Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (omarbetning) /* COM/2014/0167 final - 2014/0091 (COD) */





MOTIVERING 1. Bakgrund till förslaget Det europeiska samhället blir allt äldre. Pensionssystemen i Europeiska unionen (EU) måste anpassas för att säkerställa tillräckliga, trygga och långsiktigt bärkraftiga pensioner. Detta är ingen enkel sak. För att effektivt kunna möta dessa utmaningar måste medlemsstaterna samordna sina åtgärder. Den föreslagna översynen av direktiv 2003/41/EG om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut[1] kommer att göra dessa institut bättre styrda och öppnare och öka deras verksamhet över gränserna och därmed stärka den inre marknaden. Översynen av direktivet borde ha gjorts för länge sedan och i flera avseenden. För det första behövs det bättre styrelseformer som återspeglar bästa praxis på nationell nivå efter den ekonomiska och finansiella krisen. Detta behövs för att skydda pensionsplanernas medlemmar och förmånstagare och underlätta säkra utbetalningar över gränserna. Vissa tjänstepensionsinstitut är stora finansinstitut och skulle, om de går i konkurs, kunna påverka den finansiella stabiliteten och få betydande sociala konsekvenser. Detta är särskilt relevant eftersom alltfler tjänstepensioner omfattas av avgiftsbestämda system. Pensionerna för dessa pensionsplaners medlemmar är i riskzonen i fall av eventuell otillräcklig riskhantering eller dålig förvaltning.[2] För det andra måste skillnader i lagstiftning, krav som överlappar varandra och alltför betungande gränsöverskridande förfaranden minskas. Kommissionens samråd har visat att dessa är ett av hindren för att utveckla gränsöverskridande tjänstepensionsmarknader. Om dessa hinder kan minskas hjälper det företagen, även små och medelstora företag och multinationella företag, att på ett effektivare sätt organisera sina pensionssystem på europeisk nivå.[3] Gränsöverskridande tjänstepensionsinstitut, såsom den alleuropeiska pensionsfonden för rörliga forskare[4] eller en planerad gränsöverskridande pensionsplan för österrikiska arbetsgivare[5], är begränsade i dagens läge. Trycket på tjänstepensionssektorn kommer dock sannolikt att öka avsevärt med tanke på de alltmer begränsade offentliga pensionssystemen, och gränsöverskridande tjänstepensionsinstitut kan potentiellt utgöra en allt större andel av tjänstepensionssystemet. I själva verket har ny lagstiftning införts i flera medlemsstater i syfte att positionera dem som lämpliga platser för gränsöverskridande tjänstepensionsinstitut.[6] För det tredje finns det bevisligen betydande luckor i informationen till medlemmar och förmånstagare i pensionsplaner i hela EU. Många medlemmar i pensionsplaner är inte medvetna om att deras pensionsrättigheter inte är garanterade eller att de, även om de har intjänats, kan reduceras av tjänstepensionsinstituten, till skillnad från andra finansiella avtal.[7] Det händer också ofta att de inte är medvetna om att avgifterna har en betydande inverkan på pensionsrättigheterna. Detta förslag bygger på ett antal initiativ som lanserats de senaste åren, till exempel vitboken om pensioner[8] och grönboken om den långsiktiga finansieringen av den europeiska ekonomin[9]. Som uppföljning av sistnämnda dokument är syftet med översynen av direktivet också att öka tjänstepensionsinstitutens kapacitet att placera i tillgångar med en långsiktig ekonomisk profil och främja finansieringen av en hållbar tillväxt i den reala ekonomin. I många medlemsstater där tjänstepensioner hittills spelat en begränsad roll håller tjänstepensionssektorn på att utvecklas, bland annat genom upprättande av regelverk på området. Om ett aktuellt regelverk på EU-nivå inte kan åstadkommas finns det risk för att medlemsstaterna fortsätter att utveckla olika lösningar, vilket ökar splittringen på lagstiftningsområdet. Dessutom tar det lång tid innan förbättringar av tjänstepensionernas funktion kan förverkligas. Underlåtenhet att agera nu leder till förlorade möjligheter när det gäller kostnadsbesparingar och avkastning på placeringar och till olämplig finansiell planering för miljoner européer. Det skulle också öka bördan oproportionerligt för de yngre generationerna och undergräva solidariteten mellan generationerna. Detta förslag omfattar inte införandet av nya solvensregler, som i alla händelser saknar relevans för avgiftsbestämda system. Dessutom visade en kvantitativ konsekvensbedömning[10] som Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (nedan kallad Eiopa) utförde 2013 att mer fullständiga uppgifter om solvensaspekter behövs innan ett beslut kan fattas om dessa. 1.1. Syftet med förslaget Det allmänna syftet med detta förslag är att göra det lättare att spara ihop till en tjänstepension. Tryggare och effektivare tjänstepensioner kommer att bidra till tillräckliga och långsiktigt bärkraftiga pensioner genom att öka det kompletterande pensionssparandets bidrag till pensionsinkomsterna. Det kommer också att stärka tjänstepensionsinstitutens roll som institutionella investerare i EU:s reala ekonomi och öka den europeiska ekonomins kapacitet att kanalisera långsiktigt sparande till tillväxtfrämjande investeringar. Detta förslag har fyra specifika syften: 1) Att undanröja återstående tillsynsrelaterade hinder för gränsöverskridande tjänstepensionsinstitut, framför allt genom att kräva att reglerna om placeringar och utlämnande av information till medlemmar och förmånstagare är de regler som gäller i hemmedlemsstaten, samt genom att klargöra förfarandena för verksamhet över gränserna och tydligt avgränsa handlingsutrymmet för värdmedlemsstaten och hemmedlemsstaten. 2) Att säkerställa god förvaltning och riskhantering. 3) Att förse medlemmar och förmånstagare med tydlig och relevant information. 4) Att se till att tillsynsmyndigheterna har de nödvändiga verktyg för att kunna övervaka tjänstepensionsinstituten på ett effektivt sätt. 1.2. Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Syftet med detta förslag är förenligt med unionens politik och mål. Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-fördraget) möjliggör åtgärder för att etablera och upprätthålla en fungerande inre marknad med ett starkt konsumentskydd och friheten att tillhandahålla tjänster. Detta förslag är i linje med vitboken om pensioner. Samtidigt är det förenligt med Europa 2020-strategin, som kräver att en konsolidering av de offentliga finanserna och en långsiktig finansiell hållbarhet ska gå hand i hand med en strukturell reform av pensionssystemen i medlemsstaterna.[11] Slutligen är detta förslag förenligt med andra initiativ på området finansiella tjänster, till exempel Solvens II[12], direktivet om förvaltning av alternativa investeringsfonder[13] och MiFID-direktiv II[14]. Som sådant faller det väl inom ramen för kommissionens dagordning för en stärkt och tillväxtfrämjande finansiell sektor.[15] Förslaget främjar de mänskliga rättigheterna genom att skydda pensionerna. Det är i linje med artikel 25 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som kräver erkännande och respekt för äldres rätt att leva ett värdigt och oberoende liv. De föreslagna åtgärderna skulle få en positiv effekt på konsumentskyddet enligt artikel 38 och friheten att bedriva näringsverksamhet enligt artikel 16, särskilt genom att säkerställa större öppenhet kring pensioner, väl underbyggd personlig finansiell planering och pensionsplanering samt genom att underlätta verksamhet över gränserna för tjänstepensionsinstituten och deras uppdragsgivande företag. Det allmänna syftet motiverar vissa begränsningar av näringsfriheten (artikel 16) eftersom förslaget till direktiv syftar till att säkerställa marknadens integritet och stabilitet. 2. Resultat av samråd med berörda parter och konsekvensbedömning Detta förslag bygger på åtskilliga offentliga samråd gällande krav på kvantitativa aspekter, styrelseformer och utlämnande av uppgifter. Med hänsyn till de särdrag som tjänstepensionsinstitutens verksamhet uppvisar inkluderades arbetsmarknadens parter (arbetsgivare och fackföreningar) regelmässigt i samråden. I juli 2010 ordnade kommissionen ett samråd om sin grönbok om pensioner, där den redovisade ett antal av sina idéer i samband med denna översyn.[16] Samrådet drog in närmare 1 700 svar från hela EU, varav 350 från medlemsstater, nationella parlament, näringslivsorganisationer och fackliga organisationer, det civila samhället och branschföreträdare.[17] Med hänsyn till synpunkterna på grönboken om pensioner bad kommissionen i april 2011 Eiopa att ge tekniska rekommendationer om hur man kan ändra direktivet. Eiopa rekommenderade – med hänsyn till proportionalitetsprincipen – att det regelverk som anges i Solvens II-direktivet bör tillämpas på tjänstepensionsinstitut. Offentliggörandet av utkastet till rekommendationer[18] följdes av ett omfattande samråd.[19] Eiopa levererade sina slutliga rekommendationer i februari 2012, på grundval av vilka generaldirektoratet för inre marknaden och tjänster anordnade ett meningsutbyte mellan berörda parter i samband med en offentlig hearing den 1 mars 2012. Därefter genomförde kommissionens avdelningar en kvantitativ konsekvensbedömning av de kvantitativa kraven samt en undersökning av den administrativa bördan när det gäller styrelseformer och utlämnande av uppgifter. Båda undersökningarna byggde på bidrag från branschen och arbetsmarknadens parter. Detta förslag åtföljs av en konsekvensbedömning som behandlar ett antal politiska alternativ och delalternativ. Rapporten lades först fram för konsekvensbedömningsnämnden den 4 september 2013. Nämnden begärde att konsekvensbedömningen skulle lämnas in på nytt, med ytterligare information om de olika intressentgruppernas synpunkter, problembeskrivning, subsidiaritets- och proportionalitetsaspekter, alternativ och förväntade effekter. Rapporten reviderades i enlighet med detta och de viktigaste ändringarna var följande: i) en mer uttömmande beskrivning av synpunkterna från medlemsstaterna och olika intressentkategorier, ii) en närmare beskrivning av de problem som den föreslagna åtgärden ska lösa, iii) vad gäller subsidiaritet, en närmare beskrivning av argumenten för åtgärder på EU-nivå, iv) ett klargörande av att ytterligare harmonisering av tillsynsrapporteringen inte föreslås, v) ett nytt avsnitt om initiativets effekt på små och medelstora företag, och vi) en närmare beskrivning av de antaganden som används vid beräkningen av de olika alternativens förväntade fördelar och kostnader. Konsekvensbedömningen överlämnades på nytt den 16 oktober 2013. Den 6 november uppgav nämnden att den inte kunde avge ett positivt yttrande och krävde ett antal ytterligare ändringar. 3. Förslagets rättsliga aspekter 3.1. Rättslig grund Detta förslag är en omarbetning av direktiv 2003/41/EG. Det omfattar både en kodifiering av de oförändrade bestämmelserna och en ändring av direktivet. Den rättsliga grunden för direktiv 2003/41/EG är de f.d. artiklarna 47.2, 55 och 95 i EG-fördraget (numera artiklarna 53, 62 och 114.1 i EUF-fördraget). I förslaget bibehålls direktivets rättsliga grund. Det syftar till att den inre marknaden ska grundas såväl på frihet att tillhandahålla tjänster som på etableringsfrihet vid reglering av upptagande och utövande av förvärvsverksamhet som egenföretagare och genom att etablera ett starkt konsumentskydd. Direktiv 2003/41/EG reglerar områden såsom verksamhetsvillkoren för tjänstepensionsinstitut, inbegripet ett gemensamt tillvägagångssätt för registrering eller tillstånd, regler och förfaranden som ska följas när tjänstepensionsinstitut vill erbjuda sina tjänster i andra medlemsstater, kvantitativa solvensregler, placeringsregler som bygger på aktsamhetsprincipen, kraven på effektiv förvaltning, inklusive lämplighetskrav, användning av internrevision och aktuarietjänster, riskhanteringskrav, användningen av förvaringsinstitut, information som ska lämnas till medlemmar och förmånstagare samt tillsynsbefogenheter och rapporteringsskyldigheter. Detta förslag bygger vidare på dessa element. Vad gäller den information som tjänstepensionsinstitutet ska lämna införs till exempel ett pensionsbesked på EU-nivå. För en effektiv förvaltning av tjänstepensionsinstitut innehåller förslaget närmare bestämmelser om lämpliga funktioner och nyckelfunktioner, inklusive riskhantering. Förslaget syftar också till att underlätta verksamhet över gränserna. De två syftena med direktiv 2003/41/EG bibehålls. Inget av syftena är sekundärt eller indirekt i förhållande till det andra. T.ex. en professionalisering av tjänstepensionsinstitutens förvaltning genom att fastställa den centrala ledningens uppgifter och ansvarsområden och införandet av en långsiktig självriskbedömning stärker konsumentskyddet. Omvänt kan bättre information genom pensionsbeskedet ge medlemmar och förmånstagare möjligheter att hålla tjänstepensionsinstitutens ledningar ansvariga. En högre grad av harmonisering av dessa krav underlättar verksamhet över gränserna genom att minska transaktionskostnaderna och främja marknadsinnovation. 3.2. Subsidiaritet och proportionalitet Åtgärder på EU-nivå på detta område ger ett mervärde eftersom åtgärder enbart från medlemsstaternas sida inte i) undanröjer hindren för tjänstepensionsinstitutens verksamhet över gränserna, ii) garanterar en högre miniminivå på konsumentskyddet i EU, iii) medför skalfördelar, riskspridning och innovation som verksamhet över gränserna förknippas med, iv) undviker regleringsarbitrage mellan finansiella tjänstesektorer, v) undviker regleringsarbitrage mellan medlemsstater eller vi) beaktar gränsarbetarnas intressen. Enligt den föreslagna åtgärden behåller medlemsstaterna det fulla ansvaret för organiserandet av sina pensionssystem. Översynen ifrågasätter inte detta prerogativ. Översynen omfattar inte heller frågor som faller under nationell social-, arbets-, skatte- eller avtalslagstiftning. Förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen enligt artikel 5.4 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I de valda alternativen eftersträvas en avvägning mellan allmänintresset, skyddet av medlemmar och förmånstagare samt kostnaderna för institut, sponsorer och tillsynsmyndigheter. Alternativen har övervägts omsorgsfullt och utarbetats som minimistandarder och skräddarsytts med hänsyn till olika affärsmodeller. Detta är skälet till att förslaget totalt sett kommer att främja tjänstepensionerna. 3.3. Hänvisningar till andra direktiv Detta förslag är en omarbetning och det hänvisas till direktiven 2003/41/EG, 2009/138/EG, 2010/78/EU[20], 2011/61/EU och 2013/14/EU[21]. Direktiv 2003/41/EG kommer att upphävas genom detta direktiv. 3.4. Närmare redogörelse för förslaget Eftersom detta är en omarbetning av direktiv 2003/41/EG, inriktas detaljförklaringen nedan enbart på nya bestämmelser eller bestämmelser som ska ändras. Avdelning I – ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 6 omfattar nu nya och/eller förtydligade definitioner av ”uppdragsgivande företag”, ”hemmedlemsstat”, ”värdmedlemsstat”, ”överförande” och ”mottagande institut”, ”reglerad marknad”, ”multilateral handelsplattform”, ”organiserad handelsplattform” och ”varaktiga medier” och nyckelfunktioner. Artikel 9, jämförd med artikel 10, anger inte längre verksamhetsvillkoren separat utan ålägger medlemsstaterna att se till att varje institut är registrerat eller godkänt och att det har korrekt upprättade regler för pensionsplanen. Artikel 12 ändras på tre sätt. För det första anges det att ett institut bedriver verksamhet över gränserna när det förvaltar en pensionsplan som omfattas av social- och arbetsmarknadslagstiftningen i en annan medlemsstat, även i situationer där institutet och det uppdragsgivande företaget är belägna i samma medlemsstat.[22] För det andra krävs det i punkt 4 ett motiverat beslut av en behörig myndighet i hemmedlemsstaten, om myndigheten förbjuder verksamhet över gränserna. Om en behörig myndighet i hemmedlemsstaten inte underrättar en behörig myndighet i värdmedlemsstaten ska den dessutom ange skälen för sin vägran. För det tredje får värdmedlemsstaten inte längre ställa ytterligare informationskrav på institut som bedriver verksamhet över gränserna. Orsaken är att ett standardiserat pensionsbesked införs genom detta förslag (se artiklarna 40–54). Artikel 13 fastställer nya regler för gränsöverskridande överföring av pensionsplaner som måste godkännas i förväg av en behörig myndighet i det mottagande institutets hemmedlemsstat. Om inte nationell social- och arbetsmarknadslagstiftning om pensionssystemens uppbyggnad föreskriver annat ska överföringen och villkoren för denna förhandsgodkännas av berörda medlemmar och förmånstagare eller, i förekommande fall, av deras företrädare. Artikel 13 innehåller också regler om utbyte av information om den tillämpliga social- och arbetsmarknadslagstiftning enligt vilken pensionsplanen ska skötas. Skulle det mottagande institutet efter överföringen utföra verksamhet över gränserna gäller artikel 12.8 och 12.9. Institutet kommer att förvalta pensionsplanen i enlighet med social- och arbetsmarknadslagstiftningen i värdmedlemsstaten[23] och kommer därmed inte att ändra skyddsnivån för de medlemmar och förmånstagare som berörs av överföringen. AVDELNING II — Kvantitativa krav Artikel 20 om investeringsregler ändras i tre avseenden. För det första får värdmedlemsstaten inte längre ställa ytterligare investeringskrav på institut som bedriver verksamhet över gränserna. Detta underlättar organiserandet av investeringsförvaltningen, särskilt för avgiftsbestämda pensionsplaner. Detta undergräver inte skyddet för medlemmar och förmånstagare, eftersom det åtföljs av strängare tillsyns- och övervakningsregler. För det andra har artikel 20.6 a har uppdaterats för att motsvara den terminologi som används i förordning (EU) nr.../... [MiFIR]. För det tredje ersätts det vaga begreppet ”riskkapitalmarknader” (artikel 20.6 c) med en terminologi som bättre motsvarar det ursprungliga syftet med denna bestämmelse, nämligen att medlemsstaterna inte får begränsa institutens möjligheter att investera i långsiktiga instrument som inte omsätts på reglerade marknader. Dessutom bör investeringsreglerna inte begränsa investeringar i onoterade tillgångar som finansierar koldioxidsnåla och klimattåliga infrastrukturprojekt. En ytterligare harmonisering av reglerna om institutets ekonomiska solvenssituation föreslås inte. AVDELNING III — VILLKOR SOM REGLERAR VERKSAMHETER För små tjänstepensionsinstitut behåller förslaget möjligheten för medlemsstaterna att undanta institut som förvaltar planer som tillsammans har färre än 100 medlemmar. För andra tjänstepensionsinstitut, garanterar särskilda åtgärder, till exempel om nyckelfunktioner och riskbedömning, att styrningskraven är proportionella. KAPITEL 1 – Styrningssystem Med undantag för artiklarna 31 och 32 (f.d. artiklarna 10 och 12) är denna avdelning ny i direktivet och fastställer nya, detaljerade krav på tjänstepensionsinstitutens styrning. Artikel 21 anger att tjänstepensionsinstitutets förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan har det yttersta ansvaret för att institutet följer de lagar och andra författningar som antagits enligt detta direktiv. Bestämmelserna om styrningen av tjänstepensionsinstituten påverkar inte den roll som arbetsmarknadens parter har i institutens förvaltning. Artikel 22 kräver att instituten ska ha infört ett effektivt styrningssystem som möjliggör en sund och ansvarsfull ledning av deras verksamhet. Detta system ska stå i proportion till arten, omfattningen och komplexiteten hos tjänstepensionsinstitutens verksamhet för att säkerställa att styrningskraven inte blir alltför betungande till exempel för små institut. Artikel 23 kräver att tjänstepensionsinstituten ska se till att alla personer som faktiskt leder ett tjänstepensionsinstitut eller har nyckelfunktioner ska ha kvalifikationer, kunskaper och erfarenheter inom verksamhetsområdet som är tillräckliga för att de ska kunna utöva en sund och ansvarsfull ledning av institutet eller korrekt utöva viktiga funktioner och att de har gott anseende och integritet. Artikel 24 fastställer att instituten måste ha en sund ersättningspolicy och att denna policy måste vara offentlig. I denna artikel föreslås också att kommissionen bör ges befogenhet att anta en delegerad akt. Artikel 25 anger de allmänna principerna för olika nyckelfunktioner. Tjänstepensionsinstitut får låta en enda person eller organisatorisk enhet utöva flera nyckelfunktioner, men ska alltid uppdra riskhanteringsfunktionen till en annan person eller organisatorisk enhet än internrevisionsfunktionen. Artikel 26 anger att tjänstepensionsinstitut måste ha ett effektivt riskhanteringssystem för att fortlöpande spåra, övervaka, hantera och rapportera alla risker, däribland sådana som avser verksamheter som utkontrakterats eller senare utkontrakterats på nytt, som de är eller kan komma att bli exponerade för, och det inbördes beroendet mellan dessa. Riskhanteringen bör stå i proportion till institutens storlek och interna organisation samt deras verksamheters art, omfattning och komplexitet. Artikel 27 föreskriver en effektiv internrevisionsfunktion som utvärderar hur lämpligt och effektivt systemet för internkontroll är samt andra aspekter av institutets styrsystem, inbegripet verksamheter som utkontrakterats eller senare utkontrakterats på nytt. Internrevisionfunktionen ska skötas av minst en oberoende person, inom eller utanför institutet. Artikel 28 kräver en effektiv aktuariefunktion som ska samordna och övervaka beräkningen av de försäkringstekniska avsättningarna samt bedöma hur lämpliga metoderna och de underliggande modellerna är, om medlemmar och förmånstagare inte står för alla risker. Artikel 29 fastställer att instituten måste utarbeta en riskbedömning av pensioner regelbundet och utan dröjsmål när det skett en väsentlig förändring av institutets riskprofil. Bedömningen måste visa att ett antal inslag överensstämmer med nationella krav. Bedömningen bör inbegripa nya eller framväxande risker som avser klimatförändring, resursanvändning och miljö. Riskbedömningen av pensioner bör stå i proportion till institutets storlek och interna organisation samt deras verksamheters art, omfattning och komplexitet. Artikel 30 föreslår att kommissionen ges befogenhet att anta en delegerad akt med avseende på riskbedömningen av pensioner. KAPITEL 2 — Utkontraktering och investeringsförvaltning Artikel 33 föreskriver regler för utkontraktering till tredje man, inklusive verksamheter som utkontrakteras på nytt. KAPITEL 3 — Förvaringsinstitut Artiklarna 35–37 fastställer att tjänstepensionsinstituten ska utse ett enda förvaringsinstitut för förvaring av tillgångar och för kontrolluppgifter, om medlemmar och förmånstagare står för hela placeringsrisken. AVDELNING IV — INFORMATION SOM SKA GES TILL BLIVANDE MEDLEMMAR, MEDLEMMAR OCH FÖRMÅNSTAGARE KAPITEL 1 – Allmänna bestämmelser I detta kapitel fastställs närmare vilka uppgifter som ska lämnas till medlemmar, blivande medlemmar och, efter pensionering, förmånstagare och det bygger vidare på den tidigare artikel 11. Artikel 38 anger de allmänna principerna för utlämnande av uppgifter. Artikel 39 anger vilken typ av information som medlemmar (och förmånstagare) måste få, till exempel om parternas rättigheter och skyldigheter, riskerna och placeringsalternativen och huruvida dessa är standardalternativ eller inte. De villkor som gäller för just den pensionsplanen ska det berörda institutet offentliggöra på en webbplats. Artikel 40 ålägger tjänstepensionsinstituten att var tolfte månad utfärda ett pensionsbesked för den enskilde på tydligast möjliga sätt, även som grund för att mata in uppgifter i en potentiell tjänst för pensionsövervakning som beskrivs i vitboken om pensioner.