottet senast 2006, efter en väsentlig konsolidering av de offentliga finanserna och med mycket goda tillväxtutsikter. Det förutser en utveckling mot målet för de offentliga finanserna på medellång sikt, som enligt programmet dock inte kommer att nås under programperioden. Konsolideringen grundar sig också på en väsentlig minskning av räntebördan men är förenad med risker i och med att vissa åtgärder inte specificeras närmare efter 2007.

Mot bakgrund av denna bedömning uppmanas Grekland till följande:

(i) Stärka anpassningen till målet för de offentliga finanserna på medellång sikt samt se till att skuldkvoten minskar i motsvarande grad, efter det att det alltför stora underskottet har korrigerats och mot bakgrund av de ekonomiskt goda tiderna.

(ii) Fortsätta förbättra budgetförfarandet genom ökad insyn och öppenhet, konkretisera den finanspolitiska strategin i ett längre perspektiv och effektivt genomföra metoder för att övervaka och kontrollera primära utgifter.

(iii) Med tanke på den mycket höga skuldnivån och väntade ökningen av åldersrelaterade utgifter förbättra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet genom att uppnå målet på medellång sikt, genom att kontrollera de offentliga pensions- och hälso/sjukvårdsutgifterna och genom att beslutsamt genomföra beslutade reformer. Snarast möjligt ta fram långsiktiga beräkningar av åldersrelaterade utgifter.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

Real BNP (förändring i %) | SP dec. 2006 | 3,7 | 4,0 | 3,9 | 4,0 | 4,1 |

KOM nov. 2006 | 3,7 | 3,8 | 3,7 | 3,7 | - |

SP dec. 2005 | 3,6 | 3,8 | 3,8 | 4,0 | - |

HIKP-inflation (i %) | SP dec. 2006 | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 2,8 | 2,6 |

KOM nov. 2006 | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 3,3 | - |

SP dec. 2005 | 3,5 | 3,2 | 3,0 | 2,7 | - |

Produktionsgap (i % av potentiell BNP) | SP dec. 20061 | 0,9 | 1,0 | 0,9 | 1,1 | 1,5 |

KOM nov. 20065 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,8 | - |

SP dec. 20051 | 1,1 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | - |

Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP) | SP dec. 2006 | -5,2 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -1,2 |

KOM nov. 2006 | -5,2 | -2,6 | -2,6 | -2,4 | - |

SP dec. 2005 | -4,3 | -2,6 | -2,3 | -1,7 | - |

Primärt saldo (i % av BNP) | SP dec. 2006 | -0,4 | 2,0 | 2,0 | 2,4 | 2,9 |

KOM nov. 2006 | -0,4 | 2,0 | 1,8 | 1,7 | - |

SP dec. 2005 | 0,9 | 2,3 | 2,4 | 2,8 | - |

Konjunkturrensat saldo (i % av BNP) | SP dec. 20061 | -5,6 | -3,0 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |

KOM nov. 2006 | -5,9 | -3,3 | -3,3 | -3,1 | - |

SP dec. 20051 | -4,8 | -3,1 | -2,8 | -2,4 | - |

Strukturellt saldo2 (i % av BNP) | SP dec. 20063 | -5,6 | -3,4 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |

KOM nov. 20064 | -5,9 | -3,7 | -3,3 | -3,1 | - |

SP dec. 2005 | -4,8 | -3,7 | -2,8 | -2,4 | - |

Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) | SP dec. 2006 | 107,5 | 104,1 | 100,1 | 95,9 | 91,3 |

KOM nov. 2006 | 107,5 | 104,8 | 101,0 | 96,4 | - |

SP dec. 2005 | 107,9 | 104,8 | 101,1 | 96,8 | - |

Anmärkningar: 1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. 2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. 3Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt programmet (0,4 % av BNP 2006). 4Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder enligt kommissionens höstprognos 2006 (0,4 % av BNP 2006). 5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 3,7 %, 3,8 %, 3,6 % respektive 3,5 % under perioden 2005–2008. Källor: Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Den 22 september lämnade de grekiska myndigheterna nya BNP-uppgifter till Eurostat för perioden 1995–2005, som innehöll en drastisk revidering av BNP-nivåerna. Revideringen gjordes i samband med den återkommande bedömningen av förenligheten med Eurostats statistiska metoder. Emellertid tar uppdateringen av stabilitetsprogrammet (och 2007 års budgetlag) inte hänsyn till de reviderade BNP-siffrorna. Eurostat har fortfarande inte avslutat sin omfattande granskning av revideringen. På grund av revideringens storleksordning och komplexitet har kommissionen i sin bedömning av det uppdaterade programmet använt de serier av BNP-uppgifter som föregick revideringen.

[3] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Implementing the renewed Lisbon strategy for growth och jobs - A year of delivery”, 12.12.2006 [KOM(2006) 816].

[4] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574. Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[5] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[6] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[7] Uppdateringen lades fram den 1 december, två veckor efter den tidsfrist som anges i uppförandekoden.

[8] I synnerhet saknas uppgifter om offentliga utgifter per verksamhetsområde, långsiktig hållbarhet och olika faktorers bidrag till den potentiella BNP-tillväxten.