Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om :

- "Femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1998-2002) Kommissionens arbetsprogram för delprogrammen: Inledande diskussionspunkter",

- "Förslag till rådets beslut om delprogrammen för genomförandet av femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)", och - "Förslag till rådets beslut om delprogrammen för genomförandet av femte ramprogrammet för Europeiska atomenergigemenskapens (EURATOM) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998-2002)" () (98/C 407/24)

Den 10 november 1997 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1998-2002).

Den 9 juli 1998 beslutade också rådet att i enlighet med artikel 130i.4 i EG-fördraget samt med artikel 170 i fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslagen.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning som fick uppdraget att förbereda ärendet antog sitt yttrande den 22 juli 1998. Föredragande var Giannino Bernabei, medföredragande Giacomina Cassina, Sergio Colombo, Bernardo Hernández Bataller, John Lyons, Henri Malosse, Peter Morgan och Staffan Nilsson.

Vid sin 357:e plenarsessionen den 9-10 september 1998 (sammanträdet den 10 september 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 66 röster för, 1 emot och 1 nedlagd röst.

1. Rekommendationer

Bakgrund

1.1. Den generella utgångspunkten i kommissionens förslag beträffande delprogrammen inom det femte ramprogrammet, rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 maj 1998 om förslagen till det femte ramprogrammet samt Europaparlamentets betänkanden i frågan.

1.2. Den nya strukturen, som baseras på fyra specifika temaprogram, tre specifika horisontella program och det GFC-relaterade programmet och som syftar till att integrera uppläggningen och överge den modell som tillämpats i de tidigare ramprogrammen.

1.3. Förhållandet att nyckelåtgärden "innovation" är det centrala och styrande inslaget i den nya uppläggningen, med avsikten att ge starkare koncentration, ökad flexibilitet och bättre målinriktning med avseende på de konkreta målen att lösa allmänhetens, företagens och samhällets problem med koppling till nya yrkesverksamheter, ny sysselsättning, nya företag och ny konkurrenskraft.

1.4. Förhållandet att "gemenskapsproduktens kvalitet" är avgörande för att återerövra forskarnas förtroende för femte ramprogrammets genomförandemekanismer, genom nya administrativa metoder, rådgivningsförfaranden "nedifrån och upp" och förhandsbedömningar av nyckelåtgärdernas effekt på kort och medellång sikt.

1.5. Behovet av att anslå tillräckliga ekonomiska resurser för att möta de interna och externa utmaningar som den europeiska forskningen står inför, särskilt att ge en positiv signal via tendensen i gemenskapens övergripande resursfördelning, trots begränsningarna inom den allmänna budgetramen.

1.6. Behovet av att på förhand definiera en strategisk ram som utgångspunkt för beslutsfattandet i fråga om tekniska alternativlösningar inom EU-institutionerna och lägga upp ett systematiskt övervakningssystem med prestationsindikatorer för kvalitetssäkring, integrering och styrning av nyckelåtgärderna. Syftet skall vara att lösa problemen effektivt, ekonomiskt och öppet, samtidigt som ett reellt europeiskt mervärde tillförs.

1.7. Behovet av öppet samarbete på FoTU-området med tredje land och internationella organisationer, med utgångspunkten att finna lösningar på gemensamma problem samtidigt som täta förbindelser upprätthålls. Detta åstadkoms genom konsekvens och samordningsvinster inom de internationella aspekterna av nyckelåtgärderna och den nationella och gemensamma samarbetspolitiken på vetenskaps- och teknikområdet, även i syfte att tillämpa EG-fördragets artiklar 130k, l och n i enlighet med rekommendationerna.

1.8. Nödvändigheten att i allt högre grad samarbeta mellan femte ramprogrammets delprogram och europeiska, icke gemenskapsanknutna, organ och initiativ på forskningsområdet; särskilt Eureka, Cost och Esa.

1.9. Den direkt avgörande betydelsen av att lyckas med femte ramprogrammet för främjande av innovation och småföretagens deltagande genom aktiv spridning och utnyttjande av FoTU-resultat, särskilt med avseende på effekten på konkurrenskraften, tillväxten och sysselsättningen i EU, i syfte att slutgiltigt undanröja den europeiska innovationsparadoxen.

1.10. Vikten av att förstärka Gemensamma forskningscentrets nya roll som gemenskapens primära utkikspunkt, där man skall kunna förutse nya vetenskapliga och tekniska prioriteringar, stödja gemenskapens mellaninstitutionella beslutsfattande, påskynda utvecklingen av en europeisk och internationella FoTU-dimension och säkerställa rimliga stödnormer för gemenskapspolitiken - särskilt beträffande lagstiftning, mått och tester samt folkhälsa och säkerhetsfrågor.

Men hänsyn till detta riktar kommittén följande rekommendationer till Europaparlamentet, rådet och Europeiska kommissionen:

1.11. Det är viktigt att anslå en betydligt större del av gemenskapens totala resurser till femte ramprogrammet än rådet föreslår i sin gemensamma ståndpunkt.

1.12. De medel som varje nyckelåtgärd behöver skall inriktas på att uppnå den kritiska massa av helhetsresurserna som krävs för att lösa komplexa problem på kort, medellång och längre sikt; på basis av mätbara målsättningar inom fastställda tidsramar och genom att olika nyckelåtgärder koncentreras och vid behov slås ihop.

1.13. Det gäller att lansera effektiva system för teknisk och industriell utvärdering, trendöversikter för gemenskaps- och nationsmått för att underlätta gemensamma åtgärder; och en ram för prestationsindikatorer för övervakning av program och nyckelåtgärder, i nära samarbete med de nyckelåtgärder som skall förbättra de socioekonomiska grundvalarna.

1.14. Välfungerande system för rådgivning på "nedifrån och upp"-basis kan åstadkommas genom att man vid sidan av European Advisory Group bygger upp ett nätverk av nationella rådgivningsgrupper, övervakning och kontroll. På så sätt säkerställer man att resultaten överensstämmer med de strategiska målen och man undviker även att det uppstår ytterligare ett antal slutna "klubbar".

1.15. En integrerad angreppsmetod blir effektiv och lättöverskådlig med stöd av prognos-, innovations- och samordningsenheter.

1.16. Ansvarsfördelningen för varje nyckelåtgärd behöver specificeras med tydliga och otvetydiga administrativa strukturer, via permanenta plattformar för dialog och uppföljning som skall leda till att frivilliga "kluster" bildas med inriktning på specifika, givna målsättningar inom en fastställd tidsram och med på förhand bestämda inbördes relationer.

1.17. Det är centralt att definiera bedömningskriterier och förfaranden för projektförslagen, under överskådliga, fasta, på förhand formulerade förutsättningar, tillräckligt enhetliga för att alla intressenter lätt skall kunna delta.

1.18. Man bör satsa på utbildning i nya fack för att administrera det breda spektrat av yrkesinriktningar och sektorer; forskningen - tillämpad, allmän, grundläggande och demonstrationsinriktad - måste bygga på principerna om påbyggnad och samtidigt konstruktionsarbete; samtidigt som hänsyn tas till småföretagen, slutanvändarna och initiativ för standardisering, innovation och mänsklig kompetensutveckling.

1.19. Det gäller att lansera utvärderingsinitiativ, särskilt på det internationella området, för att föregripa, bevaka och följa upp projekt i varje region, i syfte att dra praktisk fördel av dem, lösa konkreta och vanliga problem och i högre grad utnyttja gemensamma insatser och initiativ.

1.20. Instrument för innovation och integrering av småföretagen bör utnyttjas genom att man specificerar innovationscellernas roll i samordningen av de enskilda nyckelåtgärderna, för att rationalisera och förenkla de administrativa förfarandena och reglerna för småföretagens och deras stöd- och paraplyorganisationers deltagande. "Intelligenta" förmedlingsnätverk med kvalitetsreferenser för bästa praxis, ett program för forskarrörlighet ute i företagen samt nätverket "Företag i Europa", liksom förenkling av forskningsverksamhet i samverkan är andra viktiga inslag.

1.21. Man bör ta initiativ för att utnyttja den mänskliga forskningspotentialen till att motsvara nyckelåtgärderna inom de olika temaprogrammen, och radikalt ändra inriktning på initiativen och allt mer integrera den akademiska världen i näringslivet i syfte att också utveckla nya anställningsprofiler som i högre grad är kopplade till att förvärva nya produktionsteknik.

1.22. Euratomprogrammet bör dirigeras om mot större tonvikt på nyckelåtgärden "fission" för att åstadkomma säkra förhållanden vid de europeiska kärnkraftsanläggningarna, en översyn av inriktningen på dess program för kärnavfallshantering, en förbättring av det europeiska näringslivets konkurrenskraft och ett fortsatt stöd till fusion-programmet, de aktuella svårigheterna till trots.

1.23. Det gäller också att formulera en ny strategisk roll för GFC, att utveckla dess uppgiftsbeskrivning med vetenskapligt tekniskt stöd till att definiera, genomföra och följa upp EU-politiken. Detta skall ske utifrån en självständig och neutral position och bidra till institutionernas beslutsprocess, främja åtgärder för kvalitetshöjning, standarder och konsumentskydd; samtidigt som verksamheten koncentreras till ett fåtal områden där man är framstående, vilket är en garanti för att man uppnår en kritisk massa, en tydlig profil och praktiska resultat.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Inledning

2.1.1. Den 10 juni 1998 lade kommissionen fram formella förslag till beslut om delprogrammen för genomförande av gemenskapens och Euratoms femte ramprogram för gemenskapsåtgärder inom FoTUD 1998-2002 (). Kommissionen har därmed fullgjort sitt åtagande att lägga fram förslag till lagstiftning i enlighet med vad som föreskrivs EG-fördragets avdelning XV.

2.1.2. Europaparlamentet antog ett betänkande vid första läsningen vid sin plenarsession i december 1997, medan rådet antog en gemensam ståndpunkt i ärendet den 23 maj 1998. Europaparlamentet fortsatte sedan behandla ärendet vid en andra läsning och en rad ändringsförslag antogs vid plenarsessionen i juni 1998.

2.1.3. Kommittén har vid ett antal tillfällen yttrat sig om förberedande dokument och om formella förslag angående femte ramprogrammet, bland annat den 26-27 februari 1997 i samband med kommissionens meddelande "Utforma framtiden", den 1-2 oktober 1997 om arbetsdokumentet "de vetenskapliga och tekniska målen" och om ett förslag till beslut om femte ramprogrammet (EG och Euratom) samt den 10-11 december 1997 om ett förslag till ändring av beslut angående femte ramprogrammet (EG och Euratom) och den 29-30 april 1998 om ett förslag till beslut om regler för deltagande i forskningsverksamhet och för spridning av forskningsresultat.

2.1.4. Kommittén har i samband med dessa yttranden bland annat framhållit följande:

- Att det behövs en enhetlig gemenskapsstrategi för att se över det fleråriga handlingsprogrammet för FoTU.

- Att både aktörerna inom forskningen och de som kommer att använda sig av resultaten (i synnerhet de små och medelstora företagen) måste medverka vid såväl utformningen som genomförandet av ramprogrammet.

- Att satsningarna måste koncentreras på ett begränsat antal nyckelåtgärder (med minimitröskelvärden på 1 miljard ecu per nyckelåtgärd för den kritiska massan för offentliga och privata finansiella medel) så att ett europeiskt mervärde i form av ökat synliggörande och konkreta resultat lyfts fram och man därmed kan få medborgarnas samtycke.

- Att programstrukturen måste göras överskådlig, samordnad och flexibel och kunna administreras med begränsade medel.

- Att man måste samordna privata och offentliga forskningsinsatser på nationell och europeisk nivå.

- Att man måste kunna garantera att gemenskapen anslår finansiella medel motsvarande 17 miljarder ecu till ramprogrammet.

- Att kontinuerligt kunna bevaka hur de specifika programmen tillämpas och genomföra etappvisa utvärderingar.

2.1.5. Ekonomiska och sociala kommittén ställer sig följaktligen bakom förslaget att anslå 15,533 miljarder ecu till ramprogrammet och 1,467 miljarder ecu till Euratom för att finansiera gemenskapsinsatser uppdelade i ett tiotal nyckelåtgärder i syfte att bestämma den koncentration som krävs för att man på kort eller medellång sikt effektivt skall kunna uppnå de kvantitativt och tidsmässigt fastställda målen och kunna lösa medborgarnas, företagens och gemenskapens problem.

2.1.6. För att få bukt med den europeiska innovationsparadoxen har kommittén dessutom föreslagit en genomgående prioritering för hela programsystemet inom gemenskapen samt framhållit vikten av att få igång samarbete och samordning mellan gemenskapsprogram och relevanta nationella program. Det krävs förenade ansträngningar på olika nivåer för att man på ett positivt sätt skall kunna möta den utmaning som globaliseringen, avregleringen av marknaderna och den accelererande innovationsprocessen utgör.