[24] Om medlemsstaterna redan lämnar omfattande information till enskilda som omfattar en eller flera pensionspelare, kommer de att ha kvar flexibiliteten att själva utforma sina pensionsinformationssystem, så länge som kraven i detta förslag uppfylls. KAPITEL 2 — Pensionsbesked Artiklarna 40–44 anger allmänna bestämmelser för pensionsbeskedet – som är avsett för aktiva medlemmar i pensionsplanen. Idén till ett pensionsbesked har sin grund i Eiopas råd till kommissionen om översynen av direktivet om tjänstepensionsinstitut, bygger på nationell bästa praxis i flera medlemsstater och det internationella arbete som utförts inom OECD[25]. Pensionsbeskedet säkerställer jämförbarhet med uppgifter som krävs av lagstiftningen inom andra finansiella sektorer, till exempel faktabladet för öppna investeringsfonder (fondföretag), samtidigt som hänsyn tas till tjänstepensionssektorns särdrag. Dessutom ger pensionsbeskedet medlemsstaterna tillräckligt med spelrum att införa mer specifika krav och integrerade system som möjliggör jämförbarhet mellan olika pelare i pensionssystemet. Standardiseringen av pensionsbeskedet bör göra det möjligt att automatisera en regelbunden framställning av pensionsbeskedet och att eventuellt utkontraktera det och därmed hålla kostnaderna nere särskilt för mindre institut. Artiklarna 46–53 fastställer pensionsbeskedets beståndsdelar och ska jämföras med artikel 45. Beståndsdelarna är följande: · medlemmens personuppgifter, · institutets namn, · garantier, · saldo, avgifter och kostnader, · pensionsberäkningar, · placeringsprofil, · tidigare resultat, · tilläggsinformation. Artikel 54 föreslår att kommissionen ges befogenhet att anta en delegerad akt med avseende på pensionsbeskedet. ARTIKEL 3 – Andra uppgifter och handlingar som ska lämnas in Detta kapitel avser uppgifter som tjänstepensionsinstitut bör lämna till medlemmar och förmånstagare vid olika pensionsstadier, till exempel strax före registrering, strax före pensionering eller under utbetalningsfasen. Artikel 55 föreskriver särskilda regler om att tjänstepensionsinstitut ska lämna information till blivande medlemmar innan dessa ansluter sig till det berörda tjänstepensionsinstitutets pensionsplan. Artikel 56 anger vilken information som ska lämnas till medlemmarna före pensionering. Denna information bör ges utöver pensionsbeskedet minst två år före pensioneringen, oavsett om det är fastställt på förhand eller inte. Artikel 57 anger i detalj vilken information som ska ges till förmånstagare under utbetalningsfasen. Denna information till förmånstagare bör ersätta pensionsbeskedet. Artikel 58 anger vilken information som på begäran ska tillhandahållas medlemmar och förmånstagare. Avdelning V – TILLSYN KAPITEL 1 — Allmänna regler om tillsyn Artikel 59 anger att skydd av medlemmar och förmånstagare är tillsynens främsta syfte. Artikel 60 preciserar vilka områden som ska anses ingå i tillsyn i samband med detta direktiv. Denna artikel undanröjer den rättsliga osäkerhet om tjänstepensionsinstituten som orsakas av skillnaderna mellan tillsynens omfattning mellan olika medlemsstater. Artikel 61 anger de allmänna tillsynsprinciperna. I artikeln fastställs till exempel att den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten har ensamt ansvar för tillsynen över samtliga tjänstepensionsinstitut som är godkända eller registrerade inom deras jurisdiktion. I artikeln fastställs även principen att tillsynen över tjänstepensionsinstitut måste vara proaktiv och riskbaserad samt läglig och proportionerlig. Artikel 63 inför en tillsynsprocess som syftar till att spåra tjänstepensionsinstitut som har finansiella eller organisatoriska egenskaper eller andra egenskaper som ger dem en högre riskprofil. Artikel 64 säkerställer att alla nya krav som införs genom detta förslag återspeglas i de befogenheter som tilldelas behöriga myndigheter rörande tillhandahållandet av information. Artikel 65 föreskriver att de behöriga myndigheterna måste utföra sina uppgifter på ett överblickbart och ansvarsfullt sätt. KAPITEL 2 – Tystnadsplikt och informationsutbyte Artiklarna 66–71 innehåller bestämmelser och fastställer villkoren för informationsutbyte mellan behöriga myndigheter och myndigheter och organ som bidrar till att stärka det finansiella systemets stabilitet. Avdelning VI – SLUTBESTÄMMELSER Artiklarna 73–81 föreskriver samarbets- och rapporteringsskyldigheter samt villkor för behandlingen av personuppgifter. De omfattar utvärdering och översyn av direktivet, ändring av Solvens II-direktiv 2009/138/EG, sista dagen för genomförandet av direktivet, upphävanden och mottagare. 4. Budgetkonsekvenser Specifika budgetkonsekvenser behandlas i finansieringsöversikten och avser uppgifter som anförtros Eiopa. ê 2003/41/EG 2014/0091 (COD) 2014/0091 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om verksamhet i och tillsyn över tjänstepensionsinstitut (omarbetning) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 5347(2), 6255 och 114(1)95(1) i detta, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, ò ny efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, ê 2003/41/EG med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ò ny efter att ha hört Europeiska datatillsynsmannen, ê 2003/41/EG i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), och av följande skäl: ò ny (1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/41/EG[26] har ändrats väsentligt flera gånger[27]. Med anledning av nya ändringar bör det av tydlighetsskäl omarbetas. ê 2003/41/EG skäl 1 En verklig inre marknad för finansiella tjänster är avgörande för den ekonomiska tillväxten och skapandet av nya arbetstillfällen inom gemenskapen. ê 2003/41/EG skäl 2 (anpassad) ð ny (2) Betydande framsteg har redan gjorts i upprättandet av Denna inre marknaden, vilket har inneburit att ð bör ge ï finansiella institut fått möjlighet att bedriva verksamhet i andra medlemsstater, samtidigt som en hög nivå Ö skyddsnivå Õ säkerställts för ð tjänstepensionsplaners medlemmar och förmånstagare ï konsumentskyddet på området finansiella tjänster. ê 2003/41/EG skäl 3 (anpassad) I kommissionens meddelande "Att genomföra handlingsramen för finansmarknaderna: en handlingsplan" anges en rad åtgärder som behövs för att fullborda den inre marknaden för finansiella tjänster, och Europeiska rådet manade vid sitt möte i Lissabon den 23 och 24 mars 2000 till att denna handlingsplan skulle genomföras senast 2005. ê 2003/41/EG skäl 4 (anpassad) I handlingsplanen för finansiella tjänster framhålls att högsta prioritet bör ges åt behovet av att upprätta ett direktiv om särskild tillsyn över institut som tillhandahåller tjänstepensioner, eftersom dessa är viktiga finansiella institut som spelar en nyckelroll när det gäller att säkerställa de finansiella marknadernas integration, effektivitet och likviditet, men som inte omfattas av en samlad ramlagstiftning på gemenskapsnivå som ger dem möjlighet att fullt ut utnyttja den inre marknadens fördelar. ò ny (3) Direktiv 2003/41/EG utgjorde ett första steg på vägen mot en lagstiftning om en inre marknad för tjänstepensioner organiserad på europeisk nivå. En verklig inre marknad för tjänstepensioner är avgörande för ekonomisk tillväxt och skapande av arbetstillfällen i Europeiska unionen och för att kunna ta itu med den utmaning som det åldrande europeiska samhället innebär. Direktivet från 2003 har inte ändrats väsentligt mot införandet av ett modernt riskbaserat styrningssystem även för tjänstepensionsinstitut. ê 2003/41/EG skäl 5 (anpassad) ð ny (4) ð Åtgärder behövs för att vidareutveckla ett kompletterande privat pensionssparande, såsom tjänstepensioner. Detta är viktigt eftersom de sociala trygghetssystemen utsätts för allt större tryck, vilket innebär att medborgarna kommer att bli alltmer beroende av tjänstepensioner som ett komplement i framtiden. ï Eftersom systemen för social trygghet utsätts för allt större påfrestningar kommer tjänstepensioner i högre grad att utnyttjas som ett komplement i framtiden. Tjänstepensioner bör därför utvecklas, dock utan att socialförsäkringspensionssystemens betydelse ifrågasätts när det gäller ett tryggt, varaktigt och effektivt socialt skydd, som bör garantera en godtagbar levnadsstandard på ålderdomen och som därför bör stå i fokus för målet att förstärka den europeiska sociala modellen ò ny (5) Detta direktiv respekterar de grundläggande rättigheterna och iakttar de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till skydd av personuppgifter, rätten att bedriva näringsverksamhet och rätten till en hög konsumentskyddsnivå, särskilt genom att säkerställa en större öppenhet kring pensioner, en väl underbyggd personlig finansiell planering och pensionsplanering samt genom att göra det lättare för tjänstepensionsinstitut och företag att bedriva verksamhet över gränserna. Detta direktiv bör tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer. (6) Trots att direktiv 2003/41/EG har trätt i kraft återstår viktiga tillsynsrelaterade hinder som gör det dyrare för institut att förvalta pensionsplaner över gränserna. Dessutom måste det nuvarande minimiskyddet för medlemmar och förmånstagare höjas. Detta är desto viktigare på grund av det kraftigt ökade antalet antalet européer som är beroende av system som innebär att livslängds- och marknadsrisker överförs från den institution eller det företag som erbjuder tjänstepensionsplanen (det uppdragsgivande företaget) på enskilda. Dessutom måste den nuvarande miniminivån höjas på den information som lämnas till medlemmar och förmånstagare. Denna utveckling kräver en ändring av direktivet. ê 2003/41/EG skäl 7 (7) Syftet med de aktsamhetsregler som fastställs i detta direktiv är dels att garantera en hög grad av trygghet för de framtida pensionärerna genom att införa strikta tillsynskrav, dels att möjliggöra effektiv förvaltning av tjänstepensionsplaner. ê 2003/41/EG skäl 8 (8) Institut som drivs helt åtskilt från ett uppdragsgivande företag och som förvaltar fonderade medel utifrån det enda syftet att tillhandahålla pensionsförmåner bör ha frihet att tillhandahålla tjänster och frihet att investera utan begränsningar, med förbehåll endast för samordnade aktsamhetskrav, oavsett om dessa institut är juridiska personer eller inte. ê 2003/41/EG skäl 9 (9) I enlighet med subsidiaritetsprincipen bör medlemsstaterna fortfarande ha det fulla ansvaret för tjänstepensionssystemens uppbyggnad, liksom för beslut om vilken roll var och en av de tre "pelarna" i pensionsförsäkringssystemet ska spela i enskilda medlemsstater. När det gäller den andra pelaren bör de också ha det fulla ansvaret för den roll och funktion som de olika institut som tillhandahåller tjänstepensionsförmåner har, t.ex. branschtäckande pensionsfonder, företagspensionsfonder och livförsäkringsföretag. Detta direktiv är inte ägnat att ifrågasätta detta prerogativ. ê 2003/41/EG skäl 10 (10) De nationella reglerna för egenföretagares engagemang i tjänstepensionsinstitut skiljer sig åt. I vissa medlemsstater kan tjänstepensionsinstitut drivas på grundval av överenskommelser med en branschorganisation eller grupper av sådana vars medlemmar uppträder i egenskap av egenföretagare eller direkt med egenföretagare och anställda. I vissa medlemsstater kan en egenföretagare även bli medlem i ett institut när denne uppträder i egenskap av arbetsgivare eller tillhandahåller sina yrkesmässiga tjänster åt ett företag. I vissa medlemsstater kan inte egenföretagare bli medlemmar i ett tjänstepensionsinstitut om inte vissa villkor, inbegripet sådana som framgår av social- och arbetsmarknadslagstiftningen, är uppfyllda. ê 2003/41/EG skäl 11 (11) Institut som förvaltar planer som betraktas som en del av sociala trygghetssystem, vilka redan har samordnats på gemenskapsunionsnivå, bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde. Hänsyn bör dock tas till de specifika förutsättningar som gäller för de institut som i en enskild medlemsstat förvaltar såväl planer som betraktas som en del av sociala trygghetssystem som tjänstepensionsplaner. ê 2003/41/EG skäl 12 (12) Finansiella institut som redan omfattas av ramlagstiftning på gemenskapsunionsnivå bör generellt undantas från detta direktivs tillämpningsområde. Eftersom sådana institut i vissa fall även erbjuder tjänster på tjänstepensionsområdet, är det dock viktigt att se till att detta direktiv inte ger upphov till någon snedvridning av konkurrensen. Sådan snedvridning kan undvikas om aktsamhetskraven i detta direktiv tillämpas på livförsäkringsföretagens tjänstepensionsverksamhet. Kommissionen bör även noggrant övervaka situationen på marknaden för tjänstepensioner och beakta möjligheten att utvidga den frivilliga tillämpningen av detta direktiv till andra reglerade finansiella institut. ê 2003/41/EG skäl 13 (13) När syftet är att trygga ekonomisk försörjning under pensionstiden bör förmåner från tjänstepensionsinstituten i regel utgöras av utbetalning av pension under återstående livstid. Även utbetalning under viss tid eller utbetalning av ett engångsbelopp bör vara möjligt. ê 2003/41/EG skäl 14 (14) Det är viktigt att se till att äldre och funktionshindrade personer inte riskerar fattigdom utan kan åtnjuta en rimlig levnadsstandard. Tillräcklig täckning för biometriska risker i tjänstepensionsprogram är en viktig aspekt i kampen mot fattigdom och osäkerhet bland äldre