DELRAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN om genomförandet av ett åtgärdsprogram för gemenskapen avseende förebyggande av personskador inom ramen för insatserna på folkhälsans område (1999-2003) - Europaparlamentets och rådets beslut nr 372/1999/EG av den 8 februari 1999

Innehållsförteckning

Inledning ............................................................................

Konsekvens och komplementaritet ..............................................

Effektivitet och uppnådda mål ....................................................

Övervakning.........................................................................

Justeringar ...........................................................................

Utdrag från expertrapporten .......................................................

Programförvaltning ..............................................................

Budget ...............................................................................

Bilagor: Förteckning över projekt som finansierats 1999, 2000, 2001

Förteckning över projekt som föreslagits för finansiering 2002

Inledning

Då gemenskapens åtgärdsprogram avseende förebyggande av personskador antagits lägger kommissionen här fram en delrapport om genomförandet under perioden 1999 till 2001 (se bilagan för en lista över de projekt som finansierats under 1999, 2000 och 2001, liksom de projekt som föreslagits för finansiering under 2002).

I rapporten betonar kommissionen graden av konsekvens och den komplementaritet som uppnåtts mellan detta program och andra relevanta strategier, program och initiativ. För att öka programmets värde och effekt har det genomförts en utvärdering av de åtgärder som vidtagits. För detta ändamål har kommissionen inhämtat yttranden från experter och de företrädare för medlemsstaterna som sitter med i programkommittén. Kommissionen redovisar också vilka justeringar som bedömts vara nödvändiga mot bakgrund av den information som samlats in.

Konsekvens och komplementaritet

Kommissionen har eftersträvat konsekvens och komplementaritet mellan politiska åtgärder, program och initiativ på folkhälsoområdet och på andra områden genom en mångfald av insatser på olika nivåer. Detta gäller i synnerhet följande:

Utkastet till förslag till själva programmet och arbetsprogrammen för 1999, 2000 och 2001 lades fram efter samråd mellan de berörda avdelningarna inom kommissionen. Vidare inbjöds tjänstemän från berörda avdelningar inom kommissionen till alla möten i programkommittén och de deltog i utvärderingen av de projekt för vilka det ansökts om finansiering under programmet. Det har rått nära samarbete med andra gemenskapsprogram, vilket bland annat resulterat i projekt som rör olyckor på bondgårdar och inom tjänstesektorn (olyckor på arbetsplatsen, i hemmet och på fritiden, transportolyckor).

Projektsamordnarna och nätverket för skadeförebyggande har haft möten för att ytterligare säkerställa såväl konsekvensen mellan pågående projekt som att åtgärderna kompletterar det skadeförebyggande arbete som utförs i medlemsstaterna.

Effektivitet och uppnådda mål

De projekt som föreslagits av avtalsparterna antogs i enlighet med arbetsprogrammen för 1999-2001. Alla prioriteringar som definieras i dessa årliga arbetsprogram valdes dock inte ut som underlag för projektförslag. Det fanns till exempel inga projektförslag som gällde indikatorer för att övervaka olyckor i hemmet och på fritiden.

Projekten för skadeförebyggande kan delas upp i två huvudgrupper: datainsamlingsprojekt och epidemiologiska projekt. Datainsamlingsprojekten genomfördes huvudsakligen av institutioner med koppling till medlemsstaternas förvaltning, till exempel folkhälsoinstitut, och de epidemiologiska projekten genomfördes främst av icke-statliga institutioner. En viss reservation har uttryckts över att det europeiska mervärdet till en början var otillräckligt i många av projekten, men man har satsat på nätverksprojektet och åtgärder där många medlemsstater deltar som ett sätt att åtgärda denna brist.