2.2. Förslagens huvudsakliga innehåll

2.2.1. Kommittén noterar kommissionens beslut att dela in femte ramprogrammets första verksamhetsområde på fyra delprogram med följande inriktning:

I. Höja livskvaliteten och förbättra bioresursförvaltningen.

II. Skapa ett användarvänligt informationssamhälle.

III. Främja en konkurrenskraftig och hållbar tillväxt.

IV. Skydda ekosystemet.

Till dessa program kommer tre horisontellt övergripande program för det andra, tredje och fjärde verksamhetsområdet samt ett särskilt program för Gemensamma forskningscentret (GFC). Euratomramprogrammet får två särskilda program.

2.2.2. Kommittén har redan framhållit att man ser positivt på att det görs ett brott med det förgångna, i synnerhet vad gäller det nya instrument som nyckelåtgärderna utgör och som "består av kluster av små och stora projekt för tillämpad forskning, generisk forskning och, när det är lämpligt, grundforskning och demonstration. Dessa åtgärder skall inriktas på en gemensam europeisk utmaning eller problemställning, och deras målsättningar skall vara kvantitativt och tidsmässigt begränsade genom internationella överenskommelser. Varje nyckelåtgärd måste vara tidsbegränsad och avhängig av konkret uppnådda resultat i relation till marknadsmål. Dessutom bör nyckelåtgärderna omfatta standardisering, innovationer, utvärdering och spridning och i synnerhet engagera de små och medelstora företagen på ett självklart och tydligt sätt."

2.2.3. Med tanke på målsättningen att koncentrera insatserna anser kommittén att det antal nyckelåtgärder som det råder interinstitutionell enighet om (dvs. minst 20 st för ramprogrammet för EG, plus 2 st för Euratom) verkar tilltaget i överkant och bekräftar den oro inför en överdriven uppsplittring av nyckelåtgärderna som kommittén tidigare givit uttryck för. En sådan uppsplittring kan undergräva nyckelåtgärdernas problemlösningskapacitet på kort och medellång sikt - som skulle komma medborgarna, företagen och samhället till godo i form av konkurrenskraft och sysselsättning.

2.2.4. Vad gäller flexibilitet i fråga om prioriteringar och möjligheten att vid behov introducera förändringar i budgeten, framför allt inom de enskilda delprogrammen, vill kommittén på nytt framhålla att man måste undvika en femårig blockering och en rutinmässig finansiering av aktiviteter som är föga efterfrågade av näringslivet och därför inte håller en hög vetenskaplig nivå och medför att EU:s konkurrenskraft i världen minskar. Problemet är dock att en sådan flexibilitet måste baseras på objektiva kriterier och inte bara på godtycklighet.

2.2.5. För övrigt kan inte kommittén annat än upprepa den kritik som redan framförts i tidigare yttranden mot att det saknas ett omfattande system för teknisk och industriell utvärdering och systematiskt fastställda indikatorer för att bedöma åtgärdernas effekt.

2.2.6. I princip bör man med sådana indikatorer för att bedöma effekten kunna fastställa hur varje enskilt program och varje enskild nyckelåtgärd svarar mot de globala konkurrenskraven och bidrar till att förbättra de grundläggande socioekonomiska villkoren, deras strategiska betydelse och det gensvar från industrin de ger upphov till samt deras synlighet och europeiska dimension. Dessutom bör man kunna bedöma såväl graden av samverkan mellan insatser på gemenskaplig, europeisk och nationell nivå som framväxten av nya innovativa företag, nya verksamhetsområden och nya marknader.

2.2.7. Kommittén anser att kommissionen klart och tydligt bör kunna precisera nyckelåtgärdernas innehåll genom att ange de problem som finns att lösa och konkreta och kvantifierbara målsättningar på kort och medellång sikt. På så sätt undviker man ett återfall till traditionella program med långa listor över prioriterade frågor som för varje nyckelåtgärd anger 20-30 "prioriterade" frågor utan någon inbördes rangordning. Om kommissionen inte kan göra en sådan precisering i direkt samband med att man fattar beslut om delprogrammen anser kommittén att det är av yttersta vikt att man anlägger ett kvalitativt urvalsperspektiv och baserar sig på kvantitativa och tidsmässigt avgränsade kriterier vid den förhandsbedömning beträffande de ovan anförda indikatorerna som görs i samband med att de arbetsprogram fastställs som åtgärden skall ingå i.

2.2.8. Kommittén kan dock inte dölja sin oro inför vilka konsekvenser som den nya gemenskapsstrategin kan komma att få med tanke på följande förhållanden:

- Att det saknas på förhand fastställda strategiska ramar för att underlätta för de europeiska institutionerna då beslut skall fattas om de tekniska alternativen.

- Att det är fråga om en formell snarare än substantiell koncentration inom fyra delprogram, på grund av att de drygt 20 nyckelåtgärderna splittrats upp i mer än ett hundratal vetenskapliga och tekniska mål som formulerats i ett hundratal olika prioriteringar för FoTU.

- Att det är såväl begreppsmässigt som konkret sett irrelevant att göra en distinktion mellan nyckelåtgärder och åtgärder inom generisk forskning.

2.2.9. Kommittén är övertygad om att kommissionens förvaltningssystem kan vara förenligt med ett integrerat synsätt, med att man riktar nyckelåtgärderna mot tidsmässigt och kvantitativt avgränsade mål och fastställer den verkliga "produktivitet" som skattebetalarna får för investeringarna i gemenskapsforskningen enligt principen "valuta för pengarna".

2.3. Organisationsram för förfaranden och administration

2.3.1. Kommittén har ett flertal gånger kraftigt understrukit att det måste till genomgripande förändringar vad gäller förvaltning och förfaranden inom gemenskapens program för FoTU, något som framgår av såväl den senaste rapporten om de oberoende utvärderingarna () som Davignonrapporten, där det framhålls att kvaliteten på gemenskapens forskningsverksamhet i grund och botten är avhängig av en överskådlig och effektiv förvaltning.

2.3.2. Förvaltningsproblemet är mycket viktigt för att återvinna forskningsaktörernas förtroende för "gemenskapsprodukternas kvalitet", och detta problem är typiskt för det femte ramprogrammets inledande åtgärder. Utan djupgående förändringar i förvaltningsmetoder och förvaltningsförfaranden riskerar den komplexa nya utformningen av det femte ramprogrammet och osäkerheten vad gäller programmets kapacitet att uppnå konkreta resultat i form av ökad konkurrenskraft och fler arbetstillfällen att äventyra framtiden för gemenskapens femårsplanering.

2.3.3. Den alltför tunga byråkratin visar sig bland annat i den tid det tar från det att en intresseanmälan inkommit till dess att ett kontrakt slutligen undertecknas, samt i den börda som de administrativa kostnaderna i samband med förvaltningen av själva programmen utgör och som för fjärde ramprogrammet har uppnått 8 %. Kommittén anser dels att tidsåtgången för urvalsförfarandet bör minskas till högst sex månader (att jämföra med en nuvarande genomsnittlig behandlingstid på drygt ett år), dels att förvaltningskostnadernas nivå bör sänkas.

2.3.4. Beträffande en reformering av de rådgivande förvaltningsstrukturerna ser kommittén positivt på att antalet programkommittéer minskas från 18 till 8 stycken, genom att antalet delprogram minskas. Även om det är både möjligt och önskvärt att härigenom åstadkomma administrativa förenklingar skall man dock inte underskatta vikten av att programkommittéerna kan sammanträda oftare och att varje programkommitté inrättar underkommittéer för varje nyckelåtgärd, åtminstone vad gäller delprogrammen inom den första åtgärden.

2.3.5. Kommittén stöder med eftertryck kommissionens förslag att det skall inrättas s.k. European Advisory Groups (EAG), dvs. konsultgrupper för enskilda nyckelåtgärder eller olika uppsättningar av homogena nyckelåtgärder. I dessa grupper skall forskningsaktörer, slutanvändare och olika nationaliteter garanteras balanserad representation. För kontinuitetens skull bör de tvååriga mandaten fortlöpande förnyas partiellt.

2.3.5.1. Dessa konsultgrupper bör ha en konkret roll i samband med utformningen av arbetsprogrammen och anbudsförfarandena samt vid utformningen av projekten ("clustering") så att de blir innovations- och marknadsinriktade. Däremot får de varken sätta upp särskilda kriterier för bedömning av förslagen eller sovra den information som ges till potentiella deltagare. Konsultgrupperna skall i stället se till att kommissionen i samband med att ett anbudsförfarande inleds avger en förhandsbedömning av effekterna av enskilda nyckelåtgärder. Därefter skall de övervaka utvecklingen och genomföra utvärderingar av resultaten under verksamhetens gång så att omprioriteringar kan göras.

2.3.5.2. Även för varje enskilt övergripande program bör det vid sidan av programkommittén finnas en EAG som dels skall arbeta med arbetsprogrammens och anbudsförfarandets inriktning och utformning, dels med samordning av de tematiska programmens nyckelåtgärder och av Gemensamma forskningscentret.

2.3.6. Kommittén anser att det är av yttersta vikt att varje EAG-grupp på gemenskapsnivå motsvaras av ett nätverk av nationella grupper för rådgivning, övervakning och kontroll. På så sätt säkerställer man att resultaten överensstämmer med de strategiska målen och man undviker även att det uppstår ytterligare ett antal slutna "klubbar".

2.3.7. Kommittén menar att det integrerade perspektiv som anlagts inom det femte ramprogrammet kommer att leda till att verksamheten blir effektiv, attraktiv och öppen för insyn, eftersom samordningen av gemenskapens politik och åtgärder kommer att garanteras av en planeringsenhet, en innovationsenhet och en samordningsenhet, för att göra det lättare att ändra prioriterade inriktningar inom delprogrammen.

2.3.8. När det gäller förvaltningsansvaret har kommittén uttalat sig för att man skall utforma ett ansvarsområde för varje nyckelåtgärd som säkerställer en enhetlig och entydig förvaltning av nyckelåtgärderna och fungerar som förbindelselänk med övriga forskningsaktörer och med dem som använder sig av forskningsresultaten. Kommittén anser därför att öppna, förenklade och rationaliserade förvaltningsförfaranden, som garanterar såväl likvärdighet i fråga om tillgång som rimliga tidsramar, kostnader och byråkrati, är lika viktigt som de strategiska målsättningarna vad gäller innehållet. Den komplexa struktur som man genom femte ramprogrammet vill införa för gemenskapsforskningen kan endast försvaras i termer av dess kapacitet att stå emot en successivt ökande åternationalisering av hela systemet.

2.3.9. När Amsterdamfördraget inom kort ratificerats får kommittén därigenom en rådgivande roll i förhållande till medlemsstaterna även när det gäller gemenskapens forskningspolitik och innovationsteknik. Kommittén förbereder sig och kommer att vara rustad för en aktiv roll framför allt när det gäller att kontrollera effektiviteten och att man når resultat med de FoTU-åtgärder som genomförts i ramprogrammet.

2.3.10. Inom ramen för detta skulle kommittén kunna vara aktivt knuten till ett systematiskt övervakningssystem i en framtida europeisk observationsgrupp för forskning och innovation med följande syften:

- Att i nära samarbete med Europaparlamentet företa granskningar av nyckelåtgärder och grupper av nyckelåtgärder som är snarlika i fråga om utfallet och det faktiska deltagandet av aktörer och användare inom forskningen för att uppnå reella resultat och lösa de prioriterade problemen.

- Att spela en aktiv roll på området och föra en ständig dialog med sakkunniga, industriföreträdare, beslutsfattare, användare och ekonomiska aktörer med stöd av institutet för teknologiska framtidsstudier i Sevilla, i samverkan mellan efterfrågan och utbud för att bättre beakta marknadens behov och visa på möjliga årliga korrigeringar av programmen och åtgärderna.

- Att samarbeta för åtgärder som "benchmarking" av bästa praxis när det gäller positiv samverkan mellan dynamisk teknik, innovation, sysselsättning, genom att samla in och sprida resultaten till industrin, arbetsmarknaden och användare i samhället samt genom att kommittén företräder och stöder bättre relationer mellan teknik och samhälle.

- Att delta i proceduren för bedömningar av teknik och industri och att på grundval av indikatorer som "performance", erfarenheter från ekonomiska realiteter, stödja ett adekvat och jämförbart informationsutbyte om framtiden och de scenarier som utarbetats på flera olika nivåer i nära samarbete med det förnyade ETAN-nätet.

