SV Europeiska unionens officiella tidning C 75/9

Offentliggörande av en ansökan om ändring i enlighet med artikel 50.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel

2014/C 75/05

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 51 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 (1).

ANSÖKAN OM ÄNDRING

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (2)

ANSÖKAN OM ÄNDRING ENLIGT ARTIKEL 9

”ГОРНООРЯХОВСКИ СУДЖУК” (GORNOORJACHOVSKI SUDZJUK)

EG-nr: BG-PGI-0105-01108-15.04.2013

SGB ( X ) SUB ( )

1. Rubrik i produktspecifikationen som berörs av ändringen

—  Produktens beteckning — ☒ Produktbeskrivning —  Geografiskt område —  Bevis på ursprung — ☒ Framställningsmetod —  Samband — ☒ Märkning —  Nationella krav —  Annat (specificera)

2. Typ av ändring(ar)

— ☒ Ändring av sammanfattande dokument eller sammanfattning —  Ändring i specifikationen för en registrerad SUB eller SGB för vilken varken det sammanfattande dokumentet eller sammanfattningen har offentliggjorts —  Ändring i specifikationen som inte kräver någon ändring i det offentliggjorda sammanfattande dokumentet (artikel 9.3 i förordning (EG) nr 510/2006) —  Tillfällig ändring i specifikationen till följd av att de offentliga myndigheterna har infört obligatoriska sanitära eller fytosanitära åtgärder (artikel 9.4 i förordning (EG) nr 510/2006)

3. Ändring(ar)

3.1 Produktbeskrivning

Beskrivningen ”färskt nötkött från friska, väluppfödda djur som slaktas vid en ålder av 18 månader” i punkt 3.3 i det sammanfattande dokumentet (”RÅVAROR”) ändras till att kött får komma från nötkreatur som vid slakt är äldre än 12 månader. De andra egenskaperna, som grundar sig på ett antagande (från friska, väluppfödda djur), stryks.

Ändringen är nödvändig på grund av hur den råvara (benfritt nötkött) som används av aktörerna saluförs, i enlighet med de ändringar som skett i de fastställda villkoren för identifiering, klassificering och användning av varubeteckningar för kött från vuxna nötkreatur.

Genom artikel 113b i förordning (EG) nr 1234/2007 (ändrad genom RÅDETS förordning (EG) nr 361/2008 av den 14 april 2008) ändras identifieringen av det kött som kommer från nötkreatur i förhållande till slaktåldern. Genom artikeln införs skyldigheten att använda olika varubeteckningar för att beteckna kött av nötkreatur som är tolv månader eller yngre och kött av vuxna nötkreatur som är äldre än 12 månader.

Genom artikel 6.7 i kommissionens förordning (EG) nr 1249/2008 av den 10 december 2008 undantas producenter av nötkött från vuxna nötkreatur från kravet att, genom märkning som anger kategori, konformationsklass och fettansättningsgrad, identifiera de slaktkroppar som det saluförda benfria köttet kommer från.

Uppgiften ”från [väl]uppfödda djur” omfattas av den definition som införts genom del IV punkt 2 i bilaga III till förordning (EG) nr 1234/2007 där man med ”vuxna nötkreatur” avser ”nötkreatur med en levande vikt på mer än 300 kg”. Det faktum att det handlar om kött ”från friska […] djur” säkerställs genom den märkning som avses i artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004, som anbringas på råvaran och som förekommer i uppgifter om den jordbruksanläggning som djuren kommer ifrån.

På etiketter och i åtföljande handlingar registrerar producenterna av benfritt nötkött, i enlighet med ovannämnda lagstiftning, endast varubeteckningen ”nötkött”, utan att slaktkropparna identifieras och klassificeras efter den grupp av djur som köttet kommer ifrån och utan att djurens ålder vid slakt anges. Den råvara som används för produktionen av Gornoorjachovski sudzjuk definieras följaktligen som ”färskt nötkött”, vilket innebär att den kommer från friska, väluppfödda nötkreatur som vid slakt är äldre än 12 månader.

Användning av kött från vuxna nötkreatur som vid slakt är mellan 12 och 18 månader har ingen effekt på produktens specifika drag och ändrar inte dess organoleptiska och fysikalisk-kemiska egenskaper, eftersom köttmassans homogenitet och kvalitet säkerställs genom valet av kött och genom borttagningen av senor och fett. Slutproduktens specifika drag, nämligen dess färg, konsistens, struktur och smak, beror på den särskilda framställningsmetoden (mognad vid hög temperatur och torkning under förhållanden som tillåter tillväxt av den mikroflora som är kännetecknande för det geografiska området).

3.2 Framställningsmetod

Punkt 3.5 i det sammanfattande dokumentet om särskilda steg i produktionsprocessen. I stycket om förbehandling av den huvudsakliga råvaran stryks viktkravet i meningen ”köttet skärs i bitar som väger 100–150 g”, eftersom denna parameter enbart påverkar upptiningstiden, och eftersom den avgörs av anläggningens tekniska egenskaper och inte påverkar slutproduktens kvalitativa egenskaper.

Det anges dessutom närmare att den köttkvarn som används för att mala köttet är försedd med en hålskiva (njurformad och i andra former), genom vars hål man kan få fram bitar på cirka 4 mm.

I stycket om stoppning och formning av korven stryks kravet på en särskild längd mellan delarnas vridningar innan de skärs av i följande mening: ”Köttmassan stoppas i tarmen under tryck. Omedelbart efter stoppningen vrids tarmen längst [sic!] sin axel i 45 cm långa bitar.” Detta stryks eftersom denna längd sedan ändras upprepade gånger under formningen och eftersom den initiala mätningen är obefogad. Vridningen, avklippningen, formningen (under vilken ändarna knyts igen och binds samman) samt avlägsnandet av överflödig stoppning från ändarna utförs manuellt. För varje del, beroende på tarmen i sin helhet på längden, kan det förekomma en variation på ± 2 сm. Även om det anges att korvdelarna vrids ”i cirka 45 cm långa bitar” ska storlekskravet i punkt 3.2 (35–40 cm lång) som gäller för slutprodukten efter torkning inte ändras.

3.3 Förpacknings- och märkningsförfarande

Formuleringen i punkt 3.7 i det sammanfattande dokumentet ändras – särskilda regler för märkning.

Följande text ändras: ”Varje stycke märks på följande sätt: Beteckningen ’Skyddad geografisk beteckning – Gornooryahovski Sudzhuk’ trycks på etiketten i det största typsnittet, följt av tillverkarens namn, adress och logotyp, produktens identifikationsnummer och symbolen för den skyddade geografiska beteckningen.” Texten ändras enligt följande:

— Formuleringen ”eller förpackning” läggs till så att meningen får följande lydelse: ”Varje stycke eller förpackning märks (…)”. De förpackade produkternas märkning anbringas direkt på förpackningen så att de uppgifter som märkningen innehåller hamnar inom samma synfält.

— För att precisera texten ersätts formuleringen ”identifikationsnummer” av ”partinummer”.

— För att frigöra utrymme för registrering av de obligatoriska uppgifterna stryks skyldigheten att ange tillverkarens ”logotyp”.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (3)

”ГОРНООРЯХОВСКИ СУДЖУК” (GORNOORJACHOVSKI SUDZJUK)

EG nr: BG-PGI-0105-01108-15.04.2013

SGB ( X ) SUB ( )

1. Beteckning

”Горнооряховски суджук” (Gornoorjachovski sudzjuk)

2. Medlemsstat eller tredjeland

Bulgarien

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1 Produkttyp

Klass 1.2. Köttprodukter (värmebehandlade, saltade, rökta etc.)

3.2 Beskrivning av den produkt för vilken beteckningen i (1) är tillämplig

Gornoorjachovski sudzjuk är en kompakt, torkad och hållbar korv som framställs av malet nötkött som stoppas i naturtarm. Korven är avsedd för direkt konsumtion.

Korvskinnet är rent och jämnt, fritt från fläckar och skador och är inte överdrivet skrovligt. Skinnet sitter ordentligt fast om innanmätet, är fritt från fett kondensvatten och det finns inte några ofyllda partier under det. Utsidan av skinnet är täckt med ett torrt, vitt och puderaktigt skikt av ädelröta som inte tränger igenom till insidan. Korven är cylindrisk, tillplattad och böjd i en hästskoliknande form. Ändarna är hopknutna och sammanbundna med ett snöre. Korven är 35–40 cm lång med en diameter på upp till 40 mm. Den har en kompakt och spänstig konsistens, både längst ut och i mitten, och en elliptisk snittyta med en jämn och fin struktur. Köttfyllningen är fri från håligheter och senor. Fyllningen är marmorerad och färgen varierar från röd till mörkbrun, vilket är utmärkande för nötkött. Fettet är vitt. Det finns ingen mörkfärgad yttre ring eller grå missfärgning på snittytans insida. Korven har en utmärkande, angenäm, pikant och måttligt salt smak, med en kraftigt kryddig karaktär, utan främmande bismaker. Korven har en tydlig aromatisk doft, med en intensiv karaktär som återspeglar den särskilda kryddblandningen (svartpeppar, spiskummin och den bulgariska kryddan tchoubritza (baserad på kyndel och torkad rödpeppar)). Fysiska och kemiska egenskaper: vattenhalten överstiger inte 45 % av den totala massan; fetthalten i torrsubstansen överstiger inte 65 %; mängden koksalt överstiger inte 4,5 % av den totala massan; nitrathalten överstiger inte 50 mg/kg; pH-värdet är ≤ 6 och ≥ 5,1 och aw-värdet är ≤ 0,88.

3.3 Råvaror (endast för bearbetade produkter)

Färskt nötkött.

3.4 Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung)

Det finns varken några särskilda krav med avseende på foderkvaliteten eller några begränsningar för fodrets ursprung.

3.5 Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Korvar med beteckningen Gornoorjachovski sudzjuk framställs under förhållanden som är typiska för området kring staden Gorna Orjachovitsa och enligt metoder som grundar sig på lokalbefolkningens nedärvda kunskaper. Följande steg i produktionsprocessen måste äga rum i Gorna Orjachovitsa:

Förbehandling av den huvudsakliga råvaran: temperaturen på det kött som används för att tillverka Gornoorjachovski sudzjuk får inte överstiga 5 °C. Köttet skärs i bitar. Därefter mals det mekaniskt genom hålskivor tills man får bitar som är cirka 4 mm, samtidigt som senorna avlägsnas så att köttet inte innehåller mer än 10 % bindväv.

Stoppning och formning av korven: naturtarmen sköljs under rinnande dricksvatten för att avlägsna salt. Därefter blötläggs den i vatten tills den återfått sin spänstighet. Köttmassan stoppas i tarmen under tryck. Omedelbart efter stoppningen vrids tarmen på ett särskilt sätt längs sin axel i cirka 45 cm långa bitar. Tarmen skärs sedan av med kniv vid varje ställe där den har vridits. De bitar som erhålls formas manuellt: ändarna knyts igen så att de sluter tätt och binds sedan samman med snöre. Överflödig stoppning avlägsnas från tarmens slutändar. Korvarna hängs upp i snörenas öglor på trästavar som är placerade på kärror.

Mognadsprocessen äger rum i torkrum, där korvarna hängs upp på trästavar som är placerade på ställningar, vid 22–25 °C och 85–100 % luftfuktighet under cirka 48 timmar och med konstant ventilation, tills köttfyllningen är fast och rödfärgad.

Torkningsprocessen äger rum i torkrum, där korvarna hängs på trästavar som är placerade på ställningar, vid en temperatur på 15–18 °C och 70–85 % luftfuktighet under 10–20 dagar med konstant ventilation. Korvarna pressas samman en till två gånger med metallpressar som är placerade på träskivor. Under torkningsprocessen beläggs korvarna med ett jämnt vitt skikt av ädelröta som utvecklas naturligt i rummet.

3.6 Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning etc.

Korvar med beteckningen Gornoorjachovski sudzjuk säljs hela, antingen oförpackade eller i enskilda vakuumförpackningar.

3.7 Särskilda regler för märkning

Varje stycke eller förpackning ska ha en etikett där den skyddade geografiska beteckningen ”Горнооряховски суджук” (Gornoorjachovski sudzjuk) ska stå tryckt i det största typsnittet, följt av tillverkarens namn och adress, produktens partinummer och symbolen för skyddad geografisk beteckning (SGB).

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Produktionsområdet för Gornoorjachovski sudzjuk utgörs av den administrativt avgränsade staden Gorna Orjachovitsa.

