SV    SV SV 
 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 16.7.2008 
SEK(2008) 2111  
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
som åtföljer  
 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET 
EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTEN OCH 
REGIONKOMMITTEN 
 
Handlingsplan för hållbar produktion och ko nsumtion samt en hållbar industripolitik 
 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN 
 
{KOM(2008) 397 slutlig} 
{SEK(2008) 2110} 
 
 
SV 2   SV SAMMANFATTNING 
Denna konsekvensanalys åtföljer förslaget till meddelande om en handlingsplan för hållbar 
konsumtion och produktion samt en hållbar indust ripolitik. Handlingsplan en utgör stommen i 
ett åtgärdspaket som också kommer at t innehålla konkreta lagförslag. Denna 
konsekvensanalys fokuseras på ett förslag till e tt utvidgat integrerat pa ket, som skulle kunna 
förbättra Europeiska unionens resultat på miljöområdet genom att främja produktion och konsumtion av produkter med bättre miljöprestanda.  
I paketet tas flera sådana marknadsmisslyckande n upp som redan är föremål för insatser från 
EU:s sida eller där det kanske skulle behövas någon form av offentligt ingripande: 
• Externa miljöeffekter som har att göra med att priserna inte avspeglar de negativa 
miljökonsekvenserna av att vissa pro dukter produceras eller konsumeras. 
• Asymmetrisk information som beror på höga transaktionskostnader för 
konsumenterna för att få del av relevant information om produktegenskaper som 
påverkar miljöprestanda. 
• Begränsad rationalitet, dvs. att även konsumenter som har kunskap inte alltid 
agerar rationellt i den meningen att de s kulle handla långsiktigt när de fattar ett 
köpbeslut. 
• Huvudman-agent-problemet, eftersom de ekonomiska aktörerna inte har tillgång 
till likvärdiga incitament. 
• De negativa effekterna av dessa marknadsmisslyckanden på innovationen.  
Till detta kommer misslyckad reglering, t.ex. vissa medlemsstaters åtgärder på 
upphandlingsområdet eller incitament som kan splittra den inre marknaden för produkter. 
Även om det redan finns politiska åtgärder som gäller utsläpp av växthusgaser, luft- och 
vattenkvaliteten, avfallshantering, produktpolitik, energief fektivitet osv. för att råda bot på 
dessa brister, kvarstår fortfarande ett anta l problem. Analysen visar att vissa externa 
miljöeffekter skulle kunna undvikas utan extra kostnader. Viktigare är dock att det framgått 
att informationsasymmetrier inte avhjälps ti llräckligt med tillgängliga verktyg, och att även 
där så är fallet förlorar märkena sitt info rmationsvärde och sin användbarhet med tiden om 
inte informationen i märkningen uppdateras (t.e x. energieffektivitetsmärkningen). Dessutom 
finns det fakta som tyder på att även om konsum enterna har tillgång till all den information de 
behöver för att fatta köpbeslut som gynnar såväl de ras privata intressen so m samhällsintresset, 
agerar de i stället kortsiktigt i strid med dessa intressen. Huvudman-agent-problem kvarstår i bostadssektorn, och kan inte reduceras väsentligt under den närmaste framtiden genom den politik som i dag bedrivs med avseende på byggnaders energiprestanda. På grund av de 
kvarstående marknadsmisslyckande na är incitamenten för innova tion långt ifrån optimala ur 
samhällssynpunkt.  
Dessutom finns det en mängd olika nationella kr iterier när det gäller miljöanpassad offentlig 
upphandling och incitament. Detta leder till en fragmentering av den inre marknaden som 
borde undvikas. Slutligen är de nuvarande politis ka initiativen inte tillräckligt samstämmiga 
eller sammankopplade för att ge samverkansförd elar, utan de sänder i stället motstridiga 
signaler och lämnar luckor så att aktörerna möter en regelmiljö som snarare är splittrad än enhetlig.
 
Det allmänna syftet med handlingsplanen är att göra EU:s produktpolitik effektivare och på så 
sätt bidra till målen för Lissabons trategin och den förnyade st rategin för hållbar utveckling.  
 
