SV Europeiska unionens officiella tidning C 271/25

Yttrande från Regionkommittén – Det sjunde allmänna miljöhandlingsprogrammet: fokus på hållbara städer

2014/C 271/05

Föredragande Daiva MATONIENĖ (LT–ECR) Ledamot av stadsfullmäktige i Šiauliai Referensdokument Remiss från Europeiska kommissionen av den 27 november 2013

I. POLITISKA REKOMMENDATIONER

REGIONKOMMITTÉNS STÅNDPUNKT

A. Allmän bakgrund

1. För att möjliggöra effektivare resursanvändning och uppnå en koldioxidsnål ekonomi där det naturliga kapitalet skyddas och stärks och medborgarnas hälsa och välbefinnande säkras syftar det sjunde miljöhandlingsprogrammet till att uppnå de miljömål och klimatförändringsmål som EU redan fastställt, lägga den rättsliga grunden för miljöpolitiken fram till 2020 och fastställa en långsiktig vision fram till 2050 för EU och dess medlemsstater.

2. Europeiska kommissionen har uppmanat Regionkommittén att utarbeta ett yttrande om åtgärder som rekommenderas för genomförandet av det åttonde målet i det sjunde miljöhandlingsprogrammet och har ställt fyra specifika frågor: a) Hur skulle EU kunna stimulera städerna att vidta åtgärder för stadsplanering och utformning av städerna som motsvarar principerna om hållbar utveckling? b) Hur skulle man kunna förbättra spridningen av information om befintliga EU-finansieringsinstrument som står till förfogande för att främja den hållbara utvecklingen i städerna? c) Hur skulle EU kunna främja ett effektivare utbyte av information och kunnande om bästa idéer och åtgärder vad gäller hållbara städer i EU? d) Hur kan man motivera städer med mer än 1 00 000 invånare att tävla om utmärkelsen ”Europas miljöhuvudstad”?

B. Bakgrund

3. Omkring 350 miljoner av EU:s invånare (70 %) lever i städer med mer än 5 000 invånare. År 2020 kommer troligtvis 80 % av européerna att bo i städer eller förorter. Livskvaliteten och den globala miljön påverkas direkt av miljön i städerna. Verksamheten i städerna är den främsta källan till miljöföroreningar.

4. Många städer står i huvudsak inför liknande miljöutmaningar: att förbättra luftkvaliteten, minska bullernivåer, trafikstockningar och utsläpp av växthusgaser, förhindra minskad biologisk mångfald, vattenbrist, översvämningar och stormskador, bevara grönområden, återställa förorenad mark samt förbättra avfalls- och energihanteringen.

5. ReK understryker de konkreta fördelarna med att genomföra hållbara strategier och åtgärder, bl.a. förbättrad miljö, bättre folkhälsa, ökad livskvalitet, ökad klarhet beträffande rättsläget för industrin och mindre marknadssnedvridning. Kommittén vill också framhålla kostnaderna av att EU:s miljölagstiftning inte genomförs, vilka grovt uppskattat uppgår till ca 50 miljarder euro per år i hälsokostnader och direkta kostnader för miljön (1).

6. Kommittén betonar att det utmärkande för hållbara städer kommer att vara deras förmåga att uppnå målen för begränsning av klimatförändringarna. Med tanke på befolkningskoncentrationen i stadsområdena konstaterar ReK att städerna måste spela en ledande roll när det gäller att minska växthusgasutsläppen om den globala temperaturökningen inte ska överstiga 2 oC. Städerna har också de bästa förutsättningarna att uppmuntra den beteendeförändring som måste åtfölja den radikala omvandlingen av energi- och transportinfrastrukturen. Städernas förmåga att anpassa sig till oundvikliga klimatförändringar och extrema väderförhållanden även kommer att vara avgörande för deras ekonomiska och sociala hållbarhet och därigenom för EU:s konkurrenskraft.

