Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Genetiskt modifierade organismer inom jordbruket: Konsekvenser för den gemensamma jordbrukspolitiken"

(98/C 284/08)

Den 11 december 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "Genetiskt modifierade organismer inom jordbruket: Konsekvenser för den gemensamma jordbrukspolitiken".

Sektionen för jordbruk och fiskeri, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 15 juni 1998. Föredragande var María Candelas Sánchez Miguel.

Vid den 356:e plenarsessionen den 1-2 juli 1998 (sammanträdet den 1 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 145 röster för, 2 emot och 6 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Användningen av modern bioteknik inom jordbruket innebär nya lösningar som vid en första anblick garanterar hög avkastning, bidrar till minskad användning av växtskyddsmedel i kampen mot skadeinsekter och sjukdomar, och gör produktion av hög kvalitet möjlig. En debatt har nu uppkommit inom EU om användningen av genmodifierade organismer i jordbruket. I debatten tar man fasta på de utsagor som betonar dessa organismers icke önskvärda effekter på lång till medellång sikt, både för konsumenthälsan och för miljön. Samtidigt kommer genmodifierade produkter från andra länder, särskilt USA, in på marknaden.

1.1.1. Idag (uppskattning 1998) utgör genmodifierade växter 30 miljoner hektar av världens odlingsareal (mot 14 miljoner ha 1997). Odlingen sker främst i USA (cirka 88 %), i Sydamerika (argentinsk bomull) cirka 6 %, samt i Japan, också runt 6 %. Odlingsarealen i Kina, som sannolikt är omfattande, är inte känd. Uppskattningen om hur många hektar som kommer att odlas i världen kring år 2000 är cirka 60 miljoner ha, varav bara cirka 1 % i Europa.

1.2. Avsikten med detta yttrande är att utifrån en flexibel utgångspunkt med beaktande av de berörda aktörernas situation (jordbrukare, konsumenter och livsmedelsindustri) komma fram till slutsatser med särskild hänsyn till de effekter som odlingen av genmodifierade produkter kan komma att ha för den gemensamma jordbrukspolitiken och som en konsekvens av detta i slutänden på produktpriserna, på grund av den inverkan som en allmän spridning av dessa produkter kan komma att ha på den internationella marknaden.

1.3. En viktig fråga, rentav en förutsättning, är frågan om godkännande och marknadsföring av genmodifierade arter. Alla medlemsstaterna har inte samma politik vad gäller detta. Vissa medlemsstater vägrar fortfarande, trots gemenskapsgodkännande, att tillåta försäljning av genförändrad majs från USA. Under flera år har Frankrike tillåtit försäljning av amerikansk genförändrad majs, men har till helt nyligen förbjudit odling inom sina egna gränser!

1.4. Godkännande av odling av genmodifierade produkter i EU måste föregås av information och en allmän, omfattande och öppen debatt som inbegriper alla berörda parter för att på ett vetenskapligt sätt visa fördelar och nackdelar för jordbrukare och konsumenter, eftersom framgången för försäljning av genmodifierade produkter beror på konsumenternas förtroende för produkterna. Man bör eftersträva en dialog mellan tillverkarna av genmodifierade organismer och jordbrukarna.

2. Allmänna synpunkter

2.1. Bioteknikens framsteg på experimentstadiet och inom konkreta tillämpningar

2.1.1. Gentekniken har finslipats på experimentnivå sedan mitten på 80-talet. Sedan början på 90-talet har den gett upphov till produkter som kan marknadsföras, härvidlag har USA, Japan och Kina varit pionjärer. I Europeiska unionen har utvecklingen av konkreta tillämpningar försenats på grund av de hinder som har rests och i synnerhet på grund av den långsamma administrationen och komplexiteten i godkännandeförfarandet, liksom på förseningar i licensgivningen, men också på grund av en mindre gynnsam ekonomisk och industriell miljö.

2.1.2. Tillämpningarna omfattar nu bakterier, svampar och vissa växtprodukter, även om möjligheter också finns för djur. Tillämpningar av gentekniken på djur är ännu inte färdigställda eller lönsamma, och innebär etiska problem när det gäller de högre djurarterna.

2.1.3. De överförbara karaktärsdragen är enkla, kodifierade i en gen på ett bestämt, väl avgränsat locus. Karaktärsdrag som har en komplex genetisk bestämning eller som är utspridda berörs för närvarande inte av tekniken.

2.2. Europaparlamentet antog i februari 1998 ett balanserat yttrande om bioteknik i vilket det presenterar de fördelar den kan tänkas innebära för jordbruket och man uppmanar unionen att göra en kraftansträngning vad gäller forskning inom detta område för att ta in det försprång som de internationella konkurrenterna erhållit. Europaparlamentet begär också att den rättsliga ram som styr godkännande av genmodifierade organismer skall harmoniseras på internationell nivå, för att undvika snedvridning av konkurrensen. Europaparlamentet betonar å andra sidan riskerna med bioteknik för människan och miljön och de etiska frågor som väcks när den används.

2.3. För den inre marknaden gav kommissionen den 22 april 1998 ett positivt utlåtande angående marknadsföring av tre majssorter och en rapssort som genförändrats.

