EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 17.12.1998 
KOM(1998) 705 slutlig 
ÅTERKOMMANDE 
RAPPORT 
FRÅN KOMMISSIONEN 
OM ESTLANDS FRAMSTEG 
PÅ VÄGEN MOT ANSLUTNING 

Innehållsförteckning 
A. INLEDNING 
a) Förord 
b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Estland 
Den förstärkta strategin inför anslutningen 
Den senaste tidens utveckling av de bilaterala förbindelserna 
B. Kriterier för medlemskap 
1. Politiska kriterier 
1.1 Demokrati och rättsstat 
Parlamentet 
Den verkställande makten 
Den dömande makten 
Åtgärder för att bekämpa korruption 
1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 
Medborgerliga och politiska rättigheter 
Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 
Minoriteters rättigheter och skydd 
1.3 Allmän bedömning 
2. Ekonomiska kriterier 
2.1 Inledning 
2.2 Den ekonomiska utvecklingen efter offentliggörandet av kommissionens yttrande 
Makroekonomisk utveckling 
Strukturreformer 
2.3 Bedömning av utvecklingen på grundval av Köpenhamnskriterierna 
Övergången till fungerande marknadsekonomi 
Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen 
2.4 Allmän bedömning 
3. Förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför 
3.1 En gränslös inre marknad 
Den allmänna ramen 
De fyra friheterna 
Konkurrens 
3.2 Ny teknik och framtidsfrågor 
Informationssamhället 
Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor 
Forskning och teknisk utveckling 
Telekommunikation 
Den audiovisuella sektorn 
3.3 Ekonomiska och fiskala frågor 
Den ekonomiska och monetära unionen 
Beskattning 
% 
Statistik 
3.4 Politiken inom olika sektorer 
Industri 
Jordbruk 
Fiske 
Energi 
Transport 
Små och medelstora företag 
3.5 Ekonomisk och social sammanhållning 
Sysselsättning och sociala frågor 
Regionalpolitik och sammanhållning 
3.6 Miljö och livskvalitet 
Miljö 
Konsumentskydd 
3.7 Rättsliga och inrikes frågor 
3.8 Utrikespolitik 
Handel och internationella ekonomiska förbindelser 
Utvecklingssamarbete 
Tull 
Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
3.9 Finansiella frågor 
Finansiell kontroll 
3.10 Allmän bedömning 
4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens 
regelverk 
C. SLUTSATS 
D. Partnerskap för anslutning och nationella program för antagande av 
gemenskapens regelverk: Övergripande bedömning av 
genomförandet 
1. Partnerskap för anslutning 
2. Nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk 
Bilaga 
Statistiska uppgifter 
A. Inledning 
a) Förord 
Enligt meddelandet Agenda 2000 skall kommissionen årligen lämna en rapport till Eurppeiska 
rådet om de framsteg som vart och ett av kandidatländerna i Central- och Östeuropa gjort i 
förberedelserna för medlemskap. Den första rapporten skall enligt meddelandet lämnas i slutet 
av 1998. Vid toppmötet i Luxemburg beslöt Europeiska rådet följande: 
"När det gäller granskningen av de framsteg som har gjorts av varje kandidatstat i Central-
och Östeuropa inför anslutningen med avseende på Köpenhamnskriterierna, i synnerhet i 
vilken takt övertagandet av unionens regelverk sker, kommer kommissionen att för varje stat 
överlämna regelbundna rapporter till rådet, vilka i förekommande fall skall åtföljas av 
rekommendationer att inleda bilaterala regeringskonferenser och detta redan från slutet av 
1998. Innan dessa rapporter utarbetas kommer genomförandet av partnerskapen för anslutning 
och framstegen beträffande övertagandet av regelverket att studeras tillsammans med varje 
kandidatstat inom ramen för Europaavtalens organ. Kommissionens rapporter kommer att 
ligga till grund för de beslut som inom rådets ram skall fattas om hur 
anslutningsförhandlingarna skall föras och beträffande deras utvidgning till att omfatta andra 
kandidatstater. I detta sammanhang skall kommissionen fortsätta att följa den metod som 
fastställs i Agenda 2000 i utvärderingen av kandidatstaternas förmåga att uppfylla de 
ekonomiska kriterierna och att påta sig de skyldigheter som anslutningen medför. 
Det är nödvändigt att bibehålla ett dynamiskt synsätt när kandidatstaternas framsteg skall 
utvärderas inom ramen för de regelbundna rapporter som kommissionen kommer att förelägga 
rådet." 
Europeiska rådet bekräftade dessa slutsatser vid sitt möte i Cardiff och konstaterade följande: 
"Unionen prioriterar utvidgningsprocessen för de länder som nämns i slutsatserna från 
Europeiska rådet i Luxemburg, inom vilken de som kandidater aktivt kan gå vidare i riktning 
mot att ta på sig de skyldigheter som ett medlemskap innebär, bl.a. Köpenhamnskriterierna. 
Varje kandidatland kommer att bedömas utifrån samma kriterier och kommer att gå vidare i 
processen i sin egen takt beroende på hur väl förberett det är. Kandidatländernas egna 
ansträngningar för att uppfylla kriterierna kommer att vara avgörande. Samtliga kommer att 
dra nytta av de förstärkta förbindelserna med EU, inbegripet genom en politisk dialog och 
skräddarsydda strategier för att bistå dem i förberedelserna inför anslutningen." 
Rapporten om Estlands framsteg är med utgångspunkt från dessa slutsatser från rådet upplagd 
enligt samma struktur som yttrandet. I rapporten 
- beskrivs förbindelserna mellan Estland och unionen, särskilt inom ramen för 
Europaavtalet, 
- analyseras situationen vad gäller de politiska förhållanden som Europeiska rådet nämner 
(demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter, skydd av minoriteter), 
- bedöms Estlands situation och framtidsutsikter vad gäller de ekonomiska förhållanden 
som Europeiska rådet nämner (fungerande marknadsekonomi, förmåga att hantera 
konkurrens och marknadskrafter inom unionen), 
- analyseras Estlands förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför, dvs. 
landets förmåga att anta unionens regelverk i form av fördraget, sekundärrätten och 
politiken på olika områden. 
I rapporten behandlas också den rättsliga och administrativa förmågan i enlighet med de krav 
som framfördes av Europeiska rådet vid dess möte i Madrid, vid vilket det framhölls att 
kandidatländerna bör anpassa sina administrativa strukturer så att ett harmoniskt 
genomförande av gemenskapens politik på olika områden efter anslutningen garanteras. 
Detta förhållningssätt garanterar lika behandling av alla kandidatländerna. I rapporten beaktas 
de framsteg som gjorts sedan yttrandet offentliggjordes. I rapporten utreds huruvida de 
planerade reformer som nämns i yttrandet har genomförts och nya initiativ undersöks, även 
sådana som har direkt samband med de prioriteringar som ingår i partnerskapet för anslutning. 
Rapporten har ett särskilt avsnitt som handlar om i hur hög grad landet har inriktat sig på att 
uppfylla de kortsiktiga prioriteringarna i partnerskapet. 
Bedömningen av framstegen när det gäller förmågan att uppfylla de politiska kriterierna och 
att tillämpa gemenskapens regelverk koncentreras på vad som har skett sedan yttrandet, 
medan den ekonomiska bedömningen går tillbaka på en längre tids utvärdering av Estlands 
ekonomiska resultat. Bedömningen av de framsteg som gjorts när det gäller att anta 
gemenskapens regelverk har i första hand gjorts på grundval av den lagstiftning som faktiskt 
har antagits och inte på grundval av lagstiftning som är under beredning eller som håller på att 
godkännas av parlamentet. Detta är det enda sättet att objektivt mäta och jämföra de konkreta 
framstegen i anslutningsförberedelserna. 
Rapporten stöder sig på ett stort antal informationskällor. Kandidatländerna ombads lämna 
uppgifter om de framsteg som gjorts i förberedelserna för medlemskap sedan yttrandet 
offentliggjordes. Deras framställningar på de möten som hållits inom ramen för 
Europaavtalen, deras nationella program för antagande av gemenskapens regelverk och de 
uppgifter som lämnats i samband med den analytiska genomgången av regelverket har också 
använts som informationskällor. Rådets överläggningar om yttrandet och Europaparlamentets 
betänkanden och resolutioner om kommissionens yttranden1, och för Estlands vidkommande 
det betänkande om Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen som beretts av 
Jörn Donner, har beaktats vid utarbetandet av rapporterna. Kommissionen har vid utarbetandet 
av rapporterna också använt sig av de bedömningar som medlemsstaterna utfört, särskilt 
avseende de politiska kriterierna för medlemskap, och av olika internationella organisationers 
arbete, särskilt då de bidrag som lämnats av Europarådet, OSSE och de internationella 
finansiella instituten samt olika icke-statliga organisationer. 
1 Europaparlamentets dok. nr 224.339 Betänkandet om meddelandet från kommissionen "Agenda 2000" 
(föredragande: A. Oostlander och E. Baron Crespo; medföredragande: M. Aelvoet, J. Donner, O. Von Habsburg, 
E. Caccavale, F. Kristoffersen, M. Hoff, C. Carnero Gonzales, P. Bernard-Reymond, R. Spéciale, J. Wiersma 
och J. W. Bertens) 
Ç 
b) Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Estland 
Den förstärkta strategin inför anslutningen 
Den 30 mars 1998 inleddes anslutningsprocessen formellt genom ett möte som hölls mellan 
utrikesministrarna från de femton EU-medlemsstaterna, de tio central- och östeuropeiska 
kandidatländerna och Cypern. Före detta möte hade partnerskap för anslutning antagits för 
varje enskilt kandidatland i syfte att stödja länderna i deras förberedelser för medlemskap. I 
dessa dokument fastställs de prioriterade områden inom vilka ytterligare insatser bör göras 
och det finansiella stöd som Europeiska unionen ställer till förfogande. I april lade Estland 
fram den första versionen av ett nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk 
vilket innehöll en närmare beskrivning av de åtgärder som krävs för att de mål som ingår i 
partnerskapet för anslutning skall kunna uppnås. Efter öppnandet av regeringskonferensen 
presenterade Estland vid öppningssessionen för EU:s och Estlands anslutningsförhandlingar 
den 31 mars i Bryssel de viktigaste elementen i landets integrationsstrategi. En analytisk 
genomgång (sk. screening) av gemenskapens regelverk inleddes den 3 april. Stödet inför 
anslutningen kommer att utökas avsevärt. Vid sidan av Phare-programmet kommer detta stöd 
från och med år 2000 att beviljas för jordbruket och för ett strukturinstrument genom vilket 
åtgärder liknande sammanhållningsfondens åtgärder på miljö- och transportområdet 
prioriteras. Phare-programmet kommer att inriktas på institutionell uppbyggnad och 
investeringar på andra områden. 
Den senaste tidens utveckling av de bilaterala förbindelserna 
Europaavtalet mellan Europeiska unionen och Estland trädde i kraft den 1 februari 1998 efter 
att ratificeringsförfarandet fullbordats. Estland har genomfört Europaavtalet på ett riktigt sätt 
och medverkat till att de gemensamma institutionernas verksamhet fungerat smidigt. 
Associeringsrådet och associeringskommittén höll sina första sammanträden i februari 
respektive juni 1998. Vid mötet i juni diskuterades för första gången genomförandet av de 
prioriterade frågor som ingår i partnerskapet för anslutning. Sedan Europaavtalet trädde i kraft 
har fem underkommittésammanträden hållits. 
Sedan yttrandet offentliggjordes har den gemensamma parlamentariska kommittén bestående 
av företrädare för Estlands parlament och Europaparlamentet mötts tre gånger, i oktober 1997 
och i april och november 1998. 
Europeiska unionens andel av Estlands totala handel har fortsatt att öka. Under 1997 utgjorde 
Estlands export (utom transitexport) till EU 62 % av den totala exporten (exporten till Finland 
utgjorde 19 %, till Sverige 17,1 % och till Tyskland 6,7 %). Importen från EU uppgick till 
75,4 % (från Finland 37 %, från Sverige 10,6 % och från Tyskland 10,4 %) av den totala 
importen. 
Ett anpassningsprotokoll till Europaavtalet gällande i synnerhet basjordbruksprodukter och 
bearbetade jordbruksprodukter har undertecknats för att beakta resultaten av 
jordbruksförhandlingarna inom Uruguayrundan och Finlands, Sveriges och Österrikes 
anslutning till Europeiska unionen. 
Det finns inga särskilda problem rörande handelsfrågor i förbindelserna mellan Estland och 
EU. I oktober 1998 inleddes bilaterala förhandlingar med Estland om ett protokoll om ett 
europeiskt avtal om bedömning av överensstämmelse. 
Phare-programmet för 1998 består av en nationell tilldelning (21 miljoner ecu) som grundas 
på prioriteringarna i partnerskapet för anslutning och som är avsedd för stöd till i synnerhet 
förstärkning av den administrativa förmågan, miljö och transport samt deltagande i 
gemenskapens program och programmet Tempus. Ytterligare 2,5 miljoner ecu har anslagits 
till ett program för gränsöverskridande samarbete. 
Estland deltar också i och drar nytta av övergripande Phare-finansierade program för flera 
länder, t.ex. i fråga om tull, miljö, statistik, reform av den offentliga förvaltningen och TAIEX 
("Technical Assistance and Information Exchange Office" - kontoret för tekniskt stöd och 
informationsutbyte). 
^ 
B. Kriterier för medlemskap 
1. Politiska kriterier 
Inledning 
I sitt yttrande från 1997 om Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen drog 
kommissionen följande slutsats: 
"Estland uppvisar en demokratisk stats kännetecken, med stabila institutioner som garanterar 
rättsstatliga principer och mänskliga rättigheter samt respekten för och skyddet av minoriteter. 
Landet behöver dock vidta åtgärder för att påskynda naturalisationsförfarandet så att de 
rysktalande icke-medborgarna kan integreras bättre i det estniska samhället." 
Enligt det partnerskap för anslutning som ingåtts med Estland är åtgärder för att underlätta 
naturalisationsförfarandet och integrera icke-medborgare bättre, inbegripet statslösa barn samt 
bättre utbildning i estniska språket för icke-estnisktalande att betrakta som en prioritering på 
kort sikt. 
Den senaste tidens utveckling 
Det har inte skett något regeringsskifte sedan yttrandet lämnades. En ny parlamentarisk grupp 
och ett nytt parti har bildats för att ställa upp i 1999 års allmänna val i mars. Utrikesministern 
avgick nyligen, men inga förändringar har skett i landets utrikespolitik. 
Regeringens politik har inte nämnvärt ändrats sedan yttrandet och en av Estlands främsta 
politiska målsättningar fortsätter att vara medlemskap i Europeiska unionen. 
1.1 Demokrati och rättsstat 
Parlamentet 
Estlands parlament (Riigikogu) fortsätter att fungera tillfredsställande. Dess befogenheter 
respekteras och oppositionen deltar till fullo i dess verksamhet. 
Den verkställande makten 
De centrala statliga myndigheterna fortsätter att fungera friktionsfritt. Det finns för närvarande 
inte tillräckligt med utbildad personal i den offentliga förvaltningen och personalomsättningen 
är stor. En kontinuerlig satsning på att reformera den offentliga förvaltningen är därför 
nödvändig för att skapa en kår av högkvalificerade statsanställda i syfte att säkerställa korrekt 
genomförande och kontroll av efterlevnaden av gemenskapens regelverk. För att förbättra 
situationen är därför en kontinuerlig satsning på att reformera den offentliga förvaltningen 
nödvändig. 
Y 
Polisväsendet håller på att reformeras och omorganiseras. Den 14 maj 1998 antogs en ny lag 
om polisväsendet som kommer att säkerställa en stabil poliskår. I lagen fastställs vilka 
kvalifikationer, grader och löner som skall gälla för poliser. 
Den dömande makten 
Trots att det håller på att genomföras en rad reformer för att förbättra rättsväsendet behöver 
civilrätten och straffrätten anpassas så att övergången från det tidigare systemet kan slutföras. 
På handels- och civilrättens område kommer reformerna att vara slutförda när återstående 
lagstiftning antas i höst. Reformen av straffrätten ligger däremot efter och kärnan i den gamla 
lagstiftningen är fortfarande i kraft. Utbildningen av domare och utarbetandet av ny straffrätt 
som motsvarar europeisk standard har fortfarande högsta prioritet i Estland. 
För närvarande fortsätter det stora antalet mål, i förhållande till antalet domare (221 tjänster 
inom rättsväsendet), att bromsa rättskipningens effektivitet. En stor del av de nuvarande 
domarna (192 stycken) utbildades dessutom inom det gamla systemet. Även om lönen för 
domare är högre än genomsnittet inom den offentliga förvaltningen, gör konkurrens från den 
privata sektorn det svårt att locka kvalificerade jurister till en karriär inom rättsväsendet. 
Antalet jurister (endast 335 advokater) och åklagare (172 tjänster av vilka 12 är vakanta) är 
också otillräckligt. 
Det största problemet inom rättsväsendet är osäkerheten och den bristande erfarenheten hos 
domarna. Rättskipningen i lägre instanser anses vara otillfredsställande eftersom det där finns 
många nya oerfarna och överbelastade domare. Ett stort antal av lokala domstolars 
avgöranden upphävs av distriktsdomstolarna. I de högre instanserna anses kvaliteten på 
rättsskipningen tillfredsställande. 
Det mål som ställdes upp i strafflagen att brottmål skulle anhängiggöras vid domstol inom två 
månader efter det att förundersökningen avslutats, har inte alltid uppnåtts och i vissa fall har 
det tagit upp till två år från det att undersökningen slutförts till att rättegången inletts. 
Följande åtgärder har vidtagits på detta område: 
• Lagen om skyddstillsyn, som trädde i kraft i maj 1998, införde skyddstillsyn i Estland. 
Lagen innehåller bestämmelser om 200 tjänster som övervakare och lämplig utbildning. På 
grund av bristande ekonomiska resurser har hittills endast 110 tjänster tillsatts. 
• Lagen om allmänt åtal trädde i kraft i maj 1998. 
Åtgärder för att bekämpa korruption 
Läget på detta område har förbättrats, delvis tack vare ett välplanerat och integrerat program 
för förebyggande och bekämpning av korruption (Programmet för brottsförebyggande 
åtgärder). 
Det har uttryckts oro för att domare skulle kunna vara mottagliga för bestickning. Endast ett 
fall rörande bestickning prövades i domstol under 1997. Brist på bevis gjorde att målet slutade 
med ett frikännande. 
* 
Estland har undertecknat men inte ratificerat Konventionen om penningtvätt, efterforskning, 
beslag och förverkande av vinning av brott. 
Det står ännu inte klart om de åtgärder som hittills vidtagits har haft positiva effekter, men de 
avspeglar de estniska myndigheternas satsningar på att bekämpa korruption. Utvecklingen 
måste följas noggrant. 
Xt? 
1.2 Mänskliga rättigheter och skydd av minoriteter 
Estland har ratificerat de viktigaste internationella konventionerna om mänskliga rättigheter. 
Estland har ännu inte undertecknat Europeiska sociala stadgan. 
Medborgerliga och politiska rättigheter 
Grundläggande medborgerliga och politiska rättigheter fortsätter att respekteras i Estland. 
Fortsatt uppmärksamhet behöver emellertid ägnas åt förhållandena i häkten och fängelser. 
Framsteg har gjorts på följande områden: 
• Dödsstraffet avskaffades i mars 1998. Den 17 april 1998 ratificerade Estland protokoll nr 
6 till Europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de 
grundläggande friheterna, avseende avskaffandet av dödsstraff. 
• Flyktinglagen trädde i kraft den 9 juli 1998, varigenom rätten till asyl infördes i Estland. 
Lagen innehåller bestämmelser om flyktingmottagning, asylrätt och fastställande av 
flyktingstatus. Ett kapitel är ägnat flyktingars sociala rättigheter. I oktober 1997 ändrade 
dessutom det estniska parlamentet flera lagar om social trygghet så att flyktingar far 
samma sociala trygghet som landets medborgare. Genomförandebestämmelser har ännu 
inte antagits. Antalet asylsökande i Estland har hittills varit begränsat (24). Beslut har ännu 
inte fattats om dessa ansökningar. Det återstår därför att se hur lagstiftningen kommer att 
tillämpas. 
