Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - 'Att arbeta tillsammans för att behålla drivkraften' - Översyn av strategin för den inre marknaden 2001"

(2001/C 221/03)

Den 19 april 2001 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget begära ett yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som förberett ärendet, antog sitt yttrande den 16 maj 2001. Föredragande var Rainer Franz.

Vid sin 382:a plenarsession den 30-31 maj 2001 (sammanträdet den 30 maj 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 110 röster för och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. I meddelandet av den 24 november 1999(1) presenterade kommissionen en strategi för inre marknaden, och kommittén antog ett yttrande om detta meddelande den 29 mars 2000(2) (föredragande var John Little). I samband med den första årliga översynen av denna strategi av den 3 maj 2000(3) antog kommittén också ett yttrande den 19 oktober 2000(4) (föredragande var María Sánchez Miguel).

1.2. Den 11 april 2001 presenterade kommissionen en andra översyn av strategin för inre marknaden i sitt meddelande "Att arbeta tillsammans för att behålla drivkraften", som rådet (inre marknaden) kommer att diskutera och dra slutsatser av den 30-31 maj 2001. Med detta yttrande vill kommittén på ett tidigt stadium ge ett bidrag till den debatt som nu inleds om översynen.

1.3. I kommissionens meddelande återfinns de fyra strategiska mål som beskrevs i strategidokumentet:

- Att göra gemenskapens marknader för kapital och produkter effektivare.

- Ett förbättrat företagsklimat.

- Förbättrad livskvalitet för medborgarna.

- Att utnyttja den inre marknadens framgångar i en föränderlig värld.

1.4. I sin nya tidsplan för de kommande 18 månaderna har kommissionen minskat sina målinriktade åtgärder från nuvarande 130 till 78. Urvalet av de mål som skall prioriteras bygger i hög grad på slutsatserna från Europeiska rådets möte i Stockholm, men även på kommissionens egna analyser och andra bidrag, exempelvis från Ekonomiska och sociala kommittén. Kommissionen avser att koncentrera sig på en konsolidering och ett snabbare genomförande av prioriteringarna från Lissabon, för det gäller nu framför allt att gå vidare med och fullfölja de åtgärder som redan påbörjats.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Det strategiska målet från Lissabon att fram till år 2010 göra EU till världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi har upprepats så ofta på senare tid att det nästan låter som en besvärjelse. Tyvärr har inte mycket gjorts sedan mötet i Lissabon för att man skall komma närmare detta mål. Det är glädjande att kommissionen i sitt bidrag till toppmötet i Stockholm(5) med beklagande helt öppet skriver följande: "Av olika orsaker, inklusive bristande politisk vilja, kan därför viktiga förslag från kommissionen bli försenade eller urvattnade." Kommittén delar denna oro, som snarast har förstärkts efter Europeiska rådets möte i Stockholm. I år handlar det därför inte om att anta nya strategier eller att formulera nya mål, utan om att så fort som möjligt, och så långt det är realistiskt, omsätta de befintliga riktlinjerna i konkreta handlingar med djärva men realistiska tidsgränser.

2.2. Detta gäller för de strukturella och ekonomiska reformer som beslutades i Lissabon och bekräftades i Stockholm och som utgör en del av Cardiff-processen. I vissa medlemsstater går dessa reformer mycket långsamt. Det gäller i lika hög grad för fullbordandet av inre marknaden. Vid Europeiska rådets möte i Lissabon konstaterade man med rätta, och i Stockholm betonade man på nytt, att inre marknaden på ett avgörande sätt kan bidra till att unionens viktigaste mål genomförs, exempelvis varaktig ekonomisk tillväxt, högre sysselsättningsgrad och bättre arbetsförhållanden samt ökad social sammanhållning. Avståndet är emellertid många gånger stort mellan dessa målsättningar och de konkreta framstegen.

2.3. Kommittén har givit sitt principiella stöd till kommissionens strategi för inre marknaden under perioden 2000 till 2004, till dess strategiska mål samt till dess årliga översyn av de operativa, målinriktade åtgärderna. Redan från början ansåg kommittén emellertid att de angivna tidsgränserna för genomförandet var mycket optimistiska med tanke på den erkänt utdragna lagstiftningsprocessen. De resultat som kommissionen presenterade i samband med den första översynen av strategin i maj 2000 var också mycket riktigt blygsamma.

