SV Europeiska unionens officiella tidning C 112/105

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om Ekonomisk diversifiering i anslutningsländerna – en roll för småföretagen och den sociala ekonomins företag

(2004/C 112/27)

Den 17 juli 2003 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om ”Ekonomisk diversifiering i anslutningsländerna – en roll för småföretagen och den sociala ekonomins företag”.

Rådgivande utskottet för industriell omvandling, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, utarbetade sitt yttrande den 15 mars 2004 (föredragande: Lucia Fusco, medföredragande: Jacques Glorieux).

Vid sin 407:e plenarsession den 31 mars–1 april 2004 (sammanträdet den 1 april) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande:

1. Inledning: definitioner och målsättning

1.1 Europeiska unionens utvidgning med tio nya länder är en historisk händelse utan tidigare motsvarighet, vare sig när det gäller antalet länder eller den djupgående socioekonomiska förändring som utvidgningen kommer att medföra för dessa länder och för Europa som helhet. Mot denna bakgrund och i linje med viljan att stärka EESK:s närvaro i debatten om Europas framtid såsom den kom till uttryck i ordförande Roger Brieschs anförande den 11 december 2002 är avsikten att detta initiativyttrande skall utgöra ett bidrag till debatten genom att understryka deltagandet från det civila samhället och dess organisationer i utformningen av de politiska ståndpunkterna under utvidgningsperioden (1).

1.2 Dessutom är yttrandet avsett att utgöra ett inlägg i debatten om utvidgningens konsekvenser såsom de beskrivits i Wim Koks rapport ”Utvidgningen av Europeiska unionen – Resultat och utmaningar” av den 26 mars 2003. Vi vill peka på den roll som de små och medelstora företagen och företagen i den sociala ekonomin spelar i den ekonomiska diversifieringen (inbegripet de sociala konsekvenserna) i anslutningsländerna, och den utmaning som en fullständig integrering av dem i den inre marknaden innebär. EESK vill bidra till de olika gemenskapsinitiativ som syftar till att göra anslutningen till EU till en framgång, även när det gäller ländernas ekonomiska och sociala sammanhållning i den industriella omvandling som pågår.

1.3 De små och medelstora företagen – ett begrepp som även omfattar mikroföretagen, även om dessa har sina särskilda kännetecken – är företag som uppfyller de precisa siffermässiga kriterier som kommissionen har fastställt (se bilagan, tabell 1) (2).

1.4 Den sociala ekonomins företag består av fyra grupper: kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser. Dessa företag präglas av att de sociala målsättningarna går före maximering av vinsten, vilket ofta skapar kopplingar till en viss plats och den lokala utvecklingen. De tillgodoser också behov som inte kan tillfredsställas enbart av ekonomins andra sektorer. Deras grundläggande värderingar är solidaritet, social sammanhållning, socialt ansvar, demokratisk ledning, deltagande och självständighet (3).

1.5 Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000 satte upp målsättningen att Europa skulle bli världens mest dynamiska och konkurrenskraftiga ekonomi, och man påpekade behovet av att ”inrätta en gynnsam miljö för att starta och utveckla innovativa företag, särskilt små och medelstora företag” och att ”företagens konkurrenskraft och dynamik är direkt avhängiga av bestämmelser som uppmuntrar till investeringar, innovation och entreprenörskap” (4). På grundval av detta godkände Europeiska rådet i Feira den 19–20 juni 2000 Europeiska stadgan för småföretagen, där bland annat följande står: ”Småföretagen utgör ryggraden i den europeiska ekonomin. Det är här sysselsättningen skapas och affärsidéer kläcks. (5)” Dessutom innebär Lissabonstrategin att man betonar den ekonomiska tillväxten som en nyckelfaktor för att uppnå social sammanhållning i Europa. Vidare har kommissionen påpekat att utmaningarna när det gäller Lissabondagordningen består i behovet av att öka sysselsättningsutbudet och sysselsättningsgraden, förbättra de tekniska kunskaperna och säkerställa ett ordnat flöde från jordbruk och industri mot servicesektorn utan att förvärra de regionala skillnaderna inom länderna (6).

1.6 I sitt yttrande 242/2000 (7) underströk EESK den betydelse som företagen i den sociala ekonomin har, och konstaterade att de är av grundläggande betydelse för företagsmångfalden och ekonomins diversifiering (8). De flesta av den sociala ekonomins företag omfattas av EU:s standarddefinition av små och medelstora företag (9). De som på grund av sin storlek inte omfattas av definitionen delar i allmänhet de kännetecken som är typiska för de små och medelstora företagen, till exempel låg extern investeringsgrad, ingen börsnotering, närhet mellan ägare och aktieägare samt nära kopplingar till lokala strukturer.

1.7 Kommissionen har konstaterat att de små och medelstora företagen utgör basen för den europeiska industrin med 66 % av arbetstillfällena och 60 % av det totala mervärdet inom EU, utom jordbrukssektorn. 1999 var de små och medelstora företagens andel av sysselsättningen i kandidatländerna till och med ännu högre, 72 % utanför jordbrukssektorn. Sysselsättningen i mikroföretagen (färre än tio anställda) var 40 % av den totala sysselsättningen, vilket är mycket talande (10) och visar att denna typ av företag bör ägnas särskild uppmärksamhet (se bilaga, tabell 2).

1.8 Inom EU blir den sociala och ekonomiska betydelsen av företag och organisationer i den sociala ekonomin allt större: med cirka 9 miljoner heltidsarbetande representerar de 7,9 % av antalet löneanställda (11). Dessutom omfattar de en avsevärd del av det civila samhället eftersom mer än 25 % av EU:s medborgare beräknas vara medlemmar i egenskap av producenter, konsumenter, sparare, boende, försäkringstagare, studerande, frivilligarbetande osv. I anslutningsländerna och kandidatländerna i Central- och Östeuropa beräknas enbart kooperativen omfatta 15 000 företag, med mer än 700 000 anställda och nära 15 miljoner medlemmar. Efter en nedgångsperiod har de åter kommit in i en tillväxtfas (12). Den sociala ekonomins företag utvecklas särskilt i vissa sektorer som hälsovård, miljöskydd, sociala tjänster och utbildning (13). De har alltså en viktig roll när det gäller att skapa socialt kapital, anställningsmöjligheter för missgynnade grupper och social välfärd samt för att gjuta nytt liv i lokala ekonomier och modernisera lokala förvaltningsmodeller. De har infört system med en ”vinst- och förlusträkning” ur samhällssynvinkel, där deras sociala och miljömässiga konsekvenser utvärderas.

