SV Europeiska unionens officiella tidning C 65/1

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

TEKNISKA RIKTLINJER FÖR TILLÄMPNING AV FÖRORDNING (EG) nr 689/2008

Offentliggörande enligt artikel 23 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 689/2008 av den 17 juni 2008 om export och import av farliga kemikalier

2011/C 65/01

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. INLEDNING

2. ROTTERDAMKONVENTIONEN

3. FÖRORDNING (EG) nr 689/2008

3.1. Artikel 1: SYFTEN

3.2. Artikel 2: TILLÄMPNINGSOMRÅDE

3.3. Artikel 3: DEFINITIONER

3.4. Artikel 4: UTSEENDE AV NATIONELLA MYNDIGHETER

3.5. Artikel 5: EUROPEISKA UNIONENS DELTAGANDE I KONVENTIONEN

3.6. Artikel 6: KEMIKALIER FÖR VILKA EXPORTANMÄLAN SKA SKE, KEMIKALIER FÖR VILKA PIC-ANMÄLAN SKA SKE OCH KEMIKALIER SOM OMFATTAS AV PIC-FÖRFARANDET

3.7. Artikel 7: EXPORTANMÄLAN TILL TREDJELAND

3.8. Artikel 8: EXPORTANMÄLAN FRÅN TREDJELAND

3.9. Artikel 9: INFORMATION OM EXPORT OCH IMPORT AV KEMIKALIER

3.10. Artikel 10: DELTAGANDE I FÖRFARANDET FÖR PIC-ANMÄLAN

3.11. Artikel 11: INFORMATION TILL PIC-SEKRETARIATET OM KEMIKALIER FÖR VILKA PIC-ANMÄLAN INTE SKA GÖRAS

3.12. Artikel 12: SKYLDIGHETER VID IMPORT AV KEMIKALIER

3.13. Artikel 13: ANDRA SKYLDIGHETER VID EXPORT AV KEMIKALIER ÄN EXPORTANMÄLNINGSPLIKTEN

3.14. Artikel 14: EXPORT AV VISSA KEMIKALIER OCH VAROR SOM INNEHÅLLER KEMIKALIER

3.15. Artikel 15: INFORMATION OM TRANSITERING

3.16. Artikel 16: INFORMATION SOM SKA ÅTFÖLJA EXPORTERADE KEMIKALIER

3.17. Artikel 17: SKYLDIGHETER FÖR MEDLEMSSTATER OCH EXPORTÖRER BETRÄFFANDE KONTROLL AV IMPORT OCH EXPORT

3.18. Artikel 18: SANKTIONER

3.19. Artikel 19: INFORMATIONSUTBYTE

3.20. Artikel 20: TEKNISKT BISTÅND

3.21. Artikel 21: ÖVERVAKNING OCH RAPPORTERING

3.22. Artikel 22: UPPDATERING AV BILAGORNA

3.23. Artikel 23: TEKNISKA RIKTLINJER

3.24. Artikel 24: KOMMITTÉ

4. DEN EUROPEISKA DATABASEN FÖR EXPORT OCH IMPORT AV FARLIGA KEMIKALIER

5. EXEMPEL

BILAGA 1 Bilaga I till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 689/2008

BILAGA 2 Bilaga II till förordning (EG) nr 689/2008

BILAGA 3 Bilaga V till förordning (EG) nr 689/2008

BILAGA 4 Arbetsgång för de viktigaste förfarandena

BILAGA 5 Översikt över exportörens viktigaste uppgifter för att uppfylla kraven i förordning (EG) nr 689/2008

BILAGA 6 Förteckning över rekommenderade språk för märkning av export till vissa länder

BILAGA 7 Förteckning över utsedda nationella myndigheter för förordning (EG) nr 869/2008

BILAGA 8 Förteckning över OECD-länder för vilka undantag från kravet på uttryckligt medgivande kan tillämpas

ANSVARSFRISKRIVNING

Denna vägledning inför inte några nya lagregler. Den återger kommissionens tolkning av förordning (EG) nr 689/2008 och övrig lagstiftning som det hänvisas till. Den skapar inte några nya rättigheter eller skyldigheter som inte redan anges i lagstiftningen. Det bör noteras att det ytterst är Europeiska unionens domstols uppgift att göra en bindande tolkning av unionsrätten.

FÖRKORTNINGAR OCH DEFINITIONER SOM ANVÄNDS I TEXTEN

CLP : Förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 COP : Partskonferens DNA : Utsedd nationell myndighet (Designated National Authority) Edexim : Europeiska databasen för export och import av farliga kemikalier (European Database Export Import of Dangerous Chemicals) EG : Europeiska gemenskapen EEG : Europeiska ekonomiska gemenskapen EU : Europeiska unionen FAO : Förenta nationernas livsmedels- och jordbruksorganisation GHS : Globalt harmoniserat system för klassificering och märkning av kemikalier Faroangivelse : En fras som tilldelas en faroklass och farokategori som beskriver den typ av fara som är förknippad med ett farligt ämne eller en farlig blandning, och där även graden av fara i förekommande fall anges OECD : Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling PCB : Polyklorerade bifenyler PIC : Förhandsgodkännande sedan information lämnats (Prior Informed Consent) POP : Långlivade organiska föroreningar (persistent organic pollutants) Skyddsangivelse : En fras som beskriver åtgärder som rekommenderas för att minimera eller förhindra skadliga effekter till följd av exponering för ett farligt ämne eller en farlig blandning vid användning eller bortskaffande R-fras : En fras som anger risker vid användning av ämnet Reach : Förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier RIN : Referensnummer för identifikation (Reference Identification Number) S-fras : En fras som anger säkerhetskrav och anvisningar för säker användning av ämnet TARIC : Europeiska unionens integrerade tulltaxa (Tarif Intégré de la Communauté) EUF-fördraget : Fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Unep : Förenta nationernas miljöprogram

1. INLEDNING

Europeiska unionen är en av världens största kemikalieproducenter. Produkterna omfattar ett brett spektrum av ämnen med många olika användningsområden. Åtskilliga ämnen är farliga för människors hälsa och/eller för miljön och måste användas under kontrollerade förhållanden. Vissa kemikalier som tillverkas för export och användning i andra länder är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner i Europeiska unionen.

Det är viktigt att veta hur kemikalier ska lagras, transporteras, användas och bortskaffas på ett säkert sätt. Det är också viktigt att veta vad som ska göras i en nödsituation, och hur medicinska och miljömässiga problem ska hanteras snabbt och effektivt. I många länder, särskilt utvecklingsländer, saknas emellertid kapacitet att hantera kemikalier på ett säkert sätt. De anställda saknar ofta utbildning om hur farliga kemikalier ska användas och bortskaffas. Myndigheterna och företagen i dessa länder saknar ibland lämpliga anläggningar för lagring och bortskaffning. De kan också sakna kunskap om farorna med olika kemikalier och hur skador på människor och miljön kan förhindras.

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 689/2008 av den 17 juni 2008 (1) om export och import av farliga kemikalier är den senaste i en rad åtgärder som vidtagits under årens lopp för att åtgärda detta problem. Genom denna förordning genomförs i EU Rotterdamkonventionen om förfarandet med förhandsgodkännande sedan information lämnats för vissa farliga kemikalier och bekämpningsmedel i internationell handel (PIC-förfarandet), i syfte att skydda människors hälsa och miljön från potentiell skada och bidra till en miljöanpassad användning av sådana kemikalier. Förordningen genomför också ett krav i Stockholmskonventionen om långlivade organiska föroreningar, genom att den förbjuder export av kemikalier som identifieras som långlivade organiska föroreningar om det inte i Stockholmskonventionen anges specifika undantag. Förordningen ersätter Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 304/2003 (2), (3).

Förordning (EG) nr 689/2008 bekräftar EU:s åtagande att säkerställa en ordentlig kontroll av handeln och användningen av farliga kemikalier på global nivå, baserat på principen att EU bör bidra till att skydda människors hälsa och miljön utanför likväl som inom unionen. Förordningen grundas på artikel 133 i EG-fördraget (nu artikel 207 i EUF-fördraget) och artikel 175 i EG-fördraget (nu artikel 192 i EUF-fördraget) för att avspegla att bestämmelserna påverkar både handels- och miljöfrågor.

Förordning (EG) nr 689/2008 innehåller ett antal tekniska ändringar av de operativa bestämmelserna i förordning (EG) nr 304/2003 mot bakgrund av de erfarenheter som hittills erhållits av tillämpningen. För att råda bot på de problem som skapats genom försenade svar på begäran om uttryckligt medgivande till import, anges särskilt ett förfarande för att temporärt fortsätta att tillåta export av vissa kemikalier i fall där det trots rimliga ansträngningar inte lämnas något svar från importlandet. I förordningen anges de särskilda villkor som ska vara uppfyllda för sådana undantag, och det fastställs vilka tidsfrister som ska gälla. Vidare ges det på vissa villkor möjlighet till undantag från skyldigheten att erhålla uttryckligt medgivande för vissa kemikalier som exporteras till länder som är medlemmar i Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD).

Den reviderade förordningen stärker och utvidgar betydelsen av kommissionens databas Edexim i och med kravet att det ska finnas ett system där referensnummer tilldelas exportanmälningar, importbeslut, medgivanden och undantag som registreras i databasen. För att förenkla tullhanteringen och minska den administrativa bördan ska exportörerna ange dessa nummer i sina exportdeklarationer. I förordningen finns det också kvar ett antal bestämmelser som går utöver kraven i Rotterdamkonventionen för att uppnå en högre skyddsnivå för människors hälsa och miljön.

Avsnitt II av denna vägledning inleds med en presentation av Rotterdamkonventionen och dess grundläggande principer och mekanismer. Dessutom ges en sammanfattning av de områden där EU-förordningen går längre än kraven i konventionen. Vägledningen fortsätter i avsnitt III med en genomgång av artiklarna i förordning (EG) nr 689/2008 som förklarar de centrala kraven i varje bestämmelse och belyser förhållandet mellan olika bestämmelser. Avsnitt IV beskriver sedan kommissionens roll i den dagliga tillämpningen av förordningen och i hanteringen av Edexim-databasen. I avsnitt V slutligen ges några exempel som visar vilka praktiska effekter förordningens krav får i ett antal olika fall.

Bilagorna innehåller användbar kompletterande information. Bilagorna 1–3 återger bilagorna I, II och V till förordning (EG) nr 689/2008. Observera att bilaga I till förordningen uppdateras regelbundet, och den senaste versionen finns på kommissionens webbplats på http://edexim.jrc.ec.europa.eu. Bilaga 4 visar arbetsgången för de viktigaste förfarandena för export av kemikalier, som har införts för tillämpningen av förordningen, och bilaga 5 ger en översikt över exportörernas viktigaste skyldigheter. I bilaga 6 förtecknas rekommenderade språk för märkning av exporterade produkter. I bilaga 7 förtecknas utsedda nationella myndigheter för EU:s medlemsstater, och i bilaga 8 förtecknas de OECD-länder som kan omfattas av ett undantag från uttryckligt medgivande och deras respektive utsedda nationella myndigheter.

Det måste noteras att Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av den 16 december 2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 (4) (nedan kallad CLP-förordningen) fastställer nya regler för klassificering, märkning och förpackning av kemikalier i EU och redan har ersatt vissa delar av rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (5). Förordning (EG) nr 1272/2008 kommer från och med den 1 juni 2015 att ersätta direktiv 67/548/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat (6). I förordning (EG) nr 689/2008 används fortfarande en terminologi grundad på de tidigare direktiven, men denna kommer inom kort att anpassas till CLP-förordningen. I CLP-förordningen används exempelvis termen blandning i stället för beredning. I denna vägledning ska därför beredning tolkas på samma sätt som blandning i CLP-förordningen.

