KOMMISSIONENS RAPPORT TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET I ENLIGHET MED ARTIKEL 23 I FÖRORDNING (EEG) NR 3763/91 - Rapport för perioden 1992-1998 om genomförandet av POSEIDOM

(framlagda av kommissionen)

INLEDNING

1. Den socio-ekonomiska situationen i de utomeuropeiska departementen

2. Genomförandet av ramförordningen om jordbruksprodukter (POSEIDOM)

2.1. Den särskilda försörjningsordningen

2.1.1. Beskrivning av ordningen

2.1.2. Påpekanden och slutsatser

2.2. Stöd till jordbruksproduktionen i de utomeuropeiska departementen.

2.2.1. Animalieproduktion

2.2.2. Vegetabilieproduktion

2.2.2.1 Sektorn för frukt, grönsaker, blommor och växter

2.2.2.2 Sockerrörsektorn/romindustrin

2.2.2.3 Rissektorn

2.3. Budgetuppgifter

2.4. Andra åtgärder

2.4.1. Den grafiska symbolen

2.4.2. Undantag från strukturåtgärder

2.4.3. Åtgärder på områdena för veterinärmedicin och växtskydd

2.4.4. Åtgärder som finansieras av utvecklingssektionen vid EUGFJ

3 Slutsatser

BILAGA 1 Uppgifter om den socio-ekonomiska och jordbruksrelaterade situationen i de utomeuropeiska departementen

BILAGA 2 Särskild försörjningsordning - Genomförande

BILAGA 3 Särskilda stöd för lokal jordbruksproduktion

BILAGA 4 Undantag i samband med strukturella åtgärder

BILAGA 5 Veterinära och fytosanitära åtgärder

BILAGA 6 Åtgärder inom ramen för EUGFJ- Utveckling

INLEDNING

Rådet beslutade den 22 december 1989 att införa ett särskilt åtgärdsprogram för de utomeuropeiska franska departementen på grund av deras avsides läge och ökaraktär (POSEIDOM) [1]

[1] Rådets beslut (89/687/EEG), EGT L 399, 30.12.1989, s. 39.

1. Programmet syftar till att i tillämpningen av gemenskapspolitiken beakta de utomeuropeiska departementens särskilda problem och belastning på grund av deras ökaraktär och avsides läge, mycket begränsade yta, svåra topografiska och klimatmässiga förhållanden, ekonomiska beroende av ett fåtal produkter samt deras små och utspridda lokala marknader som styr det ekonomiska och sociala livet i regionen.

2. För detta ändamål har rådet antagit en ramförordning [2] om införande av särskilda åtgärder för vissa jordbruksprodukter till fördel för de franska utomeuropeiska departementen med avsikt att utveckla och bevara vissa lokala produktionsverksamheter. Dessa åtgärder skall genomföras enligt ett antal tillämpningsförordningar som utfärdats av kommissionen. Förordningen ändrades och åtgärderna förlängdes den 30 oktober 1995 genom rådets förordning (EG) nr 2598/95 [3].

[2] Rådets förordning (EG) nr 3763/91 (EGT L 356, 24.12.1991, s. 1).

[3] EGT L 267, 9.11.1995, s. 1.

3. I förklaringen om regionerna i gemenskapens yttersta periferi, som fogas som bilaga till fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, bekräftas POSEIDOMs strategi. I Amsterdamfördraget har en ny artikel införts, artikel 299.2, som är tillämplig på regioner i gemenskapens yttersta periferi. Genom denna artikel görs gemenskapens särskilda regelverk för dessa regioner permanent. Fördraget trädde i kraft den 1 maj 1999.

4. I artikel 30.1 i ramförordningen om jordbruksprodukter föreskrivs att kommissionen skall överlämna en årlig rapport om genomförandet av POSEIDOMs jordbruksdel och i förekommande fall bifoga förslag till ändringsåtgärder som kan visa sig nödvändiga för att programmets mål skall kunna uppnås. I artikel 30.2 i samma förordning föreskrivs att kommissionen, vid utgången av det tredje året som ordningen tillämpas, till Europaparlamentet och rådet skall överlämna en allmän rapport om den ekonomiska situationen i de utomeuropeiska departementen, som visar hur de åtgärder som vidtagits enligt denna förordning har fungerat.

5. Det har endast varit möjligt att lägga fram en enda rapport, dvs. för perioden 1992/93 [4].De franska myndigheterna har till kommissionen överlämnat rapporter om genomförandet av detta program och ändringskrav rörande rådets förordning.

[4] KOM(94)2000 slutlig av den 30.5.1994.

Inom ramen för SEM 2000 har kommissionen uppdragit åt en extern konsultfirma att utarbeta en utvärderingsrapport om jordbruksdelen av POSEIDOMprogrammet. Arbetet har omfattat en granskning av hur de mål som anges i programmet har uppfyllts samt möjliga förbättringar som kan införas.

Föreliggande rapport innehåller en översikt för (1992-1998) av genomförandet av de åtgärder som föreskrivs i förordning (EEG) nr 3763/91 med hänsyn tagen till de erfarenheter som gjorts och vilka resultat som har erhållits av de åtgärder som vidtagits.

För närvarande består jordbruksdelen av POSEIDOM-programmet av 28 åtgärder. De flesta åtgärderna avser alla de fyra utomeuropeiska departementen, men några rör endast vissa departement.

1. Den socio-ekonomiska situationen i de utomeuropeiska departementen

>Plats för tabell>

BNP = bruttonationalprodukt, UJA= utnyttjad jordbruksareal, SJP= slutlig jordbruksproduktion.

Kännetecknande för de utomeuropeiska departementen är att den ekonomiska och sociala utvecklingen går mycket långsammare än i resten av unionen. Vidare bör understrykas att produktionsvillkoren och produktionsmetoderna är sådana att produktiviteten är liten och produktionsnivåerna låga. Alla de fyra utomeuropeiska departementen ligger i tropiska områden med svåra klimatförhållanden men det faktum att departementen befinner sig i olika geografiska miljöer gör att det inte är samma jordbruksprodukter som produceras.

Eftersläpningen kan inte enbart förklaras genom att områdena är avlägset belägna. Det existerar även en form av socio-ekonomisk distans som påverkar försörjningskostnaderna, produktionsvillkoren och den lokala prisbildningen, och därför påverkas även de lokala produkternas konkurrenskraft gentemot importerade produkter från övriga delar av unionen och från angränsande utvecklingsländer. Ce facteur résulte de l'importance de la population locale et est en relation directe avec les volumes d'approvisionnement donc les coûts d'achat. Detta påverkar infrastrukturerna.

I bilaga I finns en sammanfattning över ekonomiska och jordbruksrelaterade data för de utomeuropeiska departementen.

2. Genomförandet av ramförordningen om jordbruksprodukter (POSEIDOM)

2.1. Den särskilda försörjningsordningen

Den särskilda försörjningsordningens syfte är minska merkostnaderna för försörjning med jordbruksprodukter som sammanhänger med regionernas ökaraktär och avsides läge. Den särskilda försörjningsordningen har utformats som ett instrument för att utveckla lokal produktions- och bearbetningsverksamhet genom att man sänker kostnaderna för insatsvaror varigenom den lokala försörjningen säkras.

2.1.1. Beskrivning av ordningen

-Preliminära försörjningsbalanser upprättas varje år för viktiga jordbruksprodukter avsedda som livsmedel eller foder och för bearbetning lokalt i enlighet med förordningen. De preliminära försörjningsbalanserna kan ses över under årets gång mot bakgrund av behovsutvecklingen för de utomeuropeiska departementen.

-Målet är att sänka priserna för slutanvändaren genom att försörjningskällorna konkurrensutsätts, och därför består denna åtgärd i att import från tredje land befrias från tull och att produkter med ursprung i gemenskapen beviljas ett stöd som motsvarar tullbefrielsen. Det är viktigt att bevara jämvikten mellan traditionella handelsflöden och den andel av försörjningen som kommer från gemenskapen.

-Särskild uppmärksamhet skall ägnas åt de ekonomiska effekterna, särskilt när det gäller att säkerställa att de ekonomiska förmånerna kommer slutanvändaren tillgodo. De produkter som omfattas av den särskilda försörjningsordningen får inte återexporteras eller återsändas till övriga delar av gemenskapen. Detta påverkar inte det befintliga handelsutbytet mellan de utomeuropeiska departementen. Om bearbetningen sker i de utomeuropeiska departementen är förbudet inte tillämpligt på traditionella leveranser eller traditionell export. I detta fall beviljas inget exportbidrag.

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att garantera att de beviljade förmånerna verkligen kommer slutanvändarna till godo. Därför kan eventuellt en bedömning göras av de berörda aktörernas handelsmarginaler. I varje departement skall det inrättas en lokal POSEIDOM-kommitté som under överinseende av prefekten skall undersöka prisutvecklingen och bedöma hur de åtgärder som vidtas inom programmet fungerar. För att säkra att de beviljade förmånerna verkligen slår igenom skall en säkerhet ställas. Denna skall frisläppas efter kontroller i samtliga led, fram till och med försäljning till jordbrukarna eller de industrier som får stöd.

2.1.2. Påpekanden och slutsatser

Under perioden 1992-1997 stod utgifterna för den särskilda försörjningsordningen för cirka 46,6% av utgifterna för POSEIDOM (obeaktat uteblivna intäkter på grund av tullbefrielser).