3. Tekniska upplysningar

3.1. Definition av genmodifierade organismer

3.1.1. En genförändrad organism (eller transgen organism) är en levande organism som genom genteknik har tillförts en gen med en önskvärd egenskap, som identifierats hos en givarorganism. Den överförda genen ger växten en ny egenskap som förs vidare till avkomman.

3.1.2. Överföringen av gener kan göras genom att man låter en bakterie som till exempel en jordbakterie, Agrobacterium tumefasciens, verka. Denna har egenskapen att kunna föra över genetiskt material till en växtcell genom plasmider. Generna tas sedan upp i kromosomuppsättningen i den smittade cellen. Man kan också göra detta genom att bombardera en växtcell med små kulor omgivna av DNA-fragment som innehåller den gen som man vill överföra.

3.1.3. Förutom genöverföring ingår olika tekniker och verktyg i biotekniken, som till exempel förökning in vitro, framställning i stor skala av metaboliter genom bakterier i jäskarl, osv. Alla dessa tekniker har inte nödvändigtvis gett upphov till tillämpningar i stor skala.

3.2. Sammanställning av tillämpningar av genmodifierade organismer som marknadsförts.

>Plats för tabell>

Förutom de främsta länderna som nämns i tabellen ovan förekommer odling av transgen soja Argentina och Brasilien, liksom av transgen bomull i Argentina och Australien och av majs som är resistent mot majsmott i Argentina. Listan är inte definitiv och blir längre varje månad. En anmärkning är att den odling som eventuellt sker i Kina och som kan vara omfattande, är okänd.

3.3. Väntade fördelar

3.3.1. Förutom de arter som förbättrats med genteknik som redan idag finns på marknaden och berör ett dussintal handels- och livsmedelsväxter är de framsteg som man kan vänta sig av forskningen inom detta område oerhört stora och snabba, även om huvuddelen av tillämpningarna idag (juni 1998) fortfarande är på experimentstadiet. De potentiella förbättringarna är mycket stora, särskilt för odlingen av livsmedel i sydliga länder, där tillskotten från genmodifierade produkter kommer att vara livsavgörande. Bioteknik, liksom andra verktyg för växtförädling för övrigt, kommer emellertid aldrig att vara en världsomfattande mirakellösning som kan lösa alla problem. Man kan se fram emot enorma förbättringar, men det är farligt att se biotekniken som en undermedicin. Det finns för övrigt också anledning att nämna den förväntade utvecklingen vad gäller genändrade produkter som inte är livsmedel. Dessa är en mycket intressant källa till diversifikation inom jordbruket.

3.3.1.1. För jordbrukets produktion (tekniska förbättringar, avkastning, produktkvalitet)

A. Tolerans mot bekämpningsmedel

- Tillämpningarna inom detta område är bland de mest avancerade. De är mycket lovande vad gäller jordbruksproduktion, kontroll av produktionskostnaderna och jordbrukets påverkan på miljön. De innebär också faror för jordbrukarna, särskilt vad gäller att de kan komma i beroendeställning till leverentörerna om dessa har oligopolställning och tvingar jordbrukarna att både köpa transgenetiskt utsäde och det aktuella bekämpningsmedlet (se punkt 3.4.5).

- Fördelarna har samband med en förenklad ogräsbekämpning, som kan ske med bara ett medel, som i allmänhet är nytt och har välriktad verkan. Detta gör att det inte är remanent och således har relativt liten påverkan på miljön. Upprepade behandlingar är inte nödvändiga och i synnerhet kan besprutningar "för säkerhets skull" undvikas. Vinsterna uttryckta i utgifter, arbetstid och minskad miljöförstöring är således avsevärda. Det kan uppstå svårigheter att förstöra återväxt av resistenta plantor under följande odlingsår.

B. Motståndskraft mot sjukdomar (angrepp av virus, bakterier eller svamp)

- De fördelar som uppkommer av att en växt blir resistent mot sjukdomar (genom genteknik) är uppenbara, särskilt som de konventionella behandlingsmedlen mot virus och bakterier är mycket få, för vissa sjukdomar obefintliga. Växtens inneboende motståndskraft tillåter i nästan alla fall att helt ta bort all behandling och effekten på avkastningen är tydligt högre än den som konventionell behandling ger. Det finns på så sätt här en mycket tydlig vinst att göra vad gäller arbetstid, förenkling av den tekniska processen och kostnaderna, under förutsättning att det transgena utsädet inte får ett avskräckande pris.

C. Resistens mot insekter och andra skadedjur

- I exemplet med transgen majs som har motståndskraft mot majsmott kommer i allmänhet den gen som innehåller ett gift som dödar skadeinsekten från en bakterie (Bacillus thuringiensis) som genom genteknik införs i växtens genom. Denna blir på så sätt resistent mot skadeinsekten och ingen behandling med insektsmedel är nödvändig. Avkastningen förbättras märkbart (cirka 10 %) jämfört med en odling som har behandlats med insektsgift. Det finns dock en risk att den lägre faunan påverkas av dessa gifter. Studier bör utföras och följas upp över tid.

D. Motståndskraft vid svåra mark- eller klimatförhålllanden: torka, salthaltig jord (nordiska länderna, områden med svår torka, utvecklingsländerna)

- Gentekniken tillåter bättre anpassning av växter till ogynnsamma förhållanden och kan utgöra ett hopp för utvecklingsländerna. De flesta referensexemplen kommer från experiment.

