Totala tillåtna fångstmängder (TAC:er) är en av den gemensamma fiskeripolitikens viktigaste förvaltningsverktyg. I Nordostatlanten och angränsande områden föreslog kommissionen för 2020 fångster i linje med eller under en hållbar nivå (uttryckt i fiskedödlighet – Fmsy) för alla 78 TAC:er för vilka det funnits utlåtanden om Fmsy, utom i 6 fall där Internationella havsforskningsrådet (Ices) rekommenderat nollfångster. I dessa fall beslutade man att fastställa TAC:er på en låg nivå enbart för bifångster så att de utfiskade bestånden ska kunna återuppbyggas, utan att viktiga kommersiella fisken stängs i förtid eller att forskare förhindras från att samla in vetenskapliga data.

Trots att det gjorts betydande förbättringar när det gäller att minska fisketrycket i Nordostatlanten och öka biomassan finns det fortfarande utmaningar. Det finns fortfarande bestånd som är överfiskade och/eller som ligger utanför säkra biologiska gränser, och det står klart att det krävs större insatser för att dessa bestånd ska nå hållbara nivåer. När det gäller Medelhavet och Svarta havet står det klart att de kraftfulla bevarandeinsatserna måste upprätthållas, särskilt genom genomförandet av den fleråriga planen för västra Medelhavet och de många åtgärder som vidtagits i samband med MedFish4Ever och Sofiaförklaringen, såsom AKFM:s fleråriga plan för demersala fisken i Adriatiska havet som antogs 2019.

2.2.Läget vad gäller EU:s flotta

Antalet fartyg i EU-flottan har fortsatt att minska. I december 2019 fanns 81 279 fartyg i registret över EU:s fiskeflotta (inklusive de yttersta randområdena), vilket är en minskning med 365 fartyg jämfört med året innan. Den totala kapaciteten uttryckt i bruttodräktighet (BT) uppgick till 1 521 189, vilket är en minskning med 11 991 BT jämfört med ett år tidigare. Den totala kapaciteten i kW uppgick till 6 047 356 kW, vilket är en minskning med 428 278 kW jämfört med december 2018. EU-flottans totala kapacitet ligger fortfarande under taken för fiskekapaciteten men detta måste ses i sitt rätta perspektiv, eftersom det fortfarande finns många flottsegment som sannolikt inte är i balans med tillgängliga fiskemöjligheter. De senaste resultaten visar att under 2017 var 182 av de 247 bedömda flottsegmenten inte i balans enligt en av de centrala biologiska indikatorerna (indikatorn för hållbart nyttjande).

EU-flottans ekonomiska resultat fortsatte att vara mycket goda med en nettovinst på cirka 1,4 miljarder euro och en genomsnittlig nettovinstmarginal på 18 % under 2018. Denna lönsamhet är en stor förbättring med tanke på att EU-flottan endast var marginellt lönsam 2008. De fortsatta förbättringarna av resultaten berodde främst på en bra utveckling för vissa viktiga bestånd, höga genomsnittspriser på fisk (högre värde för minskade mängder landad fisk) och fortsatt låga drivmedelspriser.

Siffrorna för 2019 är ännu inte tillgängliga men en mycket god lönsamhetsnivå väntas, med en nettovinst och en genomsnittlig nettovinstmarginal på ungefär samma nivå som under 2018. Det finns dock fortfarande stora skillnader mellan EU:s olika fiskeregioner, och Östersjön, Medelhavet och Svarta havet är de regioner som har lägst lönsamhetsnivåer. En positiv ekonomisk trend konstaterades för ett antal flottor som fiskar efter bestånd som nyttjas på ett hållbart sätt (såsom marulk och glasvar i Irländska sjön, tunga i västra delen av Engelska kanalen och glasvar i Nordsjön), vilket tenderade att förbättra lönsamheten och lönerna. Däremot tenderade de flottor som fiskar efter överfiskade bestånd (det östra torskbeståndet i Östersjön, torsk i Keltiska havet) att visa sämre ekonomiska resultat.