Vissa påpekanden kan göras och vissa slutsatser kan dras när det gäller frågan om hur den särskilda försörjningsordningen har fungerat. I bilaga 2 anges den viktigaste statistiken beträffande genomförandet av de fastställda försörjningsbalanserna.

Försörjningen av de utomeuropeiska departementen med spannmål, spannmålsprodukter och andra vegetabilieprodukter står för 96% av utgifterna inom den särskilda försörjningsordningen, och huvudprodukterna är vete (31,5%), majs (55,2%) och korn (7,9%).

För spannmål föreskrivs tullbefrielse vid direktimport till de utomeuropeiska departementen av följande produkter:

-Spannmål avsett att användas som foder med ursprung i utvecklingsländerna.

-Spannmål avsett att användas som livsmedel med ursprung i utomeuropeiska länder och AVS-staterna.

Under särskilt svåra förhållanden kan tullbefrielsen utvidgas till att även omfatta spannmål avsett att användas som foder och med ursprung i andra tredje länder, samt spannmål avsett att användas som livsmedel med ursprung i utvecklingsländerna.

Till följd av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och gemenskapens åtaganden enligt de senaste GATT-avtalen (Uruguay-rundan) har importtullarna för dessa produkter sänkts och världsmarknadspriserna och priserna i gemenskapen gradvis närmat sig varandra. Eftersom stödet från gemenskapen beräknas utifrån skillnaden mellan dessa priser har stödnivån nästan sjunkit till noll (1995/96) för vissa spannmålssorter, vilket har gjort det mycket attraktivt att importera majs från tredje land. Fartygsbefraktning har därför blivit möjligt och lönsamt.

Denna utveckling har skapat oro när det gäller målet att kompensera merkostnader för att sänka produktionskostnaderna.

Kommissionen har inom de ramar som den gällande lagstiftningen ger försökt att hantera följderna av att de internationella förutsättningarna har förändrats. Kommissionen har vidare, inom ramen för SEM 2000, beställt externa utvärderingar för att kunna urskilja de verkliga problemen med tillämpningen av den särskilda försörjningsordningen och förbereda sina rapporter till rådet och parlamentet om genomförandet av ordningarna.

Den externa utvärderingen av jordbruksaspekten av POSEIDOM har lett till att man kunnat dra slutsatsen att de åtgärder som infördes genom rådets förordning (EEG) nr 3763/91, med tanke på den nya situationen på marknaderna, inte är tillräckliga för att säkerställa att det huvudsakliga målet för den särskilda försörjningsordningen uppnås, dvs.att kompensera för regionernas merkostnader.Det saknas objektiva kriterier för en kvantitativ bedömning av vad regionernas avsides läge och ökaraktär egentligen innebär.Den nuvarande metoden för beräkning av stöd för produkter från gemenskapen för att kompensera för merkostnader leder till överkompensation.

Försörjningen av de utomeuropeiska departementen med andra vegetabilieprodukter har varit mycket begränsad (kornmalt, humle, krossgryn och grovt mjöl av durumvete, utsädespotatis, vegetabiliska oljor, fruktmassa, fruktpuré och koncentrerade fruktjuicer).

Försörjningen av de utomeuropeiska departementen med avelsdjur har uppgått till 3% av de samlade utgifterna för den särskilda försörjningsordningen.

För att främja boskapsuppfödningen i de utomeuropeiska departementen och därmed främja behovstäckningen föreskrivs stöd till försörjning från gemenskapen med renrasiga avelsdjur som nötkreatur, svin, får och getter, hästar, kaniner, avelskycklingar, samt till kläckägg för uppfödning av avelskycklingar.

Det är främst Réunion som använder sig av denna åtgärd eftersom uppfödningssektorn där är mer utvecklad och bättre organiserad är i de övriga utomeuropeiska departementen. Uppfödningssektorn på Guadeloupe befinner sig exempelvis i stora svårigheter sedan de största kooperativen gick i konkurs under 1996 och 1997. Enskilda uppfödare på Martinique och Guadeloupe har nu återigen börjat ansöka om stöd och det har uttryckts önskemål om förenklade förfaranden. Åtgärden är inte lämplig när det gäller Guyana eftersom uppfödarna där försöker få fram lokala raser som inte är stödberättigande.

Användarna anser stödnivån otillräcklig med tanke på de nya krav som införts genom lagstiftningen om djurs välbefinnande och de reella transportkostnaderna.

Åtgärderna har fått positiva effekter när det gäller genetisk förbättring av de berörda djurbesättningarna.

Import till Réunion av vetekli med ursprung i AVS-staterna

Inom en årlig kvantitet på 8000 ton tas ingen tull ut för vetekli som är en biprodukt vid vetebearbetning och som ingår i foderblandningar för viss boskap (svin, nötkreatur och kaniner) och som lokala kvarnar inte producerar i tillräckligt stor utsträckning. Åtgärden har utnyttjats på lämpligt sätt. Nivån är 76% om man inte räknar startåret.

Allt det kli som importeras kommer från Mauritius (åtgärden är ett resultat av samarbetet mellan de båda öarna) eftersom industrin i de övriga AVS-staterna inte har kapacitet att finfördela och hantera stora mängder, vilket ger otillåtet höga transportkostnader. Den nuvarande utvecklingen i nötuppfödningssektorn på Mauritius är sådan att det sannolikt kommer att uppstå försörjningsproblem.

Det finns en önskan om att stödja den traditionella uppfödningssektorn och att bättre utnyttja tillgängliga foderresurser och slakt- och bearbetningsanläggningar, och därför föreskrivs i artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 en särskild tillfällig åtgärd för import eller införsel av nötboskap för gödning lokalt. Åtgärden, som ursprungligen avsåg regleringsåren 91/92-94/95, förlängdes för ytterligare två regleringsår genom förordning (EG) nr 2598/95 av den 30 oktober 1995. Åtgärden avslutades i juni 1997.

Guadeloupe och Martinique har inte deltagit i åtgärden som således endast har omfattat Guyana och Réunion. Endast vid ett enda tillfälle fördes djur in till Guyana, närmare bestämt under 1992 och det var fråga om 72 djur med ursprung i EU. Efter det har inga ansökningar lämnats in.

Beträffande den ekonomiska aspekten kan konstateras att stöden inom den särskilda försörjningsordningen i allmänhet beaktas i prisbildningen. Den metod som införts av de franska myndigheterna består i att industrins bruttomarginaler granskas.

Det har visat sig att det finns vissa svårigheter när det gäller hur ordningen fungerar, särskilt bristen på överensstämmelse mellan prognoser och behov i vissa balanser. Till grund för dessa avvikelser ligger det förhållandet att man baserat sig på otillräcklig statistik (som inte beaktade vissa handelstransaktioner mellan Frankrike och de utomeuropeiska departementen) och inledande administrativa svårigheter. Svårigheterna har avhjälpts men det finns anledning att ändra de tillämpningsföreskrifter som infördes genom kommissionens förordning (EEG) nr 131/92 [5].

[5] EGT L 15, 22.1.1992, s. 13.

2.2. Stöd till jordbruksproduktionen i de utomeuropeiska departementen.

I POSEIDOM föreskrivs att stöd för produktion, bearbetning och saluföring skall utgå för jordbruksproduktion, antingen för att bevara och konsolidera traditionell verksamhet, eller för att utveckla diversifierad produktion. I vissa fall skall stödet kompletteras med stöd inom ramen för den särskilda försörjningsordningen (livsmedel och avelsdjur).

Åtgärder av det slaget stod under perioden 1992-1997 för 53,4% av de samlade utgifterna, fördelat enligt följande: Uppfödningssektorn 14%; frukt, grönsaker, blommor och växter: 11%; rörsockersektorn/romindustrin: 69%; rissektorn i Franska Guyana: 6%.

2.2.1. Animalieproduktion

I sektorer för uppfödning, särskilt inom sektorn för nötkött, föreskrivs i POSEIDOM (artikel 5) stödåtgärder att bidra till utvecklingen av produkter från traditionell uppfödning i de utomeuropeiska departementen, inom gränserna för det lokala konsumtionsbehovet (och som beräknas i samband med en regelbundet uppgjord försörjningsbalans). Utöver den försörjning med renrasiga avelsdjur som redan har nämnts, skall åtgärderna omfatta ett tillägg på 48,3 EUR per djur till det stöd som ges till gödning av handjur av nötkreatur och till bidraget för bevarande av besättningar med am- och dikor enligt förordning (EEG) nr 1357/80.

I samband med att rådets förordning (EG) nr 2598/95 av den 30 oktober 1995 antogs beslutades att åtgärden skulle anpassas bättre till den specifika situationen i de utomeuropeiska departementen. Bestämmelserna rörande djurtäthet, regionala tak och individuella tak när det gäller djur som hålls på jordbruksföretaget är inte tillämpliga i de utomeuropeiska departementen.

Bidraget för bevarande av besättningar med am- och dikor och tillägget till detta beviljas årligen för högst 35 000 am- och dikor (kor som redan har kalvat) och taket kan eventuellt ändras beroende på hur konsumtionsmönstren ändras i de utomeuropeiska departementen. Tabell 1 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

Antalet djur för vilka bidrag har beviljats har ökat konstant under perioden, med cirka 43%. Även om utvecklingen är positiv är det ännu inte möjligt att fastställa för hur många djur det skulle kunna beviljas bidrag, vilket beror på att få djur i besättningarna i de utomeuropeiska departementen är identifierade. Antalet stödberättigande djur ligger under det tak som fastställts av rådet. Tack vare att basbidraget och tillägget infördes genom POSEIDOM kan fler djur identifieras och kunskaperna om besättningarna öka, vilket gör att djuren kan spåras ända fram till slakt och att det är möjligt att vidta lämpliga förebyggande åtgärder. Detta är positivt för kvaliteten.