Resultat

E. Förbättring (märkbar) och jämnare avkastningen.

F. Bättre kontroll av produktionskostnader och ekonomisk marginal.

3.3.1.2. För miljön: lämpligare tekniska processer

G. Minskad spridning av gödningsmedel tack vara bättre assimilation hos växterna.

H. Minskad eller till och med avbruten spridning av insektsgifter och andra bekämpningsmedel för de berörda grödorna.

I. Snabbt minskad användning av totala, bredspektriga bekämpningsmedel, minskat antal behandlingar.

3.3.1.3. För livsmedelskvaliteten

J. Förbättrad smak.

K. Vitamin- eller proteininnehåll. Bättre balans mellan mättade och icke-mättade fettsyror, mellan olika aminosyror, högre oljehalt eller andra intressanta ingredienser.

L. Hållbarhet och kvalitet för konserver (tomat, melon).

M. Födans smältbarhet och eliminering av allergiframkallande ingredienser.

3.3.1.4. För anpassning av produkter till marknadens nya behov

Nya möjligheter för mycket specifikt sammansatt produktion:

N. Vaccin.

O. Antibiotika.

P. Mänskliga ämnen av stor betydelse för sjukvården (hemoglobin, insulin, faktor VIII som är oundgängligt vid behandlingen av blödarsjuka, tillväxthormon; det är till exempel möjligt att av tobaksplantor tillverka en lipas från bukspottskörteln som är nödvändig för behandling av svåra sjukdomar).

Q. Mikro-organismer som hjälper till vid framställningsprocesser (gäst, ferment, enzym). Genom användning av chymosin med vegetabiliskt ursprung vid framställning av getost kan till exempel vegetarianer äta ost.

R. Produkter som används av livsmedelsindustrin (smakämnen, tillsatser, ett svar i form av genmodifierade produkter på en allt större segmentering av marknaden, användning av nischer som uppkommit på grund av detta).

3.3.1.5. För utvecklingsländernas självförsörjning vad gäller livsmedel. Teoretiskt säkra utsikter och en klart mindre optimistisk verklighet som är beroende av ansträngningarna inom offentlig forskning.

S. Utvecklingskostnaderna för en genmodifierad produkt för utsädesproducenterna är höga. Det är med andra ord inte fråga om att de på kort sikt kommer att utveckla produkter vars snabba återbetalning på lönsamma marknader inte är säkerställd. Med det enda undantaget sötpotatis är det föga troligt att de genmodifierade produkter som kommer från privatfinansierad forskning skall beröra livsmedelsgrödor som kan vara av intresse för utvecklingsländerna. Offentliga, internationella eller nationella institut för jordbruksforskning skulle kunna täcka denna avsevärda brist, så till exempel det internationella forskningsinstitutet för ris (IRRI) som just nu arbetar med att färdigställa transgena rissorter som har mycket stor betydelse eftersom denna gröda är den mest odlade i världen och till huvuddel går till livsmedel. ORSTOM (franska institutet för vetenskaplig forskning för utveckling och samarbete) samarbetar för närvarande med ILTAB i USA kring att ta fram olika arter av maniok som förbättrats med genteknik.

3.3.1.5.1. Genmodifierade produkter är en av utvecklingsländernas få chanser att nå självförsörjning på livsmedelsområdet samtidigt som världsefterfrågan på livsmedel kommer att dubbleras under de kommande decennierna och möjligheten till utökade odlingsytorna i världen är mycket begränsad. Den ökande efterfrågan på livsmedel kommer emellertid just från utvecklingsländerna där tillgången på åkermark är mest begränsad och snarast på tillbakagång.

3.3.1.6. Hybrid-DNA-teknikens fördelar jämfört med konventionell genetisk förbättring

3.3.1.6.1. Hybrid-DNA-tekniken gör det möjligt att isolera den gen som man önskar överföra, vilket skiljer den tekniken från klassisk genetisk förbättring som arbetar med korsbefruktningar av hela den förbättrande organismens genom med det som finns hos den växt som skall förbättras. Sedan blir det i det senare fallet nödvändigt med en serie korsbefruktningar med den art som skall förbättras för att återfå så mycket som möjligt av dess ursprungliga agronomiska egenskaper. Med detta sammanhänger tidsförluster på flera år och höga kostnader, för ett delresultat. Gentekniken tillåter således en mycket riktad förbättring av olika karaktärsdrag. Den gör det även möjligt att göra en mer riktad riskbedömning.

3.4. Möjliga och troliga risker med användningen av genmodifierade produkter

3.4.1. Korsbefruktningar med närväxande växter till vilka motståndskraft mot bekämpningsmedel eller antibiotika överförs. Denna risk är försumbar förutom för korsbefruktade växter för vilka närstående arter finns i odlingsregionens flora. För närvarande har endast studiet av raps visat att det finns verkliga möjligheter till korsbefruktningar med en omgivande växt, rättikan, vilket skulle kunna medföra problem om rättikan blev resistent mot rapsens ogräsbekämpningsmedel genom naturlig korsbefruktning. Det återstår fortfarande i detta fall möjligheter att förstöra den befintliga rättikan med hjälp av andra bekämpningsmedel. Den risken är praktiskt taget utesluten vad gäller sädessorter på strå, som är uteslutande autogama eller vad gäller majs (en växt som importerats och som inte har någon närbesläktad art i vårt område). En annan risk, särskilt för majs som är en mycket allogam växt, är att den för över det drag som den fått transgent till angränsande odlingar. Detta är inte nödvändigtvis skadligt, men inte heller planerat eller önskat av den som driver den angränsande odlingen. Man kan särskilt befara problem när de angränsande odlingarna skall svara mot speciella krav (kvalitetsmärkning eller biologisk odling, till exempel).