1.9 I många av EU:s nuvarande medlemsstater finns det en betydande samverkan mellan de konventionella små och medelstora företagen och den sociala ekonomins företag. Kooperativa banker främjar ofta projekt för att starta och utveckla konventionella små och medelstora företag. Den sociala ekonomins strukturer har visat sina förtjänster när det gäller att stärka de konventionella små och medelstora företagen, som kan använda dessa strukturer för att skapa olika system för samverkan mellan företag (nätverk, grupper, gemensamma stödstrukturer) eller stordriftsfördelar samt för att inrätta mekanismer för ömsesidiga garantifonder i samband med banklån.

1.10 I sitt yttrande om ”Industriell omvandling i Europa: sammanfattning och prognoser – En helhetsstrategi” av den 24–25 september 2003, utarbetat av Rådgivande utskottet för industriell omvandling, menar kommittén att begreppet omvandling skiljer sig från omstrukturering: ”Det är emellertid i praktiken fråga om ett betydligt mer dynamiskt begrepp. Det handlar å ena sidan om en process inom vilken företagen genomgår en löpande utveckling (etablering, utveckling, diversifiering, justering). Å andra sidan har företagsklimatet nära koppling till det europeiska politiska och arbetsmarknadsmässiga klimatet, som i sin tur påverkar den industriella omvandlingsprocessen” (14). Kommittén anser vidare: ”Det är i dagens läge viktigt att studera begreppet ’industriell omvandling’ med målsättningen att på ett bättre sätt kunna föregripa och hantera den industriella omvandlingens ekonomiska, sociala, organisatoriska och miljömässiga konsekvenser (15)”. Denna syn på omvandling är särskilt viktig med tanke på den ökande omstruktureringstakten och mot bakgrund av globaliseringen, EU:s utvidgning, inre marknadens utveckling samt de tekniska, industriella och sociala förändringarna.

1.11 Föreliggande yttrande tar bl.a. hänsyn till kommissionens rapport ”Att hantera förändringar” av den 2 november 1998, utarbetad av en högnivågrupp med Pehr Gyllenhammar (16) som ordförande. EESK avgav ett kritiskt men ändå positivt yttrande om rapporten. Kommittén såg positivt på att man slog fast att industriell omvandling skapar nya möjligheter och att tonvikten låg på skapandet av nya arbetstillfällen: ”Den breda strategin att försöka hämta inspiration från ett synsätt som bygger på benchmarking, innovation och social sammanhållning ser kommittén som positiv”. I fråga om de små och medelstora företagen understryker EESK att de inte har möjlighet att på egen hand lösa problemen i vikande branscher eller i samband med större akuta kriser. Kommittén anser att större förändringar skall hanteras genom kollektiva insatser och frivilliga och flexibla partnerskap på regional nivå (17).

1.12 Mot bakgrund av den industriella omvandling som har pågått sedan 90-talet, den globaliserade konkurrensen och den ökande företagskoncentrationen och med tanke på att de små och medelstora företagen och företagen inom den sociala ekonomin i merparten av anslutningsländerna snart ska ta steget in på inre marknaden står dessa företag inför enorma utmaningar. Samtidigt innebär den avgörande roll som dessa företag har på det socioekonomiska planet att det är mycket viktigt att man i EU som helhet diskuterar hur man på bästa sätt skall kunna föra fram deras roll och stödja den nödvändiga anpassningen, främja deras innovations- och finansieringskapacitet samt deras företagaranda och konkurrenskraft.

2. Synpunkter på anslutningsländernas särart i fråga om små och medelstora företag, den sociala ekonomins företag och de ekonomiska förändringarna

2.1 Ekonomiska förändringar och ekonomisk diversifiering i anslutningsländerna

2.1.1 Under övergången från en centralstyrd ekonomi till marknadsekonomi har de anslutande länderna i Central- och Östeuropa upplevt en radikal industriell omvandling. Avregleringen skedde hastigt och innebar en relativ förlust på de traditionella exportmarknaderna samt en betydande minskning av arbetstillfällena inom industrin (18).

2.1.2 Efter ett decennium av omstrukturering av tillverkningsindustrin har anslutningsländerna i Central- och Östeuropa närmat sig den modell för produktions- och sysselsättningsstrukturer som råder inom EU. Företag i tillverkningsindustrin har använt utländska direktinvesteringar i moderniseringsarbetet, vilket har skapat en skillnad i produktivitet och lönsamhet mellan företag med utländska respektive inhemska ägare. Några länder har visserligen avancerat mot sektorer med större mervärde, men andra tycks behålla en specialisering som är arbetsintensiv och präglad av låg specialiseringsgrad hos arbetskraften, med större marknadsandelar inom vissa industrigrenar (19). Den industriella upphämtningen är dessutom framför allt koncentrerad till de stora städerna, vilket innebär en ökad risk för skillnader mellan regionerna i framtiden (20). Det finns också en risk för att denna typ av företag flyttar till de länder som gränsar till EU efter utvidgningen efter hand som kostnaderna för arbetskraft ökar i anslutningsländerna.

2.1.3 Den industriella omvandlingen i samband med utvidgningen innebär också en ökning av handeln mellan företag och andra typer av partnerskap (samriskföretag, fusioner, tillfälliga samprojekt, osv.) mellan företag i anslutningsländerna och de nuvarande medlemsländerna (21), och de stora företagen kommer i större utsträckning att använda små och medelstora företag som underleverantörer. Denna utveckling är avgörande för en mer rättvis fördelning av utvidgningens fördelar och för en mindre konfliktfylld integration i inre marknaden. De ekonomiska skalfördelarna av detta är betydande, och storföretagen och de små och medelstora företagen kan komplettera varandra på ett bättre sätt, varvid de senare får en grundläggande roll som underleverantörer och tjänsteleverantörer.