personer. När pensionsprogram inrättas bör arbetsgivare och arbetstagare, eller deras respektive företrädare, beakta möjligheten att pensionsprogrammet inbegriper täckning för risker kopplade till lång levnad och invaliditet samt efterlevandeskydd. ê 2003/41/EG skäl 15 (15) Om medlemsstaterna ges möjlighet att från tillämpningsområdet för nationell genomförandelagstiftning undanta institut som förvaltar planer som tillsammans har färre än hundra medlemmar, kan tillsynen underlättas i vissa medlemsstater utan att detta hindrar att den inre marknaden på detta område fungerar väl. Detta bör emellertid inte undergräva sådana instituts rätt att för förvaltningen av investeringsportföljen och för förvaringen av tillgångarna utse kapitalförvaltare och förvaringsinstitut som är etablerade och vederbörligen auktoriserade i andra medlemsstater. ê 2003/41/EG skäl 16 (16) Sådana institut som "Unterstützungskassen" i Tyskland, där medlemmarna inte har någon laglig rätt till förmåner med visst belopp och där deras intressen skyddas av en obligatorisk lagstadgad obeståndsförsäkring, bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde. ê 2003/41/EG skäl 17 (17) För att skydda medlemmarna och förmånstagarna bör tjänstepensionsinstituten begränsa sin verksamhet till sådana verksamheter som avses i detta direktiv, inbegripet verksamheter som direkt föranleds av dessa. ê 2003/41/EG skäl 18 (18) Om ett uppdragsgivande företag går i konkurs riskerar en medlem att förlora både sitt arbete och sina intjänade pensionsrättigheter. Detta gör det nödvändigt att säkerställa en tydlig åtskillnad mellan det uppdragsgivande företaget och institutet samt att minimikrav på aktsamhet fastställs för att skydda medlemmarna. ê 2003/41/EG skäl 19 (19) Driften av tjänstepensionsinstitut och tillsynen över dessa företer betydande skillnader i de olika medlemsstaterna. I vissa medlemsstater kan tillsynen utövas inte bara över själva instituten utan också över de enheter eller företag som har auktoriserats för att driva dessa institut. Medlemsstaterna bör kunna ta hänsyn till sådana särdrag så länge som alla krav i detta direktiv uppfylls på ett korrekt sätt. Medlemsstaterna bör även kunna tillåta försäkringsföretag och andra finansiella företag att leda tjänstepensionsinstitut. ê 2003/41/EG skäl 20 (20) Tjänstepensionsinstituten tillhandahåller finansiella tjänster och har ett stort ansvar för tillhandahållande av tjänstepensionsförmåner, och de bör därför när det gäller deras verksamhet och villkoren för denna uppfylla vissa minimikrav på aktsamhet. ê 2003/41/EG skäl 21 (21) Det stora antalet institut i vissa medlemsstater kräver en pragmatisk lösning när det gäller kravet på förhandsgodkännande av institut. Om ett institut önskar förvalta en plan i en annan medlemsstat krävs det dock ett förhandsgodkännande av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten. ê 2003/41/EG skäl 36 (anpassad) ð ny (22) Utan att det påverkar tillämpningen av nationell social- och arbetsmarknadslagstiftning på pensionssystemen, inbegripet obligatoriskt medlemskap och utfallen av kollektivavtal, bör instituten kunna erbjuda sina tjänster i andra medlemsstater ð efter erhållande av tillstånd från den behöriga myndigheten i institutets hemmedlemsstat ï. Instituten bör tillåtas att åta sig uppdrag för företag som är etablerade i ð någon av EU:s ï andra medlemsstater och att förvalta pensionsplaner med medlemmar i mer än en medlemsstat. Detta kan komma att ge betydande stordriftsfördelar för instituten själva, men också förbättra konkurrenskraften hos unionens gemenskapens näringsliv och underlätta arbetskraftens rörlighet. För detta krävs ett ömsesidigt erkännande av aktsamhetskraven. Om inget annat anges bör de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland utöva tillsyn över att aktsamhetskraven uppfylls. ê 2003/41/EG skäl 37 ð ny (23) Rätten för ett institut i en medlemsstat att förvalta en tjänstepensionsplan som avtalats i en annan medlemsstat bör utövas med fullständigt iakttagande av bestämmelserna i gällande social- och arbetsmarknadslagstiftning i värdmedlemsstaten i den mån lagstiftningen är relevant för tjänstepensioner, exempelvis definitionen och utbetalningen av pensionsförmåner och villkoren för överföring av pensionsrättigheter. ð Tillsynsreglernas omfattning bör klargöras för att säkerställa rättslig klarhet för institutens verksamhet över gränserna. ï ò ny (24) Instituten bör kunna överföra pensionsplaner till andra institut över gränserna inom unionen i syfte att underlätta organisationen av tjänstepensioner på unionsnivå, endast med tillstånd av den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten för det institut som tar emot pensionsplanen (det mottagande institutet). Om inte den nationella social- och arbetsmarknadslagstiftningen avseende pensionssystem föreskriver annat bör överföringen och villkoren för denna förhandsgodkännas av berörda medlemmar och förmånstagare eller, i förekommande fall, av deras företrädare. ê 2003/41/EG skäl 26 (25) Aktsamhet vid beräkningen av de tekniska avsättningarna är en grundläggande förutsättning för att det ska kunna säkerställas att pensionsåtagandena kan uppfyllas. Tekniska avsättningar bör beräknas enligt erkända aktuariella metoder och bestyrkas av kvalificerade personer. Maximiräntesatserna bör väljas på ett aktsamt sätt enligt relevanta nationella bestämmelser. De tekniska avsättningarna bör motsvara ett minimibelopp som är tillräckligt både för den fortsatta utbetalningen av de förmåner som redan är under utbetalning till förmånstagarna och för att återspegla de åtaganden som följer av medlemmarnas intjänade pensionsrättigheter. ê 2003/41/EG skäl 27 (anpassad) (26) Det finns betydande skillnader mellan instituten i olika medlemsstater beträffande vilka risker som täcks. De medlemsstater som är hemländer Ö Hemmedlemsstaterna Õ bör därför ha möjlighet att fastställa ytterligare, mer detaljerade bestämmelser för beräkningen av de tekniska avsättningarna förutom bestämmelserna i detta direktiv. ê 2003/41/EG skäl 28 (27) Tillräckliga och lämpliga tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna skyddar pensionsplanens medlemmar och förmånstagare i händelse av det uppdragsgivande företagets insolvens. I synnerhet när det gäller verksamheter över gränserna krävs det för ett ömsesidigt erkännande av de tillsynsprinciper som tillämpas i medlemsstaterna att de tekniska avsättningarna alltid är fullt täckta. ê 2003/41/EG skäl 29 (28) Om ett institut inte bedriver verksamhet över gränserna, bör medlemsstaterna utan att det påverkar tillämpningen av kraven i rådets direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens få tillåta en otillräcklig skuldtäckning av de tekniska avsättningarna, förutsatt att institutet har upprättat en tillfredsställande plan för hur fullständig skuldtäckning ska kunna återställas.[28] ê 2003/41/EG skäl 30 (29) I många fall kan det vara det uppdragsgivande företaget och inte institutet självt som står för de biometriska riskerna eller som garanterar vissa förmåner eller viss avkastning. Det förekommer dock även att institutet självt står för sådana risker eller lämnar sådana garantier, varvid det uppdragsgivande företaget i allmänhet har uppfyllt sina förpliktelser i och med de nödvändiga inbetalningarna. I dessa fall liknar de produkter som institutet erbjuder dem som tillhandahålls av livförsäkringsföretag, och de berörda instituten bör uppfylla i vart fall samma krav på supplementärt kapital som livförsäkringsföretag. ê 2003/41/EG skäl 31 (30) Tjänstepensionsinstitut är mycket långsiktiga investerare. De tillgångar som dessa institut förfogar över får i regel inte lösas in annat än för tillhandahållande av pensionsförmåner. För att medlemmarnas och förmånstagarnas rättigheter ska skyddas på ett fullgott sätt bör instituten även ha möjlighet att välja placeringar som passar åtagandenas specifika typ och varaktighet. Dessa förhållanden kräver en effektiv tillsyn och en inriktning på investeringsregler som ger instituten det handlingsutrymme som behövs för att de ska kunna besluta om den säkraste och mest effektiva placeringspolicyn och som ålägger dem att agera på ett aktsamt sätt. Iakttagandet av aktsamhetsprincipen kräver därför en placeringspolicy som är anpassad till medlemsstrukturen i det enskilda tjänstepensionsinstitutet. ê 2003/41/EG skäl 6 (anpassad) (31) Detta direktiv utgör således ett första steg på vägen mot en inre marknad för tjänstepensioner som organiseras på europeisk nivå. Genom att det fastställs att aktsamhetsprincipen ("the prudent person rule") ska vara den grundläggande principen för kapitalplaceringar och genom att det görs möjligt för institut att bedriva verksamhet över gränserna främjas en överflyttning av sparandet till tjänstepensionsområdet, vilket bidrar till ekonomiska och sociala framsteg. ê 2003/41/EG skäl 32 (anpassad) (32) Tillsynsmetoder och tillsynspraxis skiljer sig åt mellan medlemsstaterna. Dessa bör därför ges visst utrymme att efter eget skön i detalj utforma de investeringsregler som de önskar kräva att institut som är etablerade inom deras territorier ska följa. Dessa regler får dock inte inskränka den fria rörligheten för kapital, såvida det inte är motiverat av aktsamhetsskäl. ê 2003/41/EG skäl 33 (anpassad) ð ny (33) Eftersom tjänstepensionsinstituten är mycket långsiktiga investerare med låga likviditetsrisker, har de förutsättningar att inom aktsamma gränser investera såväl i icke-likvida tillgångar, t.ex. aktier, som på ð i instrument som har en långsiktig ekonomisk profil och inte är föremål för handel på reglerade marknader, multilaterala handelsplattformar eller organiserade handelsplattformar ï på riskkapitalmarknaderna. De kan också utnyttja fördelarna med en internationell diversifiering. Det bör därför inte, annat än av aktsamhetsskäl, finnas några begränsningar för investeringar i aktier, på riskkapitalmarknader eller i valutor andra än dem som åtagandena är uttryckta i ð eller i instrument som har en långsiktig ekonomisk profil och inte är föremål för handel på reglerade marknader, multilaterala handelsplattformar eller organiserade handelsplattformar ï. ò ny (34) Tolkningen av vad som utgör instrument med en långsiktig ekonomisk profil är vid. Dessa instrument är ej överförbara värdepapper och har därför inte tillgång till likviditeten på andrahandsmarknader. De kräver ofta åtaganden med fast tidsfrist, vilket begränsar deras säljbarhet. Dessa instrument bör tolkas så att de inbegriper andelar, skuldinstrument i icke börsnoterade företag och lån som tillhandahålls dem. Onoterade företag omfattar infrastrukturprojekt, icke-börsnoterade företag som eftersträvar tillväxt, fastigheter eller andra tillgångar som skulle kunna vara lämpliga för långsiktiga placeringsändamål. Koldioxidsnåla och klimattåliga infrastrukturprojekt är ofta onoterade tillgångar och baseras på långfristiga krediter för finansiering av projekt. ê 2003/41/EG skäl 34 (anpassad) Om institutet emellertid bedriver verksamhet över gränserna, kan den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten kräva att institutet tillämpar begränsningar för investeringar i aktier och liknande tillgångar som inte är föremål för handel på reglerade marknader, i aktier och andra överlåtbara instrument som ges ut av samma företag eller i tillgångar denominerade i icke-matchande valutor, under förutsättning att dessa regler även gäller för institut i värdmedlemsstaten. ê 2003/41/EG skäl 35 (anpassad) Restriktioner rörande institutens fria val av godkända kapitalförvaltare och förvaringsinstitut begränsar konkurrensen på den inre marknaden och bör därför tas bort. ò ny (35) Instituten bör ha rätt att investera i andra medlemsstater i enlighet med bestämmelserna i deras hemmedlemsstat för att minska kostnaderna vid verksamhet över gränserna. Värdmedlemsstaterna bör därför inte tillåtas ålägga institut i andra medlemsstater ytterligare placeringskrav. (36) Vissa risker kan inte minskas genom kvantitativa krav, återspeglade i tekniska avsättningar och finansieringskrav, utan kan hanteras på rätt sätt endast genom att man ställer krav på styrningen. Att säkerställa ett effektivt styrningssystem är därför av central betydelse för en fullgod riskhantering. Dessa system bör stå i proportion till verksamhetens art, omfattning och komplexitet. (37) En ersättningspolicy som