MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET OCH REVISIONSRÄTTEN EKONOMISK ANALYS AV SJÄTTE, SJUNDE OCH ÅTTONDE EUROPEISKA UTVECKLINGSFONDEN - Budgetåret 2000

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning

2. Allmänna utvecklingstendenser

3. Granskning av utvecklingssamarbetet

4. Sektorsvis fördelning

5. Skuldsättning och stöd till strukturanpassning

5.1. Skuldsättning

5.2. Stödet för strukturanpassning

6. Stabex och Sysmin

6.1. Stabex

6.2. Sysmin - särskilt finansieringsstöd

7. Samarbete inom andra områden

7.1. Landsbygdsutveckling

7.2. Jordbruk

7.3. Miljö och hållbar utveckling

7.4. Riskkapital

8. Åtaganden från tidigare program och vilande åtaganden

1. Inledning

En viktig händelse under 2000 var slutförandet av förhandlingarna och undertecknandet den 23 juni i Cotonou av det nya partnerskapsavtalet AVS-EU. Avtalet slöts efter intensiva diskussioner som pågått sedan offentliggörandet 1996 av kommissionens grönbok om förbindelserna mellan EU och AVS-länderna. I Cotonou-avtalet fastställs medel för perioden 2000-2007 på sammanlagt 25 miljarder euro till förmån för AVS-länderna. Nionde EUF beviljas anslag på 13,5 miljarder euro, av vilka 9,9 miljarder kommer från icke utnyttjade medel från tidigare EUF och 1,7 miljarder från Europeiska investeringsbankens egna medel. Avtalet träder i kraft så snart alla EU-medlemsstater och minst två tredjedelar av AVS-länderna ratificerat det. Men till följd av beslutet i ministerrådet AVS-EG av den 27 juli 2000 om de övergångsåtgärder som skall tillämpas från och med den 2 augusti 2000, trädde de flesta bestämmelserna i Cotonou-avtalet i kraft redan tidigare, med undantag för de ekonomiska medlen för nionde EUF. Ratificeringsprocessen pågår.

2. Allmänna utvecklingstendenser

>Hänvisning till>

EUF:s verksamhet fortsatte öka under 2000: beslut fattades om 3 757 miljoner euro, vilket är den högsta nivån någonsin för EUF, och de flesta av de länder som har hög absorptionsförmåga kommer att göra slut på sina medel till årets slut. Till detta bidrar också beslutet om initiativet för skuldlättnader till förmån för svårt skuldsatta länder: HIPC-Initiativet - en miljard euro.

Dessa resultat uppgår till 85 % av det belopp som ursprungligen planerats (4 250 miljoner euro), men motsvarar de siffror som lades fram av kommissionledamot Nielson på rådets (utvecklingsfrågor) möte i november 2000. Det bör också noteras att de länder som fortfarande har medel kvar ofta har svårigheter att utarbeta sunda projekt.

Med betalningar på 1 548 miljoner euro visar utnyttjandet av EUF-anslagen under 2000 en ökning på 21 % jämfört med 1999, men understiger betydligt den prognos som gjordes i september 2000 (2 025 miljoner euro), då ett genomförande på 76 % förväntades.

Resultaten i fråga om tilldelade medel, förverkligandet av beslut i avtal, är särskilt positiva och visar en ökning med 70 % jämfört med 1999.

Det faktum att genomförandegraden är lägre än väntat i fråga om betalningar under 2000 kan delvis tillskrivas den låga nivån på de tilldelade medlen under 1999. Men betalningarna bör som en följd av genomförandet av kontrakten öka betydligt under 2001 med tanke på den höga nivån på tilldelade medel under 2000.

I detalj ökade åtagandena för nationella och regionala program betydligt under 2000, med 1 211 miljoner euro respektive 432 miljoner euro beslutade, 604 miljoner euro respektive 221 miljoner euro i tilldelade medel. Detta bekräftar den allmänna trenden i EUF:s verksamhet. På grund av tidsförskjutningen vad gäller beslut, åtaganden och betalningar i en programcykel som löper över fem år var betalningarna betydligt lägre än åtagandena under 2000. Denna situation bör vända under 2001 och 2002, då de beslut om finansiering som fattats 1999 och 2000 kommer att ge en ökning av genomförandet.

