Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om

- "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiven 96/92/EG och 98/30/EG om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas", och

- "Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel"

(2002/C 36/03)

Den 22 maj 2001 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 47.2, 55 och 95 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslagen.

Sektionen för transporter, energi, infrastruktur och informationssamhället, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 25 september 2001. Föredragande var Bernardo Hernández Bataller.

Vid sin 385:e plenarsession den 17-18 oktober 2001 (sammanträdet den 17 oktober 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande 84 röster för och 9 nedlagda röster:

1. Inledning

1.1. I fråga om regler togs de första stegen mot en inre marknad för el och gas i EU genom direktiven om transitering av gas och el, som antogs 1990 respektive 1991(1). I sina yttranden ställde sig Ekonomiska och sociala kommittén positiv till de preciseringar i direktiven som fokuserade på en försörjning på lång sikt.

1.2. Nästa steg på vägen kom sedan man efter en lång process med flera utkast från kommissionen antog direktiven om gemensamma regler för den inre marknaden för el och naturgas. Målet med direktiven var att öppna el- och gasmarknaden genom ett successivt införande av konkurrens för att på så sätt öka energisektorns effektivitet och konkurrenskraften hos den europeiska ekonomin.

1.3. ESK antog ett yttrande i frågan i januari 1993(2), i vilket man på nytt gav sitt stöd åt direktiven, om än med viktiga reservationer. I nämnda yttrande framförde kommittén kritiska synpunkter på förslaget till direktiv på så viktiga områden som tidsschemat för tredjepartstillgång till nätet, tryggande av energiförsörjningen, kapaciteten hos de sammankopplade näten, harmonisering av medlemsländernas energipolitik samt skyldigheter avseende allmännyttiga tjänster.

1.4. Direktiven om gemensamma regler för den inre marknaden för el och naturgas antogs slutligen 1996 respektive 1998 och har sedan dess omsatts, inte utan vissa problem, i medlemsländernas nationella lagstiftning.

2. Bakgrunden till kommissionens förslag

2.1. Enligt kommissionens uppgifter har andelen av marknaden för gas och el som öppnats ökat betydligt i medlemsländerna sedan direktiven 96/92/EG och 98/30/EG trädde i kraft, och var vid slutet av 2000 betydligt större än de mål som satts upp i direktiven. Graden av marknadsöppnande varierar dock kraftigt mellan olika medlemsstater (ett spektrum som går från 30 % till 100 % för el och från 20 % till 100 % för naturgas). Dessa skillnader förväntas öka i framtiden i fall man inte vidtar åtgärder för att minska dem. Kommissionen anser att dessa skillnader mellan medlemsstaterna försvårar uppbyggnaden av en verklig inre marknad i EU.

2.2. Sedan avregleringen av marknaden inleddes i de olika medlemsländerna har man noterat en markant prisnedgång på el för de stora konsumenterna (enligt kommissionens uppgifter mellan 15 % och 35 %). I allmänhet har priserna sjunkit mer i de länder där marknaden har öppnats i större utsträckning. Hushållen och de små och medelstora företagen har emellertid ännu inte i lika stor utsträckning märkt av prissänkningen på el, eftersom denna är kopplad till möjligheten att enkelt kunna byta leverantör, en möjlighet som är mycket begränsad för hushållen och de små och medelstora företagen så länge som processen för marknadsöppning inte fullföljs.

2.3. Utvecklingen av priset på naturgas har inte varit lika positiv, vilket framför allt beror på att producentpriset för naturgas är kopplat till oljepriset, som skiftar mycket. Även när det gäller gas är emellertid den genomsnittliga prisskillnaden enligt kommissionen förknippad med graden av marknadsöppnande i vart och ett av länderna.

2.4. Genomförandet av direktiven har gett avsevärda återverkningar på åliggandena gällande tjänster i allmänhetens intresse som tidigare i stor utsträckning tillhandahölls av offentliga företag eller av företag som tilldelats offentlig koncession och som var skyldiga att distribuera gas och elektricitet. Marknadsöppningen har lett till privatisering av många av dessa företag och har tvingat de olika medlemsstaterna att lagstifta om vissa miniminivåer för tillhandahållande av allmännyttiga tjänster samt att utöva tillsyn över att sådana lagar efterlevs. Trots detta anser kommissionen att det behövs ytterligare åtgärder för att förstärka gällande regler på detta område.

2.5. Å andra sidan har majoriteten av medlemsländerna valt att reglera tillträde till nätet för tredje part, införa tillståndsförfaranden för att bygga nya produktionsanläggningar, göra fullständig åtskillnad mellan nätoperatörer när det gäller system för kraftöverföring och transport, samt inrätta oberoende tillsynsmyndigheter. I detta sammanhang anser kommissionen att vissa tidigare förslag till förfaranden kan slopas i fall där de inte utvecklats tillräckligt av medlemsstaterna, och att nätoperatörernas oavhängighet bör säkerställas i högre grad.

2.6. Ännu en följd av öppnandet av marknaden, som i sig utgör en viktig indikator för upprättandet av den inre marknaden, är den gränsöverskridande handeln. Den samlade handeln med el utgör enligt kommissionens uppgifter för närvarande 8 % av den totala elproduktionen i gemenskapen, en lägre siffra än i andra sektorer, och mycket lägre än vad man borde kunna förvänta sig av en europeisk integrerad marknad. För att öka den internationella elhandeln föreslår kommissionen en förordning som på EU-nivå reglerar konkreta problem inom denna handel.

2.7. Europeiska rådet gav vid sitt möte i Lissabon i mars 2000 kommissionen i uppdrag att utarbeta ett förslag om att påskynda avregleringsprocessen för att snarast möjligt uppnå en fullständigt fungerande inre marknad.

