[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 22.12.2010

KOM(2010) 783 slutlig

KOMMISSIONENS RAPPORT TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Om åminnelsen av brott som begåtts av totalitära regimer

INLEDNING

Under historiens lopp har de grundläggande mänskliga rättigheterna och den mänskliga värdigheten kränkts av totalitära regimer. De flesta medlemsländer har tragiska upplevelser bakom sig. Men i Berlinförklaringen från 2007, som antogs i samband med firandet av femtioårsdagen av Romfördragets undertecknande, sägs att ”genom den europeiska integrationen har vi dragit våra lärdomar av blodiga kontroverser och en historia full av lidanden. I dag lever vi tillsammans så som vi aldrig tidigare har kunnat göra.”

Minnet av Europas historia är vårt och våra barns gemensamma kulturarv. Försoning av de brott som begåtts av totalitära regimer förutsätter att vi delar och vårdar detta minne. Detta framhålls i Stockholmsprogrammet[1]: ”Unionen är ett område med gemensamma värderingar, värderingar som är oförenliga med brott mot mänskligheten, folkmord och krigsförbrytelser, inbegripet brott som begås av totalitära regimer. Varje medlemsstat har sin egen syn på denna fråga, men för en försoning krävs det att minnet av dessa brott blir till ett kollektivt minne som delas och hålls vid liv, om möjligt, av oss alla. Unionen måste här inta en stödjande roll.”

I november 2008 antog rådet ett rambeslut om bekämpande av vissa former av och uttryck för rasism och främlingsfientlighet enligt strafflagstiftningen. Rambeslutet avser enbart brott som begås på grundval av ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung. Beslutet omfattar inte brott som begås på andra grunder av till exempel totalitära regimer. I ett uttalande i bilagan till rådets protokoll från det möte då rambeslutet antogs uppmanades kommissionen att undersöka och rapportera till rådet inom två år efter det att rambeslutet har trätt i kraft huruvida ytterligare ett instrument behövs för att täcka offentligt urskuldande, förnekande eller flagrant förringande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med åberopande av andra kriterier än ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung, till exempel social ställning eller politisk övertygelse. Denna uppmaning upprepades i Stockholmsprogrammet.

Vikten av att vårda minnet av det förflutna betonas även i Europaparlamentets resolution av den 2 april 2009 med titeln ”Det europeiska samvetet och diktatur”. Parlamentet betonade särskilt att försoning förutsätter både sanning och hågkomst.

Medlemsländerna hanterar själva de ömmande och komplicerade frågorna om hur man på bästa sätt ska komma fram till sanningen och hur historieskrivningen bör ske, för att senare generationer ska kunna dra lärdom av historiens fasor och förbrytelser. Varje medlemsstat har sitt eget sätt att hantera dessa frågor och kommissionen kan underlätta processen genom att verka för öppen diskussion och utbyte av information och goda metoder.

Syftet med den här rapporten är att visa hur kommissionen kan bidra till den här processen. Rapporten kan också ligga till grund för vidare diskussioner om hur EU kan bidra till att vårda minnet av brott som begåtts av totalitära regimer. Rapporten ska också försöka besvara rådets begäran om en rapport avseende behovet av ytterligare lagstiftning på området.

Utarbetande av rapporten

Innan rapporten utarbetades vidtog kommissionen en rad förberedelser. I november 2007 anordnade kommissionen ett seminarium på hög nivå i Bryssel på temat ”Att hantera minnet av totalitära regimer i Europa: offer och försoning”.[2]

I bilagan till rådets protokoll från det möte då rambeslutet antogs uppmanade rådet kommissionen att anordna en offentlig europeisk debatt om sådana brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser som begås av totalitära regimer samt om dem som offentligt urskuldar, förnekar, flagrant förringar eller bagatelliserar dem och understryker behovet av lämplig upprättelse för orättvisor samt – om så är lämpligt – lägga fram ett förslag till ett rambeslut om dessa brott. En sådan debatt hölls i Bryssel den 8 april 2008 och den anordnades gemensamt av kommissionen och det slovenska ordförandeskapet.[3]

År 2009 finansierade kommissionen en undersökning utförd av ett oberoende organ för att samla in fakta om hur medlemsländerna hanterar minnet av brott som begåtts av totalitära regimer.[4] Undersökningen avsåg att utreda ”hur medlemsländerna hanterar minnet av brott som begåtts av totalitära regimer i Europa”. Den blev klar i början av 2010 och översändes sedan till medlemsländerna och Europaparlamentet. Undersökningen finns tillgänglig på kommissionens webbsida.

I maj 2010 sändes en enkät till medlemsländerna för att samla in fakta om situationen i de olika länderna avseende minnet av brott som begåtts av totalitära regimer.[5]

MINNET AV BROTT SOM BEGÅTTS AV TOTALITÄRA REGIMER – SITUATIONEN I MEDLEMSLÄNDERNA

Allmänt

Undersökningen visar att alla berörda medlemsländer har vidtagit åtgärder för att hantera spåren av de brott som begåtts av totalitära regimer och att de valt olika lösningar utifrån sin historiska bakgrund, särskilda förhållanden, kulturella situation och rättsliga system. Undersökningen visar att det inte finns någon patentlösning och att medlemsländernas blandning av olika modeller och metoder är specifik för situationen i varje land (till exempel ge offren upprättelse och ställa förövarna inför rätta, söka efter sanningen, vårda minnet eller öka kunskaperna osv.). De verktyg, åtgärder och metoder som valts kan skilja sig väsentligt åt även mellan medlemsländer som upplevt samma typ av totalitär regim.

Rättsskipning och upprättelse för offren är viktigt för att lyckas med övergången från ett totalitärt system till ett demokratiskt styrelsesätt. Målet kan nås på olika sätt, till exempel genom att ställa förövarna inför rätta, inrätta sanningskommissioner eller liknande, öppna arkiv, anordna reningsceremonier, ge brottsoffren upprättelse och kompensation samt återställa beslagtagen egendom. Undersökningen visar också att processen involverar många olika parter, däribland olika frivilligorganisationer, myndigheter och privata sammanslutningar. Estland, Lettland, Polen och Slovenien har till exempel inrättat myndigheter med allmän behörighet, medan andra medlemsländer inrättat specialmyndigheter.

Det är också viktigt att bevara och vårda minnet av brott som begåtts av totalitära regimer, i synnerhet för att lära yngre generationer hur viktigt det är att skydda demokratin och de grundläggande mänskliga rättigheterna. Undersökningen visar att denna övertygelse är en av de få gemensamma nämnare som alla EU:s medlemsländer delar i fråga om hanteringen av brott som begåtts av totalitära regimer. Att på ett välbevarat, välorganiserat och lättillgängligt sätt hålla historiens förbrytelser i åminnelse är ett viktigt verktyg för att öka kännedomen och ge utbildning. Undersökningen visar också att frivilligorganisationer kan spela en viktig roll i sammanhanget.

Utbildning och medvetandegörande

Att utbilda ungdomar till aktiva medborgare är viktigt för att utveckla deras samhällsansvar och demokratiska värderingar. Nyare forskning visar på positiva och väsentliga kopplingar mellan sådan utbildning och ett starkt samhällsengagemang. Insatser för att upplysa människor om historiska händelser kan omfatta museibesök, besök vid minnesmärken eller utrotningsläger, filmvisning och dokumentärer i skolor eller stöd till kulturellt och konstnärligt arbete. De uppgifter som lämnats till kommissionen tyder på att det bara är berörda medlemsländer som genomför insatser för medvetandegörande och utbildning om de brott som begåtts av totalitära kommunistregimer.

I så gott som alla medlemsländer finns minnesmärken eller monument som tillägnas minnet av brott som begåtts av totalitära regimer. I nästan alla medlemsländer som upplevt totalitarism finns platser där människor lidit eller där koncentrations- och utrotningsläger funnits. Vissa medlemsländer har särskilda museer som ägnas åt brott som begåtts av totalitära kommunistregimer (till exempel i Tjeckien, Estland, Ungern, Lettland, Litauen och Rumänien).

Minnesdagar

Som undersökningen visar kan minnesdagar för exakt samma händelser ligga på olika datum i olika medlemsländer. Som exempel kan nämnas att arton medlemsländer håller förintelsen i åminnelse den 27 januari (internationella minnesdagen över förintelsens offer) medan sex andra länder valt ett annat datum. Fem medlemsländer har infört den av Europaparlamentet föreslagna minnesdagen för offer för totalitära regimer (23 augusti).

Forskningsprojekt

Undersökningen visar att det finns många forskningsämnen och forskningsprojekt på området. I vissa medlemsländer har myndigheterna utvecklat omfattande forskningsprogram. Universitet, privata institutioner och stiftelser har utvecklat mer specialiserade forskningsprojekt. Projekten är främst inriktade på att fastställa historiska fakta om brott som begåtts av totalitära regimer eller på att analysera åtgärder inom rättssystemen i samhällen som befinner sig i en övergångsfas. Forskning om de brott som begåtts av totalitära kommunistregimer har kommit väsentligt längre i de länder där dessa förbrytelser ägt rum.

Totalitära symboler

Undersökningen visar att de berörda medlemsländerna i allmänhet relativt snabbt avlägsnat allt det som tidigare symboliserade förtrycket (till exempel genom att byta gatuskyltar, avlägsna symboler från gator och torg osv.). I vissa medlemsländer är det i lag uttryckligen förbjudet att använda totalitära symboler. I tre medlemsländer (Ungern, Litauen och Polen) avser förbudet användning av symboler från det kommunistiska förflutna.

Den rättsliga ramen vid förnekelse av brott

Undersökningen och svaren på kommissionens enkät till medlemsländerna visar att deras lagstiftning är komplex och återspeglar olika attityder till offentligt urskuldande, förnekande eller flagrant förringande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med åberopande av andra kriterier än ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung, till exempel social ställning eller politisk övertygelse.[6] En schematisk beskrivning ges nedan.

I fyra medlemsländer är det i lag förbjudet att förneka brott som begåtts av totalitära regimer, vilket uttryckligen omfattar brott som begåtts av totalitära kommunistregimer:

- Tjeckiens straffrättsliga lagstiftning innehåller en brottsbeskrivning av offentligt förnekande, ifrågasättande, godkännande eller urskuldande av nazisternas eller kommunisternas folkmord eller andra brott mot mänskligheten.[7]

- I Polen är det ett brott att offentligt och i strid med befintliga fakta förneka nazisternas eller kommunisternas brott och andra brott mot freden och mänskligheten, eller krigsförbrytelser.[8]

- I Ungern är det ett brott att offentligt förneka, ifrågasätta eller förringa nazisternas och kommunisternas folkmord och andra brott mot mänskligheten.[9]

- I Litauen är det ett brott att offentligt urskulda, förneka eller flagrant förringa internationella brott eller brott som begåtts av Sovjetunionen eller nazityskland mot Litauen och dess invånare.[10]

I andra medlemsländer, utom Lettland[11], framstår det som svårt eller omöjligt att straffbelägga offentligt urskuldande, förnekande eller flagrant förringande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med åberopande av andra kriterier än ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung. Detta beror antingen på att det saknas lagstiftning om förnekande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser (oavsett mot vilka grupper) eller på att brottsbeskrivningen för liknande beteenden inte omfattar sådana grunder som social ställning eller politisk övertygelse, eller slutligen på att en sådan straffrättslig lagstiftning skulle inskränka yttrandefriheten. Av vissa enkätsvar framgår dock att det inte är uteslutet att sådana beteenden kan åtalas enligt någon annan bestämmelse i strafflagstiftningen, till exempel med stöd i förbudet mot hets mot folkgrupp eller med hänvisning till att beteendet kränker avlidna personers minne.

Undersökningen och enkätsvaren tyder på att ingen fällts i nationell domstol för offentligt urskuldande, förnekande eller flagrant förringande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med åberopande av andra kriterier än ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung.