Inrikessituationen i mottagarländerna är som alltid en viktig faktor för hur prognoserna utfaller. De har påverkats negativt av läget i Elfenbenskusten, Togo, Fiji, Haiti, Liberia och i området kring de stora sjöarna i Afrika.

3. Granskning av utvecklingssamarbetet

På samma sätt som under 1999 [1] genomförde kommissionen under loppet av år 2000 halvtidsutvärderingar av utvecklingssamarbetet (mid-term review) för 35 länder [2]. Utvärderingarna baserades på ett antal förutfastställda kriterier, dels i fråga om resultat, dels makroekonomiska och sektorsbestämda kriterier och kriterier rörande budgetförvaltningen. Samarbetet bedömdes vara tillfredsställande eller mindre tillfredsställande men på väg att förbättras för 22 länder, som fick motta hela den andra utbetalningen för de nationella vägledande programmen. 8 länder uppfyllde inte kriterierna och fick därför inte den andra utbetalningen. De 5 återstående länderna uppfyllde inte samtliga kriterier, och fick ta emot en del av den andra utbetalningen för det vägledande programmet.

[1] Under 1999 gjordes halvtidsutvärderingar för 8 länder för vilka man beslutade att bevilja 100 % av den andra utbetalningen av de nationella vägledande programmen.

[2] 35 beslut av EUF-kommittén 2000. Noteras bör att samarbetet avbrutits med 10 länder, 17 små länder mottagit det totala beloppet för de nationella vägledande programmen i en enda utbetalning och ett land vars nationella vägledande program undertecknats först 2001.

Dessutom fick 17 AVS-länder och en region under 2000 extra medel (tredje utbetalningen) för nationella och regionala vägledande program under åttonde EUF. Denna utbetalning på sammanlagt 125,6 miljoner euro gjordes till länder som tidigare förmått absorbera anslag väl och genomföra åtgärder effektivt, och som gjort åtaganden för hela eller så gott som hela sitt ursprungliga anslag från åttonde EUF.

4. Sektorsvis fördelning

Den sektorsvisa fördelningen i figuren nedan är en totalsumma för sjätte, sjunde och åttonde EUF tillsammans.

För år 2000 gällde över 27 % av åtagandena åtgärder som hade att göra med skuldsättning, efter beslutet i ministerrådet AVS-EG om att avsätta 1 miljard euro i extraordinärt stöd till förmån för kraftigt skuldtyngda AVS-länder [3].

[3] EGT L 103 (april 2000).

Åtaganden till förmån för infrastruktur och sociala och ekonomiska tjänster har också minskat kraftigt jämfört med 1999, men omfattar fortfarande en fjärdedel av åtgärderna.

>Hänvisning till>

(1) Utbildning, hälso- och sjukvård, befolkningsstöd, vattendistribution och -rening, social infrastruktur och tjänster som t.ex. bostad och sysselsättning

(2) Transport och lagring, kommunikationer, energi, banker och finansiella tjänster

(3) Jordbruk, näringsliv, handel och turism

(4) Sektorsövergripande bistånd, miljö, biologisk mångfald, landsbygdsutveckling och stadsplanering

(5) Strukturanpassning, bistånd in natura (budgetstöd, importsubventioner), regering och civilsamhället

(6) Åtgärder som har samband med skuldsättning

(7) Livsmedelshjälp, katastrofbistånd och flyktingbistånd

(8) Administrativa utgifter

(9) Ej specificerade sektorer, upplysning om utvecklingsbistånd

Verksamheten år 2000

REGIONAL INTEGRATION

Målet med kommissionens regionala stöd är att främja en hållbar social och ekonomisk utveckling genom förbättrat samarbete och integration, särskilt handels- och marknadsrelaterad integration. Kommissionen samarbetar med många olika regionala organisationer som företräder AVS-länderna.