5. Samband med det geografiska området

5.1 Specifika uppgifter om det geografiska området

Terrängen i produktionsområdet kännetecknas av ett bergigt lågland med en höjd på upp till 199 m över havsytan. Området har ett milt kontinentalklimat med en årlig luftfuktighet på i genomsnitt 71 % och en årlig genomsnittstemperatur på + 11,5 °C. Den genomsnittliga vindhastigheten uppgår till 2,2 m/s, med övervägande nordöstliga och nordvästliga vindar. Dessa klimatförhållanden gynnar en för området karakteristisk kombination av mögelarterna Penicillium och Aspergillus i specifika proportioner. Denna kombination av mögel täcker skinnet på Gornoorjachovski sudzjuk som en torr, vit, puderaktig beläggning.

5.2 Specifika uppgifter om produkten

Produkten har följande särskilda sensoriska egenskaper: smaken, doften, färgen och konsistensen är ett resultat av kvaliteten på de råvaror som används, lokalbefolkningens yrkesskicklighet och den särskilda framställningsmetod (mognad vid en hög temperatur och torkning under förhållanden som tillåter tillväxt av den mikroflora som är kännetecknande för det geografiska området) som gått i arv från generation till generation.

Korvar med beteckningen Gornoorjachovski sudzjuk framställs endast av färskt nötkött med en hög glykogenhalt före den biokemiska nedbrytningen, vilket gör korvarna saftiga och ger dem deras kännetecknande smak och rödbruna färg. Råvarorna väljs ut och bearbetas för att innehålla högst 10 % bindväv och högst 30 % fett, vilket ger slutprodukten dess möra konsistens och specifika finkorniga snittyta.

Gornoorjachovski sudzjuk får sin pikanta smak genom den traditionella blandningen av svartpeppar, spiskummin och tchoubritza. Denna blandning grundar sig på ett recept som inte har förändrats på många hundra år.

Mästarnas yrkesskicklighet är särskilt viktig för att säkra produktens utmärkande utseende, hästskoform och fasthet. Tarmens spänstighet fastställs av en mästare efter hur pass mycket den svällt och ökat rent volymmässigt. När tarmen stoppats formas korvarna för hand genom att tarmen vrids om på ett särskilt sätt och genom att dra åt snöret så att stoppningen pressas ihop.

Mognadsprocessen har stor betydelse för den kvalitet som kännetecknar korvarna. Allteftersom korvarna mognar blir stoppningen mjukare och saftigare och korvarna får sin utmärkande fasta konsistens, smak och färg. Överskottet av salpeter omvandlas stegvis till nitrit, salpetersyra och kväveoxid under påverkan av denitrifierande mikroorganismer som utbreder sig naturligt under de typiska förhållanden som råder i produktionsområdet (temperatur på 22–25 °C) samt av ackumuleringen av mjölksyra från den anaeroba nedbrytningen av glykogen under inverkan av köttenzymerna. Kväveoxiden reagerar med myoglobinet i muskelvävnaden och med hemoglobinet i blodet, och bildar nitrosomyoglobin respektive nitrosohemoglobin, vilket ger det mogna köttet dess distinkta röda färg. Tecken på att de anaerobiska processerna måste avbrytas är om färgen utvecklas mot det rödbruna hållet, om köttfyllningen sväller upp och om det uppstår en ovanlig lukt. Mästarnas yrkesskicklighet är avgörande när det gäller att bedöma i vilket skede processen ska avbrytas, för att förhindra att ämnen som skulle göra korvarna olämpliga för konsumtion bildas. Förr i tiden uppnåddes den autentiska mognaden genom en metod som gick ut på att lägga korvarna i en hög och täcka dem med mattor, vilket höjde deras temperatur. Sedan dess har tekniken moderniserats och samma effekt, som är ett resultat av de fysiska och kemiska förändringarna i produkten, uppnås genom att värma upp luften och säkerställa oavbruten ventilation i syfte att minska luftfuktigheten i rummet till 85 %.