2.4. Även den nu aktuella, andra översynen visar att genomförandet av de åtgärder som lanserats i många fall lämnar mycket övrigt att önska. De flesta projekt som enligt planerna skulle ha genomförts under denna period påbörjades visserligen i rätt tid av kommissionen, men i rådet och parlamentet saknas ofta viljan eller den politiska kraften att hålla de planerade tiderna. Därför kommer troligtvis endast 20 av de 36 målinriktade åtgärder som skulle ha genomförts fram till juni 2001 att ha avslutats inom den utsatta tiden.

2.5. Kommissionen har själv upprepade gånger pekat på den skillnad mellan retorik och verklighet, mellan ord och gärning, som man på senare tid har kunnat konstatera. Det är uppenbart att medlemsstaternas politik alltför ofta snarare avgörs av inrikespolitiska hänsynstaganden och taktiska avvägningar än av den kompromissvilja som krävs för att inte alla försök att samordna lagstiftningen på inre marknaden skall misslyckas.

2.6. I sin efterföljande utvärdering av de enskilda målinriktade åtgärderna inom programmet för inre marknaden följer kommittén den indelning efter långsiktiga strategiska mål som kommissionen har gjort. Kommitténs kommentarer är koncentrerade till några av de åtgärder den betraktar som prioriterade.

3. Områdesövergripande prioriteringar

3.1. Med rätta anger kommissionen i sitt meddelande att en förutsättning för att inre marknaden skall fungera på ett friktionsfritt sätt är att samtliga föreskrifter för inre marknaden blir fullständigt genomförda. Trots att detta är en lagstadgad skyldighet för medlemsstaterna föreligger det fortfarande avsevärda brister i genomförandet. Endast tre medlemsstater har nått upp till det etappmål som ställts upp i strategin för inre marknaden, och som innebar att deras genomförandeunderskott skulle reduceras till 1,5 % fram till december 2000. Det är oroväckande att nästan 13 % av alla direktiv för inre marknaden ännu inte har genomförts i en eller flera medlemsstater. Dessutom har det visat sig att två av tre EFTA-länder, som i egenskap av medlemmar i EES också måste omvandla bestämmelserna på inre marknaden till nationell rätt, har ett högt genomförandeunderskott. Detta innebär att inre marknaden endast delvis fungerar.

3.1.1. Kommittén anser fortfarande att det är ett mycket viktigt mål att snabbt undanröja bristerna i genomförandet, och att detta mål kan nås genom att medlemsstaterna frivilligt ålägger sig stränga krav som sedan regelbundet måste kontrolleras. Kommissionens målsättning att medlemsstaterna skall ha halverat sitt genomförandeunderskott före december 2001 och att de skall ha uppnått en genomförandegrad på 98,5 % under våren 2002 verkar på intet sätt vara för krävande. Den resultattavla som presenteras varje halvår är absolut nödvändig, för där redovisas de olika framstegen och eftersläpningarna i förhållande till denna och andra målsättningar för inre marknaden, och detta bör leda till kritiska diskussioner i rådet och parlamentet.

3.2. Kommissionen anser att medborgarna måste få bättre information om sina rättigheter och att de måste få hjälp med sina problem på ett tidigt stadium. Enligt kommissionens uppfattning är det nödvändigt att på ett bättre sätt integrera befintliga organ i de enskilda medlemsstaterna (dialog- och informationscentrum, kontakt- och samordningspunkter samt europeiska konsumentrådgivningsorgan (Euroguichets)) så att de kan utnyttjas mer effektivt. Kommittén stöder helhjärtat detta mål.

3.2.1. Uppbyggnaden av ett nätverk för kontakt- och samordningspunkter för medborgare och företag för frågor i samband med inre marknaden är visserligen formellt sett avslutad. De erfarenheter som hittills har gjorts av effektiviteten hos dessa nätverk är emellertid inte alltid tillfredsställande, något som kommitténs observationsgrupp för inre marknaden själv kunde övertyga sig om vid hearingar och kontakter med en rad medlemsstater. Resultaten och slutsatserna presenteras i yttrandet på eget initiativ om "PRISM 2000(6)".