- Att medverka till att sammanställa systematiska tabeller för att på området för forskning och innovation kunna jämföra nationella åtgärder, i och utanför gemenskapen, och göra det möjligt för aktörer inom forskningen och slutliga användare på olika nivåer att utnyttja de aktuella instrumenten på olika nivåer och om det krävs använda sig av instrumenten enligt artiklarna 130k, l och n i EG-fördraget enligt de regler som Europeiska kommissionen i förväg beslutat om.

2.3.11. Dessutom rekommenderar kommittén att en ESK-delegation skall ingå - eventuellt som observatör - i det nya tvåkammarorgan som skall ersätta Esta och Irdac och som skall hjälpa kommissionen att genomföra programmen, speciellt nyckelåtgärderna.

2.4. Finansiell ram

2.4.1. Kommittén har tidigare uttalat sig om att det är lämpligt att upprätthålla en flexibilitet vid tilldelningen av medel mot bakgrund av de granskningar som gjorts för att kontrollera att delmålen för forskningsåtgärderna fortsätter på ett effektivt sätt. Man kan diskutera tilldelningen av medel fördelade över perioden 1998-1999 och 2000-2002 i förhållande till tillgången på medel som beslutats inom de fleråriga ekonomiska ramarna.

2.4.2. Kommittén är emellertid bekymrad över att de anslag som avsatts till femte ramprogrammet enligt rådets gemensamma ståndpunkt minskats högst avsevärt. Summan uppgår till 14 000 miljoner ecu och man bör erinra om att rådets förslag gällde en totalsumma på 17 000 miljoner ecu som skall jämföras med kommissionens förslag på 16 300 miljoner ecu och Europaparlamentets förslag på 16 700 miljoner ecu i den första behandlingen.

2.4.3. Kommittén vill åter understryka sin oro för att man inte ser till att det finns en överensstämmelse mellan nyckelåtgärdernas målsättning och tilldelade medel, ett villkor för att inleda åtgärderna på europeisk och nationell nivå så att konkreta och synliga målsättningar kan uppnås. Av denna anledning är det synnerligen olämpligt och orealistiskt att besluta om anslag som varierar mellan 120 och 200 miljoner ecu till sådana nyckelåtgärder som "morgondagens och kulturarvets stad", "teknik för transporter till lands och till sjöss" och "befolkningens högre medelålder". Det handlar om många olika besvärliga problemområden som är av största vikt för samhället, företagen och medborgarna medan däremot en sådan nyckelåtgärd som flyget tilldelas en summa som totalt i det närmaste kan jämföras med summan som går till de fyra nyckelåtgärder som gäller miljöproblem

2.4.4. Vid nyckelåtgärder där medlen begränsats till belopp som är lägre än 200 miljoner ecu och där det finns en mångfald uttalade prioriteringar, fruktar kommittén att dessa nyckelåtgärder kommer att förorsaka brister i de tidigare särskilda programmen genom att begränsade resurser delas upp på ett otal mikroprojekt som inte kan ge lösningen på så sammansatta problem, vilket leder till att mikroprojekten måste vara självförsörjande och kunna försvara sitt berättigande.

2.4.5. Därutöver önskar kommittén att finansieringsnivån för Gemensamma forskningscentret (GFC) skall upprätthållas eftersom en minskning till den nivå som rådet angett i den gemensamma ståndpunkten automatiskt skulle medföra att några av centrets institut måste läggas ner och en omprövning av rollen som ett övergripande centrum som tjänar institutionerna och gemenskapens politik måste ske.

2.4.6. När det gäller de övergripande programmen anser kommittén att de som gäller innovationer, små och medelstora företag och internationellt samarbete absolut inte skall inskränkas och komma under tröskeln för det fjärde ramprogrammet. De måste i stället anpassas till de viktiga utmaningarna för den europeiska paradoxen, å ena sidan innovationer och å andra sidan en globalisering av handeln och samverkan med alla andra europeiska samarbetsprogram.

2.4.7. Kommittén betonar slutligen det absoluta kravet på att det finns ett samband och en systematisk interaktion mellan åtgärderna i ramprogrammen för forskning och deltagandet från strukturfonderna, från Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden samt instanserna för tekniskt samarbete Phare, Tacis och Meda så att det blir en bättre överensstämmelse och närmare samordning med gemenskapspolitiken även när det gäller procedurerna.

SPECIFIKA ASPEKTER

EU:s RAMPROGRAM FÖR FORSKNING, TEKNISK UTVECKLING OCH DEMONSTRATION

3. Första åtgärden: genomförande av programmen för forskning, utveckling och demonstration

Ekonomiska och sociala kommittén vill framhålla följande aspekter på den allmänna ram för genomförandet av de specifika programmen som den första aktiviteten ingår i:

- Forskningsaktiviteternas inriktning på objektivt prioriterade tillväxtmål bör gå hand i hand med möjligheten att i halvtid och slutet granska och bekräfta resultaten från de gemensamma forskningsprojekten så att själva forskningen kan kontrolleras och eventuellt omorienteras och därmed garanteras en adekvat flexibilitet som inte är rent godtycklig.

- Den tveksamma ökningen av antalet nyckelåtgärder och av de FoTU-teman och -prioriteringar som de grundar sig på måste under alla omständigheter åtföljas av nya möjligheter att kontrollera de tvärvetenskapliga och sektorsöverskridande aspekterna samt av allmänna åtgärder för samordning och "simultaneous engineering" mellan tillämpad forskning, generisk forskning, grundforskning och demonstrationsprojekt. I dessa allmänna åtgärder bör man försöka integrera små och medelstora företag, slutanvändare och de aktiviteter som syftar till standardisering, innovation, utnyttjande och spridning av forskningsresultat, utbildning, europeiskt samarbete - särskilt Eureka - och internationellt samarbete i de olika nyckelåtgärderna.

- Övergången från idén om individuell konkurrens till olika systems konkurrens, där alla forskningaktörer förenas i en gemensam strävan att ta fram olika tekniska lösningar på de problem som är gemensamma för allmänhet, företag och samhälle, förutsätter att man skapar permanenta plattformar för dialog och konfrontation. På så sätt kan man också uppmuntra - för att uppmuntra anbudsinfordringar som är tydligt formulerade och centrerade kring sociala och ekonomiska problem - att aktörer på eget initiativ grupperar sig och sina projekt kring väl definierade, kvantifierade och planerade mål, med redan fastställda immaterialrättighetssystem och interna förhållanden mellan de olika deltagarna, i likhet med "avsiktsförklaringarna" i Eureka. Med dessa grupperingar av integrerade projekt som kompletterar varandra skulle man kunna koncentrera resurserna till ett litet antal "projektgrupper", vilket i sin tur skulle möjliggöra en självständigare förvaltning och en förenklad och decentralicerad administration, som skulle bistås och övervakas av den berörda rådgivande gruppen.

- Denna nya forskningskultur för att delta i de specifika delprogrammens åtgärder bör kombineras med andra kriterier och metoder för utvärdering. Dessa bör vara lättförståeliga, tydliga och fastställda på förhand, men också tillräckligt enhetliga för att alla skall kunna delta på ett enkelt och säkert sätt. De bör också i högre grad ta hänsyn till kommersiella aspekter och vilken inverkan forskningen har på ekonomi och samhälle. Dessutom måste valet av ansvariga för utvärderingen bygga på den nya tvärvetenskapliga och sektorsöverskridande problemlösningsstrategin.

- Vad beträffar gemenskapens resurstilldelning till de fyra specifika programmen är den i linje med kommissionens ursprungliga förslag som kretsade kring tre teman som kommittén redan har yttrat sig om (ESK:s yttrande 1407/97). I själva verket motsvarar resurserna till det nuvarande första specifika programmet (2 635 miljoner ecu) och miljödelen i det fjärde (1 340 miljoner ecu) resurserna i det gamla förslaget till det första delprogrammet "Forskning i bioresurser och ekosystem". Det andra delprogrammet "Att skapa ett användarvänligt informationssamhälle" (3 925 miljoner ecu) är oförändrat. Resurserna till det nuvarande tredje specifika programmet (2 895 miljoner ecu) och till energidelen i det fjärde programmet (980 miljoner ecu) motsvarar resurserna i det gamla förslaget till programmet "Främjande av en konkurrenskraftig och hållbar tillväxt".

- I fråga om resurstilldelningen till de olika nyckelåtgärderna, till FoTU-åtgärder av generisk art och stöd till infrastrukturer bör man till de förstnämnda avsätta finansiella medel som garanterar en kritisk massa som innebär att man snabbt och effektivt kan ta itu med de problem som åtgärderna är avsedda att lösa. Så är inte fallet med "En åldrande befolkning", "Teknik för transporter till lands och till havs" och "Morgondagens stad". Å ena sidan är vissa distinktioner mellan generiska FoTU-teman och nyckelåtgärderna oklara, å andra sidan får den generiska forskningsaktiviteten mer resurser än själva nyckelåtgärderna, vilket till exempel gäller programmet "En konkurrenskraftig och hållbar tillväxt".

- En särskild betydelse måste tillskrivas formerna för uppföljning, samordning, teknologisk framtidsplanering och utvärdering av de socioekonomiska effekterna. På samma sätt måste man, parallellt med åtgärder där kostnaden delas och åtgärder som direkt berör det gemensamma forskningscentret, på ett genomtänkt sätt utnyttja samordnade åtgärder knutna till nationella åtgärder som eftersträvar samma mål som nyckelåtgärderna.

3.1. Första delprogrammet "Livskvalitet och förvaltning av de biologiska resurserna"

3.1.1. Strategiska målsättningar

3.1.1.1. Hänvisningen till livskvalitet och hälsa skapar förutsättningar för ett systematiskt och integrerat förhållningssätt och för snabbare positiva tillämpningseffekter och motsvarar på så sätt samhällets och konsumenternas behov samt gynnar konkurrenskraft och sysselsättning, på grund av den stora mängden företag inom användarsektorerna.

3.1.1.2. Detta stämmer också med de allmänna kriterier som ligger till grund för kommissionens förslag och som ESK i sina tidigare yttranden har ställt sig positiv till. Det gäller framför allt

a) insyn och delaktighet för medborgarna,

b) respons från berörda industrisektorer med gedigen företagsstruktur, däribland många små och medelstora företag,

c) europeiskt mervärde till följd av den redan intensiva rörligheten för produkter, produktionssektorernas internationalisering och erkända högteknologiska nivå,

d) förmågan att dra till sig satsningar från internationella, europeiska och nationella program,

e) utnyttjande av forskningsresultat i industridistrikt med större, medelstora och små företag och tillgången till forskningscentra, både statliga och privata eller kopplade till universitet, vilket öppnar ett perspektiv med talrika användare och en spridning mot sektorer som ännu har en relativt begränsad forskningsverksamhet (jordbruksprodukt- och livsmedelsindustrin).

3.1.1.3. Gemenskapsstödd forskning, omfattande nationell verksamhet och privatstödda initiativ utgör tillsammans med företagen som satsar en omfattande andel av sin omsättning i forskningsaktiviteter en viktig bas för skapandet av nya forskningsinriktningar. Detta leder till en ökning av arbetstillfällen för högkompetent arbetskraft och nya yrkeskategorier och en ökad rörlighet hos berörda forskare i och med programmens multinationella karaktär.

3.1.1.4 Internationellt erkända publikationer, det jämförelsevis stora antalet patentansökningar som leder till patent, den höga konkurrenskraften i förhållande till övriga världen, förmågan att skapa arbetstillfällen och bidra positivt till handelsbalansen - allt detta förstärks ytterligare genom denna fokusering på homogena och harmonierande sektorer (bioteknik, läkemedel, jordbruksindustri, hälsa).

3.1.2. Nyckelåtgärder

3.1.2.1. Hälsa, kost och miljöfaktorer

3.1.2.1.1. Den allmänna målsättningen att förbättra medborgarnas hälsa genom att erbjuda säkra, hälsosamma och balanserade livsmedel bör inte innebära en förskjutning av tyngdpunkten från hälsoproblemen i sig, eftersom forskningsverksamhet inom det området är prioriterad och ett starkt önskemål hos de europeiska medborgarna.

3.1.2.1.2. Förbättringar av produktionssystemen måste särskilt inriktas på livsmedlens kvalitet, minskningen av eventuella riskfaktorer som har samband med överdriven användning av kemiska gödselmedel och bekämpningen av alla sjukdomsalstrande organismer. Dessa aspekter är undervärderade i den föreliggande utformningen av arbetsprogrammet.

3.1.2.1.3. Förslaget om forskning om samverkan mellan kost och hälsa bör inriktas på studier av vilka effekter som en naturlig mathållning, med högt ställda krav på smak, har på människans naturliga immunförsvar, på organiska rubbningar, på psykiska och neurologiska sjukdomsförlopp.