Det särskilda bidraget för nötkreatur av hankön beviljas årligen för högst 10 000 nötkreatur av hankön och taket kan eventuellt ändras beroende på hur konsumtionsmönstren ändras. Tabell 2 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

Det kan konstateras att antalet stödberättigande djur ökar, med vissa fluktuationer varje år beroende på deklarationsdatum och sena och tidiga kalvningar, men antalet djur ligger ändå under taket. Tydligast är den ökande tendensen på Réunion, som för närvarande står för hälften av de djur som det beviljas bidrag för. Stödet främjar slakt av tyngre djur som ett medel att konkurrera med importerat kött.

Inom nötköttssektorn har dessa båda åtgärder gett uppfödarna ett välkommet inkomsttillägg som gör att de bättre kan ta itu med sektorns utvecklingsproblem och detta ur ett perspektiv som ser till de utomeuropeiska departementen specifika situation.

Ett stöd för att främja konsumtionen av lokalt framställda färska mjölkprodukter, som utbetalas direkt till mejerierna, föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 3763/91. Åtgärden, som mer riktade sig till konsumenterna än till producenterna, har aldrig genomförts.

Genom rådets förordning (EG) nr 2598/95 ersätts ordningen av ett stöd till utveckling av den lokala produktionen av konsumtionsmjölk, i form av ett bidrag till producenterna på 8,45 EUR per 100 kg helmjölk. Stödet betalas ut via mejerierna och för högst 20 000 ton per regleringsår i samtliga utomeuropeiska departement. Tabell 3 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

Åtgärden har främjat yrkestänkandet i branschen och har även bidragit till att öka mjölkproduktionen i de utomeuropeiska departementen, vilket innebär utveckling för bearbetningsindustrin och bidrar till att en del av de lokala behoven tillgodoses, särskilt på Réunion där produktionen har fördubblats under perioden 1992-1997. Den övre gränsen för utbetalning av stödet, som är 20 000 ton, kommer under 2000 att uppnås för första gången. Ändå täcker den lokala produktionen bara en liten del av behoven. Enligt artikel 6 kan maximikvantiteterna ändras.

För att stödja produktionen och saluföringen av produkter från lokal uppfödning föreskrivs i artikel 9a i rådets förordning (EG) nr 2598/95 stöd till finansiering av regionala program under en femårsperiod från 1996 till 2000 på Martinique och Réunion. Syftet med programmen är att skapa incitament till kvalitets- och hygienförbättringar, främjande av kvalitetsprodukter, skapande av branschstrukturer, rationalisering av produktions- och saluföringsstrukturerna, samt tekniskt stöd.

Det stöd som beviljas ersätter de medel som branschorganisationerna tidigare disponerade över i dessa departement. De medlen kom från avgifter som togs ut för import som inte ansågs förenlig med gemenskapslagstiftningen.

Ett förslag till årligt program utarbetas av branschorganisationerna i samarbete med de nationella myndigheterna och läggs fram för kommissionen. Kommissionen fattar sedan beslut. Tabell 4 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

Åtgärden blir effektivare om branschorganisationen har en tydlig struktur och uppfödarna är tillräckligt motiverade att sträva efter modernisering och fysisk planering (Réunion) och yrkestänkande (Martinique). Genom denna åtgärd kan den lokala uppfödningen organiseras ändamålsenligt vilket stärker produktionen i den moderna delen av sektorn, dvs. de uppfödare som stödjer kvalitetstänkandet.

2.2.2. Vegetabilieproduktion

2.2.2.1 Sektorn för frukt, grönsaker, blommor och växter

När det gäller sektorn för frukt, grönsaker, blommor och levande växter, med undantag för produktion av bananer, föreskrivs i artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 ett hektarstöd som skulle beviljas producenter som genomförde initiativprogram i syfte att utveckla och diversifiera produktionen och förbättra kvaliteten på minst 0,5 ha. Stödet uppgick till maximalt 500 EUR, förutsatt att stöddelen från medlemsstaten uppgick till minst 300 EUR och producenternas bidrag till minst 200 EUR. Initiativen skulle dessutom ingå i program som löper över minst tre år. Tillämpningsförfarandena har visat sig vara betungande att administrera och stödstrukturen och stödbeloppen har inte haft den önskade stimulanseffekten. Åtgärden upphävdes i samband med översynen av jordbruksdelen av POSEIDOM i oktober 1995.

För att man bättre skulle urskilja vilka utvecklingsmöjligheter som fanns inom sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker i de utomeuropeiska departementen fastställdes i artikel 14 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 att gemenskapen skulle bidra med högst 200 000 EUR till finansiering av en ekonomisk analys och undersökning av sektorns framtidsutsikter. Undersökningen skulle omfatta en ekonomisk och teknisk utvärdering av sektorn och innehålla en bedömning av utvecklingsvillkoren och utsikterna.

I den rapport som undersökningen resulterade i föreslås att den lokala produktionens konkurrenskraft bör stärkas gentemot de importerade produkterna i de fall då efterfrågan på de lokala marknaderna är stor, att exporten bör öka när det gäller produkter som redan har ett gott anseende, och att det bör tas fram nya produkter för vilka efterfrågan bör stimuleras.

Tack vare undersökningen vidtogs åtgärder till förmån för sektorn vilka infördes i förordningen i samband med översynen 1995.

Den särskilda försörjningsordningen utvidgades till att även omfatta fruktkött, puréer och koncentrerad saft för förädling, andra än de som erhåller stöd enligt artikel 14.

Genom rådets förordning (EG) nr 2598/95 ändrades den ursprungliga artikel 13 och det inrättades ett stöd för saluföring av lokala produkter endast avsedda för försörjning av marknaden i de utomeuropeiska departementen. Stödet, som betalas ut till producenterna, avser frukt (utom bananer), grönsaker, blommor och levande växter, peppar, frukter av släktena Capsicum och Pimenta och kryddor inom de begränsningar som fastställts för varje produktkategori.

Stödet beviljas på villkor att leveransavtal för ett eller flera regleringsår ingåtts mellan producenterna och företag inom distributions- eller restaurangsektorn eller institutioner. Om det av försörjningsskäl är påkallat får stödet beviljas för leverans till ett annat departement än det departement där produkten har skördats.

Stödbeloppet, som fastställs som ett fast stödbelopp för varje produktkategori, kan höjas med 5% i de fall då det är fråga om avtal som ingåtts med godkända producentorganisationer eller producentsammanslutningar. Tabell 5 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

Sektorns bristfälliga struktur är ett hinder för snabb anpassning till efterfrågan, särskilt när det gäller stormarknader och liknande som kräver regelbundna leveranser och standardiserad kvalitet (varför man hellre litar till leveranser utifrån). Åtgärden infördes inte förrän 1997, men av antalet ansökningar att döma är intresset stort (se tabell 6 i bilaga 3).

I rådets förordning (EG) nr 2598/95 föreskrivs ett stöd till producenter av grön vanilj avsedd att torkas, på 6,04 EUR kg och för högst 75 ton per år.

För närvarande är det endast Réunion som utnyttjar denna åtgärd. Sektorn har svårigheter och produktionen av grön vanilj har sjunkit från 150 ton under 1984 till 18 ton under 1995, vilket gör att man kan ifrågasätta stödet för bearbetning- och saluföring.

Tack vare det stöd som beviljas genom POSEIDOM har priset kunnat höjas, vilket skapat ny motivation för producenterna.Under 1996 uppgick produktionen till 25 ton, medan 48,5 ton bearbetades under 1997. Produktionen för 1998 ligger lägre, vilket beror på växtcyklerna där ett år med mycket stora skördar, t.ex. 1997, logiskt följs av ett år med mindre skördar.

I rådets förordning (EG) nr 2598/95 föreskrivs stöd på 44,68 EUR per kg till producenter av eteriska oljor för högst 30 ton geraniumolja och 5 ton vetiveriaolja per år. Dessa oljor produceras endast på Réunion och därför är det endast den regionen som får stöd inom ramen för åtgärden.

Produktionen har sjunkit kraftigt i dessa båda branscher. För närvarande finns det cirka 400 producenter, medan det 1992 fanns 1300. Produktionen av vetiveriaolja har sjunkit från 12 ton 1985 till mindre än 1 ton 1995. I tabell 7 i bilaga 3 redovisas vilka mängder som producerats.

Tack vare åtgärden har producenterna visat förnyat intresse och det planeras olika åtgärder för att ge nytt liv åt denna traditionella verksamhet.

Sedan den 1 juli 1998 finns det möjlighet att få stöd för bearbetning av frukt och grönsaker som skördats i de utomeuropeiska departementen (artikel 14). Stödet skall betalas till de bearbetningsföretag som betalar ett minimipris för råvaran till producenten. Minimipriset fastställs av medlemsstaten utifrån produktionskostnaderna.