Ytterligare förbättringar behövs emellertid på följande områden: 
• Förhållandena före rättegång måste förbättras i Estland. Avsevärda förbättringar skedde 
under 1997, då det t.ex. öppnades nya, moderna häkten. Förhållandena före rättegång anses 
emellertid fortfarande vara otillfredsställande i landets enda häkte i Tallinn. Några enskilda 
fall har också rapporterats där personer som hålls i förvar har blivit illa behandlade, 
inbegripet bruk av bestraffningsceller. Myndigheterna håller för närvarande på att 
undersöka dessa påståenden. 
• Förhållandena på kriminalvårdsanstalterna måste förbättras ytterligare. Regeringen har 
kontinuerligt genomfort åtgärder för att åtgärda de dåliga förhållandena på överfulla 
anstalter (300 interner per 100 000 invånare) och för att utbilda personalen, som för 
närvarande är underbetalad och saknar lämplig utbildning. Regeringen har lagt fram ett 
förslag till flerårigt program för att renovera och omstrukturera landets 
kriminalvårdsanstalter och till att bygga en stor modem kriminalvårdsanstalt i Tartu, vilket 
avsevärt skulle förbättra den nuvarande situationen. Införandet av skyddstillsyn borde 
också lindra problemet med överfulla anstalter. 
Antalet icke-statliga organisationer fortsätter att öka även om det sker i relativt långsam takt. 
Det finns uppskattningsvis 3 200 icke-statliga organisationer i Estland. Merparten sysslar med 
utbildning och yrkesutbildning, skydd av kulturarvet och barns och minoriteters rättigheter. 
De verkar utan restriktioner från statens sida. EU:s Phare-program stöder aktivt icke-statliga 
organisationer i Estland. 
Ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter 
SM 
De grundläggande ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna fortsätter att respekteras i 
Estland. 
Minoriteters rättigheter och skydd 
I kommissionens yttrande från juli 1997 underströks att Estland måste vidta åtgärder för att 
påskynda naturalisationsförfarandet för de rysktalande icke-medborgarna och förstärka 
åtgärderna för integrering av de icke-estniska minoriteterna. Det är beklagligt att parlamentet 
ännu inte har antagit ändringarna i medborgarskapslagen genom vilka lagen skulle anpassas 
till OSSE:s rekommendationer och underlätta naturalisationen av statslösa barn. 
Naturalisationsförfarandet 
Den 1 augusti 1998 hade 101239 icke-ester fått estniskt medborgarskap sedan 
medborgarskapslagen trädde i kraft 1992. Antalet icke-ester som ansöker om medborgarskap 
sjunker. Sedan yttrandet offentliggjordes (juli 1997-juni 1998) har 9 762 personer erhållit 
medborgarskap, jämfört med 22 000 under 1996. 
Den 9 december 1997 antog Estland ett förslag till ändring av medborgarskapslagen. 
Ändringen innebär att barn födda efter den 26 februari 1992 och med statslösa föräldrar får bli 
estniska medborgare om föräldrarna ansöker om det. Denna ändring skulle beröra runt 10.000 
barn i Estland. Det är ännu mer beklagligt att parlamentet har skjutit upp antagandet av dessa 
ändringar eftersom denna senareläggning betyder de facto att omröstningen inte kommer att 
ske före valet i mars 1999. 
Regeringen har sänkt svårighetsgraden i både språkprovet och provet om medborgarkunskap 
för dem som ansöker om estniskt medborgarskap genom att ta bort 10 % av de svåraste 
frågorna. Framgångsgraden är hög, runt 90 % godkänns. 
Uppehållstillstånd och särskilda pass för icke-medborgare 
En förbättring för att åtgärda en brist som uppmärksammades i yttrandet är att Riigikogu den 
24 september 1997 antog en ändring av 1993 års utlänningslag. Genom denna ändring blev 
det möjligt för icke-medborgare som hade ansökt om tidsbegränsat uppehållstillstånd före den 
12 juli 1995 att få ett permanent uppehållstillstånd efter den 12 juli 1998 (2 år tidigare än 
enligt den ursprungliga lagen). Personer som har bott i Estland med ett tidsbegränsat 
uppehållstillstånd i minst tre år och som har stadigvarande bostad och regelbunden laglig 
inkomst kan beviljas permanent uppehållstillstånd. Hittills har endast 11 728 icke-medborgare 
permanent uppehållstillstånd. Följande persongrupper omfattas inte: utlänningar som tillfälligt 
arbetar eller studerar i Estland, pensionerade militärer som erhållit uppehållstillstånd på 
särskilda grunder och brottslingar som dömts till straff på mer än ett år. Mellan 20 000 och 
50 000 icke-medborgare uppskattas uppehålla sig illegalt i landet. Regeringen har uppmanat 
dessa personer att reglera sin situation, men endast ett fåtal har verkligen lämnat in 
ansökningar om uppehållstillstånd. 
Under 1994 började regeringen utfärda särskilda pass till fast bosatta personer utan 
medborgarskap och utan annan resehandling. Den 1 augusti 1998 hade 184 733 personer 
främlingspass. 
At 
Integrering av minoriteter 
Vad beträffar den rysktalande minoriteten (med eller utan estniskt medborgarskap) fortsätter 
deras rättigheter att respekteras och skyddas. Ryska används fortfarande i stor utsträckning i 
domstolarna och i förvaltningen i de områden där de rysktalande utgör en majoritet av den 
lokala befolkningen. För icke-medborgare finns det fortfarande vissa restriktioner, t.ex. 
gällande rätten att sitta i statligt ägda företags styrelser eller att tillhöra politiska partier och att 
fa anställning inom vissa områden av den offentliga förvaltningen. 
Den 10 juni 1998 antog parlamentet ett måldokument om "Integreringen av icke-ester i det 
estniska samhället" vilket också syftar till att stödja den pågående integrationsprocessen. 
Dokumentet innehåller riktlinjer för genomförandet av ett nationellt integrationsprogram från 
och med början av 1999. Samtidigt bildades i mars 1998 en integrationsstiftelse för icke-ester 
för att underlätta hela integrationsprocessen. 
Språkutbildning är ett av de viktigaste verktygen för att integrera de etniska minoriteterna i 
det estniska samhället. För närvarande har 36 % av befolkningen ett annat språk än estniska 
som förstaspråk. Phare-programmet har gett värdefullt stöd till ansträngningarna på detta 
område. 
Framsteg som visar utfästelserna att förbättra utbildningen i estniska för icke-medborgare är 
följande: 
• Högsta domstolen avgjorde en tvist mellan presidenten och parlamentet genom att avvisa 
parlamentets ändringar av språklagen, antagen den 19 november 1997. Dessa ändringar 
skulle ha krävt att parlamentariker och kommunfullmäktigeledamöter visade prov på goda 
kunskaper i estniska och skulle ha gjort det möjligt för regeringsorganen att reglera 
användningen av estniska inom den privata sektorn. Detta skulle ha begränsat icke-esters 
deltagande i politik, näringsliv och föreningar. 
• I november 1997 ändrades utbildningslagen och det inrättades en ny befattning som 
"statlig språklärare". Tjänsterna skall tillsättas med högt kvalificerade lärare som har 
erfarenhet av undervisning i estniska som andraspråk. I juni 1998 förordnades de första 18 
lärarna av totalt 50. Framstegen på detta område bör fortsätta. 
• I september 1997 antogs en ändring av lagen om primär- och sekundärskolor. Genom 
ändringen förlängs det nuvarande systemet till år 2007/2008 (i annat fall skulle det ha 
avskaffats år 2000) och offentliga medel garanteras utan tidsbegränsning för finansiering 
av ryska grundskolor som omfattar den obligatoriska skolgången i Estland. 
• I april 1998 antog regeringen ett dokument om en språkstrategi för den icke estnisktalande 
befolkningen. 
1.3 Allmän bedömning 
Utvecklingen i Estland bekräftar den slutsats som drogs i yttrandet att institutionerna i Estland 
fortsätter att fungera väl. Det är emellertid beklagligt att parlamentet inte har antagit de 
A\ 
ändringar i medborgarskapslagen som skulle möjliggöra estniskt medborgarskap för statslösa 
barn. 
Fortsatt uppmärksamhet måste ägnas åt att reformera den offentliga förvaltningen och för att 
stärka rättsväsendet, särskilt vad gäller utbildning av domare, samt för att utvidga icke­
estniska medborgares studier i det estniska språket. 
yji, 
2. Ekonomiska kriterier 
2.1 Inledning 
I sitt yttrande från 1997 över Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen drog 
kommissionen följande slutsats: 
"Estland kan betraktas som en fungerande marknadsekonomi." "Estland borde kunna göra de 
framsteg som krävs för att på medellång sikt klara av konkurrenstrycket och 
marknadskrafterna i unionen". 
Vid sin granskning av den ekonomiska utvecklingen i Estland sedan yttrandet lämnades har 
kommissionen vägletts av slutsatserna från Europeiska rådet i Köpenhamn i juni 1993.1 dessa 
slutsatser anges det att medlemskap i Europeiska unionen förutsätter 
• en fungerande marknadsekonomi, samt 
• förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen. 
I analysen nedan har kommissionen använt samma metod som i yttrandet. 
2.2 Den ekonomiska utvecklingen efter offentliggörandet av kommissionens yttrande 
Sedan mitten av 1997 har Estland framträtt som en av världens snabbast växande ekonomier. 
Stora framsteg har gjorts när det gäller att minska inflationen och kontrollera de offentliga 
finanserna. Produktivitetsökningen har också varit anmärkningsvärt stor. Även om 
underskottet gentemot utlandet i samband med den snabbt ökande inhemska efterfrågan har 
förblivit stor, och den snabba utvecklingen av den inhemska finansiella sektorn har skapat 
ökade risker, har myndigheterna beslutsamt hanterat dessa frågor genom att under 1997 och 
1998 vidta restriktiva åtgärder. Exportökningen och det fortsatta inflödet av utländska 
direktinvesteringar har varit nyckelfaktorer som stärkt det fortsatta förtroendet för Estlands 
ekonomi. Strukturreformerna har fortsatt, om än i långsam takt på vissa områden, som 
markprivatisering. 
Makro ekonomis k utveckling 
1997 kännetecknades av att BNP-tillväxten ökade starkt i reella tenner och uppgick till 
11,4%, jämfört med bara 4% 1996. Speciellt steg investeringarna och den utländska 
efterfrågan, men reallöneökningen på 7,3 % bidrog också till att den inhemska privata 
konsumtionen ökade. Skogsbruk och tillverkningsindustri var de två främsta tillväxtskapande 
sektorerna 1997, med förädlingsvärden som ökade med i reella termer 30 % respektive 20 %. 
Fastighets- och finanssektorerna var också mycket dynamiska. Jordbrukets bidrag till 
tillväxten var fortsatt negativt. I slutet av 1997 stod jordbrukssektorn endast för 4,4 % av BNP 
(exkl. skogsbruk och fiske). 
Inflationstakten på årsbasis minskade till 11,2 % 1997, från i genomsnitt 23,1 % ett år 
tidigare. Den ökade igen under större delen av andra halvåret 1997 och i början av 1998, i 
samband med större justeringar av reglerade priser, den tyska markens försvagning gentemot 
dollarn och delvis också den kraftigt ökande inhemska efterfrågan. Prisutvecklingen sedan 
rf 
Ah Ah Ah våren 1998, och i synnerhet utvecklingen av producent- och exportpriserna, tyder på att 
processen med en minskande inflationstakt kommer att fortsätta under 1998. 
Antalet öppet arbetslösa har stadigt minskat och utgjorde i augusti 1998 3,3 % av de 
sysselsatta mot 3,5% året innan. Viss brist på utbildad arbetskraft råder i Tallinn. Den 
allmänna situationen på arbetsmarknaden fortsätter att vara motsägelsefull. 
Arbetsmarknadsundersökningar som gjorts med hjälp av internationella arbetsorganisationens 
metoder visar att arbetslösheten under 1997 ökade till 10,5 % av den yrkesverksamma 
befolkningen (från 10 % året innan). I en snabbt expanderande ekonomi tyder detta på att allt 
fler av alla dem som lämnade arbetsmarknaden under tidigare år nu vill återgå till att arbeta. 
Den snabbt ökande tillväxttakten hade tillsammans med sträng kontroll av utgifterna (vilkas 
andel av BNP sjönk) dramatiska effekter på budgetutvecklingen. Statsbudgetens totala 
inkomster låg 1997 12 % högre än vad som ursprungligen förutsetts. Överskottet i den 
offentliga sektorns finanser uppgick till 2,1 % av BNP 1997. Detta utgör en helomvändning 
från det underskott på 1,5 % som noterades 1996. Under de första sex månaderna av 1998 har 
det offentliga överskottet ytterligare ökat till uppskattningsvis 2,6 % av BNP. 
1997 års starka ekonomiska tillväxt ledde till en ytterligare försämring av utrikesbalansen. 
Underskottet i bytesbalansen ökade till 12 % av BNP. Underskottet i handelsbalansen uppgick 
till 24 % av BNP. Det är mer hur underskottet finansieras, snarare än dess storlek som varit 
oroande. Medan nettoinflödet av utländska direktinvesteringar uppgick till 2,7 % av BNP, 
ökade det skuldskapande inflödet och portföljinvesteringarna kraftigt under 1997 och 
motsvarade 14 % av BNP. Medan regeringen lyckades minska utlandsskulden från 6,8 % till 
5,4 % av BNP, ledde dessa inflöden till en kraftig ökning av Estlands nettoutlandsskuld, om 
än från en mycket låg nivå. Estland har konkret ställts inför utmaningen att hantera stora 
kapitaltillflöden och bemöta vissa oavsiktliga makroekonomiska effekter av dessa. Problemen 
förvärras genom de begränsade möjligheterna till en självständig penningpolitik beroende på 
sedelfondssystemet som varit i kraft sedan 1992. 
Utsikterna till ytterligare stora inflöden av kapital och dessas konsekvenser i form av 
kreditexpansion och externa underskott tvingade myndigheterna att under hösten 1997 vidta 
ett antal restriktiva åtgärder. De insåg klart att vid en eventuell snabb minskning av dessa 
kapitalinflöden skulle Estland tvingas minska importen drastiskt, eftersom landet inte längre 
skulle kunna finansiera ett underskott i handelsbalansen på i storleksordningen en fjärdedel av 
BNP. Det stora beroendet av kortfristigt kapital utsätter dessutom Estland för risken att de &Mt^„l.„^.>.li„ 
RMUMMMM 
MilnmliM 
PHI liMmm§t uliloiln in—Wfc wymmHt 
kvdaluUWpofl ' 
mfcMI* «<«IE»HO:» K 
% M 
* M 
«WW 
»•«aw 
JIKfrMlf 
« 
»•»am» MM 
•u 
47.7 
41.7 
7.» 
4J 
1J 
•7.1 
•02 
Ml 
t.2 
IM 1W 
4J 
JM 
t.T 
4.1 
-u 
•II 
UA. 
M 
113 IMt 
40 
n.i 
M.» 
w.o 
4J 
•14 
•J 
•OJ 
M 
•7 U»7 
IM 
11.2 
12.S 
•O.S 
M 
2.1 
.110 
-0.5 
n 
13 
J.7 MM 
13 l».<*M 
Xi «ug. 
J>2 pn.+J* 
... 
120 t~.-M 
privata investerarnas förtroende hastigt vänder, orsakat av faktorer utan samband med landets 
ekonomiska situation. 
Centralbanken har därför vidtagit åtgärder för att minska kreditexpansionen och stärka det 
finansiella systemet genom att skärpa tillsynsregleringen. Regeringen tillkännagav också 
inrättandet av en stabiliseringsreservfond dit offentliga besparingar slussas för investering 
utomlands. I slutet av juni 1998 uppgick de totala fondmedlen till 3,1 % av BNP. Åtgärderna 
bidrog till en likviditetskris på den inhemska penningmarknaden, till en märkbar ränteökning 
och minskad utlåning under det sista kvartalet 1997 och de första månaderna av 1998. 
Under början av våren 1998 förbättrades emellertid de monetära förhållandena och räntorna 
sjönk. Det stod klart att det behövdes ytterligare restriktiva åtgärder. Ett nytt paket 
tillkännagavs i juni 1998 vars huvuddrag var att ytterligare strama åt finanspolitiken (målet 
för överskottet i den konsoliderade offentliga sektorn höjdes till 2,5 % av BNP för 1998) och 
öka kontrollen av den finansiella sektorn. 
I början av hösten 1998 fanns det tydliga tecken på att de två på varandra följande paketen 
hade lyckats minska tillväxten till en nivå som var förenlig med målet att minska underskottet 
i utrikesbalansen. Tillväxttakten för bankernas totala utlåning sjönk till 33 % på årsbasis i 
slutet av augusti 1998, jämfört med mer än 100 % i slutet av september 1997. BNP-tillväxten 
under första halvåret 1998 var enligt preliminära siffror 7,2 %, dvs. mycket mindre än de 
10,1 % som uppnåddes under första halvåret 1997, men ändå fullt tillfredsställande. 
Underskottet i bytesbalansen under första halvåret har minskat till cirka 11 % av BNP och 
valutareserverna har ökat ytterligare. Ökningen av Estlands nettoutlandsskuld minskade 
avsevärt mellan första och andra kvartalet 1998. 
Det är för tidigt att bedöma den ryska krisens totala konsekvenser för Estland, men den kan 
verka genom tre huvudsakliga kanaler, nämligen minskad direktexport till Ryssland, effekter 
på det inhemska banksystemet till följd av dess exponering mot den ryska marknaden och 
försvårad och kostsammare internationell finansiering. På grund av behovet av att finansiera 
det stora externa underskottet kan denna tredje kanal potentiellt sett vara den allvarligaste. 
Strukturreformer 
Estland har sedan mitten av 1997 fortsatt att göra framsteg när det gäller strukturreformer. 
Privatiseringen av industriföretag här framskridit ytterligare. Regeringen deklarerade på nytt 
att den vill privatisera försörjningsföretag (el, gas, vatten etc.) och infrastruktur. Planerna på 
att privatisera Estlands energibolag och Estlands oljeskifferbrytningsföretag godkändes i 
slutet av 1997. Försäljningen av 49 % av aktierna i Eesti Telekom borde verkställas under 
andra halvåret 1998 och därigenom säkerställa en privat ägarmajoritet i den största 
teleoperatören. Förhandlingarna med utländska investerare om försäljningen av en stor andel i 
energibolaget har återupptagits efter att tidigare ha misslyckats. 
Myndigheterna har ända sedan Estlands bankkris 1992 särskilt uppmärksammat den 
finansiella sektorn. Senare år har kännetecknats av stor tillväxt inom banksektorn, snabb 
utveckling av finansiella institut andra än banker och ett framgångsrikt inrättande och 
utveckling av Tallinns aktiebörs. Genom den snabbt fallande aktiemarknaden under andra 
halvåret 1997 och första halvåret 1998 avslöjades emellertid brister i vissa företag, spekulativa 
börstransaktioner och bristfällig kontroll i vissa finansiella företag. Överdriven optimism, lätt 
TI 
tillgång till kapital och hård konkurrens om den finansiella sektorns marknadsandelar var, mot 
bakgrund av en snabbt expanderande ekonomi, några av nyckelfaktorerna bakom dessa 
problem. Krisen i Ryssland förvärrade redan befintliga problem i två små banker som lades 
ner i september. Den försvårade också sammanslagningen av Forexbanken och 
Investeringsbanken (vilket gjorde att centralbanken förvärvade en tillfällig aktiemajoritet för 
att fusionen skulle kunna slutföras). 
1 samband med detta vidtog myndigheterna ett antal försiktighetsåtgärder. För det första 
ökades hösten 1997 kapitaltäckningskravet från 8 % till 10 %, kraven på reservfonder skärptes 
och 1998 beslutade man införa gemensam tillsyn över finansgrupper. Kompletterande 
åtgärder vidtogs i juni 1998. I synnerhet bankerna tvingades skapa en allmän reservfond på 
2 % av alla lån i samband med införandet av ett enhetligt låneklassificeringssystem. Estland 
beslutade att senast vid utgången av 1998 godta alla de 25 grundläggande Baselprinciperna 
och kraven på reserver utökades till att omfatta finansiella säkerheter till finansiella institut. 