3.1.2.2. Kontroll av infektionssjukdomar

3.1.2.2.1. Förändringen av rubriken tyder på en vilja att frångå den ursprungliga inriktningen på vaccin och är positiv eftersom man därigenom kan studera ett större antal nya och återuppdykande sjukdomar utan att utesluta några och alltså har urvalsmöjligheter som säkerligen kommer att leda till projekt av stort vetenskapligt värde.

3.1.2.2.2. Kommittén uppskattar att man tydligt redogjort i de olika strecksatserna för de specifika forskningsverksamheter som anses nyttigast och därmed åstadkommit en detaljerad och specificerad handlingsplan.

3.1.2.2.3. I målsättningarna kan de förebyggande aspekterna utvecklas ännu mer. De har inte bara oerhört stor betydelse på området för virus- och infektionssjukdomar utan är också den mest lovande metoden för att minska vårdkostnaderna, särskilt vid åtgärder på europeisk och inte enbart nationell nivå.

3.1.2.2.4. Kommittén anser att det vore lämpligt att återinföra omnämnandet av kampen mot aids med tanke på den stora epidemiologiska betydelsen och aspekter på olika virustypers förändring/ anpassning som kan bana väg för nya metoder att angripa virussjukdomar.

3.1.2.3. "Cellfabriken"

3.1.2.3.1. Denna nyckelåtgärds allmänna målsättningar, i sin utförligare version, gör sig förtjänta av kommitténs fulla stöd. Det föreligger dock en risk att den särskilda planen är alltför inriktad på produktionsprocesser och framställning av enskilda substanser.

Nödvändigheten av en mer fördjupad kunskap om de biologiska processerna måste betonas mer, för att man skall kunna utvärdera all tänkbar effekt av deras förändring, konsekvenserna för ekosystemet och även de ekonomiska konsekvenserna.

3.1.2.3.2. De forskningsinriktningar som anges i enskilda strecksatser är klart uttalade men man utesluter möjligheten att finna okonventionella angreppssätt, naturliga och inte bara syntetiska processer och produkter: Denna forskningsgren har visat sig lovande och lämpad för värdefulla tvärvetenskapliga tillämpningar, vilket bör anges uttryckligen.

3.1.2.3.3. Kommittén stöder särskilt innebörden i den sista meningen som beskriver framtagande av nya modeller som cellodling för att ersätta djurförsök.

3.1.2.4. Miljö och hälsa

3.1.2.4.1. Detta nyckelområde, som endast förekommer i den gemensamma ståndpunkten, omfattar forskningsinriktningar som kommissionen med rätta hade fört in under den första nyckelåtgärden, med målsättningen att bättre förstå samverkan mellan de genetiska, fysiska, miljömässiga och sociala faktorer som ligger till grund för en god hälsa.

3.1.2.4.2. I enlighet med vad som framförts i kommitténs yttrande () av den 1 oktober 1997 rekommenderar vi att antalet nyckelåtgärder reduceras och att den här behandlade nyckelåtgärden inlemmas i den första, alternativt att de får en gemensam organisation och administration.

3.1.2.5. Hållbar förvaltning av jordbruk, fiske och skogsbruk, bland annat integrerad utveckling av landsbygden

3.1.2.5.1. Breddningen av temat förefaller inte innebära någon förbättring av den strategiska målformuleringen, för forskningsverksamheten spänner över ett så stort område att den skulle kunna utgöra ett eget tematiskt program snarare än en nyckelåtgärd.

3.1.2.5.2. Kommittén anser att en sådan breddning visar på bristen av en tydlig strategisk föreställning om de forskningsområden som mest bidrar till utveckling av konkurrenskraften hos europeiska företag och av nya arbetstillfällen, något som redan påpekats i det tidigare yttrandet ().

3.1.2.5.3. I övertygelsen om att ett integrerat och tvärvetenskapligt synsätt inte uppnås genom att bara slå ihop ett antal företeelser, vill kommittén uppmana till en omarbetad uppläggning som bättre svarar mot de allmänna kriterierna som utformats, så att de kan garantera ett europeiskt mervärde.

3.1.2.6. Den ökande medelåldern i befolkningen

3.1.2.6.1. Den allmänna målsättningen för förebyggande och behandling av åldersrelaterade sjukdomar eller funktionshindrades problem uttrycktes bättre i kommissionens första förslag. I rådets gemensamma ståndpunkt är tyngdpunkten däremot förskjuten mot en politik och åtgärder som minskar de sociala kostnaderna. Detta tycks vara ett val som delvis strider mot principen att det är de enskilda medlemsstaterna som i alla avseenden ansvarar för hälsofrågor och social trygghet.

3.1.2.6.2. Det ökande antalet äldre bland befolkningen medför omedelbara utmaningar som kampen mot degenerativa sjukdomar - i synnerhet Alzheimer och Parkinson - kroniska hjärt- och kärlsjukdomar som starkt ökar bland de äldre. Därför borde dessa inte ingå i den generiska forskningsverksamheten utan höra till denna specifika nyckelåtgärd.

3.1.2.6.3. Den kliniska forskningen förtjänar att lyftas fram mer, eftersom den visar sig vara avgörande för att man skall förstå upptagningsmekanismerna i läkemedlen och sambandet läkemedel kost, i syfte att få en rationellare användning av läkemedel i det befolkningsskikt som använder mest läkemedel.

3.1.2.6.4. Vissa forskningsaktiviteter som anges i strecksatserna borde snarare sortera under den generiska forskningsverksamheten, dels på grund av deras övergripande karaktär, dels på grund av att de innebär ett kunskapsstöd för olika nyckelåtgärder även inom andra ämnesområden (exempelvis demografisk och epidemiologisk forskning om åldrande i syfte att utveckla transporter, bostäder, energikällor etc.).

3.1.2.6.5. Kommittén uppmanar kommissionen att stödja den ursprungliga utformningen av denna nyckelåtgärd, eftersom vi anser att ämnesområdet är så viktigt att det i alla händelser förtjänar en särskild forskningsinsats.

3.1.2.6.6. Kommittén, som vill betona att anslagen som planerats för denna nyckelåtgärd är otillräckliga, uppmanar kommissionen att höja dessa med åtminstone 12 % av det belopp som fastställts för det första delprogrammet.

3.1.3. Generisk forskning

3.1.3.1. Den generiska forskningen borde ha den dubbla funktionen att dels finna nya forskningsområden, utveckla teknik som kan spridas och få allmän tillämpning och komma slutanvändarna till del () , dels utgöra ett stöd till de nyckelåtgärder som den ingår i.

Målsättningen är en ständig utveckling inom EU av idéer, kunskap och teknisk kapacitet inom ett begränsat antal prioriterade områden för forskning och generisk teknik.

3.1.3.2. De förslag på verksamheter som förekommer i det första tematiska programmet tycks inte motsvara dessa prioriterade krav, utan de verkar snarare vara överblivna formuleringar som täcker in sektorer som inte täcks av nyckelåtgärderna eller en ren överföring av delprogram som påbörjats inom fjärde ramprogrammet.

3.1.3.3. Förslag på generisk forskningsverksamhet

3.1.3.3.1. Kommittén har upptäckt stora skillnader mellan kommissionens förslag och den gemensamma ståndpunkten och vill här granska dessa punkter utan att förbise Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen.

3.1.3.3.2. Kroniska och degenerativa sjukdomar (särskilt cancer och diabetes), hjärt- och kärlsjukdomar och sällsynta sjukdomar: Detta forskningsområde - som helt riktigt anges innebära ett tvärvetenskapligt synsätt som sträcker sig från etiologi till diagnos, från förebyggande till behandling och tillämpning av sofistikerade tekniska instrument eller inga alls - präglas av att det svarar mot ett uttalat och omedelbart behov av hälsovård. Det svarar också mot kraven på framsynthet och öppenhet gentemot medborgarna, kraven på att kunna mobilisera resurser, teknik och olika slags erfarenheter på områden där EU ligger i spetsen inom tillämpad forskning och utveckling, och vars praktiska resultat kan få en omedelbar inverkan med avseende på sysselsättning och konkurrenskraft.

Dessa kännetecken talar för att detta forskningsområde borde finnas bland nyckelåtgärderna snarare än inom den generiska forskningen.

3.1.3.3.3. För att återuppta den princip som uttalats i yttrandet av den 1 oktober 1997 uppmanar kommittén kommissionen att föreslå att dessa forskningsaktiviteter skall införas bland befintliga nyckelåtgärder. Kroniska och degenerativa sjukdomar borde till exempel ingå i nyckelåtgärd iii, hjärt och kärlsjukdomar i nyckelåtgärd iv och sällsynta sjukdomar i nyckelåtgärd ii (i enlighet med Europaparlamentets förslag).

3.1.3.3.4. Forskning kring genom och genetiska sjukdomar: Detta område har helt riktigt placerats inom den generiska forskningen med tanke på dess långa tidsperspektiv, kopplingen till flera olika nyckelåtgärder och sambandet med andra övergripande områden, beroende på den teknik och de instrument som används.

3.1.3.3.5. Neurovetenskaperna: Denna verksamhet har i likhet med den första alla de kännetecken som talar för att den borde utgöra en specifik nyckelåtgärd. Av tidigare anförda skäl uppmanar kommittén kommissionen att omarbeta den nuvarande indelningen och föra in denna verksamhet bland närliggande nyckelåtgärder, även inom andra tematiska program (t.ex. bilddiagnostik). Därigenom skulle det inom den generiska forskningen bara finnas sådan verksamhet som verkligen svarar mot definitionen av generisk forskning, som exempelvis de inbördes sambanden mellan biologiska och psykologiska processer.

3.1.3.3.6. Forskning rörande folkhälsa och hälsovård: De angivna verksamheterna har stor social betydelse men lämpar sig dåligt för forskningsverksamhet i strikt mening såsom den beskrivs i kommissionens egna dokument. Kommittén föreslår att man granskar innehållet och gör det mer inriktat på medborgarnas behov och eventuell industriell tillämpning. Därigenom undviker man att slösa resurser och energi på ämnen som inte motsvarar uppställda grundkriterier och som kanske bara har ett rent informationsintresse (t.ex. effektivitet och kostnadseffektivitet i insatserna för att främja hälso- och sjukvården, utvärdering av vårdmodeller).

3.1.3.3.7. Studier av problem inom biomedicinsk etik och bioetik med hänsyn till grundläggande mänskliga rättigheter: Kommittén delar helt och hållet de "grundprinciper" som uppställs av kommissionen.

De "mål och FoTU-verksamheter" som anges där tycks snarare vara inriktade på tidigare erfarenheter än på möjliga framtida fält. ESK föreslår att man skall lägga en etisk dimension som grund för all forskningsverksamhet genom att införa lämpliga hänvisningar i programmens inledande beaktandeatser.

3.1.3.3.8. Undersökning av de socioekonomiska aspekterna av biovetenskap och -teknik med utgångspunkt i en hållbar utveckling (effekterna på samhället, ekonomin och sysselsättningen): Målsättningen med dessa studier, uttryckligen med tanke på en hållbar utveckling och inverkan på ekonomin och sysselsättningen, förtjänar fullt stöd. Med tanke på att det finns ett tematiskt program om hållbar utveckling undrar dock kommittén om denna verksamhet, som syftar till att utvärdera den socioekonomiska inverkan, framför allt på ekonomisk utveckling och sysselsättning, av varje forskningsaktivitet som utövas inom ramprogrammets olika delprogram, inte skulle passa bättre inom det tematiska programmets generiska forskning.

3.1.4. Stöd till forskningsinfrastruktur

3.1.4.1. ESK stöder helt de "grundprinciper" som framhävs i dokumentet av den 5 november 1997. Det tycks dock vara lämpligt med en hänvisning till ett adekvat skydd av de immateriella rättigheterna, eftersom de utgör en nödvändig förutsättning för spridandet av kunskap och blir mycket viktiga under EU:s utvidgningsprocess.

3.1.4.2. Betydelsen av sista meningen i stycket "Biologiska data och resurser", dvs. "Förkliniska och kliniska forskningsanläggningar" är oklar. Detta material har redan varit föremål för olika normativa arbeten på gemenskapsnivå och även för internationella harmoniseringar och det nyligen utfärdade direktivet om "God klinisk sed" om vilket ESK har avgett sitt yttrande (); detta diskuteras för närvarande i Europaparlamentet.

3.1.4.3. ESK föreslår därför att man ändrar punkten i fråga och låter den få en mer epidemiologisk inriktning och mer knyter an till det aktuella delprogrammets forskningsaspekter.

3.2. Andra delprogrammet "Ett användarvänligt informationssamhälle"

3.2.1. Vetenskapliga och tekniska mål

3.2.1.1. Allmänna synpunkter

3.2.1.1.1. Genom IST-programmet (informationssamhällets teknik) introduceras ett nytt synsätt på ramprogrammets temaområde om informationssamhället. För det första har konvergensen mellan telekommunikationer, informationsteknik, media och annat innehåll erkänts i ett samlat och integrerat grepp på teknik, system, tillämpningar och service. För det andra har informationssamhällets strategiska möjligheter erkänts i en nyckelåtgärd som tagits fram för att tekniken skall kunna nå sin fulla potential.