Den totala sysselsättningen inom EU:s fiskeflotta mätt i heltidsekvivalenter har minskat med i genomsnitt 1,2 % per år sedan 2008, vilket delvis beror på flottans minskade kapacitet. Den genomsnittliga lönen per heltidsekvivalent har dock ökat med 2,5 % per år. Den genomsnittliga årslönen per heltidsekvivalent uppgår nu till 25 000 euro. Sysselsättningen ökade inom ett antal flottor i Nordsjön och Atlanten, som till skillnad från flottor i andra regioner nu tycks stärkas.

Prognoserna för EU-flottans ekonomiska resultat under 2020 är fortfarande mycket osäkra på grund av de kombinerade effekterna av minskad efterfrågan och störningar i leveranskedjorna till följd av covid-19-krisen. Tidiga tecken tyder dock på att fiskerisektorn till en början har drabbats hårt av marknadsstörningar som orsakats av covid-19-pandemin, eftersom efterfrågan har minskat plötsligt. Den minskade efterfrågan och den följande nedgången i de första försäljningspriserna ledde till att många fartyg upphörde med sin verksamhet. Stängningen av distributionskanalerna inom hotell-, restaurang- och cateringbranschen påverkade flottsegment som fiskar efter arter med högt värde och det småskaliga kustfisket. Dessutom påverkades i stor utsträckning de fiskeflottor som är beroende av exportmarknader. Utöver problemen med efterfrågan begränsades vissa typer av fiske av sanitära åtgärder.

Sedan mitten av april verkar situationen förbättras för både fångstsektorn och fiskberedningssektorn. Mycket låga drivmedelspriser under 2020 kan bidra till att minska driftskostnaderna för EU:s flottor.

För att komma till rätta med denna helt nya situation föreslog kommissionen en rad brådskande räddningsåtgärder, som EU:s lagstiftare godkänt. Dessa åtgärder kommer att bidra till att skydda tusentals arbetstillfällen i EU:s kustregioner och trygga livsmedelsförsörjningen. De utvidgar tillämpningsområdet för Europeiska havs- och fiskerifonden (EHFF) för att möjliggöra kompensation för ekonomiska förluster till följd av folkhälsokrisen, en mer flexibel tilldelning av ekonomiska resurser inom varje medlemsstats operativa program och ett förenklat förfarande för att ändra de operativa programmen så att de nya åtgärderna snabbt kan införas. En ny tillfällig ram för statligt stöd gör det möjligt för medlemsstaterna att bevilja statligt stöd till ekonomiska aktörer inom fiskerinäringen som har drabbats av krisen.

Även om EU-flottans totala kapacitet fortsatt ligger under de rättsliga taken för fiskekapaciteten är det stora antal flottsegment som förmodligen inte är i balans med de tillgängliga fiskemöjligheterna fortfarande oroväckande och detta bör avhjälpas genom lämpliga åtgärder i medlemsstaternas handlingsplaner.

2.3.Landningsskyldigheten

Skyldigheten att landa alla fångster trädde i kraft fullt ut 2019. För att bedöma framstegen med landningsskyldigheten har kommissionen mottagit rapporter från 18 medlemsstater och 5 rådgivande nämnder. Andra informationskällor användes också, till exempel en workshop om genomförande samt kontroll och tillsyn av landningsskyldigheten, som kommissionens anordnade den 14 juni 2019.

Efterlevnaden verkar i allmänhet fortfarande vara dålig. Medlemsstaterna måste fokusera mer på kontroll och tillsyn. Bristen på korrekt rapportering från de flesta länder av den mängd fisk som kastats överbord genom undantag från landningsskyldigheten, de mycket små mängder fisk som understiger minimistorleken och som landats och medlemsstaternas svårigheter när det gäller att övervaka sådana fångster är fortfarande stora problem. Bland annat på grund av dessa brister har landningsskyldigheten fortfarande endast små effekter på medlemsstaterna och fiskerinäringen, trots att de berörda parterna uttryckte en stark oro innan skyldigheten genomfördes fullt ut 2019.