Här har projektet för ett samordningssekretariat för nätverket för det skadeförebyggande programmet varit till stor hjälp: syftet med projektet är att skapa och samordna nätverket för skadeförebyggande, att hålla nätverksmöten två till tre gånger om året, sköta löpande övervakning och utvärdering tillsammans med kommissionens avdelningar, utarbeta en utvärderingsrapport, publicera ett nyhetsbrev om skadeförebyggande verksamhet (http://europa.eu.int/comm/health/ph/programmes/injury/ippnwsl.htm) samt ge tekniskt stöd till projekt och informera intresserade medborgare. Projektet sköttes fram till 2001 av en nederländsk avtalspartner, därefter av en dansk partner.

Det huvudsakliga målet, att samla in data om olyckor i hemmet och på fritiden, uppnåddes av 11 medlemsstater under 1999, 14 medlemsstater under 2000 samt av 11 medlemsstater under 2001; under 2002 (se sidan 12) kommer 9 medlemsstater att genomföra datainsamlingen (I, NL, S, EL, DK, F, UK, A, E). Det ökande deltagande som skedde i början av programmet visar att det fanns intresse hos medlemsstaterna. Den minskning som kom 2001 orsakades också av vissa medlemsstaters oro beträffande dataskyddet, och av att metoder som inte var kompatibla med programmet användes för datainsamling lokalt. Under 2002 berodde den vidare minskningen av antalet deltagande medlemsstater främst på kommissionens begäran om vissa minimistandarder för att de data som samlats in skulle vara representativa, kompatibla och jämförbara: detta var det pris man fick betala för data av bättre kvalitet och det anses att mervärdet i jämförbara och representativa data från 9 medlemsstater är att föredra framför data från 15 länder som är vare sig jämförbara eller representativa. Minimikraven fastställdes tillsammans med de ansvariga ledamöterna av nätverket för skadeförebyggande och godkändes av kommittén för skadeförebyggande vid ett möte den 18 december 2001. Utsikten att för 2003 ha jämförbara data för 9 medlemsstater ger de återstående medlemsstaterna möjlighet att jämföra sina resultat och lämna in dessa jämförelser till gemenskapen någon gång i framtiden.

De metoder för datainsamling, klassificering och kodifiering som använts i olika medlemsstater har sitt ursprung i det före detta EHLASS (gemenskapssystemet för information om olyckor i hemmet och på fritiden), där medlemsstaternas egen datainsamling finansierades av gemenskapen. Dess efterträdare, det skadeförebyggande programmet, har som ett av sina mål att utjämna skillnaderna mellan olika medlemsstaternas metoder för datainsamling. Många projekt har som syfte att jämföra data som redan samlats in, eller utveckla verktyg för att jämföra dem. Arbetet med att göra tillgängliga data jämförbara var visserligen framgångsrikt, men det krävde också mycket tid och kanske hade det varit bättre att satsa mer på att fastställa gemensamma metoder innan insamlingen påbörjades.

För att öka den internationella jämförbarheten arbetar man i några av de nya projekten med en eventuell framtida integrering av den kodifiering som använts inom programmet för skadeförebyggande i den internationella klassificeringen för externa skadeorsaker (Världshälsoorganisationens ICECI-klassificering), som används över hela världen. Detta diskuterades också vid ett möte i Washington i april 2001, organiserat av NCHS (National Centre of Health Statistics i USA), som företrädare för kommissionens avdelningar hade med huvudaktörerna från ICE (International Collaborative Effort on Injury Statistics). Som ett resultat av denna verksamhet kommer ett av projekten under 2002 att handla om olyckor på bondgårdar och ett annat om skador i samband med tjänster (skador i hemmet och på fritiden jämfört med skador på arbetsplatsen).

För att säkerställa att medlemsstaterna och deras specialister involveras inbjöd programkommittén, i enlighet med programbeslutet, medlemsstaternas företrädare att yttra sig. På detta sätt uppmuntrades medlemsstaterna att ge nödvändigt stöd för att genomföra de insatser som valts i respektive medlemsstat. Öppenheten gentemot Europaparlamentet säkerställdes genom att Europaparlamentet på förhand erhöll rapporter och andra handlingar avsedda för de enskilda programkommittéernas möten samt en årlig förteckning över de projekt som finansierades.

För att se till att de åtgärder som hade valts uppfyllde högsta möjliga kvalitetskrav avgav varje programkommittémöte inte bara positiva yttranden om de årliga arbetsplanerna, de rådfrågades också när det gäller det förberedande arbetet med förslagsinfordringar, valet av projekt och uppföljningen av genomförandet.

Programkommittén för skadeförebyggande liksom projektsamordarna för programmet för skadeförebyggande har sammanträtt två gånger om året i Luxemburg.

De möten som nätverket för skadeförebyggande haft inom projektet för ett samordningssekretariat för det skadeförebyggande programmet ägde rum i samband med projektsamordnarnas möten, som nämns ovan, samt i Wien den 14 mars 2001 i samband med kongressen om produktsäkerhet.

Övervakning

De olika åtgärderna har övervakats regelbundet. För det första har kommissionens avdelningar löpande följt upp kontraktsåtagandena i de projekt som finansierats genom att granska de del- och slutrapporter som avtalsparterna lämnat in. För det andra har övervakning skett inom projektet för ett samordningssekretariat för nätverket för det skadeförebyggande programmet, där en löpande kvalitetsutvärdering och bedömning av projekten skett.

Under 2001 undersökte kommissionens avdelningar projekt inom programmet för skadeförebyggande. Projektuppföljningen skedde genom projektsamordningsmöten, besök på plats och rådgivning till den fasta personalen. Mindre avvikelser som upptäcktes under en ekonomisk revision följdes upp och åtgärdades.

Kommissionen hade problem med bland annat data som inte levererades i tid av vissa projektpartner, främst officiella institutioner i medlemsstaterna. Detta berodde främst på den administrativa arbetsbördan i medlemsstaterna, vilket vissa medlemsstater också uppgett som anledning till att inte delta i datainsamlingsprojekten.

Justeringar

För att förbättra mervärdet för gemenskapen, vilket är ett viktigt övergripande mål, har kommissionens avdelningar satt igång en strategi för att uppmana de sökande att i större utsträckning bilda nätverk i syfte att skapa ett bättre samarbete över gränserna, till exempel genom att sprida exempel på bästa metoder i Europa. Samordningssekretariatet för nätverket för det skadeförebyggande programmet, som nämns ovan, har varit mycket hjälpsamt när det gäller övervakning av pågående åtgärder, men också när det gäller sådant som att justera definitioner, kodifiering, klassificering och metoder enligt de senaste rönen.

Kommissionen har justerat de årliga arbetsprogrammen för att täcka de områden som är av intresse för hela gemenskapen men som inte har omfattats av de enskilda åtgärder som hittills har valts. För att förbereda det framtida gemenskapsprogrammet för folkhälsa har en gemensam förslagsinfordran, där de nuvarande programmen länkas till de framtida tre avdelningarna i programmets struktur, skickats ut tillsammans med de andra sju befintliga programmen på området:

Hälsoupplysning.

Snabb reaktion på hot mot hälsan.

Ta itu med faktorer som påverkar hälsan genom att främja hälsa och förebyggande av sjukdomar.

För att ytterligare förbättra öppenheten och samtidigt förenkla informationsspridningen översänder samordningssekretariatet för nätverket för det skadeförebyggande programmet på elektronisk väg slutrapporterna för projekten till nätverket för skadeförebyggande och till projektsamordarna inom programmet för skadeförebyggande. Samordningssekretariatet distribuerar också regelbundet projektresultat och annan relevant information i ett nyhetsbrev med stor spridning (http://europa.eu.int/comm/health/ph/programmes/injury/ippnwsl.htm).