3.2.1.1.2. ESK stöder helhjärtat detta samlade synsätt. Tre av de fyra nyckelåtgärder som stöder det övergripande programmet syftar till att säkerställa att individernas och företagens behov uppfylls av IST-programmet. Vi anser att det är rätt väg för Europa att vinna ekonomiska fördelar och konkurrensfördelar i informationstekniken. Europa måste göra verklighet av informationssamhället.

3.2.1.1.3. Vad gäller den viktiga tekniken, systemen och infrastrukturen finns en fjärde nyckelåtgärd samt en generisk aktivitet för långsiktig eller riskfylld forskning om framtida eller nya teknikområden. I alla fyra nyckelåtgärderna är den övergripande tonvikten lagd på mjukvara, system och applikationer som baseras på de grundläggande arkitekturerna och infrastrukturerna. Det är via dessa nya mjukvaru- och systemtillämpningar som informationssamhällets fördelar skall komma och nyckelfrågorna användbarhet, driftskompatibilitet, pålitlighet och ekonomi skall lösas. ESK är mycket positiv till detta angreppssätt som tar till vara Europas kapacitet vad gäller system och mjukvara och ger en möjlighet till en ledande position i informationssamhället.

3.2.1.1.4. De första tre nyckelåtgärderna för informationssamhället kommer att vardera få 17 % av budgeten för det övergripande programmet, medan nyckelåtgärden för viktig teknik får 36 % och allmänna aktiviteter för framtida teknikområden 10 %. ESK håller med om att detta är en lämplig fördelning av budgeten och noterar att IST-programmet får den största budgeten av temaområdena. Detta är utmärkt nu när informationssamhället måste bli verklighet i Europa.

3.2.1.2. Särskilda synpunkter

3.2.1.2.1. Målsättningarna med IST-programmet stöds helhjärtat av ESK. Om programmet är genomförbart förblir en öppen fråga. Det måste erkännas att den nya programstrukturen är ett avsteg från tidigare praxis för att konkretare resultat skall kunna uppnås. För att uppnå detta måste ett mycket välfungerande ledningssystem införas.

3.2.1.2.2. I programmets strategiska mål anges det att gruppering och koncentration skall användas för att fokusera, samordna och integrera åtgärderna över nyckelåtgärderna. Det är nödvändigt att detta görs, annars finns det risk för att projekt som bara förekommer i en nyckelåtgärd inte uppnår den omfattning som är nödvändig för framgång. Att se till att projekten har tillräckligt stor omfattning kommer att bli en utmaning för ledningssystemet.

3.2.1.2.3. I strategidelen betonas vidare europeisk konkurrenskraft och man framhäver att "programmet [skall] integrera åtgärder för att stimulera användningen av informationssamhällets teknik med FoTU-arbetet för att säkerställa att villkoren och kraven för denna användning är uppfyllda." Kommissionen fortsätter och fastslår att "förutom demonstrationer och försök innebär detta åtgärder för att stimulera utvecklingen och förmedling av den kunskap som krävs för att använda resultaten från forsknings- och utvecklingsarbetet (t.ex. validering, bedömningar, kunskapsspridning, satsningar på förstagångsanvändning och initiativ för bästa praxis) men även åtgärder för att skapa samförstånd och utarbeta standarder".

3.2.1.2.4. ESK är mycket oroad av de åtgärder som beskrivs i punkt 3.2.1.2.3 ovan eftersom de är lätta att uttrycka men svåra att realisera. Detta kan visa sig vara Akilles-hälen hos hela programmet för ett användarvänligt informationssamhälle och kan endast undvikas genom ett mycket effektivt ledningssystem.

3.2.1.2.5. För att ledningssystemet skall bli effektivt måste ett antal minimikrav uppfyllas. Dessa bör omfatta följande:

- Urvalet av projekt måste göras genom objektiv utvärdering av relevans och möjlighet att upprepa. Politiska tilldelningar måste undvikas.

- Möjligheter till användning måste vara ett av de viktigaste kriterierna vid projekturvalet.

- Finansiering av användning måste vara lika högt värderat som projektfinansiering, om inte högre.

- Projektens målsättningar måste vara mätbara i tid och resultat. Möjligheten att genomföra sådana mätningar måste också vara ett kriterium för urval.

- Särskild hänsyn måste tas till småföretagen. Med tanke på att tillgängliga resurser är begränsade bör man särskilt tänka på att dessa kan ta del i utbildningsinsatser och spridning av resultat.

3.2.1.2.6. Logiskt sett borde ramprogrammet bygga vidare på befintlig IT-grund. Det finns ingen referens eller bedömning av den grunden i dokumentet. ESK vill göra tre påpekanden om den befintliga grunden:

3.2.1.2.6. För att informationssamhället skall kunna genomföras måste det ges allmän tillgång till bredbandsnätverk - för hushåll, företag, institutioner och förvaltning. Denna synpunkt utvecklades i ESK:s yttrande om konvergens (). Allmän tillgång till bredband finns inte idag, inte heller några utsikter till det. Denna situation måste beaktas.

3.2.1.2.6. Det finns en omfattande bas för informationssamhället som ännu inte utnyttjats. Det som krävs är ofta inte mer forskning utan ett utvecklingsprogram som baseras på tillämpningar och frihet från regleringar. Förslaget om informationssäkerhet i nyckelåtgärden om elektronisk handel faller inom ramen för detta.

3.2.1.2.6. Med beaktande av att mycket av denna teknik redan håller på att utvecklas och med hänsyn till den långa utvecklingstiden kommer begränsningarna för samarbetet på utvecklingsstadiet att utgöra ett allvarligt handikapp. Det kan komma att ge andra regioner med annorlunda regler en konkurrensfördel jämfört med Europa.

3.2.1.2.7. För att genomsnittseuropén skall kunna dra nytta av nyckelåtgärderna är det klart att han eller hon måste ha tillgång till utbildning och gränssnitt på det egna språket som är lätta att använda för de olika erbjudna tjänsterna Den nuvarande persondatorn är föga användarvänlig för den som inte använder den professionellt. Tjänster som levereras via digital-TV är fortfarande på ett utvecklingsstadium, gränssnitt håller fortfarande på att utvecklas. Det framtida trådlösa telekommunikationssystemet på bredband, (UMTS), kommer att göra en mängd nya multimediatillämpningar möjliga och kommer att kräva att nya gränssnitt utvecklas. Tvärs över nyckelåtgärderna måste det finnas ett sammanhållet tillvägagångssätt för att kommunicera med den vanlige medborgaren. Lösningar för äldre och handikappade borde, eftersom de är så enkla, också ge "genomsnittsmedborgaren" nya lösningar. Utan denna betoning på användarvänlighet kommer den vanlige medborgaren att bli utesluten från informationssamhället.

3.2.1.2.8. I planerna att utvidga EU tycks möjligheterna att arbeta med marknadsaktörer från kandidatländerna ha försummats. Frågorna spänner från att ta hänsyn till ytterligare nationella språk till investeringar i framtida infrastruktur för bredbandskommunikation.

3.2.2. Nyckelåtgärd: System och tjänster till medborgarna

3.2.2.1. Hälsovård

3.2.2.1.1. Principerna beskriver en allmän metod som kan ses som nationell. Eftersom europeiska medborgare i ökad utsträckning rör sig över gränserna kommer det att finnas ett större behov av internationell vård med driftskompatibilitet mellan de allmänna och personliga vårddatabaserna.

3.2.2.1.2. Angreppsmetoden är mycket krävande eftersom den också berör samordnad utveckling av många faktorer som inte har med informationssamhället att göra. Mångspråkig och mångkulturell miljö kommer att orsaka svårigheter, liksom vårdmiljö och medicinsk miljö eftersom farmakologin varierar mycket mellan olika regioner i gemenskapen.

3.2.2.1.3. För lokalt och nationellt bruk kommer utbyte av medicinsk information mellan olika medicinska centra endast via fasta bredbandsnätverk inte att vara tillräckligt eftersom distansbehandling av enskilda patienter (telemedicin) kommer att kräva system för trådlös bredbandskommunikation med hög säkerhet.

3.2.2.1.4. Nya system för personlig hälsokontroll kan komma att genomgå revolutionerande förändringar under nästa årtionde. Hård samordning krävs mellan utvecklingen av elektronik och mikromekanik. Detta är ett område där samarbete på utvecklingsstadiet kanske inte är tillräckligt långtgående.

3.2.2.2. Myndigheter

3.2.2.2.1. De viktigaste områdena att åtgärda är tillgång till tjänster och system och att göra informationen begriplig och användbar för medborgarna.

3.2.2.2.2. Det finns en klar risk för att ökad IT-koppling mellan myndigheter och enskilda medborgare allvarligt begränsar individuella fri- och rättigheter. Man måste överväga hur individens självständighet och privatliv skall skyddas mot staten och unionen.

3.2.2.3. Transport och turism

3.2.2.3.1. Prioriteringarna för FoTU är egentligen väldefinierade men för företagen och medborgarna skulle det vara bra med större betoning på navigationssystem och andra telematiska vägtjänster med särskild betoning på de system som kan göra det möjligt att välja andra färdsträckor för att minska bilköer, restider och utsläpp.

3.2.2.3.2. Kopplingen mellan transporter och turism är pragmatisk men inte logisk. Dessa teman borde skiljas åt. Utvecklingen och marknadsföringen av turismen, som gör attraktionerna i vilken region i Europa som helst tillgängliga i vilken annan del av världen som helst, har ett klart samband med kultur och kulturarv och måste ägnas större uppmärksamhet. Lösningen ligger i mjukvarans och innehållets tillgänglighet.

3.2.3. Nyckelåtgärd: Nya arbetsmetoder och elektronisk handel

3.2.3.1. Flexibla, mobila och distansanpassade arbetsmetoder och arbetsverktyg

3.2.3.1.1. Verktyg för distansinlärning borde behandlas i samband med verktyg för distansarbete.

3.2.3.1.2. För att distansarbete skall nå sin fulla potential är man återigen mycket beroende av allmän tillgång till bredbandsnätverk och också av utbildning av arbetstagare som är intresserade av ett korrekt och säkert medbestämmande när det gäller säkerhetsnormerna (främst exponeringstid vid terminalerna och ergonomiska aspekter på "arbetsstationen").

3.2.3.2. Förvaltningssystem för leverantörer och konsumenter

3.2.3.2.1. Lagerhållning måste inkluderas i elektronisk handel. Det finns inget i texten om automatiska lagersystem (automatic warehousing) eller automatiska ordersystem även om avgörande utveckling är på väg. Uppkopplingarna mellan elektronisk handel och distribution kommer inte bara att vara långväga utan även gränsöverskridande.

3.2.3.2.2. Elektronisk handel kommer att vara en grundläggande tjänst i det användarvänliga informationssamhället. Det inbegriper inte bara handel med fysiska produkter, utan även produkter med ett digitalt innehåll, t.ex. musik, video och information. Många problem återstår att lösa, som exempelvis copyright, skydd av copyright, filtrering, osv, särskilt eftersom Internet-handeln kommer att vara global och kräver världsomspännande standarder.

3.2.3.3. Informationsskydd

3.2.3.3.1. Elektronisk handel och andra transaktioner kräver ett starkt skydd, särskilt vad gäller identifiering och kryptering. Det finns många tillgängliga tekniker, men användningen av dem hindras av befintlig nationell lagstiftning. Därför finns det ett behov av konvergens mellan FoTU-åtgärderna, implementeringsprocessen och utvecklingen av lämpliga lagstiftningsåtgärder.

3.2.4. Nyckelåtgärd: Multimediainnehåll och verktyg

3.2.4.1. Interaktiv elektronisk utgivning, digitalt arv och kulturellt innehåll

3.2.4.1.1. I allmänhet rör diskussionen bara betal-TV. FoTU bör också studera möjligheterna för överföring av t.ex. nyheter, musik, spel och informationstjänster på begäran. I många fall kan den önskade informationen inte nås genom en enkel sökfunktion och det kan finnas ett behov av teknik baserad på "intelligenta" lösningar. Det finns också avsättning för utveckling av tekniska lösningar på copyright-problem.