uppmuntrar till ett överdrivet risktagande kan undergräva en sund och effektiv riskhantering i tjänstepensionsinstitut. Principer och krav på offentliggörande rörande ersättningspolicyn som är tillämpliga på andra typer av finansinstitut i unionen bör göras tillämpliga även på tjänstepensionsinstitut, med hänsyn till institutens specifika styrningsstruktur jämfört med andra typer av finansinstitut och behovet av att ta hänsyn till verksamhetens storlek, art, omfattning och komplexitet i tjänstepensionsinstitut. (38) En nyckelfunktion är en intern kapacitet att utföra vissa styrningsuppgifter. Instituten bör ha tillräcklig kapacitet för en riskhanteringsfunktion, en internrevisionsfunktion samt, i förekommande fall, en aktuariefunktion. Fastställandet av en viss nyckelfunktion hindrar inte institutet från att fritt besluta hur det vill organisera denna nyckelfunktion i praktiken, om inte annat anges i direktivet. Detta bör inte leda till onödigt betungande krav eftersom hänsyn bör tas till institutverksamhetens art, omfattning och komplexitet. (39) Alla personer som utför nyckelfunktioner bör vara lämpliga för sin uppgift. Dock bör endast de personer som innehar nyckelfunktioner omfattas av kraven på anmälan till den behöriga myndigheten. (40) Dessutom bör det, med undantag av den interna revisionsfunktionen, i mindre och mer okomplicerade institut vara möjligt för en enda person eller organisatorisk enhet att utföra flera nyckelfunktioner. Den person eller enhet som utövar en nyckelfunktion bör dock vara en annan än den som utövar en liknande nyckelfunktion i det uppdragsgivande företaget, även om den behöriga myndigheten bör ha befogenheter att bevilja ett undantag med hänsyn till storleken, arten, omfattningen och komplexiteten hos institutens verksamheter. (41) Det är viktigt att institutet förbättrar sin riskhantering så att potentiell sårbarhet för pensionsplanens långsiktiga bärkraft kan förstås på rätt sätt och diskuteras med de behöriga myndigheterna. Instituten bör som ett led i sina riskhanteringssystem göra en riskbedömning för sina verksamheter som rör pensioner. Denna riskbedömning bör också göras tillgänglig för de behöriga myndigheterna. Vid denna riskbedömning bör instituten bland annat tillhandahålla en kvalitativ beskrivning av de viktigaste faktorer som avgör deras finansieringsposition i enlighet med nationell lagstiftning, hur effektiva deras riskhanteringssystem är och förmågan att följa de tekniska bestämmelsernas krav. Denna riskbedömning bör omfatta nya eller framväxande risker, t.ex. risker som är kopplade till klimatförändring, resursanvändning eller miljö. ê 2003/41/EG skäl 22 (42) Varje medlemsstat bör kräva att varje institut som är etablerat inom dess territorium upprättar årsbokslut och förvaltningsberättelser i vilka hänsyn tas till varje pensionsplan som institutet hanterar, och, vid behov, årsbokslut och förvaltningsberättelser för varje pensionsplan. Årsbokslut och förvaltningsberättelser som ger en rättvisande och korrekt bild av institutets tillgångar, skulder och finansiella ställning, i vilka hänsyn tas till varje pensionsplan som institutet hanterar, och som vederbörligen godkänts av en auktoriserad person, är en mycket betydelsefull informationskälla för planens medlemmar och förmånstagare samt för de behöriga myndigheterna. I synnerhet gör de det möjligt för de behöriga myndigheterna att övervaka institutets finansiella sundhet och att bedöma om det kan uppfylla alla sina avtalsmässiga förpliktelser. ê 2003/41/EG skäl 24 (43) Ett instituts placeringspolicy är en avgörande faktor både vad avser tjänstepensionernas säkerhet och för att hålla kostnaderna för dessa på en rimlig nivå. Instituten bör därför upprätta och minst vart tredje år se över skriftliga riktlinjer för placeringsverksamheten. Dessa bör göras tillgängliga för de behöriga myndigheterna och på begäran även för pensionsplanens medlemmar och förmånstagare. ò ny (44) Instituten bör ha rätt att helt eller delvis överlåta sin förvaltning till andra enheter som arbetar för deras räkning. Instituten bör fortfarande ha det fulla ansvaret för att uppfylla alla sina förpliktelser enligt detta direktiv när de utkontrakterar nyckelfunktioner eller annan verksamhet. (45) Förvaring och tillsynskrav som avser institutens tillgångar bör stärkas genom att klargöra förvaringsinstitutets roller och uppgifter. Endast institut som förvaltar pensionsplaner där medlemmar och förmånstagare stå för alla risker bör åläggas att utse ett förvaringsinstitut. ê 2003/41/EG skäl 23 (anpassad) Ändamålsenlig information om pensionsplanen till medlemmar och förmånstagare är av avgörande betydelse. Detta är särskilt viktigt när det gäller framställningar om information avseende institutets finansiella sundhet, avtalsbestämmelserna, förmånerna och den faktiska finansieringen av de intjänade pensionsrättigheterna, placeringspolicyn och hanteringen av risker och kostnader. ò ny (46) Instituten bör ge tydlig och lämplig information till blivande medlemmar, medlemmar och förmånstagare till stöd för sina beslut om deras pensioner och säkerställa en hög grad av öppenhet under de olika faserna i en pensionsplan som omfattar preliminär registrering, medlemskap (inbegripet förtidspensionering) och tiden efter pensioneringen. Särskilt bör lämnas information om förvärvade pensionsrättigheter, beräknad nivå på pensionsförmånerna, risker och garantier samt kostnader. Om medlemmarna står för en placeringsrisk är det också mycket viktigt med ytterligare information om placeringsprofilen, tillgängliga alternativ och tidigare resultat. (47) Innan blivande medlemmar ansluter sig till en pensionsplan bör de ges all den information de behöver för att kunna göra ett välgrundat val, t.ex. om möjligheterna att gå ur planen, avgifter, kostnader och placeringsalternativ, i förekommande fall. (48) För institutsmedlemmar som ännu inte har gått i pension bör instituten utarbeta ett standardiserat pensionsbesked som innehåller viktig personlig och allmän information om pensionsplanen. Pensionsbeskedet bör ha ett standardformat för att underlätta förståelsen av pensionsrättigheter över tiden och inom olika pensionsplaner och för att främja arbetskraftens rörlighet. (49) Instituten bör underrätta sina medlemmar i tillräckligt god tid före pensioneringen om de utbetalningsalternativ de kan välja mellan. Om pensionen inte betalas ut som en livränta, bör medlemmar som närmar sig pensionering underrättas om tillgängliga förmånsutbetalningsprodukter för att underlätta finansiell planering inför pensionen. (50) Under den fas när pensionen utbetalas bör förmånstagarna fortsätta att få information om sina förmåner och motsvarande utbetalningsalternativ. Detta är särskilt viktigt när förmånstagare står för en betydande del av placeringsrisken under utbetalningsfasen. (51) Den behöriga myndigheten bör utöva sina befogenheter i det huvudsakliga syftet att skydda medlemmar och förmånstagare. (52) Tillsynens omfattning varierar mellan medlemsstaterna. Detta kan orsaka problem om ett institut måste följa tillsynsreglerna i sin hemmedlemsstat och samtidigt följa social- och arbetsmarknadslagstiftningen i sin värdmedlemsstat. Klargörandet av vilka områden som ska anses vara en del av tillsynen enligt detta direktiv minskar den rättsliga osäkerheten och tillhörande transaktionskostnader. (53) En inre marknad för tjänstepensionsinstitut kräver ett ömsesidigt erkännande av aktsamhetskraven. Institutets efterlevnad av dessa krav bör övervakas av de behöriga myndigheterna i institutets hemmedlemsstat. Medlemsstaterna bör ge de behöriga myndigheterna nödvändiga befogenheter för att använda förebyggande eller korrigerande åtgärder om ett institut bryter mot något av kraven i detta direktiv. ê 2003/41/EG skäl 25 (anpassad) För att de behöriga myndigheterna ska kunna utföra sina lagstadgade uppgifter bör de ges ändamålsenlig rätt till information och befogenheter att ingripa mot institut och de personer som faktiskt driver dem. Om ett tjänstepensionsinstitut har överlåtit vissa funktioner av väsentlig betydelse, t.ex. kapitalförvaltning, informationsteknik eller bokföring, till andra företag (”outsourcing”) bör denna rätt till information och dessa befogenheter att ingripa kunna utsträckas till att täcka dessa utlokaliserade funktioner, för att myndigheterna ska kunna kontrollera huruvida verksamheterna drivs i enlighet med tillsynsbestämmelserna. ò ny (54) För att säkerställa en effektiv tillsyn över verksamheter som utkontrakterats, inklusive all verksamhet som senare utkontrakteras på nytt, är det viktigt att de behöriga myndigheterna har tillgång till alla relevanta uppgifter som innehas av tjänsteleverantörer till vilka verksamheter har överlåtits, oavsett om den senare är en reglerad eller oreglerad enhet, och har rätt att genomföra inspektioner på plats. För att myndigheterna ska kunna ta hänsyn till marknadsutvecklingen och förvissa sig om att villkoren för utkontraktering fortlöpande efterlevs bör de underrätta de behöriga myndigheterna innan kritiska eller viktiga verksamheter utkontrakteras. (55) Det bör införas bestämmelser om informationsutbyte mellan behöriga myndigheter, andra myndigheter och organ som arbetar med ansvar för att stärka den finansiella stabiliteten och uppsägning av pensionsplaner. Det är därför nödvändigt att närmare ange under vilka förhållanden sådant informationsutbyte bör vara möjligt. När information får offentliggöras endast med de behöriga myndigheternas uttryckliga tillstånd bör dessa myndigheter, när så är lämpligt, få ställa stränga krav som villkor för tillståndet. (56) Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG[29] reglerar den behandling av personuppgifter som utförs i medlemsstaterna inom ramen för det här direktivet och under de behöriga myndigheternas översinseende. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001[30] reglerar den behandling av personuppgifter som utförs av de europeiska tillsynsmyndigheterna i enlighet med det här direktivet och under Europeiska datatillsynsmannens överinseende. Behandling av personuppgifter inom detta direktivs ramar, som de behöriga myndigheternas utbyte eller överföring av personuppgifter, bör följa nationella regler som införlivar direktiv 95/46/EG. De europeiska tillsynsmyndigheternas utbyte eller överföring av information bör följa förordning (EG) nr 45/2001. (57) För att säkerställa en väl fungerande inre marknad för tjänstepensioner som organiseras på europeisk nivå bör kommissionen, efter samråd med Eiopa, se över och rapportera om tillämpningen av detta direktiv och bör lägga fram denna rapport för Europaparlamentet och rådet fyra år efter detta direktivs ikraftträdande. I denna översyn bör särskilt bedömas tillämpningen av reglerna för beräkningen av försäkringstekniska avsättningar, finansiering av tekniska avsättningar, lagstadgat eget kapital, solvensmarginaler, placeringsregler och eventuella andra aspekter rörande institutets ekonomiska solvens. (58) För att säkerställa en sund konkurrens mellan instituten bör den övergångsperiod förlängas till och med den 31 december 2022 som ger försäkringsföretag som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG[31] möjlighet att bedriva sin tjänstepensionsverksamhet enligt de regler som avses i artikel 4 i det direktivet. Direktiv 2009/138/EG bör därför ändras i enlighet med detta. (59) För att precisera de krav som anges i detta direktiv bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen för att förtydliga ersättningspolicyn, riskbedömningen av pensioner och pensionsbeskedet. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedelsearbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. ê 2003/41/EG skäl 38 (anpassad) När en plans tillgångar och skulder hanteras fullständigt åtskilt (”ring-fenced”) är bestämmelserna i detta direktiv tillämpliga separat på denna plan. ê 2003/41/EG skäl 39 (anpassad) Det är viktigt att vidta åtgärder för samarbete mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter i tillsynssyfte och mellan dessa myndigheter och kommissionen i andra syften. För att de behöriga myndigheterna ska kunna uppfylla sina skyldigheter och bidra till att detta direktiv genomförs konsekvent och utan dröjsmål, bör de förse varandra med den information som är nödvändig för tillämpningen av detta direktiv. Kommissionen har uppgett att den avser att inrätta en kommitté för tillsynsorgan i syfte att uppmuntra till samarbete, samordning och diskussioner mellan behöriga nationella myndigheter och att främja ett konsekvent genomförande av detta direktiv. ê 2003/41/EG skäl 40 (60) Eftersom målet för den föreslagna åtgärden, nämligen att skapa en rättslig ram på unionsgemenskapsnivå som omfattar tjänstepensionsinstitut, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på unionsgemenskapsnivå, kan unionengemenskapen vidta åtgärder i enlighet med proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. ò ny (61) I enlighet med medlemsstaternas och kommissionens gemensamma politiska förklaring av den 28 september 2011 om förklarande dokument[32] har medlemsstaterna åtagit sig att i motiverade fall låta anmälan av införlivandeåtgärder åtföljas av ett eller flera dokument som förklarar förhållandet mellan de olika delarna i ett direktiv och motsvarande delar i nationella instrument för införlivande. Med avseende på detta direktiv anser lagstiftaren att översändandet av sådana dokument är motiverat. (62) Skyldigheten att införliva detta direktiv med nationell lagstiftning bör endast gälla de bestämmelser som utgör en innehållsmässig ändring i förhållande till de tidigare direktiven. Skyldigheten att införliva de oförändrade bestämmelserna följer av de tidigare direktiven. (63) Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas skyldigheter när det gäller de tidsfrister för införlivande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktiven som anges i del B i bilaga I. ê 2003/41/EG HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. ò ny Avdelning I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER ê 2003/41/EG Artikel 1 Syfte I detta direktiv fastställs bestämmelser för inledande och utövande av verksamhet som bedrivs av tjänstepensionsinstitut. Artikel 2 Tillämpningsområde 1. Detta direktiv ska tillämpas på tjänstepensionsinstitut. Om tjänstepensionsinstitut i enlighet med nationell rätt inte är juridiska personer ska medlemsstaterna tillämpa direktivet antingen på dessa institut eller, om inte annat föreskrivs i punkt 2, på de auktoriserade enheter som ansvarar för driften av dessa institut och agerar för deras räkning. 2. Detta direktiv ska inte tillämpas på ê 2003/41/EG (anpassad) a) institut som förvaltar sociala trygghetssystem som omfattas av Ö Europaparlamentets och rådets Õ förordningar (EEG) nr 1408/71[33]883/2004[34] och förordning (EEG) nr 574/72[35]987/2009[36]; ê 2011/61/EU Artikel 62.1 (b) institut som omfattas av direktiven 73/239/EEG[37], direktiv 85/611/EEG[38], direktiv 93/22/EEG[39], direktiv 2000/12/EG[40] och direktiv 2002/83/EG[41] 2004/39/EG[42], 2009/65/EG[43], 2009/138/EG, 2011/61/EU[44] och 2013/36/EU[45]; ê 2003/41/EG c) institut vars verksamhet bygger på fördelningsprincipen (”pay as you go”), d) institut där det uppdragsgivande företagets anställda inte har någon laglig rätt till förmåner och där det uppdragsgivande företaget när som helst kan lösa in tillgångarna och inte nödvändigtvis fullgöra sina skyldigheter att utbetala pensionsförmåner, e) företag som gör bokföringsmässiga avsättningar för att kunna betala ut pensionsförmåner till sina anställda. Artikel 3 Tillämpning på institut som förvaltar planer inom sociala trygghetssystem Tjänstepensionsinstitut som också förvaltar obligatoriska anställningsrelaterade pensionsplaner som betraktas som en del av sociala trygghetssystem och som omfattas av förordningarna (EEG) nr 1408/71 883/2004 och (EEG) nr 574/72 987/2009 ska omfattas av detta direktiv, när det gäller den del av deras verksamheter som avser tillhandahållande av icke-obligatoriska tjänstepensioner. I sådana fall ska skulder och motsvarande tillgångar hållas fullständigt åtskilda och ska inte kunna överföras till de obligatoriska pensionsplaner som betraktas som en del av det sociala trygghetssystemet eller omvänt. Artikel 4 Frivillig tillämpning på institut som omfattas av direktiv2002/83/EG 2009/138/EG ê 2003/41/EG (anpassad) De medlemsstater som är hemländer Ö Hemmedlemsstaterna Õ får välja att tillämpa bestämmelserna i artiklarna 9-16 och 18-20 Ö 9–15, artiklarna 20–24.2, artiklarna 25–29, artiklarna 31–53 och artiklarna 55–71 Õ i detta direktiv på tjänstepensionsverksamheten hos Ö liv Õ försäkringsföretag som omfattas av direktiv 2002/83/EG 2009/138/EG. I sådana fall ska alla tillgångar och skulder som hänför sig till denna verksamhet hållas fullständigt åtskilda från, förvaltas och hanteras skilt från Ö liv Õ försäkringsföretagens övriga verksamheter, utan någon möjlighet till överföring. I sådana fall, och endast när det gäller deras tjänstepensionsverksamhet, ska Ö liv Õ försäkringsföretagen inte omfattas av artiklarna 20–26, 31 och 36 Ö 76–86, artikel 132, artikel 134.2, artikel 173, artikel 185.5, artikel 185.7 och 185.8 samt artikel 209 Õ direktiv 2002/83/EG 2009/138/EG. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ ska se till att antingen de behöriga myndigheterna eller de myndigheter som ansvarar för tillsynen av Ö liv Õ försäkringsföretag som omfattas av direktiv 2002/83/EG 2009/138/EG som en del av sin tillsynsverksamhet kontrollerar att den verksamhet som rör tjänstepensioner hålls strikt åtskild från övrig verksamhet. Artikel 5 Små pensionsinstitut och pensionsplaner som följer av lag Med undantag för vad som föreskrivs i artikel 19 Ö artiklarna 34–37 Õ får medlemsstaterna välja att helt eller delvis underlåta att tillämpa detta direktiv på ett institut som är etablerat inom deras territorium och som förvaltar pensionsplaner som sammanlagt har färre än 100 medlemmar. Om inte annat föreskrivs i artikel 2.2 ska sådana institut dock ha rätt att tillämpa direktivet på frivillig grund. Artikel 20 12 får tillämpas endast om alla övriga bestämmelser i direktivet är tillämpliga. Medlemsstaterna får välja att inte tillämpa artiklarna 9-17 Ö 1–8, artikel 12, artikel 20 och artiklarna 34–37 Õ på institut som tillhandahåller tjänstepensioner enligt lag, vilka pensioner garanterats av en offentlig myndighet. Artikel 20 12 får tillämpas endast om alla övriga bestämmelser i direktivet är tillämpliga. . Artikel 6 Definitioner I detta direktiv avses med a) tjänstepensionsinstitut eller institut: ett institut som, oavsett dess rättsliga form, förvaltar fonderade medel och som är etablerat oberoende av uppdragsgivande företag eller branschorganisation utifrån syftet att tillhandahålla pensionsförmåner i samband med yrkesutövning på grundval av en överenskommelse eller ett avtal som slutits – enskilt eller kollektivt mellan arbetsgivare och arbetstagare eller deras respektive företrädare, eller – med egenföretagare i enlighet med lagstiftningen i hem- och värdmedlemsstaten och som bedriver verksamheter som direkt föranleds av dessa, b) pensionsplan: ett avtal, en överenskommelse, en stiftandeurkund (”trust deed”) eller bestämmelser, vari anges vilka pensionsförmåner som ska lämnas och på vilka villkor, ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny (c) uppdragsgivande företag: varje företag eller annat organ, oavsett om det omfattar eller består av en eller flera juridiska eller fysiska personer, vilket handlar i egenskap av arbetsgivare eller egenföretagare eller en kombination av dessa, och som gör inbetalningar till ett tjänstepensionsinstitut, ð som enligt nationell lagstiftning är skyldigt eller frivilligt åtar sig att erbjuda en pensionsplan. ï d) pensionsförmåner: förmåner som betalas ut med anledning av uppnådd pensionsålder eller förväntat uppnående av pensionsålder eller, om de kompletterar dessa förmåner och tillhandahålls sekundärt, i form av utbetalningar vid dödsfall, invaliditet eller upphörande av anställning eller i form av bidrag eller tjänster som tillhandahålls vid sjukdom, medellöshet eller dödsfall. För att den ekonomiska tryggheten under pensionstiden ska stärkas utgörs dessa förmåner i regel av livslånga utbetalningar. Förmånerna kan dock också vara utbetalningar under viss tid eller ett engångsbelopp. e) medlem: en person vars yrkesverksamhet ger honom/henne rätt till eller kommer att ge honom/henne rätt till pensionsförmåner enligt bestämmelserna i en pensionsplan, f) förmånstagare: en person som uppbär pensionsförmåner, g) behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som har utsetts för att utföra de åligganden som anges i detta direktiv, h) biometriska risker: risker kopplade till dödsfall, invaliditet och lång levnad, ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny i) den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstat Õ: ð den medlemsstat där institutet har auktoriserats eller registrerats och där det har sin huvudsakliga förvaltning. Med huvudsaklig förvaltningsort avses en plats där institutets beslutsfattande organ fattar sina viktigaste strategiska beslut. ï den medlemsstat där institutet har sitt säte och sin huvudsakliga förvaltning eller, om det inte har något säte, sin huvudsakliga förvaltning,; ê 2003/41/EG ð ny j) värdmedlemsstat: den medlemsstat vars social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevant på tjänstepensionsområdet är tillämplig på förhållandet mellan det uppdragsgivande företaget och medlemmarna ð eller förmånstagarna. ï k) överförande institut: ett institut som överför en hel pensionsplan eller en del av en pensionsplan till ett institut i en annan medlemsstat. l) mottagande institut: ett institut som tar emot en hel pensionsplan eller en del av en pensionsplan från ett institut i en annan medlemsstat. m) reglerad marknad: ett multilateralt system i unionen i den mening som avses i led 5 i artikel 2.1.5 i förordning (EU) nr .../... [MiFIR-förordningen], n) multilateral handelsplattform: ett multilateralt system i unionen i den mening som avses i led 6 i artikel 2.1.6 i förordning (EU) nr .../... [MiFIR-förordningen], o) organiserad handelsplattform: ett system eller en facilitet i unionen i den mening som avses i artikel 2.1.7 i förordning (EU) nr …/… [MiFIR-förordningen]; p) varaktigt medium: ett instrument som gör det möjligt för en medlem eller förmånstagare att lagra information som riktas till den medlemmen eller förmånstagaren personligen, på ett sätt som möjliggör framtida åtkomst under en tid som är lämplig med hänsyn till vad som är avsikten med informationen och som tillåter oförändrad återgivning av den lagrade informationen. q) nyckelfunktion: inom ett styrningssystem, en intern kapacitet att utföra praktiska uppgifter; ett styrningssystem omfattar en riskhanteringsfunktion, en internrevisionsfunktion och, om institutet ingår ekonomiska åtaganden eller upprättar tekniska avsättningar, även en aktuariefunktion. ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny Artikel 7 Institutets verksamhet Varje Medlemsstaterna ska kräva att institut som är etablerade inom dess territoriumderas territorier begränsar sin verksamhet till sådan verksamhet som avser pensionsförmåner, inbegripet verksamheter som föranleds av dessa. Om ett Ö liv Õ försäkringsföretag, i enlighet med artikel 4, driver sin tjänstepensionsverksamhet genom att hålla tillgångarna och skulderna fullständigt åtskilda, ska de fullständigt åtskilda tillgångarna och skulderna hanteras endast inom ramen för sådan verksamhet som avser pensionsförmåner och därav direkt föranledd verksamhet. Artikel 8 Juridisk åtskillnad mellan uppdragsgivande företag och tjänstepensionsinstitut Varje Medlemsstaterna ska se till att uppdragsgivande företag är juridiskt åtskilda från tjänstepensionsinstitut, så att institutets tillgångar skyddas för medlemmarnas och förmånstagarnas räkning om det uppdragsgivande företaget går i konkurs. Artikel 9 Villkor för att få bedriva verksamhet Registrering eller auktorisering 1. Varje mMedlemsstaterna ska med avseende på alla institut som är etablerade inom dess territoriumderas territorier, se till att: ê 2010/78/EU Artikel 4.1 a) (anpassad) a) institutet registreras i ett nationellt register av den behöriga myndigheten eller är auktoriserat Ö av denna Õ; vid sådan verksamhet över gränserna som avses i artikel 1220, ska även de medlemsstater där institutet är verksamt framgå av registret, och dessa uppgifter ska meddelas Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (nedan kallad Eiopa), inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1094/2010[46], som ska offentliggöra dem på sin webbplats. . ê 2003/41/EG (anpassad) b) institutets faktiska verksamhet drivs av personer med god vandel som antingen själva har erforderlig yrkesmässig kompetens och erfarenhet på området eller anlitar rådgivare som besitter sådan kompetens och erfarenhet, ò ny Artikel 10 Regler för pensionsplaner ê 2003/41/EG (c) Medlemsstaterna, ska, för varje institut inom deras territorium, se till att korrekt upprättade regler för institutets hantering av varje pensionsplan har införts och medlemmarna har fått tillräcklig information om dessa;. ê 2003/41/EG (anpassad) d) alla tekniska avsättningar beräknas och bestyrks av en aktuarie eller av någon annan expert på området, till exempel en revisor, i enlighet med nationell lagstiftning, på grundval av aktuariella metoder som erkänns av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland, ò ny Artikel 11 Åtagande att tillhandahålla regelbunden finansiering och ytterligare förmåner ê 2003/41/EG (e)1. Medlemsstaterna ska med avseende på alla institut som är etablerade inom deras territorier se till att det uppdragsgivande företaget, om det garanterar pensionsförmånerna, är skyldigt att regelbundet finansiera detta. ê 2003/41/EG (anpassad) f) medlemmarna hålls tillräckligt informerade om pensionsplanens villkor, särskilt vad gäller i) de rättigheter och skyldigheter som parterna i pensionsplanen har, ii) de ekonomiska, tekniska och övriga risker som är förbundna med pensionsplanen, iii) vad dessa risker innebär och deras fördelning. 