I enlighet med förslagen i den kvalitativa delutvärdering som det nederländska konsumentinstitutet genomfört, och efter omfattande samråd med medlemmarna i nätverket för skadeförebyggande samt med experter vid de institutioner som utfört datainsamlingsprojekten, har arbetsprogrammet för 2002 antagits med ett starkt stöd för en gemensam metodologi i datainsamlingsprojekten.

Utdrag från delrapport utförd av det nederländska konsumentsäkerhetsinstitutet, Amsterdam, 2001

En sammanfattning av slutsatserna från de experter på kvalitetsutvärdering som av kommissionen fått i uppdrag att analysera de projekt som genomförts fram till och med 2001 presenteras nedan (denna rapport presenterades också vid programkommitténs möten den 20 juni och den 18 december 2001 och godtogs av kommittén utan anmärkningar):

Med få undantag har projekten bedömts vara ändamålsenliga eller mycket ändamålsenliga och relevanta i förhållande till målet för det skadeförebyggande programmet och de årliga arbetsprogrammens prioriteringar. De är för det mesta adekvat inriktade på de olika insatserna vad gäller syften, specifika målsättningar, utformning och resultat. I några fall, bland annat några datainsamlingsprojekt, har de metoder, den klassifikation och andra projektmetoder som använts varierat för mycket som en följd av de val som gjorts lokalt i medlemsstaterna.

Icke desto mindre tycks projekten över lag ha genomförts och förvaltats på ett kompetent sätt. Dessutom har tidsplanen för prestationerna i allmänhet hållits, med några få undantag.

Spridningen av resultaten har utförts av nätverkssekretariatsprojektet i samband med projektsamordnarnas möten samt på elektronisk väg. Dessa medel för spridning är visserligen lämpliga, men de är inte tillräckliga för att säkerställa ett engagemang från allmänhetens sida, eller ens från huvuddelen av den hälso- och sjukvårdspersonal som berörs.

Bland de positiva resultaten finner man följande:

- Det skadeförebyggande programmet har spelat en positiv roll när det gäller att säkra finansiering av datainsamling i medlemsstaterna, påbörja sammanställning av de data som samlats in i en gemensam EU-databas, få data mer enhetliga och jämförbara samt säkerställa kopplingar till andra nätverk, till exempel för hälsoövervakning.

- Projekten för skadeförebyggande har bidragit till att förbättra forskningen om möjligheter till förebyggande.

Det rekommenderas dock att gemensamma rutiner för kodifiering och datainsamling används för att få mer jämförbara data: de många olika system och metoder som används i medlemsstaterna för att samla in data om skador och förebyggande ger omfattande möjligheter att i framtiden förbättra effektiviteten och nyttan för hela gemenskapen.

Efter en granskning av rapporten står det klart att samtliga förtecknade projekt hade stor nytta av och ofta faktiskt blev möjliga att genomföra tack vare det ekonomiska stödet från programmet för skadeförebyggande. För många av dem gjorde gemenskapens ekonomiska stöd det möjligt att ha ett omfattande utbyte mellan länderna, att komma överens om metoder, att uppnå en enhetlig kvalitet och att framställa gemensamma dokument och yttranden.

Det är anmärkningsvärt att projektens verksamhet i många fall gett upphov till synergieffekter med och haft andra positiva effekter på nationella verksamhet inom skadeförebyggande. Förhållandet till andra instanser som är aktiva på området är dock inte alltid tydligt.Vad gäller det europeiska mervärdet fastställdes det vid utvärderingen att programmet till viss del bidragit till detta, men att det också finns visst utrymme för förbättring. Alla epidemiologiska projekt är multinationella, även projektet för ett nätverkssamordningssekretariat. Datainsamlingsprojekten genomförs av respektive medlemsstat, och de data som samlas in lagras i en gemensam databas.

