Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets direktiv om minskning av svavelhalten i vissa flytande bränslen och om ändring av direktiv 93/12/EEG" () (97/C 355/01)

Den 10 juni 1997 beslutade rådet, i enlighet med EG-fördragets artikel 130s, att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslag.

Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 15 juli 1997. Föredragande var José Ignacio Gafo Fernández.

Vid sin 348:e plenarsession den 1-2 oktober 1997 (sammanträdet den 1 oktober 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén med majoritetsbeslut och två nedlagda röster följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Detta direktiv syftar till att bidra till en förbättring av miljön i gemenskapen genom att minska SO2-utsläppen, som ger upphov till surt nedfall och inverkar negativt på luftkvaliteten i många av Europeiska unionens regioner.

1.2. Den rättsliga grund som man till slut har valt för detta direktiv är artikel 130s, även om artikel 130t (bibehållande av en högre skyddsnivå i en medlemsstat) och artikel 129a (skydd av konsumenters hälsa) omnämns i direktivets beaktandesatser.

1.3. Före detta direktiv hade Europeiska unionen redan vidtagit vissa åtgärder för fortsatta minskningar av svavelutsläppen: direktiv 93/12/EEG () om svavelhalten i vissa flytande bränslen, direktiv 88/609/EEG () om utsläpp från stora förbränningsanläggningar och undertecknandet av FN-ECE:s andra protokoll till konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar (CLRTAP). Åtgärderna medför långsiktiga åtaganden för medlemsstaterna och deras industrier och förslaget till direktiv syftar till att knyta ihop och komplettera dessa åtgärder.

1.4. För att uppnå dessa mål föreslås att man inför en avsevärt minskad svavelhalt för bränslen och förslaget till direktiv fastställer en övergångsperiod fram till den 1 januari 1999 för gasolja och till den 1 januari 2000 för eldningsolja. Enligt de studier som föregått direktivförslaget skall inte svavelhalten minskas lika mycket i samtliga medlemsländer. Minskningen kan bli mer betungande i vissa medlemsstater, framför allt i Europeiska unionens södra del.

1.5. Enligt tillgänglig statistik uppgick de totala SO2-utsläppen i EU:s 15 medlemsstater till 15,35 miljoner ton/år under 1993. 34,7 % av utsläppen kom från olja, 63 % från kol och 2,5 % från andra bränsletyper.

1.6. Uppgifterna i Dobris-rapporten () visar att SO2-koncentrationen i städerna (som hänger samman med svavelhalten i den gasolja som används för uppvärmning och transporter) är högre i Spanien och Portugal, samtidigt som nivåerna för den kritiska belastningen (som hänger samman med surt nerfall, som främst orsakas av utsläpp från industrianläggningar och elektricitetsproducenter som använder kol eller tung eldningsolja) överskrids i länder såsom Belgien, Storbritannien, Tyskland och Österrike.

1.7. Enligt de uppgifter som Europeiska kommissionen har tagit fram uppgår kostnaden för en övergång från referensscenariot till scenariot med en 50-procentig minskning (som legat till grund för direktivförslaget) till 759 miljoner ecu för tung eldningsolja. Detta kommer att möjliggöra en utsläppsminskning från 2 119 kiloton till 988 kiloton SO2 - en minskning med 53,4 %. För samtliga energikällor - inklusive olja - har kostnaden uppskattats till 2 940 miljoner ecu för att minska utsläppen från 5 600 kiloton till 2 700 kiloton SO2 - en minskning med 51,8 %.

1.8. Man måste också ta hänsyn till den europeiska raffineringsindustrins produktionskapacitet enligt rådande tekniska bestämmelser (svavelhalt, viskositet, densitet och fryspunkt) som skiljer sig åt från land till land, samt klarlägga om dessa skillnader tidigare har utgjort ett allvarligt hinder för dessa produkter på den inre marknaden.

1.9. Tidigare erfarenheter tyder på att den europeiska raffineringsindustrin är tillräckligt flexibel för att kunna anpassa sig till varierande nationella bestämmelser, vilket bevisas av den omfattande gemenskapsinterna handeln med dessa produkter. Dessa bestämmelser utgör därför inte något hinder på den inre marknaden.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Ekonomiska och sociala kommittén godtar valet av artikel 130s som rättslig grund, eftersom detta gör det möjligt att inom direktivets gränser anpassa miljöskyddsmålet till luftkvalitetssituationen i Europeiska unionens olika regioner och att kontrollera gränsöverskridande SO2-utsläpp. Kommittén anser dessutom att förslaget till direktiv utgör en väl vald utgångspunkt för fortsatta framsteg i arbetet med att fastställa högre skyddsnivåer i framtiden, särskilt med hänsyn till de möjligheter som erbjuds med stöd av artikel 130t.

2.2. Ekonomiska och sociala kommittén vill rikta uppmärksamhet mot de möjliga konsekvenser som direktivet kan få när det gäller medlemsstaternas möjlighet att fritt välja energiförsörjningssystem. Artikel 130s.2, tredje strecksatsen, kräver i detta fall att direktivet antas enhälligt. Kommittén är av en annan åsikt och anser att det i direktivförslagets beaktandesatser uttryckligen bör framgå att direktivet inte innebär några nämnvärda begränsningar av medlemsstaternas val av energiförsörjningssystem. Direktivet behöver därmed inte antas enhälligt.

