RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TRETTIONDE ÅRSRAPPORTEN OM KONTROLLEN AV EU-RÄTTENS TILLÄMPNING (2012) /* COM/2013/0726 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TRETTIONDE ÅRSRAPPORTEN OM KONTROLLEN AV EU-RÄTTENS TILLÄMPNING (2012) Inledning Europeiska unionen kan inte uppnå sina politiska mål om inte medlemsstaterna ser till att EU:s lagstiftning tillämpas i praktiken. Medlemsstaterna ansvarar för att direktiv införlivas i tid och på ett korrekt sätt och för att hela unionslagstiftningen tillämpas och genomförs korrekt[1]. Kommissionen ansvarar för bevakningen av medlemsstaternas ansträngningar och kontrollerar att deras lagstiftning är förenlig med EU-lagstiftningen. Kommissionen förfogar över en rad verktyg för att bedöma om EU:s politik genomförts korrekt. Den använder sig även av uppgifter från allmänheten, företag, icke-statliga organisationer och andra aktörer som påtalar eventuella problem med tillämpningen av EU-lagstiftningen. Ofta arbetar kommissionen nära tillsammans med medlemsstaterna för att nå en fungerande och tillfredsställande lösning utan att behöva inleda ett formellt rättsligt förfarande. Om samarbetet inte ger förväntade resultat och medlemsstaterna inte fullgör sina skyldigheter enligt EU-lagstiftningen inleder kommissionen ett formellt överträdelseförfarande (enligt artikel 258 i EUF-fördraget[2]). Om talan väcks i domstolen enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget därför att en tidigare dom inte efterkommits eller enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget därför att direktiv införlivats för sent får kommissionen föreslå påföljder som fastställs av domstolen. Den trettionde årsrapporten om kontrollen av EU-rättens tillämpning går igenom de viktigaste aspekterna av hur EU-lagstiftningen tillämpas och tar upp vissa strategiska frågor. Resultaten och utmaningarna i fråga om tillämpningen av EU-lagstiftningen visas per medlemsstat och per politikområde i det arbetsdokument från kommissionens enheter som åtföljer denna rapport. 1. Införlivande av direktiv 1.1. Översikt av införlivandet under 2012 Kommissionen prioriterar arbetet med att minska förseningarna i införlivandet av nya bestämmelser.[3] Kommissionen föreslår att medlemsstater som inte införlivar direktiv i tid ska åläggas vite enligt de särskilda påföljdsbestämmelserna i artikel 260.3 i EUF-fördraget (närmare upplysningar finns i punkt 1.2 nedan). Färre direktiv skulle införlivas 2012 än tidigare år (56 stycken jämfört med 131 stycken år 2011 och 111 stycken år 2010). Därmed minskade även antalet förseningsärenden år 2012 jämfört med tidigare år (447 förseningsärenden år 2012 jämfört med 1185 ärenden år 2011 och 855 ärenden år 2010). I slutet av 2012 pågick fortfarande 418 förseningsärenden, vilket är 45 procent färre än de 763 ärenden som pågick i slutet av år 2011. Nedanstående diagram visar några viktiga siffror[4] för de överträdelseförfaranden avseende försenat införlivande som inleddes av kommissionen under 2012: Nedanstående diagram visar hur överträdelseförfarandena avseende försenat införlivande fördelades per medlemsstat:[5] De fyra politikområden där flest överträdelseförfaranden inleddes år 2012 var transport (115 förfaranden), hälsa och konsumentskydd (108 förfaranden), miljöfrågor (63 förfaranden) samt inre marknaden och tjänster (53 förfaranden). Vissa direktiv ledde till att överträdelseförfaranden avseende försenat införlivande inleddes mot mer än två tredjedelar av medlemsstaterna. Direktivet om byggnaders energiprestanda ledde till exempel till att kommissionen inledde förseningsförfaranden mot 24 medlemsstater[6] Det så kallade omnibusdirektivet I ledde också till förseningsärenden mot 23 medlemsstater[7] medan direktivet om intelligenta transportsystem på vägtransportområdet ledde till 20 förfaranden[8] och direktivet om ändring av EU:s regler för humanläkemedel[9] ledde till 19 förfaranden. Slutligen ledde det så kallade insynsdirektivet till att en formell underrättelse sändes till 18 medlemsstater som dröjt med införlivandet.