MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Modernisering av de handelspolitiska skyddsinstrumenten – Att anpassa de handelspolitiska skyddsinstrumenten till dagens europeiska ekonomi /* COM/2013/0191 final */





MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET Modernisering av de handelspolitiska skyddsinstrumenten – Att anpassa de handelspolitiska skyddsinstrumenten till dagens europeiska ekonomi 1. INLEDNING 1.1. Behovet av modernisering Europeiska unionen är ledande inom världshandeln, och gynnas oerhört av frihandel och öppna marknader i världen. I vissa fall kan dock vissa andra länders och exportföretags illojala handelsbruk skada företag i EU. Därför är handelspolitiska skyddsinstrument en viktig del av EU:s handelspolitiska verktygslåda. De är ofta det enda medel som företagen kan åberopa mot orättvist agerande i världshandeln. Samtidigt kan införande av handelspolitiska skyddsåtgärder påverka användare och konsumenter. EU håller mycket höga krav på tillämpningen av dessa instrument, som infördes 1995, ofta högre än Världshandels­organisationens (WTO:s) krav och högre än dem som tillämpas av många andra. De ekonomiska förhållandena förändras dock hela tiden, så med jämna mellanrum behöver man överväga om de handelspolitiska skyddsinstrumenten behöver ändras. Reglerna för EU:s handelspolitiska skyddsinstrument har förblivit i stort sett desamma i över 15 år. Den senaste översynen i sak av EU:s handelspolitiska skyddsinstrument skedde 1995 för att införliva resultaten från Uruguayrundan i de multilaterala handelsförhandlingarna. Sedan dess har den enda större lagändringen skett 2004 när beslutsgången i rådet ändrades (enkel majoritet för att avvisa kommissionens förslag, i stället för enkel majoritet för förslaget). En reform föreslogs 2006–2007 med en grönbok, men åsikterna gick vitt isär på området. Därefter sade ledamoten av kommissionen Karel De Gucht när han utfrågades i Europaparlamentets handelsutskott i januari 2010 att han ansåg att de handelspolitiska skyddsinstrumenten borde ses över efter avslutade handelsförhandlingar i Doharundan inom Världshandelsorganisationen. Dessa förhandlingar har gått i stå. Mot denna bakgrund har kommissionen beslutat att ta upp EU:s handelspolitiska skyddsinstrument igen och föreslå att de moderniseras, bl.a. med tanke på att de multilaterala WTO-reglerna inte kommer att ändras under den förutsebara framtiden. I det här meddelandet framläggs kommissionens förslag och ändringar som ska modernisera instrumenten i enlighet med fördragets mål om att bidra till fri och rättvis handel (artikel 3.5 i fördraget om Europeiska unionen). Vägledande för det här paketet är att EU:s handelspolitiska skyddsinstrument bör förbättras på ett pragmatiskt, balanserat sätt till fromma för alla berörda parter. Tillverkare, importörer och användare, oavsett om de är stora, medelstora eller små företag, bör ha tillgång till användarvänliga, effektiva instrument som svarar mot dagens utmaningar i fråga om orättvis handel eller möjligheter att handelspolitiska skyddsåtgärder införs. Kommissionen har kommit fram till att de gällande reglerna behöver ändras på sex områden för att stämma överens med de nya ekonomiska förhållandena. I förslagen tas hänsyn till det offentliga samrådet om modernisering av de handelspolitiska skyddsinstrumenten (3 april–3 juli 2012)[1], kommissionens omfattande erfarenhet av den dagliga handläggningen av instrumenten och en oberoende utvärdering som offentliggjordes i mars 2012[2]. 1.2. Reglerna Europeiska unionens handelspolitiska skyddssystem bygger på WTO:s regler, enligt vilka WTO-medlemmarna får bemöta exportländers orättvisa handelspraxis och återställa lika spelregler. Antidumpningsförordningen, det oftast använda instrumentet (de andra är antisubventionsförordningen och förordningen om skyddsåtgärder), riktas mot import av en produkt från ett land utanför EU som säljs till ett lägre pris än normalvärdet[3], om importen vållar EU-industrin skada. Antisubventionsförordningen riktas på motsvarande sätt mot skadevållande subventionerad import[4]. I sådana fall kan den drabbade EU-industrin lämna ett klagomål till kommissionen med bevis på orättvist agerande och den skada som vållats. Om klagomålet innehåller tillräcklig bevisning inleds en undersökning som varar omkring 15 månader för dumpning och 13 månader för subventioner, där alla berörda parter (unionstillverkare, exportörer, importörer, användare av produkten och konsumentorganisationer) uppmanas att delta. Om undersökningen visar att klagomålet är befogat införs en antidumpningstull eller en