3.2.2. För att nuvarande organ skall utnyttjas bättre och effektivare skall ett förbättrat integrerat online-nät för interaktiv problemlösning upprättas före juni 2002. Detta nätverk skall göra det möjligt att fort och effektivt lösa samtliga problem på inre marknaden. Detta är en av slutsatserna som kommissionen drog under forumet för inre marknaden som man anordnade tillsammans med Europaparlamentet i november 2000 och där man också diskuterade problemen från grunden. Kommittén stöder självklart dessa initiativ.

3.3. Genom ännu ett initiativ, "Interaktiva beslutsprocesser", vill kommissionen förstärka dialogen via Internet med de direkt berörda för att de skall kunna påverka beslutsprocessen. Med hjälp av detta system skall de ekonomiska aktörerna kunna bedöma både EU-politiken och nya initiativ. Kommittén förväntar sig att inbegripas i förberedelserna och genomförandet av detta nya samrådsförfarande. Det är dock viktigt att framhålla att en majoritet av medborgarna inte kan ta del i dialogen via Internet.

4. Att göra de gemensamma varu- och kapitalmarknaderna effektivare

4.1. I förgrunden står i detta sammanhang att fler viktiga samhällsekonomiska sektorer öppnas för konkurrens. Europeiska rådet i Lissabon framhävde med rätta att avregleringen av gas- och elmarknaderna, posttjänsterna, finansmarknaderna och transportsektorn måste drivas på. På dessa områden är inre marknadens strategimål exakt desamma som den ekonomiska reformprocess som inleddes i Cardiff. De resultat som uppnåtts här har presenterats i kommissionens tredje rapport.

4.2. Det råder allmän enighet om att ekonomiska reformer på varu- och kapitalmarknaderna är nyckeln till att förverkliga de djärva mål som ställdes upp i Lissabon, men genomförandet har hittills inte motsvarat förväntningarna. Hur viktigt det än är att beakta effekterna på sysselsättningen och korrigera negativa utvecklingar när åtgärder vidtas som syftar till att avreglera marknader, lika fel vore det att se fördröjningen av nödvändiga strukturreformer som en framgångsrik lösning på arbetsmarknadsproblemen.

4.3. Gemenskapen har gjort framsteg i fråga om avregleringen av telekommunikationsmarknaden och etableringen av en rättslig ram för den elektroniska handeln. Detta är emellertid bara de första länkarna i en hel kedja av nödvändiga åtgärder. Det reformpaket för telekommunikationerna som kommissionen föreslog i juni 2000 måste nu snabbt förverkligas i alla sina beståndsdelar.

4.4. Avregleringen av inre marknaden för elektricitet och naturgas har däremot avstannat. De avregleringsmål som överenskommits har än så länge knappast realiserats över hela EU på något enda område, och Europeiska rådet i Stockholm har än en gång bara enats om det allmänna målet att öppna dessa marknader, men man har inte fastställt någon konkret och bindande tidtabell för detta. Kommittén vill påpeka att försörjningstryggheten måste beaktas när man genomför det nödvändiga snabbare öppnandet av marknaderna. Detta behandlas utförligt av kommittén i ett yttrande(7).

4.5. I fråga om avregleringen av posttjänsterna enades man i Stockholm bara om det allmänna målet att direktivet skulle antas före 2001 års slut. Nu blockeras emellertid kommissionens förslag om fortsatt avreglering av posttjänstmarknaden på grund av motstridiga nationella intressen i parlamentet och i rådet, vilket kommittén beklagar.

4.6. Följden är att den europeiska inre marknaden fortfarande inte är fullbordad på många områden. Detta gäller framför allt för hela tjänstesektorn, där omkring 70 % av unionens BNP produceras. En fullständig integrering av finansmarknaderna är en prioritet som man snarast måste ta itu med för att inre marknaden och euron skall kunna utnyttjas till sin fulla potential.