I Västafrika förväntas den förstärkta integrationsprocessen och det regionala samarbetet via Västafrikanska ekonomiska och monetära unionen (WAEMU) som har åtta medlemsstater, och den större Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap (ECOWAS) ge nya tillväxtmöjligheter. PARI 2-programmet (Programme Régionale d'Appui à l'Intégration) är ett andra stödprogram för WAEMU, som omfattar 65 miljoner euro. Det undertecknades i mars 2000 och är inriktat på kapacitetsuppbyggnad i de nationella förvaltningarna för att genomföra reformer, stöd till WAEMU och till andra institutioner.

I Centralafrika, med Centralafrikanska ekonomiska och monetära gemenskapen (CEMAC) och Communauté Economique des Etats de l 'Afrique centrale (CEEAC), har EUF-stödet tidigare varit begränsat, av politiska och ekonomiska skäl. Man har emellertid fattat ett principbeslut om att bevilja CEMAC tekniskt bistånd för att hjälpa organisationen arbeta för regional och handelsmässig integration, och hoppas därför att det nu skall bli möjligt att göra framsteg.

I Östafrika och södra Afrika är det Gemensamma marknaden för östra och södra Afrika (COMESA) som är den största regionala aktören. COMESA har 20 medlemsstater, inrättade ett frihandelsområde i oktober 2000 och siktar på en tullunion till 2004. Organisationen har ett aktivt och på det stora hela framgångsrikt program för främjande av regional integration genom utveckling av handeln. Det är därför naturligt att kommissionen har ett omfattande och varierat stödprogram till förmån för COMESA på 46,7 miljoner euro, (se bilaga för närmare uppgifter.) Kommissionen ger också tekniskt bistånd till IGAD (den mellanstatliga myndigheten för utveckling) och till Östafrikanska gemenskapen, som samarbetar med COMESA.

I södra Afrika omfattar det nuvarande programmet för SADC (Södra Afrikas utvecklingsgemenskap) ett statistikprojekt och förberedande av ett nytt projekt för kapacitetsutbyggnad i fem delar: regional integration, genomförande av handels- och transportprotokollen, inrättande av en SADC-domstol, informations- och kommunikationstekik samt informationssystem för styrning och förvaltning (management information system) och statistik. Stödprogrammet till förmån för den rättsliga sektorn för att utarbeta regler för SADC-domstolen är avslutat, och slutrapporten skall ligga till grund för inrättandet av domstolen, som blir den första för handelsintegration i Afrika.

Vad öregionerna beträffar fortsatte samarbetet genom CARIFORUM (AVS-ländernas forum för stater i Västindien), CARICOM (Karibiska gemenskapen), Indiska oceanområdets kommission och kansliet för Södra stillahavsområdets forum. Ett projekt för strategisk planering i offentlig förvaltning på 1,3 miljoner euro inleddes 1999 för att hjälpa nationella offentliga förvaltningar i CARIFORUM-länder att utforma och genomdriva sin politik. Projektet har fått en god start, och man har etablerat fungerande samarbetskanaler till Haiti och Dominikanska republiken. Ett Trinidad-baserat regionalt program för Västindien på 4 miljoner euro för bekämpning av penningtvätt blev fullständigt operationellt 2000. De flesta CARIFORUM-länder får stöd från detta program.

Vad slutligen PALOP-länderna (Afrikanska länder med portugisiska som officiellt språk - Angola, Kap Verde, Guinea-Bissau, Moçambique och São Tomé & Principe) beträffar, bestod verksamheten på det institutionella området under år 2000 i att förbereda program för rättsligt, administrativt och statistiskt bistånd.

Under 2000 användes de regionala medel som avsatts för samarbete inom AVS-gruppen huvudsakligen till fortbildning samt information om Cotonou-avtalet och om anpassning till Världshandelsorganisationens krav. Sex seminarier hölls i olika AVS-länder för att informera parterna om konsekvenserna av Cotonou-avtalet och hjälpa till med programplaneringen av framtida EUF-stöd. Åtta fortbildningsseminarier om anpassning till de nya handelsreglerna anordnades också, samt två möten mellan handelsministrar, bl.a. ett i Gabon i november 2000. Medel beviljades till ett antal olika konferenser, från EXPO 2000 i Hannover till ett Internet-seminarium i Mali. I den omedelbara framtiden riktar verksamheten in sig på två faktorer av mycket stor betydelse för AVS-länderna - anpassning av AVS-ländernas handelssystem till den globala marknaden och utbildning i ny teknologi.