[10] 1.2. Överföring till domstolen i enlighet med artiklarna 258 eller 260.3 i EUF-fördraget Enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget får kommissionen, när ett ärende förs vidare till domstolen i enlighet med artikel 258 i EUF-fördraget, utfärda vite utan att först behöva invänta domen.[11] Syftet med den här nya bestämmelsen i Lissabonfördraget är att ge medlemsstaterna starkare incitament att införliva direktiven inom den tid som lagstiftaren fastställt. Under 2012 anhängiggjorde kommissionen flera överträdelseförfaranden avseende sent införlivande till domstolen tillsammans med en begäran om ekonomiska påföljder enligt artikel 260.3 i EUF-fördraget. Tolv medlemsstater berördes av 35 sådana beslut under 2012: Polen (10 ärenden), Slovenien (5 ärenden), Nederländerna och Finland (4 ärenden vardera), Belgien, Cypern (3 ärenden vardera), Tyskland, Bulgarien, Slovakien, Luxemburg, Portugal och Ungern (ett ärende var). Det dagsvite som föreslogs varierade från 5 909,40 euro till 315 036,54 euro. Inga schablonbelopp begärdes. Närmare upplysningar om ärendena finns i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar (del I), i avsnittet om hur överträdelserna fördelas per medlemsstat. 2. Inkorrekt införlivande eller tillämpning av eu:s lagstiftning I egenskap av fördragets väktare utför kommissionen egna kontroller för att spåra överträdelser av EU-lagstiftningen (punkt 2.1.2), men även allmänheten, företag och andra aktörer och organisationer bidrar väsentligt till tillsynen genom att anmäla brister som förekommer i medlemsstaternas införlivande eller tillämpning av EU-lagstiftningen (se avsnittet om klagomål i punkt 2.1.1). När problem upptäcks följs de av bilaterala diskussioner mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten för att avhjälpa problemen inom ramen för EU Pilotplattformen (se punkt 2.1.3). 2.1. Problemspårning och informell problemlösning 2.1.1. Klagomål Allmänheten, företag, icke-statliga organisationer och andra sammanslutningar lämnar ofta in klagomål till kommissionen. Kommissionen införde bestämmelser om hanteringen av klagomål i ett meddelande år 2002. Bestämmelserna behövde senare uppdateras, dels för att förbättra och utvidga rutinerna för diarieföring och besvarande av inkommande korrespondens vid klagomål på EU-rättens tillämning, dels med hänsyn till EUF-fördragets ikraftträdande och behovet av vissa språkliga förtydliganden. Meddelandet uppdaterades därför i juni 2012.[12] Den gällande allmänna ramen för hanteringen av klagomål bibehålls. De nya bestämmelserna anger vilka administrativa åtgärder kommissionen ska vidta i hanteringen av klagomål. Det handlar bland annat om att ordentligt diarieföra alla inkomna klagomål, sända mottagningsbekräftelser, upplysa den klagande om hur kommissionen kommer att behandla ärendet och i förväg upplysa den klagande innan ärendet avslutas. Nedanstående diagram visar nyckelfakta[13] om allmänhetens klagomål år 2012: 3 141 nya klagomål – De tre medlemsstater som oftast blev föremål för klagomål var Italien (438), Spanien (306) och Frankrike (242). Liksom år 2011 anmälde allmänheten, företag och andra organisationer överträdelser särskilt ofta avseende miljöfrågor, rättsliga frågor samt den inre marknaden och tjänster (588, 491 respektive 462 klagomål). 2 859 behandlade klagomål – Efter en inledande bedömning av över 2 800 skrivelser år 2012 inledde kommissionen bilaterala diskussioner med de berörda medlemsstaterna avseende 621 klagomål för att avgöra om EU-rätten överträtts.[14] De klagomål som ledde till bilaterala diskussioner avsåg oftast miljöfrågor, inre marknaden och tjänster samt skatte- och tullunionen (131, 130 respektive 92 inledda ärenden i EU Pilotplattformen). Framställningar från allmänheten till Europaparlamentet samt frågor från parlamentsledamöterna kan också bottna i att någon uppfattat brister i hur medlemsstaterna tillämpar EU-lagstiftningen. Vanligen gällde det miljöfrågor. Med anledning av detta sände kommissionen två formella underrättelser enligt artikel 258 i EUF-fördraget (till Storbritannien och Grekland) samt inledde ytterligare 22 undersökningar inom ramen för EU Pilotprojektet. Kommissionen fick in sju framställningar från Europaparlamentet avseende regionalpolitik och fyra om hälsa och konsumentskydd. Inom ramen för EU Pilotprojektet ledde skriftliga frågor från Europaparlamentet till att två ärenden inleddes avseende jordbruk, två avseende den inre marknaden och tre avseende transporter. Närmare upplysningar om framställningar och skriftliga frågor lämnas i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar (Del II avseende miljöfrågor, jordbruk, inre marknaden och tjänster, transporter, rättsliga frågor, grundläggande rättigheter och medborgarskap, regionalpolitik samt hälsa och konsumentskydd). 