antisubventionstull. Åtgärderna är vanligtvis i kraft under fem år, men de kan ses över under denna period och förlängas om det behövs. Skyddsåtgärder är det tredje handelspolitiska skyddsinstrumentet, och det berörs inte i detta meddelande bl.a. eftersom EU ytterst sällan har använt det. De så kallade WTO+-delarna av EU:s system, särskilt regeln om lägre tull och prövningen av unionsintresse, garanterar att instrumenten tillämpas på ett skäligt och välavvägt sätt. Meningen med det här förslaget är att ha kvar dessa höga krav, och anpassa och förbättra dem där det behövs. Många berörda parter vill att kommissionen handlägger antidumpnings- och antisubventionsärenden snabbare. Kommissionen kommer att sträva efter att förkorta den tid som krävs för att besluta om provisoriska åtgärder i sådana ärenden med två månader. 2. FÖRSLAG I detta avsnitt av meddelandet beskrivs kommissionens förslag om modernisering av EU:s handelspolitiska skyddsinstrument. För varje förslag anges om en lagändring krävs. Flera av förslagen kräver att antidumpningsgrundförordningen eller antisubventions­grundförordningen[5] ändras. Förslagen till ändringar anges närmare i ett förslag till förordning som kommissionen lägger fram till rådet och parlamentet för antagande enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Förslagen omfattar också utkast till riktlinjer för fyra centrala delar av de handelspolitiska skyddsinstrumenten. Utkastet till riktlinjer offentliggörs tillsammans med detta meddelande som arbetsdokument från kommissionens avdelningar för offentligt samråd innan kommissionen antar det. Genom att anta riktlinjerna utnyttjar kommissionen sitt nödvändiga handlingsutrymme för tillämpning av de handelspolitiska skyddsinstrumenten i konkreta fall. 2.1. Ökad insyn och förutsebarhet Insyn i tillämpningen av de handelspolitiska skyddsinstrumenten har stor betydelse, så det är prioriterat att öka insynen på detta område. Kommissionen föreslår flera nyheter för att öka insynen i handläggningen och förbättra förutsebarheten för alla berörda parter, i enlighet med parternas önskemål. 2.1.1. Preliminärt meddelande av uppgifter om provisoriska antidumpnings- och antisubventionsåtgärder De berörda parterna har ofta uttryckt önskemål om att i förväg få lämna synpunkter på underlaget för provisoriska antidumpnings- och antisubventionstullar. De anför att en sådan möjlighet bl.a. skulle bidra till att undanröja misstag och räknefel, som i det nuvarande systemet inte avlägsnas förrän vid införandet av slutgiltiga åtgärder. Dessutom anser de berörda parterna att de inte vet om och hur deras företag kommer att påverkas av de provisoriska åtgärderna, eftersom de inte känner till hur höga tullarna kan bli. För att öka insynen i antidumpnings- och antisubventionsförfarandena föreslår kommissionen att de berörda parterna preliminärt får ta del av en begränsad mängd uppgifter två veckor innan provisoriska åtgärder införs. Då undviker man att parterna överraskas av de provisoriska åtgärderna utan att risken för lageruppbyggnad ökar nämnvärt, eftersom de ekonomiska aktörerna redan i dag vanligen är medvetna om tidsfristerna för EU:s beslutsprocess och när provisoriska åtgärder ska offentliggöras. De gällande tidsfristerna för undersökningar påverkas inte. Det begränsade, preliminära meddelandet av uppgifter är tänkt att bestå av i) en sammanfattning av de föreslagna åtgärderna, samt ii) beräkningar av dumpnings- och skademarginal för varje samarbetsvillig exportör och för unionsindustrin. För att tidsfristerna för undersökningen ska hållas får parterna en förhållandevis kort tid, tre arbetsdagar, för att lämna synpunkter som enbart rör beräkningarna. Det fullständiga meddelandet i samband med de provisoriska åtgärderna, som inleder möjligheten att lämna synpunkter på alla aspekter av åtgärderna, fortsätter att som nu gälla från och med införandet av de provisoriska åtgärderna[6]. Det innebär att räknefel kan rättas innan de provisoriska uppgifterna införs, något som skulle göra åtgärderna precisare utan att försena antagandet av dem. Förslaget kräver att lagstiftningen ändras. 2.1.2. Varsel om att inga provisoriska åtgärder införs Många berörda parter har sagt att de vill få besked tidigare om kommissionen avser att inte införa några provisoriska åtgärder. Parterna får ofta inte reda på att provisoriska åtgärder inte ska införas förrän efter utgången av tidsfristen på nio månader för införande av åtgärder. Ett varsel om det skulle öka insynen och förutsebarheten i företagsmiljön. Om parterna ska informeras på förhand om att åtgärder ska införas (som föreslås här) förefaller det också rimligt att informera dem även när inga provisoriska åtgärder är planerade. Därför föreslår kommissionen att de berörda parterna ska informeras omkring två veckor före utgången av tidsfristen på nio månader om provisoriska åtgärder planeras eller inte. Förslaget kräver att lagstiftningen ändras. 2.1.3. Två veckors varsel om införande av antidumpnings- och antisubventionsåtgärder Importörer klagar ofta på att varor som redan var på väg när provisoriska åtgärder infördes blir föremål för åtgärderna när de har tullklarerats. Eftersom det som sagt föreslås att de berörda parterna ska få ta del av information om provisoriska åtgärder (omkring två veckor innan de införs), föreslås det också att inga åtgärder får införas inom två veckor efter det att det preliminära meddelandet av uppgifter skickats. Dessa två veckor skulle öka förutsebarheten för alla parter och ge importörerna mer flexibilitet för att hantera sändningar som redan är på väg, utan att tidsfristerna påverkas. Som sägs i avsnitt 2.1.1 skulle en frist på två veckor inte äventyra de provisoriska åtgärdernas verkan, särskilt som tidsfristerna för provisoriska åtgärder är allmänt kända. Medlemsstaternas rätt att begära att provisoriska åtgärder ska införas omedelbart enligt artikel 7.5 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 12.4 i antisubventionsgrundförordningen påverkas inte av detta förslag. Förslaget kräver att lagstiftningen ändras. 2.1.4. Riktlinjer Företag som berörs av handelspolitiska undersökningar är ofta inte medvetna om de mer tekniska aspekterna av undersökningarna. Det ligger dock i allas intresse att aspekterna är kända och att relevant information finns lättillgänglig. Därför föreslår kommissionen att riktlinjer ska offentliggöras om fyra centrala delar av undersökningarna, nämligen beräkning av skademarginal, val av jämförbart land vid import från länder som inte har marknadsekonomi, prövning av unionsintresset samt åtgärdernas giltighetstid och översyn vid giltighetstidens utgång. Riktlinjerna bygger på kommissionens erfarenheter. Kommissionen kommer att genomföra ett offentligt samråd om ett utkast till riktlinjer innan de antas. 2.2. Hot om motåtgärder 2.2.1. Undersökningar på eget initiativ vid hot om motåtgärder Det offentliga samrådet har bekräftat att det finns ett problem med motåtgärder mot EU-tillverkare som har för avsikt att lämna in ett klagomål och begära att en antidumpnings- eller antisubventionsundersökning inleds. Därför är EU-tillverkare ofta motvilliga att lämna in klagomål och kan dra sig ur undersökningar, vilket innebär att de kan förhindras att utöva sina rättigheter enligt EU-rätten och WTO:s regler. En tredjedel av de som svarade på samrådet uppgav att de hade drabbats av motåtgärder. Med motåtgärder menas här alla hot mot de ekonomiska intressen som EU-industrin kan ha i exportlandet, t.ex. hot mot tillverkning, försäljning eller investeringar eller införande av administrativa hinder. Hot mot konsumenter eller mot unionsindustrins leverantörer har också betydelse. Enligt vad kommissionen erfar ökar sådana här hot. Därför behöver moderna handelspolitiska skyddsinstrument kunna åtminstone mildra det tryck som hot om motåtgärder orsakar. Lösningen är att kommissionen där så är möjligt inleder en undersökning på eget initiativ om unionstillverkare hotas med motåtgärder, förutsatt att det finns tillräcklig prima facie-bevisning på skadevållande dumpning eller subventioner. Den bevisning som krävs för att inleda en undersökning på eget initiativ måste uppfylla samma krav som för att inleda en undersökning efter ansökan av EU-industrin enligt artikel 5 i antidumpningsgrundförordningen eller artikel 10 i antisubventionsgrundförordningen. Unionstillverkare som hotas av motåtgärder och som överväger att ge in ett antidumpnings- eller antisubventionsklagomål kommer att uppmanas att ta kontakt med kommissionen förtroligt. En förteckning över de slags uppgifter som normalt krävs kommer att läggas ut på kommissionens webbplats (GD Handel). Kommissionen fattar beslut om huruvida den ska gå vidare med en undersökning på eget initiativ på grundval av sakinnehållet i den tillgängliga bevisningen om skadevållande dumpning eller subventioner. Dessutom beaktar kommissionen tillgänglig bevisning om huruvida eventuella åtgärder skulle få orimliga konsekvenser för unionen som helhet, om undersökningen visar att skadevållande dumpning eller subventioner föreligger. Kommissionen föreslår att den befintliga lagstiftningen förtydligas i detta avseende. 