STÖD TILL INSTITUTIONER

I de flesta AVS-länder bistår kommissionen den nationella utanordnaren med tekniskt stöd, för att hjälpa dem förvalta EUF-medel och medel från andra givare, samt för att utbilda den nationella personalen till att ta över denna verksamhet i framtiden.

Här följer några intressanta exempel på den typ av projekt för institutionell utveckling som stöds av kommissionen:

I Burkina Faso spelar kommissionen en viktig roll för regeringens program för rättsliga reformer. Kommissionen har genomfört en detaljerad undersökning av behoven, vilket ledde till att man beslutade att inte bara fortsätta stödet till reformerna, utan även att inrätta en fond för stöd till (efter lämplighet) representativa politiska institutioner, valsystemet, det civila samhället (särskilt mänskliga rättigheter och media) och kvinnors deltagande i det offentliga livet. Programmet omfattar 16 miljoner euro och håller just på att inledas.

I Mali inledde kommissionen år 2000 ett omfattande program till stöd för decentralisering av befogenheter från staten till 682 olika kommuner. Målet med programmet är att förbättra kommunernas service till de mycket fattiga och hjälpa dem tillhandahålla den offentliga service de enligt lagen är skyldiga att ge. Ett nätverk av rådgivningscentra håller på att inrättas för att hjälpa kommunerna samt en nationell fond för investeringar i kommunerna. Programmet löper över fem år och omfattar 39 miljoner euro. Det kompletteras av ett annat program som särskilt skall underlätta övergången från katastrofhjälp till mer långsiktigt utvecklingsstöd i de nordliga delarna av Mali, där tuaregerna tidigare mottagit katastrofhjälp som nu slutar betalas ut.

Ett viktigt steg i EU:s förbindelser med Afrika var undertecknandet och den provisoriska tillämpningen av avtalet om handelsutveckling och samarbete med Sydafrika från den 1 januari 2000. Åtaganden för minst 360 miljoner euro skall ingås under perioden 2000-2002. Prioriteringar är bl.a. stöd till demokratisering, skydd av mänskliga rättigheter och god förvaltning av offentlig verksamhet.

Ett projekt på 8,5 miljoner euro i Malawi till förmån för främjande av rättsstatsprincipen står för utbildning och tekniska resurser till institutioner som t.ex. justitieministeriet, domstolsväsendet, rättsutbildningen, justitieutskottet och fångvården, samt till underordnade institutioner som t.ex. antikorruptionsbyrån, nationella domstolen för kompensationsärenden och de nationella arkiven. Detta är ett av kommissionens första program för rättsliga reformer med ett AVS-land, och det är föga förvånansvärt att det är komplicerat. Programmet anpassas under tiden efter de erfarenheter som görs, och det kan bli en användbar modell för framtida projekt på det rättsliga området.

På Haiti startades 1999 trots det svåra politiska läget ett projekt omfattande 4,44 miljoner euro för bättre förvaltning inom utbildningssektorn. Projektet skall löpa över tre år. Målen har redan till största delen uppnåtts: omstrukturering av utbildningsministeriet, förbättring av förvaltningen och viss decentralisering. Regeringen bidrog till projektet med 240 000 euro, och den privata sektorn deltog, eftersom båda parter är djupt involverade i undervisningssektorn.

Framtidsutsikter

Med Cotonou-avtalet som grundval för kommissionens utvecklingsverksamhet kommer byrån för samarbete att fortsätta och utvidga sin verksamhet för regional integration och stöd till institutionerna i AVS-länderna - frågor som kommer att betonas alltmer även i andra program, som t.ex. stöd till en viss sektor, där god förvaltning är av stor betydelse, och program för utveckling av handeln. Men sådana reformer och förändringar är djupgående och kräver tid och enorma ansträngningar av alla som berörs. Resultaten syns inte heller omedelbart. Där viljan finns bör ändå stärkandet av regionala grupperingar mellan AVS-länderna med tiden göra dem bättre lämpade att spela en viktigare roll i den globala ekonomin. På inrikesplanet bör förbättringar av förvaltningen gagna hela befolkningen och därigenom bidra till att öka välståndet.