3.4.2. Risker för människans hälsa

U. Allergier. Till exempel skulle överföring av gener från jordnötter eller paradisnötter till växter som i princip inte är allergiframkallande kunna framkalla allergier hos dem som inte tål dessa nötter. Dessa problem har alltid upptäckts mycket tidigt under de mångfaldiga och stränga experiment som föregår godkännandet. Naturligtvis har inga produkter som har den nackdelen marknadsförts.

V. Överföring av antibiotikaresistens till de bakterier som människan bär på. Enligt de företag som producerar genförändrade produkter kommer det att i en nära framtid vara möjligt att klara sig utan det markerade karaktärsdrag som genen för antibiotikaresistens utgör när man väljer ut växter hos vilka genförändringen har lyckats under framtagningen av den nya arten. (Det karaktärsdrag som man vill överföra till den mottagande växten är inte alltid en effektiv markör). Denna risk, vars verkliga omfattning inte har bevisats, borde således snabbt kunna elimineras.

3.4.2.1. Enligt kontaktade experter är dessa risker verkliga, åtminstone i teorin, men media har överdrivit deras betydelse genom att under de senaste månaderna fokusera riskerna och framställa eventuella problem som upptäckts innan produkterna godkänts som problem som uppstått på marknaden.

3.4.3. Ännu längre driven likriktning i jordbrukets ekosystem

3.4.3.1. Även om utsädesproducenterna, för att framställa sina nya varianter använder en stor uppsättning bevarade gener för varje odlad växt, kommer jordbrukarnas användning av en begränsad uppsättning arter, speciellt de transgena, ytterligare minska den redan låga mångfalden i den genetiska uppsättningen vad gäller växtbeståndet på de odlade fälten. De odlade växternas möjlighet att anpassa sig om en skadeinsekt eller en muterande växt i deras närhet attackerar kommer då att vara starkt nedsatt.

3.4.4. Jordbrukarnas beroende av multinationella producenter av växtskyddsprodukter och utsäde

3.4.4.1. Eftersom de flesta utsädesproducenter har blivit uppköpta av multinationella växtskyddsproducenter är det nu rådande mönstret att företaget tvingar jordbrukaren att köpa både ett utsäde som är resistent mot ett bekämpningsmedel och det aktuella bekämpningsmedlet. I USA finns det riktiga samarbetskontrakt mellan jordbruksproducenten och företagen vilka är extremt tvingande för jordbruksproducenten. Det finns en risk för att denna praxis skall sprida sig vilket skulle stärka ett fåtal multinationella växtskyddsföretags makt.

3.4.5. En dubbel nödvändighet: strikta, harmoniserade och trovärdiga kontroller av genmodifierade produkter innan de släpps ut på marknaden, en senare uppföljning av dessa produkter inom ramen för övervakningen av miljön ("biovigilance")

3.4.5.1. Att detta är nödvändigt erkänns av alla aktörer som berörs av genförändrade produkter. Bara det kan inge konsumenterna ett tillräckligt förtroende för att de skall godta dessa produkter. I enlighet med de senaste rekommendationerna från FAO och OECD bör kontrollerna minst omfatta följande:

- skillnaderna mellan genförändrade produkter och "konventionella" produkter i näringssammansättning (skillnader som eventuellt kan stå i strid med religiösa eller kulturella påbud);

- avsaknad av allergener;

- total giftfrihet, vilket måste garanteras av kontrollerna.

3.5. Europeisk lagstiftning om genmodifierade produkter och märkning av dessa (jfr bilaga 1)

3.5.1. Konsumenternas förtroende måste stärkas med hjälp av en märkning som respekterar kraven på information vid marknadsföring av produkterna, i enlighet med bestämmelserna i artikel 14 och därpå följande artiklar i direktiv 90/225/EEG.

3.6. Konsumentskydd och information

3.6.1. Konsumenterna, som är slutanvändare av de genmodifierade produkterna, möts av ett dubbelt informationssystem. Å ena sidan kommer information från berörda myndigheter, både på EU-nivå och i varje medlemsstat, i kraft av dessa myndigheters kompetens vad gäller tillståndsgivande för marknadsföring av dessa produkter. Å andra sidan ges den information som måste finnas som märkning av produkterna för att man skall kunna undvika ett system som skulle kunna leda till förvirring på marknaden, särskilt vad gäller blandningar av dessa produkter med andra produkter som odlats naturligt.

3.7. Sammanställning av de genmodifierade produkternas tillgång till europeiska marknaden i nuläget: Problem med åtskillnad och märkning

3.7.1. Det är idag säkerställt att en obestämbar andel av den majs och den soja som importeras till Europeiska unionen från USA är genmodifierad. En tydlig och icke motsägelsefull märkning ("innehåller/innehåller ej genmodifierade produkter") skulle alltså vara i praktiken omöjlig för importerade produkter, under dessa omständigheter, även om ett avtal träffades på europeisk nivå (se punkt 3.5). Det finns en grundläggande skillnad mellan den europeiska och den amerikanska opinionen. Den amerikanska befolkningen konsumerar i själva verket transgena produkter utan betänkligheter.

