EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 26.10.2021 COM(2021) 950 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN





Tillståndet i energiunionen 2021 – Att bidra till den europeiska gröna given och unionens återhämtning











(i enlighet med förordning (EU) 2018/1999 om styrningen av energiunionen och av klimatåtgärder)











{COM(2021) 952 final} - {COM(2021) 960 final} - {COM(2021) 961 final} - {COM(2021) 962 final} - {SWD(2021) 298 final} - {SWD(2021) 307 final} - {SWD(2021) 308 final}



1.Inledning och sammanfattning Rapporten om tillståndet i energiunionen utgör varje år en markering av att det är dags att bilda sig en uppfattning om förändringar och framsteg i genomförandet av Europeiska unionens energi- och klimatpolitik, däribland energiunionen med alla dess fem pelare, med siktet inställt på klimatneutralitet senast 2050. Innevarande år förebådar ett decennium som allmänt anses bli avgörande för kampen mot klimatförändringar, förlorad biologisk mångfald och föroreningar som sker till följd av att naturresurser utarmas. Året i fråga innebär också en betydelsefull övergång från covid-19-krisen till ekonomisk återhämtning, och från att fastställa den europeiska gröna given och dess åtföljande strategier till att beslutsamt sätta igång att genomföra dem. I detta års rapport om tillståndet i energiunionen redogörs därför för det intensive arbete kommissionen gjort ihop med de andra EU-institutionerna, medlemsstaterna och sina internationella partner angående EU:s reaktion på den tvådelade utmaningen med att uppnå en snabb och stadig återhämtning från covid-19-krisens effekter och med klimatförändringarna. Att investera i omvandlingen av energisystemet är en del av lösningen på vägen mot klimatneutralitet och ett svar på covid-19-krisens effekter. Årets rapport offentliggörs också mot bakgrund av kraftigt stigande priser på gas och elektricitet både i EU och på många andra områden i världen. Dessa prisökningar är ett stort bekymmer för medborgarna, företagen, EU-institutionerna och regeringarna i hela EU, främst eftersom den globala efterfrågan på gas stiger i takt med den ekonomiska återhämtningen, utan att tillgången ökar i samma omfattning. Som hjälp och stöd med att behandla de negativa effekterna för hushåll och företag har kommissionen precis kommit med meddelandet Ta itu med stigande energipriser: en verktygslåda för åtgärder och stöd, där man lägger fram en verktygslåda med kort- och långsiktiga åtgärder. Syftet med dessa är att möjliggöra en snabb samordnad strategi för att skydda de mest utsatta utan att splittra EU:s inre energimarknad eller äventyra investeringarna i energisektorn och den gröna omställningen. På medellång sikt bör de föreslagna politiska åtgärderna inriktas på att göra EU mer energieffektivt, mindre beroende av fossila bränslen och mer motståndskraftigt mot energiprischocker, och samtidigt förse slutanvändarna med ren energi till rimliga priser. Resultaten från denna rapport utgör mer underlag i diskussionen om hur energiunionen bäst ska kunna bidra till detta. Slutligen offentliggörs rapporten precis inför den 26:e partskonferensen för FN:s ramkonvention om klimatförändringar (COP 26) i Glasgow. Detta under ett år då många regioner drabbats av extrema väderhändelser och FN:s klimatpanel (IPCC) påpekat den ökade risken för sådana händelser i framtiden och tydligt kopplat klimatförändringarna till mänsklig verksamhet. Som Internationella energiorganet (IEA) har visat i sin World Energy Outlook 2021, krävs det för att bekämpa klimatförändringarna att akuta åtgärder vidtas under detta årtionde, och det kommer att behövas en djupgående omvandling av konsumtions- och produktionsmönstren, i synnerhet när det gäller hur energi produceras, transporteras och förbrukas. I detta meddelande presenteras hur det går just nu med denna omvandling, och med hjälp av detta går det att identifiera var det behövs åtgärder och ökade insatser i framtiden. Med åtföljande rapporter som hänger ihop med varandra kan det göras djupare analyser av följande: -Rapporten om koldioxidmarknadens funktion (utsläppshandelssystemet). Tillståndet i energiunionen – de viktigaste resultaten ·Under 2020 gick utsläppen av växthusgaser i EU (inbegripet från den internationella luftfarten) ner med 31 % jämfört med 1990, på grund av pandemins inverkan på energianvändningen men även fortsatta tendenser till utfasning av fossila bränslen. ·Under 2020 överträffade förnybara bränslen för första gången fossila bränslen som EU:s främsta energikälla (38 % av elektriciteten i EU, att jämföra med 37 % från fossila bränslen och 25 % från kärnkraft). Andelen förnybara energikällor i EU:s totala energimix förväntas ha nått minst 22 %, även om vissa medlemsstater löper risk att inte klara sitt nationella bindande mål. ·De senaste tillgängliga uppgifterna visar att EU:s primärenergianvändning minskade med 1,9 % och den slutliga energianvändningen med 0,6 % år 2019 jämfört med 2018. ·EU:s nettoberoende av energiimport nådde 60,6 % år 2019, att jämföra med 58,2 % år 2018 och 56 % år 2000; den högsta nivån de senaste 30 åren. ·Subventionerna till fossila bränslen minskade visserligen något 2020, ner till 52 miljarder euro från 56 miljarder euro 2019, men detta berodde på sjunkande konsumtion under de covid-19-relaterade restriktionerna. Utan åtgärder från medlemsstaterna kommer subventionerna till fossila bränslen sannolikt att återgå till det gamla igen när den ekonomiska verksamheten återhämtar sig. ·Hittills har nio medlemsstater fasat ut kol, 13 har gjort nationella åtaganden att göra detta till ett visst datum, fyra överväger tänkbara datum och bara en har ännu inte inlett nationella diskussioner om en utfasning. ·Energipriserna svängde våldsamt fram och tillbaka allt eftersom ekonomin krympte genom covid-19-krisen och sedan började återhämta sig. På grund av billigare bränslen, dämpad efterfrågan och snabbt ökande framställning av förnybar energi föll grossistenergipriserna kraftigt 2019. Negativa elpriser blev utbredda 2020. Denna nedåtgående trend vände sedan abrupt: grossistelektricitetspriserna har ökat med 230 % på årsbasis, medan slutkundspriserna påverkats mer måttligt fram till september 2021 (ett EU-genomsnitt på +11 %). Detta orsakades i hög grad av stigande gaspriser, som hade en nio gånger större effekt på elpriset än den observerade prisökningen på kol under samma period. ·Över 98,6 % av EU:s elförbrukning är kopplad. Handelsvolymerna på marknadsplatserna för naturgas ökade till en rekordhög nivå 2019. Denna trend fortsatte 2020. ·Medlemsstaternas offentliga finansiering av forskning och utveckling inom ren energi är fortsatt lägre än 2010, men detta kan delvis kompenseras av återhämtningsfinansiering inriktad på forskning och utveckling om ren energi, nationellt och från EU. ·Energifattigdom berörde 2019 upp till 31 miljoner personer i EU, och det fanns där alltjämt stora skillnader mellan medlemsstater och inkomstnivåer. Detta visar betydelsen av att skydda de utsatta från den aktuella pristoppen och säkerställa en rättvis omställning till klimatneutralitet. ·De flesta trender, om än inte alla, är alltså positiva. Trots det är det alltjämt inte tillräckligt för att driva fram den omvandling som krävs för att uppnå energiunionens mål. Det krävs snabbare takt inte bara för att uppnå en socialt rättvis omställning till klimatneutralitet 2050, utan också som en försäkring mot den sortens prischocker som EU står inför i dag. ·När den europeiska klimatlagen antogs, liksom paketet för att genomföra den europeiska gröna given som kommissionen föreslog i mitten av 2021, innebar det två stora steg mot att införa ett trovärdigt regelverk för att säkerställa ovanstående. ·Medlemsstaternas återhämtnings- och resiliensplaner förväntas ge de klimatrelaterade investeringarna ett uppsving med minst 177 miljarder euro och gynna de nödvändiga reformerna till stöd för klimat- och energiomställningen. 2. Att uppnå klimatförändringsmål, återhämtning och resiliens 2.1Framsteg med att genomföra den europeiska gröna given med fokus på energi- och klimatpolitik 2021 innebar en övergång från att göra upp en omfattande vision för omställningen till klimatneutralitet, och sektorsstrategierna till stöd för den, till att verkligen föreslå och genomföra de initiativ som blir följden. Ett par centrala tillfällen i detta avseende var när klimatlagen antogs i juni och när paketet för att genomföra den europeiska gröna given (det så kallade ”55 %-paketet”) lades fram i juli 2021. Genom att den europeiska klimatlagen antogs upprättades ett tydligt bindande regelverk för att uppnå klimatneutralitet senast 2050, vilket också helt och hållet innefattar det mål om en minskning av växthusgasutsläppen med minst 55 % till år 2030 som presenteras i klimatmålsplanen för 2030 och bygger på medlemsstaternas nationella energi- och klimatplaner. I det banbrytande paketet för att genomföra den europeiska gröna given presenterades, som stöd för den väg som stakades ut i klimatlagen, en uppsättning inbördes sammanhängande förslag för hela ekonomin där ambitionen för 2030 höjdes bland annat genom att det sattes nya mål för minskningen av växthusgasutsläppen och för förnybara energikällor och energieffektivitet (kapitel 3.1 och 3.2). Mot denna bakgrund föreslog kommissionen att EU:s 2030-mål för förnybar energi ska skärpas från nuvarande 32 % till minst 40 % av unionens slutliga bruttoenergianvändning, samtidigt som det inrättas ett fullständigt regelverk för utbyggnad av förnybar energi, riktat till samtliga sektorer i ekonomin. Kommissionen föreslog också att energieffektivitetsmålen på EU-nivå ska höjas och göras bindande, för att säkerställa totala minskningar på 36 % för slutlig energianvändning och 39 % för primärenergianvändning senast 2030.