5. Skuldsättning och stöd till strukturanpassning

5.1. Skuldsättning

Liksom i Lomékonventionen tydliggörs i artikel 66 i Cotonou-avtalet allvaret i problemet med internationell skuldsättning och dess konsekvenser för den ekonomiska tillväxten. För att komma åt problemet har man inlett HIPC-initiativet [4] , som sammanlagt omfattar en miljard euro.

[4] Ett initiativ för kraftigt skuldtyngda fattiga länder.

I juli 2000 frigjordes en första utbetalning om 250 miljoner euro via den särskilda fond som inrättats för HIPC-initiativet, till förmån för Afrikanska utvecklingsbanken. Parallellt med detta gjorde kommissionen en första utbetalning på 100 miljoner euro till den särskilda fond som inrättats hos Europeiska investeringsbanken för minskning av de mest skuldtyngda AVS-ländernas skuld gentemot gemenskapen.

5.2. Stödet för strukturanpassning

Stödets omfattning

Under 2000 uppgick de beslut om finansiering som fattats rörande strukturanpassning (både strukturanpassning och nationella vägledande program) till sammanlagt 570 miljoner euro, fördelat mellan 19 AVS-länder. Av detta totalbelopp kom 460 miljoner euro från medel som särskilt avsatts för strukturanpassningsstödet, och resten från de vägledande programmen. I slutet av 2000 uppgick betalningarna till 179 miljoner euro, varav 147 miljoner inom ramen för strukturanpassningsstödet.

Stödets inriktning

En av de viktigaste händelserna under 2000 var kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om gemenskapens stöd till ekonomiska reformprogram samt till åtgärder för strukturanpassning. I sin resolution av den 18 maj 2000 uttryckte rådet tillfredsställelse med kommissionens balanserade utvärdering, där såväl de positiva resultaten som begränsningarna hos gemenskapens verksamhet betonas. Rådet uppmuntrade kommissionen att på grundval av dess förslag fortsätta utveckla den nya stödstrategi som succesivt vuxit fram under detta år till förmån för vissa AVS-länder.

Den nya strategin innebär att gemenskapens makroekonomiska stödåtgärder tar form av "strategier för fattigdomsminskning" (Poverty Reduction Strategy Papers, PRSP), med ökad tonvikt på resultaten av åtgärderna för fattigdomsminskning och kvaliteten på budgetförvaltningen. Programmen är mindre detaljinriktade på enskilda utgifter, utan koncentrerar sig alltmer på förbättring av den offentliga finansförvaltningen och kampen mot korruption. Kommissionen betonar alltså förbättring av social service, god förvaltning av offentliga medel, förstärkning av landets granskningskapacitet, även vad det civila samhället beträffar, utveckling av instrument för att bedöma kvaliteten på budgetförvaltningen (granskningar av offentliga utgifter, revision) och slutligen ökning eller minskning av stödet beroende på de resultat som uppnåtts, utan att de fattigaste länderna därför bestraffas. Genom att välja ut lämpliga indikatorer kan man mäta stödets effekt för befolkningen. Denna stödstrategi delas i stort av hela givarsamfundet. Kommissionen är medveten om att det här är ambitiösa riktlinjer. Åtgärderna är långsiktiga, och kräver nära samarbete med Bretton Woods-institutionerna samt komplementaritet och samverkan med medlemsstaternas egna åtgärder.

6. Stabex och Sysmin

Dessa instrument från Lomékonventionen har inte tagits med i Cotonou-avtalet. De har ersatts av preliminära belopp för att mildra de negativa verkningarna av instabiliteten i exportinkomsterna. År 2000 är alltså det sista tillämpningsåret för dessa instrument.

6.1. Stabex

Under loppet av år 2000 antog kommissionen följande beslut om överföringar:

- Den 24 juli 2000 mottog 21 AVS-länder 29 överföringar för tillämpningsåret 1999. De sammanlagda berättigade överföringarna uppgick efter samråd i enlighet med artiklarna 202 och 203 i konventionen till nära 236 miljoner euro.

- Den 27 december 2000 mottog 3 AVS-länder 3 överföringar för tillämpningsåret 1998, och 2 AVS-länder mottog 2 överföringar för tillämpningsåret 1999. Överföringarna uppgick efter samråd i enlighet med artiklarna 202 och 203 i konventionen till nära 67 miljoner euro.