2.2.2. Skyldighet för unionstillverkare som tillverkar en likadan produkt att samarbeta Enligt gällande regler är parterna inte skyldiga att samarbeta i undersökningar om handelspolitiska skyddsåtgärder. Vid undersökningar som kommissionen inleder på eget initiativ föreslås att unionstillverkarna åläggs att samarbeta. Den skyldigheten behövs för att garantera att kommissionen får tillgång till de uppgifter som undersökningen kräver. Skyldigheten att samarbeta omfattar en skyldighet att svara på det frågeformulär som skickas till parterna i inledningsskedet av undersökningarna samt en skyldighet att ta emot kommissionens tjänstemän i sina lokaler så att de kan kontrollera svaren på frågeformuläret. De uppgifter som unionstillverkarna lämnar till kommissionen förblir konfidentiella och kommer inte att lämnas ut i den icke-konfidentiella akten enligt artikel 6.7 i antidumpningsgrundförordningen eller artikel 11.7 i antisubventionsgrundförordningen. Förslaget kräver att lagstiftningen ändras. 2.3. Ändamålsenlighet och tillämpning 2.3.1. Undersökningar på eget initiativ avseende kringgående Kringgående av handelspolitiska skyddsåtgärder är ett tilltagande problem i världshandeln. Därför kommer kommissionen att förbättra sin övervakning av handelsflödena för att tidigare upptäcka sådant agerande. När kommissionen är övertygad om att kringgående förefaller äga rum kommer den att på eget initiativ inleda en undersökning avseende kringgående. Förslaget kräver inte att lagstiftningen ändras. 2.3.2. Ingen tillämpning av regeln om lägsta tull i antisubventionsärenden eller ärenden där strukturella råvarusnedvridningar förekommer Regeln om lägsta tull är en WTO+-del i EU:s handelspolitiska verktygslåda. Enligt WTO-reglerna får antidumpnings- och antisubventionsåtgärder påföras på samma nivå som dumpnings- eller subventionsmarginalen. EU går utöver detta minimikrav i WTO-reglerna och inför åtgärder på lägre nivå än dumpnings- eller subventionsmarginalen om det är tillräckligt för att undanröja den skada som unionsindustrin vållas. Det är dock inte lämpligt att tillämpa regeln om lägsta tull i följande situationer: För det första är tredjeländers subventioner ett tilltagande problem, vilket innebär att fördelarna med en lägre tull enligt regeln om lägsta tull i vissa fall kan uppmuntra regeringar att fortsätta subventionera sina näringsidkare. För det andra ingriper tredjeländer allt oftare i råvaruhandeln för att hålla kvar råvaror i sina egna länder för sin egen tillverkningsindustri. Det innebär att EU:s tillverkare inte konkurrerar på lika villkor med tillverkarna i sådana länder. Det verkar inte rimligt att sådana tillverkare ska kunna dra nytta av regeln om lägsta tull inom EU:s handelspolitiska system om de själva drar nytta av strukturella råvarusnedvridningar. Det rådande rättsläget ger inga möjligheter att avskräcka tredjeländers regeringar eller näringsidkare från att ägna sig åt sådana förfaranden. Därför föreslår kommissionen att regeln om lägsta tull inte ska tillämpas – på landsbasis om subventioner förekommer, eller – på landsbasis om strukturella råvarusnedvridningar förekommer. Förslaget kräver att lagstiftningen ändras. 2.4. Underlättat samarbete 2.4.1. Registrering och insamling av information avseende unionens intresse De berörda parterna hävdar att samarbetet med kommissionen i undersökningar om handelspolitiska skyddsåtgärder ibland kan vara betungande, särskilt för små och medelstora företag. De berörda parternas främsta svårigheter är omfattande arbetsbörda, betungande och kostsamma förfaranden samt snäva tidsfrister. Visserligen tycker olika parter att svårigheterna är olika betungande, men de är alla överens om att många företag, särskilt små och medelstora, avstår från att samarbeta i undersökningar om handelspolitiska skyddsåtgärder på grund av undersökningarnas tekniska karaktär och komplicerade art. Därför har kommissionen redan förenklat de uppgifter som begärs från användarna. Dessutom vill kommissionen bevilja längre tidsfrister för alla parter för registrering som berörd part och för besvarande av frågeformuläret, närmare bestämt 29 dagar i stället för 15 dagar för att registrera sig som berörd part och 51 dagar i stället för 37 dagar för att svara på frågeformulär. Detta gäller för den del av undersökningen som rör unionens intresse, men inte dumpning, subventionering eller skada. Det torde uppmuntra parterna att samarbeta i handelspolitiska undersökningar och därigenom öka kvaliteten på underlaget för eventuella beslut om åtgärder, utan att tidhålligheten för den skull äventyras. Förslaget kräver inte att lagstiftningen ändras. 