Yttrande om förslag till rådets beslut om det fjärde gemensammahandlingsprogrammet på medellång sikt för lika möjligheter för kvinnor och män (1996-2000) (96/C 39/08)

Den 4 oktober 1995 beslutade rådet att i enlighet med artikel 198 i Romfördraget begära Ekonomiska och sociala kommittén om ovan nämnda förslag.

Sektionen för sociala frågor, familje-, utbildnings- och kulturfrågor som ansvarat för kommitténs arbete i ämnet antog sitt yttrande den 9 november 1995. Föredragande var Bridin Twist.

Vid sin 330:e plenarsession (sammanträdet den 22 november 1995) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande genom majoritetsbeslut med 3 nedlagda röster.

1. Allmänna iakttagelser

1.1. Kommittén välkomnar huvudinriktningen och de grundläggande målsättningarna i det fjärde handlingsprogrammet. Programmet är en förstärkt fortsättning på tidigare handlingsprogram från gemenskapens sida med åtgärder för att angripa de olika former av könsdiskriminering som fortfarande förekommer inom unionen. Kommittén stöder kommissionens initiativ till att ta en ledande roll i arbetet för jämlikhet byggt på de tidigare handlingsprogrammen. Dessa har bidragit till avsevärda framsteg inom området. Kommittén instämmer med kommissionen i att det, även om framsteg har gjorts, krävs ytterligare åtgärder, särskilt när det gäller kvinnoarbetslöshet, löneskillnader och andelen kvinnor inom beslutsprocessen. Kommittén noterar att det av kommissionen föreslagna handlingsprogrammet är fokuserat på ett begränsat antal målsättningar som valts ut med syftet att få bästa möjliga spridningseffekt.

1.2. Kommittén välkomnar det fjärde handlingsprogrammets betoning på utjämning och partnerskap på alla nivåer och inom alla områden. Kommittén erkänner också betydelsen av den konsultationsprocess där arbetsmarknadens parter och alla organ som verkar för jämlikhet har ingått, inklusive frivilligorganisationerna. För sin egen del har kommittén redan i tidigare yttranden tydligt visat sitt engagemang för jämlikheten och föreslagit en rad gemenskapsåtgärder, särskilt för arbetsmarknaden. Kommittén understryker ännu en gång att gemenskapen alltid måste vara engagerad för jämlikheten och noterar att diskriminering historiskt inte varit begränsad till lagsstiftningen, utan varit en del av det vardagliga livet till följd av inrotade fördomar (CES 385/82). Kommittén uppmuntrar aktivt unionen att utöka och intensifiera sina ansträngningar för att främja jämlikheten.

1.3. Kommissionen påpekar helt riktigt att "gemenskapen har varit en föregångare i arbetet för att ändra kvinnans samhällsstatus" genom att konsolidera och, både direkt och indirekt, aktivt främja den grundläggande principen om lika lön för lika arbete som står inskriven i artikel 119 i fördraget. Fotnot 5 i förslaget till rådets beslut listar de framsteg som gjorts inom området på grundval av gemenskapens lagstiftning. Kommissionen kan vara stolt över de framsteg man gjort på lagstiftningsområdet utifrån artikel 119 och kompletterande artiklar. Mycket återstår dock att göra. Upprättande av nätverk, partnerskap, aktivt informationsutbyte, mobilisering av folkopinionen och samordnade insatser för att åstadkomma en grundläggande attitydförändring när det gäller kvinnors roll i samhället är otvivelaktigt viktiga punkter. Likaledes kommer "stödjande pilotprojekt" och "30 till 40 integrerade jämställdhetsprojekt i hela Europa" att bidra till att motverka fördomar i samhället och den fortgående diskriminineringen av kvinnor. Kommittén understryker dock att det till syvende och sist är lagstiftad jämlikhet och tillämpningen av dessa lagar som fortsättningsvis kommer att utgöra grunden för verkliga framsteg inom området. Det är viktigt att kommissionen och EU i sin helhet inte glömmer bort detta.