3.2.4.2. Grundutbildning

3.2.4.2.1. Detta ämne är högt prioriterat eftersom det är ökande brist på de nödvändiga färdigheterna. Gymnasier, högskolor och universitet tar inte fram tillräckligt många människor av rätt sort. Det är fortfarande en trend inom dessa institutioner att överbetona humaniora på bekostnad av fysik, matematik och teknik. Vidare tycks de inte kunna reagera på förändringar tillräckligt snabbt. Detta är emellertid en möjlighet för institutioner som erbjuder distansinlärning. De kan ändra sina program nästan från en dag till en annan och det finns ingen begränsning i antalet studenter. Utbildningsprogrammet kan lätt anpassas till varje student så att det ger maximal effekt. Examina från dessa institutioner borde erkännas i alla medlemsstater.

3.2.4.3. Språkteknik

3.2.4.3.1. Det finns ett trängande behov av denna teknik för att skapa en mer enhetlig europeisk gemenskap. Det är ett sätt att bygga broar mellan kulturer utan att snedvrida, förstöra eller begränsa deras naturliga utveckling. Texten nämner emellertid inte den nödvändiga grundläggande tekniken.

3.2.4.4. Informationstillgång, informationsfiltrering, informationsanalys och informationshantering

3.2.4.4.1. Ett allvarligt hinder är den bandbredd som saknas i befintliga nätverk för tillgång. Utvecklingen av värdefulla tjänster till överkomliga priser bör ske samtidigt med teknik för informationstillgång. Med det integrerade delprogrammet "Ett användarvänligt informationssamhälle" har vi nu en möjlighet till en samordnad ansträngning.

3.2.4.4.2. Förslagen att ge stöd till utveckling av klassificering, märkning och filtrering för att åstadkomma möjligheter till selektiv informationshantering och informationsfiltrering kommer att bli extremt svåra att genomföra i en multikulturell europeisk miljö. Detta kommer att bli en särskilt stor utmaning för nyckelåtgärden.

3.2.5. Nyckelåtgärd: Viktig teknik och infrastruktur

3.2.5.1. Teknik och styrning avseende informationsbearbetning, kommunikation och nät, bland annat via bredbandsteknik, liksom genomförande, interoperabilitet och tillämpningar

3.2.5.1.1. Multimedia kommer att spela en central roll i informationssamhället. Vi måste säkerställa att kompatibilitet för tjänster och nätverk mellan olika plattformar utvecklas och standardiseras via femte ramprogrammet. Eftersom informationssamhället är globalt måste denna utveckling också vara global.

3.2.5.2. Teknik för och utveckling av mjukvara, system och tjänster, bland annat statistik av hög kvalitet

3.2.5.2.1. I detta stycke tas endast ett allmänt grepp på mjukvara. Det finns i grunden tre kategorier mjukvara som bör behandlas: allmänna kontorsprogram, operativsystem och särskilda tillämpningar.

3.2.5.2.2. Inom den första kategorin är Europa i allmänhet svagt, men exempel som SAP visar att detta inte behöver vara fallet.

3.2.5.2.3. Den andra kategorin kan delas upp i två typer:

a) Den första typen inkluderar styrsystem för PC eller motsvarande datorer. Detta är en mycket viktig kategori som växer snabbt och inom vilken Europa inte tycks ha någon andel eller något kunnande idag.

b) Den andra typen inkluderar tillämpningar i mjukvara som ingår i andra produkter. Här är det viktigt att Europa utvecklar ett kunnande eftersom de flesta speciallösningarna finns i denna kategori. Typiska tillämpningar finns i TV-apparater och videobandspelare, dekoderutrustning, handdatorer, alla sorters instrument, bilelektronik (inte bara underhållningssystem utan även elektronisk styrning av fordonet) navigationssystem, osv.

3.2.5.2.4. Den tredje kategorin är signalprocessorkontroll. På sätt och vis ligger den tekniken nära punkt b) ovan, men bygger på annat kunnande. Denna process involverar en hög grad av kunskap i matematik, mjukvaru- och halvledarteknik. Antalet personer som besitter sådan kunskap är begränsat. Detta är ett område där Europa både kan och bör utveckla en stark position, eftersom dessa tillämpningar kommer att ha en viktig del i skapandet av ett användarvänligt informationssamhälle. Ett stort antal tillämpningar kommer att behöva utvecklas med det femte ramprogrammet.

3.2.5.2.5. Teknik som kan komma att spela en viktig roll i språkbehandling, som till exempel neural databehandling, artificiell intelligens, osv. omnämns inte i detta yttrande men är av stort intresse för forskningen i dag och kan komma att bli teknik som finns i tillämpningar inom de närmaste fem åren.

3.2.5.3. System för mobil- och personkommunikation, bland annat satellitbaserade system och tjänster

3.2.5.3.1. Ordet mobil i rubriken borde ha varit mobil/trådlös, eftersom det i framtiden förväntas finnas ett avsevärt behov av fast trådlös kommunikation.

3.2.5.4. Gränssnitt som inbegriper flera sinnen

3.2.5.4.1. Detta avsnitt borde utvidgas till att även omfatta teknik med anknytning till användargränssnitt. System för konstgjort tal och "speech recognition" saknas. De kommer att vara viktiga för att göra systemen lättare att använda, både för att producera tal och för att ersätta skriven text. Detta är inte en teknik bara för handikappade, den kan göra den vanlige användarens utrustning mer användbar.

3.2.5.5. Mikroelektronik

3.2.5.5.1. Utvecklingen av europeisk konkurrenskraft inom mikroelektronik har inte fått tillräcklig tyngd. Mikroprocessorer, minnen och signalprocessorer kommer att spela en avgörande roll, liksom elektronik för låg elförbrukning. I många applikationer kommer programmerbara signalprocessorer att ersätta mindre anpassningsbara hårdvarulösningar. En liknande teknik, som inbegriper nya objektorienterade programspråk, måste utvecklas för mjukvara i tillämpningar.

3.2.6. Generisk verksamhet: Framtida och nya teknikområden

3.2.6.1. En långsiktig utveckling av nyckelteknik är avgörande för att europeisk konkurrenskraft inom informationssamhällets teknik skall kunna byggas upp. Även om det ännu är omöjligt att beskriva de olika områdena bör ett system för fortlöpande bevakning och utvärdering införas. Detta är en fråga som inte bara berör kommissionen och branschen, utan också universitet och forskningscenter.

3.2.6.2. Ett välavvägt tillvägagångssätt vad gäller ny teknik kommer att utgöra en grund för att nyckelåtgärderna regelbundet kan ses över och uppdateras i ljuset av den senaste utvecklingen.

3.3. Tredje delprogrammet "Främjande av en konkurrenskraftig och hållbar tillväxt"

3.3.1. Strategiska mål

3.3.1.1. Kommissionen redovisar fyra strategiska mål för det tredje övergripande programmet och utvecklar ett resonemang omkring dessa:

- Socioekonomiska behov;

- Europeiskt mervärde;

- Europeisk konkurrenskraft;

- Etiska principer.

3.3.1.2. Delprogrammet för en konkurrenskraftig och hållbar tillväxt är ett nödvändigt instrument för att i hela Europa möta de förestående och framtida utmaningarna för näringslivet. Det är betydelsefullt inte bara för vissa sektorers behov utan för att främja effektiviteten inom produktion och transporter över hela Europa. Därför måste forskningsaktiviteter prioriteras som ger stora effekter på ett brett plan, effekter som sprider sig och som ger största möjliga korsbefruktning.

3.3.1.3. Det tredje programmet gäller tillväxtprocesser i Europa. Dit hör "produkter, processer och organisationer" (nyckelåtgärd 1), "hållbar rörlighet och kombinerade transporter (nyckelåtgärd 2), 'teknik för transportsystem till lands och sjöss' (nyckelåtgärd 3) samt 'nya perspektiv för transportsystem i luften' (nyckelåtgärd 4)".

3.3.1.4. Kommissionen har teoretiskt en "systemsyn" som huvudprincip, men det stämmer inte med finansieringsöversikten. Området "generisk forskning" som per definition inte struktureras får för stort anslag vad gäller nyckelåtgärden "Produkter, processer, organisation". Å andra sidan får nyckelåtgärden "Landtransport och marinteknologi" otillräckliga resurser för att kunna utveckla en "systemsyn".

3.3.1.5. Det bör inledningsvis framhållas att det finns väsentliga överlappningar och oklarheter mellan det tredje och fjärde delprogrammet, vilka behöver tydliggöras för att kunna definieras och avgränsas.

3.3.1.6. Alla nyckelåtgärder står i ett tydligt samband med det fjärde delprogrammet, då de inte bara är inriktade på konkurrenskraftiga och konsumentvänliga nya processer, utan också på energieffektiva och miljömässigt godtagbara processer och transportsystem.

3.3.1.7. De frågor som sålunda tas upp under det fjärde programmet rörande energiberedskap och energianvändning är även viktiga frågor för det tredje programmet.

3.3.1.8. Antingen måste det tredje och fjärde delprogrammet samordnas eller en genomtänkt och övergripande samordning ske då projekten utlyses, genomförs och utvärderas.

3.3.1.9 Det är särskilt "Transporter" som berörs i olika nyckelåtgärder och program. Varje nyckelåtgärd som rör transporter måste ha klart angivna ramar och kopplingar. Lämpliga samordningsmekanismer måste garantera en funktionell integration mellan dessa nyckelåtgärder.

3.3.1.10. Det framgår inte heller av kommissionens redovisning hur de skilda punkterna skall prioriteras. Detta bör också preciseras.

3.3.1.11. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt att identifiera nya yrkes- och utbildningsprofiler i samband med utvecklingen av Europas produktions- och transportsystem ("produktionsingenjör", "mobilitetschef", osv.) Detta är viktigt i samband med skapandet av arbetstillfällen och bör utvärderas som en immateriell tillgång i varje innovativ aktivitet med EU-stöd.

3.3.2. Nyckelåtgärder

3.3.2.1. Produkter, processer, organisation

3.3.2.1.1. Denna nyckelåtgärd gäller integrerade produktionsprocesser men är mycket allmänt hållen. Det framgår inte om särskilda produktionsprocesser eller produkter kan benämnas med hjälp av resultaten och svaren från ramprogram 4. Åtgärden bör inte se sektorer inom industrin som fristående forskningsområden utan bör identifiera var de viktigaste mervärdeskedjorna finns. I detta avseende bör industrizoner eller "distrikt" och sektorer med stora spin-off-effekter betraktas som en lämplig miljö. Dessutom finns många små och medelstora företag inom denna typ av system.

3.3.2.1.2. Hänvisningen till mikrostrukturer och nanoteknik är visserligen riktig men är otillräcklig för att ge tillräcklig ledning.

3.3.2.1.3. En metodinriktad syn på uthållig innovation måste baseras på instrument som stöder bl.a.: livscykelanalys (se nedan), total energibalans, konstruktion med tanke på demontering och återanvändning, ekonomisk styrning, behov av mänskliga resurser. "Livscykelanalyser" (LCA) behandlas endast otydligt. LCA är emellertid viktiga åtgärder för utvärdering av ekosystem, i synnerhet i fråga om material, vilkas "ekobalans" - från råvara till återvinning eller avfallshantering - sätts in i nya produktionsprocesser.

3.3.2.1.4. En viktig del som skulle kunna införlivas under nyckelåtgärden är problemställningar inom katalysforskningen - särskilt med målet att kunna låta processer äga rum vid låg temperatur och med högt "produktutbyte". Låga temperaturer gör det möjligt att använda både enklare och billigare råmaterial.

3.3.2.2. Hållbar rörlighet och intermodalitet

3.3.2.2.1. Denna åtgärd är en viktig förutsättning för människornas livskvalitet, liksom för optimeringen av produktionsförloppen men också för egendomsfördelningen.

3.3.2.2.2 Det krävs i dessa sammanhang utveckling av såväl den fysiska infrastrukturen som av systemledning (systemförvaltning).

3.3.2.2.3. En viktig förutsättning för nyckelåtgärdens effektivitet är dock (se tredje tyngdpunkten i versionen av den 16 februari 1998) hur fördelarna med nya mobilitetssystem i alleuropeiska tekniska och socioekonomiska scenarier framställs. Dessa systemanalyser bör man ta särskild ställning till.

3.3.2.2.4. Eftersom rörligheten i tätbefolkade områden även berörs i denna åtgärd bör en klar avgränsning göras gentemot åtgärden "Morgondagens stad" under fjärde programmet. Förbättring av livskvaliteten i städer har också mycket att göra med infrastruktur och trafikledning.

3.3.2.3. Landtransport och marinteknologi

3.3.2.3.1. Gentemot tidigare skrivningar har kommissionen här uttryckligen också inbegripit landtransporter (väg och järnväg) vilket är en helt riktig förändring.

3.3.2.3.2. Som påpekats ovan är den föreslagna budgeten tyvärr minimal. Det bör noteras att den motsvarar hälften av budgeten i fjärde ramprogrammet. Inget påtagligt resultat, annat än bortkastade medel, kan förväntas om det föreslagna anslaget fastställs.