2.8. Vid Europeiska rådets möte i Nice i december 2000 framhöll man i sitt "uttalande om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse" att sådana tjänster "bör utföras med beaktande av legitima förväntningar hos konsumenterna och medborgarna som önskar rimliga priser i ett system med överskådliga priser och som är beroende av lika tillträde till kvalitetstjänster som är oumbärliga för den ekonomiska, sociala eller territoriella anpassningen".

2.9. Vid Europeiska rådets möte i Stockholm den 23-24 mars 2001 återkom man till nödvändigheten av att öppna marknaden för el och naturgas, "med beaktande av kravet att tillgodose användarnas behov och behovet av insyn på marknaden genom lämpliga regleringsinstrument".

3. Förslaget till direktiv

3.1. Det dokument som remitterats till ESK klargör vilka ändringar det rör sig om i de båda direktiven. Ändringarna i direktiven 96/92/EG och 98/30/EG är emellertid mycket likartade, och i dokumentets inledning föreslås att ändringarna kan struktureras genom en indelning i kvantitativa och kvalitativa förslag.

3.2. De kvantitativa förslagen omfattar en tidsplan för när det skall bli möjligt för alla el- och naturgaskunder oavsett hur stora eller små de är att fritt välja vilket företag som skall förse dem med produkten i fråga. Enligt förslaget skall alla icke-hushållskunder senast den 1 januari 2003 få möjlighet att fritt välja elleverantör, och marknaden skall öppnas fullständigt två år senare. För naturgassektorn skall tidsgränsen för avreglering av marknaden för icke-hushållskunder skjutas fram till den 1 januari 2004, men den 1 januari 2005 är fortfarande tidsgränsen för när samtliga kunder skall få möjlighet att fritt välja leverantör.

3.2.1. De kvalitativa förslagen gäller främst två aspekter: tredje parts tillträde till gas- och elnät samt åtskillnad mellan företagens olika typer av verksamhet i dessa sektorer.

3.2.2. Det förfarande som föreslås för tredjepartstillträde bygger på offentliggjorda reglerade tariffer som skulle gälla på lika villkor för alla användare av näten för överföring och distribution. Detta system skall ersätta de alternativa förfarandena i de gällande direktiven. Dessa bygger antingen på att leverantörer och behöriga kunder förhandlar om tillträdet eller på ensamköparmodellen.

3.2.3. Åtgärderna för att skilja olika verksamhetsgrenar åt syftar till att skapa en ram inom vilken den systemansvariga kan utöva sin verksamhet oberoende av de kommersiella intressen som gäller för resten av den koncern där det systemansvariga bolaget ingår. Därför utsträcks principen om åtskillnad mellan verksamhetsgrenar nu till att gälla alla systemansvariga, för såväl distributionssystem som överföringssystem för el och gas. Det fastställs kriterier som skall trygga att de systemansvarigas verksamhet blir oberoende av den koncern där bolaget ingår. I förslaget till direktiv sätts en tidsgräns för när åtskillnaden av verksamhetsgrenar skall genomföras för distributionssystemen. Gränsen för el sätts till januari 2003, och för naturgas ett år senare.

3.3. Föreliggande dokument går närmare in på hur skyldigheten avseende allmänna tjänster skall definieras, och det tar också upp tillsynsmyndigheterna för el- och gassektorn. Några ändringar föreslås för vissa förfaranden, bland annat när det gäller anläggning av ny elproduktionskapacitet.

3.3.1. När skyldigheterna avseende allmänna tjänster definieras görs en detaljerad genomgång av de aspekter som detta begrepp kan omfatta. Bland dessa skyldigheter ingår definitivt samhällsomfattande tjänster för el (som innebär att el skall levereras med god kvalitet till samtliga kunder) och andra aspekter av gas- och eldistribution som berör konsumentskydd, ekonomisk och social sammanhållning, miljöskydd samt försörjningstrygghet.

3.3.2. I det nya direktivet förelås att oberoende nationella tillsynsmyndigheter skall utses och få i uppgift att fastställa taxor och villkor för tillträde till nätet samt införa mekanismer som förhindrar konkurrenssnedvridning. I direktivet föreslås också att man inrättar ett organ som skall bevaka försörjningstryggheten i fråga om el och naturgas.

3.3.3. När det gäller förfaranden för anläggning av ny elproduktionskapacitet skall tillståndsförfarande vara den enda möjligheten enligt föreliggande dokument, och detta är ett förfarande som i dag tillämpas i samtliga medlemsstater. Anbudsförfarandet skall endast användas som en lösning när den kapacitet som täckts genom tillstånd visar sig otillräcklig för att tillmötesgå efterfrågan.

3.4. I förslaget till direktiv föreslås att direktiven om transitering av el respektive naturgas skall upphävas så att det inte samtidigt finns flera olika förfaranden som kan blandas ihop av aktörerna på marknaden(3).

4. Förslaget till förordning

4.1. Kommissionen har utarbetat en text som föreslår åtgärder som riktar in sig på följande tre områden:

- Att definiera mekanismer för kompensation för transitflöden.

- Att fastställa harmoniserade principer för avgifter för gränsöverskridande överföring.

- Tilldelning av kapacitet i en sammanlänkning mellan nationella överföringssystem.

4.2. Dokumentet utgår från att situationen på dessa områden förändras snabbt och att reglerna följaktligen snabbt måste kunna anpassas så att man undviker situationer där ett alltför långsamt godkännande av ändringar leder till snedvridningar på marknaden. Därför skall man enligt förordningen fastställa ett antal riktlinjer som kan antas och ändras utan att själva förordningen behöver ändras. Ändringarna av dessa riktlinjer skall naturligtvis alltid ske i enlighet med de principer som fastställs i förordningen och genomförs av kommissionen efter samråd med en "föreskrivande kommitté" där medlemmarna är företrädare för medlemsstaterna och ordföranden företräder kommissionen. Denna kommitté skulle inrättas i enlighet med artikel 5 (det föreskrivande förfarandet) i rådets beslut 1999/468/EG om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter.