7. Vid bedömningen och planeringen av åtgärder för hållbar stadsutveckling bör EU också ta hänsyn till det globala sammanhanget. Vid FN-konferensen om hållbar utveckling antogs den 22 juni 2012 förklaringen ”Rio+20”, där vikten av en inkluderande grön ekonomi och mål för en hållbar utveckling efter 2015 framhålls.

8. I enlighet med Rio+20-förklaringen anser ReK att en hållbar stad är en stad där man främjar ett samhälle som är ekonomiskt, miljömässigt och socialt hållbart, som har minsta möjliga miljöpåverkan och där man främjar ny teknik, skapar arbetstillfällen, bevarar natur- och kulturarvet och erbjuder socialt skydd. Det är också en stad som ger lokalbefolkningen möjlighet att delta i den lokala beslutsprocessen.

C. Grundprinciper

9. För att främja långsiktigt hållbara städer krävs ett helhetsperspektiv som gör det möjligt att lösa såväl ekologiska som sociala och ekonomiska problem i städerna samt behandla frågan om hur städerna kan bygga upp sin motståndskraft mot katastrofer. Strategier för hållbara städer får därför inte bara handla om miljöskydd. Utmaningen består i att se till att kriterierna bygger på lämpliga nivåer av information från de olika ämnesområdena och är relevanta för de olika typerna av städer i EU. Detta är mycket viktigt för att se till att kriterierna är lätta att använda för alla städer som vill verka för hållbarhet och att allmänheten känner ett ansvar för denna process. Ett helhetsinriktat och hållbart synsätt är en förutsättning för framtida stadsutveckling. För ytterligare förslag om stadspolitik och politik för motståndskraft hänvisar ReK till yttrandet om en strategi för EU:s städer och yttrandet om riskhantering för att skapa motståndskraft (2).

10. För att skapa en hållbar stad krävs väl utformade miljöskyddsåtgärder som måste integreras i alla relevanta politikområden samt i andra sektorsspecifika strategier och verksamheter, bland annat för att skapa arbetstillfällen och tillväxt.

11. Planeringen av hållbara städer och den fysiska planeringen faller enligt subsidiaritetsprincipen inom medlemsstaternas behörighetsområde, och därför måste denna princip absolut respekteras. Det är också viktigt att de lokala och regionala myndigheterna så tidigt som möjligt görs delaktiga i utformningen av dessa politikåtgärder samt i genomförandet och tillsynen av dem på fältet. EU kan vidta stödjande åtgärder och uppmuntra städerna, regionerna och medlemsstaterna att utbyta information, dela med sig av bästa praxis och lära sig av varandra.

12. Medan EU:s åtgärder, finansieringsmekanismer och prioriteringar huvudsakligen riktar sig till större städer med mer än 1 00 000 invånare, har omkring 56 % av Europas städer mellan 5 000 och 1 00 000 invånare. Kommittén vill framhålla betydelsen av den samlade effekten av hållbarhet i små och medelstora städer och betonar att mindre städer har en stor potential när det handlar om att utforma och genomföra principerna för hållbar stadsutveckling.

13. Kommittén framhåller behovet av en övergripande diskussion om de hållbara städernas riktning i syfte att fastställa gemensamma mål till 2050.

D. Föreslagna åtgärder

I. Hur skulle EU kunna stimulera städerna att vidta åtgärder för stadsplanering och utformning av städerna som motsvarar principerna om hållbar utveckling?

a) Flernivåstyre och mekanismen

14. Städerna har ansvaret för den fysiska planeringen och för genomförandet av utvecklingspolitik, miljöskyddsåtgärder och energirelaterade åtgärder. Städerna är därför den nivå som lämpar sig bäst om åtgärderna för hållbara städer ska genomföras på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt.

15. Principen om flernivåstyre måste stärkas, för framgång förutsätter gemensamt arbete för hållbar stadsutveckling och en enhetlig syn mellan städerna, som har ansvaret för hållbar stadsutveckling, och övriga nivåer (regional, nationell och europeisk), som bidrar till den övergripande ramen för hållbarhet.