Händelseutvecklingen gjorde att insatsen för att höja byggnadsrenoveringstakten i enlighet med strategin om renoveringsvågenfick ett uppsving på flera sätt. Återhämtningsinstrumentet ”Next Generation EU” bidrog med ytterligare ekonomiska resurser till byggnadsrenovering som ett verktyg för att underbygga den ekonomiska återhämtningen och höja energi- och resurseffektiviteten. Med förslaget att se över energieffektivitetsdirektivet vill man få den offentliga sektorn att spela en huvudroll, genom att det införs en årlig renoveringsskyldighet på 3 % för offentliga byggnader. Förslaget följer också principen om ”energieffektivitet först” och reviderar primärenergifaktorn. Även den kommande översynen av direktivet om byggnaders energiprestanda kommer att bidra kraftigt till att anpassa EU:s rättsliga ram efter målen i renoveringsvågen, däribland genom att det gradvis införs minimistandarder för energiprestanda. Resultaten av den första gemensamma utformningsfasen av initiativet Ett nytt europeiskt Bauhaus presenterades också i ett meddelande den 15 september 2021, där man även lade fram de första delarna i en stödram för att förverkliga initiativet i nästkommande fas. Syftet med initiativet om ett nytt europeiskt Bauhaus är att väcka liv i den europeiska gröna given på ett attraktivt, innovativt och människocentrerat sätt. Dess kärnvärden är hållbarhet (inklusive cirkularitet), estetik och inkludering. För att driva vidare integreringen av energisystem finns i förslaget om ändring av direktivet om förnybar energi en tydlig väg mot elektrifiering grundad på förnybara energikällor, och även hjälp att gripa sig an sektorer som är svåra att fasa ut fossila bränslen från, genom till exempel förnybar vätgas. Där införs det mål som behövs för att åstadkomma minskningarna av växthusgasutsläppen till 2030. Ett nytt mål på 40 % förnybar energi i den slutliga bruttoenergianvändningen senast 2030 är EU:s verktyg som ska hjälpa till att omvandla dess energisystem i grunden. Förslaget gör det också lättare att integrera elfordon och batterier i energisystemet, och det stöder den fortsatta utvecklingen och integrationen av fjärrvärmesystem. I den strategi för havsbaserad förnybar energi som antogs 2020 fastställs målet att bygga ut minst 60 GW havsbaserad vindkraft och 1 GW havsenergi senast 2030, med sikte på att senast 2050 uppnå en kapacitet på 300 GW i havsbaserad vindkraft och 40 GW i havsenergi utan negativa konsekvenser för miljön, och möjliggöra olika havsrelaterade verksamheter genom havsplanering. I strategin förväntas till följd av detta en ökad mängd genererad elektricitet i alla europeiska havsområden, och därför fastställs också en ny syn på nätinfrastrukturen. Strategin för havsbaserad förnybar energi fortskrider med vissa konstaterade flaskhalsar. Arbetet kommer nu att inriktas på upptrappning, så att utvecklare av förnybar energi får de rätta marknadsstimulerande åtgärderna för att bygga ut vindkraftverk, och på att stödja banbrytande innovation i sektorn genom ansökningsomgångar för forskning på innovativa områden genom Horisont Europa. I enlighet med vätgasstrategins mål att leverera 40 GW i elektrolysanläggningar för förnybar vätgas senast 2030, ett mål som fastställs i vätgasstrategin, föreslog kommissionen att i direktivet om förnybar energi inkludera bindande mål för användning av förnybar vätgas i transport och industri. Enligt industrins prognoser förväntas större delen av dessa projekt genomföras genom förnybar el, vilket ger en beräknad volym på 6,7 Mton förnybar vätgas och 2,3 Mton koldioxidsnål vätgas senast 2030 inom EU. Återhämtnings- och resiliensplanerna kommer att bidra till att investeringarna i förnybar och koldioxidsnål vätgas utökas med ca 9,3 miljarder euro på grundval av de 22 planer som godkänts hittills. Att stödja och få fart på produktionen av vätgas och i större omfattning använda den till transporter är en prioritering som återspeglas i det nya förslaget om ReFuelEU inom luft- och sjöfarten. Den föreslagna översynen av förordningen om riktlinjer för transeuropeisk energiinfrastruktur (TEN-E) har som syfte att ytterligare förbättra infrastrukturplaneringen och rationalisera tillståndsprocesserna för sammanlänkningsprojekten, i synnerhet i den havsbaserade sektorn. Genom den föreslagna översynen av direktivet om förnybar energi stärks det gränsöverskridande samarbetet och det tillhandahålls instrument för att påskynda tillståndsförfarandena. Ytterligare arbete kommer att behöva utföras de närmaste månaderna till stöd för de projekt som planeras i medlemsstaterna. I de återhämtnings- och resiliensplaner som medlemsstaterna lämnat in ingår reformer för att underlätta investeringar i förnybar energi och tillhörande nätinfrastruktur. I sin uppdatering av industristrategin 2021 upprepar kommissionen dessutom behovet av att bättre förstå utmaningarna och möjligheterna för den europeiska industrin i dess övergång till en klimatneutral ekonomi, och hur EU:s politik kan vara ett stöd i den processen. I EU-budgeten 2021–2027 kommer det att finnas betydande stöd för att genomföra den europeiska gröna given och energiomställningen runtom i unionen. Framför allt kommer Europeiska regionala utvecklingsfonden (Eruf) och Sammanhållningsfonden att avsätta minst 30 % respektive 37 % av sina tillgängliga medel till att uppnå unionens klimatmål. Mekanismen för en rättvis omställning (avsnitt 4.3) kommer till 100 % att användas för att uppnå unionens klimatmål, och kommer att mildra den socioekonomiska situationen i de regioner som drabbas mest av omställningen till klimatneutralitet. InvestEU är i första hand inriktat på att stödja den gröna omställningen med sitt politikområde ”hållbar infrastruktur” på 9,9 miljarder euro. Kommissionen har också gett medlemsstaterna stöd med att utveckla och genomföra reformer med sikte på att uppnå EU:s energi- och klimatmål 2021, genom över 65 projekt med tekniskt stöd. 2.2Stöd till återhämtning och resiliens påskyndar den gröna omställningen Faciliteten för återhämtning och resiliens är den centrala punkten för Next Generation EU, och stöder som sådan den kombinerade gröna och digitala omställningen. Genom att i god tid genomföra de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna kan medlemsstaterna här uppnå de mer ambitiösa målen för 2030 i enlighet med paketet om den europeiska gröna given. Enligt faciliteten för återhämtning och resiliens måste medlemsstaterna avsätta minst 37 % av sitt totala anslag till åtgärder som bidrar till klimatomställning, och minst 20 % till den digitala omställningen, samtidigt som de säkerställer att deras nationella återhämtnings- och resiliensplaner är förenliga med de nationella energi- och klimatplanerna. Alla utgifter måste följa principen om att ”inte orsaka betydande skada”, för att undvika alla negativa följder för klimat- och miljömål. En analys av de 22 återhämtnings- och resiliensplaner som godkändes av kommissionen den 5 oktober 2021 visar att medlemsstaterna i fråga planerar att gå längre än kravet att avsätta minst 37 % av sina anslag från faciliteten för återhämtning och resiliens till klimatomställningen, och att de i hög grad har byggt vidare på de ”flaggskeppsinitiativ” som lagts fram av kommissionen sett till den gröna omställningen, i synnerhet flaggskeppsinitiativen ”Nya energikällor”, ”Renoveringar” och ”Laddning och tankning”. Den planerade kombinerade klimatrelaterade investeringen är omkring 177 miljarder euro, vilket utgör 40 % av totalt 445 miljarder euro i medel från faciliteten för återhämtning och resiliens som tilldelats dessa medlemsstater. Nästan 76 miljarder euro tilldelas till investeringar och reformer inom energieffektivitet och ren energi (figur 1). Nästan samtliga medlemsstater använder medlen från faciliteten för återhämtning och resiliens till byggnadsrenoveringar och ren transport, och många använder dem för att investera i förnybar energi. De återhämtnings- och resiliensplaner som hittills godkänts omfattar även relevanta reformer till stöd för den gröna omställningen, vilket bidrar till en gynnsam miljö för klimat- och energiomställningen. Exempelvis har medlemsstaterna i sina återhämtnings- och resiliensplaner lagt fram reformer för att främja ökad energieffektivitet genom utfasning av föråldrade uppvärmningssystem eller utveckling av gemensamma kontaktpunkter för energirenovering av byggnader, reformer av energimarknader för att underlätta utbyggnaden av förnybar energi, samt reformer för att uppmuntra till hållbar rörlighet genom att främja intermodalitet eller ge skattestimulans till rena fordon. Figur 1: Fördelning av klimatrelaterade investeringar i medlemsstaternas återhämtnings- och resiliensplaner. Källa: preliminär bedömning av 22 återhämtnings- och resiliensplaner som godkänts av kommissionen (den 5 oktober 2021). 3. Energiunionen – nödvändig för utfasning av fossila bränslen 3.1Att påskynda utfasningen av fossila bränslen och de förnybara energikällorna Under 2020 nådde växthusgasutsläppen sin lägsta nivå på 30 år, då de gick ner med 31 % från 1990 års nivåer och 10 % från nivåerna 2019. När utsläpp och upptag från markanvändning, förändrad markanvändning och skogsbruk (LULUCF) inkluderas i redovisningen ger det en nettominskning av växthusgasutsläpp på 34 %. De främsta drivkrafterna bakom detta var minskad energianvändning på grund av pandemin, men även fortsatta tendenser till utfasning av fossila bränslen, t.ex. genom övergång till förnybar energi.