Samtidigt har konsolideringen av affärsbankssektorn framskridit ytterligare. Fusioner bland 
Estlands fyra största banker har skapat de två största finansiella instituten i Baltikum. 
Utländska investerare har fortsatt att öka sina andelar i banksystemet, särskilt i Estlands 
största banker. I samband med Estlands sedelfond är det utländska kapitalets ökande andelar i 
estniska banker en viktig utveckling. Eftersom centralbanken endast i starkt begränsad mening 
far låna ut pengar till banksystemet, ökar förtroendet för finanssystemets motståndskraft om 
bankerna lätt får tillgång till utländskt kapital (särskilt via sina moderbolag) vid en ekonomisk 
nedgång eller stora kapitalutflöden. 
Estland: viktiga Indikatorar pi dan akonomicka strukturan 1997 
Befotkning 
BNP per capita 
i % av genomsnittet fOr EU-15 
Jordbrukets andel av. 
bruttoforadUngsvardet 
sysseteattningen 
Kvoten kivesteringar/BNP 
BnjUoutlandsskukVBNP 
Export av varor och tjanster/BNP 
Adtunutofad* uMnddtf «raMwMMnfarl 
KSIIa: kommissionen, naUonella kator, EBRD, IMF 
1 «r>mi«<wifc Kind*! <i>«wirtntnir, —»* mty*****nm n*»aWm«u — <»t miljoner 
ecu(KKS) 
% 
% % 
% 
% 
% (1996) 
mdrecu 
ecu per capita 1,5 
7000 
37 
6.3 
0,9 
27 
44 
73 
0.7 
489 
1ecu*1.10421 USD 
Regeringen har inlett reformen av pensionssystemet. I juni 1997 godkände regeringen ett 
ramprogram för pensionsreformen baserat på de tre vanliga pensionsslagen. I april 1998 
godkände parlamentet lagen om sociala avgifter, som skall fungera som inkomstkälla för den 
statliga allmänna pensionsförsäkringen. I juni 1998 godkände regeringen ett lagförslag om det 
tredje pensionsslaget (privat pensionsförsäkring). 
Till följd av de åtgärder som vidtogs 1996 och under senare delen av 1997 har markreformen 
utvecklats ytterligare. 95 % av anspråken på återlämnande av mark har behandlats och 
andelen mark i fastighetsregistret fördubblades mellan slutet av 1996 och slutet av 1997. 
Markprivatiseringsprocessen har emellertid varit svårare än vad man trodde från början. 
Regeringen förband sig i sitt memorandum om ekonomisk politik, överenskommet med 
Internationella valutafonden, att till utgången av 1998 mer än fördubbla det privata 
t) 
markägandet till minst 35 procent av all mark, men har varit tvungen att justera detta mål 
nedåt. I ett tilläggsmemorandum som godkändes i juni 1998 räknar myndigheterna med att 
endast 27 procent av all mark kommer att ha privatiserais till årets slut. 
2.3 Bedömning på grundval av Köpenhamnskriterierna 
Övergången till fungerande marknadsekonomi 
För att en fungerande marknadsekonomi skall anses föreligga krävs att såväl priser som 
handel är liberaliserade och att det finns ett tillämpbart rättsligt system som inbegriper 
äganderätt. En marknadsekonomi fungerar bättre om det råder makroekonomisk stabilitet och 
samförstånd om den ekonomiska politiken. En väl utvecklad finansiell sektor och avsaknad av 
betydande hinder för marknadstillträde och -utträde förbättrar ekonomins effektivitet. 
Estland har fortsatt sin mycket liberala handelspolitik. Frihandelsavtal har trätt i kraft med ett 
antal av EU: s kandidatländer och förhandlingar har inletts med samtliga återstående 
kandidatländer liksom med andra OSS-länder. Förhandlingarna om anslutning till 
Världshandelsorganisationen har ännu inte avslutats. 
De flesta priserna liberaliserades ganska snabbt efter självständigheten, men därefter har 
prisliberaliseringen inte gjort nämnvärda framsteg. Den korg som konsumentprisindexet 
beräknas på omfattas fortfarande till cirka 26 procent av reglerade priser, vilket är ungefar 
samma nivå som i början av 1997. Regeringens beslut om när och med hur mycket dessa 
priser skall justeras har fortsatt stor inverkan på inflationstakten. Myndigheterna har dessutom 
behållit ett relativt lågt pris på elektricitet och oljeskiffer, vilket utgör ett stort hinder för att 
kunna göra nödvändiga investeringar för att modernisera energisektorn och därmed ta itu med 
vissa av landets miljöproblem. 
Estland använder EU-medlemsstaterna som förebild för att uppdatera sin lagstiftning. Bättre 
lagar har införts när det gäller konkurrens, immaterialrätt, energi och finanssektorn (särskilt 
garantifonden för bankinsättningar). För att garantera konkurrens kommer myndigheterna att 
inrätta tillsynsmyndigheter för de berörda marknaderna (telekommunikationer, energi, 
järnvägar). Energiinspektionen har redan inlett sitt arbete. Att förbättra arbetsförhållandena i 
den offentliga förvaltningen, skapa ny kompetens och anpassning till en ny miljö, inte bara för 
att säkerställa att de nya lagarna genomförs effektivt utan också för att säkra en hög kvalitet 
på tjänsterna. Myndigheterna har därför utformat en omfattande strategi för offentlig 
förvaltning, som dock ännu inte är antagen. 
Den övergripande lagstiftningsramen i Estland är väl utvecklad och genom denna underbyggs 
och regleras de flesta aspekter av företagens verksamhet. Större delen av denna lagstiftning 
infördes nyligen och har de tyska och skandinaviska modellerna som förebild. Även om det i 
det förflutna har förekommit fall av inkonsekvent tillämpning och tolkning av lagstiftningen 
pa grund av bristande erfarenhet inom domstolarna, har det skett framsteg med att förtydliga 
lagstiftningen och förbättra kontrollen av efterlevnaden av civil- och handelsrättsliga 
bestämmelser. 
Arbetet med markprivatisering och skapandet av en väl fungerande marknad för mark är 
fortfarande i utvecklingsskedet. I slutet av 1997 var 16 % av all mark privatägd, och mer än en 
tredjedel av all mark hade i slutet av juli 1998 registrerats i fastighetsregistret. Inom 
44 
jordbrukssektorn innebär avsaknaden av en väl fungerande marknad för mark, juridisk 
osäkerhet om ägandeförhållandena och svaga institutionella strukturer att 
marknadsmekanismerna ännu inte är helt etablerade. 
Under 1998 har myndigheterna markant ökat sitt stöd till jordbrukssektorn. Direkt 
inkomststöd ges numera till mjölkproducenter och spannmålsodlare via stöd per hektar och 
per djur. Det är emellertid endast de mest effektiva producenterna som på vissa särskilda 
villkor har rätt till dessa stöd. Detta borde rationalisera produktionen och öka 
jordbruksföretagens genomsnittliga storlek och därmed leda till större effektivitet. Medan 
införandet av direktstöd innebär en markant brytning med Estlands ursprungliga 
förhållningssätt till sektorn, som sedan reformen inleddes utmärktes av närmast avsaknad av 
direkt eller indirekt stöd, förblir det nya stödet begränsat i utsträckning och omfattning. 
Estland tar fortfarande inte ut importtull på jordbruksvaror vilket säkerställer en hård 
konkurrens på hemmamarknaden. 
Privatiseringen - utgående från 1993 års privatiseringslag - har fortskridit ytterligare, även 
inom infrastrukturen (en liten järnvägslinje har sålts och två kraftnät har bjudits ut till 
försäljning). Konkurrensen är hård, särskilt på grund av den liberala handelspolitiken. I slutet 
av 1997 svarade den privata sektorn för nästan 80 % av industriproduktionen. 
Den makroekonomiska stabiliteten äventyras fortfarande av de stora externa obalanser och 
beroendet av utländskt kapital för att finansiera en stor del av underskottet i bytesbalansen. 
Den snabbt växande utlandsskulden i Estland (särskilt skulder i den privata sektorn) under 
1997 och det första kvartalet 1998 kan inte fortsätta så många år till utan att den ekonomiska 
politikens hållbarheten ifrågasätts, inbegripet växelkurssystemet. 
Myndigheternas beslutsamhet att använda det begränsade antal ekonomiska instrument som 
står dem till buds, varvid ett exempel är antagandet av ett andra paket med restriktiva åtgärder 
1998, har stärkt trovärdigheten för växelkursåtagandet både inom landet och internationellt. 
Genom att lägga ned tre banker mellan mitten av 1997 och oktober 1998 har myndigheterna 
ånyo bekräftat sin uppslutning bakom marknadsprinciperna. Tillsynsmyndigheterna kunde 
antagligen ha agerat tidigare och lagt ner Landsbanken när uppenbara fall av bedrägeri 
uppdagades, men rättsliga åtgärder har nu vidtagits. 
Under svåra ekonomiska förhållanden vidmakthölls ett brett samförstånd om den ekonomiska 
politikens grundsatser. Trots krav på nya utgifter lyckades regeringen nå politiskt samförstånd 
om behovet av en kraftig åtstramning av finanspolitiken. Sedelfondssystemets automatiska 
justeringsmekanism har fortsatt att fungera på avsett vis, trots att det leder till stora 
anpassningskostnader. Regeringen ingick också ett avtal med Internationella valutafonden om 
ett memorandum om ekonomisk politik i november 1997 och om ett tilläggsmemorandum om 
ekonomisk politik i juni 1998. Den gjorde med framgång en halvtidsgranskning inom ramen 
för det stand-by-avtal som ingåtts som en försiktighetsåtgärd. Regeringen har också börjat 
utarbeta en ekonomisk strategi på medellång sikt i syfte att genomföra en gemensam 
bedömning av Estlands prioriteringar i den ekonomiska politiken på medellång sikt 
tillsammans med Europeiska kommissionen. 
De stora räntefluktuationerna och de instabila inhemska och internationella 
finansmarknaderna har påverkat finanssektorn, men utvecklingen fortsätter på rätt spår. Trots 
att vissa banker frivilligt eller påtvingat lagts ner verkar detta inte ha försvagat det allmänna 
7? 
förtroendet för finanssektorn. Invånarnas bankinsättningar sjönk tillfälligt i slutet av 1997, 
men fortsatte sedan att stiga. Konsolideringen av finanssektorn har också lett till framväxten 
av banker som inte bara är större utan också starkare och därmed i bättre stånd att slussa 
besparingar till produktiva investeringar. 
Den snabba utvecklingen av andra finansiella institut än banker har emellertid inte åtföljts av 
förstärkningar av berörda tillsynsorgan. Även om arbetet har inletts med att etablera en 
gemensam finansiell tillsynsmyndighet för finansmarknaden, är det viktigt att ytterligare 
stärka befintliga tillsynsmyndigheter och att utvidga regelverket till att omfatta alla delar av 
kapitalmarknaden. 
Estland fortsätter att vara en fungerande marknadsekonomi. Landet har förstärkt de 
marknadsekonomiska institutionerna och förbättrat den rättsliga ramen för marknads­
aktörerna. Myndigheterna har haft förmågan att när så krävts vidta de korrekta ekonomisk­
politiska åtgärderna, även om en försiktig makroekonomisk politik nu är nödvändig för att 
begränsa den risk som är förknippad med den stora externa obalansen. Det finns dock behov 
av ytterligare framsteg med privatiseringen av mark, med att libéralisera och anpassa priser 
samt med att stärka regleringsramen för finansiell verksamhet och för kapitalmarknaderna. 
Förmåga att hantera konkurrens och marknadskrafter inom unionen 
Estlands förmåga att uppfylla detta kriterium beror på om det finns en fungerande 
marknadsekonomi och en stabil makroekonomisk ram som gör det möjligt för de ekonomiska 
aktörerna att fatta beslut i en förutsägbar omgivning. Det krävs även en tillräcklig mängd 
humankapital och fysiskt kapital, bland annat infrastruktur. De statligt ägda företagen behöver 
omstruktureras och alla företag behöver investera för att förbättra sin effektivitet. Ju större 
tillgång företagen har till extern finansiering och ju bättre de är på att omstrukturera och 
förnya sin verksamhet, desto större kommer deras anpassningsförmåga att vara. Ett land 
kommer generellt sett att ha bättre förmåga att uppfylla de skyldigheter som ett medlemskap 
medför, ju mer ekonomiskt integrerat det är med unionen innan landet blir medlem. Den 
ekonomiska integrationen kan mätas både med hjälp av den volym och den typ av produkter 
som handeln med EU:s medlemsstater omfattar. 
Bruttoinflödet av utländska direktinvesteringar ökade under 1997 kraftigt jämfört med året 
innan och utgjorde nästan 6 % av BNP. Den stora ackumulerade stocken av utländska 
direktinvesteringar har hjälpt till att modernisera tillgångssidan i ekonomin och har varit den 
drivande kraften bakom Estlands exportresultat. 
Investeringarna har fortsatt att blomstra och att vara en av de viktigaste tillväxtfaktorerna. 
Tidigare års höga investeringskvot (cirka 31 % av BNP 1997) har varit huvudfaktorer bakom 
den kraftiga produktivitetsökningen 1997 (beräknad till 11 % för hela ekonomin). För första 
gången på många år var produktivitetsökningen 1997 större än reallöneökningen och bidrog 
därmed till att förbättra lönsamheten och minska inflationstrycket. 
Under 1997 har antalet registrerade företag ökat med mer än en fjärdedel. Ökningen var 
särskilt stark (+44 %) för företag med mindre än fem anställda. Denna allmänna trend inom 
alla sektorer visar att företagarna drar nytta av det gynnsamma ekonomiska klimatet. Dessa 
nya företag är en källa till framtida tillväxt och sysselsättningsmöjligheter. 
v 
Den estniska tillverkningsindustrin har tydligt återhämtat sig. Dess bruttoförädlingsvärde steg 
med nästan 20 % under 1997 och står efter skogsindustrin för den största tillväxten. Vissa 
industrisektorer hade en kraftig produktionsökning under 1997, särskilt när det gäller papper, 
trä och träprodukter samt textilier. Tidigare års investeringar har lett till en 18-procentig 
produktionsökning inom tillverkningsindustrin, vilket möjliggjort en 13-procentig sänkning 
av de reala enhetsarbetskostnaderna. 
Även om takten i den estniska valutans värdestegring har avtagit betydligt, stiger fortfarande 
den reala växelkursen. Den estniska industrins exportförmåga på utländska marknader har 
därför varit anmärkningsvärd. Det är inte bara andra konkurrensvapen än priset som 
förbättrats utan fallet i de reala enhetsarbetskostnaderna har också uppvägt valutans 
värdestegring. Transithandeln undantagen, ökade varuexporten med 47 % under 1997. Under 
första halvåret 1998 fortsatte exporten att öka kraftigt (+28 % jämfört med samma period året 
innan) och överträffade ökningen för importen (på grundval av betalningsbalansen). 
Exportens produktsammansättning har också diversifierats ytterligare. Andelen maskiner och 
annan utrustning med högt förädlingsvärde har ökat till cirka en femtedel av den totala 
exporten (transithandeln undantagen), medan andelen livsmedel, virke och textilier har 
minskat. Denna trend återspeglar en ökning av exporten av Estlandstillverkade maskiner. 
Frånsett både transithandel och varor som vidareexporteras efter att ha förädlats i Estland, 
ökade exporten av maskiner och utrustning med hela två tredjedelar mellan 1996 och 1997, 
medan den totala exporten endast ökade med en tredjedel. 
Estlands handelsintegration i Europeiska unionen gjorde ytterligare framsteg under 1997. 
Transithandeln undantagen, utgjorde EU-ländernas andel av Estlands export 62 % (57 % 
under 1996) och importandelen uppgick till 75 % (73 % under 1996). Det står klart att Estland 
har nått en hög grad av handelsmässig och finansiell integration i den europeiska och globala 
ekonomin. Handelsförbindelserna med EU stärktes ytterligare under första halvåret 1998. 
Estlands utrikeshandel fortsätter emellertid att till stor del vara inriktad på fyra länder. De står 
för i runda tal 60 % av både export och import. Utöver behovet av att ytterligare diversifiera 
exportens geografiska spridning, måste dess innovations- och tekniska innehåll förbättras om 
Estland framgångsrikt skall kunna konkurrera med andra länder som i stort sett har liknande 
resurser. 
Därför är det viktigt att öka den tekniska kompetensen och arbetskraftens flexibilitet. Dessa 
faktorer är av avgörande betydelse för att fortsätta attrahera utländska direktinvesteringar. Det 
råder redan viss brist på utbildad arbetskraft medan en stor del av arbetskraften brister i 
tidsenliga kunskaper. Detta gäller i synnerhet utanför Tallinn. Det krävs en mer ambitiös 
politik som utvecklar den nödvändiga kompetensen för att klara omställningen från lätt 
industri som förlitar sig på billig arbetskraft till produkter med ett större inslag av avancerad 
teknik och fackkunskap. 
På grund av att marknadsekonomins mekanismer har fungerat, tillsammans med en stark 
tillväxt av BNP och investeringar, fortsatt omstrukturering av företagssektorn och en liberal 
handelspolitik har Estlands förmåga ökat att på medellång sikt hantera konkurrens och 
marknadskrafterna inom unionen. En fortsatt minskad inflation, ökad forskning och 
utveckling samt utveckling av arbetskraftens kompetens är några centrala faktorer som 
ytterligare kommer att stärka strukturreformerna. 
12 
2.4 Allmän bedömning 
Estland kan anses vara en fungerande marknadsekonomi och bör ha förmågan att på 
medellång sikt hantera konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen, förutsatt att det 
förs en försiktig makroekonomisk politik för att begränsa de risker som är förknippade med 
den stora externa obalansen. 
Sedan kommissionens yttrande offentliggjordes har Estland gjort ytterligare framsteg med att 
stärka marknadsekonomins strukturer, särskilt genom en avsevärd åtstramning av 
banktillsynen. Strukturreformerna, inklusive reform av pensionssystemet, har fortsatt och de 
utländska direktinvesteringarna har ökat. Estland har förbättrat sin konkurrenskraft. Dessutom 
har det gjorts betydande framsteg med att åtgärda de makroekonomiska obalanserna. 
Eftersom många reformer har kommit långt bör Estland nu inrikta sig på ett fåtal nyckel­
områden. Prioritet bör ges åt att ytterligare minska den externa obalansen och inflationen för 
att förstärka den ekonomiska politikens trovärdighet. Priserna bör libéraliseras ytterligare och 
takten i landreformen bör öka. Det krävs åtgärder för att stimulera forskning och utveckling 
och för att utveckla arbetskraften inom nya kompetensområden. Regleringen av och tillsynen 
över andra delar av den finansiella sektorn än banker bör även kompletteras och stärkas. 
23 
3. Förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför 
Syftet med detta avsnitt av rapporten är att uppdatera kommissionens yttrande från 1997 såvitt 
gäller Estlands förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför - dvs. att 
tillämpa den rättsliga och institutionella ram, vanligen kallad gemenskapens regelverk, med 
vars hjälp Europeiska unionen förverkligar sina mål. 
I sitt yttrande från 1997 över Estlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen drog 
kommissionen följande slutsats: 
"Estland har gjort framsteg när det gäller införlivande och tillämpning av gemenskapens 
regelverk, särskilt vad gäller den inre marknaden. Om landet fortsätter sina ansträngningar 
borde det på medellång sikt helt kunna delta i den inre marknaden. Dessutom kommer 
särskilda ansträngningar, särskilt i investeringshänseende, att fordras för att landet helt skall 
kunna tillämpa gemenskapens regelverk, särskilt när det gäller miljön." 
Nedanstående redovisning inom de olika områdena är upplagd på samma sätt som i yttrandet 
från 1997, men de allmänna beskrivningarna av de olika sektorerna har genomgående 
utelämnats. Rapporten koncentreras i stället på de framsteg som gjorts sedan juli 1997. Under 
varje rubrik redogörs för beslut om lagstiftning och för framsteg när det gäller att genomföra 
lagstiftningen och att kontrollera dess efterlevnad. 