Stödbeloppet skall fastställas som ett engångsbelopp för varje produktkategori på grundval av importpriserna för råvarorna och priserna för de lokala råvaror som används. Stödet begränsas till vissa årliga kvantiteter för varje produktkategori. Tabell 8 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

I artikel 15 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 föreskrivs stöd för att främja saluföring av produkter från de utomeuropeiska departementen på den europeiska marknaden, där konkurrensen (AVS-staterna, Allmänna preferenssystemet) är stor, särskilt när det gäller blommor och frukt och grönsaker.

Stödet beviljas på villkor att årliga avtal sluts mellan å ena sidan producenter och producentsammanslutningar och å andra sidan aktörer som är etablerade i övriga gemenskapen och stödet utgår för högst 3000 ton per produkt, år och departement. Det betalas ut till köparen och uppgår till 10% av värdet av den saluförda produktionen, fritt bestämmelseorten (det höjs emellertid till 13% om producenter och aktörer går samman i gemensamma företag under minst tre år). De berörda produkterna är frukt (utom bananer), grönsaker, blommor och levande växter.

Genom rådets förordning (EG) nr 2598/95 ändrades artikeln och stödet utvidgades till att omfatta bearbetade produkter av frukt och grönsaker som skördats i de utomeuropeiska departementen. Peppar och kryddor, eteriska oljor av pelargon och vetiveria, torkad vanilj och vaniljextrakt.

När det gäller melon kan stöd beviljas för större kvantiteter än 3000 ton under förutsättning att den totala volymen för de fyra utomeuropeiska departementen inte överskrids.

En finansiell översikt (genomsnitt för 1995-1997) för samtliga utomeuropeiska departement, fördelad per produkt, visar att melon för närvarande är den enda produkt för vilken saluföringen är ordentligt organiserad. För övriga branscher har stödet ännu bara nått ett fåtal produkter som det produceras begränsade mängder av. Den total volymen för de tre aktuella åren är 14 577,16 ton som fördelas per produkt enligt följande:

>Plats för tabell>

Åtgärden har emellertid fått importörerna i Europa att intressera sig för produktionen i de utomeuropeiska departementen och åtgärden har även gynnat skapandet av nya handelsmönster. I och med att åtgärden utvidgas till att omfatta bearbetade produkter av frukt och grönsaker bör den få förnyad kraft, särskilt när det gäller fruktsaft och sylt och marmelader.

2.2.2.2 Sockerrörsektorn/romindustrin

Tre åtgärder finns att tillgå för hela rörsocker- socker- och romsektorn.

För sockerrörsodlingen finns det ett schablonstöd per hektar som beviljas enskilda odlare eller sammanslutningar och organisationer inom ramen för en omstruktureringsplan som medlemsstaten utarbetat. Syftet är att förbättra plantagerna och öka graden av mekanisering. Gemenskapen finansierar stöden med 60% av de stödberättigande utgifterna, under förutsättning att den nationella finansieringen uppgår till lägst 15%. Därefter sänks stödet proportionellt.

I kommissionens förordning (EEG) nr 1487/92 av den 9 juni 1992 fastställs tillämpningsföreskrifter för åtgärden och vilka arbeten som är stödberättigande. Den totala ytan uppgick till 27 400 ha och omstruktureringsplanen skulle löpa över minst tre och högst sju år från och med den 1 januari 1992.

Två fasta stödbelopp fastställdes, dels ett planteringsstöd, avseende nämnda 27 400 hektar, på högst 750 EUR/ha och ett stöd, avseende 9 850 ha, till jordförbättring på högst 1 747 EUR/ha. Stödet betalades ut på villkor att det efter jordförbättringen på samma skiften planterades grödor som berättigar till det första stödet.

Målet med stödet till plantering är att sänka investeringskostnaderna och att få ner den genomsnittliga åldern på odlingarna. Planteringen möjliggör tekniska förbättringar (nya sorter, förbättring av markens bördighet, etc.). Tack vare planteringen blir den genomsnittliga avkastningen större.

Jordförbättringsåtgärderna har huvudsakligen bestått i att större stenar rensats bort, vilket har möjliggjort mekanisk lastning av sockerrören som skördas för hand, och i att man rensat bort mindre stenar, vilket har möjliggjort användning av en mekanisk skärmaskin. Dessa jordförbättringsåtgärder har resulterat i lägre produktionskostnader.

Åtgärden har fungerat mycket bra även om genomförandet tog längre tid än beräknat. Begäran om förlängning lämnades in av Frankrike i december 1996. Kommissionen antog därför i december 1997 ett kompletterande program för tre år (avseende nyplantering på 16 423 ha och jordförbättring på 8 857 ha mellan den 1 april 1997 och den 31 december 1999). Tabell 9 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling. Planteringsåtgärderna har omfattat nästan 80% av den mark dör det odlas sockerrör på Guadeloupe,70% på Martinique och 50% på Réunion. Avkastningen har förbättrats med 10% på Réunion, med 8% på Martinique och med 20% på Guadeloupe.

I artikel 18 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 föreskrivs stöd till bearbetning av sockerrör till rom av jordbruksursprung som skall betalas till destillatören, förutsatt att denne har betalat sockerrörsproducenten ett lägsta pris som skall fastställas. Den årliga mängd som beviljats stöd motsvarar den mängd rom med jordbruksursprung som avsatts under regleringsåren 1987/88-1990/91.

I kommissionens förordning (EEG) nr 1488/92 av den 9 juni 1992 fastställs enligt vilka villkor stödet skall beviljas och en total tillåten mängd på 75 600 hl ren alkohol, fördelad på de fyra departementen. Till följd av rådets förordning (EG) nr 2598/95 fastställdes i kommissionens förordning (EG) nr 59/97 av den 16 januari 1997 ett nytt stödbelopp, dvs. 64,22 EUR per hektoliter ren alkohol. Den årliga mängden förblev densamma. Åtgärden har utnyttjats i olika grad. Réunion har aldrig utnyttjat möjligheterna (393 hl), medan andra departement, särskilt Franska Guyana och Guadeloupe, har utnyttjat hela den mängd som de tilldelats. Tabell 10 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling.

Tack vare åtgärden har destillerierna kunnat fortsätta sin verksamhet, som var svårt hotad av produktionen i grannländerna, där sockerrören är billigare. Vidare har man kunnat förbättra produktionsvillkoren och romens kvalitet (Martinique har registrerat en skyddad ursprungsbeteckning). Fram till 1992 lades många destillerier ner, men efter det att åtgärden infördes har denna tendens upphört.

I rådets förordning (EG) nr 2598/95 föreskrivs stöd till direkt bearbetning av rörsocker till sockerrörssaft. Stödet skall betalas ut till bearbetningsföretagen för en maximal mängd om 250 ton per år. Stödbeloppet, dvs. 9 EUR per 100 kg utryckt som vitsocker, och tillämpningsföreskrifter fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 59/97 av den 16 januari 1997. Åtgärden har ännu inte utnyttjats.

2.2.2.3 Rissektorn

Det finns två åtgärder för att främja utvecklingen av rissektorn i Franska Guyana, dels för produktionen och dels för saluföringen.

Stöd till produktion av ris i Franska Guyana (artikel 3.2). Det fasta stödbeloppet per hektar fastställs med beaktande av kostnaderna för jordbearbetning. Stödet avser regleringsåren 1991/92-1995/96. Stödnivån låg på tre nivåer, mellan 348 EUR/ha och 1052 EUR/ha, beroende på eventuella svårigheter att inleda odling och på behovet av jordbearbetning (dvs. arbetet med att avlägsna det övre obrukbara jordlagret som är olika tjockt i olika zoner).

Åtgärden avslutades 1996. Stödet har haft stor betydelse och har möjliggjort storskalig risodling i Franska Guyana, där 4 900 hektar har odlats upp, vilket motsvarar 88% av de områden som ursprungligen avsatts (vissa odlingar föll utanför den föreskrivna tidsfristen).

Stöd till saluföring av ris från Franska Guyana (artikel 3.3).

Inledningsvis var syftet med detta stöd att främja försäljningen av ris från Franska Guyana på Guadeloupe och Martinique och stödet avsåg en årlig kvantitet motsvarande 8 000 ton helt slipat ris.

Genom rådets förordning (EG) nr 2598/95 stärktes åtgärden genom att stödet utvidgades till att gälla saluföring i hela Europeiska unionen och en total kvot på 12 000 ton, dvs. maximalt 4 000 ton per år.

Stödet betalas ut till köpare som i enlighet med avtal avseende ett regleringsår saluför ris som producerats i Franska Guyana. Stödbeloppet uppgår till 10% av värdet av den saluförda produktionen. Procentsatsen skall höjas till 13% om avtalsparten är en sammanslutning eller en förening av producenter.

När det gäller kvoten för Antillerna ingås det huvudsakligen avtal med Guadeloupe som har en stor slipanläggning. Kvoten har i genomsnitt utnyttjats till 60% (som mest under 1995). Tabell 11 i bilaga 3 visar åtgärdens utveckling. Tillsammans med det ris som är avsett för övriga gemenskapen (kvoten har utnyttjats till 100%) har - av produktionen exporterats.

Åtgärden är mycket viktig när det gäller att stärka konkurrenskraften för rissektorn i Franska Guyana och säkra dess fortlevnad, särskilt eftersom det inte finns så stora lagringsmöjligheter på plats.

2.3. Budgetuppgifter

För att finansiera POSEIDOMs jordbruksdel har särskilda budgetposter upprättats i gemenskapsbudgeten. Prognoser och utfall sammanfattas i bilaga 3, tabell 12.