4.3. I enlighet med detta förfarande ansvarar kommissionen för att genomföra de grundläggande aspekterna av förordningen, däribland ansvarsfördelning och det förfarande för utbetalning av ersättning för transitflöden som är kopplat till denna ansvarsfördelning, metoder för att fastställa vilka mängder el det rör sig om samt kostnaderna i samband med transiteringen, kriterierna för harmonisering av de nationella nätavgifterna, metoder för tilldelning av sammanlänkningskapaciteten, och även gemensamma regler för säkerhet och förvaltning av näten.

4.4. Kommissionen förbehåller sig också rätten att avgöra hur mycket som skall betalas som kompensation för de gränsöverskridande transitflödena av el. Den kan då ta hjälp av en rådgivande kommitté med utgångspunkt i det förfarande som beskrivs i artikel 3 (Det rådgivande förfarandet) i beslut 1999/468/EG. Denna kommitté skall liksom den föreskrivande kommittén bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande.

4.5. Förslaget till förordning slår fast vilka grundläggande principer som skall gälla för internationell handel med el och innehåller en bilaga med riktlinjer för hantering av överbelastningar. Bilagan innehåller kriterier för hantering av överbelastningar och outnyttjad överföringskapacitet, långtidskontrakt, informationsutbyte mellan systemansvariga samt förfarandet vid explicita auktioner för tillgänglig kapacitet. Riktlinjerna bygger på kriterier som en öppen marknad och icke-diskriminering och är tänkta att leda till bästa möjliga användning av den befintliga infrastrukturen.

5. Allmänna kommentarer

5.1. Ekonomiska och sociala kommittén vill peka på att de föreslagna initiativen ingår i den strategi för uppbyggnad av en europeisk gemensam marknad som kommittén vid upprepade tillfällen har ställt sig bakom, eftersom strategin i sin helhet bidrar till att genomföra principerna i fördraget när det gäller att stärka den ekonomiska utvecklingen, sysselsättningen, konkurrenskraften, livskvaliteten och den ekonomiska och sociala sammanhållningen.

5.2. ESK stöder alltså dessa förslag, eftersom man delar kommissionens strävan efter att uppnå en egentlig inre marknad för el och naturgas inom EU. En inre marknad är ett sätt att uppnå större konkurrens mellan företagen, och detta leder i sin tur till lägre energipriser för företag och hushåll. På så sätt blir den europeiska ekonomin mer konkurrenskraftig samtidigt som medborgarna får högre levnadsstandard och livskvalitet.

5.3. Öppnandet av marknaden och även förekomsten av en inre marknad för el och naturgas skapar emellertid viss osäkerhet, vilket framgår av erfarenheter som gjorts i vissa länder inom och utom EU, och de indirekta följder det får på det sociala och geografiska planet kräver särskilda kommentarer. Samtliga organ som berörs av avregleringen bör samarbeta för att uppnå målet om en gemensam marknad, och minimera de negativa följderna av denna. Det är därför viktigt att ge uttryck för de problem som uppkommer efter hand och lägga fram förslag om hur dessa skall övervinnas snarast möjligt. ESK hoppas att alla de aspekter som behandlas i detta yttrande kommer att tas upp i nästa utvärderingsrapport om den inre marknaden för el och gas.

5.4. ESK uppmanar kommissionen att noga övervaka öppnandet av marknaderna, för att hushållen verkligen skall gynnas och konkurrensen inte snedvridas. Det är särskilt viktigt att de levarantörer som tidigare hade monopolställning på de nationella marknaderna, både enligt praxis och enligt lag, inte gynnas på ett otillbörligt sätt eller utnyttjar en dominerande ställning i egenskap av enskilda företag eller grupper.

5.5. ESK måste emellertid påpeka att förslaget till direktiv har vissa logiska brister. System och förfaranden som bör betraktas som ersatta finns fortfarande kvar, premisser som tas upp i inledningen behandlas inte längre fram i texten, man upprepar information som borde lagts fram i samband med att direktiven antogs, och hänvisningar görs till termer och även hela artiklar som inte finns kvar i den nya texten. De konkreta invändningarna till förslaget återfinns i avsnittet särskilda kommentarer.

6. Särskilda kommentarer

6.1. Fullständigt öppnande av marknaderna

6.1.1. ESK stöder helt och fullt kommissionens förslag om att fastställa så korta tidsfrister som möjligt, så att alla konsumenter fritt skall kunna välja leverantör senast den 1 januari 2005.

6.1.2. Genom ett fullständigt öppnande av el- och gasmarknaderna blir det enklare att förhindra förekomsten av skilda regler i de olika medlemsländerna, något som i dagsläget leder till en snedvridning av konkurrensen och dessutom hindrar upprättandet av en inre marknad.

6.1.3. Genom denna åtgärd kommer även nackdelarna att bli färre för små och medelstora företag, vilka många gånger tvingas betala mer för leverans av gas och el än de stora företagen. Anledningen är de stora företagens omfattande möjligheter att byta el- och gasleverantör på marknader som för närvarande bara är delvis öppna.

6.1.4. Samtidigt bör man vidta särskilda åtgärder så att ett påskyndat marknadsöppnande inte förvärrar situationen vad gäller sysselsättningen i berörda sektorer.