3.1 En gränslös inre marknad 
Som framhålls i yttrandet definieras i artikel 7a i fördraget unionens inre marknad som ett 
område utan inre gränser där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. 
Den inre marknaden, som är av central betydelse för gemenskapens integrationsprocess, har 
som grund en öppen marknadsekonomi där konkurrens och ekonomisk och social 
sammanhållning måste spela centrala roller. 
För ett faktiskt genomförande och genomdrivande av de fyra friheterna krävs inte bara att 
viktiga principer såsom icke-diskriminering och ömsesidigt erkännande av nationella 
föreskrifter iakttas, utan också en faktisk tillämpning av gemensamma bestämmelser, såsom 
de bestämmelser som är avsedda att trygga säkerhet, miljöskydd och konsumentskydd, och 
faktiska möjligheter att överklaga beslut. Samma principer gäller för vissa gemensamma 
bestämmelser som är viktiga när det gäller att utforma den allmänna ram inom vilken 
ekonomierna verkar, t.ex. bestämmelserna om offentlig upphandling, immaterialrätt och 
dataskydd. 
Den allmänna ramen 
På området för offentlig upphandling antogs i april 1998 ändringar i lagen om offentlig 
upphandling i syfte att avskaffa inhemsk förmånsbehandling. Det är för tidigt att bedöma hur 
effektiva dessa ändringar varit. Inga beslut har fattats om att anpassa lagstiftningen till 
systemet med möjligheter till prövning. De estniska myndigheterna har dessutom vidtagit 
åtgärder för att införa EG:s gemensamma upphandlingsordlista och de informationstekniska 
verktyg som utvecklats. 
24 
Ändringar i och sekundär genomförandelagstiftning för varumärkeslagen och patentlagen har 
antagits. Patentlagen uppfyller kraven i Världshandelsorganisationens avtal om 
handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter. Parlamentet har ratificerat Madridprotokollet 
och anslutningen till detta beräknas till december 1998. I november 1997 lämnade Estland in 
sin ansökan om anslutning till Munchenkonventionen och har fått observatörsstatus i 
Europeiska patentorganisationen. Lagen om skydd av industriell formgivning och 
genomförandebestämmelser för denna har också antagits, men ändringar i upphovsrättslagen 
behöver fortfarande antas. Brister kvarstår fortfarande i Estlands administrativa och 
institutionella kapacitet att garantera ett effektivt genomförande av lagar och bestämmelser 
om upphovsrätt. 
Estland har ännu inte undertecknat Europeiska konventionen om dataskydd. För att kunna bli 
part i konventionen måste landet inrätta en oberoende dataskyddsmyndighet. 
Vad gäller bolagsrätt har ingen större utveckling skett. 
Redovisningslagen från 1995 ligger till stor del i linje med det fjärde direktivet. Det råder brist 
på kvalificerade revisorer och ansträngningar kommer att behöva göras om detta problem 
skall kumia lösas på medellång sikt. 
De fyra friheterna 
Fri rörlighet för varor 
Sedan förra året har arbetet med lagstiftningen för att genomföra de grundläggande 
principerna i Europeiska gemenskapens nya metod för standardisering, bedömning av 
överensstämmelse, ackreditering och marknadsövervakning framskridit i långsammare takt än 
förväntat. Lagen om bedömning av överensstämmelse for produkter, som trädde i kraft i mars 
1998, behöver fortfarande ändras för att garantera största möjliga överensstämmelse. 
Parlamentet har ännu inte antagit lagen om tekniska föreskrifter och standarder. Därför måste 
arbetet med att anta ramtexter som är förenliga med gemenskapens lagstiftning fortfarande 
slutföras. 
Få framsteg har gjorts när det gäller att införliva harmoniserade europeiska standarder, vilket 
huvudsakligen beror på kravet på översättning till estniska. Detta krav kommer att avskaffas 
1998 när lagen om tekniska föreskrifter och standarder antas. Det har inrättats ett program för 
att genomföra europeiska standarder. För närvarande har 57 europeiska standarder antagits. 
Långsamt antagande av lämplig ramlagstiftning förklarar förseningarna i det faktiska 
genomförandet av direktiv inom de olika sektorer som omfattas av den nya metoden. 
När det gäller motorfordon, livsmedel och kemikalier har betydande framsteg gjorts för att 
till fullo genomföra gemenskapens regelverk. EG:s system för typgodkännande böljade 
tillämpas 1998 för alla motorfordon utom jordbruks- och skogsbrukstraktorer på hjul. 
Dessutom har det antagits ett antal genomförandebestämmelser. De nödvändiga 
förvaltningsstrukturerna för livsmedelsinspektion och livsmedelskontroll finns och 
gemenskapens principer tillämpas. Kemikalielagen, som har karaktär av ramlagstiftning på 
området och som i stora drag överensstämmer med gemenskapens lagstiftning, kommer att 
antas år 1999. Lagstiftning för att genomföra gemenskapens bestämmelser om 
2* 
gödningsmedel, prekursorer till syntetiska narkotikapreparat och sprängämnen för civilt bruk 
antogs 1997. Denna lagstiftning är emellertid till viss del oförenlig med tillämpliga direktiv. 
Nödvändiga förvaltningsstrukturer för genomförandet finns. 
Ramlagstiftning för farmaceutiska produkter som omfattar de flesta gemenskapsdirektiven 
inom sektorn antogs 1996. Sedan förra året har framsteg gjorts främst när det gäller 
homeopatika och reklam. Nödvändiga förvaltningsstrukturer för genomförandet finns. En 
regeringsförordning om bestämmelser för tillverkning, säkerhetskontroll och import av 
kosmetiska produkter trädde i kraft i slutet av 1997. Lagstiftning som genomför större delen 
av gemenskapens regelverk när det gäller textilier och trä har också trätt i kraft. 
Fri rörlighet för kapital 
Sedan kommissionens yttrande lämnades har arbetet framskridit när det gäller frågor i 
samband med identifieringen av återstående restriktioner och avreglering av dessa. 
Restriktionerna för att utfärda gruvbrytningslicenser till utlänningar och utländska juridiska 
personer undanröjdes i mars 1998. Hindren kvarstår emellertid när det gäller icke bofastas 
investeringar i fast egendom. Icke bofasta kan endast förvärva fast egendom med licenser från 
länsguvernören. I vissa områden, t.ex. öar och gränsområden, far icke bofasta inte förvärva 
mark. Dessa restriktioner bör gradvis undanröjas under de kommande åren. 
Fri rörlighet för tjänster 
Åtgärder har vidtagits för att ta fram ett förslag till inrättandet av en gemensam 
övervakningsmyndighet för banksektorn, värdepappersmarknaden och försäkringssektorn. 
Inom banksektorn har nya lagar trätt i kraft om gemensam övervakning och 
kapitaltäckningskrav för marknadsrisker. En ny lag om garantisystem för insättningar antogs 
i april 1998. Det krävs att parlamentet omedelbart antar lagstiftning om bekämpning av 
penningtvätt. Arbetet med att införa systemet för bruttoavvecklingar i realtid bör fortsätta. 
När det gäller värdepapper har ändringar antagits i lagen om värdepappersmarknaden i syfte 
att ge värdepappersinspektionen mer adekvata tillsynsbefogenheter. I november 1997 infördes 
även ett nytt system med behörighetsprov för specialister på värdepappersmarknaden och 
fondförvaltare. 
Inom försäkringssektorn, och till följd av bestämmelserna i försäkringslagen, antogs 
genomförandebestämmelser i januari 1998 för att anpassa de rättsliga ramarna till 
gemenskapens bestämmelser om försäkringsbolags bokslut och koncernredovisning. 
Marknadsandelen för det tidigare statliga monopolet fortsätter alt minska. Marknadsandelen 
inom sektorn livförsäkring är fortfarande stor, men ganska liten vad gäller andra typer av 
försäkringar (mindre än 20 %). 
Fri rörlighet för personer 
a) Fri rörlighet för personer, etableringsfrihet och ömsesidigt erkännande av examensbevis 
och kvalifikationer 
Tillträdet till arbetsmarknaden begränsas för närvarande av en kvot som är baserad på antalet 
invandrare. Denna kvot gäller inte medborgare i Europeiska unionen, Förenta staterna, Norge, 
tt 
Island och Schweiz. Förhandlingar har inletts med Lettland och Litauen om fri rörlighet för 
arbetstagare. 
b) Avskaffandet av personkontrollen vid de inre gränserna 
Estland har vidtagit åtgärder för att föra sin visumpolitik närmare EU:s (se punkt 3.7 i 
avsnittet Rättsliga och inrikes frågor). 
Vid de överläggningar som företrädare för de baltiska ländernas konsulat höll i januari 1998 
enades man om att det borde införas ett gemensamt informationssystem baserat på modellen 
för det informationssystem som används inom Schengen. Detta kommer att effektivisera 
samarbetet vid migrationskontroll och utfärdandet av inresehandlingar (visum och 
uppehållstillstånd). 
Konkurrens 
En ny konkurrenslag trädde i kraft i oktober 1998. Den nya lagen överensstämmer i stort med 
gemenskapens konkurrenslagstiftning, men föreskriver inte fullständig koncentrationskontroll. 
Det finns ingen separat lag som reglerar beviljandet av statligt stöd. Den viktigaste 
utvecklingen på området är att bestämmelser oni statligt stöd har införts i den nya 
konkurrenslagen, i vilken villkor och förfaranden för beviljande av statligt stöd fastställs. En 
årsrapport över statliga stöd som beviljades i Estland under 1996 överlämnades till 
kommissionen i juli 1998. Rapporten följer i stort samma metod och uppläggning som 
kommissionens översikt över statliga stöd i Europeiska unionen. Bestämmelserna om 
beviljande, anmälan och återkrav måste genomföras snabbt. 
Slutsats 
Estland har gjort vissa framsteg beträffande immaterialrätt och finanstjänster när det gäller att 
åtgärda de prioriteringar på kort sikt som anges i partnerskapet för anslutning. Ytterligare 
framsteg krävs på områden som den nya metoden, bolagsrätt, offentlig upphandling och 
dataskydd. 
Estland går i rätt riktning när det gäller att uppfylla regelverket för den inre marknaden på 
medellång sikt, förutsatt att nuvarande ansträngningar fortsätter och större vikt läggs vid att 
säkerställa ett effektivt genomförande och en effektiv kontroll av lagstiftningens efterlevnad. 
Även om Estland har vidtagit konkreta åtgärder för att förbättra de nödvändiga 
infrastrukturerna (t.ex. övervakningsstrukturen på området finansiella tjänster) krävs 
fortfarande stora ansträngningar i detta hänseende på ett antal områden (särskilt när det gäller 
upphovsrättsskyddet och dataskyddet). 
Övervakningen av statligt stöd behöver utvecklas ytterligare. Ansträngningarna för att 
åstadkomma fullständig öppenhet i beviljandet av statligt stöd bör fortsätta så att en 
heltäckande och aktuell förteckning över statliga stöd kan upprättas. Den rättsliga ramen för 
beviljandet av statligt stöd behöver anpassas ytterligare till gemenskapslagstiftningen. Det är, 
slutligen, nödvändigt att de befogenheter och förfaranden fastställs som krävs för att 
övervakningsmyndigheten för statligt stöd skall kunna genomföra en systematisk kontroll av 
befintliga och framtida statliga stöd. 
7> 
3.2 Ny teknik och framtidsfrågor 
Informationssamhället 
Estland ingår i den gemensamma högnivågruppen för informationssamhället och stöder aktivt 
utvecklingen av informationssamhället. 
Estland har inlett Tigersprånget, ett program för datorisering av skolorna, med målsättningen 
att nå full datorisering/tillgång till Internet, samtidigt som man genomför en datorisering av 
skolförvaltningen. Estland är i hög grad datoriserat och anslutet till Internet. 
Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor 
Åtgärder har visserligen vidtagits beträffande ömsesidigt erkännande av examensbevis, men 
det finns ett behov av lagstiftning som reglerar tillträde till yrken i linje med gemenskapens 
regelverk. 
Estland håller på att reformera sitt system för yrkesutbildning. Som ett led i detta har man 
förbättrat informationen om yrkesutbildningar och möjligheterna till anställning för dem som 
har genomgått kurserna. Detta bidrar till att göra sådana kurser mer attraktiva bland eleverna. 
Från och med november 1998 kommer Estland att delta i följande program: Sokrates, 
Leonardo da Vinci och Ungdom för Europa. 
Forskning och teknisk utveckling 
I juni 1997 anhöll Estland officiellt om att få inleda förhandlingarna om fullständig anslutning 
till det femte ramprogrammet. Tre sonderande samtalsomgångar har redan hållits i syfte att 
förbereda förhandlingarna. 
Vikten av att förbättra infrastrukturen för forskning och teknisk utveckling nämns i det 
nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. 
En lag om samordning av forsknings- och utvecklingsverksamhet har antagits och principerna 
och ramprogrammen för den estniska informationspolitiken har godkänts. I juni 1998 antog 
regeringen även det estniska nationella innovationsprogrammet som innebär att 
investeringarna i FoU skall öka till 1,2 % av BNP år 2000. 
Telekommunikation 
Estlands lagstiftning om telekommunikation och postväsende överensstämmer ännu inte helt 
och hållet med gemenskapens lagstiftning. Likväl har det gjorts framsteg och den estniska 
marknaden för telekommunikationstjänster och terminalutrustning är nu öppen för 
konkurrens, bortsett från taltelefoni. Ett nytt reglerande organ, Estländska nationella 
kommunikationsrådet, började fungera under 1998. 
Estland blev medlem av Nationella standardiseringsorganisationen och gick med i Europeiska 
organisationen för standardisering på telekommunikationsområdet (ETSI) i mars 1998. 
1$ 
Inom postsektorn råder fria marknadsbetingelser då det inte finns något lagligt monopol. Det 
statliga företaget Eesti Post har omorganiserats till ett aktiebolag som bygger på nya stadgar 
sedan november 1997. 
Estland har gjort en del framsteg i riktning mot överensstämmelse med gemenskapens 
lagstiftning, men den avgörande lagstiftningen har ännu inte antagits. Yttrandets slutsats 
gäller därför fortfarande. 
Den audiovisuella sektorn 
Inga framsteg har gjorts i Estland i fråga om att anta regelverket på det audiovisuella området. 
Estlands lagstiftning om tevesändningar stämmer ännu inte överens med gemenskapens 
lagstiftning, och det finns ett behov av ändringar och anpassningar till gemenskapens 
regelverk. 
Slutsats 
Såväl informationssamhället som forskning och teknisk utveckling prioriteras i Estland. 
Framsteg bör göras i riktning mot överensstämmelse med gemenskapens regelverk på 
områdena utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor samt telekommunikation. Inga 
framsteg har gjort inom den audiovisuella sektorn. 
3.3 Ekonomiska och fiskala frågor 
Den ekonomiska och monetära unionen 
Estland har gjort några ytterligare framsteg i sina förberedelser för att delta i den ekonomiska 
och monetära unionen. 
Sedelfondssystemet och den estniska kronans fasta växelkurs gentemot den tyska marken har 
fungerat väl, trots allvarliga påfrestningar på de finansiella marknaderna. Myndigheterna har 
skickligt använt det begränsade antalet penningpolitiska instrument för att begränsa 
kreditökningen och kyla ner ekonomin. 
Estlands centralbank har liksom tidigare en hög grad av oberoende. 
Beskattning 
Sedan 1997 har Estland fortsätt att anpassa sin lagstiftning om mervärdesskatt för att 
ytterligare bringa den i överensstämmelse med gemenskapens bestämmelser. Ändringar av 
lagen om mervärdesskatt, genom vilka det infördes ett system för återbetalning av skatt till 
utländska skattesubjekt som inte är etablerade i landet, trädde i kraft i juni 1997. Även om 
framsteg har gjorts krävs fortfarande betydande ansträngningar i fråga om mervärdesskatt, 
särskilt vad gäller bestämmelser för att möjliggöra för utländska handlare att registrera sig för 
mervärdesskatt utan att behöva inrätta en filial i landet. 
När det gäller punktskatter har lagen om punktskatt på tobak ändrats och en ny skattesats 
införts från och med den 1 januari 1998. En fullständig harmonisering med gemenskapens 
minimiskattesatser kommer att uppnås genom att skattesatserna höjs i etapper. Betydande 
skillnader kvarstår dock i förhållande till gemenskapens krav, och i synnerhet har Estland inte 
") 
börjat tillämpa gemenskapens "blandade" system för beskattning av cigaretter. Vad gäller 
beskattning av vissa mineraloljor kommer en fullständig harmonisering av skattesatser att 
även på detta område uppnås i etapper, i enlighet med den lag om punktskatt på motorbränsle 
som antogs i slutet av 1997.1 fråga om alkoholbeskattning införde Estland i juli 1997 en lägre 
skattesats för små inhemska bryggerier. I gemenskapen tillåts sådana lägre skattesatser endast 
om de tillämpas på ett likvärdigt sätt för jämförbara importerade öldrycker och om vissa 
övriga villkor är uppfyllda. Estland måste införa ett system med skatteupplag i enlighet med 
gemenskapens lagstiftning om punktskatter. 
Slutsats 
Estland har gjort framsteg i anpassningen av lagstiftningen om mervärdesskatt till 
gemenskapens regelverk i enlighet med de prioriteringar på kort sikt som anges i 
partnerskapet för anslutning. Det krävs dock alltjämt avsevärda ansträngningar för att 
förbereda landet för gemenskapens övergångssystem för mervärdesskatt och i fråga om 
anpassningen av lagstiftningen om punktskatter. Den administrativa kapaciteten bör vidare 
förbättras och former för administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd införas. 
Statistik 
En lag om officiell statistik antogs i juni 1997, och genom den fastställs de rättsliga grunderna 
för genomförande av systematiska statistiska undersökningar. Denna lag innebär ett stort 
framsteg i anpassningen av landets lagstiftning till unionens bestämmelser, praxis och 
klassifikationer. En preliminär harmoniseringsplan för antagande av gemenskapens regelverk 
på statistikområdet utformades i oktober 1997. I enlighet med ovannämnda lag har 
statistikbyrån status som offentligt organ underställt finansministeriet. Statistikbyrån och 
centralbanken är de enda organ som producerar officiell statistik. 
En administrativ omorganisering av statistikbyrån har påbörjats i syfte att genomföra de 
förändringar som krävs för att införa gemenskapens lagstiftning. Flertalet nödvändiga 
administrativa strukturer är redan på plats. Ytterligare förbättringar krävs dock av samarbetet 
och samordningen mellan statistikbyrån och övriga institutioner, särskilt de olika registren, 
finansministeriet och centralbanken. Dessa och andra förändringar är avhängiga av att 
statistikbyråns budget tillförs tillräckliga finansiella och personella resurser. 
Statistikbyrån är helt engagerad i antagandet och genomförandet av gemenskapens regelverk 
på statistikområdet, inbegripet de icke-bindande rättsakterna. Avsevärda framsteg har gjorts 
vad gäller anpassningen av Estlands lagstiftning till unionens bestämmelser, praxis och 
klassifikationer. Fortsatta ansträngningar krävs dock i fråga om företagsregister, 
skuldindikatorer och finansiella indikatorer samt jordbruksstatistik. Den administrativa 
organisationen behöver också förbättras, liksom resursfördelningen inom detta område. 
> 
3.4. Politiken inom olika sektorer 
Industri 
Estland har gradvis utformat en övergripande konkurrenspolitik för industrin. Riktlinjerna för 
industrin genomförs genom annan regeringspolitik såsom "utvecklingen av systemet för 
teknisk innovation", "Estlands kvalitetspolitik" och "strategin för exportutveckling". Det enda 
sektorsvisa ingripandet från statens sida rör stöd till investeringar inom massa- och 
pappersindustrin i form av långfristiga garantier för tillgång till virke och 
infrastrukturutveckling. 
Hittills har regeringen inte i något särskilt dokument uttryckligen fastställt Estlands 
industripolitik. Detta beror huvudsakligen på att ekonomiministeriet, som är det samordnande 
organet för industrifrågor, anser att industripolitiken är en integrerad del av den allmänna 
ekonomiska politiken, vars principer beskrivs i dokumentet "Prioriteringar för den 
ekonomiska politiken på medellång sikt för åren 1998-2002". 