2.4.2. Enklare rutiner för återbetalning De berörda parterna har framfört att det behövs mer insyn i förfarandena för återbetalning. Kommissionen kommer att offentliggöra uppdaterade riktlinjer för ansökningar om återbetalning i EUT och på sin (GD Handels) webbplats. Vidare föreslås att följande läggs ut på webbplatsen: en vägledning med blanketter för sökande och samarbetsvilliga tillverkare, en kontaktlista med alla kontaktpunkter i medlemsstaterna, en förteckning över pågående ansökningar om återbetalning samt besked om ansökningar har godkänts eller avslagits. Om sökanden tillåter det kommer också den icke-konfidentiella versionen av beslutet om återbetalning att läggas ut på GD Handels webbplats. Den berörda unionsindustrin kommer att underrättas om att en ansökan om återbetalning inkommit. En icke-konfidentiell akt med alla icke-konfidentiella handlingar i undersökningar avseende återbetalning kommer att upprättas. Förslaget kräver inte att lagstiftningen ändras. 2.4.3. Små och medelstora företag Främst på grund av sin storlek och resursbrist har små och medelstora företag ofta svårt att samarbeta i långdragna, komplicerade förfaranden. Många berörda parter som företräder olika intressen anser att hjälpcentralen för små och medelstora företag behöver förbättras. Hjälpcentralen för små och medelstora företag kommer att uppgraderas så att den kan ge mer stöd och hjälp till företag som berörs av förfaranden. Dessutom kommer särskilda seminarier för små och medelstora företag att anordnas i EU i samarbete med medlemsstaterna för att sprida information om handelspolitiska skyddsinstrument. Vidare kommer kommissionen att undersöka sätt att öka de små och medelstora företagens delaktighet i förfarandena i samarbete med GD Näringslivs nätverk för små och medelstora företag. Särskilt ska följande undersökas: a) standardformulär för statistik som kan lämnas permanent och frågeformulär så att små och medelstora företag kan lämna information så enkelt som möjligt, b) överväga att undersökningsperioden ska avgränsas så att den i möjligaste mån sammanfaller med redovisningsåret, och c) minska merarbete på grund av språkbarriärer på ett proportionerligt sätt. Resultatet av detta arbete kommer att återfinnas i riktlinjer från kommissionen. Förslaget kräver inte att lagstiftningen ändras. 2.5. Bättre former för översyn 2.5.1. Återbetalning av betald tull om översynen vid giltighetstidens utgång avslutas utan att åtgärderna förlängs Översyner vid giltighetstidens utgång kan inledas strax före utgången av den femåriga giltighetstiden för handelspolitiska skyddsåtgärder. Åtgärderna förblir giltiga i väntan på resultaten av översynen, som kan ta 12–15 månader. Antidumpnings- eller antisubventions­tullarna fortsätter att tas ut under denna tid, och återbetalas inte även om undersökningen avslutas och åtgärderna upphävs. Om undersökningen visar att skadevållande dumpning eller subventioner inte förekommer verkar det dock omotiverat att låta tullarna kvarstå. Därför föreslår kommissionen att tullar som tas ut under en översyn vid giltighetstidens utgång ska återbetalas, om undersökningen inte leder till att åtgärderna förlängs. Återbetalningen beviljas bara efter ansökan till nationella tullmyndigheter och omfattar inte ränta. Det innebär visserligen en extra belastning, men det är inte rimligt att ålägga näringsidkare betalningsansvar för extra tull efter det att åtgärden löpt ut om det inte längre finns belägg för att förlänga åtgärden. Tillverkarna hävdar att eftersom provisoriska åtgärder inte påförs retroaktivt, fortsätter unionsindustrin att lida skada även efter det att förfarandet inletts. Den tull som tas ut under en översyn vid giltighetstidens utgång fungerar därför som kompensation för avsaknaden av åtgärder från undersökningens början till dess att provisoriska åtgärder infördes. EU-rätten och WTO:s regler tillåter dock åtgärder med retroaktiv verkan bara i noga avgränsade undantagsfall (betydande ökning av den dumpade importen under relativt kort tid som sannolikt kommer att allvarligt undergräva åtgärdernas positiva verkan[7]). Förslaget kräver att lagstiftningen ändras. 