16. Regionkommittén – i egenskap av den EU-institution som företräder EU:s regioner och städer och av kontaktpunkt för många lokala nätverk – bör vara en central aktör i detta styrningssystem. På så sätt kan man se till att EU:s rättsakter bättre återspeglar situationen och behoven i städerna. Det skulle också ge dem möjlighet att skapa egenansvar för åtgärder för hållbarhet i städerna.

17. För att uppnå hållbara städer behövs det en strategi som genomförs både ”nedifrån och upp” och ”uppifrån och ned”. Det räcker inte med städernas initiativ. Det krävs en gemensam samordning på EU-nivå, där man aktivt involverar de lokala och regionala myndigheterna, med lämplig flexibilitet som hjälper städerna att kartlägga den rådande situationen enligt gemensamma kriterier för hållbara städer och stimulerar dem att uppfylla målen om hållbar stadsutveckling genom egna åtgärder. Man måste också underlätta tillgången till EU:s finansieringsmekanismer för detta ändamål. Enligt de kriterier som EU rekommenderar, och som skulle bygga på referensramen för hållbara städer i Europa, bör man analysera en stads hållbarhet och bedöma dess starka och svaga sidor. Utifrån detta skulle staden kunna ange inriktningen på utvecklingen och fatta beslut om de bästa åtgärderna för att förbättra situationen. Dessa kriterier skulle kunna viktas olika, så att man tar hänsyn till vilken prioritet och betydelse de har.

18. De lokala, regionala och nationella styresnivåerna bör sträva efter en horisontell och vertikal samordning, bland annat samarbete mellan kommunerna och gränsöverskridande samarbete, som leder till en heltäckande strategi på stadsutvecklingsområdet för att undvika dubbelarbete och att investeringar görs isolerat och utan samordning.

19. ReK välkomnar det nya instrumentet ”partnerskapsavtal om genomförande” och ber kommissionen om mer tydlighet och vägledning beträffande de lokala och regionala myndigheternas deltagande i detta instrument.

20. Regionkommittén föreslår därför att man på EU-nivå fastställer mål för hållbar stadsutveckling för tiden fram till 2050 som bygger på rekommendationer i form av kriterier. De åtgärder som är nödvändiga för att uppnå målen bör redan nu tas med i kommissionens landsspecifika rekommendationer, som innehåller vägledning för genomförande av målen i Europa 2020-strategin. Utformningen av de långsiktiga målen och de nödvändiga kriterierna bör bygga på befintliga initiativ på detta område, bland annat Leipzigstadgan om hållbara europeiska städer.

b) Allmänhetens deltagande och ytterligare finansieringsmekanismer

21. ReK uppmuntrar de lokala och regionala myndigheterna att diskutera sina respektive koncept för hållbar stadsutveckling med alla berörda parter på de olika styresnivåerna. I detta sammanhang är offentliga samråd som är öppna för medborgarna ett utmärkt sätt att ge medborgarna möjlighet att delta i de strategier som utarbetas. När kriterier för hållbarhet har tagits fram skulle offentlig debatt om de resultat som uppmäts på grundval av kriterierna kunna stimulera fler städer att slå in på vägen mot hållbarhet.

22. ReK uppmanar kommissionen att arbeta tillsammans med medlemsstaterna för att uppnå en gemensam syn på åtgärderna för hållbar stadsutveckling och samla in information om vilka framgångsrika stimuleringsmekanismer som redan finns. En gemensam syn och flexibla förfaranden skulle ge städerna möjlighet att på sikt välja ut de bästa åtgärderna för hållbar stadsutveckling.

23. Städerna bör främja ett innovativt och effektivt partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn så att projekt inom ramen för konceptet hållbara städer genomförs på bästa sätt.