Det verkar söm om den helhetssyn och de instrument som de estniska myndigheterna 
tillämpar för att förbättra industrins konkurrenskraft i stort sett ligger i linje med dem som EU 
rekommenderar. 
De positiva resultaten och trenderna inom Estlands industri och ekonomi i sin helhet tyder på 
att regeringens strategi att skapa ett marknadsbaserat företagsklimat är framgångsrik. 
Ökningarna har i synnerhet sedan förra året varit mycket stora när det gäller 
industriproduktion, export av industriprodukter, arbetskraftsproduktivitet och antalet nya 
tillverkningsföretag (för mer information se kapitel 2 Ekonomiska kriterier). 
Omstruktureringen av livsmedelsindustrin kvarstår emellertid som en nyckelfråga i 
omstruktureringen av jordbrukssektorn. Den största utmaning som Estland står inför inom 
industrin är breddningen av exportbasen. Detta skulle kunna uppnås genom förbättring av 
både förädlingsvärdet och kvalitetsstandarderna för den produktion som sker till kostnader 
som är konkurrenskraftiga. För detta ändamål är en kompetensutveckling nödvändig, vilket 
kräver alt tillräckliga ekonomiska och mänskliga resurser avsätts för utbildning och 
kvalitetspolitik. Bristande beslutsamhet från regeringens sida under 1997 när det gällde att 
genomföra kvalitetssystem som överensstämmer med EU:s gör att ekonomiska aktörer i 
Estland inte kan få den erfarenhet som krävs när det gäller att ta fullt ansvar för att deras 
produkter stämmer överens med standarderna och hindrar dem därmed från att få viktig 
kompetens som de kommer att behöva för att kunna konkurrera på den inre marknaden både 
före och efter en anslutning. 
Slutsats 
Konkurrenspolitiken, som ligger i linje med EU:s, visar positiva resultat. Ansträngningar bör 
emellertid göras för att genomföra kvalitetssystem som överensstämmer med EU:s. 
%* 
Jordbruk 
Situationen på jordbruksområdet 
Jordbrukets bruttoproduktion sjönk 1997 med ytterligare 2 % efter fallet 1996 på 3,6 %. Detta 
var åttonde året i rad med en sjunkande jordbruksproduktion. Inom vissa sektorer har 
produktionen emellertid ökat (mjölk, fjäderfäkött) och visar därmed de första tecknen på 
återhämtning sedan övergångsperiodens början. Jordbrukets andel av BNP minskade 
ytterligare under 1997 till 5,5 %. Underskottet i handelsbalansen för jordbruksvaror och 
livsmedel ökade 1997 med 70 %. Alla jordbrukssektorer, utom mejeriprodukter, hade en 
negativ handelsbalans. Som exempel kan nämnas att nästan 40 % av den inhemska efterfrågan 
på kött har tillgodosetts med import. 
Privatiseringstakten för mark ökade under 1997 och 1998. Trots detta hade endast en tredjedel 
av all mark registrerats i fastighetsregistret den 30 juni 1998, och nästan 75 % av 
jordbruksmarken kontrollerades fortfarande av staten, varav större delen arrenderades ut till 
jordbrukarna på korttidskontrakt. Förseningania med att återbörda marken till de ursprungliga 
ägarna har på ett allvarligt sätt hindrat utvecklingen av en riktig marknad för jordbruksmark 
och hämmat nödvändiga strukturanpassningar. Trots dessa svårigheter har antalet 
familjejordbruk fortsatt att öka, från cirka 19 700 (1996) till 22 700 (1997). De nya 
bestämmelserna i lagen om markreform borde i princip göra det lättare att på ett effektivt sätt 
privatisera statligt ägd mark som ingen gjort anspråk på. 
Jordbrukspolitik 
Vissa av de viktigaste lagarna som harmoniserar bestämmelserna om den inre marknaden 
(veterinära- och fytosanitära frågor) har redan trätt i kraft, medan andra fortfarande måste 
antas. 
Budgetanslagen för jordbruket har under de fyra senaste åren konstant ökat och uppgår för 
1998 till 34,8 miljoner ecu eller 3,7 % av de totala budgetutgifterna. Avsaknaden av 
gränstullar gör att marknadsprisstöd liknande det som används inom den gemensamma 
jordbrukspolitiken inte kan tillämpas. 1998 införde Estland för första gången ett system med 
direktstöd till mjölk- och spannmålsproducenter. Budgetanslaget för delta uppgår till 12 
miljoner ecu. Villkoren för berättigande till detta stöd är ett arealregister och exakta uppgifter 
om spannmåls- och mjölkproduktionen. 
En annan stödform som sattes in under 1998 är investeringsbidraget till jordbruksproducenter. 
Kreditfonden för jordbruket och landsbygden började bevilja kapitalstöd (upp till 25 % av den 
totala investeringen) för investeringar i jordbruks- eller landsbygdsföretag. För 1997 avsattes 
1,25 miljoner ecu för investeringsbidraget och för 1998 avsattes 3,25 miljoner ecu. 
Landsbygdskreditgarantifonden presenterade 1997 målsättningen att ge landsbygdsföretag 
ytterligare säkerheter om de lånade mer än sina egna realsäkerheter. 
Estland har till dags dato inte infört några lagar om landsbygdens utveckling. 
Jordbrukets livsmedelsindustri står för 4,1 % av BNP. Hela sektorn har sedan 1996 
privatiserats. Under de senaste året har trenden mot koncentration inom sektorn och en 
efterföljande omstrukturering kraftigt ökat de inhemska och utländska investeringarna och 
"ii 
banat väg för den modernisering och anpassning som krävdes för att förbättra industrins 
konkurrenskraft och för att uppfylla gemenskapens kvalitets- och hygiennormer. 
Slutsats 
Åtgärder har vidtagits för att uppfylla prioriteringarna på kort sikt i partnerskapet för 
anslutning. Estland har börjat förberedelserna för att införa strukturerna och instrumenten för 
att vid anslutningen kunna tillämpa den gemensamma jordbrukspolitiken. Dessa 
ansträngningar måste ytterligare förstärkas, särskilt för att bygga upp den administrativa 
organisation som behövs. Privatiseringstakten när det gäller jordbruksmark är fortsatt låg och 
hindrar därmed en mer effektiv omorganisation av produktionen. Betydande framsteg när det 
gäller att anta den lagstiftning som nämns i vitboken borde göra det möjligt för Estland att 
fortsätta sina ansträngningar att genomföra och se till att gemenskapens veterinära och 
fytosanitära krav efterlevs, och förbättra anläggningarna så att de uppfyller gemenskapens 
normer. 
Fiske 
Ingen specifik lagstiftning har antagits på fiskeriområdet. 
Fiskeriavdelningen inom miljöministeriet håller på att omstruktureras och organiseras på ett 
sådant sätt att den gemensamma fiskeripolitiken kan genomföras. Det finns behov av ökade 
personalresurser och specialinriktad utbildning. 
Energi 
Den långsiktiga nationella utvecklingsplanen för bränsle- och energisektorn har antagits. 
Planen sätter upp omfattande mål som påverkar alla energisektorer. Den kommer att revideras 
vartannat år, och ger konkreta prognoser fram till 2005 och allmänna riktlinjer fram till 2018. 
En energilag trädde i kraft den 1 januari 1998. Den omfattar bränslehandel, bränslenät och 
kraft- och värmenät och tar upp frågor som liberalisering av energimarknaden (tredje parts 
marknadstillträde, öppen prissättning m.m.) och kraft- och gastransport. Den bygger på 
marknadsprinciper som kommer från EU-direktivet för elektricitet. Ytterligare anpassning till 
bestämmelserna om den inre energimarknaden krävs dock. 
Enligt lagen skall en myndighet inrättas för sektorn, energimarknadsinspektionen, vilket 
skedde i januari 1998. Myndighetens självständighet och dess ställning i förhållande till den 
estniska konkurrensmyndigheten måste ägnas uppmärksamhet. Inspektionen kan visa sig vara 
ett föredöme som myndighetstyp för den utvidgade inre energimarknaden. 
Trots att energipriserna höjts täcker de fortfarande inte produktionskostnaderna. 
Estlands oljeskifferindustri förser landet med 99 % av den lokalt producerade primära 
elektriciteten, och har utpekats av estniska beslutsfattare som en särskild utmaning för 
regional (Narvaregionen) och sektoriell omstrukturering. Privatiseringen av de båda största 
oljeskifferkraftverken har inletts. 
Beträffande privatiseringen kan också hänvisas till regeringsplanen från december 1997 om 
omstrukturering och privatisering av Eesti Energia (landets elbolag) och partiell privatisering 
?3 
av Eesti Gaas (bland aktieägarna finns Ruhrgas och Gazprom). Staten har beslutad sälja sin 
återstående aktiepost på 27% till strategiska investerare under 1998. Kommissionen har 
återigen påpekat att insynen i privatiseringsprocessen på dessa områden är viktig. 
Estland fortsätter att prioritera regionalt energisamarbete i Östersjöregionen/Norden. Man har 
fortsatt att undersöka möjligheterna till sammanlänkning av gasnätet med det nordiska 
gasnätet och EU-nätet. 
Man uppfyller ännu inte beredskapskraven i gemenskapens regelverk om att hålla ett oljelager 
som räcker till 90 dagars förbrukning. Det behövs ytterligare arbete beträffande effektiv 
energianvändning och utsläpp, och dessa områden behöver anpassas till gemenskapens 
regelverk. Landets deltagande i EU:s energiprogram kommer att spela en viktig roll för att 
effektivisera energianvändningen och främja arbetet med förnybara energikällor. 
Ett komplett avtal om säkerhetskontroller mellan Estland och IAEA trädde i kraft i november 
1997. 
Slutsats 
Estland har gjort vissa framsteg i anpassningen till bestämmelserna för den inre 
energimarknaden, men det krävs ytterligare arbete för att anpassa monopolen, tillgången till 
näten, energiprissättningen, statliga ingrepp i och omstrukturering av oljeskifferindustrin, 
beredskap (bland annat att bygga upp obligatoriska oljelager), effektiv energianvänding samt 
miljönormer. 
Transport 
Under det gångna året har Estland ökat sina insatser för att upprätta en rättslig ram för 
transportområdet i överensstämmelse med EG:s lagstiftning. 
Beträffande vägtransporter har all nödvändig lagstiftning för vikter och mått, yrkeskrav och 
besiktningskrav för motorfordon antagits av regeringen och trätt i kraft. 
Omstruktureringen av Estlands järnvägar har framskridit i överensstämmelse med 
gemenskapens regelverk. Järnvägslagen har ändrats för att sörja för finansiell insyn i denna 
sektor. Det statliga järnvägsbolaget har ombildats till ett aktiebolag. 
På sjötransportområdet trädde lagen om hamnsäkerhet och lagen om sjösäkerhet samt lagen 
om fartygsägande, flagglagen och lagen om fartygsregister i kraft 1998.1 hamnsäkerhetslagen 
regleras ägarens skyldigheter beträffande säkerhet samt statlig hamnbevakning. I 
sjösäkerhetslagen regleras hamnförvaltningens säkerhetstekniska skyldigheter och förfaranden 
avseende statlig hamnbevakning. Lagen gäller både för fartyg under estnisk flagg och 
utländska fartyg som går i Estlands territorialvatten och inre vattenvägar. Syftet är att införliva 
den största delen av gemenskapens regelverk på sjösäkerhetsområdet. I flagglagen och 
fartygsregisterlagen regleras villkoren för fartygsregistrering och verksamheten avseende 
flaggdokument. Säkerheten på fartyg är fortfarande ett problem. 
Beträffande flygtransport har flera regeringsförordningar antagits som uppfyller EG:s krav om 
bestämmelser för undersökning av olyckor och tillbud inom civilflyget och fastställande av 
gemensamma bestämmelser om ett system för ersättning för passagerare som nekas 
3h 
ombordstigning. Utkastet till en ny lufttransportlag som täcker en stor del av gemenskapens 
regelverk inom flygsektorn färdigställdes under det första kvartalet 1998. 
Vad gäller utvecklingen av infrastrukturen i transportsektorn samarbetar Estland nära inom 
ramen för utvärderingen av behovet av transportinfrastruktur (TINA) för att kopplas upp till 
de transeuropeiska näten. Inom landet prioriteras förbättringen av ost- och 
sydostförbindelserna, särskilt via järnväg. 
Slutsats 
Hittills har stora framsteg gjorts beträffande genomförande på de olika områdena av 
gemenskapens regelverk för transport. Landet borde överväga att anta en särskild strategi för 
infrastruktur och finansiering på transportområdet med stöd av statsbudgeten. Det behövs 
ytterligare insatser för att förbättra säkerheten på fartygen. 
Små och medelstora företag 
Utvecklingen av små och medelstora företag är en av prioriteringarna i Estlands ekonomiska 
politik. Den estniska regeringspolitiken har som målsättning att främja ett gynnsamt klimat 
för utveckling av små och medelstora företag och att förbättra deras konkurrenskraft med 
tanke på deras internationalisering. De små och medelstora företagens bidrag till den 
sammanlagda sysselsättningen har ökat från 55 % 1996 till 60 % 1997. Små och medelstora 
företag utgör cirka 98 % av det sammanlagda antalet företag. 
Estland har från och med slutet av 1998 erbjudits att delta i gemenskapens tredje fleråriga 
program för små och medelstora företag. 
3.5 Ekonomisk och social sammanhållning 
Sysselsättning och sociala frågor 
I augusti 1998 uppgick arbetslösheten till 3,3 % av arbetskraften och till 10,5 % av den 
arbetsföra befolkningen (ILO:s beräkningsmetod). De regionala skillnadenia är mycket stora. 
De statliga arbetsförmedlingarna har varit aktiva på arbetsmarknadspolitikens område och när 
det gäller arbetslöshetsfrågor. Utbildningen av arbetslösa har hittills givit positivt resultat: 
1997 deltog 13 575 arbetssökande i arbetsmarknadsutbildning och 70 % av dem fick arbete 
efter avslutad utbildning. Ändå saknar Estland en klart definierad politik och en strategi för 
arbetsmarknadsfrågor och personalutveckling. 
En garantifond inrättades under 1998 för stöd till arbetstagare som är anställda vid företag 
som omfattas av konkursförfaranden. 
När det gäller den sociala dialogen har trepartsdialogen utvecklats ytterligare och omfattar 
sådana frågor som socialförsäkringsreformen, t.ex. pensionsförsäkring och sjukförsäkring. 
Som en följd av överenskommelsen 1997 mellan arbetsmarknadens parter håller ett socialt 
och ekonomiskt råd på att inrättas. 
1) 
På området hälsa och säkerhet i arbetet har Estlands regering fastställt en arbetsmiljöpolitik 
för landet. Syftet med denna politik är att i första hand förstärka tillsynen och 
yrkesinspektionens roll. 
Det råder avsevärda löneskillnader mellan kvinnor och män. Åtgärder har vidtagits för att 
stärka jämställdheten inom den offentliga förvaltningen. 
Slutsats 
Det har gjorts framsteg på arbetsrättens område och i fråga om reformen av den sociala 
tryggheten. Ytterligare insatser behövs emellertid för att införliva och genomföra 
gemenskapens regelverk i fråga om sysselsättning och sociala frågor. Estland behöver i 
synnerhet fastställa en strategi på arbetsmarknadens område och i fråga om 
personalutveckling. Ytterligare insatser behöver göras för att genomföra lagstiftningen på 
området för lika möjligheter mellan kvinnor och män. Estland behöver ägna särskild 
uppmärksamhet åt att bygga upp den förvaltningskapacitet som behövs för att kontrollera 
efterlevnaden av lagstiftningen på det sociala området, i synnerhet vad gäller hälsoskydd samt 
hälsa och säkerhet i arbetet. 
Regionalpolitik och sammanhållning 
Estland har inlett ett antal regionala utvecklingsprogram med särskild inriktning på specifika 
regioner eller sociala och ekonomiska problem. En regionalpolitisk strategi håller på att 
utarbetas för att skapa enhetlighet i dessa regionala utvecklingsåtgärder. Genom denna strategi 
kommer de huvudsakliga riktlinjerna och prioriteringarna för Estlands regionalpolitik att 
bestämmas. På grundval av denna kommer de estniska myndigheterna att utforma ett 
nationellt utvecklingsprogram. Estland har även inlett en reform av landets geografiska 
organisation. De insatser som för närvarande pågår på området för reformen av den offentliga 
förvaltningen syftar till att klargöra förvaltningens arbetsuppgifter på olika nivåer. 
Det estniska organet för regional utveckling inrättades i maj 1997 med uppgift att samordna 
och tillhandahålla tekniskt stöd för dessa program. Det samordnar även den verksamhet som 
bedrivs genom de 17 nätverken för stöd till företag, vilka ger rådgivning till lokala företag, 
samt ansvar för finansiell kontroll. Den första utvärderingsrapporten om den regionalpolitiska 
verksamheten blev färdig i mars 1998. 
Fortfarande behöver framsteg åstadkommas på alla dessa områden. Graden av samordning 
mellan åtgärder inom olika sektorer är låg och det saknas klara urvalskriterier för de befintliga 
programmen. De ekonomiska resurserna för regionalpolitiken är fortfarande begränsade, även 
om antalet instrument har ökats. Förfarandena för övervakning och kontroll behöver också 
stärkas, men de estniska myndigheterna har börjat ta itu med dessa frågor. 
Slutsats 
Estland har tagit itu med några av de prioriteringar på kort sikt som fastställs i partnerskapet 
för anslutning, men de konkreta framstegen är fortfarande begränsade. Estland har gjort vissa 
framsteg genom att anta sådan lagstiftning som stärker institutionerna och genom att avsätta 
%c 
budgetmedel. Estland har visserligen gjort framsteg rent allmänt, men insatserna behöver 
påskyndas för att Estland skall vara redo att delta i EU:s strukturpolitik vid en anslutning. 
3.6 Miljö och livskvalitet 
Miljö 
Estland har sedan början av 1997 antagit ett stort antal rättsakter för att anpassa sin 
lagstiftning till gemenskapens regelverk på miljöområdet, däribland direktiven om bedömning 
av inverkan på miljön, ramdirektivet om avfall, direktivet om farligt avfall, direktiven om 
förpackningar och förpackningsavfall, direktiven om utsläpp från motorfordon, direktivet om 
nitrat samt direktivet om dricksvatten. 
I enlighet med rekommendationen i partnerskapet för anslutning är Estland för närvarande i 
färd med att utveckla strategier för genomförande av specifika direktiv inom alla sektorer. I 
samarbete med de två andra baltiska staterna håller Estland på att utveckla program för att 
genomföra direktiven om genetiskt modifierade organismer, om god laboratoriesed och 
direktivet om buller. 
Vad kontrollen av efterlevnaden beträffar bör Estland koncentrera sina insatser på systemet 
för tillståndsgivning och övervakning, utveckling av mänskliga resurser och bättre utrustning 
vid miljöinspektionen och de regionala miljöförvaltningarna. 
Estland har gjort allmänt goda framsteg när det gäller tillnärmningen av sin lagstiftning. En 
hel del återstår dock fortfarande att göra inom områdena för buller, industriell förorening, 
genetiskt modifierade organismer, kemikalier och vattenkvalitet. 
Slutsats 
Estland har gjort vissa framsteg när det gäller att uppfylla de relevanta prioriteringarna på 
kort sikt i partnerskapet för anslutning, särskilt vad beträffar införlivandet av lagstiftningen på 
områdena för avfallshantering och naturskydd. Estland bör fortsätta att utveckla strategier för 
genomförande av specifika direktiv, framför allt för ramlagstiftningen och för genomförande 
av kostsamma och ur förvaltningssynpunkt svåra gemenskapslagar. Särskild uppmärksamhet 
måste ägnas framtida finansieringsstrategier. Fortsatta ansträngningar måste göras för att höja 
den privata och offentliga investeringsnivån på miljöområdet i syfte att uppfylla 
gemenskapsnormerna. Nära samarbete bör utvecklas med de internationella finansiella 
instituten i detta avseende. 