1.4. Kommittén ser det fjärde handlingsprogrammet som ytterligare ett steg framåt, där man bygger på det som åstadkommits i de tidigare handlingsprogrammen. I sitt yttrande om det första handlingsprogrammet förklarade kommittén uttryckligen att man framför allt välkomnade upprättandet av den rådgivande jämställdhetskommittén, samtidigt som man varnade för att konsultationer med denna kommitté aldrig kan utgöra en ersättning för konsultationer med fackföreningar och arbetsgivarorganisationer. I samma yttrande uppmanade ESK gemenskapens institutioner att utvidga sitt traditionella konsultationsnätverk genom att göra allt för att utöka diskussionerna om kvinnofrågor med fackföreningar och arbetsgivarorganisationer, liksom med de nationella organ i medlemsstaterna som ansvarar för dessa frågor. I detta sammanhang välkomnar ESK den nya sammansättningen av den rådgivande jämställdhetskommittén, vilken nu kommer att utgöras av medlemsstaterna, nationella organ för jämställdhet samt arbetsmarknadens parter. Kommittén beklagar dock att frivilligorganisationerna även fortsättningsvis bara kommer att ha observatörsstatus i den rådgivande kommittén.

1.5. Handlingsprogrammets lovvärda målsättningar måste stödjas med trovärdiga medel, resurser och metodik. Här finns det potentiella problem:

1.5.1. Samtidigt som kommissionen med rätta vill "mobilisera" och involvera "ekonomiska och sociala aktörer" i programmets verksamhet får detta inte utgöra en ersättning för kommissionens egna personalinsatser. Kommissionens uttalade engagemang för programmet matchas helt enkelt inte av resurstilldelningen. (Exempelvis ger allokeringen av 6 fasta tjänstemän - 4 i kategori A, 1 B och 1 C - tillsammans med 13 tillfälligt anställda tjänstemän över en femårsperiod intrycket att kommissionen bara ger ett klent stöd till programmet och därmed undergräver sin trovärdighet och graden av allvar bakom de sex huvudmålsättningar som listas i artikel 2). Kommittén tvivlar också på att de föreslagna ekonomiska resurserna, även om de är dubbelt så stora som för det tredje handlingsprogrammet (60 miljoner ecu för en femårsperiod), kommer att vara tillräckliga för förverkligandet av programmets målsättningar. Kommittén anser att alla andra generaldirektorat bör integrera jämlikhetstanken i sina aktiviteter.

1.5.2. Samtidigt som kommittén behöver mer information om ANIMAs struktur och funktioner vill man påpeka betydelsen av att ANIMA till fullo kontrolleras av enheten för jämlikhet inom GD V.

1.5.3. Ett annat problem med handlingsprogrammet är hur man skall försäkra sig om att alla EU-beslut genomförs. Kommissionen vill göra framsteg när det gäller eftersläpningen av olika direktivutkast (föräldraledighet, bevisbörda, egenföretagande kvinnor, otypiskt arbete etc) som fastnat i rådet som med sina 15 medlemmar är inkapabelt eller ovilligt att fatta beslut med kvalificerad majoritet i frågorna. Det sociala protokollet medger dock att man kan anta de direktiv som blockeras av den medlemsstat som vägrat skriva under protokollet. I detta sammanhang beklagar kommittén att protokollet inte stöddes av Storbritannien. Kommittén noterar också med tillfredsställelse att arbetsmarknadsparterna har gjort avsevärda framsteg när det gäller att inom ramen för den sociala dialogen nå ett avtal om föräldraledighet som en del av det sociala protokollet.