2.1.2. Ärenden som inletts på eget initiativ Kommissionen upptäcker även på eget initiativ möjliga överträdelser av EU-lagstiftningen. Liksom för klagomålen inleder kommissionen först bilaterala diskussioner med den berörda medlemsstaten för att försöka finna en lösning som är förenlig med EU-lagstiftningen. Under 2012 inleddes 791 undersökningar. De tre politikområden där flest misstänkta överträdelser upptäcktes var miljöfrågor, den inre marknaden och tjänster, samt transport (med 386, 196 respektive 164 nya ärenden vardera). De medlemsstater som främst berördes var Frankrike, Spanien och Italien (med 112, 110 respektive 107 nya ärenden vardera). 2.1.3. Samarbete med medlemsstaterna: EU Pilotprojektet EU Pilotprojektet är ett initiativ från kommissionen som är till för att besvara frågor och hitta lösningar på problem med tillämpningen av EU-lagstiftningen. Projektet stöds av en datorapplikation on-line och ett kommunikationsverktyg. EU Pilotprojektet ger möjlighet att lösa problem utan att behöva inleda några formella överträdelseförfaranden. Ärendena ska i princip färdigbehandlas inom 20 veckor. Därmed gör dialogen inom ramen för EU Pilotprojektet det möjligt att snabbt lösa problem på ett sätt som gynnar allmänheten och företagen samt efterlevnaden av skyldigheterna enligt EU-lagstiftningen. I juni 2012 avslutades den progressiva infasningen av medlemsstaterna till EU Pilotprojektet när Luxembourg och Malta anslöt sig till systemet. Alla medlemsstater deltar nu i projektet. Nedanstående diagram visar siffrorna inom ramen för EU Pilotprojektet år 2012:[15] 1 405 nya ärenden under 2012 – Detta omfattar 621 klagomål som kommissionen tagit upp till behandling och 784 ärenden som inletts på eget initiativ. 1 175 avslutade ärenden under 2012 – Av de 1 175 ärenden som behandlades via EU Pilotprojektet 2012 har kommissionen avslutat 803 ärenden därför att den berörda medlemsstaten lämnat ett tillfredsställande svar. Detta innebär att 68,34 procent av ärendena löstes tillsammans med medlemsstaterna (4,16 procent färre än år 2011 då 72,5 procent av ärendena löstes på detta sätt).[16] 1 326 pågående ärenden – I slutet av 2012 avsåg de flesta ärendena i EU Pilot-plattformen Italien (135 ärenden), Spanien (107 ärenden) och Grekland (82 ärenden). När det gäller politikområden var det främst miljöfrågor som var aktuella med 400 pågående ärenden, tätt följt av ärenden som avsåg inre marknaden och tjänster (176 ärenden) samt rättsliga frågor och grundläggande rättigheter (125). Kommissionen avslutade 334 ärenden i EU Pilotplattformen år 2012 med att inleda formella överträdelseförfaranden. Man kunde inte nå någon lösning av 84 miljöfrågor, 42 ärenden avseende skatte- och tullunionen samt 42 transportärenden. Italien, Frankrike och Spanien var de medlemsstater där flest ärenden gick vidare till formella överträdelseförfaranden (29, 28 respektive 26 ärenden). Bara två formella överträdelseförfaranden inleddes direkt år 2012, utan att kommissionen först lämnade en formell underrättelse enligt artikel 258 i EUF-fördraget eller använda EU Pilotprojektet.[17] 2.2. Överträdelseförfaranden Om en medlemsstat inte avhjälper en misstänkt överträdelse av EU-lagstiftningen, inleder kommissionen ett överträdelseförfarande enligt artikel i 258 EUF-fördraget[18] och kan även överlämna ärendet till Europeiska unionens domstol (domstolen). I slutet av år 2012 var 1343 överträdelseförfaranden under behandling.[19] De pågående ärendena fortsätter minska - från nära 2 900 ärenden år 2009 till 2 100 ärenden år 2010 samt 1 775 ärenden år 2011. Nedanstående diagram visar hur överträdelseförfarandena fördelar sig mellan olika medlemsstater och politikområden: Diskussionerna mellan medlemsstaten och kommissionen fortsätter under det formella förfarandet för att göra den nationella lagstiftningen förenlig med EU:s lagstiftning. Statistiken visar att medlemsstaterna gör stora ansträngningar för att lösa överträdelseförfarandena utan att saken ska behöva gå till domstol.