2. I enlighet med subsidiaritetsprincipen och med vederbörligt beaktande av storleken på pensionsförmånerna från socialförsäkringssystemen får medlemsstaterna föreskriva att täckning av risker kopplade till lång levnad och invaliditet, efterlevandeskydd samt en garanti för återbetalning av inbetalade belopp erbjuds till medlemmarna som kompletterande förmåner, om arbetsgivarna och arbetstagarna, eller deras respektive företrädare, kommer överens om detta. ê 2003/41/EG (anpassad) 3. Medlemsstaterna får, i syfte att säkerställa att medlemmarnas och förmånstagarnas intressen skyddas på ett fullgott sätt, tillfoga ytterligare krav till villkoren för att få bedriva verksamhet i institut som är etablerade inom dess territorium. ê 2010/78/EU Artikel 4.1a (anpassad) 5. När det gäller sådan verksamhet över gränserna som avses i artikel 20, ska villkoren för att få bedriva sådan verksamhet godkännas i förväg av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland. När medlemsstaterna ger ett sådant godkännande, ska de omedelbart informera Eiopa. ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny Artikel 20 12 Verksamhet ð och förfarande ï över gränserna 1. Utan att det påverkar tillämpningen av nationell social- och arbetsmarknadslagstiftning avseende pensionssystemens uppbyggnad, inbegripet obligatoriskt medlemskap och utfallen av kollektivavtal, ska medlemsstaterna tillåta företag som är etablerade inom deras territorier att ge uppdrag åt tjänstepensionsinstitut ð som erbjuder sig att bedriva eller bedriver verksamhet över gränserna ï som är godkända i andra medlemsstater. 2. Ett institut Ö som erbjuder sig Õ önskar ð att bedriva verksamhet över gränserna och ï att åta sig uppdrag för ett uppdragsgivande företag som är etablerat inom en annan medlemsstats territorium måste enligt artikel 9.5 godkännas i förväg av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemlandÖ hemmedlemsstaten Õ. Det ska till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ där det är auktoriserat anmäla att det avser att åta sig uppdrag från ett uppdragsgivande företag som är etablerat i en annan medlemsstat. 3. Medlemsstaterna ska kräva att institut som är ð auktoriserade eller registrerade ï etablerade Ö inom deras territorier Õ dess territorium och som erbjuder sig att åta sig Ö ta emot Õ uppdrag för ett företag som är etablerat inom en annan medlemsstats territorium lämnar följande uppgifter när de gör en anmälan enligt punkt 2: (a) Värdmedlemsstat(er). (b) Det uppdragsgivande företagets namn och ð förvaltningsort ï. (c) De viktigaste särdragen i den pensionsplan som ska förvaltas för det uppdragsgivande företagets räkning. ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny 4. När en behörig myndighet i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ mottar en underrättelse enligt punkt 2 och den inte har skäl att betvivla ð har utfärdat ett beslut om ï att institutets administrativa uppbyggnad, dess finansiella ställning eller dess lednings vandel och yrkesmässiga kvalifikationer eller erfarenhet på området ð inte ï är förenliga med den verksamhet som föreslås i värdmedlemsstaten, ska den inom tre månader från mottagandet av de uppgifter som avses i punkt 3 vidarebefordra dessa till de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten och informera institutet om detta. ò ny Det beslut som avses i första stycket ska vara motiverat. Om den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten vägrar att översända den i första stycket avsedda informationen till de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten, ska den motivera sin vägran för det berörda institutet inom tre månader efter att ha mottagit all den information som avses i punkt 3. En vägran att översända information eller underlåtenhet att agera ska kunna prövas i domstol i hemmedlemsstaten. ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny 5. Innan institutet börjar förvalta Ö bedriva verksamhet över gränserna Õ en pensionsplan för ett uppdragsgivande företag beläget i en annan medlemsstat, ska de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten inom två ð en ï månader efter mottagandet av de uppgifter som avses i punkt 3 vid behov underrätta de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ om de krav i social- och arbetsmarknadslagstiftningen som är relevanta på tjänstepensionsområdet och som ska uppfyllas när pensionsplanen förvaltas på uppdrag av ett företag i värdmedlemsstaten samt om alla regler som skall tillämpas enligt artikel 18.7 och punkt 7 i denna artikel. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ ska underrätta institutet om dessa uppgifter. 6. Institutet får börja Ö bedriva verksamhet över gränserna Õ förvalta pensionsplanen på uppdrag av ett företag i värdmedlemsstaten i enlighet med de krav i värdmedlemsstatens social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevanta på tjänstepensionsområdet och de regler som måste tillämpas enligt artikel 18.7 och punkt 7 i denna artikel så snart som det har mottagit den underrättelse som avses i punkt 5 eller, om ingen underrättelse från de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ inkommer, efter utgången av den tidsfrist som anges i punkt 5. ê 2003/41/EG (anpassad) 7. I synnerhet ska ett institut som verkar på uppdrag av ett företag som är etablerat i en annan medlemsstat också beträffande medlemmarna i fråga omfattas av de informationskrav som de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten i enlighet med artikel 11 föreskriver för institut som är etablerade i den medlemsstaten. ê 2003/41/EG (anpassad) ð ny 87. De behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten ska underrätta de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ om alla väsentliga ändringar dels av de krav i värdmedlemsstatens social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevanta på tjänstepensionsområdet som kan påverka pensionsplanen i den mån det gäller ð verksamhet över gränserna ï förvaltningen av denna på uppdrag av ett företag i värdmedlemsstaten, dels om de regler som måste tillämpas enligt artikel 18.7 och punkt 7 i denna artikel. 98. Institutet ska vara föremål för löpande tillsyn av de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten, när det gäller verksamhetens förenlighet med de krav i arbetsmarknads- och sociallagstiftningen i värdlandet som är relevanta på tjänstepensionsområdet som anges i punkt 5. och med de informationskrav som anges i punkt 7 Om oegentligheter upptäcks vid denna tillsyn ska de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ omgående underrättas av de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ ska i samordning med de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten vidta de åtgärder som krävs för att se till att institutet upphör med de upptäckta överträdelserna av social- och arbetsmarknadslagstiftningen. ê 2003/41/EG (anpassad) 109. Om institutet, trots de åtgärder som vidtagits av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ eller på grund av att lämpliga åtgärder saknas i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ, fortsätter att överträda de tillämpliga bestämmelser i värdmedlemsstatens social- och arbetsmarknadslagstiftning som är relevanta på tjänstepensionsområdet, får de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten, efter att ha informerat de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ, vidta lämpliga åtgärder för att förhindra eller beivra ytterligare oegentligheter och, om det är strikt nödvändigt, hindra institutet från att bedriva verksamhet i värdmedlemsstaten för det uppdragsgivande företagets räkning. ò ny 10. Medlemsstaterna ska se till att ett institut som bedriver verksamhet över gränserna inte omfattas av några krav på information till medlemmar och förmånstagare som införts av de behöriga myndigheterna i värdmedlemsstaten för de medlemmar som denna gränsöverskridande verksamhet berör. Artikel 13 Gränsöverskridande överföring av pensionsplaner 1. Medlemsstaterna ska godkänna att institut som är auktoriserade eller registrerade inom deras territorium överför alla eller en del av deras pensionsplaner till mottagande institut som är auktoriserade eller registrerade i andra medlemsstater. 2. Överföringen av en hel pensionsplan eller en del av denna mellan överförande och mottagande institut som är auktoriserade eller registrerade i olika medlemsstater ska kräva förhandsgodkännande från den behöriga myndigheten i det mottagande institutets hemmedlemsstat. Ansökan om godkännande av överföringen ska lämnas in av det mottagande institutet. 3. Om inte nationell social- och arbetsmarknadslagstiftning om pensionssystemens uppbyggnad föreskriver annat ska överföringen och dess villkor förhandsgodkännas av berörda medlemmar och förmånstagare eller, i förekommande fall, av deras företrädare. Under alla omständigheter ska villkoren för överföringen göras tillgängliga för berörda medlemmar och förmånstagare eller, i förekommande fall, för deras företrädare minst fyra månader innan den ansökan som avses i punkt 2 lämnas in. 4. Den ansökan som avses i punkt 2 ska innehålla följande upplysningar: a) Det skriftliga avtalet mellan de överförande och de mottagande instituten i vilket anges överföringens villkor, inklusive pensionsplanens huvuddrag och en beskrivning av de överförda tillgångarna och, i förekommande fall, motsvarande skulder. b) Det överförande institutets namn och säte. c) Det uppdragsgivande företagets administrationsort och namn. d) Värdmedlemsstaten, eller värdmedlemsstaterna om det finns fler än en. 5. Om en behörig myndighet i det mottagande institutets hemmedlemsstat mottar en underrättelse enligt punkt 2 och den inte har utfärdat ett beslut om att institutets administrativa uppbyggnad, dess finansiella ställning eller dess lednings vandel och yrkesmässiga kvalifikationer eller erfarenhet på området är oförenliga med den verksamhet som föreslås i det mottagande institutets hemmedlemsstat, ska den inom tre månader från mottagandet av de uppgifter som avses i punkt 4 vidarebefordra sitt beslut om godkännande av överföringen till det mottagande institutet och till den behöriga myndigheten i det överförande institutets hemmedlemsstat. Den behöriga myndigheten i det överförande institutets hemmedlemsstat ska underrätta det överförande institutet om det beslutet. De beslut som avses i första stycket ska vara motiverade. Om den behöriga myndigheten i det mottagande institutets hemmedlemsstat vägrar att översända den i första stycket avsedda informationen till de behöriga myndigheterna i det överförande institutets hemmedlemsstat, ska den motivera sin vägran för det berörda institutet inom tre månader efter att ha mottagit all den information som avses i punkt 4. I händelse av en sådan vägran eller underlåtenhet att agera ska det mottagande institutet kunna vända sig till domstol i sin hemmedlemsstat. 