6.2. Säkerhetsföreskrifter för att garantera ett fullgott utbud

6.2.1. Kommittén är oroad över de problem som har förekommit i vissa delar av världen, t.ex. Kalifornien, där själva processen för öppnandet av marknaden uppvisar allvarliga brister. Detta har lett till en avsevärd minskning av kvaliteten på de tjänster som erbjuds kunderna, samt en betydande ökning av de slutliga priserna. Även om situationen i Europeiska unionen är en annan, bör man under processen för att öppna marknaden lära sig av andras misstag och vidta de åtgärder som krävs för att hindra bristande leveranser eller framtvingad prispress.

6.2.2. Kommittén ställer sig därför positiv till kommissionens förslag om att fastställa säkerhetsföreskrifter som förhindrar att sådana situationer uppkommer. De flesta av dessa åtgärder återfinns i grönboken om en trygg energiförsörjning, som ESK(4) har gett sitt stöd till. Direktivet omfattar även konkreta åtgärder, såsom de oberoende tillsynsmyndigheternas åliggande att övervaka jämvikten mellan utbud och efterfrågan, upprätthålla anbudssystemet hos elcentraler i de fall då dessa inte uppfyller sin avtalade elproduktionskapacitet, eller reglera operatörernas ansvar för näten och för deras underhåll och utveckling.

6.2.3. För att elförsörjningssystemet skall fungera är det absolut nödvändigt att det finns en tillräcklig reservkapacitet. Denna outnyttjade kapacitet medför emellertid en kostnad som bör axlas av systemet som helhet, dvs. på nationell nivå eller eventuellt på gemenskapsnivå. I en riktig inre marknad, där den gränsöverskridande elhandeln är tillräckligt omfattande, blir det möjligt att optimera unionens reservkapacitet.

6.3. Åtskillnaden mellan olika verksamhetsgrenar

6.3.1. ESK ser positivt på att man i förslaget vill gå längre med åtskillnaden av el- och gasföretagens olika verksamhetsgrenar, dels genom att införa krav på att de systemansvariga skall vara oberoende av övrig verksamhet inom koncernen, dels genom att specificera vilka krav de systemansvariga måste uppfylla för att säkra detta oberoende.

6.3.2. Dessa krav bör emellertid stå i proportion till det mål man vill uppnå, och man bör även undvika att de medför orimliga administrativa belastningar för de ekonomiska aktörerna.

6.4. Skyldigheter beträffande samhällsomfattande tjänster

6.4.1. ESK uppskattar att kommissionen inser att det är möjligt att gå vidare med den inre marknaden samtidigt som man uppfyller målen för samhällsomfattande tjänster. ESK har understrukit detta sedan sitt yttrande 1993(5).

6.4.2. Det gläder därför kommittén att en av kommissionens grundförutsättningar i denna fråga enligt förslaget är att vissa mål för samhällsomfattande tjänster uppnås. ESK uppskattar också att det klargörs vilka garantier som hänger samman med målen. Förutom skyldigheten att leverera el till samtliga hushåll omfattar dessa nöjda konsumenter, miljöskydd samt ekonomisk och social sammanhållning. Kommittén skulle dock vilja att direktivet också omfattade målet att införa el- och gastjänster som kan säkerställa hög kvalitet och konkurrenskraftiga priser samtidigt som de bidrar till de europeiska medborgarnas hälsa och ekonomiska välstånd samt till försörjningssäkerheten.

6.4.3. ESK anser att man för att uppfylla de viktigaste målen för samhällsomfattande tjänster bör vidta åtgärder som ger hushållen ett omfattande skydd, inklusive särskilda åtgärder för de mest sårbara. För detta ändamål bör man införa sociala åtgärder för sårbara grupper, som på så vis kan få tillgång till försörjning till ett rimligt pris.

6.4.4. Likaledes bör man införa vissa minimikrav för avtal och tydlig information, och säkerställa insyn i och tillgång till mekanismer för att lösa tvister. ESK vill därför understryka att det är viktigt att de instanser som är ansvariga för reglering av tvister uppfyller kriterierna i rekommendation 98/257/EG(6) samt helst använder den europeiska reklamationsblankett som kommissionen utarbetat. Det vore också lämpligt om kommissionen för att underlätta för hushållen försökte att inom hela EU införa begreppet standardiserad belastningsprofil(7).

6.4.5. Förslaget tar samtidigt hänsyn till de framsteg som gjordes genom direktivens ursprungliga text. Man behåller därför undantagen som gör det möjligt att vid inmatning i elsystemen prioritera energi från anläggningar som använder förnybara energikällor eller avfall eller som producerar kraftvärme. Det är dock viktigt att behålla de system för stöd till förnybara energikällor som föreskrivs i det aktuella direktivet om främjande av el från sådana energikällor, system som gör att förnybara energikällor kan konkurrera på en avreglerad marknad. ESK påpekar detta i sitt yttrande(8).

6.4.6. För att kunna garantera löpande tjänster av hög kvalitet är det av yttersta vikt att nätet underhålls. Detta gör det samtidigt möjligt att minska energiförlusterna vid överföring och distribution. ESK menar att den grundläggande princip som framgår av förslaget till direktiv och som består i att nätleverantörerna ansvarar för nätets underhåll, bör vara klart och tydligt utformad när direktivet överförs till medlemsländernas lagstiftning. Investeringarna bör vara så stora att de systemansvariga uppfyller användarnas ekonomiska krav och kan erbjuda den infrastruktur som gör det möjligt att uppnå överenskomna nivåer för försörjningstryggheten med tillräcklig konkurrenskraft.

6.4.7. Regional och social sammanhållning

6.4.7.1. Den regionala sammanhållningen är grundläggande för unionens existens, varför man bör lyfta fram de problem som kan uppstå i mindre gynnade eller isolerade områden, öområden eller yttre randområden i samband med genomförandet av den inre marknaden.