3.8. Nödvändig internationell harmonisering av villkoren för framtagande och godkännande av genmodifierade produkter

3.8.1. Villkoren för stöd till forskning och administrationen vid godkännande av genmodifierade produkter och experiment kring dessa framstår som betydligt mindre gynnsamma i Europeiska unionen än hos våra viktigaste konkurrenter, USA och Japan. En internationell harmonisering bör eftersträvas för att undvika att en snedvridning av konkurrensen ytterligare förvärrar Europeiska unionens eftersläpning vad gäller forskning. Godkännandets trovärdighet får naturligtvis inte under några omständigheter rubbas av en eventuell förkortning av handläggningstiderna. ESK uppmanar kommissionen att söka få GMO att inse att det är nödvändigt att godkänna genmodifierade organismer.

3.9. Möjliga konsekvenser av ökad användning av genmodifierade produkter för den gemensamma jordbrukspolitiken som håller på att reformeras (förslag i Agenda 2000)

3.9.1. Bestämmelserna om den gemensamma jordbrukspolitiken är just nu föremål för förändringsförslag från kommissionen vilka ingår i dokumentet Agenda 2000. Utan att på detta tidiga stadium föregripa vad som kommer att ske med dessa förslag under de kommande månaderna fram till dess att förordningarna har antagits av rådet, kan man notera att de är inriktade på en allmän sänkning av interventionspriserna och en viss försvagning av förbindelsen mellan direkt stöd och produktionen. De kan också leda till en förändring av den gemensamma jordbrukspolitikens beskaffenhet och mål, med en övergång från styrning av marknaden till inkomststöd. Förslagen avser också att knyta stödet närmare uppfyllandet av miljömål. Utvecklingen av genmodifierade produkter verkar inte i sig stå i motsatsställning till dessa mål.

I detta skede kan man bara hänvisa till de möjliga relationerna mellan utvecklingen av genmodifierade produkter och de sex mål som kommissionen föreslagit för den gemensamma jordbrukspolitiken efter år 2000:

- Målet att öka de europeiska jordbruksprodukternas konkurrenskraft. En ökad användning av genmodifierade produkter verkar kunna bidra till att uppfylla detta mål i stor skala, vad gäller växtprodukter. De genmodifierade produkterna gör det möjligt att begränsa förluster på grund av skadeinsekter och sjukdomar (varav kommer en ökning av den kvantitativa avkastningen) och borde bidra till att begränsa produktionskostnaderna, om priset för dem minskar (mindre antal behandlingar behövs).

- De genmodifierade produkterna kommer också att bidra till en kvalitativ förbättring av avkastningen (större mängd önskvärda ingredienser, bättre smak, bättre konservering, osv.) Produktkvalitet är särskilt när det gäller europeiska jordbruks- och livsmedelsprodukter en fördel som är avgörande för konkurrenskraften. Det är inte bara priset som är avgörande för konkurrenskraften.

- Säkerhets- och kvalitetsmålet för jordbruks- och livsmedelsprodukter. Om biotekniken används förnuftigt och med full respekt för försiktighetsprincipen kan den bidra på ett positivt sätt till att uppfylla denna målsättning, eftersom den möjliggör produktion av livsmedel av högsta kvalitet. Garantier vad gäller genmodifierade organismer och information till konsumenterna måste ges på ett ytterst rigoröst sätt.

- Målet att integrera miljömålen i den gemensamma jordbrukspolitiken: Odling av transgena växter minskar behovet av växtskyddsbehandlingar. På så sätt kan dessa ge ett substantiellt bidrag till ett bättre samspel mellan jordbruk och miljö. De eventuella riskerna för att karaktärsdrag som tillkommit genom genteknik skall sprida sig till omgivningen bör studeras mycket noggrant innan tillstånd till marknadsföring av genmodifierade organismer ges och följas upp efter godkännandet genom övervakning av miljön ("biovigilance").

- Målet stabila jordbruksinkomster. Om det direkta stödet ökar i förhållande till inkomsten från försäljning av varor, i enlighet med kommissionens förslag, minskas effekten av en mer regelbunden avkastning. Inflytande från utvecklingen av genmodifierade organismer fortsätter att ha ett positivt inflytande på stabilisering av inkomsterna genom att de minskar riskerna som är förknippade med odlingen.

- Målet kompletterande inkomstkällor och arbetstillfällen för jordbruket. Genmodifierade organismer kan bidra till att uppfylla detta mål genom den förbättring de medför till det ständigt ökande antalet användningsområden som dietiska tillämpningar och andra tillämpningar än livsmedel för energi eller medicinska ändamål.

3.10. Sociala effekter av odling av genmodifierade organismer

3.10.1. Enligt en första uppskattning och baserat på ekonometriska studier som utförts för detta ändamål förutspås en ökning av antalet arbetstillfällen inom jordbrukssektorn tack vare användningen av genmodifierade organismer, en tillväxt i odlingsyta och framförallt en positiv effekt som kan resultera i ett stort antal produkter med mervärde, såsom läkemedel, tillsatser, parfymer, osv, liksom nya förbränningsmedel och nya biologiskt nedbrytbara plaster.