II. Hur skulle man kunna förbättra spridningen av information om befintliga EU-finansieringsinstrument som står till förfogande för att främja den hållbara utvecklingen i städerna, och hur skulle EU kunna främja ett effektivare utbyte av information och kunnande om bästa idéer och åtgärder vad gäller hållbara städer i EU? (frågorna b och c från Europeiska kommissionen)

24. Man måste utnyttja de befintliga alternativen och strukturerna för finansiering, t.ex. de som finns inom ramen för Life+-programmet för att stödja pilotprojekt. Europeiska investeringsbankens program för finansiering av energieffektivitetsåtgärder används redan nu med framgång, och man bör undersöka möjligheten att utforma liknande program inom andra områden som är relevanta för hållbarhet.

25. Den mekanism som i bland används för att gruppera projekt som omfattar flera kommuner med samma mål bör främjas. Den underlättar finansieringen av mindre projekt som är viktiga för en region.

26. Att öka allmänhetens medvetenhet och tillhandahålla incitament är en av de viktigaste faktorerna för genomförandet av konceptet hållbara städer. De åtgärder som syftar till en sparsam vattenanvändning, utbyggnad av återvinnings- och komposteringsanläggningar, ökad användning av kollektivtrafik, energibesparingar och dylikt är inte tillräckliga för att allmänheten på ett aktivt sätt och i stor utsträckning ska delta i uppbyggnaden av långsiktigt hållbara städer. ReK uppmanar kommissionen att ge städerna råd om möjligheterna att använda visuella hjälpmedel, så att invånarna i sin vardag får bättre information om situationen i sina städer (indikatorer på luftföroreningar, trafikstockningar m.m.).

27. ReK välkomnar kommissionens arbete med att tillhandahålla en webbportal som en enda kontaktpunkt, och uppmuntrar sina ledamöter att tillhandahålla relevant information vid behov. Medlemsstaterna uppmanas att se till att information om kriterier, finansieringsinstrument och initiativ når ut till städerna. Därför bör man utarbeta relevanta kommunikationsplaner där alla EU-institutioner, deras representationer i medlemsstaterna, de lokala och regionala myndigheternas sammanslutningar och andra relevanta aktörer involveras.

28. Befintliga plattformar och institutioner bör med sina databaser och initiativ involveras i insatserna på EU-nivå för att stödja långsiktigt hållbara städer och utnyttjas för att främja samarbetet mellan dem och mellan de städer och regioner som redan ingår i nätverk såsom borgmästaravtalet, referensramen för hållbara städer i Europa, Energy Cities, Eurocities, Internationella rådet för lokala miljöinitiativ (ICLEI) och globala klimatförändringsalliansen.

29. Kommissionen bör se över och stärka kommunikationsstrategin mot bakgrund av den nya budgetramen och uppmuntra både medlemsstaterna och städerna att utnyttja den andel på 5 % som enligt Eruf ska användas för hållbar stadsutveckling.

30. Regionkommittén kommer att fortsätta att sprida information och främja god praxis i fråga om långsiktigt hållbara städer samt tillgängliga finansieringsmöjligheter genom att tillhandahålla erfarenheterna från lokala och regionala myndigheter och samarbeta med kommissionen och de berörda parterna.

31. Regionkommittén upprepar sitt stöd för utarbetandet av strukturerade ramar för genomförande och information (SIIF) för all viktig EU-miljölagstiftning, och uppmanar kommissionen att göra de lokala och regionala myndigheterna delaktiga i SIIF.

32. ReK betonar att hållbar och miljövänlig rörlighet i städerna spelar en viktig roll för städernas långsiktiga hållbarhet. För ytterligare förslag om hållbarhet och hållbara transporter i städer hänvisar ReK till yttrandet om Paketet för rörlighet i städer (3).

33. EU bör ytterligare främja och vid behov utöka befintliga initiativ till stöd för innovation och bästa praxis i städerna, nätverkande och utbyten, och städerna bör uppmuntras att inta en ledande roll inom hållbar stadsutveckling. Regionkommittén hänvisar i detta sammanhang till de innovativa åtgärder för hållbar stadsutveckling som kommer att genomföras under perioden 2014–2020 med stöd av Eruf. Bland dessa åtgärder kan bl.a. nämnas olika pilotprojekt för att testa nya lösningar för att hantera frågor inom hållbar stadsutveckling med relevans på unionsnivå.