Redan före covid-19-krisen hade EU passerat sitt mål enligt FN:s ramkonvention om klimatförändringar att minska växthusgasutsläppen med 20 % senast 2020. Prognoser som lämnades in av medlemsstaterna 2021 pekar på en minskning på 34 % av nettoutsläppen av växthusgaser till 2030 med befintliga åtgärder och på 41 % med ytterligare åtgärder för EU, vilket ska jämföras med den minskning på minst 55 % växthusgaser som fastställs i den europeiska klimatlagen. Rapporten om koldioxidmarknaden 2021 visar att EU:s utsläppshandelssystem har bidragit markant till att EU kunde uppfylla sitt utsläppsminskningsmål för 2020. Sedan utsläppshandelssystemet startades 2005 har utsläpp från el- och värmeproduktion samt energiintensiva industrisektorer minskat med omkring 43 %. De totala auktionsintäkter som utsläppshandelssystemet gav upphov till mellan 2013 och 2020 översteg 68 miljarder euro, och en stor del av detta (75 %) användes till klimatåtgärder. För att hålla behålla utsläppshandelssystemets miljöintegritet och tillförlitlighet lade kommissionen fram ett förslag om att se över systemet i enlighet med det skärpta målet för utsläppsminskningar på minst 55 % fram till 2030, jämfört med 1990 års nivå. Det är väsentligt med stabila och tillförlitliga långsiktiga strategier för att fortsätta med den samordnade och kostnadseffektiva övergången till det långsiktiga mål som satts i Parisavtalet. I oktober 2021 hade 20 medlemsländer lämnat in sina långsiktiga strategier till kommissionen. I 13 av dessa uppgav länderna tydligt att de siktar på att uppnå klimat- eller koldioxidneutralitet till år 2050 eller tidigare. De återstående medlemsstaterna siktar på att vara till stora delar klimatneutrala eller minska sina utsläpp med 80 % till 95 % jämfört med 1990 års nivå till 2050. Men eftersom det ännu inte går att kollektivt bedöma hur väl energiunionens syften och mål har uppnåtts utifrån de nationella strategier som hittills kommit in, uppmuntras medlemsstaterna att överväga att uppdatera dem där så är möjligt och höja sin ambition. Snabba åtgärder för att gripa sig an utsläpp av metan, som främst härrör från jordbruks-, energi- och avfallssektorn, är dessutom något som lyfts fram ordentligt i kommissionens strategi för metan och bekräftas av FN:s klimatpanel (IPCC) i dess senaste rapport om klimatförändringar. För att ta itu med metanutsläpp i energisektorn kommer kommissionen innan 2021 är slut att lägga fram ett förslag om minskade metanutsläpp. Att höja ambitionen och åstadkomma utfasning av fossila bränslen handlar också om att uppnå det befintliga 2020-målet för förnybara energikällor. Medlemsstaterna ska senast den 30 april 2022 lämna in uppgifter om huruvida målen för förnybar energi 2020 har uppnåtts. De senaste tillgängliga uppgifterna (2019, se figur 2) och befintliga utomstående analyser tyder på att EU som helhet, och majoriteten av medlemsstaterna individuellt, var på rätt väg med att uppnå målen, delvis tack vare att priserna på central teknik som vindkraft och solkraft har sjunkit genom åren. Vissa medlemsstater, främst Frankrike och Polen, verkar dock riskera att inte klara sitt nationella bindande mål om de inte till exempel använder sig av statistiska överföringar med medlemsstater som har överskott på förnybar energi i förhållande till sitt nationella mål. Kommissionen har hjälpt och kommer att fortsätta hjälpa medlemsstater som ingår sådana avtal. Figur 2: Total andel energi från förnybara källor (% av den slutliga bruttoenergianvändningen, 2019). Källa: Eurostat. Arbetet fortskrider också med EU:s finansieringsmekanism för förnybar energi som ett ytterligare alternativ för att stödja projekt för förnybar energi och därigenom uppmuntra ett större utnyttjande av förnybara energikällor i hela EU. Medlemsstaternas utfästelser vad gäller nationella energi- och klimatplaner motsvarar en kollektiv EU-kapacitet som överstiger det nuvarande målet för förnybar energi 2030 (33,1–33,7 % över det nuvarande målet på minst 32 % förnybar energi i slutlig bruttoenergianvändning till 2030). Uppdateringarna av de nationella energi- och klimatplanerna enligt styrningsförordningen, som ska göras senast den 30 juni 2023 (förslag till uppdateringar) och senast den 30 juni 2024 (slutliga uppdateringar), bör återspegla det högre målet och ambitionen för 2030, i linje med förslaget till ändringar av direktivet om förnybar energi. Kommissionen kommer att utfärda vägledning om dessa uppdateringar i linje med lagstiftningsförslagen som lagts fram. De totala investeringarna i förnybar energi växte avsevärt i EU till 48,8 miljarder euro 2020, från 32,9 miljarder euro 2019. Men bilden varierade mellan de olika teknikerna: Den ytterligare kapaciteten per år minskade från 8,4 till 7,1 GW för landbaserad vindkraft, men ökade från 1,5 GW till 2,5 GW för havsbaserad vindkraft och från 16,3 GW till 18,6 GW för solceller (PV). För att ytterligare stödja innovation och användning av förnybara energikällor kommer kommissionen 2022 att arbeta med en EU-strategi för solenergi. Arbetet kommer att fokusera på de befintliga barriärer som hindrar utbyggnaden av solenergikapacitet som krävs till 2030 och till 2050 och de villkor som kommer att möjliggöra sådan utbyggnad. Kommissionen stöder spridningen och användningen av förnybar vätgas och den europeiska alliansen för ren vätgas, och stöder användningen av förnybar och koldioxidsnål vätgas genom Innovationsfonden, inrättandet av det gemensamma företaget för förnybar vätgas och medlemsstaterna genom processen för viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse. Den huvudsakliga förnybara energikällan är fortfarande bioenergi, som utgör cirka 60 % av alla förnybara energikällor. Det nuvarande direktivet om förnybar energi innehåller hållbarhetskriterier för användningen av bioenergi. Kommissionen har arbetat intensivt med medlemsstaterna för att slutföra genomförandeakterna som fastställer operativ vägledning för medlemsstaterna om kriterierna för skogens hållbarhet. Inom ramen för den förväntade ökningen av förnybar energi antog kommissionen dessutom en rad åtgärder som syftar till att täppa till befintliga kryphål, stärka hållbar skörd och säkerställa det högsta ekonomiska och miljömässiga mervärdet av träbiomassa. 3.2Öka energieffektiviteten Precis som med andelen förnybara energikällor kommer kommissionen nästa år att bedöma om energieffektivitetsmålen för 2020 uppnåddes. Under 2019 minskade primärenergianvändningen för andra året i rad. Den var 1,8 % lägre än 2018 men fortfarande 1,8 % över den linjära utvecklingen för att nå 2020 års energieffektivitetsmål. Den slutliga energianvändningen minskade 2019 för första gången på sex år, men med tanke på det ackumulerade gapet var den årliga minskningen på 0,6 % 2019 inte tillräcklig för att nå målet: Den faktiska användningen var 2,3 % över den linjära utvecklingen mot 2020-målet. EU minskade sin primära energiintensitet med över 3 % jämfört med föregående år. Med vintern 2019 som var varmare än 2018 var vädret en faktor som drev minskningen av energianvändningen, men det var även övergången till förnybara källor. Jämfört med föregående år var förbättringen av den slutliga energiintensiteten 2 %. År 2020 ledde effekterna av covid-19-krisen till en avsevärd minskning av energianvändningen och tidiga uppskattningar för EES tyder på att den hade sjunkit tillräckligt lågt för att nå målen för både primär och slutlig energianvändning. När det gäller framstegen mot de nuvarande 2030-målen låg EU:s primära och slutliga energianvändning 2019 19,7 % respektive 16,3 % över 2030-målnivåerna. Nedgångstakten under 2019 mot 2030-målen var tillfredsställande endast för primärenergianvändning. Det krävs betydligt fler ansträngningar för att minska det befintliga målet för slutlig energianvändning och den högre ambition som anges i förslaget till ändringar av energieffektivitetsdirektivet. Detta kommer att kräva uppdatering och korrekt genomförande av de nationella energi- och klimatplanerna med nya åtgärder som planeras för att överbrygga det kollektiva ambitionsgapet i de nuvarande nationella energi- och klimatplanerna. Kommissionen kan utfärda vägledning om dessa uppdateringar. Byggnader utgör ett område där sådana åtgärder behövs mer och ger större potential. De står för omkring 40 % av EU:s totala energikonsumtion och för 36 % av energirelaterade växthusgasutsläpp. För närvarande anses cirka 75 % av byggnadsbeståndet vara energiineffektivt, så effektiva åtgärder krävs, inbegripet översyn av det relevanta regelverket, särskilt översynen av energieffektivitetsdirektivet och den översyn av EU:s system för handel med utsläppsrätter som föreslås i juli och det kommande förslaget att se över direktivet om byggnaders energiprestanda. Prioriteringen av energieffektiv renovering av offentliga och privata byggnader återspeglas också positivt i de investeringar som planeras enligt de 22 återhämtnings- och resiliensplaner som godkänts av kommissionen. Kommissionen analyserade att detta uppgår till 23 % av de totala utgifterna som bidrar till klimatmålen i dessa planer. Dessutom måste alla medlemsstater upprätta långsiktiga renoveringsstrategier för att stödja renoveringen av deras nationella byggnadsbestånd till ett mycket energieffektivt och koldioxidfritt byggnadsbestånd senast 2050. Kommissionen kommer att utvärdera alla långsiktiga renoveringsstrategier till slutet av 2021. EU:s energimärkning har varit en drivkraft för att hjälpa konsumenter att välja produkter som är mer energieffektiva och uppmuntrat tillverkare att främja innovation genom att använda mer energieffektiv teknik. Sedan mars 2021 använder energimärkningssystemet endast A till G-rankingar, i stället för de tidigare A+++ till D-klassificeringarna. Fyra produktgrupper var skyldiga att införa etiketterna med reviderad skala från 1 mars 2021, med nya märkningar för glödlampor och lampor som gäller från 1 september 2021.