Till dessa utgifter för garantisektionen vid EUGFJ bör läggas uteblivna intäkter i gemenskapens budget till följd av att produkter från tredje land som omfattas av den särskilda försörjningsordningen befrias från tullar.

Enligt uppgifter från de franska myndigheterna uppgick utgifterna för den särskilda försörjningsordningen under perioden 1992-1997 till 506 miljoner FRF från budgeten och därtill tillkommer 178 miljoner FRF för tullbefrielse (uppskattning gjord i efterhand) för vetekli från Réunion mellan 1992 och 1997 och för majs mellan 1994 och 1997.

Med utgångspunkt från dessa uppgifter kan följande konstateras:

-Den särskilda försörjningsordningen motsvarar cirka 55% av den totala genomsnittliga kostnaden över den aktuella perioden (inbegripet uteblivna intäkter), medan åtgärderna till förmån för jordbruksproduktion ligger runt 45% (mellan 40% och 60% om man ser till utgifterna, dvs. utan uteblivna intäkter).

-Utgifterna för den särskilda försörjningsordningen har sjunkit eftersom stöden för produkter från gemenskapen minskat. Denna minskning kompenseras av att de uteblivna intäkterna ökat (tullbefrielse för produkter från tredje land).

-Kostnaden för stöden för lokal produktion ligger i stort sett kvar på cirka 20 miljoner EUR.

-Den totala kostnaden för det system som infördes 1992 ligger på 35 miljoner EUR mellan 1993-1999.

-Budgetanslagen i budgeten för garantisektionen vid EUGFJ har hela tiden överstigit de faktiska utgifterna. Denna diskrepans visar hur svårt det varit att upprätta särskilda försörjningsbalanser som tar hänsyn till såväl de lokala behoven som till de allt viktigare stöden för jordbruksproduktion. Idag genomförs alla dessa åtgärder i en stabil och tillfredsställande takt. Om vissa av åtgärderna anpassades bättre till de regionala förutsättningarna skulle detta emellertid medföra större utgifter.

2.4. Andra åtgärder

2.4.1. Den grafiska symbolen

För att öka kunskapen om och konsumtionen av kvalitetsprodukter från jordbruket som är speciella för de allra mest avlägset belägna regionerna sägs det i POSEI-programmen att en grafisk symbol skall tas fram, och kommissionen utlyste därför en tävling om detta i december 1993. En logotyp valdes ut 1994, och villkoren för att använda den fastställdes genom kommissionens förordning (EG) nr 1418/96 [6]. Kommissionen inledde 1998 en kampanj för att sprida känneDOM om själva logon, om dess innebörd och om fördelarna med att använda den.

[6] Kommissionens förordning (EG) nr 1418/96, EGT L 182, 23.7.1996, s. 9.

2.4.2. Undantag från strukturåtgärder

Det bör påpekas att det i artikel 21 föreskrivs undantag när det gäller förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet och när det gäller förbättring av villkoren för bearbetning och avsättning av jordbruksprodukter och skogsbruksprodukter.

Artikeln upphörde att gälla i och med den nya förordningen (EG) nr 1257/1999 om utveckling av landsbygden (se bilaga 4 för närmare upplysningar). De särskilda behoven i dessa regioner nämns endast i skäl 53, men själva förordningen innehåller inga bestämmelser. Behoven av flexibilitet, anpassning eller undantag samt möjliga lösningar bör undersökas under den granskning som skall ske i programplaneringsarbetet.

2.4.3. Åtgärder på områdena för veterinärmedicin och växtskydd

Genom artikel 10.1 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 ändras artikel 24 i beslut 90/424/EG om utgifter inom veterinärområdet.

Enligt artikel 11 i förordning (EEG) nr 3763/91 skall gemenskapen bidra till program för bekämpning av skadegörare på växter eller växtprodukter.

Se bilaga 5 för närmare upplysningar.

2.4.4. Åtgärder som finansieras av utvecklingssektionen vid EUGFJ

Den här finansieringen ingår inte i föreliggande rapport. Den beskrivs kortfattat i bilaga 6, så att man på så sätt kan få en helhetsbild av gemenskapens åtgärder till förmån för jordbrukssektorn i de utomeuropeiska departementen.

3 Slutsatser

Jordbruksdelen i POSEI-programmen är mycket viktig, innovativ och avpassad efter lokala behov. Generellt kan det konstateras att det tack vare åtgärderna har varit möjligt att kompensera vissa av problemen med produktionskostnaderna. Utöver det stöd som ges inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken har det tack vare dessa åtgärder varit möjligt att förbättra den lokala produktionen både kvalitativt och kvantitativt.

De svårigheter som konstaterats under genomförandet av jordbruksåtgärderna, liksom de hemställanden som de franska myndigheterna lämnat in till kommissionen, gör att vissa anpassningar tycks lämpliga. Även om vissa av dessa åtgärder faller under kommissionens behörighet finns det andra som kräver ändringar i ramförordningen om POSEIDOM, och detta faller under rådets behörighet.

Kommissionen avser därför att i linje med denna rapport lägga fram ett förslag till rådsförordning som grundar sig på en strategi i tre delar:

-En anpassning av den särskilda försörjningsordningen så att målen kan uppnås på ett bättre sätt. Hänsyn skall tas till behovsutvecklingen i regionerna och till nuläget.

-En justering av åtgärderna för att öka deras stimulanseffekt och effektivitet.

-Nya åtgärder så att hänsyn kan tas till särskilda problem och lokala behov, inom de mål som ställts upp för POSEIDOM.

BILAGA 1 Uppgifter om den socio-ekonomiska och jordbruksrelaterade situationen i de utomeuropeiska departementen

Guadeloupe

Guadeloupe är ett utomeuropeiskt departement, beläget i ökedjan Antillerna i Västindien, mer än 6 700 km från moderlandet, och består av åtta öar i en skärgård som omfattar 1 705 km . Guadeloupe är den största ön med en yta av 1 438 km och består av områdena Basse-Terre och Grande-Terre, vilka skiljs åt av en smal kanal. Vidare består departementet av öarna La Désirade, les Saintes, Marie-Galante och, längre norrut, Saint Barthélémy och den franska delen av Saint Martin.

Klimatet på Guadeloupe är tropiskt och tempererat av det omgivande havet och passadvindarna. Medeltemperaturen är 25°C och regnperioden infaller under september-oktober.

Antalet invånare i Guadeloupe är 428 000, befolkningstätheten ligger på 250 personer/km och befolkningen ökar med 1,5 promille per år, vilket är det lägsta ökningstalet i de fyra utomeuropeiska departementen. Arbetslösheten är 27%.

BNP per capita är 41% av genomsnittet för gemenskapen (lägst bland de utomeuropeiska departementen).

BNP fördelas enligt följande:

-Jordbrukssektorn 9%,

-Industrisektorn 20%,

-Tjänstesektorn 71%.

Det råder obalans i utrikeshandeln, både när det gäller handeln med moderlandet och resten av gemenskapen och med utlandet.

GUADELOUPES UTRIKESHANDEL UNDER 1996

>Plats för tabell>

Guadeloupe exporterar huvudsakligen socker, bananer och rom. Departementet tar emot nästan 675 000 turister per år, vilket gör att man måste importera livsmedel, industriella produkter och energiprodukter.

Prisnivån är högre än i moderlandet. Index för livsmedel visar på en skillnad på 28%.

6,6% av den yrkesverksamma befolkningen arbetar inom jordbruket.

Den jordbruksmark som brukas, dvs. 50 000 ha, utgör 30% av territoriet. 47% av UJA brukas. Antalet jordbruksföretag är 11 900, varav 86% är mindre än 5 ha. Medelvärdet är 4,2 ha utnyttjad jordbruksareal per jordbruksföretag.

Av den slutliga jordbruksproduktionen, som 1998 var värd 1 500 miljoner FRF, utgör vegetabilieproduktionen 78%.

Bananodlingen är av avgörande betydelse för departementets jordbruksekonomi (28% av jordbrukets sammanlagda produktionsvärde) och den viktigaste exportprodukten sett till volymen (79 000 ton). Bananer odlas på en yta av 5 750 hektar, dvs. 11% utnyttjad jordbruksareal i Guadeloupe. Cirka 700 jordbruksföretag producerar bananer, dvs. 6% av det totala antalet jordbruksföretag.

Sockerrörsodlingen är en annan viktig odling (90% av de sockerrör som odlas går till sockerproduktion). Den upptar 12 900 ha, dvs. en mycket större del av den utnyttjade jordbruksarealen (26%) och eftersom den står för 14% av jordbrukets sammanlagda produktionsvärde är den näst viktigaste odlingen i departementet. 4 400 jordbruksföretag odlar sockerrör, dvs. 37% av det sammanlagda antalet företag i arkipelagen, vilket visar hur viktig just denna gröda är ur social synvinkel.

Andelen övrig vegetabilieproduktion är fortfarande liten trots att det gjorts försök till diversifiering. Handelsträdgårdsodlingen upptar nära 3 900 hektar. Fruktodlingarna producerar mindre än vad som efterfrågas. Melonodlingen är den enda gröda som kan konkurrera på marknaderna utanför departementet tack vare att det går att skörda meloner även på vintern. Prydnadsväxtodlingarna producerar främst snittblommor.