3.3.2.3.3. Åtgärden vill befrämja rationella, miljövänliga system för sjö- och landtransporter, men även samverkan mellan människa/trafikmedel och väg/järnväg. I detta sammanhang bör man särskilt beakta den europeiska integrationen respektive kompatibiliteten.

3.3.2.3.4. Denna nyckelåtgärd hör samman med andra nyckelåtgärder och program: samtliga måste på ett integrerat sätt bidra till utvecklingen av hållbar rörlighet i Europa utan överlappningar. Ramen för denna nyckelåtgärd är den tekniska utvecklingen av transportmedel för land- och sjötransporter. Detta bör också innefatta teknisk utveckling för stadstransporter. Nyckelåtgärden ger tekniska lösningar som skall integreras i transportlösningar för städer som provas och utvärderas i nyckelåtgärden "Morgondagens stad". Det finns också ett viktigt samband med energibesparing och energianvändning. Det framgår inte hur denna samordning eller synergi är tänkt att genomföras.

3.3.2.3.5. När det i denna nyckelåtgärds sjätte tyngdpunkt talas om "Frågor rörande rationellt och varaktigt utnyttjande av havet som energi- och råvarukälla", föreligger här också ett tydligt samband med fjärde delprogrammet "Energi". Betydelsen av en sådan åtgärd är inte helt uppenbar eller tydlig.

3.3.2.3.6. En konstruktiv och ändamålsenlig samordning av nyckelåtgärderna under delprogram 3 och 4 måste sålunda göras då projekten utlyses, administreras och utvärderas, om inte en ny samordning av bägge delprogrammen görs.

3.3.2.4. Nya perspektiv för luftfarten

3.3.2.4.1. De framsteg som gjorts i Europas luftfart bör målmedvetet stödjas. Insatsområdet är medvetet avgränsat och tar inte upp rymdfart och satellitteknik. De sistnämnda kommer därför med rätta att bli föremål för en samordning "ad hoc" inom det femte ramprogrammet och knytas till Esa-verksamheterna.

3.3.2.4.2. Under denna nyckelåtgärd behandlas inte frågor rörande flygtrafikens lokala och globala miljöanalys. Detta bör dock uttryckligen implementeras under det fjärde programmets nyckelåtgärder.

3.3.2.4.3. De delar som berörs och beskrivs under denna nyckelåtgärd har många konkreta påpekanden ("tyngdpunktsämnen") som står i nära samband med övriga programområden.

3.4. Fjärde delprogrammet "Skydd av ekosystem"

3.4.1. Analys av den övergripande ramen

3.4.1.1. Detta program förutsätter en fullständig förnyelse inte bara av det fjärde ramprogrammet om FoTU utan även av kommissionens första förslag om femte ramprogrammet. Denna specifika inventering av åtgärderna inom energi- och miljöområdet innebär att kommissionen svarat positivt på de synpunkter som Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén har framfört på detta område.

3.4.1.2. Programmet kretsar kring två tematiska områden med koppling till varandra - Miljön och en hållbar utveckling och energi - och innefattar sex enskilda nyckelåtgärder: "Hållbar förvaltning av vatten och vattenkvalitet", "Globala förändringar, klimat och biologisk mångfald", "Hållbar förvaltning av marina ekosystem", "Morgondagens stad och kulturarvet", "Renare energi, inklusive förnybara energikällor" och "Ekonomisk och effektiv energi för ett konkurrenskraftigt Europa".

3.4.1.2.1. Den första nyckelåtgärden "Hållbar förvaltning av vatten och vattenkvalitet" omfattar fyra åtgärdsområden i samband med vatten (både ytvatten och grundvatten) som berör förvaltning och behandling av vatten samt övervakning och förebyggande av vattenföroreningar. En hel punkt är helt ägnad problematiken med torra ("arida") områden och områden som allmänt lider av vattenbrist.

3.4.1.2.2. Den andra nyckelåtgärden består av fyra områden och skall främja forskning om globala förändringar i syfte att förebygga, lindra och skapa beredskap för deras eventuella effekter. I en punkt uppmärksammas särskilt ökningen av Europas andel av världsomfattande system för observation av klimat, jordens olika system och haven.

3.4.1.2.3. Den tredje nyckelåtgärden, om de marina ekosystemen, är inriktad på fyra områden: växelverkan i den marina miljön, övervakning och hantering av kustfenomen och förebyggande av de möjliga effekterna av mänsklig aktivitet på de marina resurserna och ekosystemen.

3.4.1.2.4. Den fjärde nyckelåtgärden, som även den är uppdelad på fyra områden, syftar främst till en hållbar utveckling av städerna och ett rationellt utnyttjande av deras resurser, bevarande av städernas kulturarv, miljöskydd, särskilt i tätorter, och hållbara transportsystem i tätorter.

3.4.1.2.5. Den femte åtgärden "Renare energi, inklusive förnybara energikällor" är koncentrerad till fyra områden: förbättrad utvinning från energiomvandlingsprocesserna, något som i sin tur minskar miljökostnader och -effekter, utveckling av omvandlingsteknik för de viktigaste nya och förnybara energikällorna, integration av nya och förnybara energikällor i de befintliga energisystemen och utveckling av kostnadseffektiv teknik för att minska elproduktionens skador på miljön.

3.4.1.2.6 Den sjätte och sista nyckelåtgärden "Ekonomisk och effektiv energi för ett konkurrenskraftigt Europa" är inriktad på sex områden, däribland förbättring av teknik för en rationell och effektiv energianvändning samt för transport, distribution och lagring av energi. Övriga områden är förbättrad teknik för utforskning, utvinning och produktion av fossila bränslen, större avkastning från nya och förnybara energikällor, framtagande av scenarier för teknik för utbud och efterfrågan med hänsyn till den ekonomiska utvecklingen och sociala och miljömässiga behov, samt analys av alla energikällors lönsamhet och avkastning.

3.4.2. Utvärdering av den övergripande ramen

3.4.2.1. Kommittén välkomnar detta nya specifika program, som är helt i linje med och förenligt med femte ramprogrammets miljöåtgärder, eftersom det kommer att göra det lättare att koncentrera åtgärderna inom detta område. Det kommer också att bli lättare att avdela tillräckliga medel i förhållande till områdets betydelse och i förhållande till de möjliga multiplikatoreffekterna vad gäller förbättrad miljö, minskat beroende av importerad energi, bättre konkurrenskraft, direkt och indirekt skapande av sysselsättning och en ökad social sammanhållning. Programmet kommer dessutom att underlätta ekonomiskt hållbara lösningar för regioner och områden som är isolerade eller har låg befolkningstäthet.

3.4.2.2. Kommittén vill understryka att den vid upprepade tillfällen har betonat vikten av att säker energiförsörjning, social sammanhållning genom offentliga åtaganden och miljöskydd integreras som lika viktiga komponenter vid fastställandet av en gemensam energipolitik. Detta skulle innebära att samtidigt som en hållbar utveckling och konkurrenskraft eftersträvas för Europas ekonomi införs en enhetlig ram som är förenlig med den inre marknaden för energi. Detta specifika program går helt i den riktningen, varför kommittén inte kan annat än välkomna det.

3.4.2.3. Programmet uppvisar alla programmens typiska uppbyggnad, men kommittén anser att det finns en viss överlappning mellan några av åtgärdsområdena, i synnerhet vad gäller förnybara energikällor inom de båda nyckelåtgärder som berör energi och teknik för transportutveckling och programmet morgondagens stad.

3.4.2.4. Likaså anser kommittén att aktiviteterna inom åtgärden "Forskning och verksamhet för teknisk utveckling av generisk art" inte är tillräckligt precisa beträffande miljön och en hållbar utveckling.

3.4.2.5. På samma sätt är åtgärden "Stöd till infrastruktur för forskning" oklart definierad och lämnar alltför stort tolkningsutrymme om vilka områden som bör stödjas. Kommittén stöder bara delvis de mål som uppställts på miljöområdet och anser att analysen av de sociala och ekonomiska konsekvenserna även bör omfatta vilka medel som bör användas för att främja en rationellare energianvändning.

3.4.2.6. Slutligen är det nödvändigt att vara uppmärksam på hur detta program samverkar och om det är förenligt med andra specifika åtgärder i detta eller andra program, som till exempel "Hållbar rörlighet och intermodalitet", "Morgondagens stad och kulturarvet" och "Integrerad utveckling av landsbygds- och kustmiljö".

3.4.3. Analys av de olika nyckelåtgärderna

3.4.3.1. På miljöområdet saknar kommittén två mycket viktiga aspekter, nämligen industri- och hushållsavfall och ett hållbart utnyttjande av markområden. Båda är mycket viktiga inslag inom femte ramprogrammets miljödel, men det avspeglas inte i detta program. Det finns ett överhängande behov av forskning om geofysiska och geokemiska analyser, samt teknik för sanering och återanvändning av förorenade markområden, vilket utgör ett växande problem som dessutom kommer att accentueras efter anslutningen av kandidatländerna i Central- och Östeuropa.

3.4.3.2. I fråga om förvaltning av vatten bör två ytterligare åtgärder vidtas för de särskilda problemen med att kartlägga och behandla gränsöverskridande vattenflöden, både ytvatten och grundvatten, samt en särskild åtgärd som berör avsaltning av havsvatten.

3.4.3.3. Beträffande globala förändringar skulle kommittén konkret vilja lyfta fram två ytterligare aspekter, nämligen "endokrina rubbningar" på området biologisk mångfald och sambandet mellan skogsbränder, klimatförändringar och biologisk mångfald.

3.4.3.4. I fråga om marina ekosystem skulle kommittén specifikt vilja innefatta ytterligare två åtgärder: läckage av kolväten i havet och turismens inverkan på kustområdena.

3.4.3.5 Inom morgondagens stad måste luftföroreningar och buller behandlas; åtgärden måste inbegripa hela stadsmiljön, inte uteslutande vara inriktad på trafikstyrning. Eftersom det saknas ett tillförlitligt vetenskapligt underlag är partiklarnas hälsoeffekter ett särskilt viktigt ämne.

3.4.3.6. Den femte nyckelåtgärden "Renare energi" har ett enda men mycket omfattande mål, nämligen att söka efter teknik som kan bidra till att minimera miljöpåverkan av produktion och användning av energi, minska utsläppen och öka de förnybara energikällornas konkurrenskraft. En brist i detta mål är att man glömt de miljöeffekter som dessa energikällor har och som man följaktligen bör undersöka och minimera.

3.4.3.6.1. Inom åtgärden bör man i högre grad uppmärksamma de decentraliserade eller isolerade systemen, och nämna kombinerad elproduktion, avsaltning av havsvatten och kombinerad produktion (el/värme/kyla). Slutligen bör det påpekas att titeln på det fjärde området i denna nyckelåtgärd bör ändras till "Ekonomiskt bärkraftig teknik för reducering av föroreningar från energisektorn". Det är omotiverat att utesluta resten av energiindustrin som kan ha svårt att eliminera föroreningar i lika hög grad som elkraftindustrin, vilket kan vara fallet för oljeraffinaderiindustrin. Man bör inte heller begränsa sig till luftföroreningar utan också inbegripa avfallsvatten, avfall - särskilt hälsofarligt - och markområden.

3.4.3.6.2. Slutligen bör programmet även omfatta bränsleteknik. Den nuvarande och kommande lagstiftningen syftar till att energiprodukterna skall innehålla allt mindre föroreningar, men i vissa fall uppnår inte bästa tillgängliga teknik de nivåer som krävs, eller också är de ekonomiskt ogenomförbara.

3.4.3.7. Målet för den sjätte nyckelåtgärden, som avslutar energiavsnittet, är att energiförsörjningen i Europa skall vara tillförlitlig, ren, effektiv, säker och billig.

3.4.3.7.1. Ekonomisk energi borde inte vara en målsättning för EU. Energin bör kosta motsvarande sitt reella värde, vilket inkluderar såväl inbyggda utvinningskostnader som övriga externa kostnader under hela livscykeln.

3.4.3.7.2. Även om konsumtionsminskning är tydlig i den första åtgärden i denna nyckelaktion, anser kommittén att programmen för att spara energi på alla nivåer (bl.a. industri, hushåll, transporter) bör utformas mer precist och effektivt. Dessutom bör man, med tanke på informationssamhällets oerhörda tillväxt, intensifiera studiet av teknik som direkt eller indirekt kan bidra till minskad energiförbrukning i anslutning till detta samhällsfenomen.

3.4.3.7.3. De förnybara energislagens konkurrenskraft bör dessutom ingå i högre grad i utvecklingen av ny teknik. Enligt kommittén är det mer angeläget att försöka uppnå att den nya tekniken blir konkurrenskraftig än att utveckla ny teknik som är vetenskapligt sofistikerad men som inte är ekonomiskt genomförbar på lång och medellång sikt.