6.4.7.2. Eftersom vissa av dessa regioner är mycket vidsträckta går det inte att förutse i vilken utsträckning hushållen kan dra nytta av de fördelar som konkurrensen ger. Energipriserna kan med andra ord bli avsevärt högre i dessa regioner än i unionens centrala områden, där kostnaderna för infrastruktur och de enheter som levereras blir lägre på grund av befolkningstätheten. En sådan situation skulle skapa ytterst ogynnsamma konkurrensvillkor och dessutom upplevas som orättvis för slutkonsumenterna, som är vana vid att leveranskostnaderna är i stort sett desamma över hela landet.

6.4.7.3. För att undvika en sådan snedfördelning bör man på nationell nivå upprätta kompensationsmekanismer, som bygger på objektiva och fasta kriterier och är förenliga med statliga stöd på gemenskapsnivå. Som ESK framhöll redan i sitt yttrande om gemenskapens energipolitik från 1993, skulle man till en början kunna använda fonder med strukturpolitiska mål för att kompensera huvuddelen av kostnaderna för att utveckla infrastrukturen. På så sätt skulle man avsevärt minska behovet av kompensation under anläggningarnas livstid.

6.4.7.4. Redan i direktiv 96/92/EG förutses ett förfarande för mindre och isolerade elnät, enligt vilket medlemsländerna kan begära vissa undantag från direktivet, förutsatt att de kan bevisa uppkomsten av omfattande problem på näten. ESK menar att det skall vara möjligt att utnyttja undantagen innan obalanser uppkommer, sedan man meddelat kommissionen som i samtliga fall skall kontrollera att situationen omfattas av gemenskapsrätten.

6.4.7.5. Även för naturgas fastställs det ett förfarande för undantag i direktiv 98/30/EG. Förfarandet riktar sig emellertid till nya marknader, och gäller enbart de länder som har distribuerat gas i högst tio år. Definitionen måste utvidgas till att omfatta även isolerade områden där det förekommit gasdistribution redan före denna tioårsperiod.

6.4.7.6. ESK anser att införandet av en inre marknad för el och gas inte får motverka de mål som uppnåtts med avseende på ekonomisk och social sammanhållning i gemenskapens mindre gynnade regioner.

6.4.8. För att undvika skillnader mellan medlemsländernas rättsliga föreskrifter i frågor som rör samhällsomfattande tjänster inom sektorerna för el och naturgas, bör kommissionen utarbeta ett särskilt regelverk som harmoniserar användarnas (särskilt företagens) rättigheter och energileverantörernas skyldigheter så att den inre marknaden kan fungera väl. Sådana skillnader kan annars komma att förvanska konkurrensvillkoren och leda till snedvridningar.

6.4.9. Miljökonsekvenser

6.4.9.1. Miljön verkar vara ett av de områden som påverkas mest av att marknaden öppnas, trots att EU och medlemsstaterna har vidtagit åtgärder för att minska energiproduktionens och energikonumtionens miljöeffekter. En av dessa åtgärder har varit att bekämpa klimatförändringar genom att främja förnybara energikällor och energieffektivitet.

6.4.9.2. Om genomförandet av den inre marknaden leder till att priserna på el och gas sjunker kommer detta troligtvis att medföra en ökad konsumtion. Den förbättring av systemets effektivitet som kommer att ske genom konkurrensutsättningen av sektorn kommer knappast att kunna kompensera den ökade energikonsumtionen, varför slutresultatet kan bli en ökad användning av primärenergi. Detta skulle leda till att de förorenande utsläppen ökar, vilket försämrar möjligheterna att uppfylla kraven i Kyotoprotokollet.

6.4.9.3. För att främja en effektiv energianvändning och kompensera en eventuellt ökad efterfrågan måste man snarast möjligt vidta åtgärder, både på gemenskapsnivå och nationell nivå, i linje med de åtgärder kommissionen håller på att vidta genom direktivet om byggnaders energiprestanda och Save-programmet. En möjlig lösning skulle kunna vara att en del av de besparingar som uppkommer i samband med avregleringen återförs till Save-programmet och till nya program för styrning av efterfrågan, för information och utbildning av hushållen samt för att minska energiförsörjningsprocessen. En annan lösning skulle kunna vara att bredda Save-programmet eller utarbeta nya program.

6.4.9.4. Miljön kommer att drabbas av den ökade överföringskapacitet som krävs för att utvidga den gränsöverskridande handeln med el och gas. Konsekvenserna av detta måste minimeras för att motverka de allt starkare protesterna från allmänheten, framför allt då det rör sig om områden som står under särskilt miljöskydd.

6.5. Konsekvenser för sysselsättningen inom sektorerna för gas och el

6.5.1. ESK är oroad över det minskade antalet sysselsättningstillfällen i sektorerna för el och naturgas, till följd av avregleringen av marknaden och företagens ökade tendens att lägga ut vissa kostnader på underleverantörer eller externa leverantörer.

6.5.2. Genom detta framgår det tydligt att det framför allt är de anställda i företag inom dessa sektorer som får betala övergången till en konkurrensutsatt marknad, eftersom det inte är bevisat att möjligheterna till sysselsättning inom de nya områden som uppkommer i samband med öppnandet av marknaden helt och hållet kompenserar de arbetstillfällen som försvinner från de traditionella företagen. För att arbetstagarna inom sektorn skall acceptera avregleringsprocessen måste systemen för social trygghet omfatta innovativa åtgärder. Även de personer som förlorat sina jobb bör kunna räkna med en stabil ekonomisk situation. Därför bör det även införas system för kontinuerlig utbildning inom sektorn och och en effektiv politik för databaser med uppgifter om arbetsmarknaden.

6.5.3. Det eventuella problemet med minskad sysselsättning inom dessa sektorer är så omfattande att det bör tas med i beräkningen vid utformningen av den nationella sysselsättningspolitiken. På så sätt skulle det vara möjligt att vidta åtgärder för att minimera dess konsekvenser, i synnerhet som en stor del av de arbetstillfällen som försvinner har innehafts av högutbildad och kvalificerad personal, vars arbetslivserfarenhet kan tas till vara i andra sammanhang.

6.5.4. Det är under alla omständigheter utomordentligt viktigt att avregleringsprocesserna omgärdas av förebyggande åtgärder, framför allt genom att man använder bättre metoder i fråga om information, rådfrågning, medverkan och utbildning av arbetstagarna, så att en lämplig omplacering av övertaliga arbetstagare kan ske.

6.5.5. ESK uppmanar kommissionen att bemöda sig om att åtgärda dessa omständigheter och utveckla en strategi för att vid öppnandet av marknaden vidta åtgärder på gemenskapsnivå med målet att utveckla en samordnad strategi för att uppnå hög sysselsättning.

6.6. Konsekvenser för kandidatländerna

6.6.1. Kommittén ställer sig även tveksam till de efterverkningar som avregleringen av energimarknaden kan få för de länder som inom en snar framtid kommer att ansluta sig till Europeiska unionen.

6.6.2. Kandidatländernas sektorer för el och naturgas kännetecknas generellt sett av att de i stor utsträckning är föremål för statliga stödåtgärder samt att infrastrukturen och användningsmetoderna inte bygger på konkurrens.

6.6.2.1. De omedelbara konsekvenserna kan bli att ett stort antal sysselsättningstillfällen försvinner inom dessa sektorer, vilket kan leda till svåra sociala påfrestningar främst i kandidatländerna, för de länder som saknar system för social trygghet av den typ som finns i medlemsstaterna.

6.6.2.2. EU bör därför dela med sig av sina erfarenheter från unionens avreglering till dessa länder, och även ge stöd till en modernisering av företagen. Öppnandet av marknaden i dessa länder måste följaktligen anpassas till omstruktureringen av energisektorerna, så att företagen i kandidatländerna kan konkurrera på lika villkor.

6.7. Nationella tillsynsmyndigheter

6.7.1. Att inrätta nationella tillsynsmyndigheter i samtliga medlemsstater och ge dessa möjlighet att fastställa eller godkänna taxorna för tredjepartstillträde kan förhoppningsvis innebära en viktig garanti för att processen är öppen och icke-diskriminerande. Därför vill kommittén uttrycka sitt stöd både för detta och för inrättandet av ett organ som bevakar försörjningstryggheten i fråga om el och naturgas. Detta påverkar inte på något sätt förväntningarna på den rapport som skall läggas fram under Europeiska rådets möte i Barcelona.

6.7.2. Behovet av att inrätta en sådan myndighet stöds av det faktum att i stort sett samtliga medlemsländer har inrättat nationella tillsynsmyndigheter som gör det möjligt att agera i förväg och ibland på eget initiativ, till skillnad mot andra organ som agerar först då överträdelsen har skett.

6.7.3. De funktioner som de nationella tillsynsmyndigheterna tilldelas genom förslaget till direktiv omfattar fastställande eller godkännande av taxor för tillgång till nätet, en garanti för att företagen skall uppfylla de samhällsomfattande tjänsterna samt nationella åtgärder mot stockning.

6.7.4. Det skall emellertid framhållas att dessa myndigheter måste kännetecknas av större öppenhet och demokrati, och att berörda aktörer på marknaderna för el och naturgas (konsumenter, anställda och företag) skall kunna delta i beslutsprocessen.

6.7.5. ESK välkomnar inrättandet av rådet för europeiska tillsynsmyndigheter inom energiområdet (CEER), och uppmanar kommissionen att i framtiden och med utgångspunkt i de erfarenheter som görs omvandla detta råd till ett Europakontor eller en liknande enhet, med befogenheter rörande internationell överföring av el och naturgas.

6.8. Konsekvenser för konsumenter och små och medelstora företag

6.8.1. Genomförandet av en inre marknad för energi har inte gynnat hushåll och små och medelstora företag i samma utsträckning som de stora företagen. Som tidigare nämnts får denna situation särskilt stor betydelse under övergångsperioden, med ett gradvis öppnande för val av leverantör, där små och medelstora företag förfördelas vad gäller konkurrensmöjligheterna.

6.8.2. För att kompensera dessa skillnader menar ESK att det är nödvändigt att främja inrättandet av förvaltningsorganisationer för gemensam upphandling för små och medelstora företag samt hushåll. Dessa organisationer kan förhandla fram ett ramkontrakt med olika leverantörer för en hel kundkrets. På så sätt slipper leverantörerna förhandla med var och en av kunderna, som dessutom får bättre leveransvillkor.

6.8.3. I linje med detta bör man inrätta mer öppna mekanismer för att lösa tvister mellan leverantörer och kunder.

6.9. System för tillträde till nätet

6.9.1. Att det hos medlemsländerna förekommer olika förfaranden för tillträde till nätet kan leda till obalans vad gäller företagens ömsesidiga tillträde till de nationella näten.

6.9.2. Flertalet medlemsländer har antagit ett system för tillträde till nätet som regleras genom offentliggjorda tariffer, eftersom medlemsländerna anser att det är det system som med störst säkerhet ger fritt tillträde och förhindrar en snedvriden konkurrens eller risken för missbruk av dominerande ställning. Om dessa tariffer betraktas som högsta möjliga priser kan man bidra till att motverka den misstänksamhet som finns i vissa medlemsländer. Hittills har det dock inte gjorts någon utvärdering av hur de nuvarande systemen fungerar eller av konkurrenssituationen i de olika medlemsländerna. Kommissionen uppmanas därför att lägga fram en jämförande utvärderingsrapport vid toppmötet i Barcelona.