6. Den behöriga myndigheten i det överförande institutets hemmedlemsstat ska, inom en månad efter att ha mottagit den information som avses i punkt 5, underrätta den behöriga myndigheten i det mottagande institutets hemmedlemsstat om de krav i social- och arbetsmarknadslagstiftningen som är relevanta på tjänstepensionsområdet i värdmedlemsstaten och som ska ligga till grund för förvaltningen av pensionsplanen. Den behöriga myndigheten i det mottagande institutets hemmedlemsstat ska översända denna information till det mottagande institutet. 7. Efter att ha mottagit det meddelande som avses i punkt 6 eller, om inget meddelande mottagits från den behöriga myndigheten i det mottagande institutets hemmedlemsstat vid utgången av den period som anges i punkt 6, kan det mottagande institutet börja förvalta pensionsplanen i enlighet med de krav i social- och arbetsmarknadslagstiftningen som är relevanta på tjänstepensionsområdet i värdmedlemsstaten. 8. Om det mottagande institutet bedriver verksamhet över gränserna ska artikel 12.8 och 12.9 gälla. Avdelning II KVANTITATIVA KRAV ê 2003/41/EG (anpassad) Artikel 15 14 Tekniska avsättningar 1. Den medlemsstat som är hemland ska se till att institut som förvaltar tjänstepensionsplaner för samtliga pensionsplaner alltid innehar tillräckliga tekniska avsättningar motsvarande deras ekonomiska åtaganden till följd av gällande pensionsavtal. 2. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ ska se till att institut som förvaltar tjänstepensionsplaner där institutets åtagande omfattar biometriska risker och/eller en garanti avseende antingen en viss avkastningsnivå eller en bestämd förmånsnivå, gör tekniska avsättningar som är tillräckliga i förhållande till samtliga åtaganden enligt dessa planer. 3. Dessa tekniska avsättningar ska beräknas varje år. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ får dock tillåta att beräkningarna utförs vart tredje år, om institutet till medlemmarna +eller den behöriga myndigheterna överlämnar ett intyg eller en rapport om justeringarna avseende de mellanliggande åren. Intyget eller rapporten ska ge en klar bild av den justerade utvecklingen av de tekniska avsättningarna och av förändringarna av de risker som täcks. 4. Beräkningen av de tekniska avsättningarna ska utföras och bestyrkas av en aktuarie eller någon annan expert på området, till exempel en revisor, i enlighet med nationell lagstiftning, på grundval av aktuariella metoder som erkänns av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ och enligt följande principer: a) Minimibeloppet för de tekniska avsättningarna ska beräknas genom en tillräckligt aktsam aktuariell värdering, i vilken hänsyn tas dels till alla åtaganden avseende förmåner, dels till inbetalningarna, i enlighet med institutets pensionsarrangemang. Det ska vara tillräckligt både för den fortsatta utbetalningen av de pensioner och andra förmåner som redan är under betalning till förmånstagare och för att återspegla de åtaganden som följer av medlemmarnas intjänade pensionsrättigheter. De ekonomiska och aktuariella antaganden som valts för värderingen av åtagandena måste också väljas på ett aktsamt sätt, vid behov med beaktande av en tillräcklig säkerhetsmarginal. b) Maximiräntesatserna ska väljas på ett aktsamt sätt och fastställas enligt alla relevanta regler i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ. Dessa aktsamt valda räntesatser ska fastställas med beaktande av i) avkastningen på de motsvarande tillgångar som institutet har och med beaktande av den förväntade avkastningen på framtida investeringar, och/eller ii) marknadsavkastningen på statsobligationer eller andra obligationer med låg kreditrisk. c) De biometriska tabeller som används för att beräkna de tekniska avsättningarna ska grunda sig på aktsamma antaganden med beaktande av de viktigaste särdragen hos medlemsgruppen och pensionsplanerna, i synnerhet förväntade förändringar i de relevanta riskerna. d) Metoden och underlaget för beräkningen av de tekniska avsättningarna ska i regel förbli desamma från ett räkenskapsår till ett annat. Ändringar kan dock vara motiverade till följd av förändringar i de rättsliga, demografiska eller ekonomiska förutsättningar som ligger till grund för antagandena. 5. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ får, för att säkerställa att medlemmarnas och förmånstagarnas intressen skyddas på ett fullgott sätt, fastställa ytterligare, mer detaljerade krav för beräkningen av de tekniska avsättningarna. 2010/78/EU Artikel 4.4 6. För att kunna åstadkomma den ytterligare harmonisering av reglerna för beräkningen av tekniska avsättningar som kan vara motiverad – i synnerhet vad gäller räntesatserna och andra antaganden som påverkar de tekniska avsättningarna – ska kommissionen, på grundval av Eiopas utlåtande, vartannat år eller på begäran av en medlemsstat lägga fram en rapport om situationen när det gäller utvecklingen av verksamhet över gränserna. ê 2003/41/EG (anpassad) Kommissionen skall föreslå de åtgärder som är nödvändiga för att förebygga eventuella snedvridningar orsakade av olika räntesatser och för att i övrigt skydda förmånstagares och medlemmars intressen avseende varje plan. ê 2003/41/EG (anpassad) Artikel 16 15 Skuldtäckning av tekniska avsättningar 1. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ ska kräva att varje institut alltid ska inneha tillräckliga och lämpliga tillgångar som motsvarar Ö täcker Õ de tekniska avsättningarna för alla pensionsplaner som det förvaltar. 2. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ får tillåta ett institut att under en begränsad tid inneha otillräckliga tillgångar för att täcka de tekniska avsättningarna. I detta fall ska de behöriga myndigheterna kräva att institutet antar en konkret och genomförbar återställningsplan så att kraven i punkt 1 blir uppfyllda igen. Planen ska vara förenad med följande villkor: a) Institutet ska upprätta en konkret och genomförbar plan för hur det inom rimlig tid ska kunna återställa tillgångarnas storlek till den nivå som krävs för att helt täcka de tekniska avsättningarna. Planen ska göras tillgänglig för medlemmarna eller, i förekommande fall, deras företrädare och/eller godkännas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ. b) När planen upprättas ska hänsyn tas till institutets specifika situation, särskilt vad gäller dess matchning av tillgångar och skulder (”asset-liability structure”), riskprofil, likviditetsplan, åldersprofilen hos de medlemmar som är berättigade till pensionsförmåner samt till om planerna befinner sig i uppbyggnadsskedet eller ska övergå till full fondering från att inte eller endast delvis ha varit fonderade. c) Om pensionsplanen upphör att gälla under den period som avses ovan Ö i denna punkts första mening Õ ska institutet underrätta de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ. Institutet ska inrätta ett förfarande för hur tillgångarna och motsvarande åtaganden ska överföras till ett annat finansiellt institut eller liknande organ. De behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ ska underrättas om detta förfarande, och förfarandets huvuddrag ska göras tillgängliga för medlemmarna eller, i förekommande fall, deras företrädare i enlighet med konfidentialitetsprincipen. 3. När det gäller verksamhet över gränserna som avses i artikel 1220 ska de tekniska avsättningarna alltid täckas av tillgångar som är tillräckliga i förhållande till samtliga åtaganden enligt de planer som institutet förvaltar. Om dessa villkor inte uppfylls ska de behöriga myndigheterna i den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ ingripa i enlighet med artikel 6214. För att uppfylla detta krav får den medlemsstat som är hemland Ö hemmedlemsstaten Õ begära att tillgångarna och skulderna ska hållas fullständigt åtskilda. Artikel 17 16 Lagstadgat kapitalkrav 1. Den medlemsstat som är hemland Ö Hemmedlemsstaten Õ ska se till att institut, som förvaltar pensionsplaner där institutet och inte det uppdragsgivande företaget står för åtagandet att täcka en biometrisk risk eller garanterar en viss avkastning eller en viss förmånsnivå ständigt, som en buffert, innehar kompletterande tillgångar utöver de tekniska avsättningarna. Dess storlek ska återspegla typen av risk och tillgångssammansättningen avseende samtliga de pensionsplaner som institutet förvaltar. Dessa tillgångar ska vara fria från alla förutsebara åtaganden och fungera som en buffert för att kompensera skillnader mellan förväntade och verkliga kostnader och intäkter. ê 2009/138/EG artikel 303.1 (anpassad) 2. För beräkning av den lägsta storleken på de kompletterande tillgångarna ska bestämmelserna i artiklarna 17a och 17d17, 18 och 19 gälla. 2003/41/EG 3. Punkt 1 ska dock inte hindra medlemsstaterna från att kräva att institut som är etablerade inom deras territorium ska uppfylla lagstadgade kapitalkrav eller från att fastställa mer detaljerade föreskrifter, om sådana är berättigade av aktsamhetsskäl. ê 2009/138/EG artikel 303.2 (anpassad) Artikel 17a 17 Disponibel solvensmarginal 1. Varje Medlemsstaterna ska föreskriva att alla institut som avses i artikel 17 16.1 och som är belägna inom deras territorier dess territorium vid varje tidpunkt, i förhållande till sin samlade verksamhet, ska ha en tillräcklig disponibel solvensmarginal som åtminstone motsvaras av kraven i detta direktiv. 2. Den disponibla solvensmarginalen ska motsvaras av tillgångar i institutet som är fria från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden, inklusive följande: a) Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg för eventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande kriterier uppfylls: i) I stiftelseurkund och stadgar ska föreskrivas att betalningar från dessa konton till medlemmar endast får ske i den utsträckning detta inte medför att den disponibla solvensmarginalen understiger den föreskrivna nivån eller, efter det att företaget har upplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts. ii) I stiftelseurkund och bolagsordning ska föreskrivas att, om sådana betalningar som avses i led i sker av annan anledning än att ett enskilt medlemskap i det ömsesidiga företaget ska upphöra, de behöriga myndigheterna ska underrättas minst en månad i förväg och att de under denna period får förbjuda utbetalningen. iii) De berörda bestämmelserna i stiftelseurkund och stadgar får endast ändras om de behöriga myndigheterna har förklarat sig inte ha några invändningar mot ändringen, utan att det påverkar tillämpningen av de kriterier som anges i leden i och ii. b) Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna försäkringsförpliktelser. c) Vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning. d) I den utsträckning som detta medges i nationell lag: de vinstreserver som redovisas i balansräkningen, om dessa kan användas till täckande av eventuella förluster och inte har avsatts för utdelning till medlemmar och förmånstagare. Den disponibla solvensmarginalen ska minskas med beloppet för de egna aktier som institutet självt innehar. 3. Medlemsstaterna får föreskriva att den disponibla solvensmarginalen också får utgöras av: a) Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital upp till högst 50 % av den lägsta av den disponibla och den föreskrivna solvensmarginalen, varav högst 25 % får bestå av förlagslån med fast löptid eller kumulativa preferensaktier med fast löptid, förutsatt att det finns bindande avtal om att förlagslåne- eller preferensaktiekapitalet, i händelse av att institutet går i konkurs eller försätts i likvidation, ska ha prioritet efter alla övriga borgenärers fordringar och inte får betalas ut förrän alla andra vid tillfället utestående skulder har lösts. b) Värdepapper utan fast löptid samt andra instrument, inbegripet andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses i led a, upp till högst 50 % av den disponibla solvensmarginalen eller den föreskrivna solvensmarginalen, beroende på vilken som är lägst, för det sammanlagda beloppet av de värdepapper och förlagslån som avses i led a, om de uppfyller följande villkor: i) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan den behöriga myndighetens förhandsgodkännande. ii) Utställandeavtalet ska ge institutet möjlighet att uppskjuta räntebetalningar på lånet. iii) Långivarens fordran på institutet ska i sin helhet ha förmånsrätt efter samtliga icke-efterställda borgenärer. iv)