Konsumentskydd 
Den befintliga lagstiftningen om allmän produktsäkerhet och vilseledande reklam 
överensstämmer i stort sett med gemenskapslagstiftningen. Lagstiftningen om vilseledande 
reklam behöver dock ändras så att jämförande reklam inkluderas. Harmonisering pågår med 
de direktiv som inte rör produktsäkerhet såsom distansförsäljning, oskäliga avtalsvillkor, 
konsumentkredit, hemförsäljning, fast egendom på tidsdelningsbasis (s.k. timeshare) och 
paketresor. 
Tillnärmningen av lagstiftningen fortskrider på ett tillfredsställande sätt. 
Konsumentskyddsstyrelsen kommer att behöva förstärkas ytterligare för att klara 
-&? 
genomförandet av lagstiftning om oskäliga avtalsvillkor. Konsumentrörelsen är relativt svagt 
utvecklad och behöver understödjas. 
3.7 Rättsliga och inrikes frågor 
I yttrandet från juli 1997 uppmanade kommissionen Estland att åtgärda vissa betydande 
brister i lagstiftningen, att förbättra handläggningen av flykting- och asylärenden och att 
effektivare bekämpa organiserad brottslighet och penningtvätt. 
Invandring och gränskontroll 
Nya viseringsbestämmelser har antagit som är förenliga med Europeiska unionens regelverk. 
Vissa visumtyper har avskaffats (utresevisum, återflyttningsvisum), medan andra har infört 
(turist- och affårsresevisum). Bestämmelserna om förlängning av visum och om längsta 
tillåtna vistelsetid har gjorts klarare. Ett optiskt läsbart viseringsmärke har införts som 
överensstämmer med EU:s normer. Det avtal som slutits med Ryssland och som gör det 
möjligt för invånarna i Narva-Ivangorod-området att resa in i Estland med ett särskilt tillstånd 
istället för med visum är däremot inte i överensstämmelse med EU:s regler. Estland har slutit 
flera återtagandeavtal, det senaste med Schweiz i januari 1998. 
Utlänningslagen har ändrats vilket innebär att icke-medborgare kan erhålla permanent 
uppehållstillstånd under vissa förutsättningar (se närmare avsnittet om politiska kriterier). 
Utlänningars rätt till bosättning i Estland är begränsad till en invandringskvot som sedan 
oktober 1997 är 0,05 % av den bofasta estniska befolkningen per år. Andra ändringar av 
utlänningslagen under 1998 rör uppehållstillstånd utöver denna kvot för medborgare i 
Europeiska unionen, Island, Norge, Schweiz och Förenta statenia samt för medborgare i andra 
länder som är makar, underåriga barn eller föräldrar till estniska medborgare. 
Vad gränskontrollen beträffar har betydande framsteg gjorts i förhandlingarna om ett 
gränsavtal med Ryssland: merparten av de tekniska frågorna är lösta och Estland har förklarat 
sig villigt att underteckna avtalet så fort Ryssland är redo att göra sammalunda. I mars 1998 
fullbordades införandet av förfaranden för gräns- och tullkontroller. Lagstiftningen om 
gränskontroll ger tillräckliga befogenheter åt gränsbevakningen och övriga behöriga 
myndigheter att utföra sina uppgifter, God samordning råder mellan myndigheterna. I juli 
1998 infördes ett system för elektronisk gränsövervakning och större delen av den östra 
gränsen täcks nu av speciella sensorer och radar. 
Asyl 
Flyktinglagen, som trädde i kraft den 9 juli 1998, innebar att rätten till asyl infördes i Estland. 
Lagen reglerar asylansökningar, mottagande av flyktingar och fastställande av flyktingstatus. 
Tillämpningsföreskrifter för lagen har ännu inte utfärdats. Endast 25 asylansökningar har 
hittills lämnats in och ännu har inga beslut i dessa ärenden fattats. 
Polissamarbete 
Vad kampen mot organiserad brottslighet beträffar har ett övergripande program för 
brottsförebyggande åtgärder och kontroll (nationella programmet för förebyggande av brott) 
antagits, en narkotikaenhet inom polisen har inrättats och tjänstemän från denna enhet 
placerats ut på varje polisprefektur. Som uppföljning av dessa åtgärder krävs fortsatta 
if 
ansträngningar för att bekämpa den ökande ekonomiska brottsligheten, penningtvätten och 
narkotikahanteringen. Arbetsmetoderna och de tekniska systemen för bekämpning av 
organiserad brottslighet måste förbättras och de personalresurserna förstärkas: på 
prefekturerna saknas fortfarande personal som är specialiserad på annan organiserad 
brottslighet än narkotikahantering och även i det senare fallet finns ett utbildningsbehov. 
Efter kommissionens yttrande har Estland antagit en stor mängd lagstiftning om polis och 
säkerhet. Lagen om nationella säkerhetsarrangemang utgör den rättsliga grunden för att 
skydda statens säkerhet och reglerar de berörda institutionernas ställning och befogenheter. 
Polislagen har till syfte att ge stabilitet åt polisstyrkorna. Lagen innehåller bestämmelser om 
polismäns kvalifikationer, gradindelning och löner. 
Polisen är föremål för reformer. Kriminalpolisen omorganiseras till brottsutredande enheter. 
Målet är att undvika dubbelarbete vid brottsutredningar. Antalet anställda vid polisens 
avdelning för interna utredningar har ökats, för att fler brott begångna av polismän skall kunna 
upptäckas och bekämpas. 
Estland har slutit formella avtal om polissamarbete med 15 länder. Den estniska polisen 
samarbetar även bilateralt med andra länder, däribland Ryssland. 
Narkotika 
Lagen om narkotika och psykotropa ämnen, antagen i juli 1997, lagen om ratificering av 
Europarådets konvention mot doping och regeringens förordning om kontroll av prekursorer 
och nödvändiga kemikalier har alla trätt i kraft. Dessutom antog den Estland i november 1997 
riktlinjer för narkotikapolitiken för perioderi 1997-2007. 
Estland måste emellertid snabbt ratificera Förenta Nationernas konvention från 1988 mot 
olaglig hantering av narkotika och psykotropa ämnen och dessutom anta lagförslaget om 
förebyggande av penningtvätt, vilket utgör ett oumbärligt verktyg för 
narkotikabekämpningen. Den tidpunkt som angivits för ikraftträdandet, år 2000, ligger allt för 
långt bort. 
Det nationella centrumet för narkotikainformation måste förstärkas om Estland skall kunna 
delta i den verksamhet som bedrivs av Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och 
narkotikamissbruk i Lissabon. 
Rättsligt samarbete 
Estland bedriver fortsatt nära samarbete med flera medlemsstater för att förbättra sin rättsliga 
struktur och för att genomföra unionens regelverk. 
Slutsats 
Estland har gjort betydande ansträngningar på områden som invandring, gränskontroll och 
asyl, även om det saknas tillämpningsföreskrifter. Ett betydande arbete har utförts för att 
omorganisera polisväsendet. 
Med hänsyn till prioriteringarna på kort sikt i partnerskapet för anslutning krävs att Estland 
utöver de vidtagna åtgärderna satsar större resurser på kampen mot organiserad brottslighet 
3f 
och narkotika och med det snaraste antar de internationella och nationella rättsliga instrument 
som är nödvändiga för detta (1988 års FN-konvention, lagen om penningtvätt m.fl.). Landet 
måste också fortsätta arbetet med att angripa korruption - ytterligare en prioritering på kort 
sikt i partnerskapet - såsom hittills har gjorts genom förstärkning av polisens interna 
utredningsenhet. 
Vad beträffar prioriteringar på medellång sikt måste satsningarna på att utrusta den östra 
gränsen fortsätta och Estland måste se till att dessa satsningar åtföljs av en ökning av de 
personalresurser som krävs, kvantitativt och kvalitativt. 
3.8 Utrikespolitik 
Handel och internationella ekonomiska förbindelser 
Estland har en mycket liberal handelsordning med mycket få importtullar eller kvantitativa 
begränsningar. Exporttullar tas ut på kulturhistoriskt värdefulla föremål (100 %). Sedan 
yttrandet antogs har Estland undertecknat frihandelsavtal med EFTA-länderna, Färöarna 
(ännu inte ratificerat), Tjeckien, Slovenien, Slovakien och Turkiet. Dessutom har 
förhandlingar om frihandelsavtal med Polen och Ungern slutförts (avtalen har dock ännu inte 
undertecknats). 
Estland befinner sig i slutskedet av sina förhandlingar om medlemskap i 
Världshandelsorganisationen (WTO). Estland förväntas färdigställa sitt anslutningsprotokoll 
under 1999. Med tanke på ett framtida medlemskap i Europeiska unionen för Estland är det 
positivt att landet anpassar sig till gemenskapens gemensamma handelspolitik i samband med 
förhandlingarna om WTO-medlemskap. 
De baltiska länderna håller på att utveckla ett samarbete för ett gradvist genomförande av 
liberaliseringen, regional integrationspolitik och vidare håller man på att introducera ett 
gemensamt baltiskt ekonomiskt samarbetsområde. 
Ett avtal om avskaffande av icke-tariffara handelshinder har nyligen ingåtts och 
förhandlingarna om liberalisering av tjänstemarknaden fortlöper. 
Utvecklingssamarbete 
Estland har planer på att anslå ett belopp ur statsbudgeten för humanitärt bistånd och 
utvecklingsstöd till tredje land. Inga konkreta åtgärder har dock vidtagits i detta avseende. 
Tull 
En ny, ändrad tullag trädde i kraft i januari 1998. Även om den innebär en förbättring jämfört 
med den tidigare lagen, uppfyller den ännu inte kraven i gemenskapens tullkodex. De 
viktigaste ändringarna inbegriper en ny varuklassificering som bättre överensstämmer med 
gemenskapens nomenklatur, ursprungsregler, ett nytt förfarande för bearbetning under 
tullkontroll, en förbättring av garantisystemet och ett mera exakt beräkningsförfarande för 
tullskulder. Enligt den nya lagen är handel med varumärkesförfalskadc och pirattillverkade 
varor förbjuden. 
lyP 
Sedan november 1997 har tulltaxelagen utgjort den rättsliga grunden för tullsatser. Tullar tas 
dock endast ut på pälsar, motorcyklar, cyklar och fritidsbåtar. Uttag av tull är ett absolut krav 
för att gemenskapens regelverk på tullområdet skall kunna antas effektivt. Dessutom måste 
utbildning och andra förberedande åtgärder prioriteras så att tullpersonalen och 
tullförvaltningen skall kunna genomföra lagstiftning som är förenlig med gemenskapens 
regelverk och se till att den efterlevs. 
Beredningen av en tullkodex som är förenlig med gemenskapens regelverk inleddes i januari 
1998. Dessutom trädde de rättsliga förfarandena för utfärdande av ursprungsbevis för varor i 
kraft i maj 1998, och arbetet med att harmonisera Estlands varunomenklatur med 
gemenskapens kombinerade nomenklatur fortgår. 
En strategiplanför tullen (1998—2002) är för närvarande under beredning. Strategin omfattar 
fem huvudområden: personalresurser, infrastruktur, tullteknik, lagstiftning och internationellt 
samarbete. En annan positiv tilldragelse är byggandet av nya, moderna tullokaler vid gränsen 
till Ryssland och till Lettland. 
När det gäller det internationella samarbetet har gemensamma tullkontroller införts vid 
gränsen mellan Lettland och Estland. Ett avtal om gemensamma baltiska 
Iransiteringsförfaranden har undertecknats mellan Estland, Lettland och Litauen. Ett 
gemensamt tulldatasystem har valts ut av de tre baltiska staterna, och bilaterala avtal om 
ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor har undertecknats med Sverige, Danmark, 
Finland, Turkiet och Nederländerna. Estland har ansökt om att bli avtalsslutande part till 
EG/EFTA-konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande och till konventionen om 
ett förenklat förfarande. Det finns inga hinder för anslutning till den senare konventionen 
eftersom det administrativa enhetsdokumentet redan används i Estland. 
Slutsats 
Estland har visserligen gjort vissa framsteg på tullområdet, men förberedelserna för införandet 
av tullavgifter har försenats avsevärt. Avsaknaden av planer för att åtgärda situationen på kort 
sikt ger anledning till oro. Estland bör snarast införa en strategi för införande av tullar, så att 
kraven i gemenskapens regelverk på tullområdet kan uppfyllas. 
Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
Estland har sedan juli 1997 fortsatt att delta aktivt i den multilaterala politiska dialogen inom 
ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Landet deltar i de 
ordinarie mötena mellan de politiska chefstjänstemännen och mellan 
Europakorrespondenterna och de associerade ländernas korrespondenter och även i GUSP-
arbetsgrupperna. 
Estland har regelbundet anslutit sig till Europeiska unionens ståndpunkter och har hörsammat 
uppmaningar att understödja unionens uttalanden, förklaringar och demarscher, även inom 
ramen för FN och OS SE. 
Estland fortsätter att orientera sin utrikes- och säkerhetspolitik i riktning mot Europeiska 
unionen och NATO och vinnlägger sig om att bidra till stabiliteten i regionen genom aktivt 
samarbete i Östersjöområdet. I förhållande till NATO koncentrerar sig Estland nu på de 
V 
praktiska förberedelserna för att uppfylla kraven för medlemskap. Estland deltar som 
associerad partner på ett konstruktivt sätt i Västeuropeiska unionen (VEU). 
Estland har över lag goda förbindelser med grannländerna. Vidareutveckling av de goda 
förbindelserna med Ryssland förblir ett huvudinslag i Estlands utrikespolitik. Viktiga 
framsteg har gjorts i förhandlingarna om ett gränsfördrag med Ryssland. Alla tekniska 
problem har kunnat lösas och den estniska regeringen har förklarat sig villig att underteckna 
fördraget så snart Ryssland är berett att göra det. 
Estland stöder Europeiska unionens hållning beträffande truppminor, även om landet ännu 
inte har undertecknat Ottawakonventionen eftersom den statliga försvarspolitiken först måste 
anpassas till kraven i denna konvention. 
3.9 Finansiella frågor 
Finansiell kontroll 
Vad gäller extern kontroll kommer kontoret för revision på riksnivå, som håller på att 
omorganiseras, att i framtiden arbeta endast med externa kontroller i efterhand. Kontoret 
behöver förstärkas och utbildning för dess personal behöver tillhandahållas. 
Förberedelserna för upprättandet av ett system för intern finansiell kontroll vid de statliga 
institutionerna har inletts. I juli 1998 beslöt regeringen att inrätta en central, oberoende intern 
kontrollstruktur inom finansministeriet. Uppgift och arbetssätt för den nya strukturen bör 
emellertid fastställas i lag. Lagen om statens budget måste också ändras. Utbildning bör 
tillhandahållas. 
Det förväntas att ett avtal om administrativt samarbete med kommissionen skall säkerställa 
samarbetet avseende intern kontroll och stöd till förberedelserna inför anslutningen. 
Slutsats 
Ansträngningar behöver fortfarande göras för att införa de förvaltnings- och 
kontrollförfaranden som är nödvändiga, särskilt med tanke på stödet inför anslutningen och 
framtida deltagande i strukturfonderna. 
3.10 Allmän bedömning 
Estland har allmänt gjort framsteg när det gäller tillnärmningsprocessen, men ytterligare 
insatser krävs när det gäller kontroll av att lagstiftningen om den inre marknaden efterlevs 
(särskilt vad gäller immaterialrätt, standarder och certifiering och statligt stöd) och för att 
förbereda en strategi för införande av tullavgifter och därtill hörande förvaltning. Estland har 
gjort viktiga framsteg vad gäller att införa lagstiftning på området rättsliga och inrikes frågor 
och vidtar nu åtgärder för att säkerställa ett effektivt genomförande av denna. 
Estland har behandlat samtliga aspekter av de prioriteringar på kort sikt som ingår i 
partnerskapet för anslutning, även om ytterligare ansträngningar måste göras när det gäller 
den inre marknaden, särskilt ett trovärdigt system för kontroll av statligt stöd. 
41-
4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens 
regelverk 
I detta kapitel uppdateras den information som ges i yttrandet. Vid Europeiska rådets möte i 
Madrid i december 1995 talades det om behovet av att skapa förutsättningar för en gradvis 
och harmonisk integrering av kandidatländerna, särskilt med hjälp av anpassning av de 
administrativa strukturerna. I anslutning till detta tema framhölls i Agenda 2000 att det är 
viktigt att gemenskapslagstiftningen införlivas effektivt med nationell lagstiftning, men än 
viktigare att den genomförs korrekt i praktiken genom lämpliga administrativa och rättsliga 
strukturer. Detta är nödvändigt för att ömsesidigt förtroende, som är en förutsättning för ett 
framtida medlemskap, skall kunna skapas. 
I årets rapport har kommissionen samarbetat med kandidatländerna i syfte att upprätta en 
översikt över förvaltningsmyndigheter på centrala områden av gemenskapens regelverk. När 
så är möjligt redogörs det för huruvida dessa organ har tillräckliga rättsliga befogenheter för 
att genomföra regelverket, för antalet anställda i organet och deras kvalifikationer samt för 
tillgången till budgetmedel. I vissa fall är det redan nu möjligt att bedöma kvaliteten hos de 
beslut som fattas. Kommissionen har för avsikt att utveckla denna aspekt i framtida rapporter. 
Det är nödvändigt att stärka den administrativa strukturen om Estland skall kunna genomföra 
och tillämpa gemenskapens regelverk effektivt. 
4.1 Den offentliga förvaltningens organisation 
Estlands statsförvaltning har cirka 18 800 anställda2, inbegripet ministerierna (10%), andra 
regeringsorgan (83 %) och de regionala förvaltningarna (8 %). Därutöver sysselsätter de 
lokala myndigheterna cirka 3 300 personer. Estlands förvaltning lider brist på välutbildad 
personal på mellannivå och teknisk personal inom den offentliga förvaltningen. Detta beror 
främst på hård konkurrens från den privata sektorn, som kan erbjuda högre löner för att 
anställa ung, motiverad och yrkesutbildad personal. 
I juli 1998 fastställde regeringen ministeriernas ansvarsområden för att samordna den 
offentliga förvaltningens utveckling. På regeringsnivå samordnas frågor kring reformen av 
den offentliga förvaltningen av kommissionen för reformen av den offentliga förvaltningen. 
De statliga organen arbetar dagligen med olika aspekter av reformen av den offentliga 
förvaltningen. Sedan juli 1998 har statskansliet fatt nytt ansvar när det gäller reformen av den 
offentliga förvaltningen. 
Tillnärmningen av lagarna sköts av ministerierna. Tidsplanen för tillnärmningen har fastställts 
i det nationella programmet för antagandet av gemenskapens regelverk. Kontoret för 
europeisk integration skall se till att tidsplanen hålls. Justitieministeriet ser till att den 
nationella lagstiftningen överensstämmer med gemenskapens regelverk. För att underlätta 
processen åtföljs alla lagförslag av en promemoria som redogör för att lagen i fråga 
överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning. 
2 Inbegriper polis, gränsbevakning och anställda vid kriminalvårdsanstalter. Utbildnings- och 
hälsovårdspersonal är ej medräknad. .. » 
hl 
De prioriterade målgrupperna, innehåll och metod för att utbilda personal i den offentliga 
förvaltningen har också fastställts. Grundläggande utbildning kommer att ges centralt. 
Utbildning inom särskilda sektorer kommer att arrangeras av varje ministeriums 
utbildningsenhet. Kontoret för europeisk integration fungerar som en länk mellan 
ministerierna och ger stöd vid identifieringen av utbildningsbehoven. Särskilda medel har 
avsatts för utbildning av tjänstemän vad gäller frågor kring EU. 
Personal har också anställts för att öka allmänhetens kännedom om EU:s verksamhet. 
Kontoret för europeisk integration har också medverkat i processen att skapa ett regionalt nät 
av EU-informationscenter. I syfte att förbättra allmänhetens kännedom om EU, beslutades det 
under sommaren 1998 att uppgiften att informera allmänheten skulle överföras från kontoret 
för europeisk integration till ett nytt separat EU-informationssekretariat vid statskansliet. 