6.9.3. ESK menar att kommissionens förslag om att upprätta ett gemensamt system för tillträde till nätet som baseras på offentliggjorda tariffer kräver en harmonisering av sektorn. Kommittén ställer sig emellertid positiv till samtliga system för tillträde till nätet för tredje part så länge de är neutrala, öppna, jämlika och icke-diskriminerande.

6.9.4. Det är emellertid nödvändigt att vidta åtgärder för att garantera att tillträdet genomförs under icke-diskriminerande förhållanden. Bland annat bör man införa en tidsfrist vad gäller svar på förfrågan om tillträde och inrätta mekanismer för att lösa eventuella tvister.

6.10. Konkurrensaspekter

6.10.1. En förutsättning för genomförande av den inre marknaden är i många fall att de nationella monopolen försvinnner och att sektorerna avregleras för att ge plats åt en marknad där företagen konkurrerar på lika villkor.

6.10.2. Företagens sökande efter nya marknader och stordriftsfördelar kan dock leda till en situation med företagskoncentration där småföretag, som till stor del är kommunalägda, försvinner. Den europeiska el- och gasmarknaden kan på så sätt förbli kontrollerad av ett litet antal stora företag som i praktiken verkar inom sina respektive inflytelsesfärer och snedvrider konkurrensen genom att utnyttja sitt marknadsinflytande som enskilt företag eller i grupp.

6.10.3. Även på en öppen och avreglerad marknad kan företag som befinner sig in en sådan monopolliknande situation försöka maximera sin vinst till priset av minskad tjänstekvalitet och prisökningar, vilket är till men för den europeiska ekonomins konkurrenskraft och i förlängningen för alla konsumenter.

6.10.4. För att undvika en sådan situation bör konkurrensmyndigheterna på både nationell nivå och gemenskapsnivå särskilt noga övervaka att principerna för en öppen marknad och fri konkurrens inte motverkas av processer som leder till företagskoncentration eller till situationer med enskilt eller kollektivt missbruk av en dominerande ställning.

6.11. Särskilda kommentarer om förslaget till förordning

6.11.1. Kommissionens förslag till direktiv är tänkt att uppmuntra den internationella handeln med el och att upprätta en ram med de bestämmelser som krävs för att reglera denna handel.

6.11.2. Kommittén är också medveten om att det krävs åtgärder för att öka den internationella handeln med el och tror att förslaget till förordning är ett bra redskap för detta. De principer som fastställs i förslaget är lämpliga och berör sådana aspekter av problemet som är grundläggande för att få till stånd en ordentlig ökning av den internationella handeln med el, under förutsättning att de träder i kraft samtidigt som det ändrade direktivet. Om så inte sker kan konkurrensen snedvridas på ett sätt som skulle leda till allvarliga störningar på grund av skillnaderna i öppenhet på marknaderna.

6.11.3. När bestämmelserna i artiklarna 3 och 5 i beslut 1999/468/EG åberopas i så stor utsträckning, innebär det dock att kommissionen ges mycket större befogenheter än den egentligen har på detta område. Motivet för en så långtgående delegering av befogenheter är möjligen det faktum att de beslut som behöver antas är tekniskt komplicerade, och att det är nödvändigt att på ett effektivt sätt anpassa bestämmelserna till de förändringar som kan ske på detta område.

6.11.4. ESK instämmer i att det är nödvändigt att dessa befogenheter delegeras till kommissionen, även om befogenheterna endast bör omfatta möjligheten att ändra riktlinjer och bestämmelser som tidigare har antagits och införlivats i förordningen. Kommissionen bör inte ha befogenhet att utarbeta sådana bestämmelser utanför lagstiftningsförfarandena.

6.11.5. I detta sammanhang uppmanar ESK kommissionen att se till att subsidiaritetsprincipen beaktas i förslaget till förordning. Kommittén vill särskilt framhålla följande:

- Det område som här behandlas har gränsöverskridande aspekter som inte kan regleras på ett tillfredsställande sätt genom de enskilda medlemsstaternas agerande.

- Medlemsstaternas enskilda agerande eller avsaknaden av gemensamt agerande skulle strida mot bestämmelserna i fördraget (de som föreskriver att snedvridning av konkurrensen skall avhjälpas, att dolda restriktioner skall undvikas och att den ekonomiska och sociala sammanhållningen skall stärkas), och det skulle kunna utgöra ett allvarligt hot mot medlemsstaternas intressen.

- Om man jämför med åtgärder på medlemsstatsnivå skulle gemensamma åtgärder ge klara fördelar i kraft av sin omfattning och sina effekter.

6.11.6. Kommissionen bör även beakta följande:

- Gemenskapens agerande bör vara så enkelt som möjligt och bidra till att det mål som satts upp för den enskilda åtgärden kan uppnås.

- De gemensamma åtgärderna bör lämna så stort utrymme som möjligt för beslutsfattande på nationell nivå, på ett sätt som är förenligt med den dubbla målsättningen att åtgärderna skall leda till de uppsatta målen samtidigt som bestämmelserna i fördraget följs.

6.11.7. ESK ställer sig dock positiv till att det i förslaget till förordning talas om att inrätta en rådgivande och en föreskrivande kommitté. Detta kan bidra till fullbordandet av den inre marknaden, även om det vore lämpligt med regelbundna rapporter till rådet, parlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.

