Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Uppföljning, utvärdering och optimering av FoTU-insatsernas ekonomiska och sociala verkan: Från femte till sjätte ramprogrammet"

(2000/C 367/15)

Den 2 mars 2000 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att med beaktande av artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Uppföljning, utvärdering och optimering av FoTU-insatsernas ekonomiska och sociala verkan: Från femte till sjätte ramprogrammet".

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 1 september 2000. Föredragande var Giannino Bernabei.

Ekonomiska och sociala kommittén antog vid sin 375:e plenarsession den 20-21 september 2000 (sammanträdet den 21 september) följande yttrande med 46 röster för och 1 röst emot.

1. Rekommendationer

Bakgrund

1.1. Det femte ramprogrammets nya inriktning och integrerade strategi som syftar till att lösa problem för medborgare, företag och samhälle och som vunnit gehör bland gemenskapens institutioner och deras nationella samtalspartner.

1.2. Det fortsatta behovet av en synligare och mer verkningsfull forskning inom EU, som tar hänsyn till de nya utmaningarna i samband med globaliseringen, den alltmer kunskapsbaserade ekonomin och den förestående utvidgningen av unionen.

1.3. Behovet av en första kritisk granskning av de administrativa, organisatoriska och strukturella problem som är förenade med 5:e ramprogrammet och som försvårar genomförandet av dess ambitiösa mål.

1.4. Det oeftergivliga kravet att lämna inriktningen på projektfinansiering och i stället satsa på kvalitet och spetskompetens och på att uppnå och följa upp resultat, varigenom de integrerade forskningsinsatserna skall legitimeras, utvärderas och korrigeras.

1.5. ESK rekommenderar kommissionen, parlamentet och rådet att vid den stundande översynen av 5:e ramprogrammet vidta följande åtgärder i syfte att optimera dess socioekonomiska verkan:

1.5.1. Förstärkning och utveckling av nyckelåtgärderna, vars livslängd skall motiveras genom system för bedömning, uppföljning, utvärdering och framtidsanalyser.

1.5.2. Företräde åt ett fåtal projektkluster med lämplig kritisk massa som inbegriper samtliga aktörer, framför allt slutanvändare och små och medelstora företag, och med riktade åtgärder se till att småföretag och hantverksföretag mobiliseras, eftersom dessa företag utgör en viktig potential för utveckling, nyskapande och överföring av teknik.

1.5.3. Justering av de horisontella programmens inre mekanismer, som förhindrar en sammankoppling med de vertikala åtgärderna och gör den tilltänkta matrisuppläggningen meningslös och ineffektiv när det gäller samordning, innovation och halvtidskontroll av planerna för tekniska tillämpningar.

1.5.4. Ansvarsfördelning för intern och extern samordning av program, nyckelåtgärder och innovationsenheter, som för närvarande är helt maktlösa och står utan både service och finansiella anslag. Vidare måste planerna för tekniska tillämpningar ses över genom intensifierade halvtidskontroller.

1.5.5. Förenklade förfaranden och minskade kostnader för dessa.

1.5.6. Fastställande av klarare och enhetligare urvals- och utvärderingskriterier, framför allt vad gäller socioekonomiska aspekter och europeiskt mervärde, och undvikande av långdragna utvärderingsprocedurer (over-evaluation).

1.6. Vad gäller vägen mot 6:e ramprogrammet uppmanas kommissionen, parlamentet och rådet att:

1.6.1. Vidta åtgärder för en gemenskapsstrategi som grundar sig på en kärna av gemensamma prioriteringar och som riktar in sig på ett kraftigt minskat antal nyckelåtgärder.

1.6.2. Skapa en ram inom denna strategi som på ett offensivt sätt tar sig an alla tekniska utmaningar och som kan mobilisera all kompetens i Europa, såsom företag, universitet, forskningscentra, gemenskapens myndigheter samt nationella och lokala myndigheter, samtidigt som unionen behåller en dominerande roll.

1.6.3. Upprätta och befästa ett öppet strategiskt informationssystem som skall vara till gagn för beslutsordningen inom forskning och teknik och genom vilket en kontinuerlig process skall utvecklas för bedömning, övervakning, utvärdering och framtidsanalyser, detta med stöd av Gemensamma forskningscentret, i dess nya mellaninstitutionella roll, och IPTS.