3.10.2. Trots de europeiska myndigheternas extremt välvilliga inställning till ökad sysselsättning tack vare odling av genmodifierade organismer, är det lämpligt att göra vissa preciseringar. Olika inställning på nationell nivå förhindrar en enhetlig situation i hela EU. Frånvaron av verklig forskning, liksom den långsamma processen för godkännande och patentering kan försena odlingen av genmodifierade organismer, så att kostnaderna för utsädet får en negativ effekt.

3.10.3. Det är nödvändigt att ESK, inom ramen för den omfattande debatt som Agenda 2000 har gett upphov till vad gäller jordbrukspolitiken, inte förlorar fokus vad gäller behovet att undersöka om odlingen av genmodifierade organismer kan utgöra en lösning för att minska arbetslösheten, såsom det föreskrivs för vissa reformer av den gemensamma marknadsorganisationen.

4. Slutsats: Kommunikationen måste förbättras och vara tydlig för att underlätta acceptansen av genmodifierade organismer

4.1. De genmodifierade organismerna är nödvändiga för att utveckla det europeiska jordbruket.

4.1.1. Av sammanställningen ovan framgår att de genmodifierade organismerna är en oundgänglig utvecklingsfaktor för det europeiska jordbruket under de kommande åren. De vinster som man kan vänta vad gäller säkerställande av skördens omfattning, miljö, minskade kostnader och högre produktkvalitet liksom spridningen av andra tillämpningar än livsmedel är fördelar som det europeiska jordbruket inte har råd att vara utan. De genmodifierade organismerna är ett verktyg bland andra och inget mirakelmedel, men de är icke desto mindre oundgängliga.

4.2. Godkännandeförfarandena måste vara stränga utan att vara ett hinder.

4.2.1. Med tanke på den ofullständiga kunskap som finns om de genmodifierade organismernas eventuella negativa konsekvenser för folkhälsan och miljön, och med tanke på att det är absolut nödvändigt att inom det här området vara mycket försiktig, är det nödvändigt att tester som föregår godkännandet genomförs på striktast möjliga sätt. Emellertid bör man eftersträva en harmonisering av internationella bestämmelser i frågan för att undvika de konkurrenssnedvridningar som skulle uppkomma om ett land tillämpar striktare och mer tvingande regler än övriga länder. Harmoniseringen måste genomföras på hög nivå eftersom det är folkhälsan som står på spel.

4.3. Uppföljning av produkternas uppträdande måste genomföras genom övervakning av miljön ("biovigilance").

4.3.1. Eftersom de långsiktiga effekterna av spridning av genmodifierade organismer per definition inte är kända nu är det nödvändigt att följa upp godkända produkter med återkommande kontroller. Kontrollerna bör inte beröra allvarligare brister som naturligtvis bör spåras innan produkten släpps ut på marknaden och som skulle hindra ett godkännande. Det rör sig snarare om att kontrollera att produkten inte ger mindre men oönskade bieffekter som visar sig med tiden. Denna övervakning föreslås av de nationella etiska kommittéerna under namnet "biovigilance".

4.4. En nödvändighet för att återställa de europeiska konsumenternas förtroende: lättillgänglig och fullständig information.

4.4.1. Sedan flera år har genmodifierade organismer börjat släppas ut på marknaden. Det framgår emellertid klart att de europeiska jordbrukarna och slutkonsumenterna är tveksamma och utrycker farhågor gentemot de genmodifierade organismerna eftersom informationen om deras fördelar och möjliga risker inte har skötts på ett tillräckligt seriöst och öppet sätt. Ett fullständigt, klart och helt öppet informationsutbyte, inbegripet om eventuella nackdelar, skulle med säkerhet medföra en högre acceptans av genmodifierade organismer hos konsumenterna som för närvarande upplever att de får otillräcklig information, vilket är källan till deras legitima rädsla att bli förda bakom ljuset.

4.5. Debattens kärna: märkning och åtskillnad mellan produkttyper.

4.5.1. På unionsnivå liksom i medlemsstaterna diskuterar olika samhällsaktörer (företrädare för myndigheter, politiker, jordbrukare, konsumenter och tillverkare av genmodifierade organismer) hur produkterna skall märkas. Kommissionens förslag att märka produkterna med "innehåller genmodifierade organismer" eller "kan innehålla genmodifierade organismer" är oacceptabelt och har inte godkänts av rådet. I fråga om bearbetade produkter antog rådet den 26 maj 1998 en bestämmelse genom vilken alternativet "kan innehålla genmodifierade organismer" stryks. Debatten rör också nödvändigheten att skilja olika produkttyper av genmodifierade och icke genmodifierade produkter åt, vilket krävs för att göra en tillfredsställande märkning möjlig.

Bryssel den 1 juli 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Genetiskt modifierade organismer - gemenskapslagstiftningen

- Kommissionen lade den 23 juli 1997 fram allmänna riktlinjer för märkning av produkter framställda av genetiskt modifierade organismer. Dessa riktlinjer utgör en ram för den planerade lagstiftningen på detta område och syftar till att ge konsumenterna enhetlig information.