1.5.4. Kommittén hyser oro för följderna av det utslag som nyligen avkunnades av Europadomstolen angående direktiv 76/207/EEG. Kommittén uppmanar kommissionen att göra en uppskattning av utslaget och dess konsekvenser, både för befintliga och framtida åtgärder. Kommittén tror också att detta utslag innebär att man måste se över direktiv 76/207/EEG. Dessutom vill kommittén att man vid regeringskonferensen överväger ett inlemmande av jämställdhetsprincipen och lika behandling i fördraget, inklusive förutsättningar för positiva åtgärder så att jämställdheten kan vila på en stadig juridisk grund.

1.6. Kommittén noterar också med besvikelse att programmet saknar förslag på konkreta åtgärder och lagstiftningsinitiativ när det gäller kvinnors arbeten (dvs otypiska arbeten, organisation av arbetet, arbetstid) och hälsa och säkerhet på arbetet. ESK vill fästa kommissionens uppmärksamhet på det yttrande kommissionen själv nyligen avgav om arbetstid, i vilket man belyste behovet av kollektiva överenskommelser för att arbetstiden skall kunna styras bättre och att klyftan därmed skulle minska mellan dem som har s k otypiska arbeten och dem som har vanliga anställningsformer. I yttrandet begärdes också att en otvetydig lagstiftning skulle införas när det gäller lika behandling av deltidsarbetare i enlighet med 1994 års ILO-konvention och -rekommendation ().

1.7. Kommittén konstaterar med tillfredsställelse att rådet nyligen erkänt att främjandet av jämställdhet, tillsammans med bekämpningen av arbetslösheten, är en av unionens huvuduppgifter. Kommittén tror definitivt att främjandet av jämställdhet är en förutsättning för att förbättra kvinnors ställning på arbetsmarknaden.

2. Särskilda iakttagelser

2.1. Mål 1: Upprättande av partnerskap i ett föränderligt samhälle

2.1.1. Kommittén välkomnar kommissionens betoning på upprättande av samarbete mellan kvinnor och män, institutioner, medlemsstaterna, arbetsmarknandens parter och ideella organisationer. En av nyckelfaktorerna i främjandet av sådana partnerskap är den nya rådgivande jämställdhetskommittén. ESK välkomnar den nya roll arbetsmarknadens parter fått i denna kommitté.

2.1.2. ESK noterar också med tillfredsställelse att kommissionen betonar arbetsmarknadsparternas roll i främjandet av jämställdhetsaspekter i dialogen på arbetsmarknaden.

2.1.3. Kommissionens målsättning att involvera arbetsmarknadsparterna genom nationellt, interregionalt och internationellt informationsutbyte borde tydligare integreras i den "regionala partnerskapsstrategi" som också föreslås. Man borde också planera för att involvera regionala och nationella ekonomiska och sociala organ, där sådana finns, i den övergripande integrerade planen för "förverkligande". Involveringen av arbetsmarknadens parter i stödet till integrerade jämställdhetsprojekt välkomnas.

2.1.4. I programmet betonas behovet av att främja en attitydändring som kommer att spegla ett nytt "kontrakt" grundat på samarbete mellan kvinnor och män. I detta sammanhang välkomnar kommittén rådets resolution om porträtteringen av kvinnor i media. Kommittén beklagar dock att kommissionen nästan enbart verkar betona en förändrad uppfattning av kvinnans roll i samhället. ESK anser det vara viktigt att programmet också angriper den stereotypa mansrollen för att åstadkomma en förändring av mäns attityder. Man borde till exempel i högre grad ha betonat på vilket sätt män kan bidra till olika uppgifter som har med omsorg att göra. I detta sammanhang beklagar kommittén bristen på referenser till familjen och dess potentiellt viktiga roll i arbetet för attitydändringar.

2.2. Mål 2: Främjande av jämställdhet i en föränderlig ekonomi

2.2.1. Kommittén välkomnar kommissionens betoning på främjande av jämställdheten i en föränderlig ekonomi genom att främja den kvinnliga entreprenörsandan genom utjämningsmekanismer, studier och vidare informationsspridning. Samtidigt anser dock kommittén att effektiva åtgärder bara skall begränsas till dessa mekanismer. ESK beklagar det faktum att det fortfarande görs lite på detta område som främjar goda och lika möjligheter på arbetet utöver studier och forskning, och eventuellt, genom en planerad skrivelse om uppfyllande av kontrakt. Samtidigt som kommissionen med rätta pekar ut problem rörande segregation, låga löner och arbetslöshet, misslyckas man med att i programmet föreslå specifika åtgärder mot dessa problem. Kommittén noterar med besvikelse att inga åtgärder och handlingar föreslås som betonar hälso- och säkerhetsfrågor på arbetet eller de problem som förknippas med alla former av otypiska arbeten. På detta område påminner kommissionen bara om att den skall slutföra konsultationerna med arbetsmarknadens parter, i enlighet med det sociala protokollet, beträffande deltidsarbete och andra former av otypiska arbeten. Med hänvisning till en eventuell ILO-konvention om hemarbete, beklagar ESK att inga specifika åtgärder inom området hemarbete ingår i programmet. Kommittén beklagar att kommissionen inte tillräckligt understryker betydelsen av kvinnors och mäns lika rätt till arbete och egen försörjning. Eget arbete är ett grundläggande villkor för jämställdheten. ESK saknar också en analys över utvecklingen av kvinnors framtida arbetsmarknad.

2.2.2. Kommittén välkomnar kommissionens intention att såsom påpekas i programmet föreslå en översyn av rådets direktiv 86/613/EEG efter en uppskattning av det nuvarande direktivets konsekvenser för kvinnor och efter en omfattande konsultationsprocess. Kommittén uppmanar också kommissionen att föreslå en översyn av rådets direktiv 76/207/EEG.

2.2.3. Slutligen förklarar kommissionen att man i ännu högre grad kommer att främja tillämpningen av kriterierna om lika möjligheter i de europeiska strukturfonderna. Kommittén beklagar här det faktum att kommissionen ännu inte har utarbetat några riktlinjer eller andra procedurer som skulle kunna vara behjälpliga vid kontrollen av utjämningens konskvenser.

2.3. Mål 3: Kvinnor och män som kombinerar arbete med hem- och familjeliv

2.3.1. Framför allt med tanke på det stora antalet arbetslösa småbarnsmödrar stöder kommittén till fullo kommissionens förslag om en uppföljning med ett direktiv om en sammanjämkning av familje- och yrkesliv. Kommittén stöder också kommissionens förslag om ett ramdirektiv om vårdhavare av barn och andra anhöriga. Kommittén vill påminna kommissionen om att sådana juridiska initiativ behöver åtföljas av lämpliga ekonomiska åtaganden. Kommittén vill i detta sammanhang se särskilda hänvisningar till vård av äldre anhöriga. Samtidigt som kommittén stöder betoningen på studier och utbyte och spridning av information som grund för framtida politiska initiativ, beklagar man bristen på specifika åtgärder för att involvera männen i omvårdnadsaktiviteter.

2.3.2. Kommittén välkomnar den särskilda hänvisningen till arbetsmarknadsparternas roll i utvecklingen, främjandet och utvärderingen av en lämplig vidd av omsorgsmöjligheter, "omsorgstidspaket" och åtgärder för sammanjänkning av familje- och yrkesliv som är anpassade till både kvinnors och mäns arbetsliv.

2.3.3. Kommittén anser att frågan om arbetets organisation är av central betydelse i alla debatter om jämställdhet. I detta sammanhang beklagar kommittén starkt att man i det fjärde handlingsprogrammet inte föreslår mer specifika initiativ, dvs utarbetande av riktlinjer tillsammans med fackföreningar och arbetsgivarorganisationer.