2.1.4 Tjänstesektorn utgör en ökande andel av BNP i anslutningsländerna, 54 % 2001, och det rör sig framför allt om entreprenadutsättning och sammanlänkning av industri- och servicesektorn. Industrisektorn stod dock för 33 % av BNP 2001, och kommer även fortsättningsvis att vara betydande (22).

2.1.5 Förutom den tjänstemarknad som nämns ovan (man kan notera att majoriteten av de nya arbetstillfällena i absoluta tal mellan 1994 och 2000 skapades inom tjänstesektorn) har antalet anställda inom de lokala förvaltningarna ökat mycket lite eller t.o.m. minskat (23). Denna sektor, som har stor socioekonomisk betydelse, uppvisar i anslutningsländerna fortfarande avsevärda skillnader i förhållande till de nuvarande medlemsländerna, när det gäller både ekonomisk betydelse och antalet sysselsatta (24).

2.1.6 EESK kan notera att de små och medelstora företagen i länder med övergångsekonomier tenderar att vara mer flexibla och innovativa än de stora företagen, med en produktivitet som i allmänhet är högre i fråga om tjänster och tillverkning inom vissa nischområden. Generellt sett är företagarandan starkare. Andelen företag som läggs ner, inbegripet små och medelstora företag, är dock fortfarande mycket hög i anslutningsländerna, även om förhållandet mellan brutto- respektive nettosiffrorna i fråga om nystartade små och medelstora företag i vissa anslutningsländer (25) är bättre än i många av de nuvarande medlemsländerna (se bilaga, tabell 4).

2.2 Den industriella omvandlingens sociala konsekvenser

2.2.1 En analys av sysselsättningstillväxten i företag av olika storlek i kandidatländerna mellan 1995 och 1999 visar att sysselsättningen har ökat kraftigt i de små och medelstora företagen medan den har minskat i de stora företagen (se bilaga, tabell 3). Enligt en rapport från Europeiska observationscentrumet för små och medelstora företag kan denna tillväxt bero dels på en förlust av antalet arbetstillfällen i de stora företagen, dels på att de har ersatts av små och medelstora företag, dock utan fullständig kompensation av förlusten av arbetstillfällen (26).

2.2.2 Övergångsperioden har medfört ökad fattigdom och ojämlikhet (27). Ett av problemen är att kvinnor tydligt missgynnas på arbetsmarknaden enligt analyser baserade på ofullständiga uppgifter (28).

2.2.3 Under de senaste åren har de sociala trygghetssystemen och hälsovården i anslutningsländerna upplevt flera reformer. Dessa länder står förvisso i stor utsträckning inför samma problem som de nuvarande medlemsländerna: kostnaderna ökar men inkomsterna är oförändrade eller minskar. Anslutningsländerna ligger dock i allmänhet en bra bit under EU-genomsnittet när det gäller hälsovård. Den förväntade livslängden är 6 år lägre än i de nuvarande medlemsstaterna (29).

2.3 De små och medelstora företagen och den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna:uppgifter och utmaningar

2.3.1 De nuvarande budgetunderskotten i anslutningsländerna och stabilitetspaktens begränsningar gör det nödvändigt att ytterligare minska de offentliga utgifterna (30). Man måste alltså hitta nya sätt att täcka allmännyttans behov (31). Här kan särskilt den sociala ekonomins företag spela en viktig roll, på samma sätt som de gör i många nuvarande medlemsländer (32). Detta är särskilt viktigt i icke-industrialiserade regioner, där konventionella investeringar normalt sett saknas, och landsbygdsregioner, där många små och medelstora lantbruksföretag försvinner. I en stor del av Central- och Östeuropas anslutningsländer och kandidatländer är den sociala ekonomins företag redan den överlägset största arbetsgivaren för funktionshindrade.

2.3.2 I Europeiska stadgan för småföretagen konstateras dels att dessa är den europeiska ekonomins ryggrad, dels att de är den företagstyp som är mest känslig för förändringar i företagsklimatet. Detta gäller i än högre grad i anslutningsländerna, som alla officiellt har antagit stadgan (33). Utmaningen för de små och medelstora företagen och den sociala ekonomins företag när det gäller förmågan att möta konkurrensen på inre marknaden är märkbart större nu än i samband med tidigare utvidgningsvågor. Bland de viktigaste problemen finns bristen på kvalificerad arbetskraft, tillgång till finansiering samt de administrativa bestämmelserna (se bilaga, tabell 5).

2.3.3 I kommissionens grönbok ”Entreprenörskap i Europa” anges att ”den sociala ekonomin och sociala verksamheter använder affärsprinciper och effektivitet för att uppnå sociala och samhälleliga mål. Sådana verksamheter ställs inför särskilda utmaningar i fråga om tillgång till finansiering, ledarutbildning och rådgivning” (34). Dessa utmaningar är ännu mer kännbara i anslutningsländerna, där den sociala ekonomins företag också står inför andra problem. Bl.a. anses kooperativen ofta vara en kvarleva från den tidigare regimen, trots att de dök upp redan för 150 år sedan och trots att de i allmänhet har anpassat sig väl till marknadsekonomin. De drabbas ofta av bestämmelser eller fördomar som begränsar deras marknadstillträde. I övergångsekonomier är dock kombinationen av å ena sidan små produktionskooperativ, lokala sparkassor i form av kooperativ och kooperativa låneinstitut, och å andra sidan lokala myndigheter (som ”plantskola”, garant och ibland ekonomisk bidragsgivare till såväl produktion som finansiering) fullkomligt naturlig (35).

2.3.4 De små och medelstora företagen och den sociala ekonomins företag utgör ett viktigt instrument när det gäller sysselsättning och nya arbetstillfällen i samband med de pågående stora industriella omvandlingarna. Arbetskraft från sektorer som är på nedgång och sektorer där man minskar antalet anställda kan få arbete i traditionella sektorer (hantverk, traditionella yrken) och andra expanderande sektorer, till exempel företagstjänster, ny informationsteknik, högteknologi, byggnation och offentliga arbeten, närservice (inbegripet hälsovård) och turism.

2.3.5 De små och medelstora företagen och den sociala ekonomins företag i dessa länder kan spela en viktig roll i denna omvandling på olika sätt. De nuvarande medlemsländernas erfarenhet och goda metoder kan användas t.ex. i fråga om arbetstillfällen för personer som är nya på arbetsmarknaden, stöd till mikroföretagens och småföretagens innovativa kapacitet, nya arbetstillfällen för arbetslösa från industrier som har tvingats minska antalet anställda eller stänga helt, ömsesidiga socialförsäkringsbolag, nyföretagande i sektorer i utveckling, utveckling av tjänster och utsättning på entreprenad, arbetstagarövertagande av företag i kris samt kvalitativ omvandling inom samma sektor. Dessutom kan den sociala ekonomins företag ge konkreta bidrag till denna omvandling både genom sin utbildningskapacitet i fråga om entreprenörskap, vilket redan visats i de nuvarande medlemsländerna, och genom de värderingar som dessa företag främjar, till exempel entreprenörskap som präglas av socialt ansvar, demokrati och medborgardeltagande, arbetstagardeltagande (även ekonomiskt), social integration, intresse för den lokala utvecklingen och för hållbar utveckling.

2.3.6 Regleringen av den informella ekonomin är en utmaning som anslutningsländerna måste ta itu med. Enligt en studie som offentliggjordes 2003 av Förenta nationernas universitet (United Nations University, UNU) (36) är denna ekonomi instabil och kan inte fungera som motor för tillväxt eller kapitalbildning, eftersom dess främsta uppgift är att överleva genom att upprätthålla konsumtionen. Den skadar arbetsvillkoren och medför negativa makroekonomiska konsekvenser på lång sikt, till exempel en försvagning av skattesystemet, av valutamarknadens grundval och av de sociala trygghetssystemen, vilket äventyrar en effektiv makroekonomisk förvaltning. Den informella ekonomin bevarar en irrationell sektorsstruktur med en mycket stor övervikt av mikroföretag, låg fonderingsnivå, föga utvecklad företagaranda och en teknik som snabbt blir omodern. Vid anslutningen till EU ökar konkurrensen, och en näringslivspolitik för anslutningsländerna bör snarast möjligt ta hänsyn till denna oroande situation, som dessa länders myndigheter bör hantera med fasthet.

3. Rekommendation om ett integrerat program för främjande av små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag i den ekonomiska diversifieringen i de anslutande länderna

3.1. Allmänt

De gemensamma drag (se punkt 1.6) och den positiva växelverkan (se punkt 1.9 och 2.3.5) som finns mellan små och medelstora företag (inklusive mikroföretag) och den sociala ekonomins företag utgör starka argument för nya kombinerade ansträngningar på EU-nivå för att främja och stödja dessa företag. De synnerligen omfattande utmaningar som små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag ställs inför i samband med utvidgningen (se avsnitt 2) gör det särskilt viktigt att införa stödåtgärder för att denna typ av företag på ett effektivt sätt skall kunna bidra till utvecklingen i de nya medlemsstaterna.

EESK har beaktat befintliga program för stöd framför allt till små och medelstora företag, men pekar också på de otillräckliga strukturerna när det gäller stöd till den sociala ekonomins företag och till gemensamma initiativ från små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag.

Därför föreslår EESK att ett integrerat program utarbetas till stöd för små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i de anslutande länderna. Ett dylikt program bör främjas gemensamt av kommissionen, Europeiska investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden, regeringarna i berörda länder och de organisationer som företräder och stöder små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag på europeisk och nationell nivå. Strukturfonderna blir tillgängliga för de anslutande länderna fr.o.m. maj 2004 och bör spela en viktig roll i finansieringen av verksamheten inom detta integrerade program. En koppling till handlingsplanen i kommissionens meddelande om entreprenörskap bör garanteras.

3.2 Ett program med 10 punkter

3.2.1 Att integrera befintliga uppgifter

I merparten av anslutningsländerna är uppgifterna om små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag fortfarande otillräckliga och oöverskådliga (37). Bristen gäller även de organisationer som företräder och stöder dessa företag. Uppgifterna om den sociala ekonomins företag är mer bristfälliga än de som gäller klassiska små och medelstora företag. I dagsläget finns det inga säkra uppgifter om sådana företag i anslutningsländerna förutom sådana som lämnats av sammanslutningar som företräder dem i förekommande fall. EESK anser därför att kommissionens förslag att utlokalisera redovisningssystem till de nationella statistikorganen är särskilt viktigt. Vissa medlemsstater har redan erfarenheter av detta (38). Samtidigt måste man tillämpa ett system för insamling av uppgifter som är tillräckligt användarvänligt och tydligt för att små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag skall kunna lämna uppgifterna utan problem (39).

3.2.2 Att förbättra samstämmigheten i gemenskapslagstiftningen och dess genomförande i praktiken, samt den rättsliga och administrativa ramen

3.2.2.1 Samtidigt som avsevärda ansträngningar görs i anslutningsländerna för att överföra gemenskapslagstiftningen till nationell lagstiftning och andra nationella rättsakter och sedan genomföra detta i praktiken, kan arbetet inte anses vara fullföljt vad gäller gemenskapslagstiftningen om små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag. Detta gäller särskilt områdena för företagspolitik, främjande av små och medelstora företag, sysselsättning, socialpolitik, social integrering, företags sociala ansvar, framför allt med avseende på miljöhänsyn, osv. Denna process bör intensifieras genomgående, särskilt genom att involvera förvaltningspersonal och genom stöd till små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i den gradvisa anpassningen till gemenskapens normer, med stöd av Europeiska kommissionen. Det pågående arbetet för att överföra gemenskapslagstiftningen och för att genomföra denna inom ramen för Phare–Business Support Programme bör fullföljas. Även om anslutningsländerna avsevärt har förbättrat sin lagstiftning om små och medelstora företag (särskilt i fråga om konkurser) är framstegen ännu mycket blygsamma när det gäller lagstiftning som syftar till att främja den sociala ekonomins företag. Vissa ändringar i kooperativlagstiftningen i en del medlemsstater innebär rentav en tillbakagång. Lagstiftningen om kooperativ och andra typer av företag inom den sociala ekonomin bör alltså ses över i flera av anslutningsländerna och bör i högre grad närmas till stadgan för europeiska kooperativa föreningar (och till den framtida stadgan för europeiska föreningar och stadgan för europeiska ömsesidiga bolag). Ett utbyte av synpunkter och jämförande studier bör inledas gällande lagstiftningen om små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag. Med tanke på lagstiftningen i en rad anslutningsländer bör å andra sidan kostnader för bildande av företag inom den sociala ekonomin minskas med hänsyn till att dessa inte kan bli föremål för investeringar utifrån och att de vanligen begränsar sig till lokalsamhället.

3.2.2.2 För att villkoren för tillgång till inre marknaden skall vara rättvisa i praktiken vore det lämpligt att så snart som möjligt ändra sådana regler som begränsar möjligheterna för företag inom den sociala ekonomin att få tillträde till offentlig upphandling i flera av anslutningsländerna. Vidare vore det lämpligt att såväl i anslutning till offentlig upphandling som i skattefrågor beakta produktionskostnader inom vissa små och medelstora företag och särskilt företag inom den sociala ekonomin (40). Målet med detta vore att t.ex. anställa personer från mindre gynnade grupper eller tillämpa sociala och miljömässiga regler utöver de lagstadgade minimikraven (41).

3.2.3 Att aktivt gynna entreprenörskap med hjälp av information och utbildning

3.2.3.1 Samtidigt som stora framsteg gjorts i anslutningsländerna avseende förfarandena för bildande av små och medelstora företag – särskilt genom lokala informationsbyråer – kvarstår det ännu mycket att göra för att de offentliga myndigheterna aktivt skall sprida motsvarande information om den sociala ekonomins företag. Dessa informationsbyråer bör i högre grad gynna traditionella yrken och sektorer med goda framtidsutsikter, t.ex. tjänster till företag, närservice, hälsovårdstjänster, verksamhet i anslutning till ny informations- och kommunikationsteknik samt turism.

3.2.3.2 EESK anser det vara glädjande att man i stadgan för småföretag fastslår att ”Särskilda moduler inriktade på företagande bör vara ett väsentligt inslag på schemat i högstadiet och gymnasiet samt vid universitet och högskolor” och att man bör ”utveckla lämpliga utbildningsmodeller för ledare i småföretag”. I de flesta anslutningsländer är det dock långt kvar till detta mål. Det vore dessutom lämpligt om dessa undervisningsmoduler omfattade även den sociala ekonomins företag, vilket vanligen inte är fallet. De möjligheter som utbildning för entreprenörskap i sektorn för den sociala ekonomin erbjuder har EU:s medlemsstater redan erfarenheter av. Dessa möjligheter bör ges större värde genom att man främjar skolning från företag till företag och genom att ledare inom den sociala ekonomins företag delar med sig av sina erfarenheter inom läroanstalter för utbildning av företagsledare inom små och medelstora företag.

3.2.4 Att främja stöd- och rådgivningsbyråer för bildande, utveckling och överlåtelse av företag

3.2.4.1 Bildandet av företag bör även i fortsättningen uppmuntras kraftigt, särskilt inom sektorer med goda framtidsutsikter. Lika viktigt är det att överlåtelse av företag utan arvingar eller företag i kris kan lyckas, vilket inte får förbises i samband med den pågående industriella omvandlingen. Lyckade överlåtelser innebär att företagets verksamhet kan fortsätta och att arbetstillfällena består, vilket är en viktig aspekt inom det lokala samhällsekonomiska nätverket (42). Överlåtelser av företag till arbetstagarna, särskilt via den sociala ekonomins företag, har visat sig vara särskilt framgångsrika i EU när de åtföljande stödåtgärderna har varit tillräckliga. Denna erfarenhet kan utnyttjas för varje typ av överlåtelse av små och medelstora företag.

3.2.4.2 Små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag behöver bli föremål för en reell stödpolitik för att möjliggöra olika former av företagsutveckling, inklusive bildande och överlåtelse. De behöver också olika stödtjänster, rådgivning och kvalitetsuppföljning avseende företagsstrategi, design, innovation och tekniskt kunnande, forskning och utveckling, kvalitetscertifiering osv., vilket har påvisats genom flera goda exempel på framgångsrik företagsutveckling i industridistrikt i EU. Tyngdpunkten bör bl.a. läggas vid samarbete mellan stödbyråerna och universiteten samt vid främjande av entreprenörskap bland kvinnor och unga. Det vore även lämpligt att gynna stöd till saluföring och export av varor från små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag, särskilt genom att ge erkänsla till lokala specialiteter och genom att involvera handelskamrar, hantverksföreningar och branschorganisationer i främjandet av produkterna.

3.2.5 Att förbättra finansieringsvillkoren och tillgången till finansiering

3.2.5.1 Kapitalfrågan är av största betydelse när det gäller bildande och övertagande av små och medelstora företag eller den sociala ekonomins företag. Den ekonomiska ramen för stöd till bildande och utbyggnad av denna typ av företag måste förbättras liksom även tillgången till medel från strukturfonderna. Initiativ från Europeiska investeringsbanken måste uppmuntras i enlighet med stadgan för småföretag. Detta är omständigheter som är lika avgörande som stödtjänsterna. EESK föreslår att man inför en finansieringsmekanism som omspänner de olika interventionsverktygen under hela tillväxtcykeln inom små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna. Denna skall stödjas av Europeiska investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden och bankerna inom den sociala ekonomin samt via strukturfonderna (43). Man bör även gynna finansieringssystem med offentligt stöd för bildning och överlåtelse av den aktuella typen av företag samt system som utgör en språngbräda förmedlad via solidaritetsfonden i enlighet med de goda erfarenheterna från vissa europeiska länder (44).

3.2.5.2. Man bör även understryka den roll som nätverken för etisk och solidarisk finansiering kan spela för att tillhandahålla finansiella instrument som är anpassade för små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna. En resolution som antogs enhälligt av det italienska parlamentet i oktober 2003 är en aktuell återspegling av detta. Det har t.ex. visat sig att olika organisationer för alternativ finansiering redan nu håller på att utarbeta ett gemensamt projekt som kan tjäna som ledstjärna för de nya villkoren i uppbyggnadsfasen (45).

3.2.5.3 Det vore även önskvärt att gynna företag för ömsesidiga garantifonder mellan små och medelstora företag och mellan den sociala ekonomins företag. Detta system har prövats ut i flera av EU:s medlemsstater, ofta i form av kooperativ, ömsesidiga bolag och föreningar (46) med syfte att garantera banklån mellan dessa.

3.2.5.4 EESK betonar vikten av att även uppmuntra en solidarisk finansiering av kostnader för sjukdom, invaliditet och pensioner via företag inom den sociala ekonomin, t.ex. ömsesidiga försäkringsbolag i likhet med dem som finns i EU:s medlemsstater.

3.2.6 Att gynna små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag inom lokal utveckling:

Dessa företag utgör delar av det lokala nätverket. Därmed har de en grundläggande roll att spela inom lokal utveckling, och de lokala myndigheterna bör därför upprätta aktiva partnerskap med dessa (47). Partnerskap mellan lokala myndigheter och aktörer inom den sociala ekonomin i EU-länderna bör aktivt förespråkas i anslutningsländerna (48).

3.2.7 Att stödja utvecklingen av företagssystem:

I Stadgan för småföretag understryks vikten av att även utveckla grupper, omgruppering av verksamheter, nätverk och företagskluster. Den erfarenhet som finns i EU-länderna, särskilt inom kooperativa och ömsesidiga grupper och konsortier som ofta verkar lokalt eller sektorsvis, visar att det kan vara mycket viktigt att utarbeta företagssystem för små och medelstora företag samt företag inom den sociala ekonomin i syfte att tillsammans fastställa strategier för företagen på lång sikt, öka deras verksamhet inom sektorn eller regionen, utveckla deras tekniska kapacitet samt förbättra deras konkurrenskraft samtidigt som de bibehåller rätten att fatta självständiga beslut. Utvidgningen och fördjupningen av inre marknaden talar för övrigt för att man tillgriper ett alleuropeiskt instrument, det europeiska kooperativa företaget för små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i nuvarande och framtida EU-länder. EESK anser att uppkomsten av dessa olika företagssystem bör förespråkas aktivt i anslutningsländerna.

3.2.8 Att stärka små och medelstora företags och den sociala ekonomins företags institutionella representation:

EESK anser att det är nödvändigt att bygga upp, förstärka och effektivisera en representation för små och medelstora företags och den sociala ekonomins företags intressen i anslutningsländerna genom organisationer som företräder dessa, att öka deras kapacitet att förhandla med offentliga myndigheter, att förbättra deras strategiska verksamhet för att främja stödtjänster till företaget samt att utvidga förbindelserna mellan dessa organisationer på alla nivåer. Små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i dessa länder måste få sin röst hörd som en grundläggande aktör i det ekonomiska och sociala nätverket. Därför är det viktigt att fullfölja de viktiga strävanden som lanserades inom Phare-Business Support Programme för att bidra till förstärkning av de organisationer som företräder dessa företag i anslutningsländerna och i kandidatländerna i Central- och Östeuropa (49).

3.2.9 Att främja den sociala dialogen:

Små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna skall också beaktas i sin roll som arbetsgivare, även om traditionellt lönearbete här samexisterar vid sidan av egenföretagande och arbetarägda företagsformer. I egenskap av arbetsgivare måste de åta sig att respektera arbetsbestämmelserna i Europa och i världen. Vidare måste de organisationer som företräder företagen åta sig att agera som självständiga aktörer i den sociala dialogen, inte bara i fråga om normerna utan även i fråga om socialpolitiken som helhet. Detta skall ske i samarbete med arbetsmarknadsorganisationer och andra ekonomiska och sociala aktörer på alla nivåer. Verksamhet i denna riktning skall uppmuntras aktivt inom ramen för det program som föreslås här.

3.2.10 Att inleda och fördjupa utbytet av goda metoder mellan små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i den nuvarande unionen och anslutningsländerna:

Vissa av kommissionens initiativ (50) visar hur viktigt det är att systematiskt låta små och medelstora företag samt den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna få ta del av erfarenheterna vid motsvarande företag i EU inom de områden som behandlas i punkterna 3.2.1–3.2.9. Det vore även lämpligt att stödja kommissionens ansträngningar för att bilda ett nätverk för utbyte av goda erfarenheter i fråga om kvaliteten på stödtjänsterna till små och medelstora företag. Sådana utbyten kan ge aktörerna inom entreprenörskap i anslutningsländerna möjlighet att förbättra sin utvecklingsstrategi genom strategiska överväganden utgående från föreslagna välfungerande modeller. Dessa kan även i högre grad profilera sig som aktörer som de offentliga myndigheterna måste ta i beaktande i sin politik.

4. Slutsatser

4.1 Kommittén är medveten om att framgångarna och effektiviteten i små och medelstora Ueapme företag samt den sociala ekonomins företag inte uppstår automatiskt och att de inte heller enbart beror på företagen själva. Möjligheterna att utveckla dessa företag och fullfölja deras roll i övergångsekonomier och i den ekonomiska diversifieringen i anslutningsländerna bör stödjas genom en gynnsam ram som tar deras särdrag i beaktande. En sådan gynnsam ram skulle kunna främjas av ett särskilt program för dessa länder. I programmet skall ovan nämnda tio punkter ingå. EESK anmodar kommissionen att stödja ett dylikt program för små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna.

4.2 I enlighet med den linje som EESK har följt i sina yttranden och deklarationer under de senaste åren vill kommittén bidra till såväl lanseringen av nya stödåtgärder som till uppföljningen av dessa. EESK vill särskilt inom ramen för sina arbeten gällande inre marknaden följa upp utvecklingen av små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag i EU, med särskild hänsyn till de nya medlemsstaterna.

4.3 EESK anser att industripolitiken i ett utvidgat Europa på ett effektivare sätt måste beakta behoven och utmaningarna för små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna. Kommittén fäster uppmärksamhet vid att dessa företag har behov av bl.a. utbildning och fortbildning i företagsledning, innovation, kvalitet, design, finansierings- och samarbetsinstrument som t.ex. kluster, andra och tredje gradens strukturer och nätverk m.m, som blir allt viktigare inför de utmaningar EU:s utvidgning och globaliseringen ger upphov till.

4.4 Slutligen uppmanar EESK samtliga EU-institutioner (inklusive kommissionen) och åtar sig även själv att inleda en fördjupad dialog med alla organisationer som företräder ledare för små och medelstora företag och den sociala ekonomins företag i anslutningsländerna i syfte att tillsammans anta de synnerligen svåra utmaningar som dessa företag stöter på i anslutningsprocessen när deras länder blir medlemmar av EU. Samtidigt måste man vara medveten om det historiska sammanhanget – Europas historiska utveckling under hela det tjugoförsta århundradet i sin helhet.

Bryssel den 1 april 2004 Roger BRIESCH Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Redan vid EESK:s utvidgningskonferens den 14–17 november 2000 på temat ”Mot ett partnerskap för ekonomisk tillväxt och sociala rättigheter”lade medlemmarna i de gemensamma rådgivande kommittéerna med kandidatländerna fram de viktigaste problemen i kandidatländerna i samband med utvidgningen, och man framhöll behovet av att inleda en dialog om vissa centrala frågor, bl.a. de små och medelstora företagens bidrag i de olika ekonomierna och bristen på social dialog. Se EESK:s yttrande 1635/2003.

(2) Kommissionens rekommendation 2003/361/EG som ersätter rekommendation 96/280/EG (EUT L 124, 20.5.2003, s. 36) och som skall börja tillämpas från och med den 1 januari 2005. Definitionerna i den nya rekommendationen är oförändrade i förhållande till den gällande rekommendation. Endast siffrorna för omsättningen och balansomslutningen förändras.

(3) B. Roelants (coord) : Förberedande dokument inför den första konferensen om den sociala ekonomin i Central- och Östeuropas länder, 2002, s. 34. Gemensamma nämnare har tagits fram på grundval av definitioner som har utarbetats av kommissionen, Regionkommittén, CEP-CMAF (Europeiska konferensen för kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser), och FONDA (med kopplingar till organisationer som ligger bakom begreppet den sociala ekonomin).

(4) Ordförandeskapets slutsatser, Lissabon, 23–24 mars 2000, punkt 14.

(5) Europeiska stadgan för småföretagen, Luxemburg: Byrån för europeiska gemenskapernas officiella publikationer, 2002. Enligt kommissionen har stadgan också erkänts av kandidatländerna i Maribor den 23 april 2002 (se http://europa.eu.int/comm/enterprise/enterprise_policy/sme-package/index.htm).

Kommittén och parlamentet fortsätter att kräva att stadgan ges rättslig status och att den skrivs in i kapitlet om näringsliv i konventets lagförslag.

(6) ”En strategi för full sysselsättning och bättre arbetsvillkor för alla”, KOM(2003) 006 slutlig.

(7) Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ”Den sociala ekonomin och inre marknaden” CES 242/2000, 3.3.2000.

(8) I en nyligen genomförd studie konstaterar OECD att den sociala ekonomin är ett vidare begrepp än icke-vinstdrivande företag eftersom det inte är så strikt kopplat till kravet på att ingen vinst delas ut – de icke-vinstdrivande företagen har ingen laglig rätt att fördela överskottet bland ägarna (OECD 2003, ”The non-profit sector in a changing economy”, Paris, p 299).

(9) McIntyre et al: Small and medium enterprises in transitional economies, Houndmills: Macmillan, s.10.

(10) Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Industripolitiken i ett utvidgat Europa, KOM(2002) 714 slutlig.

(11) CIRIEC 2000: ”The enterprises and organisations of the third system: strategic challenge for employment” Université de Liège.

(12) Beräkningen baseras på en studie utförd av l'Alliance Coopérative Internationale 1997, finansierad av kommissionen.

(13) Se den stadga som utarbetats av CEP-CMAF (Europeiska konferensen för kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser).

(14) Punkt 2.1.1

(15) Punkt 2.2.1

(16) Yttrande från ekonomiska och sociala kommittén om ”Att hantera förändringar – Högnivågruppen om ekonomiska och sociala konsekvenser av industriella förändringar”, CES 698/99.

(17) EESK:s yttrande av den 7 juli 1999, EGT C 258.10.9.1999, punkterna 3.7.2. och 3.7.3.

(18) Med undantag för Polen och Ungern. Se kommissionens dokument, ”Impact of enlargement on industry”, SEK 2003/234, 24.2.2003, s.7.

(19) Detta gäller särskilt livsmedelsindustrin, träindustrin, textilindustrin och basindustrin inom metallsektorn.

(20) SEK 2003/234, s. 8.

(21) Detta gäller särskilt Tjeckien, Slovenien, Ungern och, i mindre utsträckning, Polen. Denna typ av handel finns framför allt i sektorer som textil, el, optik och transportutrustning.

(22) SEK 2003/234,not 18 s. 1, 4–5.

(23) Särskilt Bulgarien, Ungrn coh Polen.

(24) Vidovic, H. ”The service sectors in Central and Eastern Europe”, forskningsrapport, september 2002 N.289, s. 16.

(25) Till exempel Polen och Tjeckien.

(26) Nettoförluster har konstaterats, bland annat i Litauen och Slovakien.

(27) Tang et al, 2002: Winners and losers of EU integration, Washington: World Bank, s. 8. Ålder är en av de viktigaste grunderna för diskriminering. Andra sårbara grupper är funktionshindrade och minoriteter, till exempel romer.

(28) Kvinnor lämnar arbetsmarknaden för gott i större utsträckning än män. När de söker sig tillbaka till arbetsmarknaden löper de större risk att bli arbetslösa än män i anslutningsländerna enligt Unice, Economic Survey of Europe, 1999-1, tabell 41, Gender differences in employment in 1997.

(29) Enligt AIM (Association Internationale de la Mutualité). Bland de allvarligaste problemen finns snabba kostnadsökningar, långa väntetider, brist på uppgifter för utvärdering och organisering av tjänster, mutor från tjänsteleverantörer osv.

(30) Kumar m.fl., 2002: ”Transitional impacts and the EU enlargement complexity”, Ljubljana: University of Ljubljana s 25-36.

(31) Tang m.fl., 2002, s 44.

(32) Särskilt det italienska systemet med sociala kooperativ. Se även Best procédure report 2001 (SEK 2001/1704 – 29.10.2001). De åtgärder som beskrivs i BEST är en viktig källa till kunskaper om hur man förbättrar företagsmiljön i anslutningsländerna.

(33) Maribor 2003.

(34) Europeiska kommissionen: Grönbok – Entreprenörskap i Europa, KOM (2003) 27 slutlig, III C ii.

(35) McIntyre, R:

The complex ecology of small enterprises, kap. 3, i McIntyre and Dallago (red.), 2003, Small and Medium Enterprises in Transitional Economies, Palgrave, Macmillan, i samarbete med United Nations University och World Institute for Development Economics Research, s 49-50.

(36) Glinkina, S. ”Small businesses, survival strategies and the shadow economy”, kap. 4, i McIntyre and Dallago (red.), 2003, Small and Medium Enterprises in Transitional Economies, Palgrave, Macmillan, i samarbete med United Nations University och World Institute for Development Economics Research. Det är framför allt viktigt att de små och medelstora företagen klassificeras enligt NACE-systement.

(37) Det är speciellt angeläget att de små-och medelstora företagen klassificeras enligt NACE-systemet.

(38) Europeiska kommissionens rådfrågningsdokument ”Co-operatives in Enterprise Europe”, 7.12.2001, s. 34.

(39) Se fotnot 38.

(40) Det vore även lämpligt att beakta ILO:s rekommendation 193/2002 som antogs nästan enhälligt (endast två nedlagda röster) av bl.a. regeringarna i de 15 medlemsstaterna i EU och de 10 kandidatländerna – särskilt artikel 7 om skattepolitik och offentlig upphandling samt artiklarna 4 och 6 om kooperativa företag som ingår en i bredare sektor som även omfattar ömsesidiga bolag och föreningar.

(41) Åtgärderna ingår i begreppet företags sociala ansvar. Genom att i högre grad göra utvärderingar (reporting) kan dessa framstegsvänliga förfaranden beaktas och gynna hållbar utveckling.

(42) Dessutom har man kunnat konstatera att företag som övertagits i genomsnitt har bättre möjligheter att överleva än nystartade företag. Se kommissionens dokument ”Helpling the transfer of businesses”, GD Näringsliv, 2003.

(43) Olika europeiska finansieringsorgan (Crédit Coopératif, Crédit Mutuel, ESFIN i Frankrike, Coopfond (Legacoop) i Italien och Soficatra i Belgien) arbetar redan nu i samråd med kommissionen på att inleda ett projekt kalla ”Coop-Est” som inbegriper olika finansieringsinstrument, vilket svarar mot behoven av finansieringsstrukturer för den sociala ekonomins företag.

(44) T.ex. i Italien och Spanien finns det offentliga mekanismer med ett samlat arbetslöshetsunderstöd. När det gäller mekanismer som fungerar som språngbrädor, har vissa system för den sociala ekonomins företag i en rad framgångsrika fall i EU inrättat fonder för solidaritet och riskkapital för utvecklingsfinansiering. Dessa fonder fungerar även som språngbräda för andra typer av finansiering, t.ex. lån från kommersiella banker, och dessa har visat sig bidra till uppkomsten av företag och arbetstillfällen. Dylika fonder finns redan nu inom vissa kooperativa sammanslutningar i anslutningsländerna, men det vore önskvärt att inom ramen för strukturfonderna kraftigt stödja detta slags ansträngningar.

(45) Genom att inrätta en europeisk sammanslutning för etiska och alternativa banker (Febea) och ett europeiskt företag för etisk och alternativ finansiering (Sefea).

(46) Se André Douette (2003): La garantie des prêts aux petites et moyennes entreprises – Les systèmes de garantie membres de l'Association européenne du Cautionnement Mutuel, Association européenne du Cautionnement Mutuel.

(47) Med förebild i dem som finns inom det europeiska nätverket av städer för social ekonomi (REVES) och som kan indelas i tre olika verksamhetsformer:

— Uppbyggnad av gemensamma offentlig-privata strukturer, t.ex. Job Center i Genua, Gagner-byrån i Roubaix, dagvårdscentret Såka byagård i Karleby (Finland), — Offentligt stöd till bildande av intresseorganisationer, t.ex. centrum för tjänster för invandrare i Genua och det integrerade nätverket för lokal utveckling Arkesis i Reggio Calabria, — Partnerskap för tjänster, där offentliga sektorn bidrar med en referensram för handledning och tillhandahållande av tjänster av kollektiv intresse via företag inom den sociala ekonomin, t.ex. Pfefferwerk GmbH i centrala Berlin, kooperativ som direkt administrerar sysselsättningscentrumen i de italienska provinserna Forlì, Cesena och Ravenna. Andra viktiga exempel på partnerskap med många deltagare på lokal nivå som involverar företag inom den sociala ekonomin i EU är systemet för italienska sociala kooperativ som ingår i Consortium Gino Matarelli för socialt samarbete (CGM), sektorn för hemtjänster och den nya stadgan för kooperativa företag för allmännyttiga tjänster (SCIC) i Frankrike, solidaritetsnätverket Alternatives Wallones, kvinnokooperativen i Sverige, osv.

(48) Se föregående not. Se även Regionkommitténs utkast till yttrande om ”Partnerskap mellan lokala och regionala myndigheter och den sociala ekonomins organisationer: att främja sysselsättning, lokal utveckling och social sammanhållning”, CdR 384/2001.

(49) Denna aspekt omtalas särskilt i punkt 10 i den europeiska stadgan för småföretag.

(50) Särskilt Phare Business Support Programme med BSP1 och BSP2 inom Ueapme vad gäller små och medelstora företag, och SCOPE 1 och 2 inom Europakommittén för produktionskooperativ, sociala kooperativ och arbetstagarägda företag (CECOP) vad gäller den sociala ekonomins företag, nämnt i kommissionens rådfrågningsdokument ”Co-operatives in Enterprise Europe”. 7.12 2001, s. 29, not 27.