- Gemenskapslagstiftningen består vad gäller genetiskt modifierade organismer av fyra delar, varav somliga har ändrats eller håller på att ändras. De omfattar följande områden:

innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer;

övergripande lagstiftning, avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön: "levande" genetiskt modifierade organismer;

sektoriella åtgärder: nya livsmedel (förordningen om nya livsmedel av den 15 maj 1997), foder (under beredning), utsäde (under beredning) och bekämpningsmedel (studie);

särskild förordning om genetiskt modifierad majs och soja.

- Det bör framhållas att säkerhet och märkning av produkter är två olika aspekter i lagstiftningen. Märkning ersätter inte en tillbörlig säkerhetsbedömning (riskanalys) som görs före utsläppandet på marknaden.

Riktlinjer för ett märkningssystem i gemenskapen

Kommissionen lade den 23 juli fram allmänna riktlinjer för märkning av genetiskt modifierade organismer, såväl "levande" som bearbetade genetiskt modifierade organismer och produkter med sådant ursprung, oavsett om de kommer från Europa eller är importerade. Dessa riktlinjer kommer att tjäna som ram för nya förslag till lagstiftning eller förslag till att ändra den befintliga lagstiftningen:

- Riktlinjerna bygger på följande principer:

märkning på grundval av en vetenskaplig bedömning i hela livsmedelskedjan;

märkning som syftar till att ge konsumenterna tydlig, korrekt och objektiv information om produkternas modifierade ursprung;

märkning i överensstämmelse med Europeiska unionens internationella krav.

- I riktlinjerna föreslår man tre märkningskategorier:

"denna produkt innehåller genetiskt modifierade organismer": obligatorisk märkning av produkter som vetenskapligt kan bevisas bestå av eller innehålla genetiskt modifierade organismer eller härröra från sådana;

"denna produkt innehåller inte genetiskt modifierade organismer": frivillig märkning av produkter som varken innehåller genetiskt modifierade organismer eller beståndsdelar med sådant ursprung;

"denna produkt kan innehålla genetiskt modifierade organismer": obligatorisk märkning av produkter som inte kan uteslutas innehålla genetiskt modifierade organismer (till exempel blandningar).

När det gäller principen med frivillig märkning av produkter som inte innehåller genetiskt modifierade organismer (av typen "innehåller inte genetiskt modifierade organismer") studerar kommissionen för närvarande en ram för certifiering och gemenskapsmärkning.

Innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer

Rådets direktiv 90/219/EEG, som antogs den 23 april 1990, utgör gemenskapens grundläggande text när det gäller innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer.

Reglerna i detta direktiv är mycket tekniska och gäller endast användning och hantering av genetiskt modifierade mikroorganismer i forskningscentrer eller laboratorier. Därför analyserar vi inte dess innehåll här.

Man bör emellertid uppmärksamma att kommissionen den 6 december 1995 föreslog att man skulle ändra detta direktiv och anpassa det till de tekniska framsteg som gjorts och till de förbättrade kunskaperna om risker.

Övergripande lagstiftning: avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön ("levande" genetiskt modifierade organismer)

- Tillämpningsområde

Rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 utgör en ram för gemenskapslagstiftning av övergripande typ som syftar till att säkerställa marknadsvillkor och skydda människors hälsa och miljön när det gäller "levande" genetiskt modifierade organismer (spannmål till exempel). Det avser inte bearbetade produkter eller produkter som härletts från genetiskt modifierade organismer, men man planerar att utveckla lagstiftningen för olika sektorer (av typen "nya livsmedel"). Denna skall antas efter hand med hänsyn till de tekniska framsteg som görs. För de produkter som inte omfattas av sektoriella åtgärder gäller direktiv 90/220/EEG.

- Märkning

Från början nämndes praktiskt taget inte märkning i direktiv 90/220/EEG. För att åtgärda denna brist har kommissionen agerat i två steg:

För att svara mot de omedelbara behoven: Kommissionen antog den 18 juni 1997 ett direktiv (97/35/EG) som innebar en ändring av bilagan till rådets direktiv 90/220/EEG för att lägga till ett krav på obligatorisk märkning om en produkt består av eller innehåller genetiskt modifierade organismer. När det däremot gäller produkter som består av en blandning av genetiskt modifierade organismer och icke- modifierade organismer krävs märkningen "kan innehålla genetiskt modifierade organismer". Eftersom denna ändring av direktiv 90/220/EEG inte gäller retroaktivt avser den inte de två produkter (majs och soja) som anmälts före den 18 juni 1997.

För att skapa en mer fullständig ram: Kommissionen lade den 26 november 1997 fram ett förslag till ändring av direktiv 90/220/EEG. Detta förslag syftar till att anpassa det nuvarande direktivet till de tekniska framsteg som gjorts, klargöra dess tillämpningsområde och komplettera de brister som uppmärksammats vid genomförandet, både beträffande förfarande för beviljande av tillstånd för utsläppande på marknaden av genetiskt modifierade organismer och märkningsregler. Förslaget upprättar detaljerade åtgärder beträffande märkning som omfattar de riktlinjer som kommissionen antog i juli 1997. Men eftersom texten för närvarande inte finns tillgänglig går det inte att få kännedom om bestämmelserna om märkning och inte heller om detaljerna beträffande vissa aspekter av bestämmelserna. Kommissionen skulle formellt lägga fram sitt förslag den 23 februari. Förslaget skull sedan diskuteras och därefter antas av Europaparlamentet och rådet (miljöministrarna sammanträdde den 23 mars 1998).