4.7. Europeiska rådet i Lissabon konstaterade att fungerande finansmarknader som är öppna för insyn bidrar till ökad tillväxt och sysselsättning genom förbättrad kapitalallokering och minskade kostnader. Handlingsplanen för finanstjänster, där 43 enskilda åtgärder föreslås för att undanröja hinder på grund av skiftande nationella föreskrifter, skall vara helt genomförd före utgången av år 2005. För att nå detta centrala mål, som ställdes upp i Lissabon, måste arbetet med handlingsplanen påskyndas. Avsiktsförklaringen från Stockholm att redan före slutet av 2003 skapa en integrerad värdepappersmarknad är positiv. Uppgiften kan underlättas genom "Lamfalussy-gruppens" rekommendationer om ett nytt sätt att nalkas regleringsfrågorna som gör en åtskillnad mellan rambestämmelser och genomförandeåtgärder.

4.8. I detta sammanhang är kommissionens senaste meddelande betydelsefullt. Där föreslår man en övergripande inremarknadsstrategi för att undanröja hindren för tjänsteproduktionen. Enligt ett tvåstegsförfarande skall först de redan planerade initiativen påskyndas, därefter skall ytterligare ett initiativpaket med tidtabell läggas fram under 2002, med målet att anpassa inre marknaden till den djupgående omvandlingen och dynamiken på tjänsteproduktionens område. Kommittén stöder detta initiativ och tidtabellen och kommer att yttra sig i detalj om detta meddelande.

4.9. Sedan många år har klagomål framförts om att kostnaderna är för höga för skydd av immateriell egendom i Europa, framför allt för små och medelstora företag. Europeiska rådet i Lissabon gav därför med all rätt högsta prioritet åt att nå enighet om ett gemenskapspatent. Kommittén betonade också i sitt omfattande yttrande av den 29 mars 2001(8) att man måste främja forskning och innovation genom ett obyråkratiskt gemenskapspatent till låg kostnad. Stats- och regeringschefernas avsiktsförklaring står tyvärr i gräll kontrast till regeringarnas agerande i rådet (inre marknaden), där förhandlingarna om gemenskapspatentet än en gång har kört fast. Intrycket är att det ofta anses viktigare att genomdriva nationella intressen än att tillgodose behoven i den nyskapande ekonomin, där man sedan länge krävt detta instrument. Av liknande skäl blockeras sedan flera månader tillbaka förordningen om gemenskapsmönster.

4.9.1. Vid nästa rådssammanträde (inre marknaden) bör kommissionen kräva klart besked av medlemsstaterna om de vill ha gemenskapspatentet, och i så fall till vilket pris. Om det visar sig att detta instrument inte skulle ha något mervärde för företagen på grund av höga kostnader för onödiga översättningar till alltför många språk, eller på grund av att det krävs garantier för att de nationella patentmyndigheterna skall bevaras och sysselsättas, skulle det vara bättre att dra tillbaka förslaget.

5. Förbättrade ramvillkor för näringslivet

5.1. Diskussionen om skattepaketet (för att eliminera snedvriden skattekonkurrens) som stagnerat en längre tid fick ett första betydelsefullt genombrott under Europeiska rådet i Feira. I princip enades man om att införa en gemenskapsskatt på vinst av kapital, men med omfattande förbehåll, och ett beslut väntas tidigast under 2002. I alla händelser har debatten kommit i gång igen, också om en uppförandekodex för bekämpning av osund skattekonkurrens och för beskattning av räntor och licensintäkter. Kommittén hoppas att arbetet kan påskyndas så att det om möjligt går att nå en överenskommelse om hela skattepaketet tidigare än i slutet av 2002 (vilket var uppdraget från Stockholm).

5.1.1. I Nice lyckades man tyvärr inte få igenom majoritetsvoteringar för åtminstone enklare förfaranden på mervärdesskatteområdet. Förhandlingarna i rådet om kommissionens förslag om modernisering av momsbestämmelserna går också trögt. De skulle behöva antas snarast för att varuhandeln över gränserna inte skall belastas med komplicerade regler och för att möjligheterna till skattebedrägerier skall reduceras.

5.2. Det är glädjande att projektet med Europabolag kommit i gång igen genom en principöverenskommelse i Nice. Motsättningarna med parlamentet om den rättsliga grunden och hot om överklagande hämmar för närvarande en snabb omsättning i lagstiftning. Det gäller emellertid nu att undvika fortsatta dröjsmål, eftersom inre marknaden under utbyggnad har ett akut behov av denna nya organisationsform för företagen, som även medför fördelar för arbetstagarna. Därför är det positivt att kommissionen kommer att lägga fram ett direktiv redan i maj om reglering av de ännu olösta skattefrågorna.

5.3. EU-aktiebolaget skulle kunna vara ett första bidrag till att undanröja rörlighetshindren för företagen på inre marknaden, som man ofta klagar över. Kommissionen uppmanas att snarast komma med förslag om motsvarande lagstiftningsinstrument även för gränsöverskridande fusioner och byte av juridiskt säte.

5.4. Kommissionen konstaterar än en gång att omfattningen av det statliga stödet, 1 % av BNP, fortfarande är för hög och måste reduceras för att snedvridning av konkurrensen på inre marknaden skall kunna undvikas. Man vill också öka insyn och överskådlighet i systemet. Den uppmaning som Europeiska rådet i Stockholm riktade till medlemsstaterna, att senast 2003 åstadkomma en sjunkande tendens för statsstödet, anser kommittén mot denna bakgrund vara för svag. Däremot ser vi positivt på kommissionens uppdrag att senast i juli 2001 bereda allmänheten tillträde via Internet till en förteckning över statligt stöd och en resultattavla för framstegen.

5.5. Sedan länge har kommittén verkat för att rättsreglerna på inre marknaden skall förenklas i grunden för att reducera företagens administrativa börda och för att skapa ett förtroendefullt klimat bland företagare och konsumenter. Nyligen ägnades ett utförligt yttrande åt denna fråga. Bland annat föreslog kommittén en oberoende konsekvensbedömning av gemenskapslagstiftningen och uppförandekodexar för alla EU-organ för bättre lagstiftning. Vi kommer att låta vårt eget arbete styras av en sådan uppförandekodex som antogs enhälligt av plenarförsamlingen hösten 2000. ESK uppmanar kommissionen att snart lägga fram de initiativ som förannonserats om att förenkla rättsreglerna. Kommittén erinrar om att det civila samhällets aktörer har en central roll för att dessa reformer skall lyckas.

5.6. Principen om ömsesidigt erkännande är nödvändig för att inre marknaden skall fungera optimalt. Kommittén väntar med intresse på den rapport som kommissionen skall lägga fram i slutet av 2001, och i vilken kommissionen skall se över åtgärder för att förbättra principen samt undersöka det fortsatta behovet av åtgärder. Kommittén hänvisar till sitt yttrande av den 30 november 2000(9) och vill i samband med detta än en gång betona beredskapen hos dess observationsgrupp för inre marknaden att samarbeta med kommissionen i denna fråga.

6. Att förbättra medborgarnas livskvalitet

6.1. Det finns fortfarande många hinder för arbetstagarnas och medborgarnas rörlighet på inre marknaden. De olika nationella skatte- och socialförsäkringssystemen, de föga överblickbara villkoren för erkännande av yrkeskvalifikationer och problemen vid överföring av anspråk på pension och sjukförsäkring från en medlemsstat till en annan utgör bara några av de faktorer som bromsar rörligheten. Avskaffandet av dessa hinder skulle först och främst gynna alla de sektorer där företagen klagar över en akut brist på kvalificerad arbetskraft.

6.1.1. Kommittén ser det som positivt att kommissionen inför Europeiska rådets möte våren 2002 förbereder en handlingsplan för att utöka och öppna nya europeiska arbetsmarknader för att både dra nytta av integrationen på inre marknaden och dynamiken i den nya ekonomin i Europa. Kommittén välkomnar i synnerhet att man redan i år kommer att lägga fram förslag om att förenkla reglerna för erkännande av yrkeskompetens. ESK har bidragit med en rad tankegångar och initiativ i sitt senaste yttrande om fri rörlighet för arbetstagare på inre marknaden(10).