3.3Förbättra säkerheten och tryggheten när det gäller energi Som vi sett under de senaste månaderna utsätts unionens ekonomi för globala prisfluktuationer på grund av ett fortsatt stort beroende av import av fossila bränslen. För att förbättra motståndskraften krävs förbättrad säkerhet och trygghet när det gäller energi samtidigt som fossila bränslen fasas ut och mer decentraliserad förnybar energi integreras. Det senaste meddelandet Ta itu med stigande energipriser: en verktygslåda för åtgärder och stöd beskriver viktiga åtgärder på medellång och lång sikt för att säkerställa detta. År 2021 löstes två storskaliga tekniska incidenter inom en timme, vilket bevisade motståndskraften hos EU:s energisystem trots covid-19. De visade också att effektiv beredskap för eventuella chocker är ett ständigt behov på medlemsstats- och EU-nivå. Detta är särskilt viktigt även i samband med det ökade nettoberoendet av energiimport, som nådde 60,6 % 2019, den högsta nivån under de senaste 30 åren. Denna nivå förklaras av kombinationen av en svag ökning av energiefterfrågan och minskad inhemsk produktion av fossila bränslen och inhemsk förnybar kapacitet som fortfarande är otillräcklig. De sektorsspecifika europeiska samordningsgrupperna (för el, gas och olja) spelade en särskilt viktig roll 2020 och 2021, för att övervaka försörjningstryggheten, t.ex. genom att ta itu med effekterna av förseningar i underhållet av kraftverk på grund av covid-19-relaterade åtgärder och diskutera möjliga reaktioner på extrema väderleksförhållanden. Inom elsektorn ligger genomförandet av förordningen om riskberedskap inför den första uppsättningen nationella riskberedskapsplaner. Dessa planer kommer att ange medlemsstaternas åtgärder för att förebygga, förbereda och mildra potentiella elkriser i ömsesidigt samarbete, med beaktande av den ökande elektrifieringen. Inom ramen för de senaste försörjningstrygghetsreglerna för gas har alla utom två medlemsstater infört nationella planer för att förhindra eller mildra effekterna av avbrott i gasförsörjningen. Medlemsstaterna har gjort framsteg med att ingå bilaterala solidaritetsarrangemang som syftar till att säkra gränsöverskridande försörjning till utsatta kunder i händelse av allvarlig kris . Kommissionen planerar en översyn av förordningen om en tryggad gasförsörjning i december 2021, vilket skulle kunna underlätta tillgången till lagringskapacitet över gränserna, inbegripet för förnybara och koldioxidsnåla gaser. Gaslagringsnivåerna och gasmarknadens funktion kommer dessutom att fortsätta att övervakas inför vintersäsongen. Fortsatta förbättringar av sammanlänkning för el och gas har också förbättrat det regionala samarbetet och stärkt försörjningstryggheten på EU-nivå, medlemsstatsnivå och regional nivå. EU är beredd på potentiella tillfälliga störningar i oljeförsörjningen. För att säkerställa säker drift av EU:s befintliga olje- och gasanläggningar till havs har kommissionen och medlemsstaterna samarbetat nära för att uppdatera externa planer för räddningsinsatser. Nya incidenter, som cyberattacken i maj 2021 mot Colonial Pipeline i USA har visat hur hot och sårbarheter i fråga om cybersäkerhet kan påverka energisystemet. Kommissionen har inlett arbetet med en nätföreskrift för att säkerställa cybersäkerheten i gränsöverskridande elflöden. Man planerar att anta föreskriften i slutet av 2022. I december 2020, som en del av strategin för EU:s säkerhetsunion, föreslog kommissionen två nya direktiv om resilienta kritiska enheter och om säkerheten i nät och informationssystem, för att förbättra energisektorns motståndskraft. Den återlanserade också det tematiska nätverket för skydd av kritisk energiinfrastruktur, ett forum för regelbundna diskussioner mellan verksamhetsutövare och ägare av kritisk energiinfrastruktur. I en uppdatering av industristrategin i maj 2021 betonade kommissionen behovet av att påskynda de gröna och digitala övergångarna samtidigt som EU:s motståndskraft och strategiska kapacitet stärks. Industriallianser är ett nyckelverktyg för att underlätta starkare samarbete och gemensamma åtgärder mellan alla intresserade partner inom sektorer av strategisk betydelse. I oktober 2021 publicerade kommissionen en studie som identifierar potentiella flaskhalsar i råvaruförsörjningskedjorna för energiteknik som är avgörande för energitrygghet och omställningen till ren energi. När det gäller kärnkraftssektorn arbetar kommissionen nära med medlemsstaternas tillsynsmyndigheter för kärnsäkerhet för att övervaka potentiella effekter av pandemin på säkerheten vid kärntekniska anläggningar. Sektorn har visat god robusthet inför sådana förhållanden genom sin etablerade praxis för riskbedömning och riskreducering. Inga negativa effekter på säkerheten eller tillförlitligheten har rapporterats. Trots det finansierar kommissionen en studie för att se över hur sektorn hanterade pandemin och säkerställer dess motståndskraft under sådana förhållanden. Mer generellt sett, när det gäller att hantera tänkbara risker relaterade till extrema naturkatastrofer, såsom de från översvämningar eller svåra väderförhållanden, har kärnkraftverkens tillförlitlighet i EU granskats och stärkts mot externa händelser som en del av stresstester efter Fukushima som genomfördes i samarbete med kommissionen. Direktivet om kärnsäkerhet kräver att tillståndsinnehavare gör regelbundna säkerhetsgranskningar i syfte att identifiera ytterligare säkerhetsförbättringar, med hänsyn till driftserfarenhet. 3.4 Stärka den inre energimarknaden 3.4.1 Utvecklingen på el- och gasmarknaderna Samtidigt som elpriserna förväntades öka med tanke på de rekordlåga nivåer som grossistpriserna nådde under pandemin och när den ekonomiska aktiviteten tog fart, har en kombination av faktorer drivit priserna till rekordhöga nivåer under de senaste månaderna. Detta fick konsekvenser för företag och konsumenter, särskilt de utsatta, i en tid då situationen har blivit bräcklig för många med inkomstbortfall från pandemin. Utöver den högre globala efterfrågan på gas på grund av den globala ekonomiska återhämtningen var nyckelfaktorerna säsongsbetingade förhållanden och, i mycket mindre utsträckning, kolpriser. Gasprisökningens effekt på elpriset är nio gånger större än koldioxidprisökningens effekt . De flesta medlemsstater påverkas av höga gas- och elpriser, men i olika grad och vid olika tidpunkter. I vilken utsträckning grossistpriserna överförs till slutkundspriserna varierar också i varje medlemsstat, beroende på energimixen, regleringen och strukturen för slutkundspriser. Cirka två tredjedelar av det genomsnittliga slutkundspriset bestäms vanligtvis av överförings- och distributionskostnader, skatter och avgifter; en tredjedel av grossistpriset. Den hastighet med vilken ökningarna av gaspriserna i grossistledet överförs till slutkundspriser beror också på avtalsvillkoren (dvs. avtalets löptid, fasta eller rörliga priser osv.). I det senaste meddelandet Ta itu med stigande energipriser: en verktygslåda för åtgärder och stöd, anger kommissionen hjälp och stöd för att ta itu med oönskade negativa effekter av högre energipriser på hushåll och företag, på återhämtningen, dess rättvisa och inkluderande samt förtroendet för energiomställningen. Figur 3: Hushållens priskomponenter 2020 (i %). Källa: Eurostat.