2.3. Ekonomiska och sociala kommittén stöder uttryckligen både de undantag som medgivits Finland och Österrike för att de skall kunna behålla sina högre krav i fråga om saluföring av dessa bränslen, vilket ligger i linje med fördragets artikel 130t. Detsamma gäller de undantag som beviljats Grekland och Kanarieöarna. I det sistnämnda fallet vill kommittén påpeka för kommissionen att det kan vara lämpligt att bevilja andra regioner i gemenskapens yttersta periferi, inklusive de utomeuropeiska områdena, samma undantag, om dessa skulle begära det.

2.4. Europeiska kommissionen avser att vidta ett antal åtgärder inom ramen för sin strategi att bekämpa försurning. Man bör bland annat nämna planerna på att inom kort se över direktiv 88/609/EEG om utsläpp från stora förbränningsanläggningar. Eftersom denna strategi är av övergripande karaktär anser kommittén att kommissionen valt fel ordningsföljd, när detta direktivförslag presenteras före en översyn av direktiv 88/609/EEG.

2.5. Dessa synpunkter grundar sig på att de enskilda utsläppsbegränsningar som beslutats för oljeprodukter indirekt kommer att påverka de kriterier för att minska SO2-utsläppen från befintliga stora anläggningar som anges i artikel 2.10 i direktiv 88/609/EEG (anläggningar som tas i bruk före 1987). Direktivets kriterier för att minska utsläppen från dessa befintliga anläggningar bygger på en nationell procentuell minskning i varje medlemsstat, i stället för enskilda begränsningar för varje förbränningsanläggning. Det vore följaktligen mer logiskt om dessa befintliga anläggningar uttryckligen undantas från det nuvarande förslaget eftersom de regleras av direktiv 88/609/EEG, och detta kommer att revideras inom kort på det sätt som anges i punkt 2.4.

2.6. Med hänsyn till den höga procentuella andelen SO2-utsläpp från fasta bränslen finns det på miljöskyddsområdet också ett trängande behov av att reglera användningen av dessa bränslen, både i stora och små förbränningsanläggningar samt för uppvärmning av bostäder och andra ändamål. Kommittén anmodar således kommissionen att utarbeta ett direktiv i denna fråga.

2.7. Ekonomiska och social kommittén anser därför att det nuvarande förslaget till direktiv bör överlämnas till rådet tillsammans ett reviderat direktiv 88/609/EEG om stora förbränningsanläggningar och ett eventuellt direktiv om användningen av fasta bränslen vid anläggningar som inte omfattas av direktiv 88/609/EEG. Dessa direktiv bör antas och genomföras samtidigt.

2.8. Raffineringsindustrins användning av olika biprodukter från processerna för att generera värme, vilka annars inte skulle få någon avsättning på marknaden, bör slutligen kännetecknas av större flexibilitet. Förutsatt att förbränningen av blandade bränslen ger upphov till SO2-utsläpp som överensstämmer med direktiv 96/61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (), direktiv 88/609/EEG och med de utsläppsbegränsningar som fastställts av behöriga myndigheter, bör raffineringsindustrin få möjlighet att utan begränsningar använda alla slags biprodukter, oberoende av dessa produkters svavelhalt.

2.9. Ekonomiska och sociala kommittén stöder förslaget till rådets direktiv, som beträffande Europeiska gemenskapernas undertecknande av protokollet till 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luftföroreningar angående fortsatta minskningar av svavelutsläppen.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Ytterligare en beaktandesats med följande formulering bör införas:

"Detta förslag skall inte på något avgörande sätt påverka medlemsstaternas val av energiförsörjningssystem."

3.2. Artikel 1

På grundval av motiveringen i ovanstående punkt 2.8 bör en ny strecksats d) läggas till punkt 2:

"bränsle som används för uppvärmning inom raffineringsindustrin."

3.3. Artikel 3

Utforma punkt 3, första stycket, på följande sätt:

"3. Punkt 1 och 2 skall inte tillämpas på tunga eldningsoljor som används i stora förbränningsanläggningar med en nominell termisk ingångseffekt på 50 MW eller högre, som betraktas som befintliga anläggningar enligt definitionen i artikel 2.10 i direktiv 88/609/EEG."

3.4. Artikel 7

Stryk "comercializados en su territorio" i den spanska versionen och ersätt med "utilizados en su territorio".

Bryssel den 1 oktober 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() EGT C 190, 21.6.1997, s. 9.

() EGT L 74, 27.3.1993 - ESK:s yttrande i EGT C 14, 20.1.1992.

() EGT L 336, 7.12.1988 - ESK:s yttrande i EGT C 25, 28.1.1985.

() Europeiska miljöbyråns rapport om miljösituationen i Europa 1994.

() EGT L 257, 10.10.1996 - ESK:s yttrande i EGT C 195, 18.7.1994.