6.2. Kommittén stöder också kommissionens ambition att redan i år lägga fram ett diskussionsunderlag om en allmän rättslig ram för konsumentskydd och samarbete mellan förvaltningarna. De stora skillnaderna mellan medlemsstaternas konsumentskyddslagstiftning splittrar inre marknaden och försvagar konsumenternas förtroende för transaktioner över nationsgränserna. Just dessa skulle annars underlättas genom elektronisk handel och införandet av euron.

6.3. Många av problemen på inre marknaden kan lösas snabbare och effektivare vid sidan av långdragna domstolsförfaranden, genom alternativa tvistlösningsmodeller. Det är en högprioriterad strävan från kommissionens sida att redan i år etablera ett europeiskt nätverk för tvistlösning utanför domstol och att göra det funktionsdugligt, i samarbete med medlemsstaterna och efter förebild av det samarbetsnät som startades i januari på finanstjänstområdet (FIN NET).

6.4. Dagens krissituation inom livsmedelssektorn bevisar hur akut behovet är av agerande från gemenskapens sida. I anslutning till vitboken om livsmedelssäkerhet har kommissionen föreslagit en europeisk livsmedelsmyndighet och ett fastställt förfarande för livsmedelssäkerhet. Kommittén tog nyligen ställning till dessa förslag(11). Europeiska rådet i Nice uppmanade rådet och parlamentet att påskynda arbetet så att den framtida europeiska livsmedelsmyndigheten skall kunna börja fungera redan i början av 2002. Vi ansluter oss till detta önskemål. För att bringa konsekvens och kontinuitet i dialogen om livsmedelssäkerhetsfrågor kommer regelbundna och riktade utvärderingar att göras av utvecklingen på detta område.

7. Externa aspekter på inre marknaden

7.1. I förgrunden står målet att driva anslutningsprocessen framåt med beslutsamhet. Vid tidpunkten för anslutningen till unionen måste inre marknadens regelverk ha inlemmats i sin helhet i kandidatländerna, och de måste också ha förmågan att omsätta det i praktiken. Huvudansvaret för detta ligger på de framtida medlemsstaterna själva, men EU både kan och måste stödja dem. Existerande stödprogram bör fortsättningsvis i högre grad satsa på att förbättra strukturerna för övervakning, genomförande och rättslig behandling. Kommittén välkomnar denna målsättning och menar att uppbyggnaden av kontakt- och samordningspunkter i anslutningsländerna för inre marknaden bör påskyndas.

7.2. En avgörande roll just när det gäller uppbyggnaden av effektiva förvaltningsstrukturer i anslutningsländerna har EU:s tekniska bistånd och utbyggnaden av bilaterala partnerskapsavtal avseende inre marknaden. Detta är inte bara ett åliggande för medlemsstaternas statliga instanser. Även organen för övervakning av bank-, försäkrings- och värdepappersverksamhet bör se till att inte förhala avtalen om "peer review"-förfaranden med anslutningsländerna.

7.3. Förberedelserna inför anslutningen måste kombineras med uppbyggnad av det civila samhället i de framtida medlemsstaterna. Sådana strukturer är oumbärliga för att inre marknaden skall fungera. I många anslutningsländer har man bara börjat bygga upp det civila samhällets organisationer, eller avancerar bara i långsam takt. Regeringarna i dessa länder är också långsamma med att engagera arbetsmarknadens parter och andra organisationer i opinionsbildningen och en social dialog. Genom sitt samarbete med partnerorganisationer i nästan samtliga anslutningsländer ger Ekonomiska och sociala kommittén ett betydelsefullt bidrag till att få i gång denna dialog med det civila samhället.

7.4. Till de externa aspekterna hör också att foga in vissa internationella avtal i inre marknadens rättsliga ram, bland annat det förestående antagandet av förordningen om tillämpning av internationella redovisningsprinciper, och ett direktiv om reglering av eget kapital i värdepappersföretag, för att åstadkomma rättvisa konkurrensvillkor för EU:s företag. I detta avseende ställer kommittén sig bakom de prioriteringar som kommissionen gör.

7.5. Däremot bör avtalsförhandlingarna med vissa länder utanför EU om beskattning av ränteintäkter påskyndas. Utan ett sådant avtal går det inte att omvandla principöverenskommelsen från Feira om en gemenskapsskatt på kapitalinkomster till ett faktiskt beslut. Den tidsgräns (december 2002) som kommissionen fastställt måste tidigareläggas.