[20] År 2012 · avslutade kommissionen 661 överträdelseförfaranden efter det att en formell underrättelse avsänts, · ytterligare 359 ärenden löstes efter det att ett motiverat yttrande lämnats, och · 42 överträdelseförfaranden avslutades (eller återkallades) efter det att kommissionen beslutat att överlämna ärendet till domstolen. Sammanlagt avslutades 1 062 överträdelseförfaranden därför att de berörda medlemsstaterna kunde påvisa att EU:s lagstiftning följts. Domstolen meddelade 46 domar enligt artikel 258 i EUF-fördraget år 2012, varav 42 domar (91 procent) var till kommissionens fördel. Domstolen meddelade flest domar mot Belgien (sammanlagt 6 varav 1 var till medlemsstatens fördel), Portugal (5 domar, ingen till landets fördel), Nederländerna (4 domar, 1 till dess fördel) samt Frankrike (4 domar, ingen till landets fördel). De tre politikområden där flest domar meddelades av domstolen under 2012 var miljöfrågor (16 domar), skatte- och tullunionen (11 domar) samt inre marknaden och tjänster (6 domar). Medlemsstaterna brukar vanligtvis vidta de åtgärder som krävs för att efterkomma domstolens dom inom utsatt tid. Men i slutet av år 2012 pågick ändå 128 ärenden därför att kommissionen inte kunnat avgöra om medlemsstaterna efterkommit domen i enlighet med artikel 258 i EUF-fördraget. De flesta av ärendena berörde Portugal (14 ärenden), Grekland (13 ärenden) och Spanien (12 ärenden) och avsåg miljöfrågor (54 ärenden), inre marknaden och tjänster (17 ärenden) eller skatte- och tullunionen (16 ärenden). Av dessa 128 ärenden hade 11 anhängiggjorts vid domstolen två gånger. Domstolen meddelade tre domar enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget förra året, varav två mot Irland[21] och en mot Spanien[22]. I princip kan domstolen i en dom enligt artikel 260.2 i EUF-fördraget ådöma medlemsstaten ett schablonbelopp och/eller ett dagsvite. Schablonbeloppet ska betalas omedelbart, medan dagsvitet ska betalas fram till dess att medlemsstaten efterkommit domstolens första och andra dom fullt ut. 3. Den politiska processen 3.1. EU-lagstiftningens ändamålsenlighet Lagstiftarna i EU bör försöka undvika onödigt betungande bestämmelser och byråkrati. I ett meddelande[23] som offentliggjordes i slutet av år 2012 inledde kommissionen Refit-programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat för att stärka arbetet med och verktygen för smartare lagstiftning. Programmet omfattar bland annat följande: · Ökad hjälp till medlemsstaterna för införlivande av EU direktiv (däribland genomförandeplaner). · Mer systematisk och riskbaserad bedömning av de nationella införlivandeinstrumentens överensstämmelse. · Snabba system för problemlösning utan rättsliga åtgärder (EU Pilotprojektet). 3.2. Bättre styrelseformer på den inre marknaden Från 2001 och framåt har Europeiska unionens stats- och regeringschefer enats om ett antal mål som medlemsstaterna ska uppnå för att förbättra införlivandet av EU:s regelverk för den inre marknaden. Resultattavlan för den inre marknaden bedömer med jämna mellanrum hur väl medlemsstaterna uppfyller dessa mål.[24] Viktiga framsteg har också gjorts i fråga om styrningen av den inre markanden. I bilagan till kommissionens meddelande från juni 2012 om styrningen av den inre marknaden[25] definieras vilka nyckelområden och rättsakter som kräver särskild uppmärksamhet. För att medlemsstaterna snabbare ska efterkomma inremarknadsbestämmelserna till fullo fastställde kommissionen i meddelandet följande nya mål för hanteringen av överträdelser av centrala EU-bestämmelser om den inre marknaden: · Nolltolerans (inga ärenden) avseende ett korrekt införlivande inom utsatt tid av centrala EU-bestämmelser om den inre marknaden. Detta mål är mer ambitiöst än den allmänna gränsen på 1 procent av införlivandena som överenskommits med avseende på EU-bestämmelserna om den inre marknaden. · Minska överträdelseförfarandenas längd till 18 månader. · Uppnå full efterlevnad av domstolens domar inom 12 månader. Kommissionen har noterat vilka överträdelseförfaranden som avser centrala EU-bestämmelser om den inre marknaden och har koncentrerat sig på att få dessa bestämmelser fullt genomförda. I meddelandet uppmanas medlemsstaterna vidare att lämna in utkast till införlivandeinstrument och förklarande handlingar (jfr punkt 3.3) avseende centrala EU-bestämmelser om den inre marknaden. 