Sektoriella åtgärder: nya livsmedel, foder (under beredning), bekämpningsmedel (studie)

- Tillämpningsområde (nya livsmedel)

Europaparlamentets och rådets förordning 97/258/EG om nya livsmedel som trädde i kraft den 15 maj 1997 avser slutprodukter. Den gäller för nya livsmedel och livsmedelsingredienser, däribland sådana som är genetiskt modifierade.

- Märkning (nya livsmedel)

Förordningen om nya livsmedel är den första EG-rättsakt där det ingår en ram för särskild märkning av produkter som har sitt ursprung i biotekniken. Den föreskriver obligatorisk märkning och kräver att konsumenten informeras om skillnaderna mellan en ny produkt och motsvarande redan existerande produkter. Denna förordning som kom före de riktlinjer som kommissionen antog i juli 1997 bygger inte på de tre kategorier som föreslås i dessa riktlinjer.

- Foder, utsäde och bekämpningsmedel

Under 1998 kommer kommissionen förmodligen att lägga fram förslag som innehåller regler för märkning i enlighet med de riktlinjer som antogs i juli 1997.

Märkning: det speciella fallet med soja och majs

En sorts genetiskt modifierad soja och majs har tillåtits i enlighet med direktiv 90/220/EEG innan detta ändrades den 18 juni 1997 och innan förordningen om nya livsmedel trädde i kraft. Det var därför nödvändigt att specificera märkningsregler för dessa två sorter och produkter som härletts från dessa, då de ursprungligen inte var föremål för någon obligatorisk märkning. När det gäller dessa två sorter har kommissionen tillsammans med berörda producenter förhandlat fram möjligheten till en frivillig märkning. För att råda bot på den speciella situation som råder när det gäller produkter som härletts från dessa två sorter och för att inte skapa någon motsägelse mellan dessa produkter och dem som i framtiden kommer att godkännas inom ramen för det ändrade direktivet 90/220/EEG och/eller förordningen om nya livsmedel har kommissionen däremot tagit följande initiativ:

För att svara mot de omedelbara behoven: Kommissionen antog den 19 september 1997 en förordning (EG) nr 1813/97 om märkning från och med den 1 november 1997 av produkter som innehåller genetiskt modifierad soja eller majs eller produkter som härletts från sådana produkter, i likhet med förordningen om nya livsmedel. I enlighet med denna tillfälliga åtgärd kommer detaljerna beträffande märkningen att preciseras senare.

För att uppnå en komplettare ram: Kommissionen lade den 3 december 1997 fram ett förslag till förordning som tar upp detaljerna kring märkningen av livsmedel som innehåller genetiskt modifierad soja och majs (det vill säga bearbetade produkter) med stöd av såväl förordningen om nya livsmedel som riktlinjerna från juli 1997. I förslaget presenterar kommissionen vetenskapliga kriterier för märkning. Kriteriet att produkten innehåller modifierad DNA har ställts upp eftersom kommissionen anser att det gör det möjligt att märka ett större antal livsmedel än kriteriet "modifierad protein". Men eftersom DNA-kriteriet inte är övertygande, kommer en jämförelse att göras mellan protein från modifierade produkter och protein från traditionella produkter.

För att förslaget skulle utmynna i en slutlig förordning och ersätta förordningen av den 19 september måste det få kvalificerad majoritet i Ständiga livsmedelskommittén.

Meningsskiljaktigheterna mellan medlemsstaterna visade sig snabbt i denna kommitté. Endast Österrike, Tyskland, Danmark och Sverige visade sig positiva till kommissionens text. Den mest omstridda punkten i förslaget var det kriterium som kommissionen valt för att spåra genetiskt modifierade organismer, det vill säga förekomsten av modifierad DNA. De flesta andra medlemsstater ansåg att enbart upptäckten av modifierat protein bör utgöra kriterium för märkning.

I avsaknad av ett godkännande med kvalificerad majoritet av denna kommitté vid sammanträdet den 15 januari 1998 blev det ministerrådets (jordbruksministrarna) sak att fatta beslut i frågan.

Efter flera granskningar och samråd med kommissionen beslutade sig denna slutligen för att stödja det brittiska ordförandeskapets förslag, vilket gjorde det möjligt för rådet att fatta ett beslut den 26 maj 1998 [förordning (EG) nr 1139/98,) ].I förordningen framhålls det att det är modifierat protein som kommer att spåras och medföra märkning.

I motsats till kommissionens ursprungsförslag, som utarbetades på grundval av rapporten av den 23 juli 1997, ströks alternativet "kan innehålla genetiskt modifierade organismer" i den förordning som antogs den 26 maj 1998.

För övrigt upprättas en förteckning över varor som inte behöver märkas (en förteckning som till en början är blank och som kommer att kompletteras på grundval av synpunkter från vetenskapliga kommittéer) och man inför även ett tröskelvärde för DNA eller protein. Under detta tröskelvärde skall märkning inte vara obligatorisk. Tröskelvärdet har ännu inte fastställts.

() EGT L 159, 3.6.1998.