ÅTGÄRDER INOM EU FÖR ATT HÅLLA MINNET LEVANDE

I sin resolution av den 2 april 2009 betonade Europaparlamentet hur viktigt det är att vi bevarar minnet av brott som begåtts av totalitära regimer. Den 16 juni 2009 fastslog rådet (allmänna frågor) i sina slutsatser att ”för att stärka det europeiska medvetandet om brott som begåtts av totalitära regimer måste minnet av Europas oroliga förflutna bevaras, eftersom försoning skulle vara svår utan ihågkommande”.

Tanken att i hela EU bevara ett gemensamt minne av brott som begåtts av totalitära regimer uttrycktes också vid den debatt som anordnades av kommissionen och det slovenska ordförandeskapet i april 2008. Denna debatt och andra konferenser visar att det finns en stark önskan om att göra medlemsländerna i Västeuropa mer medvetna om de östeuropeiska medlemsländernas tragiska förflutna.

Också vid flera internationella konferenser har denna tanke framhållits, till exempel vid den internationella konferens som anordnades av Tjeckiens andrakammare i juni 2008, då man antog en förklaring om det europeiska samvetet och kommunismen (den så kallade Pragförklaringen) eller vid den konferens om kommunismens brott som anordnades i februari 2010 av institutet för undersökning av totalitära regimer, konferensen om Europa 70 år efter Molotov-Ribbentroppakten, som anordnades i oktober 2009 av baltstaterna med deltagande av Europaparlamentets talman. I Europaparlamentet har visa parlamentsledamöter bildat den informella sammanslutningen Reconciliation of European Histories, som strävar efter att sammanjämka olika beskrivningar av Europas historia och konsolidera ett gemensamt minne av Europas förflutna.

Vid dessa evenemang har många människor efterlyst insatser för att bevara minnet och öka medvetenheten om de brott som begåtts av totalitära kommunistregimer. Några exempel på hur många olika sorters åtgärder som efterfrågats, och förväntningarnas spännvidd, finns i dokumentet Contribution of the first European Hearing on Crimes Committed by totalitarian regimes , som undertecknades av många av deltagarna i debatten den 8 april[12].

I sin resolution den 2 april 2009 ansåg Europaparlamentet att man bör utnämna den 23 augusti till europeisk minnesdag för alla offer för totalitära och auktoritära regimer, i syfte att på ett värdigt och opartiskt sätt hedra minnet av offren. Estland, Lettland, Litauen, Slovenien och Sverige har redan infört en sådan minnesdag.

Kommissionen är beredd att inom ramen för sina befogenheter bidra till att bevara minnet av brott som begåtts av totalitära regimer i Europa. Kommissionen anser att det är viktigt att fylla kunskapsluckor om medlemsländernas totalitära förflutna, i synnerhet under den period då öst- och Västeuropa hade två helt olika historieskrivningar. Minnet av och medvetenheten om historiens tragedi och de brott som begåtts av totalitära regimer bör kunna föra Europas folk närmare varandra. Det är också viktigt att främja erkännandet av och stödet till alla dem som fallit offer för de totalitära regimer som härjat Europa. Kommissionen kan underlätta utbytet av erfarenheter och metoder i dessa frågor. Detta bekräftar samtidigt vikten av Europeiska unionens grundläggande värderingar, nämligen den mänskliga värdigheten, friheten och demokratin.

Utnyttjande av EU:s finansieringsprogram

Kommissionen är beredd att använda sina finansieringsprogram för att hjälpa de berörda parterna att stödja och vårda minnet av brott som begåtts av totalitära regimer. EU-bidrag kan vara särskilt viktiga för gränsöverskridande och europeiska projekt.

Programmet ett Europa för medborgarna

Insats 4 i programmet ett Europa för medborgarna[13] heter ”Aktivt europeiskt ihågkommande” och har utformats för att bevara minnet av nazismens och stalinismens offer och öka kunskaperna om vad som skedde i lägren och på andra platser där massutrotning av civilbefolkningen ägt rum. Insatsen stödjer projekt som ska bevara de viktigaste platserna och minnesmärkena med anknytning till massdeportationer, före detta koncentrationsläger och andra platser där människor lidit martyrskap eller massutrotats under nazismen. Stöd kan även ges till projekt som syftar till att bevara arkiv som dokumenterar dessa händelser samt för att bevara minnet av offren och av dem som under extrema förhållanden räddade människor undan förintelsen. Insatsen stöder också projekt för att bevara minnet av offren för massutrotningar och massdeportationer med anknytning till stalinismen samt bevarande av de minnesmärken och arkiv som dokumenterar dessa händelser. I bilagan till Europaparlamentets och rådets beslut om inrättandet av programmet sägs att cirka 4 procent av programmets sammanlagda medel ska ägnas åt ”Aktivt europeiskt ihågkommande” (de sammanlagda anslagen för perioden 2007-2013 uppgår till 215 miljoner euro).