Under relativt konstanta torkningsförhållanden i rummet (en temperatur på 15–18 °C och en luftfuktighet på cirka 75 %) utvecklas den ädelröta som är kännetecknande för regionen. Denna förhindrar att fetterna härsknar och att en grå ring bildas, bidrar till en jämn torkning av produkten samt förstärker kryddaromen. Mästarnas kunskaper är särskilt viktiga när stoppningen i de enskilda korvarna ska pressas samman. Pressen ska dras åt varsamt och tillverkarna ska se till att trycket sprids jämnt för att förhindra att tarmen spricker och för att kunna forma korvarna så att de får sin typiska hästskoform med ett elliptiskt tvärsnitt och en enhetlig tjocklek. Under pressningsprocessen angrips korvarna av möglet från träskivorna. Ett svagt luftdrag sprider sporerna runt om i rummet och deras mycel lägger sig jämnt över hela korvskinnet. Produktionsområdets karakteristiska klimatförhållanden under perioden september–maj (torr luft, svala vindar och milda luftströmmar) och den särskilda mikrofloran spelar en mycket viktig roll under torkningen av Gornoorjachovski sudzjuk. Förr i tiden hängdes korvarna upp på långa träkäppar under tillverkningslokalernas takfötter på nordsidan. I dag uppnår man samma klimatförhållanden året runt genom att använda ventilationssystem som reglerar och upprätthåller en konstant temperatur och luftfuktighet.

Mognads- och torkrummen är utrustade med en anordning som registrerar lufttemperaturen och luftfuktigheten. Detta gör det möjligt att fortlöpande kontrollera om tillverkningsförhållandena, så att en vattenhalt på 45 % av produktens totala massa uppnås.

5.3 Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för SUB) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för SGB)

Den framväxande produktionen av korvar med beteckningen Gornoorjachovski sudzjuk och dess utveckling är en följd av de relativt konstanta klimatförhållandena och de kännetecknande milda luftströmmarna i området kring Gorna Orjachovitsa, tillväxten av en särskild blandning av ädelröta (Penicillium och Aspergillus) på korvskinnet och den uppfinningsrikedom som gjorde att lokalinvånarna började konservera kött genom saltning, låta det mogna vid höga temperaturer och därefter torka.

Receptet har gått i arv från generation till generation i många familjer med korvtillverkning som huvudsaklig inkomstkälla. För att kunna utöva sitt yrke var tillverkarna tvungna att ha ett mästarintyg och ett särskilt tillstånd.

Denna ansökan om skyddad geografisk beteckning grundar sig främst på det anseende som Gornoorjachovski sudzjuk åtnjuter sedan den bulgariska nationella pånyttfödelsen (i början av 1700-talet) och på de särskilda tillverkningsförhållandena.

De yrkeskårer som är förknippade med tillverkningen av köttlivsmedel har ständigt vuxit i Gorna Orjachovitsa, såsom köttproduktion, slakteriverksamhet, korvtillverkning, saltat och torkat kött etc. Redan på 1800-talet insåg myndigheterna hur man kunde dra nytta av detta och de stödde de lokala köpmännen och hantverkarna. Gorna Orjachovitsa etablerade sig därmed så småningom som ett av de största handelscentrumen i det dåvarande Osmanska riket genom etableringen av stadsmarknader. År 1538 utfärdade Süleyman den store ett dekret genom vilket storvesiren Rüstem Pasha beviljades de landområden och skatter som var kopplade till korvtillverkningen i Rahoviche-I Gebr (nuvarande Gorna Orjachovitsa).

Tillverkaren och köpmannen Mihail Nikolov från Gorna Orjachovitsa fick en medalj för sina korvar vid en internationell mässa i Italien 1861. Under perioden för den bulgariska nationella pånyttfödelsen kallades de korvar som tillverkades i Gorna Orjachovitsa ”Sara” och ”Smarlama”. Efter befrielsen blev de kända under namnen ”korv från Gorna Orjachovitsa” eller ”torkad nötköttskorv”. I en reseskildring med titeln La Bulgarie danubienne et le Balkan (1882) beskrev den österrikisk-ungerske naturforskaren Felix Philipp Kanitz de traditioner hos invånarna i Gorna Orjachovitsa som var förknippade med köttproduktion och korvtillverkning. Den första annonsen för tillverkning av sudzhuk-korv publicerades 1911 i den bulgariska almanackan av familjen Nedev från Gorna Orjachovitsa. En anledning till att den första internationella handelsmässan med varuprover arrangerades i Gorna Orjachovitsa (1922–1932) var den väl utvecklade lokala korvhandeln. År 1931 utfärdades arbetsordningen för förvaltningen av marknaden i Gorna Orjachovitsa. Genom denna infördes en statskontroll och skyldigheter som de lokala tillverkarna måste uppfylla vad gäller försäljning av korvarna. Efter 1940-talet blev korven känd på den bulgariska marknaden under namnet Gornoorjachovski sudzjuk, tack vare sin enastående karakteristiska smak och höga kvalitet.

Själva läget för de lokaler där Gornoorjachovski sudzjuk tillverkas är mycket viktigt för att man ska kunna garantera gynnsamma mognads- och torkningsförhållanden. På grund av detta söker tillverkarna oupphörligen efter platser med det mest gynnsamma klimatet för dessa lokaler i Gorna Orjachovitsas omgivning. I början (under 1800-talet) tillverkades Gornoorjachovski sudzjuk i särskilda lokaler i direkt anslutning till Sar-marknaden i sydvästra Gorna Orjachovitsa. Men under 1800-talets sista årtionde och i början av 1900-talet flyttades dessa lokaler efter hand till stadens östra utkanter. Korvtillverkarna upptäckte nämligen gynnsamma luftströmmar i detta område, som visade sig vara avgörande för torkningen av Gornoorjachovski sudzjuk och för utvecklingen av den karakteristiska ädelröta som täcker korvskinnet.

Omfattningen av utbudet och efterfrågan på marknaden och produktens anseende gjorde att myndigheterna för statskontrollen utfärdade särskilda tillverkningsbestämmelser (publicerade 1975 i Manuel technique) med instruktioner för korvtillverkning, och fastställde hygienkrav för de korvar som var klara att saluföras (publicerade 1983 i handboken för god veterinärs- och hygienpraxis).

De första historiska uppgifterna om Gornoorjachovski sudzjuk är från 1800-talet och kommer huvudsakligen från muntliga berättelser från personer som var direkt eller indirekt involverade i tillverkningen, saluföringen eller konsumtionen av korven. Denna korvs anseende har gjort att flera författare och forskare intresserar sig för dem. Bland pionjärerna på detta område bör de lokala historikerna, journalisterna och experterna Tsani Ginchev och Zvezdelin Tsonev nämnas. Mer nyligen, under 2003, ägnade Elsa Garabedyan en hel bok åt denna korv, med titeln Gornoorjachovski sudzjuk. I denna bok undersökte hon historien bakom tillverkningen av Gornoorjachovski sudzjuk genom att konsultera autentiska dokument som bevarats fram till idag vid två offentliga institutioner, nämligen: Statsarkivet (DA) i Veliko Tarnovo och Historiska museet i Gorna Orjachovitsa.

Rodopa 96 EOOD, från Gorna Orjachovitsa, fick år 2001 en guldmedalj för sina korvar med beteckningen Gornoorjachovski sudzjuk vid den internationella vårmässan i Plovdiv. År 2007 återinförde Gorna Orjachovitsas kommunfullmäktige en gammal tradition, nämligen den årliga korvmässan som anordnas i samband med stadsfestligheterna.

Seden att värden bjuder på en korv eller serverar den på matbordet för att hälsa välkommen har blivit en symbol för Gorna Orjachovitsa, vilket förklarar varför korven har blivit uppkallad efter denna stad. Det unika receptet, de karakteristiska tillverkningsförhållandena, den kännetecknande mögelhinnan och de lokala tillverkarnas kunskaper har gjort korvarna till en standard och en garanti för hög kvalitet. Med tiden har Gornoorjachovski sudzjuk blivit en favorit på bulgariska festbord. Det stora antalet konsumenter och det höga försäljningspriset gör att tillverkningen av Gornoorjachovski sudzjuk har stor ekonomisk betydelse för staden Gorna Orjachovitsa.

Hänvisning till offentliggörandet av specifikationen

(Artikel 5.7 i förordning (EG) nr 510/2006 (4))

http://www.mzh.government.bg/MZH/bg/ShortLinks/ZashiteniNaimenovania/Gornoorahowskisudjuk/Zaqvlenie.aspx

(1) EUT L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12. Ersatt av förordning (EU) nr 1151/2012.

(3) Ersatt av förordning (EU) nr 1151/2012.

(4) Se fotnot 3.