2. ROTTERDAMKONVENTIONEN

Målet för Rotterdamkonventionen om förfarandet med förhandsgodkännande sedan information lämnats för vissa farliga kemikalier och bekämpningsmedel i internationell handel (PIC-förfarandet) är att främja delat ansvar och gemensamma ansträngningar mellan parter i den internationella handeln med vissa farliga kemikalier i syfte att skydda människors hälsa och miljön från potentiell skada och för att bidra till en miljövänlig användning av sådana kemikalier. Den utarbetades på grundval av erfarenheterna från FN:s miljöprograms (Unep) icke-bindande London Guidelines for the Exchange of Information on Chemicals in International Trade, ändrade 1989, och FN:s livsmedels- och jordbruksorganisations (FAO) International Code of Conduct on the Distribution and Use of Pesticides, ändrad 1990. I dessa instrument fanns ett frivilligt PIC-förfarande.

Konventionen antogs och öppnades för undertecknande vid en konferens i Rotterdam 1998 och trädde i kraft den 24 februari 2004. Fram till och med den 31 oktober 2010 hade 139 parter ratificerat konventionen. En partskonferens (COP) hålls vartannat år. Utöver att fatta beslut om både operativa bestämmelser i konventionen och om procedurfrågor som rör genomförandet har parterna beslutat att konventionens sekretariat ska tillhandahållas gemensamt av Unep i Genève och av FAO i Rom.

Innan konventionen hade antagits deltog Europeiska unionen i ett frivilligt förfarande som hade gjorts rättsligt bindande i EU genom förordning (EEG) nr 2455/92. Efter Europeiska unionens ratifikation av Rotterdamkonventionen den 20 december 2002 (se rådets beslut 2003/106/EG (7)) ersattes förordning (EEG) nr 2455/92 av förordning (EG) nr 304/2003 som helt genomförde konventionens bestämmelser och införde ett antal bestämmelser som går utöver kraven i konventionen. EU beslutade särskilt att förordningens tillämpningsområde inte skulle begränsas till kemikalier som omfattas av konventionen, utan också omfatta kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner på EU-nivå. I och med EU-lagstiftningens utveckling har det blivit nödvändigt att göra fyra ändringar av bilaga I för att inkludera ytterligare kemikalier. Förordning (EG) nr 689/2008 har nu ersatt förordning (EG) nr 304/2003 och bestämmelser som går utöver konventionen har behållits.

Konventionen omfattar två kategorier av kemikalier: bekämpningsmedel och industrikemikalier. Grundprincipen är att export av kemikalier som anges i bilaga III till konventionen, vilka är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner, får ske endast efter det att den importerande parten gett sitt förhandsgodkännande sedan information lämnats (PIC). Ett förfarande har inrättats för att formellt få tillgång till och informera om beslut från importländer om huruvida de är villiga att ta emot framtida sändningar av en viss kemikalie och för att säkerställa att exporterande länder följer besluten. För närvarande omfattas 40 kemikalier av PIC-förfarandet. I konventionen fastställs en mekanism för att inkludera ytterligare ämnen, förutsatt att vissa kriterier är uppfyllda.

Parterna måste genom en så kallad PIC-anmälan underrätta sekretariatet om alla slutliga lagstiftningsåtgärder om förbud eller stränga restriktioner för en kemikalie som faller inom konventionens tillämpningsområde. PIC-anmälan är den utlösande faktorn för att inkludera en kemikalie i förfarandet. När minst två parter från olika regioner (definierade av partskonferensen) inom konventionen har gjort en sådan anmälan ska anmälan utredas av ett underställt organ, granskningskommittén för kemikalier, bestående av experter i kemikaliehantering utsedda av parternas regeringar. Om tillämpliga kriterier i konventionen är uppfyllda utarbetar granskningskommittén ett utkast till riktlinjer för beslut och rekommenderar partskonferensen att kemikalien ska förtecknas i bilaga III och underkastas PIC-förfarandet. Partskonferensen fattar därefter beslut med konsensus i frågan. Riktlinjerna för beslut sänds sedan till alla parter för att ge dem underlag för ett välgrundat beslut om huruvida de ska godkänna eller vägra import, eller tillåta import på vissa villkor. Var sjätte månad underrättar sekretariatet alla parter om de svar som inkommit genom att offentliggöra så kallade PIC-cirkulär på PIC-webbplatsen http://www.pic.int/. Även importsvaren offentliggörs i en databas på denna webbplats. De exporterande parterna är skyldiga att se till att deras exportörer respekterar importbesluten. Syftet med denna skyldighet är att skydda importländer som inte har tillräcklig infrastruktur för att skydda sig själva mot oönskad import.

Konventionens andra grundsten är informationsutbytet mellan parterna om potentiellt farliga kemikalier som kan komma att exporteras. Den viktigaste bestämmelsen gäller exportanmälan: en part som avser att exportera en kemikalie som är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner inom partens territorium ska i förväg informera den importerande parten om exporten. Detta ska ske före den första exporten och därefter årligen, fram till dess att kemikalien upptas i PIC-förfarandet och den importerande parten har lämnat ett svar om import av kemikalien och detta svar har vidarebefordrats till parterna. Den exporterande partens lagstiftning ska också innehålla märkningsbestämmelser som innebär att kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet vid export förses med tillräcklig information om vilka risker och faror för människors hälsa eller miljön kemikalien kan medföra. Motsvarande krav får införas för export av kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner på hemmamarknaden.

Konventionen innehåller också bestämmelser om tekniskt bistånd mellan parterna. Parter med en mer avancerad kemikaliereglering bör ge tekniskt bistånd, inklusive utbildning, till andra parter (t.ex. utvecklingsländer) för att hjälpa dem att utveckla sin infrastruktur och kapacitet för kemikaliehantering.

Som redan nämnts finns det ett antal aspekter där förordningen går utöver kraven i Rotterdamkonventionen för att uppnå en högre skyddsnivå för människors hälsa och miljön. Kraven för exportanmälan och för uttryckligt medgivande utsträcks till alla länder, och gäller inte bara för de länder som är parter i konventionen. Förordningens tillämpningsområde utvidgas till att omfatta alla kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner på EU-nivå. För att fånga upp fler kemikalier har konventionens båda användningskategorier delats upp i vardera två underkategorier: bekämpningsmedel delas in i bekämpningsmedel för jordbruksändamål och bekämpningsmedel för andra ändamål, och industrikemikalier delas in i kemikalier för yrkesmässig användning och kemikalier som används av allmänheten. Enligt EU-förordningen kan det därför krävas exportanmälan för en kemikalie som omfattas av förbud eller stränga restriktioner på underkategorinivå (även om den inte är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner inom konventionens användningskategori). Följaktligen kan det krävas en exportanmälan enligt förordningen för vissa kemikalier som inte uppfyller kriterierna för PIC-anmälan enligt artikel 5 i konventionen och för vilka det därför inte behövs någon exportanmälan enligt artikel 12 i konventionen.

Vidare ska EU-exportörer göra exportanmälan oberoende av den avsedda användningen och oavsett om denna användning är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner inom EU. Samma regel gäller också för begäran om uttryckligt medgivande. Till sist bör framhållas att kravet på uttryckligt medgivande gäller för alla kemikalier i konventionens båda kategorier för vilka PIC-anmälan ska ske, utöver dem som anges i förteckningen över kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet enligt konventionen.

3. FÖRORDNING (EG) NR 689/2008

Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 689/2008 om export och import av farliga kemikalier antogs den 17 juni 2008 och trädde i kraft den 1 augusti 2008. Den ersätter förordning (EEG) nr 304/2003 som upphörde att gälla. De viktigaste bestämmelserna i förordningen beskrivs nedan.

3.1. Artikel 1: SYFTEN

Förordningen har flera syften:

— Att genomföra Rotterdamkonventionen (förordningen går i vissa fall längre än konventionens bestämmelser), även i förhållande till länder som inte är parter i konventionen.

— Att för export av alla farliga kemikalier införa samma krav på förpackning och märkning som de som tillämpas inom EU, förutsatt att dessa inte står i strid med importlandets krav.

Det bör noteras att förpackning och märkning av slutprodukten alltid måste uppfylla kraven i det importland där den saluförs, om sådana krav finns.

3.2. Artikel 2: TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Förordningen gäller

— kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet,

— kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner i EU,

— alla kemikalier som exporteras vad avser deras förpackning och märkning (i enlighet med EU:s krav – se artikel 16).

Förordningen gäller inte kemikalier som droger, radioaktiva material, avfall, kemiska vapen, livsmedel och livsmedelstillsatser, foderråvaror, genetiskt modifierade organismer samt läkemedel (med undantag av desinfektionsmedel, insekticider och parasitmedel) som omfattas av annan EU-lagstiftning. Den gäller inte heller kemikalier för forsknings- eller analysändamål, förutsatt att kvantiteterna sannolikt inte påverkar människors hälsa eller miljön och i alla händelser inte överstiger 10 kg av ämnet för sig eller 10 kg av ämnet när det ingår i blandningar (beredningar) med andra ämnen.

Det bör noteras att ett särskilt administrativt förfarande har införts för att underlätta export som är undantagen från förordningens bestämmelser. Detta undantag gäller kemikalier som exporteras för forskning eller analys i kvantiteter på högst 10 kg. Detta förfarande, begäran om särskilt referensnummer (special RIN request), beskrivs i kapitel 3.17. Det bör noteras att detta förfarande också används för kemikalier som förtecknas i del 3 i bilaga I och för vilka det importbeslut som offentliggörs i PIC-cirkulärens medger import och artikel 7.6 gäller.

3.3. Artikel 3: DEFINITIONER

Definitioner anges för följande nyckelbegrepp som används i förordningen: kemikalie, beredning, vara, bekämpningsmedel och industrikemikalier (de båda senare är konventionens användningskategorier vilka i förordningen delas in i två underkategorier vardera), kemikalie för vilken exportanmälan ska ske, kemikalie för vilken PIC-anmälan ska ske, kemikalie som omfattas av PIC-förfarandet, kemikalie som är förbjuden samt kemikalie som är underkastad stränga restriktioner.

Exempel: En ”kemikalie” är ett ämne, för sig eller i en beredning, eller en beredning, som tillverkats eller utvunnits från naturen, med undantag för levande organismer. Ett ”bekämpningsmedel” är en kemikalie i någon av följande underkategorier: bekämpningsmedel som används som växtskyddsmedel, eller andra bekämpningsmedel, såsom biocidprodukter. En ”industrikemikalie” är en kemikalie i någon av följande två underkategorier: kemikalie för yrkesmässig användning, eller kemikalie som används av allmänheten. En ”kemikalie som är förbjuden” är en kemikalie vars användning har förbjudits genom en slutlig lagstiftningsåtgärd på EU-nivå inom en eller flera användningskategorier eller underkategorier i syfte att skydda människors hälsa eller miljön. Detta innefattar kemikalier som inte godkänts för första användning eller som dragits tillbaka av industrin, antingen från EU-marknaden eller från vidare behandling i ett anmälnings-, registrerings- eller godkännandeförfarande, och där det visats att det finns skäl att hysa farhågor om kemikaliens påverkan på människors hälsa eller miljön. En ”kemikalie underkastad stränga restriktioner” definieras på liknande sätt och avser en kemikalie som har förbjudits för nästan all användning i en eller flera kategorier eller underkategorier.

Definitionerna överensstämmer i stort med dem som används i konventionen, men med några viktiga skillnader.

Införandet av underkategorier för användningen av kemikalier i syfte att avgöra om exportanmälan behövs för kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner inom EU innebär att exportanmälan krävs för fler kemikalier än vad som annars skulle vara fallet. Dessa kemikalier anges i del 1 i bilaga I till förordningen. För att det också ska krävas en PIC-anmälan (del 2 i bilaga I) måste kemikalien emellertid vara förbjuden eller underkastad stränga restriktioner inom EU i en användningskategori som anges i konventionen. Med ”kemikalie” avses ett ämne för sig eller i en beredning, dvs. en blandning eller lösning som består av minst två ämnen.

I förordningen definieras också begreppet ”vara”. Detta är en färdig produkt som innehåller en kemikalie vars användning är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner enligt EU-lagstiftningen. För varor som innehåller sådana kemikalier i oreagerad form ska exportanmälan göras. Varor som anges i bilaga V får inte exporteras.