2.5.2. Kombination av översyn vid giltighetstidens utgång och interimsöversyn Handelspolitiska skyddsåtgärder införs inledningsvis på fem år, och de kan förlängas i ytterligare fem år efter en översyn vid giltighetstidens utgång. Ytterligare förlängningar efter ytterligare översyner vid giltighetstidens utgång kan följa på det. Eftersom bestämmelserna om översyn vid giltighetstidens utgång inte medger att tullarnas nivå ändras, bibehålls åtgärderna på samma nivå eller upphävs. Men situationen på marknaden kan ha förändrats avsevärt sedan åtgärderna infördes (t.ex. kan unionsindustrin ha ändrats, fler exportörer kan ha tillkommit eller importen kan komma från nya källor). Om parterna anser att läget har förändrats kommer de att uppmanas att begära en interimsöversyn samtidigt med översynen vid giltighetstidens utgång. På så sätt kan tullarnas nivå anpassas så att de bättre återspeglar de nya förhållandena på marknaden. Därför föreslår kommissionen att denna möjlighet ska framhävas i det tillkännagivande om att giltighetstiden snart löper ut som ska offentliggöras omkring nio månader före utgången av åtgärdernas femåriga giltighetstid i enlighet med artikel 11.2 i antidumpnings­grundförordningen och artikel 18.4 i antisubventionsgrundförordningen. En påminnelse för alla berörda parter kan också läggas ut på GD Handels webbplats. Förslaget kräver inte att lagstiftningen ändras. 2.5.3. Interimsöversyner inleds varje gång det framkommer att unionstillverkarna agerat på ett konkurrensbegränsande sätt Visserligen har de handelspolitiska skyddsinstrumenten och EU:s konkurrenslagstiftning olika rättslig grund och syfte, men konkurrensbegränsande åtgärder kan snedvrida resultat om skada, t.ex. genom att företag i en kartell kan hålla högre försäljningspriser än vad de hade kunnat under normala konkurrensförhållanden. Detta påverkar i sin tur den prisberäkning som är en viktig del av skadebedömningen enligt artikel 3.3 i antidumpnings­grundförordningen och artikel 8.3 i antisubventionsgrundförordningen. Kommissionen kommer framöver att systematiskt inleda en interimsöversyn av gällande antidumpnings- och antisubventionsåtgärder när den konstaterat att unionstillverkarna har agerat på ett konkurrensbegränsande sätt. Det gäller bara när den berörda produkten och tidsperioderna sammanfaller. Vid interimsöversynen ska det granskas om och i så fall hur mycket gällande antidumpnings- eller antisubventionsåtgärder påverkas av det konkurrensbegränsande agerandet. Förslaget kräver inte att lagstiftningen ändras. 2.6. Kodifiering De tekniska ändringar som föreslås nedan är avsedda att anpassa EU-lagstiftningen till rådande rutiner, den senaste tidens utveckling och aktuell rättspraxis. De flesta ändringarna följer också rekommendationerna i utvärderingen av EU:s handelspolitiska skyddsinstrument[8]. 2.6.1. Registrering av import på eget initiativ Enligt artikel 14.5 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 24.5 i antisubventions­grundförordningen får import registreras i samband med en undersökning. Registreringen ska underlätta ett eventuellt retroaktivt uttag av tullar. Bestämmelsen tillämpas rutinmässigt i vissa fall (bl.a. översyn avseende ny exportör och översyn avseende kringgående). Enligt den nuvarande utformningen av artikel 14.5 och artikel 24.5 får import registreras på begäran av unionsindustrin. Registrering får också införas på kommissionens eget initiativ, men det bör anges i lagstiftningen av tydlighetsskäl. Denna ändring utvidgar inte tillämpningsområdet för registrering utöver vad som gäller i dag. 2.6.2. Uppdatering av artikel 11.9 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 22.4 i antisubventionsgrundförordningen I artikel 11.9 i antidumpningsgrundförordningen står följande: ”Vid varje undersökning avseende översyn eller återbetalning som utförs enligt denna artikel ska kommissionen, med beaktande av artikel 2, särskilt punkterna 11 och 12 i denna, och artikel 17, under förutsättning att omständigheterna är oförändrade, tillämpa samma metoder som vid den undersökning som ledde till införandet av tullen i fråga.” Den praktiska tillämpningen av denna bestämmelse har lett till oklarhet, bl.a. om vad som avses med förändrade omständigheter. Den har också lett till att uppenbart föråldrade metoder har använts, som inte används i nyare ärenden. Artikel 22.4 i antisubventionsgrundförordningen innehåller liknande bestämmelser. För ökad tydlighet överlag bör de här två bestämmelserna strykas. 