- Samma dag beslutade kommissionen om det återstående belopp som inom ramen för andra finansprotokollet (artikel 195a i konventionen) skulle reserveras för 27 AVS-länder, sammanlagt nära 71 miljoner euro.

Dessutom beslutade ambassadörskommittén AVS-EG den 26 september 2000 att upprätta en reserv i syfte att fram till den 31 december 2000 finansiera beslut om överföringar inom Stabex som avser tillämpningsåren 1998 och 1999 (168 miljoner euro) och för återbetalning av återstående belopp inom ramen för andra finansprotokollet (72 miljoner euro - artikel 195a i Lomékonventionen). Den 31 december 2000 skulle kvarstående medel i reserven [5] överföras till den allmänna reserven för åttonde EUF, upprättad på grundval av ministerrådets AVS-EG beslut nr 1/2000 av den 27 juli 2000.

[5] Dvs. för tillämpningsåren 1998 och 1999: 101 016 649 euro = (168 000 000 - 66 983 351) återbetalning av återstående överföringar: 1 308 512 euro = (72 000 000 - 70 691 488).

6.2. Sysmin - särskilt finansieringsstöd

Arbetet under året har koncentrerats på undersökningar för att slå fast vilka av de bidragsberättigade länderna som skulle få del av det disponibla beloppet inom ramen för övergångsåtgärderna.

I ambassadörskommitténs AVS-EG beslut nr 3/2000 av den 26 september 2000 fastställdes överskottet från Sysmin-stödet till nära 411 miljoner euro. Enligt ministerrådets AVS-EG beslut nr 1/2000 av den 27 juli 2000 skall detta belopp användas för att stödja de program som väljs ut när de Sysmin-ansökningar som inkommit före den 1 augusti 2000 granskats, men för vilka inget beslut kunnat fattas före den 31 december 2000.

Sexton ansökningar från AVS-länder om Sysmin-stöd hade inkommit till kommissionen före detta datum. Två länder (Zambia och Guyana) har officiellt godkänts som berättigade till stöd från Sysmin och förslag till finansiering har lagts fram till EUF-kommittén. Två andra länder (Guinea och Togo) ansågs inte berättigade till stöd. Bedömningen av berättigande till stöd och granskningen av projekten från de tolv återstående länder som ansökt (Botswana, Dominikanska republiken, Gabon, Ghana, Mauretanien, Namibia, Niger, Papua Nya Guinea, Senegal, Sierra Leone, Surinam och Zimbabwe) pågår. Ett ULT (Nya Kaledonien) har lämnat in en ansökan om stöd från Sysmin inom ramen för åttonde EUF. Det belopp som åtagits för bedömning av stödberättigande och granskning av de föreslagna programmen uppgår till 1,63 miljoner euro.

År 2000 beslutade kommissionen om finansiering på sammanlagt 92,5 miljoner euro (12,5 miljoner till Guyana och 80 miljoner till Zambia). En förteckning över tretton mottagare (Botswana, Dominikanska republiken, Gabon, Ghana, Guyana, Mauretanien, Namibia, Niger, Papua Nya Guinea, Senegal, Sierra Leone, Surinam och Zambia) har fastställts samt preliminära stödbelopp från Sysmin för genomförandet av de åtgärder som blir resultatet av de pågående granskningarna. Zimbabwe, som inte finns med på förteckningen, kommer att bli föremål för ett senare, separat beslut.

7. Samarbete inom andra områden

7.1. Landsbygdsutveckling

Stödets omfattning

Under år 2000 gjordes åtaganden för projekt och program som syftar till att gynna landsbygdens utveckling till ett totalt värde av 130 miljoner euro, varav 45 % inom den sjunde EUF och 54 % inom den åttonde EUF (inklusive mikroprojektordningar). Detta belopp ligger klart över genomsnittet för åren 1996-2000 (73 miljoner euro), och man kan således konstatera att tendensen till ökade stöd från och med 1998 fortsätter. En stor del av denna ökning kan hänföras till mikroprojektordningarna, som upptar 51 % av de totala anslagen för landsbygdsutveckling. Det är också på grund av de många mikroprojekten som genomsnittsanslagen per projekt hålls kvar på 4 miljoner euro. Det bör dock samtidigt poängteras att anslagen för landsbygdsutveckling endast utgör ca 3,5 % av EUF:s åtaganden under perioden 1996-2000, och således förblir relativt marginella i förhållande till EUF:s anslag som helhet.