Martinique

Martinique är det minsta av de utomeuropeiska departementen med en yta av 1 100 km . Departementet är beläget på ett avstånd av 6 800 km från moderlandet, i ökedjan Antillerna i Västindien.

Vulkanön Martinique DOMineras av vulkanen Montagne Pelée (1 397 m) som är nära förknippad med öns historia. Vid ett utbrott 1902 förstördes den då största staden Saint-Pierre och 30 000 människor omkom.

Klimatet på Martinique är tropiskt och tempereras av det omgivande havet och passadvindarna. Medeltemperaturen är 25°C och regnperioden infaller under september-oktober.

Antalet invånare på Martinique är 395 000, befolkningstätheten ligger på 360 personer/km vilket är högst i de fyra utomeuropeiska departementen. Den årliga befolkningstillväxten ligger på 0,86%. Det faktum att produktionssektorn är svag och det demografiska trycket starkt gör situationen besvärlig när det gäller arbetsmarknaden. Arbetslösheten ligger på 27%.

BNP per capita är 54% av genomsnittet för gemenskapen. Det innebär att Martinique har högst BNP per capita av de fyra utomeuropeiska departementen.

BNP fördelas enligt följande:

-Jordbrukssektorn 6%

-Industrisektorn 21%

-Tjänstesektorn 73%.

Tjänstesektorn är störst, särskilt tack vare turismen.

Det råder kraftig obalans mellan import (råvaror, livsmedel och industriella produkter) och export.

MARTINIQUES UTRIKESHANDEL UNDER 1996

>Plats för tabell>

Det är jordbruket som står för den huvudsakliga exporten från Martinique, med produkter som bananer, rom, ananas och meloner, vilket bara bekräftar hur viktig sektorn är, särskilt med beaktande av verksamheter i senare led.

Index för livsmedel visar på en skillnad på 23% jämfört med moderlandet.

Den jordbruksmark som brukas, dvs. 33 300 ha, utgör 31% av territoriet. Åkermarken står för 64% (21 600 ha) av utnyttjad jordbruksareal.

Sektorn sysselsätter 7% av den yrkesverksamma befolkningen och är den främsta källan när det gäller exportintäkter. Antalet jordbruksföretag är 5 400, varav 80% är mindre än 5 ha. Medelvärdet är 6,2 ha utnyttjad jordbruksareal per jordbruksföretag.

Av den slutliga jordbruksproduktionen, som 1998 var värd 2 000 miljoner FRF, utgör vegetabilieproduktionen 89%. Martinique är det utomeuropeiska departement vars jordbruksproduktions värde har ökat mest, tack vare bananodlingen.

Bananer och rom är de viktigaste produkterna. Bananer odlas på en yta av 11 000 hektar, dvs. 33% av utnyttjad jordbruksareal på Martinique och är den viktigaste jordbruksprodukten och öns främsta inkomstkälla. Bananodlingen står för 54% av den slutliga jordbruksproduktionen och sysselsätter 80% av den av befolkningen som arbetar inom jordbruket. Under 1998 exporterades 242 000 ton bananer, vilket gör att bananer är Martiniques främsta exportprodukt sett till värdet och att produkten står för mer än 40% av exportintäkterna.

Sockerrör odlas på en yta av 3 100 ha (9% av utnyttjad jordbruksareal). Romindustrin förbrukar 190 000 ton och sockerindustrin ungefär lika mycket. Sockerproduktionen har sjunkit med nästan 70% sedan 1980-talet. Romproduktionen är viktig för Martinique och står för 8% av exportintäkterna. En skyddad ursprungsbeteckning registrerades 1996.

Andra exportprodukter är färska meloner och konserverad ananas.

Franska Guyana

Franska Guyana är beläget i den nordöstra delen av den sydamerikanska kontinenten, mellan Surinam och Brasilien, och ligger 7 500 km från moderlandet. Franska Guyana är det största av de franska departementen och har mest skog. 94% av dess territorium på 84 000 km ligger i Amazonas.

Klimatet är tropiskt och luftfuktigheten ligger på cirka 90%. Medeltemperaturen är 27° C och nederbörden stor.

Antalet invånare 160 000 och befolkningstätheten lägre än 2 personer/km . Befolkningstillväxten är snabbare här än i något annat franskt departement (23,7 promille) och befolkningen är övervägande ung (mer än 50% är yngre än 25 år).

Arbetslösheten är 19% och BNP per capita är 49,5% av genomsnittet i gemenskapen.

BNP fördelas enligt följande:

-Jordbrukssektorn 10,0%

-Industrisektorn 26,5%

-Tjänstesektorn 63,5%.

Det faktum att man 1964 inrättade rymdforskningscentrat Centre Spatial Guyanais har till mycket stor del bidragit till att stärka ekonomin i departementet. Verksamheten vid basen i Kourou är mycket viktig för Franska Guyanas ekonomiska situation. Jordbruket och uppfödningssektorn är beroende av jordar som måste erövras från Amazonas och brytas för odling. Under de senaste åren har framsteg gjorts, särskilt när det gäller odling av ris.

Utrikeshandeln är i obalans.

FRANSKA GUYANAS UTRIKESHANDEL UNDER 1996 (obeaktat verksamheten vid rymdcentrat)

>Plats för tabell>

Departementet försöker så långt som möjligt utnyttja sina resurser, som de stora ytorna och skogarna. Tack vare skogarna som täcker åtta miljoner hektar kan landet exportera stora mängder trä och virke. Industrifiske och småskaligt fiske är en annan viktig verksamhet som bedrivs längs med departementets kustlinje på 300 km. Huvudsakligen fiskas räkor och vissa andra arter som säljs för export på marknaderna i regionen (Cayenne är Frankrikes fjärde fiskehamn).

Prisnivån är här högre än i något av de andra utomeuropeiska departementen. Det allmänna indexet ligger på 120 och livsmedelsindex på 145.

I Franska Guyana utgör den utnyttjade jordbruksarealen, dvs 24 300 ha (varav 30% åkermark) endast 3% av territoriet.

9% av den yrkesverksamma befolkningen arbetar inom jordbruket och Franska Guyana är det enda utomeuropeiska departementet där den andelen ökar.

Antalet jordbruksföretag är 4 500, varav 90% är mindre än 5 ha. Jordbruksföretagen står i genomsnitt för 5,7 hektar per företag av utnyttjad jordbruksareal. Detta tyder på att det finns två sorters jordbruksföretag, dels en del bestående av många små företag och en del med ett fåtal mycket stora företag.

Av den slutliga jordbruksproduktionen, som 1998 var värd 600 miljoner FRF, utgör vegetabilieproduktionen 87%.

Den viktigaste grödan är ris (12% av den slutliga jordbruksproduktionen) som skördas två gånger om året. Risodlingen tar upp 9 000 hektar (37,5% av utnyttjad jordbruksareal) under båda sina cykler. Cirka 28 000 ton ris produceras varje år och exporten är värd nästan 50 miljoner FRF.

Réunion

Ön Réunion är belägen 800 km öster om Madagaskar, mer än 9000 km från moderlandet, och utgör tillsammans med öarna Mauritius och Rodrigues ögruppen Maskarenerna. Ön är rik på tillgångar, som flora och fauna, men även tillgångar som befolkningens blandade etniska tillhörighet och öns läge som sista utpost i sydvästra delen av Indiska oceanen.

Departementet har en yta av 2 500 km och består av två vulkanmassiv av skiftande karaktär. Den högsta punkten på ön är Piton des Neiges (3 069 m).

Det tropiska klimatet påverkas av passadvindarna och varierar mycket beroende på var och i vilken miljö man befinner sig på ön. Medeltemperaturen är 20°C vid kusterna och 14°C på slätterna i inlandet. På mer än 2 000 meters höjd kan temperaturen falla under 0 °C under nätterna. Regnperioden pågår från december till april. Vegetationen är varierad beroende på höjd- och klimatförhållanden och kan både vara tropisk regnskog och torr savann.

Av de utomeuropeiska departementen har Réunion flest invånare. Antalet invånare är 697 000 (280/km ), varav 40% är under tjugo år. Födelsetalet ligger högt (1,5%). Réunion har den största arbetslösheten av de fyra utomeuropeiska departementen, dvs. 37%.

BNP per capita är 46% av genomsnittet för gemenskapen.

BNP fördelas enligt följande:

-Jordbrukssektorn 4%

-Industrisektorn 27%

-Tjänstesektorn 69%.

Utrikeshandeln är i obalans.

REUNIONS UTRIKESHANDEL UNDER 1996

>Plats för tabell>

Jordbruket, men även fisket, är de viktigaste sektorerna. Réunion exporterar framförallt socker och importerar (mest från gemenskapen) livsmedel, maskiner, mineral- och energiprodukter och transportmedel. Turismen ökar.

Prisnivån är högre än i moderlandet. Allmänt index visar på en skillnad på 16% och livsmedelsindex visar på en ännu större skillnad, dvs. 30%.

Av öns totala yta utgör utnyttjad jordbruksareal 18%, dvs. 46 000 ha, av vilka 80% brukas (36 500 hektar).

Antalet jordbruksföretag är 11 000, varav 75% är mindre än 5 ha. Jordbruksföretagen står i genomsnitt för 3,9 hektar per företag av utnyttjad jordbruksareal.

6% av den yrkesverksamma befolkningen arbetar inom jordbruket. Av den slutliga jordbruksproduktionen, som 1998 var värd 2 100 miljoner FRF, utgör vegetabilieproduktionen 32%. Procentandelen vegetabilieprodukter är här högst av de utomeuropeiska departementen.