3.3. Förklaringar av hur direktiv införlivats av medlemsstaterna Årsrapporten för 2011[26] beskrev hur EU-institutionerna genom gemensamma politiska förklaringar enades om krav på att medlemsstaterna ska lämna in förklarande dokument[27] när de lämnar in sina nationella instrument för införlivande av direktiv. Medlemsstaterna uppmanas att förklara hur deras nationella instrument för införlivande förhåller sig till de mål som fastställs i flera direktiv, däribland följande: · Direktivet om energieffektivitet[28]. · Direktivet om åtgärder för att förebygga och begränsa faran för allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår[29]. · Direktivet om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning[30]. I enlighet med de gemensamma politiska förklaringarna kommer kommissionen att rapportera om hur bestämmelserna genomförts fram till den 1 november 2013. 4. Slutsatser Medlemsstaterna står fortfarande inför stora utmaningar när det gäller tillämpningen av EU-lagstiftningen. Antalet förseningsärenden minskade väsentligt under 2012 och problemen var proportionerligt fördelade mellan medlemsstaterna. Påtagliga förbättringar med införlivandet har gjorts i Nederländerna och Sverige, men i allmänhet har situationen i fråga om förseningar inte förändrats i medlemsstaterna. Trots denna positiva tendens har ett stort antal direktiv ännu inte införlivats och börjat tillämpas. Därför uppmanas medlemsstaterna att fortsätta ansträngningarna för att införliva EU-lagstiftningen korrekt. Medlemsstaterna visar god vilja att lösa problem innan några formella förfaranden inleds. Sedan Malta och Luxemburg anslutit sig deltar nu alla 27 medlemsstaterna i EU Pilotprojektet, som är den on-lineplattform som kommissionen använder till stöd för snabb problemlösning. Åsiktsutbytet inom ramen för EU Pilotprojektet gjorde det möjligt att nå en snabb lösning på nära 1 200 ärenden som annars skulle ha lett till överträdelseförfaranden år 2012. Färre formella överträdelseförfaranden inleddes och färre ärenden anhängiggjordes vid domstolen av kommissionen. Medlemsstaternas resultat med avseende på det sammanlagda antalet övertreädelser är relativt oförändrat. I stort sett var det samma medlemsstater som förra året som förekom i få respektive många överträdelseärenden. De politikområden där kommissionen inledde flest överträdelseförfaranden avsåg miljöfrågor, transport, skatter och den inre marknaden. Denna allmänna utvecklig beror delvis på det goda samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen. När kommissionen inlett formella förfaranden har medlemsstaterna fortsatt ansträngningarna för att följa EU-lagstiftningen. I egenskap av fördragens väktare kommer kommissionen att fortsätta att aktivt bevaka tillämpningen av EU:s lagstiftning. En korrekt tillämpning av bestämmelserna är en förutsättning för en ändamålsenlig lagstiftning och rättstillämpning. [1] I slutet av år 2012 omfattade EU:s regelverk 9 576 förordningar (cirka 8 900 stycken år 2011) och 1 989 direktiv (cirka 1 900 stycken år 2011) utöver primärrätten (fördragen). [2] Överträdelseförfaranden kan även inledas enligt andra bestämmelser i EU-rätten, däribland artikel 106 i EUF-fördraget i förening med artiklarna 101 eller 102 i EUF-fördraget. [3] Meddelande från kommissionen: ”En Europeisk union som bygger på resultat – tillämpningen av gemenskapsrätten”, KOM(2007) 502 slutlig, p. 9. [4] Från de pågående förseningsärendena år 2011 och de nya förseningsärendena år 2012 (763+447=1210) har antalet avslutade ärenden dragits ifrån (1210-792=418). [5] Nedanstående tabell visar hur många förseningsärenden som pågick den 31 december 2012, oavsett när förfarandet inletts. I avsnittet ”Införlivande av direktiv” per medlemsstat i del I i arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar visas däremot hur många nya förseningsärenden som inleddes mot medlemsstaterna år 2012. [6] Direktiv 2010/31/EU om byggnaders energiprestanda. [7] Direktiv 2010/78/EU Europaparlamentet och rådets direktiv 2010/78/EU av den 24 november 2010 om ändring av direktiven 98/26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten) [8] Direktiv 2010/40/EU Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/40/EU av den 7 juli 2010 om ett ramverk för införande av intelligenta transportsystem på vägtransportområdet och för gränssnitt mot andra transportslag. [9] Direktiv 2010/84/EU om ändring, när det gäller säkerhetsövervakning av läkemedel, av direktiv 2001/83/EG om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel. [10] Direktiv 2010/73/EU om ändring av direktiv 2003/71/EG om de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel och av direktiv 2004/109/EG om harmonisering av insynskraven angående upplysningar om emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad. [11] Meddelande från kommissionen om tillämpningen av artikel 260.3 i EUF-fördraget [12] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: Uppdatering av klagandens ställning i ärenden om unionsrättens tillämpning, COM(2012) 154 final. [13] Från de pågående klagomålen år 2011 och de nya klagomålen år 2012 (2234+3141=5375) har antalet avslutade klagomål dragits ifrån (5375-2859=2516). [14] Övriga klagomål behandlades inte vidare, antingen därför att EU-lagstiftningen inte överträtts eller därför att kommissionen inte var behörig eller korrespondensen inte avsåg ett klagomål. I brådskande undantagsfall får kommissionen även besluta att avsända en formell underrättelse till medlemsstaten utan föregående bilaterala diskussioner (artikel 258 i EUF-fördraget). [15] Från de pågående ärendena i EU-pilotplattformen år 2011 och de nya ärendena i EU-pilotplattformen år 2012 (1096+1405=2501) har antalet avslutade ärenden i plattformen dragits ifrån (2501-1175=1326). [16] Rapport från kommissionen – Tjugonionde årsrapporten om kontrollen av EU-rättens tillämpning (2011), COM(2012) 714 final, s. 8. [17] Båda ärenden avser ungerska åtgärder. Närmare upplysningar finns i den ungerska delen av uppgifterna om medlemsstaterna, i del I av den här årsrapporten (arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar). [18] Eller enligt andra bestämmelser i EUF-fördraget, jfr fotnot 2. [19] Detta avser alla förfaranden där medlemsstaterna fått minst en formell underrättelse från kommissionen enligt artikel 258 i EUF-fördraget. [20] Sifforna avser alla överträdelseförfaranden, oavsett om de inletts med anledning av ett klagomål, på kommissionens eget initiativ eller med anledning av sent införlivande. [21] Kommissionen mot Irland, mål C-374/11 (schablonbelopp: 2 000 000 euro samt dagsvite: 12 000 euro per dag) och mål C-279/11 (schablonbelopp: 1 500 000 euro). [22] Kommissionen mot Spanien, C-610/10 (schablonbelopp: 20 000 000 euro samt dagsvite: 50 000 euro per dag fram till dess att domstolens dom efterkommits). [23] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: EU-lagstiftningens ändamålsenlighet COM(2012) 746 final (12 december 2012). [24] Både utvecklingen över tiden och de exakta målen framgår av resultattavlorna för den inre marknaden. [25] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Bättre styrning av den inre marknaden, COM(2012) 259. [26] Rapport från kommissionen – Tjugonionde årsrapporten om kontrollen av EU-rättens tillämpning (2011), COM(2012) 714 final, s. 12. [27] De förklarande dokumenten ska beskriva hur de olika delarna i direktivet förhåller sig till motsvarande delar i nationella instrument för införlivande. De får utformas som en jämförelsetabell. [28] Direktiv 2012/27/EU om energieffektivitet, om ändring av direktiven 2009/125/EG och 2010/30/EU och om upphävande av direktiven 2004/8/EG och 2006/32/EG. [29] Direktiv 2012/18/EU om åtgärder för att förebygga och begränsa faran för allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår och om ändring och senare upphävande av rådets direktiv 96/82/EG. [30] Direktiv 2012/19/EU om avfall som utgörs av eller innehåller elektrisk och elektronisk utrustning (WEEE).