Om man studerar trenden över fem år i fråga om anslagen till landsbygdsutveckling framgår det också att förberedelsefasen för dessa program generellt är något längre än genomsnittet, förmodligen på grund av programmens komplexitet.

Stödets inriktning

Under 2000 utformade kommissionen en ny politik och strategi för landsbygdens utveckling, som ett resultat av ett ingående samråd med de berörda avdelningarna och med medlemsstaterna. Kampen mot fattigdom kommer att ges starkare tonvikt, eftersom fattigdomen är ett mycket utbrett problem i många av de berörda landsbygdsregionerna. Den nya politiken syftar till att ge tydligare ramar för gemenskapsåtgärderna och de olika instrument som gemenskapen använder i arbetet, och på så sätt göra det möjligt att successivt öka anslagen, effektiviteten och den faktiska inverkan.

7.2. Jordbruk

Stödets omfattning

EUF-anslagen för insatser inom jordbruket uppgick år 2000 till 177 miljoner euro (4,7 % av de totala anslagen). Nästan hela detta belopp - 99 % - avser den åttonde EUF. Även om detta innebär en viss minskning jämfört med 1999, då åtaganden ingicks för några omfattande program för forskning inom jordbruket samt för djurhälsa, var åtagandena ändå betydligt större än genomsnittet för perioden 1996-2000. Merparten av åtgärderna avser underområdena forskning och grödor, med 33 % respektive 34 % av totalanslagen.

På grund av de stora programmen för forskning inom jordbruksområdet har den tendens till ökade anslag per enskilt program som började 1999 bekräftats under 2000, då genomsnittsanslagen uppgick till 4,3 miljoner euro. Som en jämförelse kan sägas att genomsnittet under 1996-2000 låg omkring 2,5 miljoner euro. Under år 2000 avsattes 5 % av EUF:s resurser för jordbruket, vilket leder till totalt 6,35 % för perioden.

Stödets inriktning

Under 2000 färdigställdes strategidokumenten inom sektorerna jordbruk, djuruppfödning och fiske. Ett liknande initiativ har tagits för att utveckla en gemenskapspolitik för stöd till forskning inom jordbruket.

I slutet av 2000 inleddes vidare arbetet med ett nytt meddelande från kommissionen som beräknas kunna läggas fram till rådet under 2001 och som avser en ny inriktning på utvecklingspolitiken inom fiskerisektorn. Även inom detta område ligger tyngdpunkten på kampen mot fattigdom.

Syftet med denna strävan att fastställa strategiska prioriteringar inom gemenskapens olika åtgärdsområden är att se till att alla åtgärder är ändamålsenliga och att målen koncentreras på en effektiv bekämpning av fattigdomen.

En analys av EUF:s bidrag till jordbrukssektorn ger, trots att anslagen ligger över genomsnittet för perioden 1996-2000, ändå en oroande bild med tanke på att de nationellt finansierade programmen för utveckling av jordbruket samtidigt har minskat drastiskt. Efter 1990-talets omstruktureringar inom de institutioner på nationell nivå som ansvarar för jordbrukssektorn bör det eftersträvas att - inom ramen för den nionde EUF - åter stärka gemenskapens stöd inom detta området och ta hjälp av de nu effektiviserade institutionerna för att i högre grad koncentrera stödet på kamp mot fattigdomen i jordbruksbygder.

7.3. Miljö och hållbar utveckling

Målet att säkra en hållbar utveckling kom under år 2000 att alltmer integreras i de olika politikområdena och programmen på olika sätt. För att skapa en sammanhållande kraft i detta arbete inledde kommissionen omfattande förberedelser för en gemenskapsstrategi för integration av miljöfrågor i utvecklingssamarbetet, och man enades den 18 maj 2000 kring ett meddelande om de viktigaste beståndsdelarna i en sådan strategi. En uppföljning av detta meddelande, där strategin kommer att redovisas mera utförligt, har börjat förberedas och skall läggas fram inför rådet (utvecklingsfrågor) under 2001.