7. Särskilda kommentarer rörande ändringen av direktiv 96/92/EG

7.1. Såsom nämnts i flera punkter ovan omfattar förslaget till direktiv ett system för tredjepartstillträde som bygger på offentliggjorda reglerade tariffer, vilka skall fastställas eller godkännas av nationella tillsynsmyndigheter. Texten ger dock gång på gång uttryck för tvivel på att detta system kan vara exklusivt och fungera parallellt med de förhandlingar om tillträde som föreskrivs i artikel 20.1. Denna artikel, som inte har ändrats i kommissionens förslag, ger egenproducenter och oberoende producenter möjlighet att "förhandla om tillträde till systemet". I punkt 2 i samma artikel hänvisas återigen till dessa förhandlingar, men nu i allmänna ordalag. Det är nödvändigt att klargöra om dessa former för förhandlingar skall bibehållas, och vilka följder det i så fall får när det gäller diskriminering av nätanvändare.

7.2. Ordalydelsen i artikel 21, som inte är föremål för någon ändring i förslaget, är vilseledande eftersom den innehåller upprepade hänvisningar till artiklarna 17 och 18 i direktiv 96/92/EG. Dessa två artiklar har strukits i den nya versionen, och gäller just system som grundar sig på förhandlat tillträde eller förfarandet för ensamköpare. Det är därför viktigt att ändra ordalydelsen i artikel 21, genom att infoga kommissionens förslag till ändringar rörande systemet för tredjepartstillträde till nätet.

7.3. Begreppet "berättigad kund" återkommer åtskilliga gånger i texten, i artiklarna 3, 16, 19 och 21. I vissa av dessa artiklar har den ursprungliga ordalydelsen behållits, medan den ändrats i andra. I den nu gällande versionen av direktiv 96/92/EG, i artikel 19.3, åläggs medlemsstaterna att årligen offentliggöra kriterierna för definition av berättigade kunder. Denna punkt utgår dock i den nya versionen av direktivet, vilket innebär att begreppet "berättigad kund" inte får någon definition.

7.4. Enligt kommissionens förslag är det nödvändigt att medlemsstaterna garanterar att överförings- och distributionsoperatörer svarar på begäran om tillträde inom rimlig tid. Det vore dock lämpligt att fastställa en konkret tidsfrist i direktivet, så att godtyckliga bedömningar kan undvikas.

8. Särskilda kommentarer om ändringen av direktiv 98/30/EG

8.1. Det enda undantaget till det system för tillträde som föreskrivs i båda direktiven rör anläggningarna för lagring av naturgas. I detta fall tillåts förutom reglerat tillträde även förhandlat tillträde (artikel 15). Man kan tolka det som att anläggningarna för lagring av kondenserad naturgas (LNG) kan vara föremål för förhandlat tillträde eller ej, medan artikel 14 endast föreskriver förfarandet för reglerat tillträde för LNG-anläggningarna.

8.2. Precis som i direktiv 96/92/EG saknar begreppet "berättigad kund" definition, i och med att artikel 18 har ändrats. Denna artikel innehöll tidigare vissa minimikrav och det var medlemsstaternas sak att fastställa dess räckvidd.

8.3. Direktivet innebär inte att medlemsstaterna får utse systemansvariga för försörjningsnäten för naturgas, vilket de däremot får när det gäller transportnäten och, i direktiv 96/92/EG, även näten för överföring och distribution av elektricitet. Kommissionens avsikt verkar vara att den systemansvariges uppgifter skall räknas till distributionsföretagets uppgifter. I artikel 10, punkterna 4 och 5, omnämns dock de systemansvariga för distributionsnäten, vilket kan tänkas betyda att dessa inte skall vara identiska med distributionsföretagen. För att texterna skall stämma överens krävs att de behandlar de systemansvarigas funktion på samma sätt.

8.4. I texten finns flera korshänvisningar som utgår från direktivets ursprungliga ordalydelse, men som i sin nuvarande form saknar giltighet och borde ändras. Man kan nämna de hänvisningar till artikel 18 som återfinns i artiklarna 20.1 och 23.1 och som i sin nuvarande ordalydelse är meningslösa, eftersom det återigen rör sig om hänvisningar till begreppet "berättigad kund". Likaså innehåller artikel 26, punkterna 1-3, hänvisningar till punkterna 3, 4 och 6 i artikel 18, vilka har utgått ur texten. Artikel 25 innehåller också en hänvisning till artikel 16, som har strukits i förslaget.

8.5. Direktivet om den inre marknaden för el slår vakt om anbudsförfarandena när det gäller försörjningstryggheten, genom att det införs ett system för anbudsförfarande för uppbyggnad av ny produktionskapacitet i de fall då den befintliga kapacitet som godkänts i enlighet med tillståndsförfarandet inte täcker behovet. Det vore lämpligt att undersöka möjligheten att införa ett liknande förfarande för naturgasanläggningar.

Bryssel den 17 oktober 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 75, 26.3.1990.

(2) ESK:s yttrande om förslag till direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för el samt förslag till direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas av den 27 januari 1993 (ej officiell titel), EGT C 73, 15.3.1993 och ESK:s yttrande om förslag till ändring av direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för el och förslag till ändring av direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas av den 28 april 1994 (ej officiell titel), EGT C 195, 18.7.1994.

(3) Direktiven 90/547/EEG och 91/296/EEG.

(4) EGT C 221, 7.8.2001, s. 45.

(5) EGT C 75, 26.3.1990.

(6) Rekommendation om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol, EGT L 115, 17.4.1998, s. 31-34.

(7) Enligt kommissionen innebär en standardiserad belastningsprofil att man gör ett antagande om elförbrukningen hos en typ av småförbrukare. Antagandet avser förbrukad mängd och tidsmönstret för förbrukningen. Eventuella avvikelser från profilen stäms av efter att den befintliga mätaren lästs av (görs med visst intervall). På så sätt slipper man dyrbar uppmätning minut för minut av förbrukarens faktiska förbrukning, och man slipper också räkna av den mot hans beräknade förbrukning enligt abonnentavtalet.

(8) EGT C 367, 20.12.2000, s. 5.