I detta skede finns det inga tydliga bevis för att en alternativ marknadsram än marginalprissättningsmetoden och pay-as-clear-marknaden skulle ge billigare priser och bättre incitament. Mot bakgrund av den senaste tidens volatilitet gav kommissionen byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (Acer) i uppdrag att bedöma fördelar och nackdelar med den nuvarande utformningen av grossistmarknaden för el, inbegripet dess förmåga att hantera situationer med extrem prisvolatilitet på gasmarknaderna. Åtgärder som vidtagits under det senaste året har också ytterligare förbättrat den inre energimarknadens funktion. Genomförandet av eldirektivet i nationell lagstiftning senast den 31 december 2020 har skapat nya möjligheter för företag och konsumenter att delta på elmarknaderna, till exempel genom att anpassa sin efterfrågan för att hjälpa till att minska överbelastningen i nätet eller för att balansera utbud och efterfrågan. Sådan efterfrågeflexibilitet utvecklas på den europeiska elmarknaden, om än i varierande grad. Efterfrågeflexibiliteten ökar flexibiliteten i elsystemet och bidrar till att säkerställa kostnadseffektivitet på elmarknaderna. Samtidigt har betydande framsteg gjorts när det gäller att harmonisera nationella regler för handel med energi och systemdrift. Det mest påtagliga exemplet är EU-marknadskoppling, som binder samman alla medlemsstater och skapar en gemensam EU-handelsplattform för el. Marknadskoppling är en del av en prisvärd modell för energiomställningen, som säkerställer att el till lägsta kostnad kan skickas runt om i EU till förmån för konsumenterna. Gränserna mellan Polen, Tjeckien, Slovakien, Rumänien och Ungern inkluderades framgångsrikt i den EU-omfattande kopplingen den 17 juni 2021. I ett nästa steg är det planerat att de två sista gränserna kommer att inbegripas i den gemensamma dagen före-marknadskopplingen (gränsen mellan Rumänien och Bulgarien i slutet av oktober 2021 och mellan Kroatien och Ungern i mars 2022). De totala välfärdsvinsterna av att utvidga SDAC till alla EU:s inre gränser uppskattas till över 115 miljoner euro per år. Betydande framsteg har gjorts när det gäller den gemensamma dagen före- eller intradagskopplingen, med 22 medlemsstater kopplade från 2019. Koppling av Italien, Grekland och Slovakien planeras. De ytterligare välfärdsfördelarna från en effektivare användning av elhandelskapacitet inom samma dag i Europa uppskattas till över 50 miljoner euro årligen. Slutförandet av den gemensamma intradagskopplingen är en prioritet för ytterligare integrering av förnybara energikällor, eftersom det bidrar till att minska elprisskillnaderna mellan regioner. Att åstadkomma marknadskoppling inom alla tidsramar över de inre gränserna, inbegripet nära realtidsbalansering, skulle generera ytterligare välfärdsfördelar på mer än 1,5 miljarder euro per år och minska behovet av reservkraftverk för fossila bränslen, vilket skulle spara betydande växthusgasutsläpp. Handelsvolymerna på marknadsplatserna för naturgas ökade till en rekordhög nivå 2019. Denna trend fortsatte in i 2020, med covid-19-krisen som ytterligare driver handelsverksamheten och efterfrågan på gas. Trots minskad import av kondenserad naturgas intensifierades lagringsuttaget under 2020. Även om de nuvarande gaslagringsnivåerna är snäva men tillräckliga om det blir en vinter som liknar den föregående, är lagring inte tillgänglig i alla EU-medlemsstater och en mer integrerad europeisk strategi skulle kunna bidra till att dämpa fluktuerande energipriser. Försenat eller ofullständigt genomförande av befintligt regelverk, inbegripet nätföreskrifter, verkar utgöra ett hinder för förbättringar på grossistmarknaden. Priskorrelationen är hög mellan knutpunkter i nordvästra Europa och den holländska Title Transfer Facility (TTF), som håller på att bli ett riktmärke för internationellt handlad LNG, och samlar omkring tre fjärdedelar av all europeisk gashandel. Nivån på marknadsutvecklingen, likviditeten och konkurrensen skiljer sig fortfarande åt i unionen. Det finns prisskillnader på 1 till 3 euro per megawattimme (MWh) eller mer under året mellan TTF och de nordöstra marknaderna (Polen, Baltikum och Finland) eller de sydvästra (Spanien, Italien). 3.4.2 Energiinfrastruktur för minskade växthusgasutsläpp Infrastruktur är nyckeln för att energimarknaden ska fungera korrekt och effektivt och integrera fler förnybara energikällor. De flesta medlemsstater har redan uppnått sammanlänkningsnivån för 2030 på 15 % som krävs enligt styrningsförordningen och ersätter det tidigare målet på 10 % till 2020. Projekt av gemensamt intresse, viktiga gränsöverskridande infrastrukturprojekt som länkar samman EU-ländernas energisystem, spelar en viktig roll för att uppnå detta mål. Sedan den senaste rapporten om tillståndet i energiunionen har flera projekt av gemensamt intresse tagits i drift eller färdigbyggts. Mellan 2014 och 2020 tilldelades mer än 4,7 miljarder euro av EU-finansiering inom ramen för Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE) till arbeten och stödstudier relaterade till projekt av gemensamt intresse, vilket resulterade i en total investering på 9,5 miljarder euro. Två tredjedelar av den budgeten anslogs till el- och smarta nätprojekt för att stödja integrationen av förnybara energikällor i elkraftsystemet. Den femte listan över projekt av gemensamt intresse är planerad att antas i november 2021 enligt den befintliga förordningen om TEN-E-riktlinjer. I december 2020 föreslog kommissionen en översyn av TEN-E-förordningen, som för närvarande håller på att förhandlas fram, för att återspegla energiinfrastrukturens nyckelroll i den gröna omställningen. En ny strategi för infrastrukturplanering kommer att stödja elektrifieringens roll i den framtida energimixen, bidra till att minska växthusgasutsläppen från gassektorn genom förnybara och koldioxidsnåla gaser, inbegripet vätgas och utveckla ett mer integrerat energisystem. Förslaget utesluter infrastruktur för fossila bränslen (inbegripet naturgas) och inför obligatoriska hållbarhetskriterier för alla projekt av gemensamt intresse. Det reviderade ramverket kommer att behöva träda i kraft i tid för urvalsprocessen av den sjätte unionslistan över projekt av gemensamt intresse. Den reviderade förordningen om Fonden för ett sammanlänkat Europa ger ett nytt fönster för gränsöverskridande projekt inom området förnybar energi, inbegripet nya flytande havsbaserade vindkraftsparker för att ytterligare utforska denna vektor för förnybara källor. Den första ansökningsomgången för förstudier publicerades den 22 september 2021 till ett totalt belopp på 1 miljon euro. Den första ansökningsomgången för tekniska studier och arbeten för gränsöverskridande projekt som valdes ut i den särskilda EU-listan kommer att publiceras under det tredje kvartalet 2022 för ett totalt belopp på 100 miljoner euro. 3.4.3 Fasa ut subventioner till fossila bränslen De totala energisubventionerna i EU uppgick till 176 miljarder euro 2019. Som närmare beskrivs i bilagan om energisubventioner visar färska uppgifter att trots EU:s åtaganden att fasa ut subventioner till fossila bränslen, minskar de inte tillräckligt. Subventionerna till fossila bränslen har redan ökat i 11 medlemsstater sedan 2015. Subventionerna till fossila bränslen, som utgör cirka 30 % av de totala energisubventionerna, sjönk något 2020 till 52 miljarder euro (från 56 miljarder euro 2019), på grund av lägre energianvändning till följd av covid-19-pandemin. Med tanke på att BNP och energianvändningen sjönk 2020 i liknande takt, finns det ingen tydlig trend för en minskning av nivån på subventioner för fossila bränslen trots EU:s internationella åtagande. Allteftersom ekonomin återhämtar sig och förbrukningen av fossila bränslen tar fart, måste EU följaktligen intensifiera ansträngningarna för att undvika en återgång till de subventionsnivåer som gällde före pandemin. Utfasning av kol från elproduktion har främjats av subventioner till nedläggning av anläggningar i många medlemsstater. Förnybar energi fick totalt 78 miljarder euro i subventioner, en ökning med 8 % sedan 2015 . Subventionerna till energieffektivitet fortsatte att växa till 16 miljarder euro 2019 och 17 miljarder euro 2020, en ökning med nästan 50 % sedan 2015. Samtidigt kan ekonomiskt stöd till utsatta hushåll vara lämpligt i vissa fall. Särskilt i en kontext av ekonomisk återhämtning efter covid-19, kan specifika sociala utbetalningar till de mest utsatta vara ett lämpligt sätt att hjälpa dem att ha råd med sina elräkningar på kort sikt eller för att stödja energieffektiviseringar, samtidigt som de säkerställer att marknaden fungerar effektivt. Att finansiera subventioner till förnybar produktion med andra offentliga intäkter än elräkningar kan i vissa medlemsstater ha fördelen av att befria utsatta konsumenter från en betydande del av deras elräkning. Parallellt kommer EU-taxonomin att hjälpa till att vägleda privata investerare och offentliga medel genom att identifiera miljömässigt hållbara ekonomiska verksamheter och kanalisera mer medel till dem, och på så sätt minska investeringarna i kapaciteten för fossila bränslen och tillhörande subventioner.