8. Slutsatser

8.1. De nuvarande och omedelbart förestående utmaningarna kräver ett snabbare och mer beslutsamt tillvägagångssätt än hittills från alla berörda parters sida för att inre marknaden skall fullbordas. De återstående besluten och reformerna måste genomföras nu, de får inte skjutas upp till senare.

8.2. En fullbordad och väl fungerande inre marknad kommer att ge varaktiga impulser för tillväxten, vilket är av stor vikt för Europa och kommer att leda till minskat beroende av osäkra världsmarknader.

8.3. En gemensam marknad är en förutsättning för en gemensam valuta. Därför är det svårt att förena det förestående införandet av euron med en ofullbordad inre marknad, i synnerhet som dess svagheter och brister då blir synliga på ett snabbare och mer påtagligt sätt.

8.4. Sist men inte minst kräver en framgångsrik integration av nya medlemsstater i EU det stabila fundament som en helt funktionsduglig inre marknad utgör. Hur skulle man kunna förmå kandidatländerna att snabbt införliva gemenskapens regelverk, om detta ännu inte ens är fullständigt genomfört i de gamla medlemsländerna?

8.5. Kommittén stöder därför alla åtgärder och planer som kan bidra till att strategin för inre marknaden inte förlorar sin dynamik.

8.5.1. För att kommissionen skall kunna observera och mäta framstegen på ett bättre sätt i framtiden har den för avsikt att utarbeta en omfattande katalog med indikatorer med vars hjälp man kan bedöma i vilken utsträckning man kommer närmare de operativa mål som fastställts i strategin för inre marknaden. Indikatorerna skall mäta resultaten och även innefatta miljö- och konsumentaspekter. Kommittén ser med intresse och förväntan fram emot de första resultaten som kommer att presenteras på resultattavlan i november 2001.

8.5.2. Kommittén ser även positivt på de studier kommissionen har påbörjat om fördelar inom vissa sektorer där inre marknadens funktion måste förbättras. Dessutom vore det välkommet om kommissionen tog initiativ till en undersökning av kostnaderna för att inte integrera vissa av strategins målsektorer, där det fortfarande föreligger avsevärda hinder för den gränsöverskridande handeln. Kostnaderna skall uttryckas kvantitativt i priser, tillväxttakt och sysselsättningssiffror.

8.5.3. I samband med samtliga konsekvensanalyser måste åtgärdernas effekter för arbetstagarna ägnas särskilt stor uppmärksamhet. Även vid det fortsatta genomförandet av strategin för inre marknaden måste man se till att fördelarna med inre marknaden kommer alla samhällsgrupper till godo i lika stor omfattning.

8.6. Alla de nämnda initiativen är viktiga och ger ytterligare argument för att driva på inre marknadens genomförandeprocess utan dröjsmål. Vad som är avgörande är och förblir emellertid den politiska viljan hos alla ansvariga - kommissionen, parlamentet, rådet, regeringarna och samhällsaktörerna - att fullborda inre marknaden och att börja tillämpa bestämmelserna inom utsatt tid. Den aktuella översynen av strategin för inre marknaden måste utnyttjas av alla berörda aktörer till att utforska orsakerna till att processen går så långsamt, och de måste förbinda sig att se till att den går snabbare i framtiden.

Bryssel den 30 maj 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) KOM(1999) 624 slutlig.

(2) EGT C 140, 18.5.2000, s. 36.

(3) KOM(1999) 257 slutlig.

(4) EGT C 14, 16.1.2001, s. 13.

(5) Kommissionens meddelande "Att förverkliga Europeiska unionens möjligheter".

(6) EGT C 116, 20.4.2001, s. 106.

(7) "Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet. Fullbordande av den inre marknaden för energi", till "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiven 96/92/EG och 98/30/EG om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas" och "Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel".

(8) Förslag till rådets förordning om gemenskapspatent; EGT C 123, 25.4.2001.

(9) EGT C 116, 20.4.2001, s. 14.

(10) EGT C 123, 25.4.2001.

(11) EGT C 123, 25.4.2001.