4.2 Den offentliga förvaltningens och rättsväsendets kapacitet : 
Nyckelområden för implementeringen av gemenskapens regelverk 
Enhetlig tillämpning av EG-rätten: Det stora antalet mål i domstolarna, i förhållande till 
antalet domare (221), fortsätter att ställa till problem för rättsskipningens effektivitet. 
Dessutom utbildades en stor del av de nuvarande domarna (192) under det gamla systemet. 
Estniska rättscentret utbildar sedan 1995 domare och åklagare. Dessutom har 39 domare 
deltagit i seminarier utomlands. Vidareutbildningen av yrkesverksamma domare försvåras av 
det relativt låga antalet domare i Estland vilket gör det svårt för dem att ta ledigt från arbetet 
och delta i kurser. 
Estland har gjort ytterligare ansträngningar för att utöka domarutbildningen när det gäller 
gemenskapslagstiftningen och ökat antalet domare som deltar i de olika kurserna. Utbildning 
bör åtföljas av ett ökat antal domare. 
Den inre marknaden: Byrån för offentlig upphandling har för närvarande 24 anställda. När 
det gäller immaterialrätt och industriell äganderätt har framsteg gjorts för att stärka den 
administrativa kapaciteten genom ökade personalresurser och utbildning. 
Överklagandenämnden vid ekonomiministeriet ansvarar för att utreda klagomål på detta 
område. Flera utbildningsprogram finns tillgängliga för anställda vid Patentbyrån (70 
personer). Ansträngningar har också gjorts inom kulturministeriet för att förbättra 
övervakningen av upphovsrätten. En ny tjänst har inrättats för att säkerställa övervakningen i 
samband med skydd av immaterialrätt. 
Kapaciteten hos certifieringsorgan, provningslaboratorier och myndigheter för 
marknadsövervakning måste förstärkas för att på ett effektivt sätt kunna genomföra direktiven 
enligt nya metoden. Institutionell uppbyggnad och förstärkningen av den administrativa 
kapaciteten på detta område går långsamt. Den estniska industrins tekniska och finansiella 
bidrag till standardiseringsarbetet måste öka för att landets standardiseringsnämnd, som helt 
och hållet är beroende av statliga medel, skall kumia bli självständig. Estlands 
standardiseringsnämnd har för närvarande 23 anställda, varav sju arbetar på 
standardiseringsavdelningen och fem på avdelningen för metrologi och ackreditering. 
Ackrediteringsverksamheten är avskild från certifiering och provning. 
M 
I den finansiella sektorn har ett program för att samordna övervakningen av denna sektor 
antagits, men ännu inte genomförts. Värdepappersinspektionen måste öka sina ansträngningar 
när det gäller att utbilda personalen på flertalet områden, såsom kontrollmetoder, 
värdepappersmarknader och investeringsstrategier. Försäkringsinspektionen har 17 anställda. 
Bankinspektionen vid Estlands centralbank måste stärka sin övervakningskapacitet och 
självständighet. Bankinspektionen har 21 anställda och bistås av en övervakningskommitté. 
Utbildningen av experter inom de olika inspektionerna måste förbättras. 
Konkurrens: För att kunna uppfylla förpliktelserna i den nya konkurrenslagen har 
konkurrensnämnden nyanställt 12 personer under 1998 (för närvarande har den 20 anställda). 
Nämnden ansvarar för utredningar och undersökningar av ärenden som rör 
konkurrensbegränsande samverkan, medan civilmålsdomstolarna är behöriga att bötfälla. För 
närvarande är antalet anmälningar mycket begränsat och de flesta ärenden tas upp på 
nämndens eget initiativ. 
Även om framsteg har gjorts när det gäller att förstärka personalresurserna och utbildningen 
av personal som arbetar med konkurrens, saknar Estland fortfarande ett riktigt 
övervakningssystem för statligt stöd. Insamling av uppgifter om de statliga stöd som de lokala 
myndigheterna har beviljat är till exempel ett stort problem. 
Telekommunikation: Lagändringar måste antas för att kunna skapa lämpliga bestämmelser 
som uppfyller EU:s normer på telekommunikationsområdet. En ny övervakningsmyndighet, 
Estländska nationella kommunikationsrådet, inledde sin verksamhet 1998 med 55 anställda. 
Den administrativa kapaciteten på telekommunikationsområdet väntas inte utgöra något 
problem. 
Indirekt beskattning: Estlands riksskatteverk (1030 anställda) utgörs av 18 lokala 
skatteförvaltningar. En bedrägeribekämpningsenhet har inrättats. Inom finansministeriet 
ansvarar skatteavdelningen för indirekt beskattning (mervärdesskatt och avgifter). Den 
administrativa kapaciteten i samband med genomförandet av gemenskapens regelverk bör 
förstärkas. Personalresurserna bör förstärkas, särskilt på bedrägeribekämpningsområdet. 
Jordbruk: Jordbruksministeriets nio avdelningar (127 anställda) har omorganiserats till fem. 
Ministeriets centrala förvaltning har fått fler medarbetare som främst är kontraktsanställda och 
som snarast möjligt bör övergå till fasta anställningar. Nya avdelningar som bildats inom 
jordbruksministeriets förvaltning sedan juni 1997 är Inspektionen för veterinär- och 
livsmedelskontroll och Laboratoriet för veterinär- och livsmedelskontroll. Antalet lokala 
laboratorier för veterinär- och livsmedelskontroll har minskats från tolv till sju, varav tre är 
ackrediterade. Den fytosanitära sektorn har också omorganiserats i två nya avdelningar, 
Inspektionen för växtodling och Kontrollanstalten för växtodling. Allmän utbildning har getts 
till veterinärer vid gränskontrollstationerna samt länsveterinärer och livsmedelsinspektörer. 
För att på ett effektivt sätt kunna kontrollera systemet med direktstöd inrättades ett center för 
jordbruks register och jordbruksinformation. Förberedelser för att skapa ett interventionsorgan 
har påbörjats. 
Dessa åtgärder är de första stegen mot att anpassa den administrativa kapaciteten på 
jordbruksområdet så att den uppfyller kraven i gemenskapens lagstiftning. Ansträngningarna 
måste emellertid fortsätta i syfte att förstärka den befintliga organisationen. 
t,\ 
Transport: Järnvägsförvaltningen, Estlands sjöfartsverk, inbegripet enheten för sjösäkerhet, 
och Luftfartsverket, inbegripet enheten för flygsäkerhet, är de myndigheter som ansvarar för 
genomförandet av transportlagstiftningen. 
Ytterligare ansträngningar bör inriktas på flygsäkerhet och sjösäkerhet. På 
lufttransportområdet finns ett fåtal problem när det gäller översättning av tekniska 
bestämmelser och språkutbildning samt ett antal öppna frågor kring den institutionella 
organisationen och dess innehåll för att genomföra gemenskapens regelverk när det gäller 
sjösäkerhet. Svårigheter som har kunnat konstateras vid hamninspektion för fartyg som för 
estnisk flagg när det gäller att uppfylla säkerhetskraven tyder på att förvaltningen ännu inte till 
fullo kan fylla sin övervaknings- och kontrollfunktion. 
Sysselsättning och sociala frågor: Socialförsäkringsnämnden ansvarar för att utarbeta 
program för social trygghet, samordning och genomförande av den sociala trygghetspolitiken 
samt för att inkassera intäkter och betala ut pensioner. Nämnden har för närvarande 36 
anställda. 
Arbetsmiljönämnden har delats upp i Arbetsmarknadsinspektionen och 
Arbetsmiljöavdelningen. Arbetsmiljöavdelningen ansvarar för den övergripande 
samordningen och förvaltningen av verksamhet på området hälsa och säkerhet i arbetet, 
särskilt lagstiftningsarbetet. Avdelningen har för närvarande endast åtta anställda. Estlands 
yrkesinspektion ansvarar för kontroll âv efterlevnaden av arbetsrätten och bestämmelserna om 
hälsa och säkerhet i arbetet. Yrkesinspektionen har 142 anställda, varav 82 är inspektörer. 
I slutet av 1997 omorganiserades Statens hälsoskyddsnämnd till Hälsoskyddsavdelningen 
respektive Hälsoskyddsinspektionen. Inspektionen har 251 anställda och ansvarar för kontroll 
av att hälsoskyddslagstiftningen efterlevs. 
De administrativa strukturerna för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelser om hälsa och 
säkerhet i arbetet och hälsoskydd bör förstärkas. Det nuvarande antalet anställda inom detta 
område är otillräckligt för att påta sig det ytterligare ansvar som följer av införlivandet av 
EG:s lagstiftning. 
Regionalpolitik och sammanhållning: I maj 1997 bildades i en estnisk myndighet för 
regional utveckling (16 anställda) för att samordna verksamheten vid de 17 
företagsstödcentrum som ger råd till lokala företag. Myndigheten ger också tekniskt stöd och 
samordnar de regionala utvecklingsprogrammen. Den ansvarar likaså för finansiell 
övervakning. 
Miljö: Ytterligare femton tjänster har skapats vid Miljöinspektionen för att samordna och 
övervaka utnyttjandet och skyddet av naturtillgångarna. Under 1998 har ytterligare tio tjänster 
skapats vid Strålskyddsinstitutet och två vid Miljöupplysningscentralen. 
Tjänstemän inom miljöförvaltningen har fått särskild utbildning i EU:s organisationsstruktur 
samt i administrativa förfaranden och förhandlingsteknik. Viktiga framsteg har gjorts när det 
gäller att utbilda jägmästare. 
När det gäller att kontrollera att lagstiftningen efterlevs bör Estland ytterligare koncentrera 
sina ansträngningar på licens- och övervakningssystemet, kompetensutveckling för personalen 
1,1 
och att skaffa utrustning till miljöinspektionen och de regionala miljöförvaltningarna. 
Kapaciteten på lokal nivå bör förstärkas. 
Konsumentskydd: Nämnden för konsumentskydd är den statliga myndighet som ansvarar för 
konsumentskydd och som kontrollerar efterlevnaden av konsumentpolitiken. Nämnden för 
konsumentskydd är en självständig institution med egen budget som sorterar under 
ekonomiministeriet. År 1997 hade nämnden 49 anställda vilket ökade till 52 anställda 1998. 
Nämnden för konsumentskydd kommer att behöva förstärkas ytterligare för att kunna 
genomföra vissa delar av gemenskapens regelverk, som bestämmelserna om oskäliga 
avtalsvillkor. 
Rättsliga och inrikes frågor: En viktig reform av nämnden för medborgarskaps- och 
migrationsfrågor gjordes i juli 1998. Nämnden har för närvarande 705 anställda. Olika 
avdelningar har bildats (t.ex. avdelningarna för flyktingfrågor och illegal invandring, 
integration och invandring, visum, yttre förbindelser och europeisk integration samt 
rättsavdelningen). 
Estlands gränsbevakning består av en styrka på totalt 2 185 gränsvakter (januari 1998). Den 
regionala personalfördelningen ser ut på följande vis: 47 % vid den norra gränsen, 30 % vid 
den östra, 18 % vid den södra och 5 % vid gränsbevakningens huvudkontor. För närvarande ar 
42 gränskontrollstationer och 30 gränskontrollställen öppna för internationell trafik. 
Gränsbevakningens mål är att bygga upp en yrkeskår bestående av 3 500 personer. 
I maj 1998 fanns det 5 600 polistjänster, varav endast 4 863 var tillsatta. En av orsakerna till 
polisbristen är lönenivån (2 000-2 500 estniska kronor) som är lägre än genomsnittslönen i 
Estland. Under de första tre månaderna 1998 sade 145 poliser upp sig från poliskåren, 100 av 
dem på grund av dålig lön. Detta kan fa en negativ inverkan på polisernas självständighet och 
öka riskerna för korruption. Poliser har erbjudits vidareutbildning inte bara av Estland utan 
också av utländska bilaterala och multilaterala organ (EU, Europarådet och FN). Under 1997 
fick 428 poliser vidareutbildning utomlands. 
Gränsbevakningens organisation är tillfredsställande, men personalresurserna behöver 
förstärkas. Större vikt bör läggas vid att förbättra polisernas arbetsförhållanden och utbildning 
samt vid att införa modern utredningsteknik. 
Tull: Omorganisationen av tullmyndigheten inleddes 1997, då det bland annat bildades en 
intern revisionsavdelning. Det finns nu en utvecklingsavdelning som ansvarar för frågor kring 
europeisk integration. Det har inrättats ett tullråd för att säkerställa samordningen och 
definiera prioriteringarna i tullens strategi. 
1997 arbetade 1 538 tulltjänstemän vid pstlands tullverk. Det finns totalt 18 
gränskontroll ställen för internationell trafik. Tullverket har bedömt att det behövs en budget 
på 180 000 ecu för att förstärka dess institutionella kapacitet. 
Estland måste fortfarande utveckla ett program för att förstärka sin administrativa kapacitet så 
att landet kan tillämpa tullar i framtiden. 
Finansiell kontroll: Riksrevisionsbyrån håller på att omorganiseras. För närvarande har den 
81 anställda. I framtiden kommer riksrevisionsbyrån endast att syssla med extern finansiell 
fi? 
kontroll i efterhand. Omstruktureringen kommer förmodligen att ta ett eller två år. För 
närvarande sysslar endast sex personer med intern kontroll, vilken endast omfattar 
betalningar. Det planerade organet för intern kontroll kommer att ha 35 anställda. 
Det krävs fortfarande avsevärda ansträngningar för att inrätta förvaltnings- och 
kontrollmekanismer. Det krävs bestämmelser om uppgradering av den estniska 
kontrollkapaciteten för ett tillfredsställande genomförande av stödet inför anslutningen och, i 
framtiden, av strukturfonderna. 
4.3 Organiserat samarbete 
För att hjälpa kandidatländerna att klara av de utmaningar det medför för dem att förstärka sin 
administrativa förmåga och anpassa sina förvaltningar så att gemenskapens regelverk kan 
genomföras, håller kommissionen och medlemsstaterna på att utveckla ett förfarande för 
organiserat samarbete inom ramen för Phare-programmet. I Europeiska, unionens 
medlemsstater genomförs regelverket av nationella förvaltningsmyndigheter (på central, 
regional och lokal nivå) och av olika byråer, fackorgan och den privata sektorn. Denna 
samlade administrativa och tekniska sakkunskap görs nu tillgänglig för kandidatländerna. 
Inledningsvis kommer det organiserade samarbetet att gälla fyra sektorer - jordbruk, miljö, 
finans och rättsliga och inrikes frågor, men det kommer gradvis att utvidgas till att omfatta 
hela gemenskapens regelverk. 
Estland deltar aktivt i det organiserade samarbetet. 
4.4 Allmän bedömning 
Även om Estland har vidtagit vissa åtgärder för att reformera den offentliga förvaltningen och 
rättsväsendet, har utvecklingen gått sakta - vilket till största delen beror på bristande 
mänskliga resurser - och den offentliga förvaltningen brister på vissa nyckelområden som 
övervakning av finansmarknaden, övervakning av statligt stöd, transporter till sjöss, 
sysselsättning och sociala frågor. Den pågående omstruktureringen av institutionerna för 
finansiell kontroll och utvecklingen av strukturer för regionalutveckling bör fortsätta och 
konsolideras så att Estland kan komma i en sådan position alt landet effektivt kan utnyttja 
medlen från gemenskapen. 
Det råder personalbrist inom rättsväsendet. Det finns inte tillräckligt med domare och de som 
finns är antingen unga och oerfarna eller har utbildats under den tidigare regimen. Det finns 
därför ett stort behov av utbildning och karriärutveckling inom rättsväsendet. 
C. Slutsats 
Estland fortsätter att uppfylla de politiska Köpenhamnskriterierna, även om beslut måste fattas 
beträffande naturaliseringen av statslösa bam. Vidare finns ett stort behov av utbildning och 
karriärutveckling inom rättsväsendet. 
Estland kan anses vara en fungerande marknadsekonomi och bör ha förmågan att på 
medellång sikt hantera konkurrenstryck och marknadskrafter inom unionen, förutsatt att det 
förs en försiktig makroekonomisk politik som fortsätter att begränsa de risker som är 
förknippade med den stora externa obalansen. 
ifl 
Förutsatt att Estlands problem med bristande administrativ kapacitet får en lösning kommer 
landet på medellång sikt att kumia påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför, även 
om särskilda ansträngningar bör göras när det gäller den inre marknaden, rättsliga och inrikes 
frågor. 
h1 
D. Partnerskap för anslutning och nationellt program för antagande av 
gemenskapens regelverk: Övergripande bedömning av genomförandet 
Syftet med partnerskapet för anslutning är att inom en och samma ram fastställa de 
prioriterade områden inom vilka ytterligare insatser bör göras och vilka anges i 
kommissionens yttrande, de finansiella medlen för att hjälpa kandidatländerna att 
genomföra dessa prioriteringar samt de villkor som gäller för stödet. Varje kandidatland 
har uppmanats anta ett nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk i 
vilket anges hur landet kommer att gå till väga för att genomföra partnerskapet, 
tidsplanen för att uppnå prioriteringarna samt behovet av personella och ekonomiska 
resurser. Både partnerskapen för anslutning och de nationella programmen för antagande 
av gemenskapens regelverk kommer att ses över med regelbundna mellanrum mot 
bakgrund av de framsteg som gjorts och i syfte att ange ytterligare prioriteringar. 
1 Partnerskap för anslutning: Bedömning av prioriteringar på kort sikt 
I partnerskapet för anslutning3 ingår följande prioriteringar på kort sikt för Estland: 
• Politiska kriterier: Åtgärder för att underlätta naturalisationsförfarandet och integrera 
icke-medborgare bättre, inbegripet statslösa barn. Bättre utbildning i estniska språket för 
icke-estnisktalande. 
• 
• Ekonomiska reformer: Fastställande av prioriteringar på medellång sikt inom den 
ekonomiska politiken och gemensam bedömning inom ramen för Europaavtalet, särskilt i 
syfte att upprätthålla de senaste årens höga tillväxttakt parallellt med att inflationen 
minskas och det inhemska sparandet ökas, påskyndande av markreformen med sikte på 
ökat privat ägande och införande av central lagstiftning med anknytning till en 
pensionsreform. 
Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Särskilt vad gäller 
reglerande och övervakande organ och utveckling av en heltäckande nationell 
utbildningsstrategi för statstjänstemän, utveckling av en strategi och en tidsplan för att 
konsolidera de olika tillsynsorganen inom finanssektorn, förstärkning av den interna 
finansiella kontrollen, förstärkning av de fytosanitära och veterinärmedicinska 
förvaltningarna, särskilt vad gäller resurserna vid de yttre gränserna; institutionell 
förstärkning på miljöområdet och påbörjande av arbetet med att upprätta de strukturer som 
krävs för regional- och strukturpolitiken. 
Den inre marknaden: Detta omfattar ytterligare anpassning på områdena offentlig 
upphandling, intellektuell och industriell egendom, finansiella tjänster, beskattning, teknisk 
lagstiftning och konkurrens (särskilt öppenheten med avseende på statligt stöd). Antagande 
av en ny konkurrenslag som omfattar såväl konkurrensbegränsande samverkan som statligt 
stöd, förstärkning av myndigheten som utövar tillsyn över statligt stöd och upprättande av 
en första förteckning över statligt stöd. 
3 Rådets förordning 622/98, EGT L 85, 20.3.1998. 
i^O 
• Rättsliga och inrikes frågor: Detta omfattar särskilt ytterligare ansträngningar för att 
vidta åtgärder för att bekämpa korruption och organiserad brottslighet och fortsatt 
reformering av rättsväsendet. 
• Miljö: Fortsatt införlivande av ramlagstiftning, upprättande av detaljerade 
tillnärmningsprogram och genomförandestrategier rörande enskilda rättsakter. Planering 
och inledande av genomförandet av dessa program och strategier. 
Framstegen när det gäller de prioriteringar på kort sikt som ingår i partnerskapet för 
anslutning kan sammanfattas på följande vis: 
• Politiska kriterier: Det är beklagligt att parlamentet ännu inte har antagit de ändringar i 
medborgarskapslagen som skall underlättar natural i sationen av statslösa barn. 