2.6.3. Exporterande tillverkare med ingen eller försumbar dumpningsmarginal i den ursprungliga undersökningen (till skillnad från i en översyn) ska inte ingå i översyner I artikel 9.3 i antidumpningsgrundförordningen föreskrivs bl.a. att enskilda exporterande tillverkare med en dumpningsmarginal på mindre än 2 % inte ska påföras någon antidumpningstull. Däremot ska de ”även fortsättningsvis omfattas av förfarandet” och kan åter ”bli föremål för en översyn som genomförs för landet i fråga enligt artikel 11”. I en WTO-tvist mellan USA och Mexiko[9] fann WTO:s överprövningsorgan att exportörer som hade en dumpningsmarginal på mindre än 2 % i en ursprunglig undersökning inte fick ingå i någon senare översyn, eftersom det skulle strida mot artikel 5.8 i WTO:s antidumpningsavtal. Artikel 9.3 kommer därför att ändras i enlighet med detta utslag. I stället för att låta sådana företag ingå i översyner kan de bli föremål för nya undersökningar enligt artikel 5 i antidumpningsgrundförordningen. Artikel 14.5 i antisubventionsgrundförordningen kommer också att ändras på motsvarande sätt. 2.6.4. Möjlighet till undantag även för närstående parter som inte ägnar sig åt kringgående Syftet med artikel 13.4 i antidumpningsgrundförordningen är att se till att företag som figurerar i undersökningar avseende kringgående undantas från åtgärder mot kringgående, om de kan styrka att de inte ägnar sig åt kringgående. Bestämmelsen medger dock inte uttryckligen undantag för parter som inte ägnar sig åt kringgående men är närstående till tillverkare som är föremål för befintliga åtgärder. Därför vill kommissionen ändra artikel 13.4 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 23.6 i antisubventionsgrundförordningen för att förtydliga lagstiftningen i detta avseende. 2.6.5. Tydligare definition av en ”betydande del” av unionsindustrin En antidumpnings- eller antisubventionsundersökning får bara inledas om klagandena utgör en ”betydande del” av unionstillverkarna, vilket innebär att de ska stå för minst 25 % av den totala tillverkningen av den berörda produkten i EU. Enligt grundförordningarna gäller samma gräns för bedömningen av skada. Enligt ett WTO-utslag i en tvist 2011[10] innebär vid skadebedömningen en ”betydande del” under undersökningen inte nödvändigtvis den gräns på 25 % som används för att inleda en undersökning[11], utan det är en bedömning som måste göras från fall till fall. Därför bör hänvisningen till artikel 5.4 i artikel 4.1 i antidumpningsgrundförordningen utgå. Av samma anledning bör hänvisningen till artikel 10.8 i artikel 9.1 i antisubventions­grundförordningen utgå för att följa utslaget. 2.6.6. Bestämmelser om stickprov bör avse unionstillverkare, inte klagande, utom i fråga om talerätt Om ett stort antal tillverkare, exportörer eller importörer samarbetar i en undersökning får stickprov tas. GD Handels nuvarande praxis, som också är den som WTO:s regler kräver, är att välja ut ett stickprov från alla unionstillverkare, inte bara från klagandena (vilket är vad som står i grundförordningarna[12]). Hänvisningen till klagande i de bestämmelser som nämns i fotnot 12 kommer därför att ersättas med en hänvisning till unionsproducenter, för att följa denna praxis. 2.6.7. Undersökningen av unionsintresse omfattar alla unionstillverkare, inte bara klagandena Även om det uttryckligen endast står ”klagande” i grundförordningarna godtas uppgifter för prövning av unionsintresset i praktiken inte bara från klagandena utan även från andra unionsproducenter[13]. Detta överensstämmer med principen och fast praxis om att den sannolika verkan av att införa åtgärder eller ej bör granskas med avseende på alla slags ekonomiska aktörer i EU. Hänvisningen till klagandena i de bestämmelser som nämns i fotnot 13 kommer därför att ersättas med en hänvisning till unionsproducenter för att återspegla denna praxis. 3. SLUTSATSER Lagstiftning och förfaranden bör uppdateras så att de berörda parterna får tillgång till moderna redskap för att möta dagens föränderliga omvärld. Förslagen i det här meddelandet går ut på att modernisera de gällande handelspolitiska skyddsåtgärderna. De inriktas på verkliga problem och praktiska lösningar. De olika förslagen bygger på de berörda parternas synpunkter, producenternas å ena sidan och importörernas och konsumenternas å andra sidan. Flera av förslagen, särskilt de som rör insyn, gynnar alla parter, medan några gynnar producenter mer och andra gynnar importörer och konsumenter mer. Exempelvis kan en aktivare inställning till hot om motåtgärder eller bedrägliga eller strukturellt snedvridande handelsmetoder stärka vårt system och bidra till att bevara tillverkning och sysselsättning i EU. Ökad förutsebarhet i fråga om provisoriska åtgärder och bättre former för översyn hjälper importörerna och tillgodoser konsumenternas intressen bättre. Kommissionen är övertygad om att paketet som helhet är välavvägt. Vi är förvissade om att EU:s handelspolitiska skyddsinstrument med denna modernisering kan förbli ett föredöme i världen och tjäna som inspirationskälla för önskvärda ändringar av WTO:s regler på området. 