Klimatlagen ändrar styrningsförordningen för att säkerställa en mer enhetlig rapportering mellan medlemsstaterna om utfasningen av energisubventioner, särskilt till fossila bränslen. Rapporteringsarrangemangen ska fastställas genom en genomförandeakt 2022, som för närvarande håller på att förberedas. 3.5Forskning, innovation och konkurrenskraft Även om majoriteten av de minskade koldioxidutsläppen till 2030 kommer att möjliggöras genom teknik som redan finns på marknaden i dag, förutspår det internationella energiorganet att nära hälften av de minskningar som krävs till 2050 kommer att komma från teknik som för närvarande är i demonstrations- eller prototypfasen. EU är välplacerat när det gäller globala marknadsandelar i vissa segment inom värdekedjan av teknik för ren energi, men ökade investeringar i FoI och ytterligare ansträngningar för tekniköverföring skulle säkerställa att EU tar tillfället i akt med energiomställningen för att stärka sin konkurrenskraft inom sektorn för ren energi. Den andra lägesrapporten om konkurrenskraft visar att EU fortfarande ligger i framkant när det gäller forskning inom ren energi. Globalt har EU en större andel ”gröna” innovationer inom teknik för att begränsa klimatförändringarna än andra stora ekonomier. EU:s offentliga investeringar i teknik för ren energi som behövs för utfasningen av fossila bränslen är trots det den lägsta av de stora ekonomierna (0,027 % av BNP 2019). Medlemsstaternas offentliga finansiering av forskning och innovation inom ren energi ligger fortfarande under 2010 års nivåer, men detta kan delvis kompenseras av återhämtningsfinansiering inriktad på forskning och innovation om ren energi, nationellt och från EU. Dessutom har utgifterna ökat sedan 2016, ett tecken på en delvis återhämtning från den tidigare ekonomiska krisen. Den långsiktiga effekten av covid-19 på innovationsekosystemet återstår att se. I den privata sektorn inom EU sågs en minskning på 7 % av de totala utgifterna för forskning och innovation inom energi. De allmänna utgifterna för forskning och innovation inom energi visade att tillväxten fortsatte, om än långsammare under 2020. Utgifterna för forskning och innovation inom förnybar energi var specifikt mer resilienta och fortsatte att växa. EU är världsledande inom vindkraft, men konkurrensen är fortfarande hård. Under 2020 stod den europeiska havsbaserade vindkraftsmarknaden för 71 % (24,8 GW) av den globala marknaden när det gäller samlad installerad kapacitet. Medlemsstaternas globala marknadsandel står för cirka 42 % (14,6 GW). Storleken på hemmamarknaden är nyckeln i detta avseende. Inom solcellsenergi växte EU:s handelsunderskott till mer än 5,7 miljarder euro 2019 och EU har en jämförelsevis liten marknadsandel inom tillverkning av solceller och moduler. Den har dock en framkantsposition i andra delar av värdekedjan, inbegripet forskning och utveckling, särskilt när det gäller produktprestanda, hållbarhet och cirkularitet. EU står vid ett vägskäl för flera tekniker som förväntar sig expansion på marknaden. Dess industrier för värmepumpar, förnybara bränslen, smarta nät och förnybar vätgasproduktion har goda förutsättningar att dra nytta av en växande framtida efterfrågan som härrör från utbyggnad av relevanta marknader med politiskt stöd. Samtidigt blir EU:s batteriindustri starkare tack vare en kombination av investeringar i batteritillverkning, ökad efterfrågan på eldrift, omställningen i EU:s fordonsindustri samt fokus på cirkularitet för att lösa problemet med råvaror, också med hänsyn till batteridirektivet. 4. Större fördelar i den europeiska gröna given 4.1 Hållbarhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning 4.1.1 Luftkvalitet och annan miljöpåverkan Steg mot ytterligare utfasning av fossila bränslen i EU:s ekonomi får positiva konsekvenser för miljöaspekter utöver klimatet. I synnerhet minskar luftföroreningarna som ett resultat av ökad energieffektivitet, ersättning av fossila bränslen och utveckling av icke-brännbara förnybara energikällor (som vind och sol) eller övergången till renare transportsätt som leder till mindre luftföroreningar. Detta kommer att hjälpa oss att nå målet för handlingsplanen för nollförorening om att minska hälsoeffekterna av luftföroreningar (uttryckt som förtida dödsfall) med mer än 55 % i EU år 2030 jämfört med 2005. Under 2019 var luftföroreningarna fortfarande ansvariga för cirka 400 000 förtida dödsfall i EU, med regionala variationer som ofta speglar mönster i energianvändningen såsom användning av kol eller biomassa för uppvärmning av hushåll. Hälsoeffekten av luftföroreningar följer samma regionala mönster som för exponering för luftföroreningar av fina partiklar, där den högsta befolkningsexponeringen 2018 var i ett antal EU-medlemsstater, främst Bulgarien, Kroatien, Tjeckien, Grekland, Italien, Polen och Rumänien. Möjliga avvägningar mellan omställningen till ett koldioxidsnålt energisystem och minskningen av luftföroreningar måste beaktas. Till exempel måste ökad bioenergianvändning i enheter utan tillräcklig teknik för att minska utsläppen undvikas. Det är viktigt att övervaka relaterad utveckling efter att Världshälsoorganisationen har antagit uppdaterade riktvärden för luftkvalitet i september 2021, som kommer att ligga till grund för den kommande översynen av luftkvalitetsdirektivet . Parallellt styrs utbyggnaden av förnybar energi också av europeisk miljölagstiftning, inbegripet där denna utvecklas vidare inom ramen för den europeiska gröna given. 4.1.2 Sysselsättning och tillväxt Bruttoförädlingsvärdet för sektorn för ren energi har haft en genomsnittlig årlig tillväxt på 5 % sedan 2010 och nådde 133 miljarder euro 2018. Åtgärderna för energieffektivitet har uppvisat en särskilt stark genomsnittlig årlig tillväxt på 9 % under samma period, medan produktionen av förnybar energi i genomsnitt uppgick till 2 %. Båda har ökat mer än resten av ekonomin. De senast tillgängliga uppgifterna går tillbaka till före covid-19-krisen och tyder på minskad energiintensitet som ett tecken på att ekonomisk tillväxt frikopplas från energianvändning. Den senare har dock inte minskat i absoluta tal. De senaste tillgängliga uppgifterna från före covid-19-krisen visar att direkt sysselsättning i sektorn för ren energi utgjorde 1,7 miljoner heltidsjobb 2018 med en genomsnittlig årlig tillväxt på 2 %, dubbelt så mycket som i ekonomin som helhet (1 %) 2010–2018. Den snabba framväxten av innovationer inom ren energi kräver omskolning och kompetenshöjning på alla kompetensnivåer för att vidareutveckla och distribuera teknik och lösningar i hela EU. Efterfrågan på många olika yrkeskategorier som är relevanta för omställningen till ren energi förväntas öka fram till 2030 . EU:s kompetenspakt stöder denna process för att bygga partnerskap med industriella ekosystem som byggindustrin och energiintensiva industrier. Förnybar energi och energieffektivitet förväntas driva på skapandet av nya arbetstillfällen i EU i samband med energiomställningen. Vindkraft och solcellsenergi (installation och tillverkning av paneler) är viktiga drivkrafter för sysselsättning. Det förväntas att vindkraft kommer att skapa över 420 000 nya heltidsjobb år 2050 och solcellsenergi upp till 140 000 heltidsjobb ” .