• Ekonomiska reformer: Estland har utarbetat en ekonomisk strategi på medellång sikt, 
och en gemensam bedömning håller på att förberedas med kommissionen. Privatiseringen 
av små och medelstora företag är nästan slutförd. Privatiseringen av de stora 
försörjningsföretagen (el, gas, vatten etc.) har ännu inte slutförts. Ytterligare 
ansträngningar kommer att behövas under flera år när det gäller omstrukturering av företag. 
Finanssektorn har stärkts avsevärt genom nya regeringsinsatser för att öka övervakningen. 
Fortsatta framsteg behöver göras när det gäller markreform och insamling av uppgifter om 
jordbruket. Lagstiftning i samband med pensionsreformen har utarbetats. 
• Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Det krävs 
ytterligare ansträngningar från Estlands sida för att öka den institutionella och 
administrativa kapaciteten. Åtgärder bör vidtas för att anta ett program för reform av den 
offentliga förvaltningen. Särskilda insatser måste göras för att inrätta och stärka de organ 
som svarar för kontrollen av att lagstiftningen efterlevs. En plan har redan antagits för att 
sammanföra övervakningsmyndigheterna inom finanssektorn. Beslut har fattats om att 
separera intern och extern finansiell kontroll, och arbetet med att utarbeta regional- och 
strukturpolitik har inletts. 
• Den inre marknaden: Ett antal politiska åtgärder när det gäller lagstiftning och 
institutioner har vidtagits på områdena offentlig upphandling, intellektuell och industriell 
äganderätt, finansiella tjänster, beskattning, teknisk lagstiftning och konkurrens. Ytterligare 
ansträngningar krävs, exempelvis måste kontrollen av statligt stöd stärkas och arbetet med 
en förteckning över statligt stöd måste slutföras. 
• Rättsliga och inrikes frågor: Estland har gjort ansträngningar när det gäller att bekämpa 
korruption och organiserad brottslighet. Förutom ett viktigt lagstiftningspaket har det 
vidtagits åtgärder för att omstrukturera och modernisera polisväsendet. Ytterligare 
ansträngningar måste emellertid göras för att förbättra poliskårens effektivitet. Begränsad 
utbildning och låga löner kan också äventyra de framgångar som nåtts på detta område. 
Samma sak gäller för domarkåren där domar- och åklagarutbildningen måste intensifieras, 
särskilt utbildningen om gemenskapens lagstiftning. 
• Miljö: Betydande framsteg har gjorts när det gäller att tillnärma miljölagstiftningen, 
särskilt på områdena avfallshantering och miljöskydd. Ansträngningar måste fortfarande 
göras när det gäller buller, föroreningar från industrin, genetiskt modifierade organismer, 
S/f 
kemikalier och vattenkvalitet. Estland bör också vidta åtgärder för att förbättra 
licensierings- och övervakningssystemet och utveckling av de mänskliga resurserna och 
utrustningen vid miljöinspektionen och de regionala miljöförvaltningarna. Kapaciteten på 
lokal nivå måste förstärkas. 
Förutom de politiska prioriteringarna har Estland tagit itu med vissa aspekter av samtliga 
prioriteringar på kort sikt i partnerskapet för anslutning. Insatserna när det gäller administrativ 
kapacitet och den inre marknaden (särskilt förstärkandet av strukturer för kontroll av 
efterlevnaden och inrättandet av ett trovärdigt system för kontroll av statligt stöd) bör utökas 
ytterligare. 
2. Nationellt program för antagande av gemenskapens regelverk 
Estlands nationella program för antagande av gemenskapens regelverk antogs i april 1998. I 
sin helhet är det ett innehållsrikt och kortfattat dokument som följer strukturen i 
kommissionens yttrande över Estlands ansökan om medlemskap. 
De flesta prioriteringarna på kort och medellång sikt i partnerskapet för anslutning ingår i det 
nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk, vilket återger Estlands vilja 
att göra framsteg i arbetet med att genomföra regelverket. Det finns emellertid vissa delar av 
partnerskapet för anslutning för vilka det inte ges någon eller otillräcklig information i det 
nationella programmet, t.ex. korruptionsbekämpning, markreform, konkurrenspolitik och i 
symierhet statligt stöd samt åtgärder och insatser på det regionalpolitiska området. 
Det nationella programmet täcker endast delvis följande delar av gemenskapens regelverk: 
konkurrensregler på energi- och telekommunikationsområdet, lagstiftning på det audiovisuella 
området, miljö, ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer, bestämmelser för att garantera 
principen om icke-diskriminerande behandling mellan studerande från Estland och studerande 
från EU-medlemsstater. 
På de flesta områden där det fastställts en tidsplan för genomförandet av lagstiftningen, verkar 
tidsramen i det nationella programmet fullt realistisk. Fullständigt genomförande av 
gemenskapens lagstiftning planeras vara avslutat år 2002, frånsett transport där det för vissa 
initiativ angivits år 2003. När det gäller stora infrastrukturinvesteringar på miljöområdet, 
särskilt avfallshantering, är tidsperspektivet mycket längre. Det finns emellertid vissa 
områden där tidsplanen för genomförandet inte nämns i det nationella programmet (fiskeri, 
teknisk lagstiftning och regionalpolitik). 
Beskrivningen av nödvändiga genomförandestrukturer är inte lika detaljerad för alla sektorer i 
det nationella programmet. Det nationella programmet ger i de flesta fall en tillräcklig grund 
för att identifiera vilka ytterligare institutioner som behöver byggas upp. Uppmärksamhet 
måste dock riktas på att se till att tillräcklig kapacitet ges åt att kontrollera att alla delar av 
gemenskapens regelverk efterlevs. 
Kostnadsberäkningar ges för flertalet specifika insatser även om alla behov inte har 
budgeterats. I flertalet fall görs ingen åtskillnad mellan inhemsk och utländsk finansiering 
inom en sektor. Det nationella programmet innehåller dessutom ingen samlad bedömning av 
kostnaderna för förberedelserna inför anslutningen. 
s^ 
Det nationella programmet måste revideras så att det 
• säkerställs att gemenskapens regelverk täcks till fullo och att enskilda EU-lagar i största 
möjliga mån har anknytning till de fastställda prioriteringarna och motsvarande inhemsk 
lagstiftning. 
• säkerställs att det skapas tillräcklig kapacitet för att kontrollera efterlevnaden och 
tillämpningen av alla delar av gemenskapens regelverk. 
• ges upplysningar om finansieringskällor och kostnadsberäkningar och inhemska och 
externa finansieringskällor hålls isär. 
Kommissionen kommer att ta ställning till det nationella programmet för antagande av 
gemenskapens regelverk på grundval av en reviderad version och meddela rådet sin 
ståndpunkt under den senare delen av 1999 samtidigt som partnerskapet för anslutning ses 
över. 
Ç* 
BILAGA 
STATISTISKA UPPGIFTER 
tt 
STATISTISKA UPPGIFTER 
Grunddata 
Befolkning (vid periodcns slut) 
Total a real 
Nationalrakenskapcr 
Bruttonationalprodukt till lopande priser 
Bruttonationalprodukt till lopande priser 
Bruttonationalprodukt till lopande priser 
Produktionsstruktur 
-Jordbruk 
- lndustri 
- Bygg och anlaggning 
- Tjanstcr 
Utgiftsstruktur 
- Konsumtionsutgiftcr 
Hushall och hushallcns idcclla 
organisationcr 
- Offcntlig sektor 
- Fasta bruttoinvcstcringar 
- Export av varor och tjanstcr 
- Import av varor och tjanstcr 1993 1994 1995 1996 1997 
I 1000-tal 
1507 1492 1476 1462 : 
I 1000-tals hektar 
4523 4523 4523 4523 4523 
I miljarder kroon 
21,6 29,6 40,7 52,4 65,4 
I miljarder ecu 
1,4 1,9 2,7 3,4 4,2 
I ecu per capita 
900 1300 1800 2300 2800 
1 % av det totala bruttoförädlingsvärdct 
: 
: 
: 
: 7,9 
23,1 
5,9 
63,1 : 
: 
: 
: : 
: 
: 
I % av bruttonationalprodukten 
: : 
! 86,6 
61,2 
25,4 
26,0 
723 
80,4 84,8 
60,7 
24,1 
26,7 
66,6 
78,7 80,2 
573 
22,9 
26,5 
72,9 
85,2 
V 
Bruttonationalprodukt 
Bruttonationalprodukt per capita 
Inflation 
Konsu mcntprisindcx 
Bytesbalans 
-Export av varor 
-Import av varor 
-Handclsbalans 
-Nettotjanster 
-Ncttoinkomst 
-Lopande ncttotransfcrcringar 
-varav ofTcntliga transfcreringar 
-Bytesbalans 
-Valutatillgangar (inkl. guld) 
-Valutatillgangar (cxkl. guld) 
OITcntliga finanscr 
OtTcntligt uuderskott/overskott 
Upplaning i utlandct, brutto 
Finansiclla indikatorcr 
Monctara aggrcgat 
-Ml FSrandring i % fran fdrcgaende ar 
-9,0 -2,0 4,3 4,0 11,4 
I köpkraftspariteter (ppp) 
5100 5200 5600 6100 7000 
Förändring i % frän föregående år 
89,8 47,7 29,0 23,1 
I miljoner ecu 
693 
817 
-124 
64 
-12 
90 
90 
18 
375 
346 1116 
1414 
-299 
88 
-25 
96 
91 
-139 
363 
360 1419 
1934 
-515 
290 
2 
97 
77 
-126 
444 
441 1408 
2230 
-822 
408 
1 
79 
66 
-333 
511 
508 1843 
2886 
-1043 
536 
-131 
102 
84 
-536 
688 
686 
I % av bruttonationalprodukten 
2,5 
1993 3,3 
8,9 0,6 
9,4 0,1 
10,6 
1994 1995 1996 1997 
1 miljarder ecu 
0,3 0,4 0,5 0,7 0,8 
56 
Ç6 
M2 
Kredit totalt 
Genomsnittlig kort ränta 
Utlåningsränta 
Inlåningsränta 
Växelkurs för ccun 
- Periodgenomsnitt 
- Periodens slut 
- Index för effektiv växelkurs 
Utrikeshandel 
Import 
Export 
Saldo 
Bytesrelation 
Import från EU-15 
Export till EU-15 
Demograf! 
Naturlig folkökning 
Invandringsövcrskott (inklusive justeringar) 
Spädbarnsdödlighet 
Medellivslängd : Män 
Kvinnor 0,4 0,5 0,7 0,9 1,2 
I % per år 
27,3 23,1 
11,5 16 
8,7 13,7 
6,1 19,8 
6,2 
(1 ecu »..nationell valuta) 
15,484 
15,483 - 15,453 
15,24 14,996 
15,064 15,28 
15,587 15,743 
15,83 
I miljoner ecu 
764 
687 
-77 1391 
1096 
-295 1942 
1405 
-537 2545 
1638 
-907 3895 
2567 
-1329 
Motsvarande period under föregående år = 100 
I % av totalsumman 
23,3 
17,8 23,9 
19 66 
54,1 64,7 
51 59,2 
48,6 
Per 1000 invånare 
-4,0 
-8,9 -5,3 
-4,9 -4,9 
-5,4 -3,9 
-5,7 : 
: 
Ter 1000 levande födda 
15,8 14,5 14,8 10,4 
Vid födseln 
62,5 
73,8 61,1 
73,1 61,7 
74,3 64,5 
75,5 
57 
^ 
Arbetsmarknad 
Sysselsatta (enligt ILO) 
Arbetslosa (enligt ILO) : Totalt 
<25ar 
> 25 ar 
Genomsnittligt antal sysselsatta per nUringsgrcn 
enligt NACE 
- Jord- och skogsbruk 
- Industri 
- Bygg och anlaggning 
- Tjanstcr 
Infrastruktur 
Jarnvagsnat 
Motorvagar 
Industri och jordbruk 
Industriproduktion i volymindcx 
Jordbruksproduktion i volymindcx, brutto I % av arbetskraften 
70,2 
6,5 
11 
5,8 70,1 
7,6 
: 11,6 
6,9 68,5 
9,7 
14,1 
9,1 68,1 
10 
16 
9,1 64,2 
10,5 
17,8 
9,4 
I % av totalsumman 
16,6 
25,6 
7,4 
50,4 14,6 
25,1 
7,2 
53,1 10,5 
28,6 
5,4 
55,5 10 
27,8 
5,7 
56,5 9,9 
28,1 
5,3 
56,7 
I km per 1000 km2 
: : 22,6 22,6 
Längd i km 
: : 64 66 68 
Föregående år »100 
81,3 
90,5 97 
87,1 101,9 
100,2 102,9 
93,7 113,4 
97,8 
Metodanmärkningar 
Bruttonationalprodukt per capita i PPS: Reviderade uppgifter där man använt nya PPP-rcsultat från 
International Comparison Project 1996. 
58 
®> 
Valutatiligångar är uppgifterna för innehavet vid årets slut. De definieras som summan av centralbankens 
innehav av guld, utländsk valuta och andra (brutto-) fordringar på personer bosatta utomlands. Guldet 
värderas till marknadspriset vid årets slut. 
Offentligt underskott/överskott är en anpassning av den definition som används i nationalräkenskaperna, 
där uppgifterna räknats fram enligt IMF:s GFS-metod (government finance statistics). Det allmänna 
offentliga underskottet/överskottet får man fram genom att lägga det statliga underskottet (som normalt 
omfattar vissa medel utanför själva budgeten) till kommunernas underskott/överskott. Totalsumman 
justeras med hänsyn till nettoutlåning/nettoinlåning för vissa särskilda åtgärder. Denna summa utgör en 
finansieringspost i nationalräkenskaperna. 
Monetära aggregat är uppgifter om innehav vid årets slut. I allmänhet betyder Ml sedlar och mynt i 
omlopp samt bankernas avistamedel. M2 betyder generellt Ml samt sparmedel och andra kortfristiga 
banktillgodohavanden. Kredit totalt betyder för det mesta inhemsk kredit till den offentliga och privata 
sektorn. Det bör noteras att problemet med att mäta omloppet av utländsk valuta i några kandidatländer 
kan påverka uppgifternas tillförlitlighet. 
Räntenivåer: Årlig genomsnittsränta. Utlåningsräntan består vanligtvis av den genomsnittliga räntan på 
beviljade lån från de banker som rapporterar in uppgifter. Med inlåningsränta menar man huvudsakligen 
genomsnittet för tidsbunden och icke-tidsbunden inlåning. 
Växelkurser: De växelkurser för ccun som officiellt meddelats GD II har använts när detta varit 
möjligt. Indexet för effektiv växelkurs är vägt med hänsyn till viktigare handels-partner 
med basåret 1990. 
Import och export (löpande priser): Uppgifterna är baserade på det "allmänna handelssystemet". 
Siffrorna för handel omfattar inte handel av tjänster eller handel av licenser, knowhow och patent, export 
och import uttryckt i sedlar i omlopp, monetärt guld, varor för användning på ambassader, varor för 
skattefri försäljning i hamnar och på flygplatser. Sedan 1994 tar man inte med tillfällig inväxlad 
export/import för reexport/reimport. Värdet av utrikeshandeln omfattar marknadsvärdet av varorna och 
tilläggskostnader (frakt, försäkring etc). Hamlelsindehiing: När det gäller handelsflödcn av varor använder 
man handclsvaruindelningen enligt Kombinerade nomenklaturen. Importen registreras på basis av cif. 
Fram till 1997 registrerades uppgifterna under det datum då tullmyndigheterna godkände tulldeklarationen. 
Därefter sker delta under det datum då handelsvarorna korsar tullgränsen. Exporten registreras på basis av 
fob och behandlas på samma sätt som importen. 
Eurostat har räknat om den nationella valutan till US-dollar genom att använda Internationella 
valutafondens årliga genomsnittskurs. 
Bytcsrclalion: Sedan 1994 räknas exportprisindexet fram av Estlands stalistikkontor. Vägningstalcn i detta 
index är baserade på värdet av exporten enligt justerad tullslatistik. Prisuppgifterna (fob-priscr) samlas in 
direkt från större exportörer. Exportprisindexet har räknats fram med hjälp av Laspcyres formel. 
Import från och export till EU-15: Uppgifter angivna av Estland. Uppgifterna för åren 1993 och 1994 
rör endast handeln med EU-12. 
59 
51 
Förvärvsfrekvens (enligt ILO): Arbetskraften i procent av den totala befolkningen över 15 år. 
Arbetslöshet (enligt ILO): -1 procent av arbetskraften. 
Genomsnittligt antal sysselsatta per näringsgren enligt NACE (LFS): 
Dessa indikatorer är beräknade utifrån LPSS (Labor Force Sample Survey) i enlighet med ILO:s 
definitioner och rekommendationer: 
Arbetskraft: sysselsatta och arbetslösa i enlighet med ILO-definitionerna nedan. 
Anställda: alla personer över 15 år som under referensperioden bedrev åtminstone en timmes avlönat 
arbete som anställd, företagare, medlem av kooperativ eller medhjälpandc familjemedlem. Personer inom 
krigsmakten och barnlediga kvinnor är också medtagna. 
Arbetslösa: alla personer över 15 år som för närvarande uppfyller alla tre kriterierna i ILO:s definition av 
arbetslöshet: (i) att sakna arbete, (ii) att aktivt söka arbete och (iii) att vara beredd att påbörja ett arbete 
inom två veckor. 
För åren 1993-1994 är uppgifterna hämtade från Estonian Labour Force Survey 1995 (ELFS 95), som 
genomfördes under perioden januari-april 1995. För åren 1995-1997 är uppgifterna hämtade från Estonian 
Labour Force Survey 1997 (ELFS 97), som genomfördes under perioden april-juni 1997. Frågeformuläret i 
bägge undersökningarna bestod av två delar: en referensvecka och en retrospektiv del. ELFS 95 läckte 
perioden 1989-1995 och ELFS 97 perioden 1995-1997. Uppgiftenia i tabellenia för åren 1993-1996 är 
insamlade i efterhand och gäller befolkningen i åldern 15-69 år. Uppgifterna för 1997 gäller 
referensveckan under andra kvartalet 1997 och befolkningen i åldern 15-74 år. 
Industriproduktion i volymindex: Industriproduktion omfattar gruvdrift och stenbrytning, 
tillverkningsindustri samt el-, gas-, ång- och vattenförsörjning (enligt NACE Rev. 1 avdelning C, D och E). 
Indexet för industriproduktion täcker den totala industriproduktionen, inklusive uppskattningar av foretag 
med upp till 19 anställda. Uppgifterna för el-, gas- och vattenförsörjningen täcker endast energiproduktion 
(NACE Rev. 1 undergrupp 40101 och 40301). 
Källor 
Grunddata, nationalräkenskaper, utrikeshandel, demograf!, arbetsmarknad, infrastruktur, industri 
och jordbruk: New Cronos. 
Valutatillgångar och finansiella indikatorer: När detta varit möjligt har man haft Eurostat B-4:s 
frågeformulär om valuta- och finansstatistik som källa. Kandidatländerna ombeds att regelbundet 
uppdatera tabellerna i frågeformuläret. Den aktuella statistiken omfattar officiella utländska reserver, 
monetära aggregat, räntenivåer och valutakurser. Om detta inte gått har man använt IMF:s publikation 
"International Financial Statistics" som källa. I möjligaste mån har Europeiska kommissionen (GD II) 
används som källa till valutakurserna för ccun. 
60 
L<> 
Vad beträffar upplåning i utlandet, brutto, har OECD:s publikation "External Debt Statistics" använts 
som källa. 
I fallet offentligt underskott/överskott kan kandidatländerna för närvarande inte komma med tillförlitliga 
uppgifter. Enhet B-4 står i nära samarbete med dessa länder med målsättningen alt förbättra deras 
offentliga statistik där man utgår från nationalräkenskaperna. Med tanke på bristen på tillförlitliga 
uppgifter, har man tagit fram ungefärliga uppgifter för offentligt underskott/överskott med hjälp av IMF:s 
Government Finance Statistics Yearbook (se nedan för en förklaring av metoden). 
61 
£>4 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 705 slutlig 
DOKUMENT 
SV 01 02 06 11 
Katalognummer : CB-CO-98-647-SV-G 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg