Covid-19-pandemin påvisade brister i digitaliseringen av rättssystemet. I juni 2020, i början av covid-19-pandemin, antogs tillfällig lagstiftning för att möjliggöra användning av redan befintliga lösningar för digital kommunikation (t.ex. e-post), främst för icke-känslig information. Målet med denna tillfälliga lagstiftning är att begränsa direkt fysisk kontakt mellan domare, domstolspersonal och domstolsanvändare. Vid sidan av de tillfälliga åtgärderna relaterade till covid-19-pandemin syftar lagförslaget ”papperslös rättskipning”, som omfattar 13 delförslag, till att åtgärda de nuvarande bristerna genom att dels förmedla vidare information om rättssystemet till allmänheten via en portal som upprättas, där medborgarna kan ta kontakt med advokater, domare och notarier, och dels genom att öka andelen domstolsdomar som offentliggörs online. Några konkreta resultat av lagförslaget har dock ännu inte visat sig. Berörda parter har uttryckt en oro över att de tillfälliga rättsliga bestämmelserna och det aktuella läget för papperslös rättskipning inte möjliggör distansarbete och att förhör genom videokonferens ännu inte har anordnats. De beskriver systemet för kommunikation via e-post inom rättsväsendet som ett välkommet nytt verktyg, men påpekar att största delen av kommunikationen mellan domstolar och advokater fortfarande sker via fax. Dessutom betonade de den begränsade omfattningen av tillgängliga onlineverktyg. Lagförslaget för papperslös rättskipning planeras vara slutfört och klart för att tillämpas 2026.

Myndigheterna vidtog vissa åtgärder för att hantera covid-19-pandemins påverkan på media. För att mildra de ekonomiska konsekvenserna för media inrättade myndigheterna ett tillfälligt stödsystem för mediekanaler och journalister . Mediekanaler kunde ansöka om stöd som skulle uppgå till 5 000 euro per år per anställd journalist. Åtgärden gällde endast professionella journalister anställda av stödberättigade utgivare. Frilansjournalister var undantagna och fick ansöka om stöd genom ett annat program som utformats för oberoende yrkesverksamma.

Regeringen har tagit upp den oro som aktörer har uttryckt vad gäller dess kommunikation och öppenhet under covid-19-pandemin. Två stora organisationer som försvarar pressfriheten kritiserade regeringens kommunikation och brist på öppenhet gentemot journalister, i synnerhet under covid-19-pandemin. Detta gällde framför allt den minskade tillgången till information som var ett resultat av journalisternas begränsade fysiska närvaro vid presskonferenser. Fysiska presskonferenser återinfördes några veckor efter att denna kritik framförts .

Den ökade tillämpningen av den rättsliga ramen för en transparent och öppen förvaltning medförde en rad förbättringar, även om brister kvarstår i fråga om tillgång till information. Under de första åren då lagen av den 14 september 2018 om tillgång till handlingar tillämpades har civilsamhället uppmärksammat dess snäva tillämpningsområde och de eventuella negativa konsekvenserna för en effektiv kamp mot korruption. Även om rätten att begära tillgång till handlingar föreskrivs i lagen föreskrivs ingen allmän rätt att begära information. Det innebär att begärande parter kanske inte kan inhämta information om de inte är medvetna om att en specifik handling existerar . Kommissionen för tillgång till handlingar (CAD) är ett oberoende administrativt organ med en rådgivande funktion som saknar tillsynsbefogenheter. CAD består av fem medlemmar och kan avge yttranden i två fall: för det första när en förvaltning begär ett yttrande och för det andra vid prövning av ett överklagande när en begäran om tillgång till handlingar har avslagits. Ärenden kan inlämnas via en särskild webbplats eller skriftligen. Det finns inget krav på att inlämna ett ärende till CAD för att kunna hänskjuta ärendet till förvaltningsdomstolen. Antalet förfrågningar till CAD minskade under 2020 jämfört med 2019 . Bland de yttranden som CAD har avgett pågår tre ärenden i förvaltningsdomstolen kopplade till yttranden som avgavs 2019 och ett pågående fall i domstolen är kopplat till ett yttrande som avgavs 2020 . Avsaknaden av rapporteringskrav för offentliga organ till CAD har utpekats som en brist.

Två nya författningsändringar föreslogs för att ge medborgare direkt tillgång till författningsdomstolen och harmonisera de äldre bestämmelserna om staten, statschefen och regeringen. Den första författningsändringen som lades fram i juni 2020 syftar till att ge medborgare direkt tillgång till författningsdomstolen för lagstiftningsåtgärder som regeringen vidtagit i händelse av undantagstillstånd. Målsättningen för ändringen är att skydda grundläggande rättigheter. Den 9 mars 2021 avgav statsrådet sitt yttrande om denna ändring och framförde att man inte såg något behov av en sådan ändring med tanke på att de lagstiftningsåtgärder som vidtas vid undantagstillstånd inte undgår den lagenlighetskontroll som en domare kan utöva. Med anledning av detta yttrande behöver parlamentet diskutera och besluta hur man ska gå vidare, baserat på de kommentarer och den bedömning som erhållits. Den andra författningsändringen som lades fram den 17 november 2020 syftar till att ändra organisationen av staten, statschefen, den konstitutionella monarkin, regeringen, relationen mellan stat och religiösa samfund samt kommuner. Målsättningen för ändringen är att modernisera författningen genom att effektivisera de äldre bestämmelserna om staten, statschefen och regeringen. Dessutom ska den klargöra att storhertigens roll är symbolisk och formell, och att det politiska ansvaret för storhertigens handlingar garanteras av regeringsmedlemmarna. Den 9 mars 2021 avgav statsrådet ett positivt yttrande om denna ändring och noterade att många av bestämmelserna redan hade godkänts av rådet i samband med det slopade utkastet till författning.

Beslutsprocessen förefaller vara inkluderande men ofta följs inte rekommendationer från berörda parter. Det har framförts vissa farhågor om hur ofta och i hur stor utsträckning samråd hålls med berörda parter i beslutsprocessen. Under hela det ordinarie lagstiftningsförfarandet krävs ett rådgivande yttrande från statsrådet för varje föreslagen rättsakt. Dessutom finns fem yrkeskammare och ett yttrande begärs från dem i enlighet med deras respektive specialområde. Deras yttranden är en integrerad del av lagstiftningsförslaget och tas i beaktande när ändringar av lagförslagen förbereds. Även om andra berörda parter kan avge yttranden följs inte deras rekommendationer så ofta. När det gäller det föreskrivande förfarandet krävs också ett yttrande från statsrådet, förutom för lagstiftningsåtgärder som vidtas när undantagstillstånd råder, då begäran om ett sådant yttrande är frivilligt. Yttranden från yrkeskamrarna måste också inhämtas för förslag till lagstiftningsåtgärder inom deras respektive specialområde. Underlåtenhet att samråda med behörig yrkeskammare om ett utkast till förordning leder dessutom till rättsliga sanktioner. Vad beträffar rollen som den rådgivande kommittén för mänskliga rättigheter (CCDH) spelar i lagstiftningsprocessen finns visserligen inga krav på att regeringen ska svara på eller följa CCDH:s rekommendationer, men vissa aktörer rapporterade att regeringen sällan tar dem i beaktande, i synnerhet inte under covid-19-pandemin. Dessutom rådfrågas CCDH fortfarande sällan av parlamentets utskott under lagstiftningsförfarandet. När det gäller medverkan av andra organ för mänskliga rättigheter (t.ex. ombudsmannen) samråder regeringen ibland med dem på bilateral basis eller inom ramen för den tvärministeriella kommittén för mänskliga rättigheter. Deras bidrag och rekommendationer beaktas dock sällan.

Ordinarie lagstiftningsförfaranden används för närvarande när åtgärder vidtas för att hantera covid-19-pandemin. Mellan den 18 mars 2020 och den 24 juni 2020 åberopade Luxemburg undantagstillstånd för att hantera covid-19-pandemin. Genom denna konstitutionella ordning kunde regeringen anta tillräckliga, nödvändiga och proportionerliga åtgärder i alla frågor under en begränsad tid. Sedan dess har parlamentet använt sig av det ordinarie lagstiftningsförfarandet, tillsammans med kortare tidsfrister, för att ta itu med de utmaningar som är kopplade till covid-19-pandemin. Trots att ändringarna har införts skyndsamt försöker parlamentet att genomföra samråd med berörda parter. Berörda parter har dock uttryckt farhågor om delaktigheten i samrådsförfarandet, särskilt när lagstiftning antas väldigt snabbt och samråden ofta begränsas till statsrådet och yrkeskamrarna.

Det så kallade ”människorättshuset” inrättades. Initiativet att samla de viktigaste oberoende myndigheterna med nyckelroller i skyddet av de grundläggande rättigheterna på samma plats slutfördes 2020. Människorättshuset sammanför CCDH, ombudsmannen för barnets rättigheter och centret för likabehandling. Målsättningen för människorättshuset är att underlätta medborgarnas tillgång till institutioner som skyddar grundläggande rättigheter och att förbättra samverkan mellan de olika institutionerna. CCDH är det ackrediterade institutet för mänskliga rättigheter i Luxemburg. Ombudsmannen för barnets rättigheter har som särskild uppgift att skydda rättigheterna för alla människor under 18 år. Centret för likabehandling är jämställdhetsorganet i Luxemburg.

Även om covid-19-pandemin påverkade icke-statliga organisationers arbete förblir Luxemburgs offentliga rum öppet. Sedan april 2020 har insamlingskampanjer och upplysnings- och informationsaktiviteter ställts in på grund av covid-19-pandemin. Icke-statliga organisationer rapporterade att avbrottet i föreningsverksamheten åtföljdes av ekonomiska konsekvenser. I november 2020 lade regeringen emellertid fram olika bidragsprojekt och kriterierna för stödberättigande.

Bilaga I: Källförteckning i alfabetisk ordning*

* Förteckningen över bidrag som mottagits i samband med samrådet om 2021 års rapport om rättsstatsprincipen finns på https://ec.europa.eu/info/policies/justice-and-fundamental-rights/upholding-rule-law/rule-law/rule-law-mechanism/2021-rule-law-report-targeted-stakeholder-consultation .

Allmänna åklagarmyndigheten (2020), årsrapport 2019 ( https://justice.public.lu/content/dam/justice/fr/publications/rapport-activites-crf/rapport-crf-2019.pdf ).

Byrån för grundläggande rättigheter (2021), Legal environment and space of civil society organisations in supporting fundamental rights in Luxembourg.

Centrum för mediernas mångfald och mediefrihet (2021), övervakningsverktyget för mediepluralism 2021 ( https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2021/ ).

Civicus, kartläggning av det offentliga rummet – Luxemburg ( https://monitor.civicus.org/country/luzembourg/ ).

Deputeradekammaren, Chambre des Députés (2019),interna regler, version från 2019 ( https://chd.lu/wps/wcm/connect/public/5abf3456-f398-4259-a831-20788c0f208c/reglementjuli2019.pdf?MOD=AJPERES&ContentCache=NONE&CACHE=NONE&CVID=mOb0p1W&CVID=mOb0p1W ).

Det europeiska nätverket för nationella institutioner för mänskliga rättigheter (ENNHRI) (2020), ENNHRI:s bidrag till 2021 års rapport om rättsstatsprincipen.

Etikkommittén (2020), etikkommitténs yttrande (Avis du comité d'éthique) (22.4.2020) ( https://gouvernement.lu/dam-assets/systeme-politique/gouvernement/rb-code-deontologie/Avis-du-comite-d-ethique-24042020-.pdf ).

Europarådet: Ministerkommittén (2010), ministerkommitténs rekommendation CM/Rec(2010)12 till medlemsstaterna om domares oberoende, effektivitet och ansvar.

Europarådet: plattform för att främja skyddet av journalistik och journalisters säkerhet – Luxemburg. ( https://www.coe.int/en/web/media-freedom/luxembourg ).

Europarådet: Venedigkommissionen (2020), Opinion No. 1002/2020 on urgent interim opinion on the draft new constitution of Bulgaria (CDL-AD(2020)035).

Europeiska kommissionen (2019–2021), resultattavlan för rättskipningen i EU.

Europeiska kommissionen (2020), 2020 års rapport om rättsstatsprincipen, landskapitel om situationen i fråga om rättsstatsprincipen i Luxemburg.

Generaldirektoratet för kommunikation (2020a), Flash Eurobarometer 482 om företagens inställning till korruption i EU.