- Den kommande programperioden 2014–2020 är strategiskt viktig för att främja EU:s grundläggande värderingar och allt fler förslag för perioden är av mycket hög kvalitet. Därför kommer kommissionen att undersöka hur insatsen ska kunna få tillräcklig finansiering i framtiden. Kommissionen har redan börjat förbereda nästa programomgång.

- Som ett led i den strukturerade dialogen inom programmet ett Europa för medborgarna överväger kommissionen att anordna regelbundna möten om aktivt europeiskt ihågkommande, för att utbyta erfarenheter, analysera goda metoder och sammanföra stora bidragsmottagare med andra aktörer, däribland universitetsanknutna och oberoende forskare eller andra experter på dessa frågor.

EU:s övriga program

Också andra program kan bidra till att bevara minnet av brott som begåtts av totalitära regimer:

- Sjunde ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling. Detta program kan användas för att finansiera åtgärder som gäller Europas totalitära förflutna. Rubriken i område 8, ”Socioekonomi och humaniora” i arbetsprogrammet för 2010 omfattar en särskild förslagsomgång på temat ”Demokrati i skuggan av totalitarism och populism: europeiska erfarenheter”.[14] Förslagsomgången ska ge stöd till storskaliga samarbetsprojekt mellan forskningsinstitut i flera EU-länder i syfte att övervinna känslan av att vi lever på en delad kontinent där olika grupperingar av medlemsstater har helt olika erfarenheter och minnen av totalitarism i modern tid. Kommissionen har fått in tio förslag på temat, och efter en utvärdering av oberoende experter och ett urvalsförfarande har förhandlingar nu inletts.

- Media 2007 är ett program för den europeiska audiovisuella industrin. Programmets mål är att bevara och stärka Europas kulturella och språkliga mångfald och dess filmarv och audiovisuella arv, säkerställa att allmänheten har tillgång till detta, främja dialog mellan kulturer samt öka spridningen av och tittandet på europeiska audiovisuella verk inom och utanför Europeiska unionen, bland annat genom utökat samarbete mellan aktörerna. Målen gör det möjligt att via Media 2007 stödja filmer och andra audiovisuella produktioner som behandlar totalitarism i historien. (Exempelvis filmen ”De andras liv” med originaltiteln Das Leben der Anderen fick stöd genom detta program). Finansieringen från Mediaprogrammet får också (men inte enbart) användas till att täcka kostnader för undertextning av audiovisuella produktioner, något som är avgörande för distributionen till andra medlemsländer.

- Stödprogrammet policy för informations- och kommunikationsteknik (ICT-PSP) stödjer målriktad digitalisering av kulturellt material enligt något av de mål som avser Europeana[15]. Programmet får användas för att digitalisera sådant innehåll (till exempel böcker, audiovisuella produkter, ljud eller arkiv) som behandlar brott som begåtts av totalitära regimer. För att komma i fråga för finansiering ska projekten anordnas av kulturinstitut i olika europeiska länder och frågorna ska vara av intresse för en bred allmänhet, eller så måste innehållet göras tillgängligt för allmänheten direkt efter digitaliseringen via Europeana.

- EU:s program för livslångt lärande stödjer gränsöverskridande projekt som främjar ett aktivt medborgarskap, verkar för tolerans och bättre kännedom om Europas historia och kulturella arv samt främjar en demokratisk inställning. Kommissionen arbetar också på en analysmodell av aktivt medborgarskap som omfattar två indikatorer, en för vuxna och en för elevers samhällsengagemang. Den arbetsdefinition på aktivt medborgarskap som används i sammanhanget är ”samhällsengagemang, deltagande i lokal eller politisk verksamhet som kännetecknas av ömsesidig respekt och icke-våld i enlighet med de mänskliga rättigheterna och demokratin”. Att främja ett aktivt medborgarskap genom formell utbildning eller informellt och praktiskt lärande leder till tolerans, demokratiskt beteende och en ömsesidig respekt för andras kultur och historia. En medborgaranda som bygger på kunskap om demokrati, rättvisa, jämlikhet, medborgarskap och mänskliga rättigheter ingår i den europeiska referensramen för nyckelkompetenser för livslångt lärande som antagits av rådet (utbildning)[16] och som genomförs nationellt.

- Kommissionen kommer att se till att potentiella stödmottagare får bättre information om möjligheterna att genom programmen finansiera projekt som gäller minnet av brott som begåtts av totalitära regimer.

En europeisk minnesdag den 23 augusti

Hittills har Estland, Lettland, Litauen, Slovenien och Sverige infört den europeiska minnesdag som Europaparlamentet föreslagit till åminnelse av offren för totalitära regimer och diktaturer.

Kommissionen uppmanar medlemsländerna att undersöka möjligheten att ansluta sig till förslaget mot bakgrund av den egna historien och situationen.

Plattform för Europas minne och samvete

I sin resolution av den 2 april 2009 efterfrågade Europaparlamentet en plattform för Europas minne och samvete, med uppgift att stödja nätverksbildning och samarbete mellan nationella forskningsinrättningar som specialiserat sig på de totalitära regimernas historia, samt ett alleuropeiskt dokumentations- och åminnelsecentrum för alla offer för totalitära regimer. Parlamentet begärde även en förstärkning av befintliga relevanta finansiella instrument, för att kunna stödja yrkesmässig historisk forskning på de tidigare nämnda områdena. I slutsatserna från mötet den 16 juni i rådet (allmänna frågor och yttre förbindelser) välkomnades förslaget att stödja nätverksbildning och samarbete mellan nationella organ i samband med undersökning och ihågkommande av totalitära regimer. Man kan bidra till att öka medvetenheten och erfarenhetsutbytet på området genom att sammanföra berörda aktörer från samtliga medlemsländer, däribland universitetsanknutna eller oberoende forskare och experter för att utbyta erfarenheter, analysera situationen och goda arbetsmetoder till exempel i fråga om hur medlemsländerna främjar den kollektiva hågkomsten genom undervisning.

- En plattform skulle ett år efter sitt formella inrättande ha behörighet att ansöka om ett årligt verksamhetsbidrag från programmet ett Europa för medborgarna. Kommissionen anser det viktigt att samla aktörer från samtliga medlemsländer, däribland universitetsanknutna eller oberoende forskare och andra experter, för att utbyta erfarenheter och goda metoder.

Finns det utrymme för harmonisering på EU-nivå?

Rådet har uppmanat kommissionen att utreda om rambeslutet om rasism och främlingsfientlighet bör kompletteras av ytterligare lagstiftning om offentligt urskuldande, förnekande eller flagrant förringande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med åberopande av andra kriterier än ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung.

Artikel 83 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) är den rättsliga grunden för fastställande av brottsrekvisit och påföljder på sådana områden med särskilt allvarlig brottslighet som har ett gränsöverskridande inslag till följd av brottens karaktär eller effekter, eller till följd av ett särskilt behov av att bekämpa dem på gemensamma grunder. I artikel 83.1 i EUF-fördraget finns en förteckning över de områden som avses. Dessa områden omfattar inte offentligt urskuldande, förnekande eller flagrant förringande av brott som folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med åberopande av andra kriterier än ras, hudfärg, religion, härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung, till exempel social ställning eller politisk övertygelse. Förteckningen får utökas efter ett enhälligt beslut i rådet och med Europaparlamentets samtycke, om så krävs på grund av hur situationen utvecklats.

