om vissa aspekter av järnvägssäkerhet och järnvägsförbindelser med avseende på den gränsöverskridande infrastruktur som förbinder unionen och Förenade kungariket genom den fasta förbindelsen under Engelska kanalen

MOTIVERING

1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

•Motiv och syfte med förslaget

Den 1 februari 2020 utträdde Förenade kungariket ur unionen i enlighet med artikel 50 i fördraget om Europeiska unionen. Avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen (utträdesavtalet) ingicks av unionen genom rådets beslut (EU) 2020/135 och trädde i kraft den 1 februari 2020. Den övergångsperiod som avses i artikel 126 i utträdesavtalet, under vilken unionsrätten fortsätter att vara tillämplig på och i Förenade kungariket i enlighet med artikel 127 i det avtalet, löper ut den 31 december 2020. Genom artikel 10 i fördraget mellan Republiken Frankrike och Förenade kungariket om privata koncessionsinnehavares uppförande och drift av en fast förbindelse under Engelska kanalen, som undertecknades i Canterbury den 12 februari 1986 (nedan kallat Canterbury-fördraget), inrättades en mellanstatlig kommission med uppgift att utöva tillsyn över alla frågor som rör uppförande och drift av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen. Fram till utgången av den övergångsperiod som föreskrivs i utträdesavtalet (nedan kallad övergångsperioden) utgör den mellanstatliga kommissionen den nationella säkerhetsmyndigheten i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/798. I denna egenskap tillämpar den de bestämmelser i unionslagstiftningen som är relevanta för järnvägssäkerhet och driftskompatibilitet för hela den fasta förbindelsen under Engelska kanalen.

Efter övergångsperiodens utgång kommer unionsrätten, om inte annat föreskrivs, inte längre att vara tillämplig på den del av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen som omfattas av Förenade kungarikets jurisdiktion och, när det gäller den del av förbindelsen som omfattas av fransk jurisdiktion, den mellanstatliga kommissionen kommer inte längre att vara en nationell säkerhetsmyndighet enligt unionsrätten. Säkerhetstillstånden för infrastrukturförvaltaren för den fasta länken under Engelska kanalen, och säkerhetsintygen för järnvägsföretag som bedriver trafik via den fasta förbindelsen som utfärdats av den mellanstatliga kommissionen, kommer inte längre att vara giltiga.

Genom Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2020/1531 bemyndigades Frankrike att förhandla om, underteckna och ingå ett internationellt avtal med Förenade kungariket om tillämpningen av unionens regler om järnvägssäkerhet och driftskompatibilitet på den fasta förbindelsen under Engelska kanalen, i syfte att upprätthålla en enhetlig styrning av säkerheten. Det är dock osannolikt att ett sådant avtal kommer att träda i kraft före slutet av övergångsperioden.

Mot bakgrund av den ekonomiska betydelsen av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen för unionen är det viktigt att den fortsätter att fungera efter den 1 januari 2021. I detta syfte bör det säkerhetstillstånd som utfärdats till dess infrastrukturförvaltare av den mellanstatliga kommissionen på grundval av direktiv 2004/49/EG fortsätta att gälla under en tvåmånadersperiod efter utgången av den övergångsperiod som fastställs i utträdesavtalet. Detta är den period som de franska myndigheterna anser vara nödvändig för att ge den franska nationella säkerhetsmyndigheten tillräckligt med tid för att utfärda sitt eget tillstånd för den del av den fasta förbindelsen under Engelska kanalen som omfattas av fransk jurisdiktion. Kommissionen anser att detta är den maximala förlängning som rimligtvis bör beviljas för detta ändamål. Om ett avtal enligt beslut (EU) 2020/1531 ingås i ett senare skede kan den mellanstatliga kommissionen utfärda ett enda säkerhetstillstånd som ersätter det som utfärdats av den franska nationella säkerhetsmyndigheten, på villkor som måste fastställas.

Dessutom kommer de tillstånd som Förenade kungariket utfärdat enligt direktiv 2012/34/EU till järnvägsföretag som är etablerade på dess territorium före övergångsperiodens utgång inte att vara giltiga i unionen efter det datumet.

Den 10 november 2020 underrättade Republiken Frankrike, i enlighet med artikel 14.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/34/EU, kommissionen om sin avsikt att inleda förhandlingar om ett gränsöverskridande avtal med Förenade kungariket. Syftet med detta avtal skulle vara att göra det möjligt för järnvägsföretag som är etablerade i och innehar ett tillstånd som utfärdats av Förenade kungariket att använda den gränsöverskridande infrastruktur som förbinder unionen och Förenade kungariket via den fasta förbindelsen under Engelska kanalen fram till gränsstationen och gränsterminalen Calais-Fréthun, utan att erhålla ett tillstånd enligt direktiv 2012/34/EU från en tillståndsmyndighet i unionen.

För att säkerställa förbindelserna mellan unionen och Förenade kungariket är det viktigt att järnvägsföretagen fortsätter att bedriva trafik fram till gränsstationen Calais-Fréthun. I detta syfte bör giltighetstiden för deras tillstånd som utfärdats av Förenade kungariket enligt direktiv 2012/34/EU, och för deras säkerhetsintyg som utfärdats av den mellanstatliga kommissionen, förlängas med nio månader från och med den dag då denna förordning börjar tillämpas. Detta är den period som de franska myndigheterna har begärt. Denna förlängning skulle ge tillräckligt med tid för förhandlingar om och ingående av ett gränsöverskridande avtal mellan Frankrike och Förenade kungariket enligt artikel 14 i direktiv 2012/34/EU och ett avtal i enlighet med beslut (EU) 2020/1531 och för att vidta andra åtgärder som föreskrivs i unionsrätten och som kommer att krävas för att undvika störningar. Denna period skulle göra det möjligt att slutföra dessa förfaranden, och kommissionen anser därför att det är den maximala förlängning som rimligtvis kan beviljas. Om de bilaterala förhandlingarna inte slutförs i tid, måste järnvägsföretagen i fråga erhålla ett EU-tillstånd enligt direktiv 2012/34/EU senast den dag då denna förordning upphör att gälla.

•Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

Detta förslag är avsett som en lex specialis som skulle hantera några av de konsekvenser som följer av det faktum att unionsrätten inte längre kommer att vara tillämplig på Förenade kungariket och att de certifikat och tillstånd som utfärdats av den mellanstatliga kommissionen, om inte annat föreskrivs, kommer att upphöra att gälla enligt unionsrätten vid övergångsperiodens utgång. Detsamma gäller för de tillstånd att bedriva järnvägstrafik som utfärdats av Förenade kungarikets tillståndsmyndighet. De föreslagna villkoren är strikt begränsade till vad som är nödvändigt i detta hänseende, för att undvika störningar av gränsöverskridande verksamhet. De ska också tillämpas under en begränsad tidsperiod. De allmänna bestämmelserna i de akterna kommer i övriga fall att fortsätta gälla. Detta förslag är därmed helt förenligt med den befintliga lagstiftningen.

•Förenlighet med unionens politik inom andra områden

Förslaget gäller järnvägssäkerhet och järnvägsförbindelser och kompletterar direktiv (EU) 2016/798, som ersatte direktiv 2004/49/EG, samt direktiv 2012/34/EU. Avsikten är att säkerställa kontinuiteten i den gränsöverskridande järnvägstrafiken till Förenade kungariket efter övergångsperiodens slut.

2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

•Rättslig grund

Den rättsliga grunden är artikel 91.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget).

•Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet)