RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM ERFARENHETER FRÅN TILLÄMPNINGEN RÅDETS DIREKTIV 90/313/EEG AV DEN 7 JUNI 1990 OM RÄTT ATT TA DEL AV MILJÖINFORMATION

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

OM ERFARENHETER FRÅN TILLÄMPNINGEN RÅDETS DIREKTIV 90/313/EEG AV DEN 7 JUNI 1990 OM RÄTT ATT TA DEL AV MILJÖINFORMATION

1. INLEDNING

Kommissionen har utarbetat denna rapport till Europaparlamentet och rådet enligt artikel 8 i direktiv 90/313/EEG (nedan kallat "direktivet") om rätt att ta del av miljöinformation. Den har utarbetats på grundval av medlemsstaternas erfarenheter från tillämpningen av direktivet, som beskrivits i rapporter från medlemsstaterna till kommissionen i enlighet med samma artikel [1]. Där beaktas även rapporter från icke-statliga organisationer som är verksamma inom miljöområdet liksom utvecklingen för gemenskapslagstiftningen och den internationella lagstiftningen.

[1] Se kapitel 2 i denna rapport, och bilaga B.

Direktivets utgångspunkt är att miljöfrågor hanteras bäst genom deltagande av alla berörda medborgare på relevant nivå. Allmänhetens medvetenhet och engagemang beror framför allt på allmän tillgång till uppgifter. Genom bestämmelser om ökad tillgång till miljöinformation bidrar direktivet till ökad medvetenhet i miljöfrågor och därigenom till ökat miljöskydd.

Direktivets syfte är att säkerställa rätten att ta del av de uppgifter om miljön som finns hos offentliga myndigheter och fastställa de grundläggande förutsättningar och villkor som måste vara uppfyllda för att sådana uppgifter skall få lämnas ut.

I artikel 3.1 i direktivet anges att medlemsstaterna skall säkerställa att offentliga myndigheter åläggs att lämna ut uppgifter om miljön till varje fysisk eller juridisk person på dennes begäran och utan att kräva att skälen för begäran anges. "Uppgifter om miljön" och "offentliga myndigheter" definieras i artikel 2 i direktivet.

I artikel 3.2 och 3.3 anges att medlemsstaterna under särskilda omständigheter får föreskriva att en begäran om sådana uppgifter skall avslås. I artikel 4 anges att offentliga myndigheters beslut skall kunna prövas av domstol eller i administrativ ordning. I artikel 5 anges att medlemsstaterna får ta ut avgifter för att tillhandahålla uppgifter, men att avgifterna inte får överstiga en skälig kostnad.

Genom artikel 6 omfattar direktivet även uppgifter om miljön som finns hos sådana organ som har offentligt ansvar för miljön och som kontrolleras av offentliga myndigheter. Syftet med denna bestämmelse är att se till att allmän tillgång till uppgifter inte påverkas av att en offentlig myndighet till exempel har delegerat ansvar till ett annat organ.

I artikel 7 anges att medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att tillhandahålla allmän information till allmänheten om tillståndet i miljön.

I artikel 9 i direktivet anges att medlemsstaterna senast den 31 december 1992 skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Alla medlemsstater har gjort detta, och en förteckning över de åtgärder som medlemsstaterna har meddelat till kommissionen finns i bilaga A till denna rapport.

2. ÖVERSYN ENLIGT ARTIKEL 8

Den 25 juli 1996 skickade kommissionen en skrivelse till de femton medlemsstaterna för att påminna dem om deras skyldighet enligt artikel 8 i direktivet att senast den 31 december 1996 underrätta kommissionen om de erfarenheter som vunnits.

För att göra det möjligt för kommissionen att utarbeta en egen rapport i enlighet med samma artikel och göra denna så användbar som möjligt skickades ett frågeformulär till medlemsstaterna med följande punkter, som de nationella rapporterna minst förväntades omfatta:

* Huruvida definitionerna i artikel 2 har lett till några särskilda tillämpningsproblem.

* De förfaranden som anges i artikel 3.1 och som syftar till att fastställa den faktiska tillgången till miljöinformation, och om något av dessa förfaranden har lett till några särskilda tillämpningsproblem.

* Om det finns några administrativa anvisningar, till exempel cirkulär eller riktlinjer, som styr tillämpningen av undantagen i artikel 3.

* Om tidsfristerna i artikel 3.4 har lett till några särskilda problem.

* Om den mekanism som inrättas genom artikel 4 är en administrativ eller rättslig prövning och hur den har fungerat i praktiken, inbegripet de tidsfrister inom vilka berörda myndigheter måste agera.

* Hur avgifterna för personer som begär uppgifter beräknas i praktiken.

* En beskrivning av de organ som har offentligt ansvar för miljön och som kontrolleras av offentliga myndigheter enligt artikel 6 i direktivet.

* De åtgärder som vidtagits för att aktivt tillhandahålla miljöinformation enligt artikel 7.

Kommissionen begärde även att eventuella statistiska uppgifter skulle tillhandahållas och föreslog att medlemsstaterna skulle engagera allmänheten och rådfråga berörda parter när de utarbetade sina rapporter.

I slutet av 1996 hade bara en rapport skickats till kommissionen. En påminnelse skickades ut i början av 1997 till berörda medlemsstater med en uppmaning att sända in rapporterna snarast möjligt. Under 1997 beslöt kommissionen att inleda flera överträdelseförfaranden enligt artikel 169 i EG-fördraget (nuvarande artikel 226 EG) med hänvisning till att medlemsstaterna inte lämnat de nationella rapporter som föreskrivs i artikel 8 i direktivet.

Samtliga rapporter från medlemsstaterna (nationella rapporter) har nu kommit in och en sammanfattning av dem finns i bilaga B. Kopior av de kompletta rapporterna kan begäras från medlemsstaterna i enlighet med direktivet.

De nationella rapporterna skiljer sig åt när det gäller mängden användbara uppgifter som lämnats som svar på kommissionens frågeformulär, något som återspeglas i rubrikerna och innehållet i sammanfattningarna i bilaga B. Sammanfattningarnas syfte är att endast redovisa de viktigaste punkterna.

De flesta rapporterna innehåller inga, eller endast begränsade, statistiska uppgifter. En del innehåller en stor mängd uppgifter som är relevanta ur nationell synvinkel men som man inte kan dra några klara slutsatser av på gemenskapsnivå. Därför finns det inget separat avsnitt om statistiska uppgifter i sammanfattningarna i bilaga B.

3. KOMMISSIONENS ERFARENHETER

Klagomål har tillsammans med framställningar och skriftliga frågor en central betydelse för att hålla kommissionen informerad om i vilken utsträckning medlemsstaterna faktiskt fullgör sina åtaganden enligt direktiven.

Fram till utarbetandet av denna rapport (november 1999) hade 156 klagomål lämnats in till kommissionen av enskilda personer och organisationer på grundval av direktivet. Detta motsvarar ca 6 % av det totala antalet klagomål som lämnades in till generaldirektoratet för miljö under perioden (2 588).

Klagomålen avsåg främst följande problem:

* Artikel 2 a: definition av "uppgifter om miljön"

I vissa medlemsstater har en snäv tolkning lett till vägran att lämna ut uppgifter som inte bedöms omfattas av definitionen. Exempel på detta är uppgifter om effekterna på allmänhetens hälsa av tillståndet för miljön, uppgifter om strålning eller kärnenergi och uppgifter om finansiella analyser eller behovsprövning som ligger till grund för projekt som sannolikt kommer att påverka miljön.

* Artikel 2 b: definition av "offentliga myndigheter"

I vissa fall har offentliga myndighetsorgan, som inte är miljömyndigheter i ordets egentliga bemärkelse, hävdat att deras ansvarsområden inte innefattar miljön och således vägrat att ge tillgång till miljöinformation som de förfogar över.

* Artikel 3.2 och 3.3: tolkning av undantagen

Vissa klagomål visar att tillgång till uppgifter har vägrats även om utlämnande inte skulle ha försämrat skyddet för de legitima intressen som omfattas av undantagen i artikel 3.2 eller 3.3.

* Artikel 3.4: tolkning av ordet "besvara"

Vissa medlemsstater har hävdat att "besvara" inte förutsätter mer än ett besked om huruvida uppgifterna kommer att lämnas ut och att det inte behöver anges när detta faktiskt kommer att ske. Detta utreds nu i ett mål som anhängiggjorts vid domstolen: kommissionen vs. Tyskland (C-29/00).

* Artikel 3.4: tidsfrister

I vissa fall har de begärda uppgifterna lämnats ut först efter utgången av den två månader långa tidsfristen. I andra fall har sökande inte fått något svar alls.

* Artikel 3.4: underlåtenhet att svara

När direktivet införlivades med nationell lagstiftning var det vissa medlemsstater som beslutade att underlåtenhet att besvara en begäran om tillgång till miljöinformation skulle anses som ett avslag. Detta undergräver bestämmelsen i artikel 3.4 där det uttryckligen anges att skälen till att avslå en begäran skall anges.

* Artikel 4: prövning

Flera klagomål har gällt de höga kostnaderna och de långa väntetiderna i samband med prövning.

* Artikel 5: kostnader för information

I vissa fall har oskäliga avgifter tagits ut. I andra fall har en begäran om uppgifter avslagits med hänvisning till något av undantagen, samtidigt som avgift tagits ut i alla fall. Klagomål har framförts om att man inte informerat om avgifter innan en begäran om tillgång till uppgifter tas emot.

* Artikel 6: tolkning av uttrycket "organ som har offentligt ansvar för miljön"

Detta uttryck har gett upphov till skilda tolkningar. Funktioner som traditionellt har administrerats av staten överförs i allt högre grad till halvoffentliga eller privata organ. Slutresultatet blir ofta att allmänheten nekas tillgång till miljöinformation som finns hos organ som borde omfattas av direktivet.

4. RÄTTSLIGA FÖRFARANDEN

Avslutade förfaranden

Domstolar i medlemsstaterna har i enlighet med artikel 177 i EG-fördraget (nuvarande artikel 234 EG) i två fall lämnat in en begäran om förhandsavgörande till EG-domstolen i frågor som rör direktivet. Ett av målen (C-296/97) avskrevs senare [2]. I det andra målet (C-321/96) meddelade domstolen sin dom den 17 juni 1998 [3].

[2] EGT C 20, 23.1.1999, s. 29.

[3] EGT C 258, 15.8.1999, s. 11.

C-321/96 WILHELM MECKLENBURG MOT KREIS PINNEBERG - DER LANDRAT

Denna begäran om förhandsavgörande lämnades in av Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht, som har ställt följande tolkningsfrågor till EG-domstolen:

1) Är ett ställningstagande av en underordnad myndighet som ansvarar för landskapsvården inom ramen för det offentligas deltagande i ett förfarande för fastställande av en plan att anse som en administrativ miljövårdsåtgärd, i den mening som avses i artikel 2 a i direktivet-

2) Är ett förvaltningsförfarande i den mening som avses i den tyska införlivandelagstiftningen att anse som en "förundersökning", i den mening som avses i artikel 3.2 tredje strecksatsen i direktivet-

Som svar på den första frågan slog EG-domstolen fast att artikel 2 a i direktivet skall tolkas på så sätt att den är tillämplig på ett ställningstagande av en myndighet som ansvarar för landskapsvården, inom ramen för sitt deltagande i ett förfarande för fastställande av planer för byggande, om detta ställningstagande vad gäller miljöskyddshänsyn skulle kunna påverka ett beslut om fastställelse av en sådan plan.

Domstolens svar på den andra frågan var att begreppet "förundersökning" i artikel 3.2 tredje strecksatsen i direktivet skall tolkas på så sätt att det omfattar ett förvaltningsförfarande i den mening som avses i införlivandelagstiftningen, som är begränsat till att förbereda en administrativ åtgärd, endast för det fall att det omedelbart föregår ett domstolsförfarande eller ett förfarande som i det närmaste är att anse som ett domstolsförfarande och att det uppstår ur nödvändigheten av att samla bevis eller utreda ett ärende innan det egentliga förfarandet inleds.

Kommissionen har dessutom, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget (nuvarande artikel 226 EG), väckt talan (C-217/97) om fastställelse av att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet. Domstolen meddelade sin dom den 9 september 1999 [4].

[4] [rapportens referens].

C-217/97: KOMMISSIONEN MOT TYSKLAND

Till stöd för sin talan åberopade kommissionen följande anmärkningar:

1) Felaktigt införlivande av artikel 2 b, genom att "domstolar samt brottsbekämpande och disciplinära myndigheter" i den tyska införlivandelagstiftningen generellt utesluts från definitionen av "offentliga myndigheter", inte endast i deras egentliga myndighetsutövning utan även vid utövandet av förvaltningsverksamhet.

2) Felaktigt införlivande av artikel 3.2 första stycket tredje strecksatsen, på grund av en bestämmelse i den tyska lagstiftningen genom vilken rätten att ta del av information utesluts under ett "förvaltningsförfarande".

3) Underlåtenhet att införliva artikel 3.2 andra stycket, eftersom det i den tyska lagstiftningen saknas bestämmelser om att uppgifter kan lämnas ut till viss del.

4) Felaktigt införlivande av artikel 5, genom att det i den tyska lagstiftningen, för det första, föreskrivs att avgift kan tas ut även när en begäran om information avslås och, för det andra, inte föreskrivs att avgiften skall begränsas till en skälig kostnad.

Den första anmärkningen underkändes eftersom domstolen ansåg att kommissionen inte på ett ingående sätt hade visat att alla tyska domstolar och andra organ som normalt utövar dömande befogenheter innehar uppgifter om miljön som erhållits utanför ramen för deras dömande verksamhet.

Beträffande den andra anmärkningen hänvisade domstolen till sin dom i mål C-321/96, Mecklenburg mot Kreis Pinneberg - Der Landrat (1998), som diskuteras ovan, och slog fast att anmärkningen var befogad.

Beträffande den tredje anmärkningen konstaterade domstolen att skyldigheten att lämna ut uppgifter om miljön till viss del i Tyskland inte säkerställs på ett sätt som är tillräckligt klart och precist för att uppfylla kravet på rättssäkerhet och för att ge de personer som kan tänkas begära uppgifter möjlighet att få full kännedom om sina rättigheter. Domstolen fann att enbart det förhållandet att utlämnande av uppgifter till viss del omnämns i en bestämmelse om fastställande av avgifter inte utgör ett ändamålsenligt medel för att ge de personer som begär information möjlighet att få full kännedom om sina rättigheter och åberopa dessa inför de nationella domstolarna. Kommissionens anmärkning godtogs därför.

Kommissionens fjärde anmärkning bestod av två led. Det första gällde frånvaron i Tyskland av lagstiftning som ser till att den avgift som tas ut i samband med att uppgifter om miljön lämnas ut inte överstiger en skälig kostnad. Domstolen underkände kommissionens uppfattning att det endast är i undantagsfall, när utlämnande av uppgifter som annars inte skall lämnas ut är särskilt tidskrävande, som det är berättigat att ta ut en avgift. Domstolen slog fast att innebörden av begreppet "skälig kostnad" måste bestämmas mot bakgrund av syftet med direktivet enligt artiklarna 1 och 3.1. På grundval av detta beslöt domstolen att begreppet "skälig kostnad" i den mening som avses i artikel 5 i direktivet skall förstås på så sätt att det inte ger en medlemsstat rätt att på den person som begärt uppgifter övervältra samtliga kostnader, i synnerhet inte indirekta kostnader, som en efterforskning faktiskt har medfört för det allmänna. Mot bakgrund av de närmare bestämmelserna i den tyska regleringen och beslut av tyska domstolar om avgifter som i allmänhet tas ut med anledning av en förvaltningsåtgärd drog domstolen slutsatsen att kommissionen inte har kunnat styrka det första ledet i den fjärde anmärkningen.

Det andra ledet i samma anmärkning avsåg den bestämmelse i den tyska regleringen som tillåter att avgift tas ut även när en begäran om uppgifter avslås. Domstolen godtog detta led i anmärkningen med motiveringen att en avgift som tas ut när begäran om uppgifter avslås inte kan betraktas som skälig, eftersom det i ett sådant fall faktiskt inte har skett något tillhandahållande av uppgifter i den mening som avses i artikel 5.

Pågående förfaranden

Den 21 maj 1999 väckte kommissionen talan (C-189/99) inför EG-domstolen om fastställelse av att Konungariket Spanien inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt direktivet [5]. Kommissionen hävdar att Spaniens införlivandelagstiftning inte uppfyller bestämmelserna i artiklarna 3.2 (tredje strecksatsen), 4 och 5 i direktivet och att Spanien inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artikel 5, eftersom de tillåter att höga avgifter i kraft av annan lagstiftning tas ut för att tillhandahålla uppgifter inom ramen för den lagstiftning genom vilken direktivet införlivas. Domstolen har ännu inte meddelat sin dom.

[5] EGT C 226, 7.8.1999, s. 16.

Den 19 oktober 1999 väckte kommissionen talan (C-402/99) mot Belgien [6], i vilken det hävdades att den belgiska lagstiftningen inte korrekt införlivar artiklarna 3.2 och 4.4 i direktivet.

[6] EGT C 6, 8.1.2000, s. 17.

Den 1 februari 2000 väckte kommissionen talan (C-29/00) mot Tyskland i fråga om vissa myndigheters sätt att uppfylla kravet på "svar" på begäranom information inom fastställd tid: i praktiken gav dessa myndigheter ofta bara ett preliminärt svar, och den begärda informationen tillhandahölls inte inom utsatt tidsfrist.

5. STÅNDPUNKTER HOS ICKE-STATLIGA ORGANISATIONER OCH ANDRA SAKKUNNIGA PÅ OMRÅDET

Den 26 januari 1998 anordnade EU:s nätverk för genomförande och kontroll av efterlevnad av miljölagstiftningen (Impel) en workshop om direktivets genomförande och tillämpning. Närvarande var företrädare för Impel, kommissionen, offentliga myndigheter och icke-statliga organisationer som arbetar med miljöfrågor i medlemsstaterna samt stater som ansökt om medlemskap i EU. Där fanns således förutsättningar för ett öppet meningsutbyte med utgångspunkt från deltagarnas erfarenheter från direktivets tillämpning. En rapport om denna workshop publicerades i maj 1998 [7].

[7] Access to Environmental Information: The Review and Further Development of Directive 90/313/EEC (tillgång till miljöinformation: översyn och den fortsatta utvecklingen av direktiv 90/313/EEG), workshop. Rapport publicerad i maj 1998 av Stichting Natuur en Milieu, Donkerstraat 17, NL-3511KB Utrecht, Nederländerna.

En annan rapport har redan offentliggjorts om workshopens diskussioner och det arbete som utförts under en femårsperiod i samarbete med sakkunniga i medlemsstaterna [8]. I rapporten finns flera rekommendationer om ändringar av direktivet, vilka sammanfattas i bilaga C.

[8] Recommendations for the Review and Revision of Directive 90/313/EEC on the Freedom of Access to Information on the Environment (rekommendationer om översyn och ändring av direktiv 90/313/EEG om rätt att ta del av miljöinformation), publicerade i mars 1998 av Stichting Natuur en Milieu (se adress ovan).

6. ÅRHUSKONVENTIONEN

Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande och möjlighet till rättslig prövning avseende miljöfrågor, som har utarbetats under överinseende av FN:s ekonomiska kommission för Europa, undertecknades av Europeiska gemenskapen och 14 medlemsstater vid en ministerkonferens i Århus i Danmark den 25 juni 1998 (Tyskland undertecknade konventionen den 21 december 1998). Den brukar benämnas "Århuskonventionen".

Även om det första utkastet till konventionsbestämmelser om tillgång till miljöinformation i stor utsträckning inspirerats av direktivet, handlade de efterföljande förhandlingarna om de brister och ofullkomligheter hos direktivet som tillämpningen av det har uppdagat. Icke-statliga organisationer som är verksamma inom miljöområdet deltog aktivt och konstruktivt i förhandlingarna på samma villkor som de nationella delegationerna. Kommissionen anser att konventionens sluttext innebär tydliga framsteg jämfört med direktivets bestämmelser.

De viktigaste förbättringarna kan sammanfattas på följande sätt:

* En utvidgad definition av "miljöinformation" som innefattar fler frågor med anknytning till miljön, t.ex. människors hälsa och säkerhet, människors levnadsförhållanden, platser av kulturellt värde, lönsamhetsanalyser och andra ekonomiska analyser samt antaganden som ligger till grund för miljöbeslut.

* En utvidgad definition av "offentliga myndigheter" så att både nationella, regionala och lokala styren omfattas, liksom personer som i kraft av nationell lagstiftning har administrativa befogenheter, inbegripet särskilda miljörelaterade uppgifter, verksamheter och tjänster, samt andra personer som har offentliga uppdrag eller uppgifter eller som tillhandahåller offentliga tjänster med anknytning till miljön under överinseende av regeringen eller personer i offentlig ansvarsställning.

* Närmare bestämmelser om i vilken form uppgifterna skall tillhandahållas, så att uppgifter och kopior (om sådana begärs) av de handlingar som innehåller uppgifterna måste ställas till förfogande i den form som den sökande begär, såvida det inte är rimligt (av angivna skäl) att den offentliga myndigheten lämnar ut uppgifterna i annan form eller de redan finns tillgängliga för allmänheten i annan form.

* Kortare tidsfrister för att lämna ut begärda uppgifter, närmare bestämt en månad efter begäran, med möjlighet att förlänga tidsfristen med upp till en månad om de begärda uppgifternas omfång och komplexitet så kräver.

* Begränsning av undantagen: en begäran om "miljöinformation" får avslås endast om utlämnande av uppgifterna skulle få negativa konsekvenser för något av de intressen som anges, och offentliga myndigheter måste tolka undantagen restriktivt och med beaktande av allmänhetens intresse av offentliggörande.

* Exakta angivelser av vad som inte ingår i undantagen.

* Skyldighet för de nationella myndigheterna att samla in och sprida uppgifter, som sträcker sig längre än skyldigheten att lämna ut uppgifter på begäran.

* Effektivare förfaranden för prövning av offentliga myndigheters åtgärder och försummelser, särskilt, när prövning i domstol krävs, ett snabbt förfarande för att ompröva den berörda myndighetens beslut eller låta ett lagstadgat oberoende och opartiskt organ pröva det.

7. SLUTSATSER

I de nationella rapporter som sammanfattas i bilaga B anges att enskilda personer och organisationer i Europeiska unionen, efter det att direktivet trädde i kraft, har dragit nytta av de lagbestämmelser om tillgång till miljöinformation som härrör från direktivet. I rapporterna tar medlemsstaterna själva upp frågor om direktivets räckvidd och tolkning och lämnar ibland förslag till förbättringar. I vissa fall har en del medlemsstater, när det gäller definitionen av myndigheter som måste tillhandahålla uppgifter, av tidsfrister eller av undantag, antagit lagstiftning som är mer långtgående än de stränga bestämmelserna i direktivet.

De nationella rapporterna visar att direktivets genomförande har gett positiva resultat. I många fall har de praktiska problemen varit små. Trots detta har de erfarenheter från direktivets tillämpning som beskrivs i denna rapport gjort det möjligt att fastställa flera konkreta svårigheter som medlemsstater, icke-statliga organisationer och personer som begärt tillgång till miljöinformation har stött på. De viktigaste problemen fanns inom nedanstående områden (som också är de områden där Århuskonventionens bestämmelser förstärker direktivets bestämmelser).

Problemområden

* Definition av uppgifter som måste lämnas ut och av offentliga myndigheter och andra organ som skall ombesörja detta.

Kommissionen anser att dessa definitioner bör förtydligas för att utöka alla de berörda kategorierna.

* Praktiska förfaranden för att se till att uppgifterna görs tillgängliga på ett effektivt sätt.

Kommissionen anser att sådana förfaranden inte bör detaljregleras i ett direktiv utan att varje medlemsstat själv bör besluta. Det framgår dock tydligt av de nationella rapporterna att medlemsstaterna av varandra kan lära hur tillgången till uppgifter bäst kan förenklas.

Bland annat följande bästa metoder har antagits av en del av medlemsstaterna:

- Att föra register över miljöuppgifter (typ och omfattning) som kan erhållas från olika myndigheter och organ inom ramen för direktivet.

- Att tillåta personer att begära uppgifter i en särskild form.

- Att se till att särskilda kontaktpersoner eller avdelningar ansvarar för handläggning av förfrågningar om uppgifter.

- Att göra uppgifter tillgängliga genom datorer med databaser eller Internet.

- Att lagstadga om att berörda myndigheter och organ måste bistå och ge råd till personer som hör sig för om tillgång till uppgifter.

- Att utfärda cirkulär eller andra vägledande dokument till myndigheter och organ som omfattas av direktivets skyldigheter när det gäller praktiska förfaranden.

* Undantag från skyldigheten att ge tillgång

Kommissionen inser att det eventuellt föreligger en konflikt mellan att tillåta fri tillgång till uppgifter och att skydda legitima intressen med hjälp av brett utformade undantag. Mot bakgrund av erfarenheterna i vissa medlemsstater verkar det önskvärt att göra undantagen snävare och utforma bestämmelser om att det måste finnas en lämplig balans mellan intressen som står i strid mot varandra.

* Skyldigheten att "svara"

Med tanke på direktivets mål tycks en överdrivet snäv tolkning av denna skyldighet olämplig. Kommissionen anser att ett fullständigt svar bör lämnas inom föreskriven tid till en person som begärt uppgifter. Ett sådant svar skall antingen bestå av de begärda uppgifterna, helt eller delvis, eller av ett motiverat avslag av begäran om uppgifter, helt eller delvis.

* Tidsfrister för att uppfylla skyldigheten

Kommissionen anser att en person som begär uppgifter har rätt till ett fullständigt svar så snart det är praktiskt möjligt. Det erkänns dock att en minoritet av förfrågningarna kan skapa problem, till exempel för att de inledningsvis är otillräckligt formulerade eller för att begärd uppgiftsmängd är för stor. Av de nationella rapporterna går det inte att utläsa om de medlemsstater, vars införlivandelagstiftning har en kortare tidsfrist än den i direktivet, har haft större praktiska problem än de medlemsstater som infört den längsta tidsfristen på två månader. En kortare första tidsfrist för att besvara förfrågningar tycks önskvärd och det bör finnas en möjlighet att förlänga denna av särskilda skäl, som bör meddelas den person som begärt uppgifter.

* Skyldigheten att motivera ett avslag

När en begäran om uppgifter avslås föreskrivs det i artikel 3.4 i direktivet att skälen skall anges för den person som begärt uppgifter. De nationella rapporterna visar att flera medlemsstater i sin införlivandelagstiftning har föreskrivit att underlåtenhet att svara inom föreskriven tid skall anses innebära ett avslag. Skälen till detta är vanligen behovet i det nationella rättssystemet av ett "beslut", om än fiktivt, för att den person som begärt uppgifter skall kunna begära prövning efter tidsfristens utgång. Kommissionen anser att möjligheten till ett sådant fiktivt beslut inte på något sätt kan undanta offentliga myndigheter och andra organ från skyldigheten att motivera ett avslag inom den tidsfrist som föreskrivs i direktivet. Det tycks därför önskvärt att detta klargörs.

* Förfarande för prövning av beslut att avslå en begäran om uppgifter

Av de nationella rapporterna framgår att medlemsstaterna har olika tillvägagångssätt när det gäller förfaranden för prövning. Vissa har endast rättsliga förfaranden, medan andra har administrativa förfaranden för överklagande med möjlighet till senare rättslig prövning. Flera medlemsstater har kombinerat dessa förfaranden med tillgång till en ombudsman. Kommissionen anser att ett prövningsförfarande både måste vara tidsmässigt adekvat och billigt om det skall vara till någon hjälp för personer som vill ha tillgång till miljöuppgifter. Kommissionen inser att det i vissa fall är önskvärt att man skall kunna vända sig till domstol, men är inte övertygad om att rättslig prövning ensamt är det bästa alternativet. Administrativa förfaranden som gör det möjligt att pröva beslut utan överdriven byråkrati är sannolikt snabbare och billigare än rättsliga förfaranden. Kommissionen anser därför att det under alla omständigheter skall finnas möjlighet att tillämpa sådana förfaranden.

* Avgifter

Av de nationella rapporterna att döma tycks de flesta medlemsstater varken ha lagstadgade eller praktiskt tillämpade avgifter för att besvara enklare förfrågningar eller tillåta personer att läsa handlingar hos berörda myndigheter. Ofta tas endast kopieringskostnader ut. I andra medlems stater finns dock fasta avgifter, och klagomål om orimligt höga avgifter har framförts till kommissionen. Kommissionen accepterar att avgifter måste tas ut i vissa fall, särskilt om frågan är komplicerad och materialet är stort, och anser att det precis som i dag bör överlämnas åt medlemsstaterna att fastställa avgifter. Dock bör personer som begär uppgifter få tillräcklig information om vilka avgifter deras begäran medför, antingen innan eller i samband med att begäran lämnas in.

* Aktivt tillhandahållande av uppgifter

Medlemsstaterna har meddelat flera initiativ som tagits för att förse hela eller delar av allmänheten med information om miljöfrågor. Det råder inget tvivel om att allmänhetens intresse för miljöfrågor växer. Informationsteknikens utveckling ger dessutom ännu större möjligheter att sprida miljöinformation. Medlemsstaterna måste bli ännu mer aktiva när det gäller att möta efterfrågan på information och använda den nya teknikens verktyg. Det verkar önskvärt att stärka direktivets bestämmelser i dessa frågor.

Förslag till nytt direktiv

Mot bakgrund av det ovanstående anser kommissionen att det är önskvärt att ersätta direktivet med ett nytt direktiv om rätt att ta del av miljöinformation. Ett förslag till ett sådant nytt direktiv bifogas denna rapport [9]. Kommissionens förslag syftar till att korrigera ovannämnda brister i direktivet och därmed åstadkomma en förstärkt lagstiftning i medlemsstaterna. Syftet är även att anpassa gemenskapens lagstiftning till Århuskonventionen så att gemenskapen kan ratificera denna. Ett lämpligt genomförande av ett eventuellt nytt direktiv, och en effektiv tillämpning av detta direktiv, är av yttersta vikt för att säkerställa förbättrade möjligheter att ta del av uppgifter i Europeiska unionen.

[9] [referens -----]

BILAGA A: FÖRTECKNING ÖVER DE NATIONELLA ÅTGÄRDER FÖR INFÖRLIVANDE AV DIREKTIV 90/313/EEG SOM MEDLEMSSTATERNA MEDDELAT TILL KOMMISSIONEN

Österrike:

1) Bundesgesetz über den Zugang zu Informationen über die Umwelt (Umweltinformationsgesetz - UIG), BGBl. Nr. 495/1993.

2) Gesetz des Landes Burgenland vom 27. Oktober 1988, LGBl. 1989/3, über die Auskunftspflicht der Organe des Landes, der Gemeinden, der Gemeindeverbände und der durch Landesgesetz geregelten Selbstverwaltungskörper (Bgld. Auskunftspflichtgesetz).

3) Gesetz des Landes Kärnten vom 19. Mai 1988, LGBl. 29, über die Auskunftspflicht in der Verwaltung des Landes und der Gemeinden.

4) Niederösterreichisches Auskunftsgesetz, LGBl. 0020-0.

5) Niederösterreichisches Jagdgesetz 1974, LGBl. Nr. 6500.

6) Niederösterreichisches Fischereigesetz, LGBl. Nr. 6550.

7) Niederösterreichisches Bodenschutzgesetz, LGBl. Nr. 6160.

8) Landesgesetz von Oberösterreich vom 4. Juli 1996 über die Maßnahmen zum Schutz der Umwelt und den Zugang zu Informationen über die Umwelt (O.Ö. Umweltschutzgesetz), LGBl. Nr. 84/1996.

9) Gesetz des Landes Salzburg vom 6. Juli 1988, LGBl. 73, über die Auskunftspflicht der Verwaltung des Landes und der Gemeinden (Salzburger-Auskunftspflicht-Ausführungsgesetz).

10) Gesetz des Landes Steiermark vom 26. Juni 1990, LGBl 73, über die Erteilung von Auskünften (Steiermärkisches Auskunftspflichtgesetz).

11) Gesetz des Landes Tirol vom 22. November 1995, LGBl 3, über den Zugang zu Informationen über die Umwelt (Tiroler Umweltinformationsgesetz - TUIG).

12) Gesetz des Landes Wien vom 25. April 1988, LGBl 20, über die Auskunftspflicht (Wiener Auskunftspflichtgesetz).

13) Gesetz des Landes Wien vom 19. Oktober 1984 über den Schutz und die Pflege der Natur (Wiener Naturschutzgesetz 1984), LGBl. Nr. 6/1984.

14) Gesetz des Landes Vorarlberg über den Zugang zu Informationen über die Umwelt (Landes-Umweltinformationsgesetz - L-UIG), LGBl. Nr. 55/1994.

Belgien:

På federalstatsnivå

1) Loi du 11/04/1994 relative à la publicité de l'administration, Moniteur belge du 30/06/1994, p. 17662 - Wet van 11/04/1994 betreffende de openbaarheid van bestuur, Belgisch Staatsblad van 30/06/1994, bl. 17662.

2) Arrêté royal du 23/06/1994 fixant la date d'entrée en vigueur de la loi du 11 avril 1994 relative à la publicité de l'administration, Moniteur belge du 30/06/1994, p. 17666 - Koninklijk besluit van 23 juni 1994 tot vaststelling van de datum van inwerkingtreding van de wet van 11 april 1994 betreffende de openbaarheid van bestuur, Belgisch Staatsblad van 30/06/1994, bl. 17666.

3) Arrêté royal du 27/06/1994 réglant la composition et le fonctionnement de la Commission d'accès aux documents administratifs, Moniteur belge du 30/06/1994, p. 17666 - Koninklijk besluit van 27/06/1994 tot regeling van de samenstelling en de werkwijze van de Commissie voor de toegang tot bestuursdocumenten, Belgisch Staatsblad van 30/06/1994, bl. 17666.

4) Arrêté royal du 27/06/1994 portant les nominations à la Commission d'accès aux documents administratifs, Moniteur belge du 30/06/1994, p. 17669 - Koninklijk besluit van 27/06/1994 houdende de benoemingen bij de Commissie voor de toegang tot bestuursdocumenten, Belgisch Staatsblad van 30/06/1994, bl. 17669.

5) Loi du 12 novembre 1997 relative à la publicité de l'administration dans les provinces et les communes, Moniteur belge du 19/12/1997, p. 34253 - Wet van 12 november 1997 betreffende de openbaarheid van bestuur in de provincies en gemeenten, Belgisch Staatsblad, bl. 34253.

Bryssel

6) Ordonnance du 29/08/1991 sur l'accès à l'information relative à l'environnement dans la Région de Bruxelles-Capitale, Moniteur belge du 01/10/1991, p. 21505 - Ordonnantie van 29/08/1991 inzake de toegang tot informatie met betrekking tot het milieu in het Brusselse Hoofdstedelijk Gewest, Belgisch Staatsblad van 01/10/1991, bl. 21505.

7) Arrêté du Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale du 10/11/1994 déterminant les modalités d'organisation de l'accès à l'information en matière d'environnement auprès de certaines administrations régionales, Moniteur belge du 01/12/1994, p. 29795 - Besluit van de Brussels Hoofdstedelijke Regering van 10/11/1994 tot vaststelling van regels inzake de organisatie van de toegang, bij bepaalde gewestelijke besturen, tot de informatie inzake leefmilieu met betrekking tot het milieu, Belgisch Staatsblad van 01/12/1994, bl. 29795.

8) Ordonnance du 30/03/1995 relative à la publicité de l'administration, Moniteur belge du 23/06/1995, p. 18049 - Ordonnantie van 30/03/1995 betreffende de openbaarheid van bestuur, Belgisch Staatsblad van 23/06/1995, bl. 18049.

Flandern

9) Besluit van de Vlaamse Executieve van 06/02/1991 houdende vaststelling van het Vlaams reglement betreffende de milieuvergunning, Belgisch Staatsblad van 26/06/1991, bl. 14269 - Arrêté de L'Exécutif flamand du 06/02/1991 fixant le règlement flamand relatif à l'autorisation écologique, Moniteur belge du 26/06/1991, p. 14343 [Artikel 33 i detta beslut, som införlivar direktivet, upphävdes genom det dekret som avses i punkt 25 nedan].

10) Decreet van 23/10/1991 betreffende de openbaarheid van bestuursdocumenten in de diensten en instellingen van de Vlaamse Executieve, Belgisch Staatsblad van 27/11/1991, bl. 26562 - Décret du 23/10/1991 relatif à la publicité des documents administratifs dans les services et établissements de l'Exécutif flamand, Moniteur belge du 27/11/1991, p. 26564 [Detta dekret upphävdes genom det dekret som avses i punkt 15 nedan].

11) Besluit van de Vlaamse Executieve van 09/12/1992 tot uitvoering van de passieve openbaarheid zoals bepaald in het decreet van 23/10/1991 betreffende de openbaarheid van bestuursdocumenten in de diensten en instelligen van de Vlaamse Executieve, Belgisch Staatsblad van 15/12/1992, bl. 26657 - Arrêté de l'Exécutif flamand du 9/12/1992 portant exécution de la publicité passive telle que définie dans le décret du 23/10/1991 relatif à la publicité des documents administratifs dans les services et établissements de l'Exécutif flamand, Moniteur belge du 15/12/1992, p. 26659 [Detta beslut upphävdes genom det dekret som avses i punkt 15 nedan].

12) Besluit van de Vlaamse Executieve van 07/01/1992 houdende vaststelling van het Vlaams reglement inzake milieuvoorwaarden voor hinderlijke inrichtingen, Belgisch Staatsblad van 14/12/1992, bl. 25778 - Arrêté de l'Exécutif flamand du 01/01/1992 portant fixation du règlement flamand relatif aux conditions écologiques applicables aux établissements incommodes, Moniteur belge du 14/12/1992, p. 26192 [Detta beslut upphävdes av conseil d'état och ersattes med det beslut som avses i punkt 14 nedan].

13) Besluit van de Vlaamse Executieve van 31/07/1992 tot wijziging van het besluit van de Vlaamse Executieve van 07/01/1992 houdende vaststelling van het Vlaams reglement inzake milieuvoorwaarden voor hinderlijke inrichtingen, Belgisch Staatsblad van 14/12/1992, bl. 26630 - Arrêté de l'Exécutif flamand du 31/07/1992 modifiant l'arrêté de l'Exécutif flamand du 07/01/1992 portant fixation du règlement flamand relatif aux conditions écologiques applicables aux établissements incommodes, Moniteur belge du 14/12/1992, p. 26636 [Detta beslut upphävdes av conseil d'état och ersattes med det beslut som avses i punkt 14 nedan].

14) Besluit van de Vlaamse regering van 01/06/1995 houdende algemene en sectorale bepalingen inzake milieuhygiëne, Belgisch Staatsblad van 31/07/1995, bl. 20526 - Arrêté du Gouvernement flamand du 01/06/1995 fixant les dispositions générales et sectorielles en matière d'hygiène de l'environnement, Moniteur belge du 31/07/1995, p. 21447.

15) Decreet vaan 18 mei 1999 betreffende de openbaarheid van bestuur, belgisch Staatsblad van 15/06/1999, bl. 22313 - Décret du 18 mai 1999 relatif à la publicité de l'administration, Moniteur belge du 15/06/1999, p. 22317.

Vallonien

16) Décret du 13/06/1991 concernant la liberté d'accès des citoyens à l'information relative à l'environnement, Moniteur belge du 11/10/1991, p. 22559 - Decreet van 13/06/1991 met betrekking tot de vrije toegang van de burgers tot de informatie betreffende het leefmilieu, Belgisch Staatsblad van 11/10/1991.

17) Arrêté de l'Exécutif régional wallon du 06/05/1993 fixant le modèle des documents à utiliser en exécution du décret du 13/06/1991 concernant la liberté d'accès des citoyens à l'information relative à l'environnement, Moniteur belge du 07/07/1993, p. 16083 - Besluit van de Waalse Gewestexecutieve van 6/05/1993 tot bepaling van het model van de krachtens het decreet van 13/06/1991 met betrekking tot de vrije toegang van de burgers tot de informatie betreffende het leefmilieu te gebruiken documenten, Belgisch Staatsblad van 07/07/1993, bl. 16089.

18) Arrêté de l'Exécutif régional wallon du 06/05/1993 définissant les règles relatives au recours prévu par le décret du 13/06/1991 concernant la liberté d'accès des citoyens à l'information relative à l'environnement, Moniteur belge du 07/07/1993, p. 16093.

Danmark:

1) Lov nr. 572 af 19/12/1985, Lovtidende A.

2) Lov nr. 292 af 27/04/1994.

3) Bekendtgørelse nr. 646 af 18/09/1986.

4) Bekendtgørelse nr. 579 af 27/06/1994.

5) Bekendtgørelse nr. 585 af 24/06/1994.

6) Vejledning nr. 123 af 30/06/1994.

7) Bekendtgørelse nr. 647 af 18/09/1986.

Finland:

1) Lag om allmänna handlingars offentlighet. (83/51) 09/02/1951.

2) Lag om förvaltningsförfarande (598/82) 06/08/1982.

3) Lag om vatten- och miljöförvaltningen (24/86) 17/01/1986. [Denna rättsakt ersattes av den rättsakt som anges i punkt 5 nedan]

4) Lag om grunderna för avgifter till staten (150/92) 21/02/1992.

5) Lag om miljöförvaltningen (55/1995) 14/01/1995.

6) Förordning om miljöministeriet (326/93) 02/04/1993 [Denna rättsakt ersattes av den rättsakt som anges i punkt 7 nedan].

7) Förordning om miljöministeriet (54/1995) 24/01/1995.

8) Landskapslag om landskapet Ålands centrala ämbetsverk (25/73) 10/05/1973 [Denna åländska rättsakt ersattes av den rättsakt som anges i punkt 10 nedan].

9) Landskapslag om allmänna handlingars offentlighet (72/77) 19/07/1977.

10) Landskapslag om Ålands landskapstyrelses allmänna förvaltning (70/98) 02/07/1998.

Frankrike:

1) Loi n° 78-753 DU 17/07/1978 portant diverses mesures d'amélioration des relations entre l'administration et le public et diverses dispositions d'ordre administratif, social et fiscal, JORF du 18/07/1978 p.2851.

2) Décret n° 88-465 du 28/04/1988 relatif à la procédure d'accès aux documents administratifs, JORF du 30/04/1988 p.5900.

3) Décret n° 90-918 du 11 octobre 1990 relatif à l'exercice du droit à l'information sur les risques majeurs, JORF du 13/10/1990 p.12415.

4) Décret n° 94-841 du 26 septembre 1994 relatif aux conditions d'information sur la qualité de l'eau distribuée en vue de la consommation humaine, JORF du 1/10/1994 p.13880.

5) Décret n° 93-1410 du 29 décembre 1993 fixant les modalités d'exercice du droit à l'information en matière de déchets, JORF du 31/12/1993 p.18703.

6) Décret n° 95-21 relatif au classement des infrastructures de transports terrestres et modifiant le code de l'urbanisme et le code de la construction et de l'habitation, décret n° 95-22 du 9 janvier 1995 relatif à la limitation du bruit des aménagements et infrastructures de transports terrestres, JORF du 10/01/1995 p.454.

7) Loi n° 96-1236 du 30 décembre 1996 sur l'air et l'utilisation rationnelle de l'énergie.

Tyskland:

1) Gesetz zur Umsetzung der Richtlinie 90/313/EWG des Rates vom 07/06/1990 über den freien Zugang zu Informationen über die Umwelt vom 08/07/1994, Bundesgesetzblatt Teil I vom 15/07/1994 Seite 1490.

2) Verordnung über Gebühren für Amtshandlungen der Behörden des Bundes bein Vollzug des Umweltinformationsgesetzes (Umweltinformationsgebührenverordnung - UIGebV) vom 07/12/1994, Bundesgesetzblatt Teil I vom 13/12/1994 Seite 3732.

Grekland:

1) Ministeriebeslut nr 77921/1440 av den 06/09/1995, FEK B nr 795 av den 14/09/1995 s. 9358.

Irland:

Grundläggande införlivandeakter

1) The Environmental Protection Agency Act, 1992, nr 7, 1992.

2) The Access to Information on the Environment Regulations, 1993, S.I. nr 133, 1993 (ersatt genom punkt 3).

3) The Access to Information on the Environment Regulations, 1996 S.I. nr185, 1996 (ersatt genom punkt 4).

4) The European Communities Act 1972 (Access to Information on the Environment) Regulations, 1998 S.I. nr 125, 1996.

Andra rättsakter som anmälts som införlivandeåtgärder

5) The Air Navigation and Transport Act, 1936, nr 40, 1936.

6) The Arterial Drainage Act, 1945, nr 3, 1945.

7) The Air Navigation and Transport Act, 1950, nr 4, 1950.

8) The City and County Management (Amendment) Act, 1955, nr 12, 1955.

9) The Local Government (Planning and Development) Act, 1963, nr 28, 1963.

10) The Local Government (Planning and Development) Act, 1976, nr 20, 1976.

11) The Wildlife Act, 1976, nr 39, 1976.

12) The Local Government (Water Pollution) Act, 1977, nr 1, 1977.

13) The Ombudsman Act, 1980 nr 26, 1980.

14) The Fire Services Act, 1981, nr 30, 1981.

15) The Ombudsman (Amendment) Act, 1984 nr 19, 1984.

16) The Air Pollution Act, 1987, nr 6, 1987.

17) The Shannon Navigation Act, 1990, nr 20, 1990.

18) The Local Government (Water Pollution) (Amendment) Act, 1990, nr 21, 1990.

19) The Radiological Protection Act, 1991, nr 9, 1991.

20) The Local Government Act, 1991, nr 11, 1991.

21) The Local Government (Planning and Development) Act, 1992, nr 14, 1992.

22) The Roads Act, 1993 nr 14, 1993.

23) The Irish Aviation Authority Act 1993, nr 29, 1993.

24) The Road Traffic Act , 1994, nr 7, 1994.

25) The Freedom of Information Act 1997, nr 13, 1997.

Annan sekundärlagstiftning som anmälts som införlivandeåtgärder

26) The Public Bodies Order, 1946, S.R &O nr 273, 1946.

27) The European Communities (Water Pollution) Regulations, 1978, S.I. nr 108, 1978.

28) The European Communities (Toxic and Dangerous Waste) Regulations, 1982, S.I. nr 33, 1982.

29) The Ombudsman Act (First Schedule) (Amendment) Order, 1984, S.I. nr 332, 1984.

30) The Rules of the Superior Courts, S.I. nr 15, 1986.

31) The European Communities (Major Accident Hazards of Certain Industrial Activities) Regulations, 1986, S.I. nr 292, 1986.

32) The Air Pollution Act, 1987 (Licensing of Industrial Plant) Regulations, 1988, S.I. nr 266, 1988.

33) European Communities (Quality of Salmonid Waters) Regulations, 1988, S.I. nr 293, 1988.

34) The European Communities (Environmental Impact Assessment) Regulations, 1989, S.I. nr 349, 1989.

35) The Building Control Regulations, 1991, S.I. nr305, 1994.

36) The European Communities (Major Accident Hazards of Certain Industrial Activities) (Amendment) Regulations, 1992, S.I. nr 21, 1992.

37) The European Communities (Quality of Bathing Waters) (Amendment) Regulations, 1992, S.I. nr 155, 1992.

38) The European Communities (Water Pollution) Regulations, 1992, S.I. nr 271, 1992.

39) The Environmental Protection Agency (Licensing) Regulations, 1994, S.I. nr 85, 1994.

40) The Local Government (Planning and Development) Regulations, 1994, S.I. nr 86, 1994.

41) The Roads Regulations, 1994, S.I. No 119, 1994.

42) The European Communities (Authorization, Placing on the Market, Use and Control of Plant Protection Products) Regulations, 1994, S.I. nr 139, 1994.

43) The Local Government (Planning and Development) (nr 2) Regulations, 1995, S.I. nr 75, 1995.

44) The Environmental Protection Agency (Licensing) (Amendment nr 2) Regulations, 1995, S.I. No 76, 1995.

Italien:

1) Legge del 08/07/1986 n. 349, Istituzione del Ministero dell'ambiente e norme in materia di danno ambientale, in Supplemento ordinario alla Gazzetta Ufficiale Serie generale n. 162 del 15/07/86, pag 5.

2) Legge del 07/08/1990 n. 241, Nuove norme in materia di procedimento amministrativo e di diritto di accesso ai documenti amministrativi, in Gazzetta Ufficiale Serie Generale n.192 del 18/08/90, pag.7.

3) Decreto del Presidente della Repubblica del 27/06/1992, n.352, Regolamento per la disciplina delle modalità di esercizio e dei casi di esclusione del diritto di accesso ai documenti amministrativi, in attuazione dell'art. 24, comma 2, della legge 7 agosto 1990, n. 241, recante nuove norme in materia di procedimento amministrativo e di diritto di accesso ai documenti amministrativi, Gazzetta Ufficiale - Serie generale - del 29/07/1992 n. 177 pag. 3.

4) Decreto legislativo del 24/02/1997 n. 39, Attuazione della direttiva 90/313/CEE, concernente la libertà di accesso alle informazioni in materia di ambiente, Supplemento ordinario alla Gazzetta Ufficiale Serie generale, n.54, del 06/03/1997, pag 3.

Luxemburg:

1) Loi du 10/08/1992 concernant 1) la liberté d'accès à l'information en matière d'environnement; 2) le droit d'agir en justice des associations de protection de la nature et de l'environnement, Mémorial Grand-Ducal A Numéro 71 du 28/09/1992 Page 2204.

2) Règlement grand-ducal du 10/08/1992 déterminant la taxe à percevoir lors de la présentation d'une demande en obtention d'une information relative à l'environnement, Mémorial Grand-Ducal A Numéro 71 du 28/09/1992 Page 2206.

Nederländerna:

1) Wet openbaarheid van bestuur van 31/10/1991, Staatsblad nummer 703 van 31/12/1991 bladzijde 1.

2) Wet algemene bepalingen milieuhygiëne van 30/03/1988, Staatsblad nummer 133 van 19/04/1988 bladzijde 1.

3) Wet administratieve rechtspraak overheidsbeschikkingen van 01/05/1975, Staatsblad nummer 284 van17/06/1975 bladzijde 1.

4) Wet milieugevaarlijke stoffen van 05/12/1985, Staatsblad nummer 639 van 17/12/1985.

5) Besluit van 20/04/1976 tot vaststelling van datum inwerkingtreding wet 01/05/1975 van 20/04/1976, Staatsblad nummer 234 van 27/04/1976.

6) Besluit van 20/04/1992 tot vaststelling inwerkingtreding Wet Openbaarheid van Bestuur van 10/04/1992, Staatsblad nummer 185 van 28/04/1992.

7) Besluit van 07/08/1980 tot vaststelling van inwerkingtreding wet algemene bepalingen milieuhygiëne en daarmee samenhangende regelingen, Staatsblad nummer 443 van 28/08/1980.

8) Besluit van 11/12/1986 tot vaststelling van gedeeltelijke inwerkingtreding wet milieugevaarlijke stoffen, Staatsblad nummer 623 van 23/12/1986.

9) Besluit van 09/01/1986 tot vaststelling van gedeeltelijke inwerkingtreding wet milieugevaarlijkestoffen, Staatsblad nummer 10 van 23/01/1986.

10) Aanwijzingen inzake openbaarheid van bestuur van 08/04/1992, Staatscourant nummer 84 van 01/05/1992 bladzijde 13.

11) Regeling uitvoering Wet Openbaarheid van Bestuur van 18/06/1992, Staatscourant nummer 118 van 23/06/1992.

Portugal:

1) Decreto-lei número 422/91, de 05/11/1991, Diário da Republica série I, de 15/11/1991, Página 5852.

2) Lei número 65/93, de 26/08/1993, Diário da Republica série I, número 200 de 26/08/1993, Página 4524.

3) Lei número 8/95, de 29/3/95.

4) Lei número 94/99, de 16/7/99, Diário da República série I-A, número 164 de 16/7/99, Página 4428.

Spanien:

1) Ley número 30/92 de 26/11/1992, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común, Boletín Oficial del Estado número 285 de 27/11/1992 Página 40300 (Marginal 26318).

2) Ley número 38/95 de 12/12/1995, sobre el derecho de acceso a la información en materia de medio ambiente, Boletín Oficial del Estado número 297 de 13/12/1995 Página 35708 (Marginal 26838).

Sverige:

1) Tryckfrihetsförordning, Svensk författningssamling (SFS) 1949:105.

2) Sekretesslag, Svensk författningssamling (SFS) 1980:100.

Förenade kungariket:

1) The Environmental Information Regulations 1990, Statutory Instruments number 3240, 1990.

2) The Environmental Information Regulations (Northern Ireland) 1993, Statutory Rules of Northern Ireland number 45, 1993.

3) The Public Health (Freedom of Access to Information on the Environment) Rules 1992, Legal Notice nr 143, 1992, Gibraltar Gazette nr 2,697, 12/11/1992.

BILAGA B: SAMMANFATTNING AV MEDLEMSSTATERNAS RAPPORTER OM ERFARENHETER FRÅN GENOMFÖRANDET AV DIREKTIV 90/313/EEG:

Österrike: rapport från februari 1997

Inledning

Allmän lagstiftning om tillgång till information om federala och regionala myndigheters verksamhet antogs mellan 1988 och 1990. Dessa allmänna lagar kompletterades 1993 av särskild lagstiftning genom vilken direktivet införlivades på federal nivå och därefter i vissa regioner.

Artikel 2 - definitioner

Frågor har uppkommit om i vilken utsträckning uppgifter om dricksvatten (i motsats till naturliga vattenresurser såsom yt- och grundvatten) omfattas av artikel 2 i direktivet och därmed av införlivandelagstiftningen.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

I införlivandelagstiftningen föreskrivs en miljöuppgiftskatalog som ger allmänheten information om förekomst, typ och mängd av miljöuppgifter som kan erhållas från de olika administrativa organen. Katalogen finns både i databasform och som register, samt på Internet.

Införlivandelagstiftningen innehåller flera bestämmelser om hur en begäran om uppgifter skall utformas. En begäran måste i allmänhet vara skriftlig, men aktuell information kan även begäras muntligen. Det är i första hand det administrativa organet som avgör hur uppgifter skall tillhandahållas. Om den person som vill ha uppgifter begär att få dessa i en särskild form måste det administrativa organet dock tillgodose denna begäran.

Det federala departementet för miljö, ungdom och familj utfärdade i februari 1994 ett cirkulär om genomförandet av införlivandelagstiftningen ("UIG-cirkuläret"), som även innehöll råd om praktiska förfaranden.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

I införlivandelagstiftningen föreskrivs samma undantag som i artikel 3.2 i direktivet: det nationella försvarets sekretess, den allmänna säkerheten, affärshemligheter och sekretessbelagda data om enskildas personliga förhållanden. Lagstiftningen omfattar även undantagen i artikel 3.3 i direktivet: meddelanden och orimliga begäran. UIG-cirkuläret innehöll även närmare förklaringar av undantagen.

När det gäller affärshemligheter har ett förfarande inrättats för att finna en balans mellan å ena sidan fri tillgång till miljöinformation och å andra sidan affärshemligheter. De särskilda hänsyn som uttryckts i fråga om sekretess måste väga tyngre än de särskilda hänsyn som uttryckts i fråga om miljö för att begäran om uppgifter skall kunna avslås. I lagstiftningen föreskrivs att affärshemligheter inte kan begäras när uppgifterna i fråga avser tillståndet hos vatten, luft, mark, buller, fauna, flora, naturområden eller överträdelser av tröskelvärden för utsläpp.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

Genom införlivandelagstiftningen har offentliga myndigheter ålagts att utan dröjsmål och senast inom två månader besvara en begäran om uppgifter. Om tidsfristen av särskilda skäl inte kan hållas har den person som begärt uppgifterna rätt att från det berörda organet kräva ett officiellt besked, som därefter kan bli föremål för prövning.

Prövning enligt artikel 4

Om en ansökan om uppgifter avslås helt eller delvis måste det administrativa organet meddela den berörda personen detta inom åtta veckor. Underrättelsen skall innefatta ett informellt besked om skälet till avslaget. Den person som begärt uppgifter har därefter rätt att begära ett officiellt besked rörande de uppgifter som inte lämnas ut. Det administrativa organet måste utfärda ett sådant besked så snart som möjligt och senast inom sex månader. Den berörda personen kan därefter överklaga det officiella beskedet hos någon av de oberoende administrativa senater som finns i varje österrikisk region och därefter hos den federala domstolen.

Avgifter enligt artikel 5

Tillgång till miljöinformation är i allmänhet gratis i Österrike. En avgiftsstadga med begränsad räckvidd har planerats men inte utfärdats på grund av oklarheter kring den korrekta tolkningen av artikel 5 i direktivet, särskilt huruvida administrativa kostnader för att söka efter de begärda uppgifterna får debiteras den person som begärt dem, eller om endast exempelvis kopierings- och portokostnader för uppgifterna får debiteras.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

På federal, regional och lokal nivå har flera rapporter om tillståndet för miljön publicerats regelbundet, liksom andra allmänna och beskrivande rapporter och periodiska skrifter.

Införlivandelagstiftningen är mer långtgående än direktivets bestämmelser, eftersom företag är skyldiga att mäta och registrera utsläppsuppgifter och därefter offentliggöra dessa för allmänheten.

Belgien: rapport från april 1997

Inledning

Direktivet har från och med 1991 införlivats genom flera lagar både på federal och regional nivå. Att de införlivande instrumenten är flera beror på att miljöfrågor till stor del är regionernas ansvar. Den allmänna frågan om tillgång till uppgifter om miljön som finns hos offentliga myndigheter regleras genom separat lagstiftning på både federal och lokal nivå. Sedan juni 1993 finns enligt artikel 32 i den belgiska konstitutionen en rättighet för varje medborgare att läsa och få kopior av alla administrativa handlingar inom ramen för eventuella lagstadgade undantag.

Artikel 2 - definitioner

Inga särskilda problem har uppstått i samband med definitioner. I Brysselregionens lagstiftning föreskrivs uttryckligen att uppgifter som anställda och tjänstemän inom statsförvaltningen förfogar över omfattas av lagstiftningen om inte uppgifterna uppenbart saknar samband med de arbetsuppgifter som dessa personer inom förvaltningen utför.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

I regionen Vallonien är det en tjänsteman vid generaldirektoratet för naturresurser och miljö som handlägger alla ansökningar om uppgifter. Tjänstemannen tar reda på vilken avdelning som kan besvara en sådan begäran och sänder denna till avdelningen, där en högre tjänsteman måste underteckna ett mottagningsbevis. Vid mottagandet granskar avdelningen begäran för att se om det finns några skäl att avslå den helt eller delvis.

I Brysselregionen kan personer som begär uppgifter antingen få tillgång till dessa hos den berörda offentliga myndigheten eller också begära kopior av handlingarna i fråga. Den särskilda lagstiftningen om tillgång till miljöinformation är mer långtgående än den allmänna lagstiftningen om tillgång till administrativa handlingar.

Flertalet av Bryssels kommuner har en tjänsteman med särskilt ansvar för att besvara miljöförfrågningar per telefon eller se till att berörda handlingar kan läsas på plats. Kommunerna för i allmänhet inte register över förfrågningar.

I den flamländska regionen är det den flamländska regeringen som beslutar om närmare förfaranden för hur en begäran skall ske (genom rekommenderad försändelse med angivande av den sökandes namn och adress och i vilken form uppgifterna önskas), för tidsbeställning för att läsa handlingar på plats, för förvaltning av ett register över begärda uppgifter samt för prövning.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

I de olika gällande lagarna i Belgien föreskrivs tidsfrister på mellan fjorton dagar och två månader för att besvara en begäran. I praktiken är problemen få eftersom en begäran om uppgifter i många fall kan besvaras direkt.

I Brysselregionen betraktas frånvaron av ett svar inom en månad som ett avslag.

I den flamländska regionen måste den ansvarige tjänstemannen svara på en persons begäran om uppgifter inom en månad. I den allmänna lagstiftningen om tillgång till administrativa handlingar föreskrivs att ett beslut om att avslå en begäran måste meddelas inom 60 dagar, medan det i ett cirkulär av den 24 januari 1995 anges att den flamländska förvaltningen måste svara inom 14 dagar. Om tidsfristen på 14 dagar inte kan hållas måste förvaltningen skicka ut ett mottagningsbevis och meddela när uppgifterna senast kommer att tillhandahållas.

Prövning enligt artikel 4

På federal nivå har en kommission för tillgång till administrativa handlingar inrättats. En person som har begärt uppgifter och är missnöjd med svaret kan begära att den offentliga myndigheten omprövar det första beslutet, och även be kommissionen om ett yttrande, som måste lämnas inom 30 dagar.

I Vallonien kan en person som har begärt uppgifter och är missnöjd med svaret ansöka om prövning hos en kommission som inrättats enbart för detta syfte. Ansökan måste lämnas in inom 15 dagar efter det att det bestridna beslutet meddelats eller (om beslut ej meddelats) inom 15 dagar efter utgången av den två månader långa tidsfristen för att besvara en begäran.

I Brysselregionen får en begäran om uppgifter avslås endast efter beslut av ett särskilt administrativt organ vars behörighetsregler bland annat innehåller en hänvisning till artikel 3.2 och 3.3 i direktivet. En offentlig myndighet som har för avsikt att avslå en begäran måste underrätta den sökande samt överlämna ärendet till det särskilda administrativa organet. Om myndigheten inte har svarat inom en månad kan den person som begärt uppgifterna vända sig till det organet. Organet måste antingen lämna ut de begärda uppgifterna eller underrätta den sökande om att begäras avslås. Om organet inte kan fatta ett beslut inom två månader efter det att den ursprungliga begäran lämnades in anses begäran ha avslagits.

I den flamländska införlivandelagstiftningen föreskrivs att en person som har begärt uppgifter och är missnöjd med svaret får ansöka om prövning hos den flamländska miljöministern inom 30 dagar efter mottagande av det beslut som bestrids. I den flamländska regionens allmänna lagstiftning om tillgång till administrativa handlingar föreskrivs att en person som har begärt uppgifter och är missnöjd med svaret får lämna en skriftlig framställning till den behöriga ombudsmannen inom 30 dagar.

Olika förfaranden har inrättats på olika nivåer i Belgien, men i samtliga fall gäller att ett beslut av ett prövningsorgan att avslå en framställning från en person som begär uppgifter kan överklagas till regeringsrätten.

Avgifter enligt artikel 5

Att läsa handlingar hos den offentliga myndigheten är gratis. Kopior debiteras till självkostnadspris. I vissa fall tas en avgift ut som motsvarar kostnaden för att lämna ut uppgifter. Myndighetens kostnader för personalens arbete får inte inkluderas. I praktiken tas ofta ingen avgift ut, dels för att ombudsmannen rekommenderar detta, dels på grund av det administrativa arbete som hanteringen av ett avgiftssystem skulle medföra.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Brysselregionen och den flamländska regionen har antagit lagstiftning enligt vilken en rapport om tillståndet för den regionala miljön skall offentliggöras vartannat år. En liknande rapport måste offentliggöras varje år för regionen Vallonien. Flera myndigheter som omfattas av direktivet offentliggör årliga rapporter om sin verksamhet, liksom andra informationshandlingar (t.ex. nyhetsbrev och förteckningar över tjänster). Den flamländska regionen har upprättat flera webbplatser med information om den regionala miljöpolitiken.

Danmark: rapport från februari 1997

Inledning

De huvudsakliga kraven i direktivet har redan uppfyllts genom den lag från 1985 ("1985 års lag") som ger rätt till tillgång till myndigheters uppgifter. Det är en allmän lag som omfattar alla uppgifter hos offentliga myndigheter, inklusive uppgifter om miljön. Ett fullständigt genomförande av direktivet krävde dock vissa tilläggsbestämmelser, och 1994 antogs en ny lag som ger rätt att ta del av miljöinformation ("1994 års lag").

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Lättfattliga riktlinjer har redan offentliggjorts i samband med 1985 och 1994 års lagar. Miljöskydds förvaltningen har också stött ett projekt som syftar till att ge ut en informations broschyr där de danska bestämmelserna om tillgång till miljöinformation beskrivs och praktisk information ges om hur uppgifter begärs. Offentliga myndigheter har dessutom lagstadgad skyldighet att bistå och ge råd till medborgare som begär tillgång till uppgifter.

En miljöbutik i miljödepartementets regi har öppnats i Köpenhamn. I butiken finns en bokhandel med departementets publikationer och annat miljömaterial, liksom en informationsenhet som tillhandahåller lagtexter, broschyrer, politiska rapporter och annat material från miljödepartementet.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

I 1985 års lag föreskrivs att en begäran om uppgifter måste besvaras så snart som möjligt och att den berörda myndigheten, om svar inte kan ges inom tio dagar, måste meddela anledningen därtill till den person som begärt uppgifterna samt ange när ett beslut kan väntas. I de flesta fall fattas ett beslut inom tio dagar, men problem kan uppstå i de fall där ett stort antal handlingar måste gås igenom. Mot bakgrund av dessa problem infördes genom 1994 års lag en tidsfrist på två månader för att bevilja eller neka tillgång till miljöinformation.

Prövning enligt artikel 4

I 1985 års lag föreskrivs att avslag på en begäran om tillgång till miljöinformation kan överklagas till den myndighet som anges i beslutet. Beslut fattade av decentraliserade miljömyndigheter kan överklagas till de centrala miljömyndigheterna. Centrala myndigheters beslut kan överklagas till två oberoende nämnder, vars beslut kan överklagas till den minister som ansvarar för kontrollen av dessa nämnder. Medborgarna kan dessutom lämna in klagomål till parlamentets ombudsman.

Offentliga myndigheter lyder under sedvanlig domstolskontroll och domstolarna kan pröva fall som rör förvaltningsåtgärders laglighet.

Avgifter enligt artikel 5

I 1985 års lag föreskrivs avgifter för fotostatkopior. Enligt regler som utformats av miljöministern enligt 1994 års lag måste en person som begär tillgång till sådana uppgifter som förvaras på ett sätt som gör det omöjligt att direkt ta fram uppgifterna på papper, täcka de faktiska kopieringskostnaderna.

Artikel 6 - organ

1985 års lag omfattar endast offentliga myndigheter och vissa företag som levererar energi. Mot bakgrund av artikel 6 i direktivet innebär 1994 års lag att skyldigheten att ge tillgång till miljöinformation utökas till alla företag vars verksamhet kan inverka på miljön och vars ägarskap ger allmänheten ett avgörande inflytande över denna verksamhet.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Miljö- och energidepartementet och dess associerade organ har en lång tradition när det gäller att utarbeta och offentliggöra information om natur- och miljöskyddsarbete. Samtliga publikationer finns i miljöbutiken i Köpenhamn.

Finland: rapport från februari 1997

Inledning

Direktivet har i huvudsak genomförts genom lag 85/1951 om offentliggörande av officiella handlingar (dokumentlagen) och lag 598/1982 om administrativa förfaranden. Dessa lagar, som redan var i kraft när Finland anslöt sig till Europeiska unionen, skapar ett allmänt system för allmänhetens tillgång till uppgifter och har inte ändrats särskilt för direktivets syften.

Definitioner i artikel 2

I princip är alla officiella handlingar och tekniska protokoll inom hela den offentliga förvaltningen tillgängliga för allmänheten. Den finska lagstiftningen garanterar således en rätt att ta del av "miljöinformation" som finns hos "offentliga myndigheter" i enlighet med direktivet.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Den allmänna praxisen att ge tillgång till uppgifter är etablerad och ligger i linje med direktivet. Det har därför inte ansetts nödvändigt att inrätta några särskilda praktiska förfaranden för miljöinformation.

En person som vill ha information kan få ett officiellt exemplar av, eller ett utdrag ur, en offentlig handling, eller få tillstånd att läsa och kopiera handlingen hos den berörda myndigheten.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

Inga administrativa instruktioner eller riktlinjer har lämnats. De undantag från rätten att ta del av uppgifter som kan motiveras med sekretessen hos en fråga eller en handling anges i lagstiftningen. I dokumentlagen föreskrivs att en fråga eller en handling kan beläggas med sekretess enligt en separat förordning.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

Den längsta tidsfristen på två månader enligt direktivet är betydligt längre än rådande praxis i Finland. Där är en offentlig myndighet skyldig att hantera en fråga "skyndsamt", vilket har tolkats som att ett beslut måste fattas genast, eller om frågan är mer komplicerad än normalt, inom några dagar.

Prövning enligt artikel 4

Om en tjänsteman som handlägger en begäran om uppgifter avslår denna kan den berörda offentliga myndigheten ombes att lämna ett skriftligt beslut där skälen till avslaget anges. Enligt dokumentlagen kan ett sådant skriftligt beslut överklagas ända upp i Högsta domstolen.

Avgifter enligt artikel 5

Att bara läsa handlingar hos myndigheten kostar ingenting. Om man vill ha kopior debiteras en avgift enligt en lagstadgad prislista som bygger på självkostnadspris.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Miljöinformation offentliggörs av regeringsdepartementen, miljömyndigheten och regionala miljöcentrum i form av rapporter, publikationer, tidskrifter, artiklar, pressmeddelanden, videor och multimedia. Internet används också i ökande utsträckning. Den finländska miljöförvaltningen stödjer aktivt miljöutbildning i skolorna. Rapporter om tillståndet för miljön publiceras vart tredje eller vart fjärde år.

Frankrike: rapport från februari 1997

Inledning

En allmän rätt att ta del av administrativa handlingar har redan inrättats genom lag 78-753 av den 17 juli 1978 ("1978 års lag"), som har anmälts som den lagstiftning genom vilken direktivets bestämmelser införlivas.

Definitioner enligt artikel 2 och organ enligt artikel 6

I 1978 års lag upprättas en förteckning över administrativa handlingar som allmänheten har rätt att ta del av. Förteckningen överensstämmer inte med definitionen i artikel 2 a i direktivet. Trots detta har kommissionen för tillgång till administrativa handlingar ("CADA") vägrat att betrakta denna förteckning som uttömmande, och har rekommenderat en bred tolkning av lagstiftningen. Denna hållning har bekräftats av regeringsrätten, som är högsta rättsliga instans för förvaltningsmål.

Dessutom har annan och nyare lagstiftning (särskilt gällande avfall, riskfaktorer och buller) gett rätt till särskilda former av miljöinformation som är mer omfattande än vad som ryms i begreppet "administrativ handling" i 1978 års lag.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Genom 1978 års lag blev offentliga myndigheter och verk skyldiga att offentliggöra vissa handlingar, t.ex. direktiv, cirkulär och departementssvar, liksom att offentliggöra titlar och hänvisningar till andra dokument som de utarbetat.

Enligt 1978 års lag kan tillgång till uppgifter ges genom att tillåta personer att läsa handlingar hos det berörda organet eller genom att lämna ut en uppsättning kopior som beställaren får betala.

I fransk lagstiftning föreskrivs ett särskilt system för tillgång till uppgifter under offentliga utfrågningar om frågor som rör förslag till byggplaner eller sekretessbelagda tillsättningar. Under utfrågningen kan allmänheten vägras tillgång till handlingar inom ramen för särskilda regler. Sedan 1995 kan dock tillgång till utfrågningsprotokoll på begäran beviljas berörda icke-statliga organisationer.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

Enligt förordning 88-465 av den 28 april 1988 är myndigheter skyldiga att inom en månad besvara en begäran om tillgång till uppgifter. Om ett entydigt beslut inte har fattats inom denna tid anses begäran ha avslagits. Motivering krävs endast för meddelade avslag, men ett prövningsförfarande finns för övriga avslag.

Prövning enligt artikel 4

CADA är ett oberoende administrativt organ med rådgivande status. Varje avslag av en begäran om uppgifter inom ramen för 1978 års lag måste hänvisas till CADA inom två månader efter avslaget. För övriga avslag måste den person som begärt uppgifterna överlämna ärendet till CADA inom samma tid. Ett ärende måste hänskjutas på detta sätt innan det kan gå vidare till domstol för prövning.

CADA har endast befogenhet att avge ett rådgivande yttrande till den berörda myndigheten eller det berörda organet. Myndigheten eller organet måste fatta ett nytt beslut inom två månader efter CADA:s yttrande. Om det ursprungliga avslaget bekräftas eller om ett nytt beslut inte fattas kan den person som begärt uppgifterna gå vidare med ärendet till domstol. CADA:s rekommendationer om att bevilja tillgång till uppgifter följs i de flesta fall.

Avgifter enligt artikel 5

I en departementsstadga av den 29 maj 1980 fastställs de avgifter som statliga förvaltningar får debitera för fotostatkopior. Lokala myndigheter och privata organ som omfattas av 1978 års lag får själva fastställa avgifter för fotostatkopior, förutsatt att dessa inte överstiger de faktiska kostnaderna. CADA rekommenderar att kostnader för att ta fram handlingar inte skall läggas till avgifterna för kopiering.

Aktiv informationspolicy

Efter direktivets ikraftträdande har konkreta åtgärder vidtagits för att underlätta allmänhetens tillgång till uppgifter:

I cirkulär 92-71 av den 15 december 1992 och i förordning 96-388 av den 10 maj 1996 föreskrivs hur en offentlig diskussion skall föras innan storskaliga infrastrukturprojekt genomförs. En kommission har inrättats för att övervaka kvaliteten och relevansen hos de uppgifter som lämnas ut till allmänheten.

I förordning 93-245 av den 25 februari 1993 om miljökonsekvensbedömningar föreskrivs att en icke-teknisk sammanfattning skall offentliggöras tillsammans med bedömningen.

I förordning 94-841 av den 26 september 1994 om uppgifter rörande vatten föreskrivs att uppgifter, eller en sammanfattning av uppgifter, om vattenkvalitet skall offentliggöras på lokala myndighetskontor.

Tyskland: rapport från juli 1997

Inledning

Direktivet införlivades genom särskild lagstiftning 1994. Delstaternas regeringar är behöriga myndigheter när det gäller lagstiftningens tillämpning och de flesta offentliga myndigheter som omfattas av direktivet är delstatsmyndigheter.

Tidsfrister

I de flesta fall har direktivets tidsfrist visat sig vara tillräcklig. I de fall där en lång rad frågor ställs har dock två månader i praktiken varit för lite. I dessa fall underrättas de sökande om svårigheterna och en uppskattning görs av den ytterligare tid som krävs för att ta fram uppgifterna. De sökande accepterar i allmänhet detta tillvägagångssätt.

Det anses ligga i linje med direktivet att en offentlig myndighet endast lämnar ett formellt svar inom de två månaderna och meddelar den sökande att mer tid krävs, även om tidslängden inte anges exakt.

Prövning enligt artikel 4

Om tillgång till uppgifter helt eller delvis vägras, underrättas den sökande i det skriftliga beslutet om vilka möjligheter som finns till prövning. Sådan prövning omfattas av lagen om domstolar enligt vilken en person som begär uppgifter kan överklaga ett beslut till den berörda myndigheten inom en månad. Om myndigheten inte ändrar sitt beslut kan personen bestrida beslutet i domstol. Om en myndighet inte agerar över huvud taget kan en person som vill ha uppgifter vända sig till domstol efter tre månader.

Avgifter enligt artikel 5

Enligt införlivandelagstiftningen bör avgifterna omfatta de förutsebara kostnaderna för den offentliga myndighet som fått en begäran om uppgifter. På federal nivå regleras avgiftsramarna i en förordning. Fastställande av avgifter i särskilda fall regleras även av lagen om administrativa avgifter. Där föreskrivs att den debiterande myndigheten måste beakta faktorer såsom det administrativa arbete som krävs, den tillhandahållna tjänstens betydelse, ekonomiska värde eller andra värden samt den sökandes ekonomiska situation.

På delstatsnivå har särskilda regler införts som bygger på den allmänna lagen om administrativa avgifter.

På både federal nivå och delstatsnivå är enkla uppgifter och muntlig information gratis.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Den federala regeringen offentliggör vart fjärde år en rapport om tillståndet för miljön i Tyskland. En rapport med uppgifter om miljön offentliggörs vartannat år. Delstaternas regeringar har liknande förfaranden för olika miljöområden (luft, radioaktivitet etc.). I vissa fall publiceras rapporter varje år. Förvaltningar på båda nivåer offentliggör verksamhetsrapporter och broschyrer riktade till allmänheten. Miljöuppgifter läggs även ut på Internet. Ekologiska forum och liknande verksamheter organiseras också.

Grekland: rapport från juli 1997

Inledning

Enligt den grekiska konstitutionen skall en decentraliserad administrativ struktur råda, och genom lagar som antogs 1994 har befogenheter som innefattar miljöfrågor faktiskt överförts från den centrala regeringen till regionala och lokala myndigheter. Detta avspeglas i den införlivandelagstiftning som antogs 1995.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Relevanta avdelningar hos lokala myndigheter är den första anhalten för personer som begär miljöinformation, vare sig detta sker skriftligt, personligen eller per telefon. Om en lokal myndighet inte har befogenhet att handlägga en begäran uppmanas personen i fråga att kontakta berörd regional myndighet. Om den myndigheten inte kan handlägga begäran hänvisas personen till berört regerings departement.

Prövning enligt artikel 4

Inom ramen för direktivet har en kommitté, under ledning av en domare, inrättats för att pröva klagomål mot offentliga myndigheter som vägrat ge tillgång till uppgifter och för att se till att uppgifterna tillhandahålls enligt direktivets bestämmelser. Kommittén kan också ge råd till offentliga myndigheter och andra organ.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Varje år organiserar miljödepartementet, såväl centralt som regionalt, "informationsdagar" som riktar sig till icke-statliga organisationer och privatpersoner. Departementet distribuerar även ekologisk information på regional och lokal myndighetsnivå för att förenkla allmänhetens tillgång till uppgifter.

Utvärdering av direktivets tillämpning

Det finns tecken som tyder på ett ökat intresse för miljöfrågor. Detta illustreras av antalet förfrågningar till regeringsdepartementen och de regionala och lokala myndigheterna. Bland dem som begär uppgifter återfinns bland annat personer som drivs av ekonomiska intressen, personer som vill bestrida offentliga myndigheters beslut, grekiska och utländska icke-statliga miljöorganisationer, universitetsstuderande och skolbarn.

Irland: rapport från juni 1997

Inledning

Direktivet införlivades först med den nationella lagstiftningen 1993 genom förordningar inom ramen för 1992 års miljöskyddslag ("1993 års förordningar"). Förordningarna kompletterade flera befintliga lagar, som anges i bilaga A till denna rapport, vars syfte är att ge tillgång till vissa kategorier av miljöinformation.

1993 års förordningar sågs över under andra halvåret 1994. Som ett resultat av den oro som uttryckts av de personer som rådfrågades inom ramen för översynen antogs ny lagstiftning 1995 och 1996 [10]. 1995 års lagstiftning förenklade tillgången till uppgifter som finns hos den nationella nämnden för överklagande av planer ("ABP") och uppgifter om samordnad förorenings kontroll. 1996 års förordningar ersatte 1993 års förordningar. Där klargörs flera frågor, t.ex. definitionen av "offentlig myndighet", och den allmänna tidsfristen för att besvara förfrågningar om uppgifter sänks till en månad. Antalet skäl att vägra tillgång till uppgifter begränsas också.

[10] Se punkterna 9, 12 och 16 för Irland i bilaga A till denna rapport.

Definitioner i artikel 2

Först uppstod det problem med undantaget för organ med dömande eller lagstiftande befogenheter enligt definitionen i artikel 2 b. ABP har ansetts ha dömande befogenheter som gör att detta organ inte omfattas av direktivet och 1993 års förordningar. Detta åtgärdades genom 1995 års lagstiftning och hur som helst intogs senare ståndpunkten att ABP har administrativa befogenheter. Definitionen av "offentliga myndigheter" i 1996 års införlivandelagstiftning är dessutom bredare än i direktivet, eftersom den omfattar myndigheter som förfogar över miljöinformation oavsett om miljöfrågor ingår i deras ansvarsområden.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Att ge närmare beskrivningar av förfaranden ansågs ogenomförbart i 1996 års förordningar. Den irländska regeringen gav trots detta ut en vägledande skrift 1993 med praktiska råd till offentliga myndigheter t.ex. när det gäller hjälp till allmänheten att utforma förfrågningar, registrering av förfrågningar, meddelande om eventuella avgifter innan en begäran beviljas och intern prövning innan en begäran avslås.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

I 1996 års förordningar begränsas omfattningen av de undantag som anges i 1993 års förordningar. De skäl att vägra lämna ut uppgifter som anges i tredje strecksatsen i artikel 3.2 begränsas till ärenden som för närvarande prövas i domstol eller är under utredning eller som är föremål för förundersökning. Skälet att vägra tillgång på grund av sekretessen hos offentliga myndigheters överläggningar har alltså strukits. Skälet att avslå en begäran för att den "uppenbarligen är orimlig" har ändrats till att myndigheten är skyldig att beakta de begärda uppgifternas beskaffenhet eller omfattning.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

Vid 1994 års översyn av 1993 års förordningar ansåg man att tidsfristen på två månader var alltför lång. Resultatet blev att den allmänna tidsfristen genom 1996 års förordningar begränsades till en månad, samtidigt som en förlängning på högst en månad blev möjlig vid eventuella särskilda skäl. Dessa måste i så fall meddelas den person som begärt uppgifter.

Prövning enligt artikel 4

Inga särskilda prövningsmekanismer har införts i införlivandelagstiftningen: ordinarie administrativa och rättsliga förfaranden gäller. Vid 1994 års översyn konstaterades att ett heltäckande administrativt system för överklaganden saknas. Samtidigt har ombudsmannen en viktig roll när det gäller klagomål i samband med att tillgång till uppgifter nekas. När det gäller motiverade avslag har ombudsmannen tillämpat ett "skadetest", även om utrymme för detta inte ges i 1993 och 1996 års förordningar eller i direktivet.

Avgifter enligt artikel 5

Avgifter specificeras inte i den irländska lagstiftningen. I den vägledande skriften från 1993 anges att tillhandahållande av uppgifter bör vara gratis när det inte är förknippat med betydande kostnader. Vissa offentliga myndigheter har infört lägsta och högsta avgifter. I de fall avgifter tas ut tycks den mängd arbete som krävs för att handlägga en begäran vara avgörande.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Enligt lagen skall miljöskydds förvaltningen publicera rapporter om tillståndet för miljön vart femte år. Då och då offentliggör förvaltningen även miljökvalitets rapporter inom olika områden. Miljödepartementet har en miljöinformationsavdelning som hanterar förfrågningar från allmänheten, distribuerar informations broschyrer och organiserar utställningar, föreläsningar och andra aktiviteter. Förutom den egna webbplatsen på Internet har informationsavdelningen även en databas som är ansluten till 36 offentliga bibliotek.

Italien: rapport från juli 1997

Inledning

1990 införde Italien lagstiftning som ger allmänheten rätt att ta del av administrativa handlingar. Denna lagstiftning omfattar en del av direktivets bestämmelser, men det var först genom en förordning från 1997 ("förordningen") som direktivet slutligen införlivades med den nationella lagstiftningen.

Eftersom förordningen trädde i kraft strax innan Italiens rapport var färdig har det dock inte varit möjligt att i någon större utsträckning redogöra för erfarenheterna av direktivets genomförande.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Förordningens praktiska förfaranden för att göra uppgifter tillgängliga på ett effektivt sätt liknar förfarandena i 1990 års lagstiftning. I förordningen föreskrivs också att medborgare inte behöver motivera sitt intresse för att utöva sin rätt till uppgifter.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

Eftersom förordningen antogs först nyligen har inga riktlinjer eller cirkulär utfärdats när det gäller undantagen, även om detta arbete pågår. I förordningen föreskrivs att offentliga myndigheter skall skicka en årlig rapport till miljödepartementet om förordningens genomförande. I ett cirkulär skulle dessa myndigheter ombes att sammanställa uppgifter till rapporten om vilka typer av ansökningar om tillgång till uppgifter som lämnats in i kraft av förordningen, om antalet ansökningar som beviljats och avslagits samt om skälen till eventuella avslag.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

I förordningen föreskrivs att offentliga myndigheter skall besvara förfrågningar från medborgare inom 30 dagar. Om inget svar ges inom denna tid anses begäran ha avslagits.

Prövning enligt artikel 4

En person vars begäran om uppgifter har avslagits kan vända sig till behörig regiondomstol (TAR). Ansökan om prövning skall lämnas in inom 30 dagar efter avslaget och TAR måste fatta ett beslut inom 30 dagar. Inom 30 dagar efter TAR:s beslut kan den sökande överklaga till regeringsrätten som fattar det avgörande beslutet.

Avgifter enligt artikel 5

Det kostar ingenting att läsa handlingar, men kostnader för avskrifter eller kopior av handlingar debiteras.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Enligt en lag från 1986 (nr 349/86) är miljöministern sedan 1986 skyldig att vartannat år offentliggöra en rapport om tillståndet för miljön.

Luxemburg: rapport från september 1996

Inledning

Direktivet införlivades genom en särskild lag 1992. Strax därefter utfärdades ett departementscirkulär ("cirkuläret") om införlivandelagstiftningen till relevanta personer och organ, och i december 1994 publicerades en vägledning med praktisk information till allmänheten.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

I införlivandelagstiftningen föreskrivs att tillgång till uppgifter kan ges genom gratis tillgång till uppgifter hos den berörda myndigheten eller genom tillhandahållande av en uppsättning kopior som den person som begär uppgifterna får betala. En begäran om information behöver inte utformas på något särskilt sätt. I cirkuläret betonas enkelheten och effektiviteten hos muntligt förmedlad information. Där förordas också att införlivandelagstiftningen bör tolkas med sunt förnuft och i icke-byråkratisk anda.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

Av de godkända skäl att vägra lämna ut uppgifter som anges i artikel 3.2 i direktivet är det endast inre och yttre säkerhet, respekt för den personliga integriteten och affärshemligheter som nämns i införlivandelagstigningen. Samtliga skäl från artikel 3.3 i direktivet finns med.

I cirkuläret ägnas särskild uppmärksamhet åt undantagen eftersom man anser att relevanta bestämmelser i direktivet inte är tillräckligt precisa. I cirkuläret förordas, med förbehåll för eventuell annan rätt till tillgång, att detaljerade uppgifter om en viss ansökan till en offentlig myndighet inte bör lämnas ut inom ramen för införlivandelagstiftningen förrän ett formellt beslut har fattats. Råd eller yttranden från andra parter till en offentlig myndighet med anledning av ett administrativt beslut bör endast göras tillgängliga efter det att beslut har fattats. Därefter kan tillgång ges till råd eller yttranden som lämnats enligt lag eller som har legat till grund för beslutet. Övriga interna råd eller yttranden får lämnas ut efter beslut av den offentliga myndigheten och med beaktande av det allmänna intresset. Rapporter, utredningar och liknande handlingar hos offentliga myndigheter skall göras tillgängliga när de är färdiga.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

I införlivandelagstiftningen anges samma tidsfrister som i direktivet. Om inget svar lämnats inom två månader anses begäran ha avslagits. Överklagande kan ske till regeringsrätten.

Prövning enligt artikel 4

Vid motiverade och andra avslag av en begäran om tillgång till uppgifter kan den person som lämnat in begäran ansöka om prövning hos regeringsrätten, som kan fatta ett nytt beslut. Inga sådana prövningsfall har tagits upp i regeringsrätten.

Avgifter enligt artikel 5

I förordningar som antogs i augusti 1992 fastställs två typer av avgifter för kopiering, beroende på antalet kopior. Inga andra bestämmelser om avgifter finns. Samma prövningsförfarande som vid vägran att lämna ut uppgifter kan tillämpas om den sökande vill bestrida de avgifter som debiterats för kopior.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Enligt praxis offentliggörs miljödepartementets handlingar, till exempel rapporter om tillståndet för miljön eller om departementets verksamhet, på lämpligt sätt, och görs tillgängliga på samma sätt för berörda organ och allmänheten.

Nederländerna: rapport från april 1997

Inledning

Direktivet har införlivats i Nederländerna genom en lag från 1991 ("1991 års lag") som innehåller allmänna bestämmelser som ger allmänheten rätt att ta del av myndigheters uppgifter (inbegripet uppgifter om miljön). I miljöförvaltningslagen finns också särskilda bestämmelser om tillgång till miljöinformation.

Definitioner i artikel 2

Definitionen av "miljöinformation" i direktivet har lett till problem med 1991 års lag, eftersom definitionen inte innehåller tillräckligt särskiljande kriterier för att avgöra vilka uppgifter som har eller inte har anknytning till miljöaspekterna ifråga. 1991 års lag ändrades 1998 och har nu direktivets definition.

Det rekommenderades att direktivets nuvarande definition skulle ändras så att den inkluderar en bred formulering av ordet "miljö", men utan att ha en uttömmande förteckning över alla delaspekter av miljö. En ändrad definition ger dessutom utrymme för en tydlig åtskillnad mellan delaspekterna av "tillståndet för miljön" och de verksamheter eller åtgärder som syftar till att skydda dessa aspekter.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Den struktur som offentliga myndigheter har inrättat för att tillhandahålla uppgifter verkar vara tillräcklig i praktiken. Särskilda kontaktpersoner på de olika departementen ansvarar för att handlägga ansökningar om tillgång till uppgifter.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

Det var nödvändigt att ändra undantagen i 1991 års lag för att anpassa dem till direktivet. Varken administrativa instruktioner eller vägledning har givits om undantagen. Undantaget "affärshemligheter" åberopas ofta.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

I 1991 års lag föreskrivs en tidsfrist på två veckor för beslut rörande en begäran om uppgifter. Tidsfristen kan förlängas med ytterligare två veckor. Det anses inte önskvärt att en person som begär uppgifter skall behöva vänta upp till två månader på ett beslut (särskilt om det slutliga beslutet är ett avslag). I de flesta fall räcker en tidsfrist på två eller fyra veckor, och uppgifterna lämnas tillsammans med beslutet. I lagstiftningen föreskrivs att en offentlig myndighet får avtala en annan tidsfrist med den person som begärt uppgifter, till exempel om det handlar om en stor mängd uppgifter.

Prövning enligt artikel 4

När beslut har fattats rörande en begäran om uppgifter kan en protest lämnas in och beslutet överklagas i enlighet med den allmänna förvaltningslagen. Protestförfarandet omfattar prövning av den offentliga myndighetens ursprungliga beslut samt ett nytt beslut inom sex veckor. Det nya beslutet kan överklagas i domstol. En person som begär uppgifter och som har angelägna skäl att få ett snabbt avgörande (t.ex. när betydande miljö förorening faktiskt sker) får när som helst be domstolen upphäva ett beslut av den myndighet som fått en begäran om uppgifter.

Avgifter enligt artikel 5

Omfattning och förfaranden när det gäller avgifter som offentliga myndigheter tar ut för att tillhandahålla uppgifter fastställs i en förvaltningsstadga och beräknas utifrån ett nationellt taxesystem. I den nationella lagstiftningen anges uttryckligen att lokala myndigheter får fastställa sina egna avgifter. I praktiken tas oftast ingen avgift ut för enkla förfrågningar. En nationell domstol har beslutat att tillgång till uppgifter inte får vägras med hänvisning till att den person som begärt uppgifterna ännu inte har erlagt avgift.

Artikel 6 - organ

En förteckning över organ med offentligt ansvar för miljön har inte upprättats med hänvisning till policyn att miljöarbete integreras i all myndighetsverksamhet. Som ett resultat av detta är ansvaret för miljön mycket spritt. Alla organ med miljöansvar i den mening som avses i direktivet omfattas av 1991 års lag.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

I Nederländerna finns följande exempel på aktivt tillhandahållande av miljöinformation:

* På nationell nivå: offentliggörande av nationella miljöstudier från det nationella folkhälso- och miljöinstitutet och av miljöpolitikplaner, TV-kampanjer, olika publikationer från informations avdelningarna vid departementet för bostäder, fysisk planering och miljö.

* På regional nivå: regionala myndigheter publicerar nyhetsbrev och broschyrer om särskilda frågor av betydelse eller intresse för miljön.

Portugal: rapport från april 1999

Inledning

Direktivet införlivades med Portugals lagstiftning genom en allmän lag om allmänhetens tillgång till administrativa handlingar ("1993 års lag"), som ändrades 1995. Enligt lagens princip om "öppna arkiv" har allmänheten med vissa specificerade undantag fri och allmän tillgång till administrativa handlingar.

Definitioner i artikel 2

Det har inte uppstått några tillämpningsproblem eftersom definitionen av "administrativa handlingar" i 1993 års lag är bred och omfattar centrala, regionala och lokala förvaltningsorgan. Vid oklarheter om en definitions räckvidd kan man vända sig till kommissionen för tillgång till administrativa handlingar ("CADA"), som är ett oberoende offentligt organ med befogenhet att tolka 1993 års lag och övervaka och säkerställa att den följs.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Enligt 1993 års lag är det tillåtet att utan avgift läsa handlingar på den plats där de förvaras, kopiera handlingar (med kopieringsmaskin eller andra lämpliga tekniska metoder) och utfärda bestyrkta kopior. Allmänheten har inte bara rätt att ta del av handlingar utan även rätt till information om deras existens och innehåll.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

I 1993 års lag föreskrivs att en begäran om uppgifter måste besvaras inom tio arbetsdagar. Vissa myndigheter har haft svårt att hålla denna tidsgräns. Ett svar kan bestå av utlämnade uppgifter eller ett motiverat avslag av hela eller delar av begäran. Om den berörda myndigheten inte har tillgång till uppgifterna kan den (om detta är känt) underrätta den sökande om var uppgifterna finns.

Prövning enligt artikel 4

Om en begäran om uppgifter avslås helt eller delvis kan den sökande lämna in ett klagomål till CADA, som måste lämna ett icke-bindande yttrande inom 30 dagar. Myndigheten i fråga har därefter 15 dagar på sig att meddela sitt slutliga beslut. Beslutet kan överklagas i domstol.

Avgifter enligt artikel 5

Avgifter beräknas enligt regler som fastställts i en departementsförordning. Där föreskrivs att avgiften för kopiering av uppgifter måste motsvara kostnaden för använt material och utförda tjänster. Personer som får rättshjälp behöver inte betala avgifter.

Artikel 6 - organ

I samband med att den portugisiska rapporten utarbetades föreslogs det att 1993 års lag skall ändras så att den omfattar alla organ som omfattas av artiklarna 2 och 6.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Enligt en lag från 1987 måste regeringen varje år lägga fram en rapport för nationalförsamlingen om tillståndet för miljön. Vart tredje år skall dessutom en vitbok om tillståndet för miljön läggas fram. Flera av de organ som omfattas av direktivet utarbetar rapporter och offentliggör allmän information i tidningar, tidskrifter och på Internet.

Spanien: rapport från juni 1997

Inledning

I Spanien har direktivet införlivats med nationell lagstiftning genom en allmän lag om offentliga förvaltningar från 1992 och genom en särskild lag från 1995 om tillgång till miljöinformation. I praktiken har dock problemen varit få.

Tidsfrister

En längsta tidsfrist på två månader har fastställts. I den mån problem har uppstått har de sannolikt orsakats av det sätt på vilket uppgifter begärs eller av behovet av att samordna uppgifter från flera olika organ eller göra förberedande arbeten innan de begärda uppgifterna kan lämnas ut.

Prövning enligt artikel 4

I lag 38/1995 om tillgång till miljöinformation föreskrivs endast att offentliga myndigheters beslut kan prövas i domstol.

Avgifter enligt artikel 5

Det finns inga särskilda bestämmelser om avgifter i införlivandelagstiftningen. Huruvida avgifter skall tas ut och hur stora de i så fall skall vara regleras av varje myndighets eller organs interna regler eller av allmänna lagar om offentliga avgifter. Det tycks som om flertalet offentliga myndigheter och organ som omfattas av direktivet inte tar ut några avgifter för att tillhandahålla uppgifter. Om avgifter ändå tas ut avser de kopieringskostnader.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

I införlivandelagstiftningen föreskrivs att den centrala statsförvaltningen varje år skall offentliggöra en rapport om tillståndet för miljön. Regionala myndigheter, offentliga myndigheter och andra berörda organ publicerar också regelbundet rapporter och andra handlingar, liksom pressmeddelanden, i syfte att ge allmänheten miljöinformation.

Sverige: rapport från april 1997

Inledning

1949 års tryckfrihetsförordning (1949 års lag) tillämpas allmänt för offentliga handlingar och anses omfatta direktivets räckvidd. 1980 års sekretesslag ("sekretesslagen") innehåller bestämmelser som begränsar rätten att ta del av offentliga handlingar, och anses ligga i linje med direktivets bestämmelser om undantag.

Definitioner i artikel 2

1949 års lag ger rätt att ta del av "officiella handlingar", som definieras mycket brett. Det tycks inte ha förekommit några praktiska problem.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

Ansvariga myndigheter måste på begäran ge tillgång till alla officiella handlingar (utom handlingar som belagts med sekretess enligt sekretesslagen). Myndigheter får inte kräva information om identiteten på den person som begär uppgifter, såvida detta inte är en viktig faktor för att bedöma sekretessvärdet hos en handling. Alla offentliga myndigheter måste vidta åtgärder för att ge allmänheten tillgång till register, med eller utan hjälp från tjänstemän, för att de skall kunna finna de handlingar de söker. Myndigheten måste också vidta åtgärder för att kopiera handlingar åt personer som begär uppgifter.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

Sekretesslagen innehåller klara regler om huruvida en handling skall anses sekretessbelagd eller inte. De berörda myndigheterna har dessutom ofta skriftliga instruktioner om hur lagen skall tolkas.

Tidsfrister enligt artikel 3.4

En begäran om tillgång till en officiell handling måste handläggas "skyndsamt" av myndigheter. En viss försening är tillåtet om en myndighet måste bedöma om uppgifterna i handlingen är sekretessbelagda eller inte. I de flesta fall handläggs ansökningar inom några få dagar eller, i mer komplicerade fall, inom två veckor.

Prövning enligt artikel 4

En vägran att lämna ut handlingar kan överklagas. I de flesta fall överklagas sådana beslut till domstol och möjlighet finns att driva ärendet ända upp till Högsta domstolen. I vissa fall sker dock överklagande till regeringen. Beslut i den instansen prövas i de flesta fall inte.

Avgifter enligt artikel 5

Tillgång till offentliga handlingar är gratis. Kopior av officiella dokument kan erhållas mot en avgift som fastställts genom en regeringsförordning. Myndigheterna kan under vissa omständigheter avstå från att ta ut avgifter.

Aktiv informationspolicy enligt artikel 7

Miljöskyddsförvaltningen förser allmänheten med information genom att publicera årliga rapporter och böcker om tillståndet för miljön, genom att tillhandahålla en landsomfattande bibliotekstjänst med miljölitteratur och miljötidskrifter samt genom Internet.

Förenade kungariket: rapport från februari 1997

Inledning

I Förenade kungariket införlivades direktivet genom förordningar ("förordningarna") 1990 (England, Skottland och Wales) och 1993 (Nordirland). Miljödepartementet har utarbetat en vägledning ("vägledningen") om förordningarna, och kopior av båda har distribuerats till organ och andra som sannolikt omfattas av förordningarna.

Definitioner i artikel 2

Det har ansetts att definitionen i artikel 2 a skulle kunna göras bredare och tydligare, och i rapporten förespråkas en översyn för att få till stånd en förankrad definition av "miljöinformation" i Århuskonventionens utkast.

För förordningarnas syften har den brittiska regeringen övervägt att upprätta en förteckning över, snarare än en definition av, de organ som omfattas av direktivet, men har kommit fram till att en förteckning skulle medföra problem. En ofullständig förteckning skulle skapa ytterligare osäkerhet och oenighet kring huruvida icke-angivna organ omfattas. Fler organisationer ger sannolikt tillgång till miljöinformation utan, än med, en sådan förteckning.

Praktiska förfaranden enligt artikel 3.1

I förordningarna föreskrivs vissa grundläggande krav på praktiska förfaranden för att göra uppgifter tillgängliga på ett effektivt sätt. Övernitiska föreskrifter om detaljerade förfaranden kan leda till att tillgång hindras om helt olämpliga förfaranden påtvingas vissa organ.

Undantag enligt artikel 3.2 och 3.3

Det har framförts kritik mot att undantagen i förordningarna är onödigt brett formulerade. Den brittiska regeringen är villig att överväga olika alternativ för att förhindra missbruk. Regeringen håller i princip med om att direktivet bör ändras till att innefatta bestämmelser om att potentiell skada måste kunna påvisas för att det skall vara möjligt att åberopa undantag ("skadetest") och för att undantag sk