Att projekten är multinationella garanterar dock inte automatiskt att de ger ett tillräckligt högt europeiskt mervärde, eftersom det också krävs väl utarbetade metoder, tillräckligt med innovation och en stor spridning av resultaten. Dessa drag kännetecknar många av projekten och insatserna, men inte alla.

Programförvaltning

Programförvaltningen har förbättrats sedan de första åren av programmets genomförande, men det är fortfarande möjligt att förbättra den.

De problem som fanns i början av projektet vad gäller gemensamma metoder för datainsamling, klassificering och kodifiering, och därmed jämförbarheten hos de data som samlats in, beror på att föregångaren till programmet för skadeförebyggande var EHLASS (gemenskapssystemet för information om olyckor i hemmet och på fritiden). EHLASS var ursprungligen avsett att stödja medlemsstaterna i deras egen insamling av data om skador i hemmet och på fritiden, och medlemsstaterna tillämpade följaktligen olika metoder (beslut nr 3092/94/EG, EGT L 331, 21.12.1994).

Datainsamlingsprojekten inom programmet för skadeförebyggande hade som ett av sina mål att förbättra användningen av jämförbara metoder för datainsamling i medlemsstaterna i syfte att öka jämförbarheten och det europeiska mervärdet. Det var en utmaning att få metoderna för datainsamling och kodifiering mer enhetliga och samtidigt undvika att de viktigaste deltagarna drog sig ur. En stor del av budgeten gick till projekt som hade som mål att jämföra den historiska informationen i EHLASS-databasen, som samlats in med olika metoder: resultaten är helt klart mindre kostnadseffektiva än om de hade samlats in med gemensamma metoder för insamling, klassificering och rapportering.

Gemenskapens folkhälsoprogram förbereddes redan i arbetsprogrammet för 2002 för att inte förlora något av det arbete som utförts, och för att säkerställa en smidig övergång mellan det gamla och det nya programmet. Delar av programmet för skadeförebyggande kunde integreras i det nya programmet, som ska träda i kraft i januari 2003.

Datainsamlingsprojekten kunde integreras i det nya programmets avdelning för hälsoinformation. ISS-databasen (Injury Surveillance System) kommer att vara i drift under andra halvan av 2002. Den kommer att innehålla mer än 5 miljoner datauppsättningar rörande olyckor i hemmet och på fritiden, och i den kommer också framtida data från medlemsstaterna att kunna lagras.

Projekt som rör snabba reaktioner vad gäller farliga ämnen kan integreras i det nya programmets avdelning för snabb reaktion på hot mot hälsan och kan komplettera Rapex och andra informationssystem på området allmän produktsäkerhet.

Projekt som gäller metoder för skadeförebyggande kan integreras i avdelningen "Ta itu med faktorer som påverkar hälsan genom att främja hälsa och förebyggande av sjukdomar".

Den slutliga utvärderingen av programmet för skadeförebyggande kommer att utföras av en underleverantör med start i mitten av 2002 och kommer att pågå tills det sista projektet är avslutat. Den slutliga utvärderingen kommer att omfatta en utvärdering av kvaliteten och en lönsamhetsstudie som avser hela programmet från 1999 till det programmet slutförts (de sista projekten planeras avslutas under 2003).

Sammanfattningsvis verkar det inte ha förekommit några påtagliga brister i något hänseende när det gäller förvaltningen av programmet för skadeförebyggande, men efter den första utvärderingen togs tillfället att strömlinjeforma processerna, bland annat vad gäller datainsamlingsprojekten.

Budget

Enligt artikel 4.1 i Europaparlamentets och rådets beslut nr 372/1999/EG av den 8 februari 1999 om att anta ett åtgärdsprogram för gemenskapen avseende förebyggande av personskador inom ramen för insatserna på folkhälsans område (1999 till 2003) fastställdes den ekonomiska ramen för genomförandet under perioden 1999-2003 till 14 miljoner euro (i genomsnitt 2,8 miljoner euro om året) (EGT L 46/1, 20.02.1999).

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>