Under 2000 ingicks åtaganden för 147 miljoner euro av de totala åtagandena inom sjätte, sjunde och åttonde EUF på 3,8 miljarder euro (4 % av beloppet, eller 34 av totalt 726 projekt, medan betalningarna under 2000 uppgick till 5,2 miljoner euro). Åtagandena var därmed relativt sett något större än vad som konstaterades för sjunde EUF under perioden 1990-1995, då de projekt som huvudsakligen hade miljömål utgjorde 3 % av de totala åtagandena. När det gällde projekt med hög miljörisk, såsom större transportprojekt, bevattning och avfallshantering utfördes miljökonsekvensbedömningar på regelbunden basis.

Arbetet fortsatte med den planerade handledningen för integrering av miljöhänsyn. Denna handledning, som förväntas bli färdig under 2001, skall fungera som ett effektivt verktyg för att integrera miljöhänsyn i den verksamhet som finansieras av EUF och andra finansiella instrument.

Det bör slutligen noteras att miljöaspekterna också uppmärksammas i det partnerskapsavtal som ingicks i Cotonou, där artikel 32 är särskilt ägnad åt miljö och naturresurser. I den artikeln anges att samarbetet för miljöskydd och hållbart utnyttjande och förvaltning av naturresurser bland annat skall syfta till att dessa hänsyn skall integreras i alla aspekter på utvecklingssamarbetet.

7.4. Riskkapital

Stödets omfattning

De åtaganden som ingicks för EUF:s riskkapitalverksamhet till förmån för AVS-länderna ökade under 2000 och uppgick till 207,2 miljoner euro, till vilket bör läggas 8 miljoner euro som ställs till förfogande under Sysmin. 19 projekt emottog stöd endast i form av riskkapital (totalt 165,2 miljoner euro) och ytterligare sju projekt befrämjades genom en kombination av lån från egna medel och riskkapital (105 miljoner euro).

De riskkapitaltransaktioner som regleras genom de båda protokollen till Lomé IV ökade också under 2000, och nådde upp till totalt 142,8 miljoner euro.

Mer än hälften av de transaktionerna som finansierades avsåg den privata sektorn. De sektorer som främst gynnades var industri, tjänstesektor, infrastruktur för kommunikationer och energi. 21 olika AVS-länder fick stöd genom riskkapital på detta sätt, liksom fyra av de regionalt indelade åtgärderna.

Bedömning

Stödet genom tillförsel av riskkapital försvårades under 2000 på grund av politiska faktorer, eftersom en del av länderna var drabbade av väpnade konflikter eller politiska kriser, eller var på väg att återhämta sig från sådana situationer. I andra länder bestod problemen i ett instabilt affärsklimat eller sedan länge obetalda skulder.

Vidare har genomförandet av många projekt bromsats upp som en följd av att reformarbetet gått trögt såväl vad gäller lagstiftning som inom enskilda sektorer, på grund av de komplicerade systemen för finansiering, de allt skarpare miljökraven eller hinder kopplade till privatiseringsprocessen.

8. Åtaganden från tidigare program och vilande åtaganden

Inom EUF finns det metoder för att regelbundet följa upp ofullbordade åtaganden, dels genom kontinuerligt informationsutbyte med delegationerna, där orsakerna till att åtaganden inte fullbordats analyseras, dels genom ett rapporteringssystem som särskilt inriktat på avvikande poster i redovisningssystemet. Under 2000 anlitades tillfälligt anställda med det särskilda uppdraget att reda ut förhållandena vad gällde de åtaganden som varit ofullbordade i fem år eller mera. Genom dessa extra personalresurser kunde det inledas en analys av vilka åtgärder som krävs för att slutföra dessa åtaganden, och detta arbete förväntas var slutfört under loppet av 2001. På så sätt kunde åtaganden från före 1995 avslutas till ett totalbelopp av 280 miljoner euro under år 2000, och de åtaganden från samma period som fortfarande återstår att fullborda minskade således från 901 miljoner euro till 621 miljoner euro.