Enligt definitionen av ”export” gäller förordningen för export från Europeiska unionens tullområde. Tullområdet innefattar också zoner där särskilda tullbestämmelser gäller, exempelvis tullfria zoner och tullager.

Det ges också en definition av ”exportör” som innefattar den person som har exportavtalet eller, om inget exportavtal ingåtts, den person som har befogenhet att besluta om utförsel av kemikalien ur Europeiska unionens tullområde (oberoende av från vilket land exporten lämnar tullområdet). Om exportören inte är etablerad i EU ska den part i ett avtal som är etablerad i EU fullgöra exportörens skyldigheter.

Det bör slutligen framhållas att om inte annat anges gäller kraven i förordningens för export till alla länder oberoende av om de är parter i konventionen eller inte.

3.4. Artikel 4: UTSEENDE AV NATIONELLA MYNDIGHETER

Medlemsstaterna ska utse en eller flera nationella myndigheter (utsedda nationella myndigheter) för att utföra de administrativa uppgifter som föreskrivs i förordningen och underrätta kommissionen om vilka myndigheter som utsetts.

3.5. Artikel 5: EUROPEISKA UNIONENS DELTAGANDE I KONVENTIONEN

Kommissionen är gemensam utsedd myndighet för Europeiska unionens deltagande i konventionen och ska agera i nära samarbete med medlemsstaternas utsedda nationella myndigheter. Dess uppgifter innefattar att översända EU:s exportanmälningar, göra PIC-anmälningar, ta emot exportanmälningar från tredjeland, översända EU:s importbeslut avseende kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet och utbyta information med PIC-sekretariatet. Kommissionen samordnar också EU:s bidrag i alla tekniska frågor som rör konventionen, partskonferensen och dess underställda organ, såsom granskningskommittén för kemikalier.

3.6. Artikel 6: KEMIKALIER FÖR VILKA EXPORTANMÄLAN SKA SKE, KEMIKALIER FÖR VILKA PIC-ANMÄLAN SKA SKE OCH KEMIKALIER SOM OMFATTAS AV PIC-FÖRFARANDET

De kemikalier som ingår i ovan angivna kategorier anges i bilaga I till förordningen. Den förteckning som gällde vid tidpunkten för offentliggörandet återges i bilaga 1 till denna vägledning. En uppdaterad förteckning finns på Edexim-webbplatsen http://edexim.jrc.ec.europa.eu.

Bilagan är indelad i tre delar som följer indelningen i kategorier.

I del 1 upptas de kemikalier eller grupper av kemikalier för vilka exportanmälan ska göras. Denna del omfattar alla kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner inom EU i åtminstone en av underkategorierna för användning (dvs. bekämpningsmedel som används som växtskyddsmedel, andra bekämpningsmedel såsom biocidprodukter, industrikemikalier för yrkesmässig användning eller industrikemikalier som används av allmänheten). Del 1 omfattar också kemikalier för vilka PIC-anmälan ska ske och kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet (dessa förtecknas i bilaga III till konventionen).

I del 2 upptas de kemikalier för vilka PIC-anmälan ska ske på grund av att de är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner inom Europeiska unionen i en användningskategori som anges i konventionen (dvs. bekämpningsmedel eller industrikemikalie).

I del 3 upptas de kemikalier eller grupper av kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet (vilka förtecknas i bilaga III till konventionen).

De olika användningskategorierna eller underkategorierna anges för varje kemikalie. För kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner i EU utgörs den viktigaste tillämpliga lagstiftningen för närvarande av direktiv 91/414/EEG (8) som kommer att ersättas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (9) från och med den 14 juni 2011, direktiv 98/8/EG om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (10) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) (11).

Det bör påpekas att förteckningarna över kemikalier i de olika delarna i bilaga I överlappar varandra. Alla kemikalier i delarna 2 och 3 upptas också i del 1 (utom åtta kemikalier som förtecknas i del 3 men är uteslutna från del 1 eftersom de omfattas av exportförbud enligt bestämmelserna i Stockholmskonventionen (12). För export av de kemikalier som anges i delarna 2 och 3 krävs utöver exportanmälan också ett uttryckligt medgivande från importlandet (se artikel 13 nedan).

Bilaga I till förordning (EG) nr 689/2008 har ändrats genom kommissionens förordningar (EU) nr 15/2010 och (EU) nr 196/2010 och kommer att fortsätta att uppdateras mot bakgrund av fortsatta lagstiftningsåtgärder inom EU och utveckling av konventionen. Den senast uppdaterade versionen kommer att finnas på kommissionens webbplats på http://edexim.jrc.ec.europa.eu.

3.7. Artikel 7: EXPORTANMÄLAN TILL TREDJELAND

Kravet på exportanmälan gäller alla de kemikalier som anges i del 1 i bilaga I för export till ett annat land – oavsett om landet i fråga är part i konventionen eller inte – och oberoende av kemikaliens användningsändamål. Också för en beredning som innehåller en av de kemikalier som anges i bilaga I krävs anmälan, om kemikaliens koncentration är sådan att märkning krävs enligt direktiv 1999/45/EG. Också för vissa varor som innehåller de kemikalier som anges i bilaga I kan exportanmälan krävas (se artikel 14). En separat exportanmälan måste lämnas in för varje ämne, beredning eller vara som därefter tilldelas ett separat referensnummer.

När en exportör i en EU-medlemsstat för första gången avser att exportera en viss kemikalie för vilken exportanmälan krävs från EU till ett tredjeland, ska förfarandet med exportanmälan följas, och likaså första gången under varje därpå följande år.

Det krävs dock ingen exportanmälan när en kemikalie har inkluderats i PIC-förfarandet och den importerande konventionsparten har gett ett importsvar, såvida inte den importerande parten fortsätter att kräva exportanmälan. Kravet på exportanmälan upphör också om ett importland officiellt avstår från rätten att erhålla exportanmälan. Sådan information kommer att finnas på Edexim-webbplatsen http://edexim.jrc.ec.europa.eu, i avsnittet ”Info Importing Country”.

I alla andra fall ska exportören lämna in en exportanmälan till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar innan den första exporten ska ske och senast 15 dagar före den första exporten varje därpå följande kalenderår. Det rekommenderas dock att anmälan lämnas in så tidigt som möjligt till den utsedda nationella myndigheten för att ge tillräcklig tid för handläggningen.

Därpå följande export av samma kemikalie till samma land under samma kalenderår behöver inte anmälas, såvida inte importlandet kräver det. Export av samma kemikalie till ett annat tredjeland betraktas däremot som ”första export” och omfattas av förfarandet för exportanmälan.

Den information som ska lämnas i exportanmälan anges i bilaga II till förordningen som är bifogad denna vägledning som bilaga 2. Det formulär för exportanmälan som finns på Edexim ska användas för exportanmälan. Den utsedda nationella myndigheten ska kontrollera anmälan och får ta ut en administrativ avgift av exportören för att täcka sina kostnader. Om den inte är tillfreds med anmälan ska den kontakta exportören utan onödigt dröjsmål så att denne kan lämna eventuella uppgifter som saknas. När en exportanmälan har lagts upp på Edexim (direkt av exportören eller via den utsedda nationella myndigheten) registreras anmälan i Edexim och tilldelas ett referensnummer för identifikation (RIN). I väntan på att anmälan behandlas av den utsedda nationella myndigheten och/eller kommissionen ligger den preliminära anmälan kvar i Edexim. Efter kommissionens godkännande skickas den slutgiltiga anmälan till importlandets utsedda nationella myndighet tillsammans med ett mottagningsbevis och en kopia av säkerhetsdatabladet för ämnet eller beredningen om exportören har lämnat in ett sådant. Den slutgiltiga anmälan lagras i Edexim och är tillgänglig för exportören och de utsedda nationella myndigheterna. Referensnumret aktiveras sedan i enlighet med det meddelande som skickas (antingen direkt av Edexim eller via den utsedda nationella myndigheten) till exportören för att informera denne om referensnumrets giltighet. Exporten kan genomföras efter utgången av den tidsperiod som anges i artikel 7.2 och i enlighet med referensnumrets giltighet. I fråga om kemikalier som också förtecknas i del 2 eller 3 i bilaga I kan det hända att referensnumret inte aktiveras eftersom importlandets uttryckliga medgivande först måste erhållas – se artikel 13. Arbetsgång 1 i bilaga 4 visar förfarandet för exportanmälan enligt artikel 7.

Ett referensnummer för exportanmälan är giltigt från och med det datum som exportören anger i anmälan som exportdatum eller från och med tidigast möjliga datum som uppfyller de tidsgränser som anges i förordningen. Referensnummer för exportanmälan är giltiga endast till och med den 31 december det år då anmälan görs. En ny exportanmälan måste lämnas in, handläggas och skickas till importlandet om ytterligare en export ska ske under ett påföljande år. I detta fall måste exportören lägga in exportanmälan på nytt i Edexim och kommissionen kommer att skicka en ny exportanmälan till importlandet. Därefter tilldelas ett nytt referensnummer för exportanmälan som valideras för det kalenderåret.

Kommissionen fungerar som gemensam utsedd myndighet för Europeiska unionen och följaktligen både skickar den och tar emot exportanmälningar på medlemsstaternas vägnar. Det är därför kommissionen som begär mottagningsbevis för exportanmälningarna. Kommissionen sänder anmälan om den första exporten från EU av en kemikalie/beredning som innehåller en kemikalie i bilaga I till importlandet senast 15 dagar före den första exporten och därefter varje år före den första exporten det året. Även om kommissionen har skickat en förhandsanmälan till ett importland med anledning av en anmälan från en exportör är andra exportörer skyldiga att lämna in en anmälan innan deras första årliga export av den berörda kemikalien kan ske. En förteckning över kemikalierna i fråga och importländerna för varje år ska hållas tillgänglig för allmänheten på http://edexim.jrc.ec.europa.eu.

Om exporten sammanhänger med en nödsituation där människors hälsa eller miljön hotas och där ett dröjsmål skulle kunna förvärra situationen, får medlemsstaten (i samråd med kommissionen) besluta att helt eller delvis medge undantag avseende tidsfristen och kraven på information.

Regeringen i importlandet får besvara en EU-exportanmälan genom att begära ytterligare information. Denna information ska lämnas av exportören, den utsedda nationella myndigheten i den berörda medlemsstaten eller av kommissionen. Om ämnet är förtecknat i del 1, eller om det är ett ämne i del 2 eller 3 för vilket ett generellt uttryckligt medgivande redan finns, påverkar detta inte exportörens rätt att exportera kemikalien.

En ny anmälan krävs

— efter ändringar i EU:s lagstiftning om saluföring, användning eller märkning av kemikalien,

— när en berednings sammansättning har ändrats så att kemikalien (kemikalierna) har en annan koncentration (så att det till exempel krävs en ändring av märkningen).

I den nya anmälan ska det anges att det är fråga om en ändring av en tidigare anmälan. Detta bör göras genom att man i formuläret för exportanmälan markerar upplysningen att anmälan är en ändring av en tidigare anmälan.

Kommissionen ska följa upp anmälningar för vilka det inte inkommer något mottagningsbevis från importlandet. Om nödvändigt översänds ett andra exemplar av anmälan. Inte heller detta har emellertid någon direkt inverkan på exporten. Exemplen 1 och 3 i avsnitt V belyser förfarandet för en exportanmälan för ämnen som är förtecknade i del 1 i bilaga I.

3.8. Artikel 8: EXPORTANMÄLAN FRÅN TREDJELAND

När kommissionen får en exportanmälan från ett tredjeland om en kemikalie vars försäljning eller användning är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner i ursprungslandet registreras detta i Edexim-databasen. Kommissionen ska bekräfta mottagandet av den första exportanmälan för varje kemikalie från ett annat land. Därefter sänds en kopia av anmälan och all tillgänglig information till den utsedda nationella myndigheten i den medlemsstat som tar emot importen och på begäran till övriga medlemsstater.

Om en medlemsstats utsedda nationella myndighet mottar en exportanmälan, ska anmälan och all relevant information omedelbart sändas till kommissionen.

3.9. Artikel 9: INFORMATION OM EXPORT OCH IMPORT AV KEMIKALIER

Under det första kvartalet varje år ska exportörer av

— ämnen som förtecknas i bilaga I,

— beredningar som innehåller ämnen i bilaga I i en koncentration som medför krav på märkning i enlighet med direktiv 1999/45/EG, eller

— varor som innehåller ämnen som förtecknas i del 2 eller 3 i bilaga I i oreagerad form eller beredningar som innehåller sådana ämnen i en koncentration som medför krav på märkning i enlighet med direktiv 1999/45/EG,

underrätta den utsedda nationella myndigheten i det egna landet om de kvantiteter av kemikalien som exporterats (som ett ämne, i beredningar och/eller i varor) till varje importland under det föregående året. Informationen bör inkludera en lista över namn och adresser för alla importörer till vilka leverans har skett. Det bör noteras att definitionen av ”vara” innebär att information om export krävs endast om EU-lagstiftningen anger att användningen av kemikalien i den aktuella varan är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner, och inte för andra varor där ämnet kan användas utan restriktioner.

All export av kemikalier som är förtecknade i delarna 2 och 3 i bilaga I som sker med den utsedda nationella myndighetens och kommissionens godkännande, men utan ett uttryckligt medgivande från den importerande parten eller det andra landet, ska förtecknas separat (se artikel 13.7).

Importörerna måste tillhandahålla samma information för kvantiteter av kemikalier som släpps ut på den inre marknaden.

På begäran av den utsedda nationella myndigheten eller kommissionen ska också all ytterligare information som behövs tillhandahållas.

De utsedda nationella myndigheterna ska samla och sammanställa den information som erhålls från exportörerna och importörerna i enlighet med bilaga III till förordningen och översända den till kommissionen. Kommissionen offentliggör sedan en sammanställning av den icke-konfidentiella informationen på Internet.

3.10. Artikel 10: DELTAGANDE I FÖRFARANDET FÖR PIC-ANMÄLAN

Kemikalier för vilka PIC-anmälan ska göras (dvs. kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner i Europeiska unionen i någon av konventionens användningskategorier) förs in i del 2 i bilaga I. När de har förts in ska kommissionen anmäla dem till PIC-sekretariatet senast 90 dagar efter det att motsvarande EU-regler har trätt i kraft. Anmälan ska innehålla den information som anges i bilaga IV till förordningen. Om kommissionen inte innehar denna information får den begära att exportörerna/importörerna tillhandahåller den inom en tidsfrist på 60 dagar. Anmälan ska uppdateras om det sker en ändring av de regler enligt vilka kemikalien är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner.

Kommissionen ska vid fastställandet av prioriteringarna för anmälningarna beakta huruvida kemikalien redan omfattas av PIC-förfarandet, i vilken utsträckning informationskraven i bilaga IV till Rotterdamkonventionen kan uppfyllas och hur allvarliga riskerna med kemikalien är, särskilt för utvecklingsländer.

Medlemsstaterna får också via kommissionen överlämna anmälningar om kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner enligt nationella regler. I detta fall ska medlemsstaten i fråga tillhandahålla kommissionen relevant information och kommissionen ska sända denna information till alla övriga medlemsstater. Dessa har fyra veckor på sig att inkomma med synpunkter. Därefter ska den anmälande medlemsstaten besluta om den ska begära att kommissionen ska sända anmälan till PIC-sekretariatet eller tillhandahålla sekretariatet information i enlighet med artikel 11.

När kommissionen får information om PIC-anmälningar från andra parter i konventionen ska den omedelbart sända dessa till alla medlemsstater och vid behov förbereda lämpliga åtgärder på EU-nivå. Informationen kommer också att läggas ut på Edexim-webbplatsen http://edexim.jrc.ec.europa.eu.

3.11. Artikel 11: INFORMATION TILL PIC-SEKRETARIATET OM KEMIKALIER FÖR VILKA PIC-ANMÄLAN INTE SKA GÖRAS

Utöver PIC-anmälan ger förordningen möjlighet att sprida information om kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner genom tillämpning av konventionens bestämmelser om informationsutbyte. Detta gäller till exempel om en kemikalie är förbjuden eller underkastad stränga restriktioner i Europeiska unionen endast med avseende på en underkategori och PIC-anmälan således inte ska göras. Det gäller också kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner enligt nationella regler i en eller flera medlemsstater, om medlemsstaterna i fråga efter det ovannämnda samrådsförfarandet anser att PIC-anmälan inte är lämpligt.

I sådana fall ska kommissionen tillhandahålla PIC-sekretariatet relevant information så att andra parter i konventionen kan underrättas.

3.12. Artikel 12: SKYLDIGHETER VID IMPORT AV KEMIKALIER

Enligt förordningen ska medlemsstaterna kontrollera importen av kemikalier som är förtecknade i bilaga I samt utse ansvariga myndigheter, t.ex. tullmyndigheter, för detta (13). Förordningen innehåller inga detaljbestämmelser om restriktioner eller förbud för import, men den fastställer ett förfarande genom vilket kommissionen, i nära samarbete med medlemsstaterna, kan bedöma och fatta importbeslut om kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet.

Kommissionen får riktlinjer för beslut från PIC-sekretariatet som den vidarebefordrar till medlemsstaterna. Inom nio månader från den dag sekretariatet skickar ut riktlinjerna antar kommissionen ett EU-importbeslut för den berörda kemikalien avseende den eller de användningskategorier för kemikalien som anges i riktlinjerna. Innan kommissionen fattar beslut får medlemsstaterna yttra sig genom rådgivande förfarande med omröstning i den kommitté som inrättats enligt artikel 133 i förordning (EG) nr 1907/2006 (Reach).

Importbesluten grundas på redan gällande EU-lagstiftning och tillämpar denna lagstiftning inom ramen för Rotterdamkonventionen. Beslutet om huruvida en kemikalie får importeras och/eller användas och/eller släppas ut på marknaden inom EU fastställs genom den EU-rättsakt som reglerar import, användning och utsläppande på marknaden av kemikalien i fråga, dvs. Reach eller lagstiftningen om växtskyddsprodukter eller biocidprodukter. Därför innehåller förordning (EG) nr 689/2008 inga detaljbestämmelser om restriktioner eller förbud för import.

Importbeslutet meddelas till Rotterdamkonventionens sekretariat (14) och exporterande parter åläggs att rätta sig efter beslutet.

Importbeslutet riktar sig inte till medlemsstaterna och fastställer därför inga regler som medlemsstaterna eller verksamhetsutövarna måste följa. De regler som medlemsstaterna eller verksamhetsutövarna ska följa fastställs av annan tillämplig EU-lagstiftning. Om lagstiftningen ändras, eller om bestämmelserna avseende en kemikalie ändras på annat sätt (t.ex. efter det att en utvärdering har slutförts inom ramen för sådan lagstiftning), ska importbesluten ses över.

I tillämpliga fall anges i importbeslutet också andra och mer specifika nationella regler om så begärs av den berörda medlemsstaten. Ett importbeslut ska avse den användningskategori som anges i PIC-konventionen för kemikalien i fråga.

Vid utvärdering av informationen i riktlinjerna för beslut ska kommissionen och medlemsstaterna bedöma behovet av åtgärder på EU-nivå, och om det anses nödvändigt för att minska riskerna för människors hälsa och miljön ska kommissionen lägga fram förslag till lämplig EU-lagstiftning.

3.13. Artikel 13: ANDRA SKYLDIGHETER VID EXPORT AV KEMIKALIER ÄN EXPORTANMÄLNINGSPLIKTEN

Exportörerna i EU ska följa de importbeslut (interimsbeslut såväl som slutliga beslut) som fattas av tredjeländer och offentliggörs var sjätte månad i de PIC-cirkulär som ges ut av PIC-sekretariatet (och som också finns på webbplatsen för konventionen på http://www.pic.int). Kommissionen vidarebefordrar PIC-formulären till de utsedda nationella myndigheterna och branschorganisationer. Kommissionen håller dem tillgängliga för allmänheten i Edexim-databasen på http://edexim.jrc.ec.europa.eu. Importbesluten kan också erhållas genom de utsedda nationella myndigheterna. Skyldigheten att efterleva ett importbeslut träder i kraft sex månader efter det att sekretariatet har förmedlat informationen.

För export av kemikalier som förtecknas i del 3 i bilaga I för vilka det importbeslut som offentliggjorts i det senaste PIC-cirkuläret medger import är det enligt artikel 7.6 inte nödvändigt att anmäla exporten, såvida inte importlandet kräver det. Exportörer måste dock uppge ett referensnummer för importbeslutet i tulldeklarationen. Detta referensnummer kan erhållas antingen genom det administrativa förfarandet för begäran om särskilt referensnummer eller genom användning av databasen för importbeslut på Edexim. Det första alternativet bör användas tills vidare eftersom databasen för importbeslut ännu inte existerar. I förfarandet för begäran om särskilt referensnummer ska exportören först kontrollera om artikel 13.6 b jämförd med artikel 7.6 är tillämplig på exporten. Om så är fallet begär exportören ett särskilt referensnummer från den exporterande medlemsstatens utsedda nationella myndighet. Den exporterande medlemsstatens utsedda nationella myndighet godkänner begäran om alla krav är uppfyllda och aktiverar referensnumret som exportören ska använda i tulldeklarationen (arbetsgång 4 i bilaga 4 visar detta förfarande). Det alternativa förfarandet som ännu inte är tillgängligt innebär att exportören kan använda databasen för importbeslut på Edexim på http://edexim.jrc.ec.europa.eu för att finna det referensnummer som ska användas i tulldeklarationen. Exportören ska försäkra att exporten uppfyller alla krav som anges i importbeslutet.

I många fall lämnar importländer inget svar till PIC-sekretariatet, eller svarar med ett interimsbeslut som inte gäller import. Med begränsade undantag som anges nedan går därför förordningen längre än konventionen och kräver att importlandets uttryckliga medgivande måste erhållas innan exporten sker. Dessutom gäller detta krav inte endast de kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet (dvs. som anges i del 3 i bilaga I till förordningen), utan också de för vilka PIC-anmälan ska göras (dvs. som anges i del 2 i bilaga I).

Ett uttryckligt medgivande ska sökas och erhållas genom den utsedda nationella myndigheten i exportörens land respektive den utsedda nationella myndigheten eller andra behöriga myndigheter i importlandet. Exportören eller importören rekommenderas att inte ta direkt kontakt med dessa myndigheter förrän den utsedda nationella myndigheten i exportörens land har gjort en formell förfrågan. Information om utsedda nationella myndigheter och (för länder som inte är parter) andra berörda myndigheter finns på Edexim-webbplatsen på http://edexim.jrc.ec.europa.eu. Om det uppstår problem med att identifiera myndigheterna i importlandet, eller om det annars är svårt att få ett svar, kan kommissionen hjälpa till. Den exporterande medlemsstatens utsedda nationella myndighet bör meddela kommissionen om den får in uppdaterad information om utsedda nationella myndigheter från tredje parter.

Om varken kommissionen eller exportlandets utsedda nationella myndighet får något svar inom 30 dagar efter det att begäran gjorts ska kommissionen skicka en påminnelse till importlandets utsedda nationella myndighet. Kommissionen kan vid behov skicka nya påminnelser om svar inte har inkommit efter ytterligare 30 dagar. Arbetsgång 2 i bilaga 4 visar detta förfarande.

Det rekommenderas att man ansöker om uttryckligt medgivande så långt före exporten som möjligt. En preliminär exportanmälan (tillgänglig på Edexim) är ett sätt att tillhandahålla den information som behövs för att importlandet ska kunna fatta ett beslut. Processen inom den utsedda nationella myndigheten eller annan berörd myndighet i importlandet kan underlättas genom att exportörer lämnar in kopior av alla registreringar eller godkännanden som importlandet har utfärdat för kemikalien till den utsedda nationella myndigheten i exportlandet. Exportlandets utsedda nationella myndighet kan sedan foga detta underlag till begäran om medgivande.

Ett uttryckligt medgivande kan lämnas i olika former, till exempel i form av ett officiellt importbeslut som översänds genom sekretariatet och där det tydligt anges att importlandet ger sitt medgivande till import (när det gäller kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet), eller ett e-meddelande eller en skrivelse med en bekräftelse från lämpliga myndigheter i importlandet. Varje dokument som används för att tillåta export av en kemikalie för vilka uttryckligt medgivande krävs får ett unikt identifieringsnummer (explicit consent identifier) och lagras i Edexim.

När den utsedda nationella myndigheten har mottagit det uttryckliga medgivandet för ett ämne eller en beredning lägger myndigheten upp det på Edexim. Detta ”befintliga” uttryckliga medgivande kan sedan användas av utsedda nationella myndigheter för att godkänna exportanmälningar och av kommissionen för att validera referensnummer för varje senare begäran till landet i fråga, förutsatt att inga särskilda villkor anges i det ursprungliga uttryckliga medgivandet. Utsedda nationella myndigheter bör därför via Edexim ta reda på om det redan finns ett giltigt uttryckligt medgivande. I så fall behöver den utsedda nationella myndigheten inte på nytt begära ett uttryckligt medgivande från landet i fråga. Om ett medgivande finns bör den utsedda nationella myndigheten godkänna exportanmälan och vidarebefordra den till kommissionen utan att skapa en ny begäran om uttryckligt medgivande. Kommissionen kontrollerar i Edexim om det finns ett giltigt medgivande för exporten och använder i så fall det befintliga medgivandet för att validera referensnumret.

Ett uttryckligt medgivande för en kemikalie är giltigt för senare exporter från alla EU-exportörer under tre kalenderår, såvida inte annat anges i det uttryckliga medgivandet. Den utsedda nationella myndighet som tar emot det uttryckliga medgivandet bör underrätta alla exportörer om villkor som anges av importländer genom att lägga in dem i fältet ”notes” i Edexim-gränssnittet för exportörer. Vid utgången av det tredje året ska exportlandets utsedda nationella myndighet via kommissionen lämna en ny begäran om uttryckligt medgivande till den importerande partens utsedda nationella myndighet eller till den berörda myndigheten i det andra importlandet. I väntan på svaret på den nya begäran får export av kemikalien i fråga fortsätta under en period på 12 månader.

När det gäller ämnen för vilka det krävs ett uttryckligt medgivande utöver inlämning av exportanmälan (dvs. kemikalier i del 2 och vissa kemikalier i del 3 som inte har ett befintligt importbeslut), kan det uttryckliga medgivandets giltighetstid variera och skiljer sig i de flesta fall från referensnumrets giltighetstid. Normalt sett är ett uttryckligt medgivande giltigt till och med utgången av det tredje året efter det att det lämnades. Referensnumret är dock giltigt endast till och med den 31 december det år då anmälan gjordes, därefter avaktiveras det. I detta fall måste en ny exportanmälan göras under det påföljande året och ett nytt referensnummer utfärdas av kommissionen. Det nya referensnumret aktiveras omedelbart efter det att exportanmälan har behandlats, förutsatt att alla villkor är uppfyllda. Begäran om ett nytt medgivande behöver inte lämnas in förrän det uttryckliga medgivandet löper ut vid utgången av det tredje året efter det att det erhölls.

Förordningen ger två möjligheter till undantag från kravet att ett uttryckligt medgivande måste erhållas på nytt före export av kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet eller för vilka PIC-anmälan ska ske. För det första, när en kemikalie för vilken PIC-anmälan ska ske (förtecknas i del 2 i bilaga I) ska exporteras till OECD-länder (15) kan kravet frångås grundat på en bedömning från fall till fall. Beslutet att frångå kravet fattas av exportlandets utsedda nationella myndighet i samråd med kommissionen och grundas på om kemikalien vid importtillfället är licensierad, registrerad eller tillåten i det OECD-landet. Arbetsgång 3 i bilaga 4 visar detta förfarande.

För det andra kan kravet frångås från fall till fall enligt artikel 13.7 om, efter det att alla skäliga ansträngningar gjorts, inget svar har mottagits inom 60 dagar på begäran om ett uttryckligt medgivande för en kemikalie som antingen omfattas av PIC-förfarandet eller för vilken PIC-anmälan ska ske (kemikalier som förtecknas i del 2 eller 3 i bilaga I). Beslutet att frångå kravet fattas av exportlandets utsedda nationella myndighet i samråd med kommissionen och ska grundas på officiella handlingar från den importerande parten eller det andra landet som styrker att kemikalien i fråga är licensierad, registrerad eller tillåten i det landet. Vid beslut om exporten av kemikalier som förtecknas i del 3 i bilaga I ska beslutet också beakta möjlig påverkan på människors hälsa och miljön i den importerande parten eller det andra landet. Sådana undantag kan medges för en period på högst 12 månader varefter uttryckligt medgivande krävs, såvida inte ett svar på den ursprungliga begäran om uttryckligt medgivande har inkommit. Efter det att maximiperioden på 12 månader har löpt ut, och om inget svar har inkommit på begäran om uttryckligt medgivande måste exportören på nytt ansöka om uttryckligt medgivande genom exportlandets utsedda nationella myndighet, vilket innebär att det ovannämnda förfarandet börjar om från början.

För att öka sannolikheten att få ett svar på begäran om uttryckligt medgivande uppmanas utsedda nationella myndigheter att i möjligaste mån använda de officiella FN-språken och begära uttryckligt medgivande på det av dessa språk som är mest gångbart i importlandet. Utsedda nationella myndigheter kan hitta mallar för brev om uttryckligt medgivande och svarsformulär på de vanligaste språken engelska (EN), franska (FR) och spanska (ES) i avsnittet ”Explicit Consent” på Edexim-webbplatsen på http://edexim.jrc.ec.europa.eu.

Information med närmare uppgifter om för vilka kemikalier uttryckligt medgivande har sökts, svar erhållits och undantag medgetts ska översändas av den utsedda nationella myndigheten i exportörens land och föras in i Edexim-databasen. Varje bevishandling (beslut fattat av importland eller alternativ bevishandling som används för ett undantag) kan identifieras i Edexim-databasen genom att det tilldelas ett unikt identifieringsnummer. Varje begäran om uttryckligt medgivande registreras tillsammans med relevant information, inklusive status, på Edexim och är åtkomlig för de utsedda nationella myndigheterna i de andra medlemsstaterna. Uppgifter som inte är konfidentiella ska kommissionen göra tillgängliga för allmänheten på Internet.

Det bör noteras att skyldigheten att få uttryckligt medgivande även gäller för export av beredningar (dvs. blandningar enligt förordning (EG) nr 1272/2008) som innehåller ämnen som förtecknas i del 2 eller 3 i bilaga I i en koncentration som skulle kunna medföra krav på märkning i enlighet med direktiv 1999/45/EG (16). Detta innebär att ett separat uttryckligt medgivande måste begäras för varje beredning och att ett separat referensnummer för uttryckligt medgivande därefter utfärdas för varje beredning. För att underlätta tillämpningen av denna bestämmelse innehåller begäran om uttryckligt medgivande ett antal frågor som importlandets utsedda nationella myndighet ska besvara. En av frågorna är: ”– medger ni import av andra beredningar som innehåller samma ämne förtecknat i bilaga I?” I de flesta fall svarar importlandets utsedda nationella myndighet ”nej” på denna fråga, vilket medför att det krävs en separat begäran om uttryckligt medgivande för varje annan beredning, men om svaret är positivt kan utsedda nationella myndigheter och kommissionen direkt godkänna export av andra beredningar som innehåller ämnet.

Eftersom en beredning innehåller mer än ett ämne är det nödvändigt att för varje ämne kontrollera om det omfattas av en skyldighet att erhålla uttryckligt medgivande. Om minst ett ämne omfattas av denna skyldighet måste en begäran om uttryckligt medgivande göras. Ett importland kan ge ett ospecificerat svar att registrerade kemikalier får importeras. Om ämne A i en beredning AB är förtecknat i bilaga I till förordning (EG) nr 689/2008 och är registrerat i importlandet kan exporten ske även om ämne B inte är registrerat, förutsatt att det inte är förtecknat i bilaga I. Begäran om uttryckligt medgivande blev nödvändig på grund av ämne A, inte ämne B.

Utöver dessa förpliktelser finns det krav som gäller de exporterade produkternas kvalitet. Exportören ska se till att produkterna inte exporteras senare än sex månader före sista förbrukningsdag, där sådan anges eller kan härledas från tillverkningsdatum, såvida inte detta är ogenomförbart på grund av kemikaliens egenskaper. Bekämpningsmedel ska förpackas i behållare av optimal storlek och på ett optimalt sätt för att minimera riskerna för att det skapas lager av utgångna produkter, och märkningen ska innehålla särskild information om lagring och lagringsstabilitet vid de klimatförhållanden som råder i importlandet. Dessutom ska exporterade bekämpningsmedel uppfylla renhetsspecifikationerna i EU-lagstiftningen.

3.14. Artikel 14: EXPORT AV VISSA KEMIKALIER OCH VAROR SOM INNEHÅLLER KEMIKALIER

Också för export av varor (17) som innehåller vissa kemikalier krävs exportanmälan enligt artikel 7. Kraven gäller endast varor som innehåller eller innefattar kemikalier i oreagerad form (dvs. att det finns en risk för läckage): kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet, kemikalier som är förbjudna eller underkastade stränga restriktioner enligt EU-lagstiftningen när restriktionerna gäller deras användning i just den artikeln, eller beredningar som innehåller sådana ämnen i en koncentration som skulle kunna medföra krav på märkning i enlighet med direktiv 1999/45/EG eller förordning (EG) nr 1272/2008 (18).

Vidare får vissa kemikalier och artiklar, som anges i bilaga V till förordningen och vars användning är helt förbjuden i Europeiska unionen, inte exporteras. Bilaga V omfattar för närvarande kvicksilverhaltig tvål eller såpa och tio kemikalier eller grupper av kemikalier som upptas i Stockholmskonventionen om långlivade organiska föroreningar i enlighet med bestämmelserna i den konventionen; dessa ingår i bilaga 3 till denna vägledning. Framtida beslut som fattas inom Stockholmskonventionen kan komma att leda till att fler kemikalier och varor förtecknas i bilaga V.

3.15. Artikel 15: INFORMATION OM TRANSITERING

När en part i konventionen begär information om transiteringar av kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet ska exportören i möjligaste mån förse den utsedda nationella myndigheten i sitt land med den information som anges i bilaga VI till förordning (EG) nr 689/2008 senast 30 dagar före den första planerade transiteringen och minst åtta dagar före varje därpå följande transitering. Den utsedda nationella myndigheten ska översända informationen samt eventuell kompletterande information till kommissionen, som ska vidarebefordra den till den utsedda nationella myndigheten i det begärande importlandet senast 15 dagar före den första transiteringen och därefter före varje transitering. För närvarande har ingen part i konventionen uppgett att de kräver sådan information.

3.16. Artikel 16: INFORMATION SOM SKA ÅTFÖLJA EXPORTERADE KEMIKALIER

Exportörer av de farliga kemikalier som anges i EU-lagstiftningen ska förpacka och märka sina produkter på samma sätt som om de skulle saluföras i Europeiska unionen, såvida inte importlandet har sina egna särskilda krav. Tillämpliga internationella standarder ska också beaktas.

Tillämpliga EU-bestämmelser fastställs i följande rättsakter:

— Rådets direktiv 67/548/EEG av den 27 juni 1967 om tillnärmning av lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnen (19).

— Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/45/EG av den 31 maj 1999 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om klassificering, förpackning och märkning av farliga preparat (20).

— Rådets direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (21).

— Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (22).

— Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1272/2008 av den 16 december 2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar, ändring och upphävande av direktiven 67/548/EEG och 1999/45/EG samt ändring av förordning (EG) nr 1907/2006 (23).

Märkningen ska bland annat innehålla följande uppgifter:

— Beredningens handelsnamn eller beteckning.

— Namn, fullständig adress och telefonnummer för den person som är etablerad i unionen och som är ansvarig för att beredningen släpps ut på marknaden, vare sig denne är tillverkare, importör eller distributör.

— En standardiserad farosymbol (eller ett piktogram) eller en lämplig kombination av symboler och faroangivelser.

— Standardiserade riskfraser (R-fraser) eller faroangivelser som anger särskilda risker vid användning av ämnet.

— Standardiserade skyddsfraser (S-fraser) eller skyddsangivelser som anger säkerhetskrav och anvisningar för säker användning av ämnet.

— Namn på ämnet eller ämnena i en beredning (eller blandning) enligt internationell nomenklatur.

Det bör noteras att den ovanstående listan inte är uttömmande och att detaljerade lagkrav finns i artikel 10 i direktiv 1999/45/EG och i artikel 17 i förordning (EG) nr 1272/2008, där det också anges nya krav på uppgifter som märkningen ska innehålla. Såväl dessa nya krav som ersättningen av farosymbolerna och standardfraserna med det globala harmoniserade systemets (GHS) faropiktogram och faroangivelser gäller från och med den 1 december 2010 för ämnen och från och med den 1 juni 2015 för blandningar. Enligt förordning (EG) nr 1272/2008 ska också termen ”blandningar” ersätta termen ”beredningar”.

Standardsymboler för fara som används i Europeiska unionen.

Dessa standardsymboler för fara kommer att ersättas av GHS faropiktogram enligt förordning (EG) nr 1272/2008 som genomför det globala harmoniserade systemet för klassificering och märkning av kemikalier. GHS faropiktogram är följande:

Bilaga V till förordning (EG) nr 1272/2008 innehåller den fullständiga förteckningen över faropiktogram i CLP-förordningen/GHS för varje faroklass och farokategori, i tillämpliga fall. Den finns på http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/chemicals/documents/classification/index_en.htm.

Enligt PIC-förordningen ska märkningen i lämpliga fall innehålla uppgift om sista förbrukningsdag (vid behov för olika klimatzoner) och tillverkningsdatum.

Dessutom ska varje importör tillsändas ett säkerhetsdatablad tillsammans med kemikalien. Säkerhetsdatabladet ska uppfylla kraven i artikel 31 i och bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) (24).

Informationen på märkningen och i säkerhetsdatabladet ska i möjligaste mån lämnas på de officiella språken eller på ett eller flera av huvudspråken i destinationslandet eller i det område där kemikalien är avsedd att användas (se bilaga 6 till denna vägledning för en förteckning över språk) (25).

3.17. Artikel 17: SKYLDIGHETER FÖR MEDLEMSSTATER OCH EXPORTÖRER BETRÄFFANDE KONTROLL AV IMPORT OCH EXPORT

Medlemsstaterna ska utse myndigheter, exempelvis tullmyndigheter, som ska kontrollera importen och exporten av de kemikalier som anges i bilaga I. Dessa myndigheter och kommissionen ska samordna sin verksamhet gentemot exportörer för att kontrollera att bestämmelserna följs, och medlemsstaterna ska lämna in regelbundna rapporter om denna verksamhet. Det bör noteras att restriktioner för import anges i tillämplig EU-lagstiftning, t.ex. förordning (EG) nr 1907/2006 (Reach), direktiv 91/414/EEG eller direktiv 98/8/EG (för detaljer se vägledning om artikel 12).

Exportörer är skyldiga att ange relevant referensnummer i sina tulldeklarationer för exportanmälningar, importbeslut och erhållna uttryckliga medgivanden samt för undantag för export av förtecknade kemikalier. Denna information ska föras in antingen i fält 44 i det administrativa enhetsdokumentet (SAD) eller i motsvarande dataelement i en elektronisk exportdeklaration, ifylld enligt rådets förordning (EG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (26).

Observera att Y915 är det Taric-nummer som visar att ett referensnummer krävs. Om numret Y915 anges i fält 44 i det administrativa enhetsdokumentet ska det åtföljas av ett referensnummer. Fält 44 ska alltså innehålla Y915 och referensnummer. Nedan förtecknas andra liknande Taric-bestämmelser förknippade med PIC-förordningen.

— Y916 – innebär att den kemikalie som ska exporteras inte omfattas av bestämmelserna i bilaga I till förordning (EG) nr 689/2008 (om restriktioner för export). Inga restriktioner gäller.

— Y917 – innebär att den kemikalie som ska exporteras inte omfattas av bestämmelserna i bilaga V till förordning (EG) nr 689/2008 (om förbud mot export av vissa kemikalier). Inget förbud gäller.

— Y919 – innebär att den kemikalie som ska exporteras omfattas av bestämmelserna i artikel 2.2 i i förordning (EG) nr 689/2008 som undantar exporten från alla bestämmelser på villkoret att kemikalien exporteras i forsknings- eller analyssyfte i kvantiteter som inte överstiger 10 kg.

När det gäller Y919 ska detta åtföljas av ett särskilt referensnummer (se nedan).

Om ett referensnummer anges i fält 44 bör tullen kontrollera exportens status via tullens gränssnitt i Edexim. Om referensnumret är aktivt för exporten i fråga bör exporten klareras på normalt sätt. Om tullens tjänstemän upptäcker ett problem med det Taric-nummer eller referensnummer som anges i fält 44, ska exporten inte tillåtas ske och kemikalierna ska tas tillbaka av exportören.

Det särskilda administrativa förfarandet för begäran om särskilt referensnummer, som har införts för att underlätta vissa typer av export, används också för export som sker med undantag enligt artikel 2.1 i, dvs. ämnen i bilaga V för forskning och analys i kvantiteter som inte överstiger 10 kg. I förfarandet för begäran om särskilt referensnummer ska exportören först kontrollera om artikel 2.2 i är tillämplig på exporten. Om så är fallet begär exportören ett särskilt referensnummer från den exporterande medlemsstatens utsedda nationella myndighet. Förutsatt att artikel 2.2 i är tillämplig godkänner exportlandets utsedda myndighet begäran och aktiverar referensnumret som exportören ska använda i tulldeklarationen. Arbetsgång 4 i bilaga 4 visar detta förfarande.

3.18. Artikel 18: SANKTIONER

Medlemsstaterna ska se till att förordningen tillämpas korrekt och ska ha ett system med effektiva, proportionerliga och avskräckande sanktioner som ska tillämpas vid överträdelse. Information om sanktioner ska göras tillgängliga på begäran.

3.19. Artikel 19: INFORMATIONSUTBYTE

Kommissionen och medlemsstaterna ska underlätta för andra länder att få information om de kemikalier som omfattas av förordningen. I förordningen erkänns behovet av vissa åtgärder för att skydda konfidentiell information. Följande information ska dock inte betraktas som konfidentiell:

— Information som anges i bilaga II (krav på information i exportanmälan) och bilaga IV (krav på information i PIC-anmälan).

— Den information som tillhandahålls i säkerhetsdatablad.

— Sista förbrukningsdag för en kemikalie.

— Tillverkningsdatum för en kemikalie.

— Information om säkerhetsåtgärder, inbegripet riskklassificering, risktyp och säkerhetsråd.

— Sammanfattande resultat av toxikologiska och ekotoxikologiska tester.

— Information om hur kemikalieförpackningar ska hanteras efter det att de tömts på sitt innehåll.

3.20. Artikel 20: TEKNISKT BISTÅND

Kommissionen ska i samarbete med medlemsstaterna främja tekniskt bistånd, särskilt för att göra det möjligt för utvecklingsländer och länder med övergångsekonomi att genomföra konventionen.

3.21. Artikel 21: ÖVERVAKNING OCH RAPPORTERING

Artikel 21 är en standardartikel i EU-lagstiftningen och innehåller krav på övervakning och rapportering om hur förordningen tillämpas och fungerar.

Både medlemsstaterna och kommissionen ska övervaka utvecklingen inom ramen för förordningen. Medlemsstaterna ska regelbundet informera kommissionen om tillämpningen av de olika förfarandena och kommissionen ska regelbundet rapportera till Europaparlamentet och rådet om förordningens tillämpning. Också i denna artikel föreskrivs att konfidentiell företagsinformation ska skyddas.

3.22. Artikel 22: UPPDATERING AV BILAGORNA

Uppdatering av bilagor ska beslutas genom det föreskrivande förfarandet med kontroll. I detta förfarande går kommissionens förslag till kommittén bestående av medlemsstaternas företrädare innan det lämnas till rådet och Europaparlamentet för kontroll. Om någondera avger ett negativt yttrande måste kommissionen lämna ett ändrat förslag till kommittén eller lägga fram ett lagförslag som ska antas genom medbeslutandeförfarande.

Bilaga I ska ses över minst en gång om året. När nya kemikalier förs in i någon del i bilaga I ska detta beroende på vad som är lämpligt medföra krav på exportanmälan, inlämnande av PIC-anmälan, krav på uttryckligt medgivande för export och skyldighet att respektera andra länders importbeslut för kemikalier som omfattas av PIC-förfarandet.

Följande åtgärder för att uppdatera bilagor måste antas genom samma förfarande:

— Upptagande av en kemikalie som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 850/2004 av den 29 april 2004 om långlivade organiska föroreningar (27) i del 1 i bilaga V.

— Ändring av bilaga I, inbegripet ändringar av uppgifter i bilagan.

— Upptagande av en kemikalie som redan omfattas av exportförbud på EU-nivå i del 2 i bilaga V.

— Ändring av bilagorna II, III, IV och VI.

— Ändring av uppgifterna i bilaga V.

För att ta upp ämnen eller varor som ännu inte omfattas av exportförbud i bilaga V (vilket innebär exportförbud) krävs att kommissionen förelägger Europaparlamentet och rådet ett förslag och att dessa antar förslaget genom medbeslutandeförfarandet.

3.23. Artikel 23: TEKNISKA RIKTLINJER

För att underlätta tillämpningen ska kommissionen utarbeta tekniska riktlinjer, såsom exempelvis denna vägledning. Alla riktlinjer kommer att vara tillgängliga via Edexim.

3.24. Artikel 24: KOMMITTÉ

Kommissionen ska biträdas av den kommitté som inrättats enligt artikel 133 i förordning (EG) nr 1907/2006. Dess huvuduppgifter är att rösta om beslut om import till EU (artikel 12) och om förslag till ändringar av bilagorna till förordningen (artikel 22).

4. DEN EUROPEISKA DATABASEN FÖR EXPORT OCH IMPORT AV FARLIGA KEMIKALIER

Många arbetsuppgifter som rör den dagliga tillämpningen av förordning (EG) nr 689/2008 utförs med hjälp av den europeiska databasen för export och import av farliga kemikalier (European Database EXport IMport of dangerous chemicals, Edexim). Databasen är ett viktigt verktyg både för att behandla och hantera lagkrav och för informationsutbyte, och den används av europeiska intressenter som deltar i de olika verksamheterna. Dessutom kan intressenter från tredjeländer använda Edexim som en källa till information inom detta område.

Edexim uppgraderas kontinuerligt till följd av det ökande antalet anmälningar att behandla och på grund av en ökande efterfrågan på kompletterande funktioner som underlättar intressenternas dagliga arbete. För närvarande har databasen fem olika användargränssnitt:

— Ett gränssnitt som är tillgängligt för allmänheten, som ger icke-konfidentiell information.

— Ett gränssnitt för utsedda nationella myndigheter, som används av medlemsstaterna för tillämpningen av förordning (EG) nr 689/2008, särskilt exportanmälan (artikel 7) och begäran om uttryckligt medgivande (artikel 13).

— Ett gränssnitt för exportörerna, som används av EU-exportörer för att anmäla (och senare följa upp) planerade exporter och lämna nödvändig information i enlighet med de rättsliga kraven i förordning (EG) nr 689/2008 och därigenom skynda på förfarandena.

— Ett gränssnitt för tullen, utformat för att hjälpa tullen att kontrollera handel med farliga kemikalier.

— Ett administrativt gränssnitt (använt av kommissionen) för behandling och lagring av exportanmälningar och för grundläggande underhåll av webbplatsen.

Det viktigaste syftet med Edexim är att fungera som en plattform för behandling av rättsliga krav och att ge användarna information om tillämpningen av förordning (EG) nr 689/2008 i Europeiska unionen med avseende på

— exportanmälan för kemikalier som förtecknas i bilaga I till förordningen,

— importbeslut som på begäran fattas av länder för kemikalier som förtecknas i del 2 eller 3 i bilaga I till förordningen, och

— importbeslut som fattas av de länder som deltar i det internationella PIC-förfarandet enligt Rotterdamkonventionen för kemikalier som anges i del 3 i bilaga I till förordningen.

Exportörernas gränssnitt gör det möjligt för exportörer att direkt och online anmäla planerad export av kemikalier i bilaga I till de utsedda nationella myndigheterna. När exportören har skapat och sparat en exportanmälan, tilldelas exporten ett inaktivt exportreferensnummer. När exportören har gjort en exportanmälan behandlas den av den utsedda nationella myndigheten utan onödigt dröjsmål och om den är fullständig och korrekt vidarebefordras den till kommissionen. Edexim meddelar exportören när den utsedda nationella myndigheten har lämnat anmälan till kommissionen. Genom att lägga in referensnumret i fältet ”Search Activation Status by RIN” kan exportören följa anmälans behandlingsstatus. Databasen informerar också importören efter slutligt godkännande av anmälan samt om anmälans giltighetstid. För ämnen som inte omfattas av kravet på uttryckligt medgivande är referensnumret aktivt (dvs. export är tillåten) från och med det exportdatum som exportören har angett eller från och med tidigast möjliga datum som uppfyller de tidsgränser som anges i förordningen. För export som omfattas av kravet på uttryckligt medgivande aktiveras referensnumret först när tillämpliga villkor är uppfyllda.

Edexim-systemet tilldelar också varje uttryckligt medgivande ett internt identifieringsnummer (explicit consent identifier), dvs. det referensnummer för uttryckligt medgivande som är kopplat till anmälan under behandlingen. När en utsedd nationell myndighet sänder in ett uttryckligt medgivande till Edexim informerar databasen kommissionen så att den kan behandla det uttryckliga medgivandet. Utsedda nationella myndigheter och kommissionen har tillträde till förteckningen över uttryckliga medgivanden.

Om det inte finns något uttryckligt medgivande meddelar Edexim exportören att exporten inte tillåts.

Det Edexim-gränssnitt som är tillgängligt för allmänheten ger möjlighet att kontrollera om det finns befintliga exportanmälningar för den första årliga exporten varje år av vissa farliga kemikalier till ett destinationsland; söka information om klassificering och krav på märkning av farliga kemikalier som omfattas av förordningen och beredningar som innehåller dessa kemikalier; söka information om tredjelands importbeslut för kemikalier som förtecknas i del 2 eller 3 i bilaga I till förordning (EG) nr 689/2008 samt att söka statistik om registrerade anmälningar för export från Europeiska unionen.

För att förenkla förfarandet för exportören arbetar Edexim med ett enda referensnummer som erhålls antingen genom en anmälan eller genom en begäran om särskilt referensnummer. Anmälan är obligatorisk för kemikalier i del 1 och 2 i bilaga I och för kemikalier i del 3 för vilka inget importbeslut finns. För kemikalier i del 3 för vilka ett importbeslut som medger importen offentliggörs i PIC-cirkuläret finns det två möjligheter att erhålla det referensnummer som ska anges i tulldeklarationen: 1) att göra en begäran om särskilt referensnummer via Edexim eller 2) att använda databasen för importbeslut på Edexim. Exportörer bör tills vidare använda det första alternativet eftersom databasen för importbeslut ännu inte existerar. En begäran om särskilt referensnummer ska också göras för all export enligt undantaget i artikel 2.2 i, dvs. ämnen i bilaga I eller bilaga V för forskning och analys i kvantiteter som inte överstiger 10 kg.

Referensnumrens användning och terminologi skiljer sig av praktiska skäl från förordning (EG) nr 689/2008, enligt följande:

Det exportreferensnummer för identifikation som nämns i förordningen motsvarar det referensnummer som erhålls genom inlämning av en exportanmälan.

Det referensnummer för uttryckligt medgivande som nämns i förordningen motsvarar det unika identifieringsnummer för uttryckligt medgivande som används av Edexim för att identifiera varje uttryckligt medgivande och undantag. Detta nummer behöver inte anges i tulldeklarationen eftersom motsvarande uttryckligt medgivande bifogas exportanmälan och kan identifieras via referensnumret.

Referensnumret för identifiering av importbeslutet är ett referensnummer som erhålls genom den begäran om särskilt referensnummer för kemikalier i del 3 i bilaga I för vilka ett importbeslut som medger importen offentliggörs i PIC-cirkuläret eller genom användning av databasen för importbeslut på Edexim (observera att databasen för importbeslut ännu inte existerar).

5. EXEMPEL

Följande exempel visar de åtgärder exporterna ska vidta i ett antal möjliga scenarier. Scenarierna grundas på antagandet att exportörerna använder Edexim för exportanmälan, eftersom detta redan är praxis. Exempel 1 belyser flera krav angående information som ska lämnas i tulldeklarationer och till utsedda nationella myndigheter samt förpacknings- och märkningskrav som ska uppfyllas varje gång kemikalier i bilaga I exporteras. För att undvika upprepning beskrivs inte dessa krav i sin helhet efter exempel 1, utan det ges bara en hänvisning.

En exportör av en kemikalie i bilaga I tilldelas först ett referensnummer för identifikation (RIN) av Edexim och ska ange detta referensnummer i sin tulldeklaration. Därefter ska exportören under det första kvartalet påföljande år rapportera till den utsedda nationella myndigheten i sitt land de kvantiteter av kemikalier, dvs. kemikalier i bilaga I, vissa beredningar som innehåller ämnen i bilaga I och vissa varor som innehåller ämnen förtecknade i del 2 eller 3 i bilaga I, som det exporterande företaget har levererat enligt förordning (EG) nr 689/2008 samt namn och adress för varje importör som har fått en leverans.

Exportörer av alla farliga kemikalier, som definieras i EU-lagstiftningen, måste också förpacka och märka sina produkter i enlighet med EU-lagstiftningen. Dessutom måste ett varje importör tillsändas ett säkerhetsdatablad där all information i möjligaste mån lämnas på importlandets officiella språk och på engelska.

Exempel 1

En tillverkare i en av EU:s medlemsstater avser att för första gången exportera hexakloretan till land A. Hexakloretan upptas i del 1 i bilaga I till förordningen, eftersom det är underkastat stränga restriktioner för industriell användning. Det förefaller som om kemikalien inte tidigare har exporterats från EU till land A.

— Exportören måste göra en exportanmälan via Edexim med den information som anges i bilaga II till förordningen till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar före exporten. Edexim tilldelar exportanmälan ett inaktivt referensnummer för identifikation (RIN).

— Efter att ha fastställt att exportanmälan är fullständig sänder den utsedda nationella myndigheten omedelbart exportanmälan till kommissionen. Efter att ha kontrollerat att det inte redan har gjorts en EU-exportanmälan för kalenderåret i fråga sänder kommissionen exportanmälan till land A. Om en exportanmälan har gjorts för det året lagras exportanmälan i Edexim utan att skickas.

— Edexim informerar exportören om att exportanmälan har behandlats och att referensnumret kommer att aktiveras (dvs. att exporten kan ske) från och med det avsedda datum för export som angavs i exportanmälan. Referensnumret måste anges i tulldeklarationen.

— Kemikalien måste förpackas och märkas på samma sätt som inom EU, såvida inte importlandet kräver något annat. Exportören ska sända ett säkerhetsdatablad till importören.

— Märkningen och säkerhetsdatabladet bör tryckas på engelska och det officiella språk som används av land A (se bilaga 6 för ytterligare vägledning om språk).

— I tillämpliga fall ska sista förbrukningsdag och tillverkningsdatum anges på märkningen, som också bör innehålla särskild information om lagring och lagringsstabilitet vid de klimatförhållanden som råder i land A. Kemikalien bör inte exporteras senare än sex månader före sista förbrukningsdag.

— Dessutom bör bekämpningsmedlet förpackas i behållare av optimal storlek och på ett optimalt sätt för att minimera riskerna för att det skapas lager av utgångna produkter.

— Under det första kvartalet påföljande år ska EU-tillverkaren informera den utsedda nationella myndigheten i sitt land om de kvantiteter av kemikalien som levererats till land A under det föregående året.

Exempel 2

Företaget Chemoproducts vill leverera bortriklorid till land B. Bortriklorid upptas inte i bilaga I till förordningen, men klassificerades som ett farligt ämne enligt rådets direktiv 67/548/EEG och klassificeras som ett farligt ämne i bilaga VI till förordning (EG) nr 1272/2008 (28).

— Exportören behöver inte sända någon information till den utsedda nationella myndigheten i sitt land. Exporten får ske utan exportanmälan eller medgivande från importlandet.

— Kraven på förpackning och märkning av export, kemikaliernas sista förbrukningsdag och tillhandahållande av säkerhetsdatablad är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 3

ABC Chemicals avser att exportera kloroform till land C. Kloroform upptas i del 1 till bilaga I till förordningen och har exporterats till land C tidigare under året, men har aldrig tidigare exporterats av ABC Chemicals.

— Exportören måste sända in en exportanmälan med den information som anges i bilaga II till förordningen till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar före exporten.

— När exportören har sparat och sänt in exportanmälan får exportören referensnumret som inte är aktiverat i detta skede.

— Efter att ha fastställt att exportanmälan är fullständig och korrekt sänder den utsedda nationella myndigheten exportanmälan till kommissionen. Kommissionen kontrollerar anmälan och godkänner den, vilket gör att referensnumret för exporten aktiveras från och med det avsedda datumet för export. Förutsatt att en EU-exportanmälan tidigare har gjorts för det kalenderåret lagras exportanmälan i Edexim utan att skickas till importlandet.

— Kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 4

Företaget LongShip avser att exportera PCT till land D som är part i konventionen. PCT omfattas av PIC-förfarandet enligt Rotterdamkonventionen och förtecknas därför i delarna 1 och 3 i bilaga I till förordningen. Land D har gett sitt medgivande genom ett importbeslut i den senaste upplagan av PIC-cirkulären.

— Exportören behöver inte sända in en exportanmälan och kan genomföra exporten förutsatt att den avsedda användningen i importlandet motsvarar den kategori för vilken ämnet förtecknades i bilaga III till konventionen.

— Det rekommenderas att exportören gör en begäran om ett särskilt referensnummer (antingen till den utsedda nationella myndigheten i det egna landet som lägger in den i Edexim eller direkt via Edexim) och att exportören anger sitt referensnummer i tulldeklarationen. Alternativt kan exportören använda databasen för importbeslut på Edexim för att få det referensnummer som ska anges i tulldeklarationen. Det bör noteras att databasen för importbeslut ännu inte är tillgänglig.

— Kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 5

Företaget KillingPest, som är baserat i en av EU:s medlemsstater, avser att importera paration från land E för att tillverka ett bekämpningsmedel och sedan exportera preparatet till land F. Paration är förbjudet att använda som bekämpningsmedel i EU (både som växtskyddsmedel och som biocid). Ämnet upptas i del 1 i bilaga I till förordningen samt i del 3 (eftersom det omfattas av PIC-förfarandet i kategorin bekämpningsmedel). Enligt EU:s importbeslut i det senaste PIC-cirkuläret medges ingen import för användning i kategorin bekämpningsmedel. Enligt importbeslutet för land F medges import.

— Trots EU:s importbeslut får företaget importera ämnet för industriell bearbetning för att tillverka ett bekämpningsmedel, eftersom detta inte kommer att saluföras inom EU.

— Eftersom land F har gett sitt medgivande till import, får exporten genomföras. Det behövs ingen exportanmälan.

— Det rekommenderas att exportören gör en begäran om ett särskilt referensnummer (antingen till den utsedda nationella myndigheten i det egna landet som lägger in den i Edexim eller direkt via Edexim) och att exportören anger sitt referensnummer i tulldeklarationen. Alternativt kan exportören använda databasen för importbeslut på Edexim för att få det referensnummer som ska anges i tulldeklarationen. Det bör noteras att databasen för importbeslut ännu inte är tillgänglig.

— Kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 6

En exportör vill för första gången exportera klordimeform till land G, som är part i konventionen. Klordimeform upptas i delarna 1 och 3 i bilaga I till förordningen, eftersom det omfattas av PIC-förfarandet i kategorin bekämpningsmedel. I det senaste PIC-cirkuläret anges inget importbeslut för land G.

— Exportören måste sända in en exportanmälan med den information som anges i bilaga II till förordningen till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar före exporten.

— När exportören har sparat och sänt in exportanmälan får exportören referensnumret som ännu inte är aktiverat i detta skede.

— Exporten kan inte genomföras om inte land G har gett sitt uttryckliga medgivande till import av klordimeform. Om den utsedda nationella myndigheten i exportörens land med hjälp av Edexim fastställer att ett sådant medgivande inte har getts, måste den utsedda nationella myndigheten i exportörens land först söka medgivande från den utsedda nationella myndigheten i land G (kommissionen är redo att hjälpa till om det behövs).

— Om inget svar erhålls inom 60 dagar trots att alla skäliga ansträngningar gjorts, och om det finns handlingar som styrker att klordimeform är registrerat eller tillåtet i land G för användning som bekämpningsmedel, får den utsedda nationella myndigheten i exportörens land i samråd med kommissionen besluta att exporten får genomföras Godkännande för export kan dock medges för en period på högst 12 månader, och när denna period löpt ut måste uttryckligt medgivande begäras på nytt från land G. De villkor som anges i detta stycke gäller också för exempel 7.

— Om begäran om uttryckligt medgivande ger ett positivt resultat, kan kommissionen tillåta exporten och aktivera referensnumret. I annat fall förblir referensnumret inaktivt.

— En årlig exportanmälan av exportören krävs fortfarande även om ett uttryckligt medgivande erhålls, såvida inte land G avstår från rätten att få sådana anmälningar.

— Om exporten genomförs, antingen med ett uttryckligt medgivande eller enligt ett undantag, är kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 7

Företaget Buy and Sell vill exportera ett bekämpningsmedel som innehåller nitrofen till land H. Nitrofen upptas i delarna 1 och 2 i bilaga I till förordningen. Det är förbjudet att använda som växtskyddsmedel i EU och den tillämpliga lagstiftningsåtgärden har anmälts till PIC-sekretariatet. Land H är part i konventionen. Eftersom kemikalien inte omfattas av PIC-förfarandet finns det emellertid inget importbeslut för kemikalien.

— Exportören måste sända in en exportanmälan med den information som anges i bilaga II till förordningen till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar före exporten.

— När exportören har sparat och sänt in exportanmälan får exportören referensnumret som ännu inte är aktiverat i detta skede.

— Liksom i exempel 6, kan exporten kan inte genomföras om inte land H har gett sitt uttryckliga medgivande till import av nitrofen. Skillnaden är att det inte offentliggörs något importbeslut i PIC-cirkuläret, eftersom kemikalien inte omfattas av PIC-förfarandet. Samma villkor som anges i exempel 6 gäller, inklusive kravet att begära uttryckligt medgivande, möjligheten att begära ett tidsbegränsat undantag, och nödvändigheten att ha ett uttryckligt medgivande därefter.

— Om förfarandet för begäran om uttryckligt medgivande ger ett positivt resultat, kan exporten tillåtas och referensnumret aktiveras av kommissionen. I annat fall förblir referensnumret inaktivt.

— Om exporten genomförs, är kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, tillämpliga i enlighet med exempel 1.

— En årlig exportanmälan av exportören krävs fortfarande även om ett uttryckligt medgivande erhålls, såvida inte land H avstår från rätten att få sådana anmälningar.

Exempel 8

Företaget Exterminator vill exportera dimetenamid till land I som är ett OECD-land. Dimetenamid är förbjudet att använda som bekämpningsmedel i EU. Det är förtecknat i delarna 1 och 2 i bilaga I till förordningen och därför skulle normalt sett ett uttryckligt medgivande från importlandet krävas. Eftersom kemikalien inte omfattas av PIC-förfarandet finns det inget importbeslut för kemikalien.

— Exportören måste sända in en exportanmälan med den information som anges i bilaga II till förordningen till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar före exporten.

— När exportören har sparat och sänt in exportanmälan till den utsedda nationella myndigheten får exportören referensnumret som ännu inte är aktiverat i detta skede.

— Om exportanmälan bedöms vara fullständig och korrekt vidarebefordras den till kommissionen av den utsedda nationella myndigheten. Om ingen EU-exportanmälan tidigare har gjorts för det kalenderåret vidarebefordras den av kommissionen till land I. Om en exportanmälan har gjorts för det året lagras exportanmälan i Edexim utan att skickas.

— Dimetenamid förtecknas i del 2 i bilaga I och följaktligen kan exporten inte genomföras om inte ett uttryckligt medgivande har begärts och erhållits. Eftersom land I är ett OECD-land har dock den utsedda nationella myndigheten möjlighet att medge ett undantag och kan därför uppmana exportören att lämna in handlingar som styrker att ämnet är licensierat, registrerat och tillåtet. Förutsatt att sådana handlingar lämnas in kan den utsedda nationella myndigheten i samråd med kommissionen besluta att exporten kan genomföras utan uttryckligt medgivande från importlandet.

— Om den utsedda nationella myndigheten i samråd med kommissionen beslutar att ett uttryckligt medgivande krävs, måste dock ett uttryckligt medgivande för import erhållas från den utsedda nationella myndigheten i land I, i enlighet med exempel 7.

— Om förfarandet för begäran om uttryckligt medgivande ger ett positivt resultat, kan exporten tillåtas och referensnumret aktiveras av kommissionen. I annat fall förblir referensnumret inaktivt.

— Kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

— En årlig exportanmälan av exportören krävs fortfarande även om ett uttryckligt medgivande erhålls, såvida inte land I avstår från rätten att få sådana anmälningar.

Exempel 9

Företaget XYZ avser att exportera 1,2-dibrometan (EDB) till land J för industriell användning. EDB upptas i delarna 1 och 3 i bilaga I till förordningen. Det är förbjudet att använda som växtskyddsmedel i EU och omfattas av PIC-förfarandet i kategorin bekämpningsmedel. Enligt importbeslutet för land J i det senaste PIC-cirkuläret medges import för användning som bekämpningsmedel.

— Eftersom ämnet omfattas av PIC-förfarandet för användning som bekämpningsmedel men inte för industriell användning har land J inte fattat ett beslut som medger import av EDB för industriell användning. Följaktligen måste exportören lämna in en exportanmälan och erhålla uttryckligt medgivande för import för industriell användning. För att göra detta ska samma förfarande som anges i exemplen 6 och 7 följas.

— Kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 10

Företaget Pest Products avser att exportera en fungicidberedning, Fungicid X, som innehåller pentaklorfenol (60 % verksamt ämne) till land K. Pentaklorfenol upptas i delarna 1 och 3 i bilaga I till förordningen, eftersom det omfattas av PIC-förfarandet i kategorin bekämpningsmedel. Land K är inte part i konventionen, därför finns inga importbeslut registrerade för det landet i PIC-cirkulären. Ett annat företag i EU har tidigare under året exporterat en annan beredning (med 30 % pentaklorfenol), efter att genom den utsedda nationella myndigheten i sitt land ha erhållit ett utryckligt medgivande från myndigheterna i land K. Det uttryckliga medgivandet omfattar inte alla beredningar som innehåller pentaklorfenol, endast den särskilda beredningen i fråga.

— Exportören måste sända in en exportanmälan med den information som anges i bilaga II till förordningen till den utsedda nationella myndigheten i sitt land senast 30 dagar före exporten. Denna vidarebefordras till kommissionen, som överlämnar den som en EU-exportanmälan.

— Exporten får dock inte genomföras innan lämpliga myndigheter i land K har gett ett uttryckligt medgivande även för Fungicid X, eftersom det befintliga uttryckliga medgivandet var begränsat till en annan sammansättning. För att erhålla medgivande bör man gå tillväga på samma sätt som i exempel 6 eller 7.

— Kraven på information som ska lämnas i tulldeklarationer och till den behöriga utsedda nationella myndigheten, samt kraven på förpackning och märkning av export, sista förbrukningsdag och behållare samt tillhandahållande av säkerhetsdatablad, är tillämpliga i enlighet med exempel 1.

Exempel 11

Företaget Laboratory Analysis Products avser att exportera 100 g nitrofen till land L för användning vid analys i ett laboratorium. Nitrofen är förtecknat i delarna 1 och 2 i bilaga I till förordningen och därför skulle normalt sett ett uttryckligt medgivande från det importerande landet krävas. Eftersom den kvantitet av nitrofen som avses exporteras till land L under 2011 är mindre än 10 kg och bedöms sannolikt inte påverka människors hälsa eller miljön eftersom det används för analys under laboratorieförhållanden, omfattas exporten av artikel 2.2 i i förordning (EG) nr 689/2008 och är därför undantagen från förordningen. För att undvika problem vid tullklareringen har det dock införts ett särskilt förfarande för att få ett aktiverat referensnummer.

— Det rekommenderas att exportören via Edexim sänder in en begäran om särskilt referensnummer till den utsedda nationella myndigheten i sitt land en tid innan exporten planeras ske. Efter godkännande av den utsedda nationella myndigheten får exportören ett aktiverat referensnummer.

— Exportören ska ange referensnumret i sin tulldeklaration.

(1) EUT L 204, 31.7.2008, s. 1.

(2) EUT L 63, 6.3.2003, s. 1.

(3) Förordning (EG) nr 304/2003 ogiltigförklarades av EU-domstolen 2006 eftersom den var grundad endast på artikel 175.1 (Miljö) i fördraget, fastän den borde haft två rättsliga grunder, nämligen artikel 133 (Gemensam handelspolitik) utöver artikel 175 (mål C-178/03 [kommissionen mot parlamentet och rådet]).

(4) EUT L 353, 31.12.2008, s. 1.

(5) EGT L 196, 16.8.1967, s. 1; direktiv 67/548/EEG kommer den 1 juni 2015 att upphävas helt av förordning (EG) nr 1272/2008.

(6) EGT L 200, 30.7.1999, s. 1; direktiv 1999/45/EEG kommer den 1 juni 2015 att upphävas helt av förordning (EG) nr 1272/2008.

(7) EUT L 63, 6.3.2003, s. 27.

(8) EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

(9) EUT L 309, 24.11.2009, s. 1.

(10) EGT L 123, 24.4.1998, s. 1.

(11) EUT L 396, 30.12.2006, s. 1. Rättad version i EUT L 136, 29.5.2007, s. 3. Förordningen ändrad genom rådets förordning (EG) nr 1354/2007 (EUT L 304, 22.11.2007, s. 1).

(12) Dessa kemikalier förtecknas i bilaga 3 till denna vägledning (bilaga V till förordningen).

(13) Se artikel 17 i förordningen.

(14) Beslutet görs också tillgängligt för allmänheten genom medlemsstaternas utsedda nationella myndigheter. Det offentliggörs dessutom i de ”PIC-cirkulär” som regelbundet ges ut av PIC-sekretariatet (se nedan) och på PIC-webbplatsen på http://www.pic.int.

(15) I bilaga 8 till denna vägledning finns en förteckning över OECD-länder.

(16) Observera att direktiv 1999/45/EEG kommer att upphävas helt av förordning (EG) nr 1272/2008 den 1 juni 2015.

(17) Definieras i artikel 3.

(18) Observera att direktiv 1999/45/EEG kommer att upphävas helt av förordning (EG) nr 1272/2008 den 1 juni 2015.

(19) EGT L 196, 16.8.1967, s. 1; direktiv 67/548/EEG kommer den 1 juni 2015 att upphävas helt av förordning (EG) nr 1272/2008.

(20) EGT L 200, 30.7.1999, s. 1; direktiv 1999/45/EEG kommer den 1 juni