På efterfrågesidan skapas gröna jobb främst inom byggindustri, särskilt när det gäller byggnadsrenovering, där 13 till 28 jobb per investerad miljon euro beräknas skapas i EU . Vissa åtgärder i de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna som att prioritera renovering för att förbättra byggnaders energi- och resursprestanda är ett bra exempel på samband mellan ekonomisk stimulans och omställningen till ren energi. Renoveringar är arbetsintensiva och skapar arbetstillfällen och investeringar som ofta baseras på lokal affärsverksamhet, skapar efterfrågan på mycket energi- och resurseffektiv utrustning och öka fastigheternas långsiktiga värde. I sin tur förväntas förlusten av arbetstillfällen uppstå främst inom kolindustrin, maskintillverkning och konventionell transportutrustning. En blick framåt visar att de höjda klimat- och energimålen kommer att leda till nya investeringsbehov. Under de kommande tio åren kommer det i genomsnitt att krävas ytterligare investeringar på 390 miljarder euro per år jämfört med de belopp som investerats årligen under de senaste tio åren. Att uppnå de höjda klimat- och energimålen för 2030 innebär särskilt en ökning med cirka 100 miljarder euro per år jämfört med de investeringsbehov som förväntas för genomförandet av de nationella energi- och klimatplanerna. 4.2Prioritet för konsumenternas valmöjligheter Proaktiva konsumenter och engagerade prosumenter kommer att spela en nyckelroll i övergången till ett energisystem som baseras på förnybar energi och som är mer integrerat. Sådana prosumenter är bättre skyddade från prisfluktuationer. Samtidigt kommer stödet till utsatta konsumenter och företag att förbli viktigt i ett sammanhang med höga energipriser och möjliga sårbarheter efter covid-19-pandemin. Paketet om utfasning av fossila bränslen på vätgas- och naturgasmarknaden som planeras till december 2021 kommer att behandla konsumentbestämmelser, även för gasmarknader. För att göra det möjligt för konsumenter att aktivt engagera sig på marknaden kommer kommissionen också att fokusera på att genomföra befintlig lagstiftning som främjar konsumenternas valmöjligheter och aktivt deltagande. Direktivet om förnybar energi och eldirektivet speglar till exempel den växande betydelsen av förbrukare av egenproducerad el från förnybara energikällor (prosumenter) och aktiva konsumenter. Denna rättsliga ram öppnar möjligheten för samarbete mellan systemansvariga för distributionssystem och gemenskaper för förnybar energi samt medborgarenergigemenskaper. För att ytterligare stärka konsumenternas roll analyserar kommissionen alternativen för att upprätta en unionsomfattande miljömärkning i syfte att främja användningen av förnybar energi från nya installationer. För närvarande är minst 2 miljoner människor i EU delaktiga i mer än 7 700 energigemenskaper . Energisamhällen har bidragit till upp till 7 % av den nationellt installerade kapaciteten, med en uppskattad total förnybar kapacitet på minst 6,3 GW. Med en försiktig uppskattning har de investerat totalt minst 2,6 miljarder euro. Under hösten 2021 kommer kommissionen att lansera ett register över energigemenskaper och rådgivningscentrum för landsbygdens energigemenskaper för att ytterligare underlätta utvecklingen av medborgarenergigemenskaper och gemenskaper för förnybar energi. Lösningar för smarta energinät, i synnerhet anpassad smart mätning och sömlösa dataflöden med lämpligt dataskydd, är nyckeln till att stärka konsumenterna. Kommissionen håller på att utveckla transparenta och icke-diskriminerande regler för tillgång till data och en handlingsplan för energidigitalisering. 4.3Att skydda de mest utsatta Energifattigdom fortsätter att undergräva social delaktighet och människors förmåga att delta aktivt i och dra nytta av omställningen till grön energi. Detta erkänns också av den europeiska pelaren för sociala rättigheter som placerar energitjänster bland de väsentliga tjänster som alla ska ha tillgång till, krav på stödåtgärder för behövande. Under 2019 drabbade energifattigdom upp till 31 miljoner människor i Europeiska unionen, inbegripet en betydande andel låginkomsthushåll men även medelinkomsthushåll, med betydande skillnader mellan medlemsstaterna. För att avvärja denna situation är paketet för att genomföra den europeiska gröna given utformat så att det mildrar möjliga fördelningseffekter och negativa sociala effekter av omvandlingen av energisystemet. De stödåtgärder som föreslås med det senaste meddelandet Ta itu med stigande energipriser: en verktygslåda för åtgärder och stöd speglar dessutom det faktum att energifattiga och hushåll med låga eller lägre medelinkomster är mest påverkade av de nuvarande prishöjningarna, eftersom de lägger betydligt större andelar av sina inkomster på energi. I samband med högre energipriser kommer kommissionen fortsättningsvis att övervaka hur EU-lagstiftningen om energifattigdom kommer att tillämpas i medlemsstaterna och hur energifattigdomen utvecklas. Med utgångspunkt i förra årets rekommendationer om energifattigdom, kommer kommissionen att uppmana till närmare samarbete med de relevanta behöriga myndigheterna genom att inrätta en samordningsgrupp för energifattigdom och utsatta konsumenter. Det innebär att medlemsstaterna ges möjlighet att utbyta bästa praxis och engagera sig i samordnade insatser, så att alla analyser som bygger på indikatorer på EU-nivå eller nationell nivå kan kompletteras med tillhörande EU-politik som energieffektivitet och renoveringsvågen. Initiativet för bostäder till ett rimligt pris, en nyckelkomponent i strategin för renoveringsvågen, syftar till att förnya 100 stadsdelar som så kallade fyrtornsprojekt i hela EU under de kommande åren. Starten av dessa renoveringsprojekt är planerad till fjärde kvartalet 2021. Kommissionen inrättade också ett rådgivningscentrum för energifattigdom med målet att bli centrum för erfarenhet och expertis inom energifattigdom i Europa. Det kommer till att börja med hjälpa 80 enskilda kommuner med direkt stöd till specifika lösningar för att utrota energifattigdom på lokal nivå, så att de kan få ökad kapacitet och nå en större spridning. Samtidigt erkänner eldirektivet vikten av nationella socialförsäkringssystem, som är väl lämpade att kanalisera stöd till dem som drabbas hårdast av energifattigdom och stigande priser. Medlemsstaterna kan rikta specifika betalningar till dem som är mest utsatta för att hjälpa dem att betala sina räkningar på kort sikt. En sådan åtgärd kan också kompletteras med åtgärder för att undvika avbrott. Det är dock viktigt att sådana nödåtgärder inte ses som ett alternativ till att ta itu med frågor som rör bostäder med dålig isolering eller ineffektiva anordningar. Den europeiska gröna given lägger tonvikten på att stödja regioner, sektorer och individer som direkt påverkas av omställningen till ren energi för att säkerställa en rättvis omställning. Omställningen har också en betydande inverkan på regioner som är starkt beroende av koldioxidintensiva industrier, som stål, cement eller kemikalier, som kommer att genomgå stora omvandlingar. För detta inrättades mekanismen för en rättvis omställning. Det omfattar Fonden för en rättvis omställning, som kommer att investera 19,2 miljarder euro i de territorier som står inför de mest negativa socioekonomiska följderna av omställningen. Medlemsstaterna förbereder nu sina territoriella planer för en rättvis omställning som kommer att ge tillgång till de tre pelarna i mekanismen för en rättvis omställning. Kommissionen inrättade dessutom plattformen för en rättvis omställning för att hjälpa alla berörda parter att få tillgång till och använda resurserna i mekanismen för en rättvis omställning. Denna plattform bygger på och utökar stödet från EU:s initiativ för kolregioner i omställning, som hjälper kolregioner i 12 medlemsstater att utarbeta strategier för omställningen till låga växthusgasutsläpp och ta itu med potentiella negativa socioekonomiska följder”. Man förväntar sig att omställningen till produktionsteknik för ren energi kan skapa upp till 315 000 jobb till 2030, och upp till 460 000 jobb till 2050, inklusive arbetstillfällen i flera kolregioner. 4.4Ta itu med hinder inom förvaltning och investeringar Om vi ska nå EU:s klimatmål kommer vi att behöva ett lämpligt ramverk för att underlätta de massiva investeringarna. Alltför komplicerade och långdragna administrativa tillståndsförfaranden utgör ett stort hinder för omställningen till ett koldioxidsnålt energisystem, särskilt för utbyggnaden och integrationen av förnybar energi. Hindren omfattar komplexa strukturer, bristande rättslig konsekvens och otillräckliga politiska och rättsliga ramar och riktlinjer. 2018 års direktiv om förnybar energi införde bestämmelser om tillståndsförfarandets maximala löptid och organisation, som omfattar alla relevanta tillstånd att bygga, förnya och driva anläggningar för förnybar energi och för deras nätanslutning. Det kräver också att medlemsstaterna inrättar en gemensam kontaktpunkt för att vägleda sökande genom hela den administrativa processen. Kommissionen övervakar noggrant införlivandet av relevanta bestämmelser i direktivet och bedömer om ytterligare åtgärder behövs. För detta ändamål inkluderades en översynsklausul för artiklar som handlar om administrativa förfaranden i kommissionens förslag till ändring av direktivet om förnybar energi som lades fram i juli 2021. Medlemsstaterna uppmanas också att upprätta en möjliggörande ram som tar itu med de återstående icke-finansiella hindren för projekt för förnybar energi, såsom otillräckliga digitala resurser och personalresurser hos myndigheter för att behandla ett växande antal tillståndsansökningar. För att hjälpa medlemsstaterna att ta itu med hinder inom förvaltning och investeringar kommer kommissionen 2022 att utfärda riktlinjer för att effektivisera tillståndsförfarandena och de administrativa förfarandena för utbyggnad av förnybar energi, med utgångspunkt i analysen av befintliga hinder och bästa praxis i medlemsstaterna. 5. Den externa dimensionen, klimat- och energidiplomati EU fortsätter att föregå med gott exempel på hur klimatneutralitet ska uppnås senast 2050. Samtidigt som EU höjer sin egen ambitionsnivå och vidtar specifika åtgärder i linje med Parisavtalet, spelar man också en aktiv roll i internationella forum. EU och dess medlemsstater lämnar ett betydande bidrag till de utvecklade ländernas kollektiva mål att anskaffa 100 miljarder US-dollar per år för att stödja klimatåtgärder i utvecklingsländerna. Det nya finansieringsinstrumentet Europa i världen (79,5 miljarder euro för åren 2021–2027) kommer att säkerställa att minst 30 % av finansieringen stöder klimatåtgärder.