4. TIDPLAN April 2013: – Kommissionen antar detta meddelande och lagförslaget. Sedan handläggs lagförslaget enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet i rådet och parlamentet 2013–2014. – Offentligt samråd om utkast till riktlinjer inleds. Juli 2013: – Offentligt samråd om utkast till riktlinjer avslutas. Sommaren 2013: – Svaren från samrådet bedöms. De ändringar som föreslås i detta meddelande och som inte påverkas av ändrad lagstiftning eller ändrade riktlinjer börjar tillämpas under de följande månaderna. [1] Resultaten av det offentliga samrådet kring modernisering av EU:s handelspolitiska skyddsinstrument: http://ec.europa.eu/yourvoice/ipm/forms/dispatch?userstate=DisplayPublishedResults&form=MTDI [2] Oberoende utvärdering av de handelspolitiska skyddsinstrumenten: http://trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=786 [3] Normalvärdet bygger vanligen på det pris som har betalats eller ska betalas, vid normal handel, av oberoende kunder i exportlandet, eller den fullständiga produktionskostnaden plus en skälig vinst. [4] Med subventioner menas ett finansiellt bidrag från en regering eller en offentlig myndighet som innebär att en förmån beviljas (artikel 1 i WTO:s avtal om subventioner och utjämningsåtgärder). [5] Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 343, 22.12.2009, s. 51) och rådets förordning (EG) nr 597/2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 188, 18.7.2009, s. 93). [6] Artikel 20.1 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 30 i antisubventionsgrundförordningen. [7] Artikel 10.4 i antidumpningsgrundförordningen, artikel 16.4 i antisubventionsgrundförordningen. [8] Oberoende utvärdering av de handelspolitiska skyddsinstrumenten: http://trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=786 [9] Överprövningsorganets rapport WT/DS295/AB/R, 29 november 2005, Mexiko, slutgiltiga antidumpningsåtgärder avseende nötkött och ris, klagomål avseende ris. [10] DS397, 15 juli 2011, Europeiska gemenskaperna, slutgiltiga antidumpningsåtgärder avseende vissa fästdon av järn eller stål från Kina. [11] Undersökningar som grundar sig på klagomål från industrin får inte inledas om de klagande inte når upp till gränsen på 25 % (artikel 5.4 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 10.6 i antisubventionsgrundförordningen: någon undersökning får inte inledas om ”de gemenskaps­producenter som uttryckligen stöder klagomålet tillsammans svarar för mindre än 25 % av gemenskapsindustrins sammanlagda produktion av den likadana produkten”). I artikel 4.1 i antidumpningsgrundförordningen föreskrivs följande: ”Vid tillämpning av denna förordning ska begreppet ”gemenskapsindustri” avse alla producenter inom gemenskapen vilka tillverkar den likadana produkten eller de producenter vars sammanlagda tillverkning av produkten utgör en betydande del, enligt definitionen i artikel 5.4, av gemenskapens sammanlagda tillverkning av denna produkt” (vår understrykning). Artikel 9.1 i antisubventionsgrundförordningen innehåller liknande stadganden. Överprövningsorganet fann dock i målet DS397, 15 juli 2011 Europeiska gemenskaperna, slutgiltiga antidumpningsåtgärder avseende vissa fästdon av järn eller stål från Kina, att hänvisningen till en betydande del i artikel 4.1 i antidumpningsgrundförordningen under undersökningen inte utan vidare kan likställas med gränsen på 25 % i artikel 5.4 i antidumpningsgrundförordningen, som avser inledande av ett förfarande. Överprövningsorganet avvisade alltså kopplingen mellan de två artiklarna. Samma sak gäller analogt för artiklarna 9.1 och 10.6 i antisubventionsgrundförordningen. [12] Enligt artikel 17 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 27 i antisubventionsgrundförordningen får ett stickprovsförfarande tillämpas. Enligt bägge förordningarna får stickprov tas när ”antalet klagande, exportörer eller importörer, slag av produkter eller transaktioner är stort” (vår understrykning). [13] Uppgifter för prövning av unionsintresset godtas inte bara från klagandena utan även från andra unionstillverkare. I artikel 21.2 i antidumpningsgrundförordningen och artikel 31.2 i antisubventions­grundförordningen föreskrivs dock följande: ”För att få fram ett ordentligt underlag som gör det möjligt för myndigheterna att beakta alla synpunkter och uppgifter när de fattar beslut om huruvida det ligger i gemenskapens intresse att införa åtgärder, kan de klagande, importörerna och deras intresseorganisationer, företrädare för användare och konsumentorganisationer ge sig till känna och lämna uppgifter till kommissionen” (vår understrykning). Dessa bestämmelser stämmer inte med GD Handels nuvarande praxis, eftersom ingen hänsyn tas till situationen för unionstillverkare som inte ingår bland klagandena.