En undersökning visade att varje medlemsland har vidtagit egna åtgärder (för att till exempel ge offren upprättelse och ställa förövarna inför rätta, söka efter sanningen eller vidta politiska symbolhandlingar) utifrån sina specifika nationella förutsättningar. Också medlemsländer som har erfarenheter av samma typ av totalitära regimer kan ha valt olika rättsmedel, åtgärder och metoder som antas och tillämpas på helt olika sätt. Kommissionen anser därför att villkoren för att använda denna möjlighet i nuläget inte är uppfyllda.

SLUTSATSER

Kommissionen är övertygad om att EU, inom ramen för sina befogenheter på området, kan lämna ett viktigt bidrag till de processer som inletts i medlemsländerna för att hantera det historiska arvet av totalitära regimers förbrytelser. Europeiska unionen bygger på respekten för de grundläggande mänskliga rättigheterna, något som fortfarande ger inspiration och hopp till alla länder som kämpar med en tragisk historia. Alla i Europeiska unionen bör dela ambitionen att vårda minnet av historiens förbrytelser, för att sätta handling bakom orden ”er historia är vår historia”. Det är vår gemensamma plikt att bevara dessa minnen som ett tecken på vårt engagemang och vår respekt för alla offer som lidit och dött – och för att detta aldrig får hända igen. Dessa minnen utgör grundvalen för Europeiska unionens demokratiska engagemang, respekten för de grundläggande mänskliga rättigheterna och kampen mot samtida uttryck för intolerans och extremism.

[pic][pic][pic]

[1] Antagen av Europeiska rådet den 10–11 december 2009, se EUT C 115 , 4.5.2010, s. 1.

[2] Syftet med seminariet var att ge kommissionen bättre kunskaper om de olika aspekterna på dessa frågor och att ringa in de frågor som borde diskuteras i samband med den offentliga europeiska debatten.

[3] Debatten avsåg de två nyckelbegreppen erkännande och försoning. Det slovenska ordförandeskapet offentliggjorde rapporterna från debatten under titlarna Crimes committed by totalitarian regimes och Reports and proceedings of the 8 april European public hearing on crimes committed by totalitarian regimes redigerade av Peter Jambrek.

[4] Study on how the memory of crimes committed by totalitarian regimes in Europe is dealt with in the Member States . Inlämnad av Prof. Dr. Carlos Closa Montero. Institute for Public Goods and Policy.Centre of Human and Social Sciences. CSIC. Madrid, Spanien: http://ec.europa.eu/justice/doc_centre/rights/studies/docs/memory_of_crimes_en.pdf [ej översatt till svenska].

[5] Enkäten har besvarats av följande sexton medlemsländer: Lettland, Litauen, Estland, Polen, Ungern, Slovakien, Slovenien, Bulgarien, Rumänien, Belgien, Irland, Sverige, Finland, Portugal, Spanien och Tyskland.

[6] Undersökningen gör en systematisk genomgång av situationen i medlemsstaterna (se rubrik 3.3.)

[7] Ny strafflagstiftning (i kraft sedan den 1 januari 2010) § 405.

[8] Artikel 55 i lagen om inrättandet av det institutet för nationell åminnelse – kommittén för uppföljning av brott mot Polen av den 18 december 1998.

[9] Ändringen i strafflagstiftningen trädde i kraft den 24 juli 2010.

[10] Artikel 170 i strafflagstiftningen.

[11] Lettlands svar på enkäten tyder på att det enligt artiklarna 74 och 71 i strafflagstiftningen är brottsligt att förneka folkmord, brott mot mänskligheten och brott mot freden eller krigsförbrytelser riktat mot en grupp av personer, utpekad med bland annat åberopande av kriterier som politisk övertygelse eller social ställning.

[12] Se rapporten och protokollet från debatten som offentliggjordes under det slovenska ordförandeskapet (jfr ovan).

[13] Europaparlamentets och rådets beslut nr 1904/2006/EG av den 12 december 2006 om inrättande av programmet ”Ett Europa för medborgarna” för åren 2007–2013 i syfte att främja ett aktivt europeiskt medborgarskap.

[14] ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/fp7/docs/wp/cooperation/ssh/h_wp_201001_en.pdf.

[15] En flerspråkigt digital samling av miljoner poster från europeiska museer, bibliotek, arkiv och multimediala samlingar.

[16] EUT L 394, 30.12.2006.