Under hela 2021 har EU lett diskussionen om energiomställningen även i multilaterala forum som FN:s högnivådialog. EU samarbetar nära med G7 och G20 för att uppnå nettonollutsläpp av växthusgaser till 2050 och fasa ut internationell finansiering och subventionerna för orenad koldriven energiproduktion. Dessutom har EU aktivt arbetat för ett betydande resultat även vid COP 26. Fler och fler partner når ut med mer ambitiösa planer när det gäller energieffektivitet och spridning av förnybar energi och mål i riktning mot koldioxidsnåla ekonomier med noll nettoutsläpp. EU, Förenta staterna och andra deltagande länder enades i september 2021 om att sätta upp ett kollektivt mål att minska metanutsläppen med minst 30 % under 2020 års nivåer till 2030. Målet sträcker sig över hela ekonomin till att omfatta metanutsläpp från energiproduktion med fossila bränslen som nämligen frigörs vid olje- och gasutvinning och gasöverföring, och från jordbruk och avfall. Den globala utfästelsen om metan kommer att lanseras under klimatkonferensen i Glasgow i november. Kommissionen stöder dessutom FN:s miljöprogram (Unep) med bland annat ekonomiska bidrag när det gäller att inrätta ett oberoende internationellt observatorium för metanutsläpp (IMEO) som ska åtgärda den globala bristen på data och öppenhet på detta område. EU:s bilaterala och regionala samarbete på energiområdet med internationella partner fortsätter att fokusera på systematiskt stöd för omställningen till utsläppssnåla och klimattåliga ekonomier och att säkerställa energisäkerhet och konkurrenskraft. Återupplivandet av samarbete på energiområdet mellan EU och Förenta staterna och den gröna alliansen mellan EU och Japan i maj 2021 är exempel på dess strategi. På liknande sätt prioriteras samarbetet om ren energi med Indien (EU:s och Indiens partnerskap för ren energi och klimatet) och Kina (EU:s och Kinas plattform för samarbete på energiområdet). EU har fastställt sina mål för regionalt samarbete för den fleråriga budgetramen 2021–2027 med grannregionerna i östra, södra och västra Balkan, och efterlyser nya gemensamma åtgärder för att stärka hållbar energitrygghet, kollektivt påskynda en grön energi och främja investeringar i ren energi. Kommissionen arbetar intensivt för att upprätta energi- och klimatramverket för 2030, inbegripet de relevanta 2030-målen för energigemenskapens nio avtalsslutande parter utanför EU och antagandet av en färdplan för utfasning av fossila bränslen som kommer att stödja dessa avtalsslutande parter på deras väg mot mitten av århundradets klimatneutralitet. Dessutom pågår ansträngningar för att modernisera energistadgefördraget. EU:s medlemsstater godkände en ny agenda för Medelhavsområdet på grundval av ett förnyat partnerskap med det södra grannskapet. I juni 2021 godkände alla 42 medlemsländer i unionen för Medelhavsområdet en förklaring som underströk sin beslutsamhet för en omställning av ren energi och för att intensifiera det regionala energisamarbetet. Med utvecklingsländer, och i synnerhet i Afrika söder om Sahara, prioriterar samarbetet tillgång till rimligt prissatt energi som är tillförlitlig och hållbar och drar nytta av investeringar från den privata sektorn. EU stöder Afrikanska unionens initiativ för att skapa en afrikansk inre elmarknad som möjliggör produktiv omvandling och främjar ekonomisk utveckling, skapar jobb, bekämpar fattigdom och främjar välstånd. Att säkerställa kärnsäkerhet utanför dess gränser har också varit ett viktigt område för kommissionen. På sensommaren avslutade tekniska experter från europeiska högnivågruppen för kärnsäkerhet och avfallshantering (Ensreg) och kommissionen en inbördes granskning av genomförandet av Vitrysslands handlingsplan för kärnsäkerhetsstresstester. Ensreg och kommissionens tekniska experter har också påbörjat förberedelserna för en inbördes granskning av Turkiets stresstest, planerad till mitten av 2022. EU har dessutom visat sitt fortsatta engagemang för genomförandet av bilaga III till den gemensamma övergripande handlingsplanen för civilt kärntekniskt samarbete med Iran. För att driva en global energiomställning, säkerställa försörjningstrygghet och ren teknik, inledde kommissionen en reflektion över en europeisk strategi för externt energiengagemang som ska antas 2022. I syfte att anpassa EU:s energi- och klimatdiplomati till den europeiska gröna given, antog EU:s utrikesministrar rådets slutsatser om ämnet. Kommissionens arbete fokuserar på nya möjligheter när det gäller att implementera ett system för ren energi och främja energieffektivitet och säker och hållbar teknik samtidigt som man gradvis rör sig bort från användningen av fossila bränslen i riktning mot gröna energilösningar och främjar en rättvis omställning. Handelspolitik och energidiplomati kommer att behöva fungera hand i hand för att säkerställa oförvrängd handel och investeringar i I.de råvaror som behövs för energiomställningen i EU, II.de energiprodukter som krävs för energiomställningen, och III.den teknik som både EU och våra handelspartner är beroende av för omställningen till klimatneutrala ekonomier. 6. Slutsats Denna inventering från 2021 av tillståndet i energiunionen 2021 visar att genomförandet av EU:s energi- och klimatpolitik bidrar till genomförandet av den europeiska gröna given och till återhämtningen från effekterna av covid-19-krisen. Baserat på denna analys och på meddelandet Ta itu med stigande energipriser: en verktygslåda för åtgärder och stöd skulle kommissionen lyfta fram följande sex områden för ytterligare åtgärder. Kommissionen kommer att fortsätta övervaka utvecklingen av energipriserna för att säkerställa att dess svar på den nuvarande energiprisuppgången förblir proportionerlig och fokuserar på de som drabbas hårdast. Kommissionen kommer även fortsättningsvis att införa en rättslig ram som passar våra förbättrade klimat- och energimål. Detta kommer att inbegripa översynen av direktivet om byggnaders energiprestanda och initiativ om vätgas, minskade växthusgasutsläpp på gasmarknaden samt metan, som ska antas senare i år. Kommissionen uppmanar Europaparlamentet, rådet och de rådgivande kommittéerna att göra framsteg när det gäller antagandet av detta förslag vid sidan av julipaketet, och betonar vikten av att behålla dess ambition, integritet och konsekvens. Ytterligare offentliga och privata investeringar i energieffektivitet och förnybar energi, i synnerhet inom vindkraft och solenergi, lagring och decentraliserad elproduktion, är avgörande för omställningen, för att öka resiliensen och dämpa förnyade elprishöjningar. År 2022 avser kommissionen att anta en EU-strategi för solenergi, som omfattar de befintliga barriärer som hindrar och villkor som kommer att möjliggöra utbyggnaden av den solenergikapacitet som krävs 2030 och 2050. Det är nödvändigt att ta itu med hindren för investeringar i omställningen om företagen ska ta en ledande roll och EU och dess medlemsstater ska locka till sig investeringar. I synnerhet skapar effektiviserade tillståndsförfaranden den förutsägbarhet som är nödvändig för investerare inom energisektorn och utanför. Att fasa ut flaskhalsar i nätet och snabbt ta bort hinder för integrering av förnybar energi samtidigt som man främjar social acceptans av förnybar energi kan påskynda omställningen ytterligare. År 2022 planerar kommissionen att utfärda riktlinjer till medlemsstaterna om effektiviserade tillståndsförfaranden och administrativa förfaranden för utbyggnad av förnybar energi. Subventionerna till fossila bränslen bör upphöra. Med lägre utgifter för subventioner av fossila bränslen och föroreningsrelaterade sjukdomar kommer nationella budgetar att ha en större marginal för investeringar i innovativ teknik, i grön kompetens och för att mildra möjliga fördelningseffekter av omställningen. År 2022 avser kommissionen att anta en genomförandeakt om lägesrapportering av de nationella energi- och klimatplanerna; detta bör bidra till att säkerställa en mer enhetlig rapportering om utfasningen av energisubventioner, särskilt för fossila bränslen.