SV 3   SV Närmare bestämt gäller det att dynamiskt öka  marknadsandelen för produkter med bättre 
miljöprestanda, erbjuda konsumenterna relevant  information om produktprestanda, bidra till 
att lösa problem som orsakas av bristande sams tämmighet i fråga om incitament (med hänsyn 
tagen till fördragets regler och särskilt reglerna om statligt stöd) och att minska risken för sämre resultat till följd av kortsynt konsumen tbeteende, undvika splittring av incitament, 
undanröja handelshinder för att se till att miljö industrin kan utnyttja inremarknadsfördelar, 
och se till att EU:s standarder bidrar på bä sta möjliga sätt till miljöskyddet internationellt, 
samtidigt som eventuella skadeverkningar på  kort sikt på EU-industrins konkurrenskraft 
hanteras.  
Tre alternativ för att nå dessa mål övervägdes: Inga ytterligare åtgärder  dvs. status quo (inga 
förändringar i nuvarande politik) samt  två alternativa åtgärdspaket. 
Alternativet med inga ytterligare åtgä rder skulle innebära att konstaterade 
marknadsmisslyckanden och regleringsbrister fick kvarstå. 
Det första alternativet till åtgärdspaket inriktar  sig framför allt på att stärka det frivilliga 
ekomärkningssystemets roll och knyta det närm are till andra politiska insatser. Detta 
alternativ skulle främja en kombination av instrument som skulle stärka de frivilliga 
insatserna (ekomärket, den öppna samordnings metoden för användning av incitament med 
hänsyn tagen till fördragets regler, särskilt reglerna om statligt stöd), främja miljölednings- 
och miljöredovisningsordningen och miljöanpa ssad offentlig upphandling, och kartlägga 
hinder på den inre marknaden för miljöindustr in (kartläggning av konkurrenskraften). De 
olika marknadsmisslyckandena och regleringsbris terna skulle främst hanteras med hjälp av 
information och utveckling av frivilliga in citament. Samordning av  nuvarande politiska 
initiativ skulle ske inom den befintliga ramen. 
Det andra alternativet till åtgärdspaket består av ett antal åtgärder med ett utvidgat integrerat 
paket som huvudinnehåll. Detta alternativ skulle integrera ett antal inst rument för att utvidga 
tillämpningsområdet för de obligatoriska insatserna (direktivet om ekodesign för energianvändande produkter, ett märkningsdire ktiv för energieffektivitet, inklusive en 
obligatorisk nivå på produktprestanda vid offentlig upphandling), och koppla samman dessa 
med frivilliga insatser (ekomärket, miljöanpa ssad offentlig upphandling, miljöstyrnings- och 
miljöredovisningsordningen). Användningen av incitament i medlemsstaterna skulle 
harmoniseras ytterligare med hänsyn tagen till fö rdragets regler, särskilt reglerna om statligt 
stöd, och hinder på den inre marknaden för miljö industrin skulle kartläggas (kartläggning av 
konkurrenskraften). Det skiljer sig från alternativ 2 i att detta a lternativ i högre grad betonar 
obligatoriska krav. 
Konsekvensanalysen för vart och ett av dessa alternativ innehåller en  kvalitativ bedömning av 
positiva och negativa konsekvenser. Den ger en uppf attning om i vilken utsträckning de olika 
alternativen kan avhjälpa de kvarstående ma rknadsmisslyckanden och regleringsbrister som 
anges i problemdefinitionen, och en uppskattni ng av de potentiella nackdelarna eller 
kostnaderna. En kvantitativ uppskattning av effekterna på produktpriser, resursanvändning, 
livscykelkostnader och koldioxidutsläpp ges för e tt antal produktkategorier  som det finns data 
om. Analysen är endast riktgivande, efters om en heltäckande kvantitativ bedömning skulle 
kräva omfattande, noggranna uppgifter som i dag inte är tillgängliga, och komplicerade 
modeller som skulle gå utöver vad som är proportionellt för denna konsekvensanalys.  
Med hänsyn till att handlingsplanen inte av ser ett konkret lagförslag  och att de närmare 
konsekvenserna av åtgärder som kan komma att an tas senare kommer att analyseras i separata 
konsekvensanalyser bedöms denna analysnivå vara rimlig. Särskilda konsekvensanalyser 
kommer att genomföras för varj e planerad åtgärd och då bl ir analysen mer utförlig.
 
 
SV 4   SV Slutsatserna för denna konsekvens analys är att det lämpligaste  alternativet är det andra 
åtgärdspaketet, som avser ett utvidgat integrerat  paket grundat på direk tivet om ekodesign och 
en mer harmoniserad användning av  kriterier för offentlig upphand ling och incitament i hela 
Europeiska unionen. Detta alternativ sku lle möjliggöra väsentliga  förbättringar av 
resurseffektiviteten och minska de externa miljöeffekternas betydelse. 
Handlingsplanen kommer att övervakas rege lbundet för att man ska kunna att anpassa 
insatserna och optimera konsekvenserna  på ett kostnadseffektivt sätt.