3.4.3.7.4. Forskningen om nya värmeisoleringsmaterial bör höra till prioriteringarna inom denna åtgärd. Vi anser för övrigt att det yttre energiförsörjningsberoendet bör lyftas fram som den viktigaste faktorn bland dem som präglar nyckelåtgärden. Den har inte den tyngd som den borde ha bland de aktiviteter som ingår i åtgärden. Av dessa skäl anser kommittén att nyckelåtgärdens rubrik bör ändras till "Säker och effektiv energi".

3.4.4. Analys av aktiviteterna inom "Forskning och verksamhet för utveckling av generisk teknik"

- Inom den första aktiviteten "Kamp mot naturkatastrofer och katastrofer som vållas av mänskliga aktiviteter" bör man överväga att på EU-nivå bygga upp en stor databas över säkerhets- och miljörelaterade olyckor.

- Kommittén stöder skapandet av en ny aktivitet som innefattar forskning för att utveckla produkter som kan ersätta mycket miljöskadliga produkter i likhet med PCB, PCT, freoner och asbest m.m.

- Kommittén anser också att det bör skapas ett stödsystem på EU-nivå för godkännande av system för åtgärder mot föroreningar och för testmetoder.

3.4.5. Analys av "Stöd till infrastruktur för forskning"

Följande förändringarna bör göras:

3.4.5.1. Det nätverk av forskningscentra som redan finns och som arbetar med forskning om förnybara energikällor och ökenspridning bör omnämnas. Nämnas bör också att de privata företagens laboratorier bör engageras för forskning om miljövänlig användning av fasta bränslen och minskning av förluster vid transport och distribution av energi. Man bör dessutom försöka skapa ett nätverk för studier om avancerad stadsbebyggelse.

3.4.5.2. Man bör skapa en databank med särskild inriktning på integration av planering, nya material och förnybara energikällor vid uppförandet av nya byggnader och renovering av städernas gamla stadskärnor.

3.4.5.3. Man bör samordna pågående och planerade forskningsinsatser för att de skall komplettera och inte överlappa varandra.

4. Andra åtgärden: Främjande av samarbete när det gäller forskning, teknisk utveckling och demonstration med tredje land och internationella organisationer

Kommittén har flera gånger betonat det internationella samarbetets betydelse med tanke på marknadernas ständigt ökande internationalisering och den ökande internationella konkurrensen som är inriktad på kvalitet och utformning av nya produkter och tjänster för världsmarknaden och därför framhåller kommittén följande punkter:

- Delprogrammet "Stärka gemenskapsforskningens internationella roll" utgör en utmärkt kontaktmöjlighet för gemenskapens forskare med resten av världen både direkt genom de egna åtgärderna och genom att åtgärdernas internationella aspekter i ramprogrammets andra delprogram samordnas. Det är alltså nödvändigt att noggrant definiera samarbetssätten och samarbetsområdena med hänsyn till de geografiska områdena vetenskapliga och kulturella utgångspunkter som kännetecknas av behov och förmåga att delta i mycket skiftande internationella FoTU-projekt.

- Inom det internationella området är det framför allt nödvändigt med teknisk och industriell bedömning såväl före som under och efter de projekt som förverkligas inom varje område för att kunna dra nytta av konkreta erfarenheter när det gäller att lösa verkliga problem som är av intresse för både gemenskapsaktörer och andra.

- En av Inco-programmets grundläggande uppgifter måste vara att säkerställa ett nära samarbete i form av kompatibilitet och tillvaratagande av samordningsvinster mellan nyckelåtgärdernas internationella mekanismer och mellan den nationella politiken och gemenskapspolitiken för vetenskapligt och tekniskt samarbete genom att i större utsträckning utnyttja samordnade åtgärder eller gemensamma initiativ, till exempel det europeiska initiativet för agronomisk forskning i utvecklingens tjänst.

- I samband med att det femte ramprogrammet förverkligas måste formaliserade samarbetsramar inrättas gentemot andra organ och europeiska forskningsinitiativ utanför gemenskapen och på ett särskilt sätt med Eureka och Cost genom att man följer upp de initiativ som inletts för att ta tillvara samordningsvinster mellan olika aktörer, i synnerhet när det gäller expertgruppen inom Eureka.

- När det gäller Inco-programmet måste den finansiella insatsen vara mer bestående än den som från början föreslogs av kommissionen på 491 miljoner ecu och som man i rådets gemensamma ställningstagande senare minskade till 458 miljoner ecu. Det är dock nödvändigt att de medel som skall anslås till programmet överstiger 3,5 % av de totala anslagen för man skall kunna bedriva en överskådlig, klar och självständig samordning som kompletterar och stöder de egentliga tematiska programmen på basis av ett integrerat synsätt.

4.1. Övergripande delprogrammet "Bekräfta gemenskapsforskningens internationella roll"

4.1.1. Programmets allmänna struktur

4.1.1.1. Programmet måste utgöra den främsta kontaktmöjligheten för gemenskapens forskare med resten av världen. Därför är det nödvändigt att samarbetssätten och samarbetsområdena definieras noggrant med hänsyn till de geografiska områdenas olika vetenskapliga och kulturella utgångspunkter, och därmed behov av och förmåga att delta i mycket skiftande internationella FoTU-projekt.

4.1.1.2. Kommittén betonar att det är viktigt med en teknisk och industriell bedömning före, under och efter de projekt som förverkligats inom varje område för att kunna dra nytta av konkreta erfarenheter som kan bidra till att lösa verkliga problem för både gemenskapsparter och andra.

4.1.1.3. Samtidigt är det nödvändigt att inrätta "one-stop shops" för varje område enligt "KIT-modellen" (keep in touch) för att säkerställa konsekvent bedömning när det gäller information och utbildning på den aktuella orten.

4.1.1.4. För varje geografiskt område måste de ansvariga för programmets förvaltning, på basis av en dialog med de socioekonomiska parterna i forskningsvärlden och med slutanvändarna, i möjligaste mån fastställa målsättningar på kort, medellång och lång sikt. Dessutom måste de göra en preliminär bedömning av de effekter som man kan vänta sig av den aktuella gemenskapsåtgärden under den fastställda tiden för att lösa gemensamma problem. Sekundära effekter i form av nya arbetstillfällen, företag och samriskprojekt som de anser är realistiskt genomförbara inom projektet måste också utvärderas.

4.1.1.5. Alla åtgärder med avseende på ett bestämt geografiskt område måste vidtas i överensstämmelse med gemenskapens allmänna åtgärder för samarbete och tekniskt stöd. Dessutom måste dessa åtgärder kännetecknas av insyn och kraftsamling. I detta sammanhang bör man föreskriva åtgärder när det gäller demonstration och innovationer samt åtföljande åtgärder som säkerställer utvärdering, spridning och utnyttjande av resultat.

4.1.1.6. Slutligen måste en av Inco-programmets grundläggande uppgifter vara att säkerställa ett nära samarbete mellan nyckelåtgärdernas internationella mekanismer och mellan gemenskapspolitiken och den nationella politiken för vetenskapligt och tekniskt samarbete så att de stämmer överens och så att samordningsvinster uppstår. För detta samarbete rekommenderar kommittén att man i större utsträckning skall utnyttja samordnade åtgärder eller gemensamma initiativ, till exempel det europeiska initiativet för agronomisk forskning i utvecklingens tjänst.

4.1.1.7. Enligt kommittén måste de två formerna för deltagande som föreskrivs för enheter från tredje land när det gäller delprogrammen, det vill säga fullständig anslutning till ramprogrammet och deltagande i särskilda program på projektbasis, definieras klart, ge möjlighet till insyn och vara enhetliga för att säkerställa tillförlitliga regler för tillgång och så att alla enheter i de berörda tredje länderna direkt förstår hur tillämpningsbestämmelserna fungerar. Kommittén understryker att det är centralt att sätta in informations- och utbildningsåtgärder för att bygga upp en positiv bild av EU.

4.1.2. Geografiska samarbetsområden

4.1.2.1. Stater i föranslutningsskedet

4.1.2.1.1. Gemenskapens åtgärder för forskning och teknisk utveckling borde ha som dubbel målsättning att bidra till att påskynda översynen av de vetenskapliga strukturerna, genom att undvika forskarflykt som riskerar att försätta FoTU-strukturerna i en mycket allvarlig kris, och att inrikta program och strukturer i dessa länder på industriell och tillämpad forskning som kan bidra till att lösa de problem som följer av strukturomvandlingen och behovet av att möta den ökande efterfrågan på arbetstillfällen och konsumtionsmarknader.

4.1.2.1.2. Denna strategi bekräftas genom antagandet av Agenda 2000, om vilken kommittén redan har yttrat sig. Inriktningen på centrum med särskild kompetens för att förena lokala och internationella fackkunskaper och för att utbilda ungdomar i fullständig integrering av Europas ekonomi borde kompletteras av att dessa centrum ansluts till lokala och regionala nätverk som dessutom kopplas samman med sina motsvarigheter inom EU för att förstärka forskningens stödåtgärder när det gäller nydanande och produktiva effekter inom de ekonomiska och sysselsättningsmässiga områdena.

4.1.2.1.3. Särskilda insatser måste göras för att säkerställa normerande tekniska standarder över hela Europa som gör det möjligt att omedelbart följa upp forskningsresultaten i form av innovationer och demonstrationer som ger skalfördelar på en integrerad europeisk marknad.

Kompletterande åtgärder borde dessutom föreskrivas när det har varit svårt att ansluta dessa länder till delprogrammen och särskilt viktiga nyckelåtgärder, till exempel inom sektorerna för miljö, livsmedel och folkhälsa.

4.1.2.2. Länderna i f d Sovjetunionen samt de länder i Central- och Östeuropa som inte befinner sig i föranslutningsskedet

4.1.2.2.1. Inom detta område borde man vidta samlade forskningsåtgärder och riktade åtgärder inom sektorer som inte föreskrivs i några andra delprogram. Gemenskapens ansvariga för denna verksamhet borde tillsammans med de socioekonomiska forskningsaktörerna och slutanvändarna i dessa länder identifiera gemensamma problem som man måste hjälpa till att lösa på kort sikt. Sådana frågor kan exempelvis vara problem med ökenspridning, vattenfrågor, rationell energianvändning, miljöskydd och förebyggande av och kamp mot sjukdomar samt problem som uppstår när företag läggs ner.

4.1.2.2.2. Dessutom måste den enorma forskningspotentialen i länderna i f d Sovjetunionen bevaras genom att effektiviteten ökas och insynen förstärks när det gäller samarbetet med dessa länder, klara och öppna urvalskriterier utformas, en kraftfull åtgärd utvecklas - i samarbete med den europeiska utbildningsstiftelsen i Turin och det internationella centrumet för vetenskap och teknik i Moskva - för utbildning av forskare och vetenskapsmän med inriktning på utveckling av en ny forsknings- och projektkultur som underlättar samarbetet mellan industrin och forskningsinstanserna på nationell och internationell nivå.

4.1.2.2.3. Det är nödvändigt att förstärka och utvidga Cordis-, Cosine- och EIMS-nätverken till att omfatta länderna i f d Sovjetunionen, och erfarenheterna från Relais-centrumen måste utnyttjas när det gäller sökande efter forskningspartner och när det gäller att utveckla samriskprojekt med möjligheter till tekniskt och industriellt samarbete med länderna i gemenskapen och skapande av nya teknikföretag i länderna i f d Sovjetunionen.

4.1.2.3. Partnerländerna i Medelhavsområdet

4.1.2.3.1. Det vetenskapliga och tekniska samarbetet i Europa-Medelhavsområdet måste löpa parallellt med skapandet av ett socioekonomiskt område runt Medelhavet. Detta kräver en klar definition av de olika samarbetsformerna och identifiering av gemensamma sektorer och verksamhetsområden för forskning och teknisk utveckling där gemensamma företag och samriskprojekt även kan skapas genom Europa-Medelhavs-kommittén för bevakning av FoTU.

4.1.2.3.2. På basis av Europa-Medelhavsdialogen och effekterna av Barcelonadeklarationen måste man vidta praktiska och samordnade åtgärder inom vatten-, energi- och folkhälsoområdet samt när det gäller förvaltning av naturresurser med tanke på en hållbar utveckling, nya turistformer, och bevarande och förnyelse av kulturarvet, transporterna och stödet till informationssamhällets utveckling Europa-Medelhavsområdet.

4.1.2.3.3. En särskild insats måste göras när det gäller att utbilda forskare. Nivån på forskningsutbildningen i dessa länder är tio gånger lägre än inom EU. Dessutom måste man gå vidare med den betydelsefulla insats som dessa länder har gjort inom undervisningen under de senaste åren för at