Sockerrörsodlingen (som tar upp 26 000 hektar, dvs. 60% av utnyttjad jordbruksareal och 75% av åkermarken) är av avgörande betydelse för jordbrukssektorn på Réunion. Sockerrörsodlingen, huvudsakligen för sockerproduktion (cirka 200 000 ton), står för 31% av den slutliga jordbruksproduktionen. 49% av jordbruksföretagen odlar sockerrör. Sockerexporten var 1995 värd 655 miljoner FRF.

Andra traditionella jordbruksprodukter är vanilj, eteriska oljor (geranium, vetiveria, ylang-ylang) och ananas.

Uppfödningssektorn har utvecklats och behovstäckningen har därför förbättrats; 20% för mjölk, 50% för mjölk (nästan 65% för griskött och fjäderfäkött) och mer än 90% för ägg. Utvecklingen har gått framåt tack vare höglandsbetet, dvs. åtgärder inom ett program till förmån för Réunions högland, där en femtedel av öns befolkning är bosatt och där jordbruks- och skogsbruksverksamheterna och boskapsskötseln för närvarande ökar.

BILAGA 2 Särskild försörjningsordning - Genomförande

Utfall per regleringsår eller kalenderår av de fastställda försörjningsbalanserna (Källa: Ministère de l'Agriculture)

1992 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1991/92 ** - endast andra halvåret

1993 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1992/93

1994 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1993/94

1995 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1994/95 ** 1/7/94-30/4/96. Ej reglerad period.

1996 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1995/96 ** - Endast från och med den 1 maj.

1997 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1996/97

1998 - Spannmål

>Plats för tabell>

* - regleringsåret 1997/98 **- regleringsåret 1997/98, endast införsel fram till den 31/12/97.

Försörjning med avelsdjur (med ursprung i EU)

Nötkreatur:

>Plats för tabell>

Hästar:

>Plats för tabell>

Får och getter:

>Plats för tabell>

Ägg och fjäderfän:

>Plats för tabell>

Kaniner

>Plats för tabell>

Svin:

>Plats för tabell>

Försörjning med vetekli till Réunion:

År // Använda licenser (antal ton)

(1992) // (425)

1993 // 4 793

1994 // 6 125

1995 // 6 804

1996 // 5 382

1997 // 7 236

1998 // 6 372

Medelvärde // 6 119

BILAGA 3 Särskilda stöd för lokal jordbruksproduktion

Om inget annat anges kommer de statistiska uppgifterna i bilagan från Secrétariat à l'Outre-Mer / Ministère de l'Agriculture

Tabell 1

Utveckling när det gäller artikel 5, dvs. särskilt bidrag för bevarande av mjölkkobesättningarna (antal djur)

>Plats för tabell>

Tabell 2

Utveckling när det gäller artikel 5, dvs. det särskilda bidraget för nötkreatur av hankön (antal djur)

>Plats för tabell>

Tabell 3

Utveckling när det gäller stöd till utveckling av den lokala produktionen av konsumtionsmjölk

>Plats för tabell>

* Regleringsåren för mjölk löper från den 1 april till den 31 mars.

Tabell 4a: Tillämpning av artikel 9a (branschövergripande) - MARTINIQUE

>Plats för tabell>

Tabell 4a: Tillämpning av artikel 9a (branschövergripande) - REUNION

>Plats för tabell>

Tabell 5 Utveckling när det gäller stödet till saluföring av lokala produkter som endast är avsedda för marknaden i de utomeuropeiska departementen

I nedanstående tabell förtecknas produkterna per kategori och det anges beräknade mängder och stödbelopp i enlighet med tillämpningsförordningen

>Plats för tabell>

Tabell 6 Utveckling när det gäller stödet till saluföring av lokala produkter endast avsedda för försörjning av marknaden i de utomeuropeiska departementen

I tabellen nedan visas antalet ansökningar

>Plats för tabell>

Tabell 7

Produktion av geranium och vetiveria

>Plats för tabell>

Tabell 8

Utveckling när det gäller artikel 14, dvs. stöd till bearbetning av frukt och grönsaker

I nedanstående tabell förtecknas stödberättigande produkter per kategori och det anges beräknade mängder och belopp

>Plats för tabell>

Tabell 9

Utveckling när det gäller stödet till sockerrörsodling

I nedanstående tabell visas fördelningen av stödberättigande arealer per departement och årliga prognoser för de arealer (ha) för vilka stöd beviljas

>Plats för tabell>

*För Réunions vidkommande har det beslutats att hektarstödet skall sänkas så att större arealer kan finansieras med samma budgetmedel.

P = plantering JF = jordförbättring

Tabell 10

Utveckling när det gäller stödet till bearbetning av sockerrör till rom av jordbruksursprung

(volym i hl)

>Plats för tabell>

Tabell 11

Utveckling när det gäller stödet till saluföring av ris från Franska Guyana

Nedanstående tabell innehåller en sammanfattning av åtgärdens utfall per regleringsår (Västindien)

>Plats för tabell>

* Under 1998 lämnades en ansökan in för 6 425,56 ton råris men det är inte möjligt att ange för vilken kvantitet godkännande kommer att ges eftersom ansökan skickats tillbaka eftersom den var ofullständig.

Tabell 12

Prognoser och utfall under budgetrubrikerna för finansiering av jordbruksdelen i POSEIDOM

(miljoner EUR)

>Plats för tabell>

Källa: garantisektionen vid EUGFJ.

BILAGA 4 Undantag i samband med strukturella åtgärder

När det gäller stöd till företag för strukturförbättringar är det lämpligt att nämna de undantag som föreskrivs i artikel 21 för tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 2328/91, som ersatts av förordning (EG) nr 950/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av jordbrukstrukturens effektivitet. Dessa innebär bland annat följande:

-Den princip enligt vilken sådant stöd till investeringar i anläggningar (artikel 6.4 i förordning (EG) nr 950/97) som leder till ökad produktionskapacitet skall begränsas enligt bestämmelser som fastställts för varje sektor, skall frångås för svinuppfödningssektorn. När det gäller ägg- och fjäderfäproduktionen får stöd - utbetalt i syfte att garantera en balanserad utveckling på detta område - beviljas familjeföretag.

-I de utomeuropeiska departementen tillämpas en enhetlig sats för moderniseringsstöd oavsett för vilken typ av tillgång (rörlig eller fast) stödet utbetalas. Vid anförande av skäl kan avvikelse från det investeringstak som avses i artikel 8 beviljas.

-I de utomeuropeiska departementen skall utgifter i samband med första förvärv av svin- och fjäderfäbesättningar omfattas av ordningen för medfinansiering av investeringsstöd. Dessa undantag skall endast tillämpas om uppfödningen av svin och fjäderfä sker på ett sätt som är förenligt med bestämmelserna om djurs välbefinnande och bevarandet av miljön, samt om produktionen är avsedd för lokala marknader.

-Det kompensationsbidrag som avses i artikel 17 får beviljas för alla vegetabiliska grödor under förutsättning att de är förenliga med miljöskyddskraven samt inte överskrider den maximala inkomst per anläggning som kommer att fastställas.

-Mjölkkor vars mjölk är avsedd för den lokala marknaden får beaktas för högst 20 djur, vid beräkningen av kompensationsbidraget.

När det gäller stöd för att förbättra bearbetning och saluföring av jord- och skogsbruksprodukter skall de undantag som föreskrivs i artikel 21 i rådets förordning (EEG) nr 3763 gälla förordning (EEG) nr 866/90, ersatt genom rådets förordning (EG) nr 951/97 av den 20 maj 1997 (jordbruksprodukter), samt rådets förordning (EEG) nr 867/90 av den 29 mars 1990 (skogsbruksprodukter).

I kommissionens beslut 94/173/EG av den 22 mars 1994 föreskrivs en möjlighet till särskilda undantag för de utomeuropeiska departementen i fråga om urvalskriterier. Förbudet att finansiera investeringar i fodersektorn är inte tillämpligt i dessa departement, under förutsättning att produktionen är avsedd för lokal konsumtion.

I kommissionens beslut 97/37/EG av den 18 december 1996 föreskrivs följande:

-Finansiering av investeringar i bearbetning eller saluföring av produkter med ursprung i tredje land är tillåten under förutsättning att dessa bearbetade eller saluförda produkter uteslutande är avsedda för marknaden i de utomeuropeiska departementen.

-När det gäller spannmål och oljeväxter godkänns investeringar rörande silos i Réunion och Martinique, och gränsen på 20 000 ton i produktionskapacitet för anläggningar för boskapsfoder skall inte tillämpas.

-Kravet på kapacitetssänkning beträffande slakt av fjäderfä samt förbudet mot kapacitetshöjning beträffande paketering av ägg är inte tillämpligt för Martinique och Franska Guyana.

Denna artikel avskaffas genom den nya förordningen rörande landsbygdsutveckling (förordning (EG) nr 1257/1999). Endast i skäl nr 53 i denna förordning hänvisas till de särskilda behoven i dessa regioner, men det finns inga bestämmelser i förordningstexten. Önskemålen om flexibilitet, anpassningar och undantag samt lösningarna på dessa problem kommer att studeras vid den utvärderingen av programperioden som planerats.

