[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 17.9.2007

KOM(2007) 525 slutlig

2007/0192 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 1338/2001 om fastställande av nödvändiga åtgärder för skydd av euron mot förfalskning

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Bakgrund

Rådets förordning (EG) nr 1338/2001 av den 28 juni 2001[1] innehåller bestämmelser om nödvändiga åtgärder för att skydda euron mot förfalskning. Att spåra och identifiera penningförfalskningar är ett viktigt inslag i arbetet. Därför sägs i artikel 6 i förordningen att kreditinstitut och andra inrättningar ska ha skyldighet att ta alla de mottagna eurosedlar och euromynt ur omlopp som de vet eller har tillräckliga skäl att tro är falska och överlämna dem till behöriga nationella myndigheter.

Kreditinstitut och andra inrättningar är också skyldiga att iaktta tillbörlig aktsamhet för att kontrollera att euromynt och sedlar som de åter sätter i omlopp är äkta och för att spåra penningförfalskningar. Kommissionens ursprungliga förslag till förordning nr 1338/2001 innehöll en formulering om kreditinstitutens skyldigheter att kontrollera penningförfalskningar som inte godtogs i slutversionen, eftersom man inte kunde enas om gemensamma och effektiva metoder för att i stor skala kontrollera äktheten på euromynt och sedlar samt spåra penningförfalskningar.

Efter forskning om kontrollmetoder för euromynt och sedlar utarbetade Europeiska centralbanken ett rådgivande ramverk om sedelförfalskningar[2] och kommissionen antog en rekommendation om äkthetskontroll av euromynt[3]. Kreditinstitut och andra inrättningar förfogar alltså nu över moderna förfaranden för att spåra penningförfalskningar genom att kontrollera sedlar och mynt de tar emot innan de åter sätts i omlopp. I diskussioner med nationella experter, EU-institutioner och organ har de framhållit vikten av att införa lagstiftning om kontroller av äktheten på eurosedlar och mynt i omlopp.

Sådana kontroller utförs med hjälp av sorteringsmaskiner som justerats på lämpligt sätt. Justeringen görs med hjälp av såväl äkta som falska sedlar och mynt. De instanser som kontrollerar valutan behöver få tillgång till tillräckligt många falska sedlar och mynt för att kunna justera maskinerna. Därför bör man tillåta överföring av falska sedlar och mynt mellan behöriga nationella myndigheter, EU-institutioner och organ.

Enligt artiklarna 4 och 5 i förordning nr 1338/2001 ska de nationella analyscentrumen översända falska mynt och sedlar till Europeiska centralbanken och resultaten av analysen till kommissionen.

För närvarande är det dock förbjudet att överföra penningförfalskningar inom EU i syfte att justera kontrollutrustning. Det är inte straffbart att överföra falska sedlar och mynt om man inte har bedrägligt uppsåt, men överföringen utgör ändå objektivt sett ett brott och kan därmed leda till straffrättslig förundersökning. För att underlätta den nationella rättstillämpningen bör man därför särskilt tillåta överföring av sådana penningförfalskningar som ska användas för att justera utrustningen. Övriga EU-institutioner och organ instämmer i att man bör tillåta sådana överföringar och Europeiska centralbanken har också utfärdat en rekommendation i frågan[4].

När förordning 1338/2001 antogs utförde Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet (ETSC) temporärt sina uppgifter vid det franska myntverket, medan kommissionen bistod med administrativt stöd och förvaltning, trots att centrumet var oberoende av kommissionen. Sedan dess har ETSC formellt inrättats vid kommissionen genom rådets beslut 2003/861/EG[5] och kommissionens beslut 2005/37/EG[6]. Därför behövs inte längre bestämmelser om att ETSC ska överlämna uppgifter till kommissionen.

I rådets förordning (EG) nr 1339/2001 av den 28 juni 2001[7] utvidgades verkningarna av förordning (EG) nr 1338/2001 till att även omfatta de medlemsstater som inte har antagit euron som gemensam valuta. Av artikel 1 i förordning nr 1339/2001 framgår den dynamiska förbindelsen mellan de båda förordningarna. Därför bör de nedan föreslagna ändringarna, som påverkar förordning 1338/2001, automatiskt tillämpas även på medlemsstater som inte deltar i eurosamarbetet.

Föreslagna ändringar

Med hänsyn till det ovan sagda föreslås följande ändringar:

1. Artikel 4.2 och 5.2 bör ändras för att tillåta överföring av falska mynt och sedlar mellan sådana behöriga nationella myndigheter som avses i artikel 2 b i förordning (EG) nr 1338/2001 samt mellan EU:s institutioner och organ.

2. I artikel 5.4 bör hänvisningen till kommissionen i tredje meningen strykas.

3. Artikel 6 bör ändras genom att man inför en uttrycklig skyldighet för kreditinstitut och andra inrättningar att kontrollera äktheten på eurosedlar och mynt som de mottagit innan de åter sätts i omlopp, enligt de förfaranden som fastsällts av Europeiska centralbanken respektive kommittén för eurosedlar och mynt. Instituten får tid på sig för att anpassa sina interna rutiner och justera sin utrustning.

2007/0192 (CNS)

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om ändring av förordning (EG) nr 1338/2001 om fastställande av nödvändiga åtgärder för skydd av euron mot förfalskning

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 123.4 tredje meningen,

med beaktande av kommissionens förslag,[8]

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,[9]

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande[10], och

av följande skäl:

(1) Enligt rådets förordning (EG) nr 1338/2001[11] ska kreditinstitut och andra inrättningar ha skyldighet att ta alla de mottagna eurosedlar och euromynt ur omlopp som de vet eller har tillräckliga skäl att tro är falska och överlämna dem till behöriga nationella myndigheter.