34. ReK föreslår också att kommissionen ska stödja och utvidga projekt som har lagts fram av lokala nätverk och som har visat sig vara framgångsrika, t.ex. inbördes granskning och ömsesidigt lärande, bl.a. studiebesök, grönt vänortssamarbete, rådgivning och handledning mellan partner, arbetsplatsbesök, översyn och utvärderingar samt rörlighetsprogram för städernas sakkunniga.

35. På nationell, regional och lokal nivå skulle man kunna utse kontaktpersoner för hållbar stadsutveckling. Detta skulle underlätta samordningen av åtgärder, utbytesprogram för sakkunniga och dylikt. Energiorganen och förvaltningarna i utvecklingsregionerna inom ramen för Nuts 2 skulle kunna få en sådan samordnande roll. I praktiken har de redan ett väletablerat kontaktnät med de kommuner som ligger inom deras behörighetsområde och erfarenhet av att samordna EU-program.

III. Hur kan man motivera städer med mer än 1 00 000 invånare att tävla om utmärkelsen ”Europas miljöhuvudstad”?

36. Utmärkelsen ”Europas miljöhuvudstad” har varit ganska framgångsrik och bör vidareutvecklas. Exemplet med ”Europeisk kulturhuvudstad” visar att en utmärkelse med en stabil rättslig och finansiell grund har ännu större potential att uppmuntra städerna att delta och åstadkomma långsiktiga resultat. ReK anser att ”Europas miljöhuvudstad” bör utvecklas i samma riktning.

37. En aspekt av utmärkelsen ”Europas miljöhuvudstad” som bör omprövas är att en stad enligt den urvalsgräns som gäller nu måste ha fler än 1 00 000 invånare för att kunna delta. ReK föreslår därför att man överväger en andra utmärkelse för städer med minst 50 000 invånare för att ge Europas mindre städer ytterligare möjligheter. Det vore i så fall lämpligt att anpassa kriterierna för denna kategori till de mindre städernas resurser och behov i syfte att göra det möjligt för ett maximalt antal kandidater att delta.

38. ReK efterlyser en ytterligare förstärkning av nätverket av Europas miljöhuvudstäder, så att vinnarna och deltagarna i tävlingen om titeln ”Europas miljöhuvudstad” kan ge sina städer publicitet samt utbyta information om uppnådda resultat och tekniska idéer med hjälp av en egen plattform eller i strukturer som redan finns för detta.

39. ReK stöder aktivt utmärkelsen ”Europas miljöhuvudstad” och föreslår att den kommissionsledamot som har ansvar för miljöfrågor inte bara ska vända sig till medlemsstaterna med en skrivelse som innehåller en uppmaning att öka medvetenheten om utmärkelsen hos sina städer och regioner, utan även rikta skrivelsen till miljöorganisationer som har ett nära samarbete med städerna.

40. Man skulle kunna undersöka möjligheten att låta kommissionen inrätta ett pris för ”bästa europeiska ekodistrikt” för att främja återställande av stadsdelar som identifierats som fattiga eller utsatta och uppmuntra lokalsamhällena att delta i förvaltningen av sina distrikt.

41. Förutom kommissionens initiativ kan man överväga att införa andra utmärkelser, såsom ”Den gröna flaggan”, för bevarande av biologisk mångfald, för främjande av gröna transporter osv. på lokal, regional och nationell nivå.

Bryssel den 25 juni 2014 Regionkommitténs ordförande Ramon Luis VALCÁRCEL SISO

(1) Undersökningen ”The cost of not implementing the environmental acquis”, COWI, 2011.

(2) COR-2013-06902, CoR-2014-02646.

(3) COR-2014-00090.