BILAGA 5 Veterinära och fytosanitära åtgärder

Genom artikel 10.1 i rådets förordning (EEG) nr 3763/91 ändras artikel 24 i beslut 90/424/EG om utgifter på veterinärområdet. Genom beslutet kan gemenskapen delta med 50% i specifika veterinäråtgärder, kontrollåtgärder på veterinärområdet eller program för bekämpning och övervakning av djursjukDOMar.

Genom beslut 94/148/EG (EGT, 8 mars 1994) godkände kommissionen ett gemensamt program för Martinique och Guadeloupe för utrotning av babesios och cowdrios, samt ett program för utrotning av anaplasmos och babesios i Réunion (i praktiken syftar dessa program till att organisera bekämpandet av fästingar och smittobärande insekter som kan överföra dessa sjukDOMar).

Programmet för Guadeloupe har måst avbrytas. Efter omorganisationen av hälsoskyddsgrupperna (GDS) i detta departement presenterades ett nytt program för 1999 för kommissionen.

Franska Guyana som hittills inte har kunnat integreras i denna åtgärd kommer troligtvis att kunna presentera sitt program 1999. Endast Martinique och Réunion har ända från början kunnat dra nytta av åtgärderna.

På Martinique består programmet av två åtgärder:

-Räkning och identifiering av besättningar: Vid slutet av 1998 kunde man identifiera 70% av besättningarna tillhörande de 4 158 uppfödare som räknats vid jordbrukskammaren, dvs. en ökning med 27% i förhållande till det föregående året. Antalet registrerade djur har ökat från 22 218 till 27 774, dvs. en ökning med 25%.

-Åtgärder för avlägsnande av fästingar: De avlägsnas genom bad, antingen genom bestänkning eller genom "pour on" (medlet mot kvalster hälls över djurets rygg). Målet för 1998 är att garantera 100-procentigt avlägsnande av fästingar på nötkreatur. En metod för programutvärdering, som huvudsakligen omfattar räkning av fästingar och en serologisk översikt, håller på att utformas.

På Réunion utgör räkningen av besättningarna de första avsnittet i programmet. Målet för 1998 är att hålla räkningen av besättningarna uppdaterad samt att garantera identifiering av mer än 90% av nötkreaturen. Dessutom omfattar åtgärderna kemisk bekämpning (med målet att uppnå en täckning på 70% av besättningarna), samt ett avsnitt med biologisk bekämpning som går ut på att föda upp parasitoider som angriper stallstickflugan, en stickande insekt, och släppa ut dem på stallstickflugans förökningsplats (metoden infördes 1997 i ett försöksområde. Målet för 1998 är att ge denna metod allmän spridning). För utvärdering planeras en slutlig serologisk översikt.

Åtgärder som avviker från hälsobestämmelserna

Med hänsyn till den specifika hälsosituationen i de utomeuropeiska departementen föreskrivs i artikel 31a i rådets direktiv 72/462/EEG av den 12 december 1972 möjligheten att medge undantag från hälsokraven vid import av nötkreatur, svin, färskt kött eller köttbaserade produkter med ursprung i tredje land.

En enda ansökan har lagts fram av de franska myndigheterna rörande detta. Ansökan gjordes i juni 1996 och gällde import från USA till Martinique av avelstjurar av rasen Brahman. Projektet motiverades av behovet av att införa djur av hög genetisk kvalitet för att undvika inavelsrisken. De guyanska besättningarna som är av samma typ som de martinikanska skulle också kunna gynnas av detta genetiska tillskott med ursprung i USA.

Kommissionen har avslagit ansökan på grund av förekomst av bluetongue, vilket innebär att undantaget utgör ett hot mot hälsonivån på Martinique samt mot den inre marknaden.

Fytosanitära program

Enligt artikel 11 i förordning (EEG) nr 3763/91 skall gemenskapen delta i årliga program för bekämpning av skadegörare på växter och växtprodukter. Gemenskapens bidrag kan utgöra upp till 60% av de stödberättigande utgifterna (åtgärder rörande skydd av bananodlingar är undantagna). Dessa stödberättigande program definieras i kommissionens beslut 93/522 av den 30 september 1993. För påföljande år har ytterligare program godkänts.

Utvärderingen av de vidtagna åtgärderna visar på övergripande positiva resultat med en förstärkning av den verksamhet som utövas av Fédérations Départementales des Groupements de Défense des Ennemis des Cultures (Departementens sammanslutningar för bekämpning av skadegörare). Man konstaterar en ökning av antalet anslutna samt ökad mobilisering bland jordbrukarna. Tillskottet av nya medel har möjliggjort intensifiering av bekämpningsprogrammen, särskilt programmen mot gnagare, och av informationskampanjerna (fytosanitära register, katalog över de produkter som använts, allmän spridning av bekämpningsmetoder).

Nedan anges de huvudsakliga åtgärder som vidtagits av de olika departementen:

Martinique: Förbättrade metoder för att upptäcka skadeorganismer (fruktfluga, koschenillsköldlus, minerarfluga); kamp mot skadegörare (råttbekämpning, informationskampanjer); integrerad kamp i fråga om handelsgrödor (medvetandegörande åtgärder och ramverksamhet, experimentverksamhet och produktdemonstration), upprättande och drift av ett laboratorium för analys av bekämpningsmedelsrester, biologisk och integrerad kontroll av grödorna.

Réunion: Struktur för utvädering, analys och diagnostik av fytosanitära risker (rådgivande diagnostik, offentliggörande, integrerade biologiska skyddsåtgärder, sanering av vaniljodlingar); utveckling av metoder för bekämpning av de huvudsakliga skadegörarna (stöd till den obligatoriska bekämpningen av fruktflugan, kollektiv obligatorisk bekämpning av gräshoppor, eldmyror och TYLCV-viruset som angriper tomater); bekämpning av minerarflugan och citrussköldlusen, tillämpad forskning om skadeorganismer.

Franska Guyana: Utveckling av strukturer för analys och diagnostik (inrättande av ambulerande laboratorier i flera fall) vilka fungerat samordnande mellan forskningsorganen och utvecklingsstrukturerna; observations- och varningssystem, särskilt installation av fällor (fruktflugor), vilka har förbättrat kunskaperna om den fytosanitära situationen; kampanj för att upptäcka vissa karantänsvirus; utveckling av metoder för bekämpning av de huvudsakliga fienderna genom utbildning av jordbrukarna och tillhandahållande av fytosanitärt material och fytosanitära produkter i hela departementet, rationell kamp mot parasiter och ogräs på risodlingar.

Guadeloupe: bekämpning av sjukDOMar och skadegörare (mott, maniokmyror, sköldlöss, afrikansk jättesnäcka, etc.); inrättande av ett center för växtkarantän på Guadeloupe.

Anslagen och utnyttjad budget (tusental EUR)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

BILAGA 6 Åtgärder inom ramen för EUGFJ- Utveckling

Dessa finansieringar ingår inte i målet för föreliggande POSEIDOM-rapport för jordbruket. De beskrivs kortfattat i detta avsnitt i syfte att ge en sammanhängande presentation av gemenskapens samlade åtgärder för jordbrukssektorn i de utomeuropeiska departementen, eftersom det är nödvändigt att samordna alla dessa åtgärder.

Perioden 1989-1993

I syfte att provisoriskt fylla ut de otillräckliga medel som anslagits ur strukturfonderna för denna period och för att tillgodose genomförandet av POSEIDOM på grundval av ett program som lagts fram av de franska myndigheterna, har två ettåriga program (92 och 93) antagits för specifika åtgärder inom banansektorn på Martinique och Guadeloupe samt inom rörsockersektorn (Guadeloupe, Martinique och Réunion).

Genom dessa två program som är gemensamma för tre regioner (ett beslut per år) föreskrevs EUGFJ-belopp på 12 respektive 18 miljoner ecu. Genomförandet närmade sig 100%.

Perioden 1994-1999

Detta nya anslag (Samlat programdokument och Regis II) innebar en kraftig ökning.

Anslag ur EUGFJ- Utveckling till dessa regioner:

Réunion 152,773 miljoner EUR

Guadeloupe 76,860 miljoner EUR

Martinique 67,923 miljoner EUR

Franska Guyana 27,400 miljoner EUR.

Perioden 2000-2006

Det samlade programdokumentet för de fyra utomeuropeiska departementen täcker åtgärder för landsbygdsutveckling för perioden 2000-2006, på grundval av förordning (EG) nr 1257/1999. Det skall noteras att de åtgärder som finansieras med stöd av artikel 17 i förordning (EEG) nr 3763/91, i dess ändrade form, har förts in i det samlade programdokumentet och medlemsstaten har lämnat ett nytt förslag till innehållet i artikel 17 (stöd till förvaltning och transport). Vid förhandlingarna om det samlade programdokumentet, drogs de i projekten angivna kraven på undantag från föreskrifterna i förordning (EG) nr 1257/1999 (ökning av det offentliga stödet till investeringar i jordbruksföretag och till bearbetning av lokala jordbruksprodukter, stödberättigande för statlig skog eller offentlig icke-kommunal skog) tillbaka och ett samlat programdokument är på väg att antas i enlighet med gällande lagstiftning.

För information: Anslagen genom EUGFJ-Utveckling till var och en av regionerna motsvarar för perioden 2000-2006 följande:

Réunion 300 miljoner EUR

Guadeloupe 140 miljoner EUR

Martinique 100 miljoner EUR

Franska Guyana 63 miljoner EUR.