2.3.4. Med hänvisning till sitt yttrande om det första handlingsprogrammet upprepar kommittén sitt stöd till individualiserade rättigheter inom ramen för kollektiva förhandlingar. Kommittén anser dock att det är viktigt att man kopplar ihop deltidsarbete och andra otypiska arbeten (som främst innehas av kvinnor) med denna individualisering. Om detta nämns inget i det fjärde handlingsprogrammet. Kommittén vill påminna kommissionen om att man måste överväga det faktum att kvinnor mer och mer innehar deltidsarbeten. Dessutom fortsätter de flesta kvinnor att utsättas för ojämlika lönevillkor. Sammantaget innebär detta att kvinnor blir särskilt utsatta på äldre dagar.

2.3.5. Kommittén har konsekvent stött direktivet om föräldraledighet och EU:s åtgärder för barnomsorgen. Det tidigare nämnda yttrandet om "arbetstid" drog även här uppmärksamhet till frågorna om rätten till ledighet och individualiserde rättigheter när det gäller arbetstid med proportionell jämlikhet inom kollektivavtal.

2.4. Mål 4: Främjande av balans mellan könen i beslutsfattandet

2.4.1. Kommittén stöder till fullo principen om balans mellan könen i beslutsprocessen, både i kvantitativa och kvalitativa termer, såsom den skisserats i det fjärde programmet. Kommittén anmodar dessutom rådet att anta en rekommendation med klara mål på området som föreslagits av kommissionen.

2.4.2. Kommittén välkomnar också kommissionens intention att öka samarbetet på detta område mellan arbetsmarknadens parter, frivilligorganisationerna och EU:s institutioner.

2.5. Mål 5: Hjälp till kvinnor att ta vara på sina rättigheter

2.5.1. Kommittén anser att kvinnors rättigheter skall vara den främsta och mest prioriterade målsättningen i programmet och att denna bättre skall framhävas samt att man skall anstränga sig ytterligare för att uppnå omfattande beslut om lika möjligheter som skall gälla samtliga medlemsstater. Även om frågan om rättigheter är grundläggande inser kommittén att det samtidigt är nödvändigt att arbeta för en attitydförändring. Det handlar om att uppnå en vettig balans mellan juridiska initiativ och andra åtföljande åtgärder. ESK anser att kvinnors rätt att väcka rättslig talan måste förbättras, särskilt när det gäller sexuella trakasserier.

2.5.2. Kommittén betonar särskilt behovet av bättre information om kvinnors rättigheter enligt europeisk lag.

2.5.3. Kommittén stöder helhjärtat kommissionens intention att involvera arbetsmarknadsparterna i utarbetandet av ett förslag om ett bindande gemenskapsverktyg mot sexuella trakasserier på arbetet. ESK tror att arbetsmarknadens parter kan ha en viktig roll att spela i utarbetandet av ett sådant verktyg.

2.5.4. Kommittén välkomnar också kommissionens intention att undersöka hur kvinnor eventuellt drabbas av illegalt arbete, människosmuggling och andra former av mänsklig exploatering.

2.5.5. Kommittén stöder intentionen i programmet att främja informationsutbyte om lämplig praxis i medlemsstaterna.

2.6. Mål 6: Genomförande, övervakning och utvärdering av programmet

2.6.1. Kommittén anser denna aspekt av det fjärde handlingsprogrammet vara av kritisk betydelse eftersom detta var en del som saknades i det tredje programmet.

2.6.2. Kommittén stöder idén om en årlig rapport om jämställdhet. ESK vill dock än en gång understryka behovet av att utveckla klara målsättningar, tidsplaner och andra indikatorer som kan utgöra en grund för mätning av verkliga framsteg. Kommittén betonar också behovet av att arbetsmarknadens parter får delta i formuleringen av sådana kriterier. ESK betonar behovet av att involvera både arbetsmarknadens parter och den rådgivande kommittén i formuleringen av dessa kriterier.

Bryssel den 22 november 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 18, 22. 1. 1996, punkt 5.12.