(2) Det är viktigt att se till att eurosedlar och mynt som är i omlopp inte är falska. Det finns nu metoder som kreditinstituten och andra inrättningar kan använda för att kontrollera äktheten på eurosedlar och mynt som de tagit emot innan de åter sätts i omlopp. Instituten behöver tid för att ställa om sina interna rutiner för att kunna uppfylla skyldigheten att kontrollera äktheten och genomföra förfarandena.

(3) En förutsättning för att kunna kontrollera äktheten på eurosedlar och mynt är lämplig justering av utrustningen. För att kunna justera den utrustning som används för att kontrollera äktheten måste de instanser som kontrollerar äktheten ha tillgång till en tillräckligt stor mängd falska sedlar och mynt. Därför bör penningförfalskningar få överföras mellan nationella behöriga myndigheter samt EU:s behöriga institutioner och organ.

(4) Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet (ETSC) har nu formellt inrättats vid kommissionen genom rådets beslut 2003/861/EG[12] och kommissionens beslut 2005/37/EG[13]. Därför behövs inte längre bestämmelsen om att ETSC ska överlämna upplysningar till kommissionen.

(5) Förordningen är tillämplig även på medlemsstater som inte deltar i eurosamarbetet enligt artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 1339/2001 av den 18juni 2001 som utvidgar tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 1338/2001 till att även omfatta de medlemsstater som inte har antagit euron som gemensam valuta.

(6) Förordning (EG) nr 1338/2001 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ändringar

Förordning (EG) nr 1338/2001 ska ändras på följande sätt:

1. Artikel 4 ska ändras på följande sätt:

a) Rubriken på artikel 4 ska ersättas med följande:

”Skyldighet att överlämna falska sedlar”

b) Följande mening ska läggas till i slutet av artikel 4.2.:

”För att underlätta äkthetskontrollen av eurosedlar i omlopp ska det vara tillåtet att överföra falska sedlar mellan de behöriga nationella myndigheterna samt EU:s institutioner och organ.”

2. Artikel 5 ska ändras på följande sätt:

a) Rubriken på artikel 5 ska ersättas med följande:

”Skyldighet att överlämna falska mynt”

b) Följande mening ska läggas till i slutet av artikel 5.2.:

”För att underlätta äkthetskontrollen av euromynt i omlopp ska det vara tillåtet att överföra falska mynt mellan de behöriga nationella myndigheterna samt EU:s institutioner och organ.”

c) Punkt 4 ska ersättas med följande:

Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet ska analysera och klassificera nya typer av förfalskade euromynt. För detta ändamål ska centrumet ha tillgång till de tekniska och statistiska uppgifter som förvaras hos Europeiska centralbanken rörande falska euromynt. Centrumet ska vidarebefordra det relevanta slutresultatet av analysen till de behöriga nationella myndigheterna och till Europeiska centralbanken, om det rör dess ansvarsområden. Europeiska centralbanken ska vidarebefordra resultatet till Europol i enlighet med det avtal som avses i artikel 3.3.

3. Artikel 6 ska ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 ska ersättas med följande:

‘1. Kreditinstituten samt alla andra inrättningar som yrkesmässigt medverkar vid hanteringen och distributionen till allmänheten av sedlar och mynt, inklusive de inrättningar som ägnar sig åt att växla sedlar och mynt i olika valutor, t.ex. växlingskontor, ska ha skyldighet att se till att äktheten av alla eurosedlar och euromynt som de mottagit kontrolleras innan de åter sätts i omlopp så att förfalskningar spåras. Kontrollerna ska utföras enligt förfaranden som ska fastställas av Europeiska centralbanken respektive kommittén för eurosedlar och mynt.

De instanser som avses i punkt 1 ska ha skyldighet att ta alla eurosedlar och euromynt ur omlopp som de mottagit och som de vet eller har tillräckliga skäl att tro är falska. De ska utan dröjsmål överlämna dem till de behöriga nationella myndigheterna.”

b) Följande stycke ska läggas till i slutet av artikel 6.3:

”Med avvikelse från artikel 6.3 första stycket ska medlemsstaterna senast den 31 december 2009 anta de lagar och andra författningar som krävs för att tillämpa artikel 6.1 första stycket. Bestämmelserna skall genast överämnas till kommissionen och Europeiska centralbanken”.

Artikel 2

Tillämpning

Denna förordning ska tillämpas i de medlemsstater som är deltagande medlemsstater enligt artikel 1 första strecksatsen i rådets förordning (EG) nr 974/1998[14].

Artikel 3

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den […] dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Utfärdad i Bryssel den […]

På rådets vägnar

Ordförande

[1] EGT L 181, 4.7.2001, s. 6.

[2] Se www.ecb.int.

[3] EUT L 184, 15.7.2005, s. 60.

[4] EUT C 257, 25.10.2006, s. 16.

[5] EUT L 325, 12.12.2003, s. 44.

[6] EUT L 19, 21.1.2005, s. 73.

[7] EGT L 181, 4.7.2001, s. 11.

[8] EUT C […], […], s. […].

[9] EUT C […], […], s. […].

[10] EUT C […], […], s. […].

[11] EGT L 181, 4.7.2001, s. 6.

[12] EUT L 325, 12.12.2003, s. 44.

[13] EUT L 19, 21.1.2005, s. 73.

[14] EGT L 139, 11.5.1998, s. 1.