1.6.4. Tillämpa subsidiaritetsprincipen även på gemenskapens forskningsverksamhet för att identifiera och definiera behörighet, kapacitet och ansvar på olika nivåer.

1.6.5. Koncentrera gemenskapens forskningsinsatser till att begränsat antal prioriteringar, på vilka ett fåtal större projekt på lång och medellång sikt skall appliceras, med en större kritisk massa och under direkt tillsyn av kommissionen för att därigenom garantera spetskompetens, europeiskt mervärde och uppföljning.

1.6.6. Möjliggöra förvaltning av småskaliga projekt på decentraliserad nationell och lokal nivå genom förenklade förfaranden som handhas av erkända decentraliserade organ, bl.a. med hjälp av globalt stöd. Härvidlag bör man aktivera och stärka mekanismer för finansieringslösningar för små och medelstora företag och för nya företag, till exempel genom Joint European Venture, och dra full nytta av "euroeffekten" från och med 2002.

1.6.7. Säkerställa att förvaltningen av ett system för stipendier, vidareutbildning och rörlighet likaledes sker på decentraliserad nivå, samtidigt som kriterierna för transnationalitet och för förenligheten med gemenskapens strategiska prioriteringar bevaras.

1.6.8. Lansera nya gemenskapsåtgärder för FoTU på regional nivå i syfte att främja tekniska innovationer och forskningsinfrastrukturer till förmån för näringslivet och den akademiska världen, med nära band mellan interregionala nätverk och EU:s politik för regionerna och informationssamhället.

1.6.9. Utnyttja de instrument som fördraget medger, i synnerhet den variabla geometrin, gemenskapsdeltagande och samriskprojekt i enlighet med fördragets föreskrifter. I synnerhet den variabla geometrin bör utnyttjas i fråga om kunskaps- och kompetenscentra.

1.6.10. Rationalisera och förenkla förvaltningen i dess helhet genom skilda förfaranden mellan stora prioriterade projekt och småskaliga sådana, vars förfaranden skall vara användarvänliga, enkla, snabba och decentraliserade.

1.6.11. Bemyndiga kommissionen att samordna och säkerställa ett effektivt och billigt funktionssätt för det strategiska informationssystemet, svara för kvalitets-, expertis- och öppenhetskontrollen, trygga en effektiv samordning mellan program och nyckelåtgärder och se till att dessa är tillgängliga och förenliga med program och initiativ på andra relevanta gemenskapsområden.

2. Yttrandets mål, syften och begränsningar

2.1. Kommittén instämmer i den nya inriktningen för den fleråriga programplaneringen som antogs för FoTU-åtgärderna i och med 5:e ramprogrammet men vill samtidigt peka på en del krav som måste uppfyllas för ett lyckat genomförande.

2.2. Syftet med kommitténs initiativyttrande är huvudsakligen att undersöka om och i vilken utsträckning den nya inriktningen motsvarat och alltjämt motsvarar de uppställda målen och de krav som ställs av forskningens aktörer och användare, av politiska beslutsfattare samt av det europeiska samhället och dess invånare i allmänhet.

2.3. Detta är inget självändamål med enda uppgift att rättfärdiga tidigare åtgärder, utan skall i stället bidra till att

- skapa en bättre förståelse för aktuella insatser,

- identifiera de justeringar som är nödvändiga att företa i gemenskapsåtgärderna vad gäller flexibilitet, effektivitet och tydlighet,

- staka ut riktlinjer för en gemensam åtgärdsstrategi inför framtiden, vilket är en nödvändighet för ett successivt genomförande av det sjätte ramprogrammet 2002-2006, detta tillsammans med de andra instrument som tillhandahålls av EG-fördragets avdelning XVIII, framför allt artiklarna 165, 168, 169, 171.

2.4. Kommittén är medveten om den nuvarande verksamhetens begränsningar till följd av de alltför snäva tidsramarna mellan å ena sidan införandet av 5:e ramprogrammet och delprogrammen och å andra sidan genomförandet till dags dato av respektive arbetsprogram, infordran av förslag, urval och ingående av avtal, samt otillräckligheten i existerande strukturer för information, övervakning, bedömning, utvärdering och framtidsanalyser.

2.5. Till detta skall läggas dels de tekniska svårigheter och kunskapsteoretiska luckor som fortfarande till stor del råder inom nuvarande system för utvärdering av de socioekonomiska effekterna, dels nödvändigheten av att skapa jämvikt mellan behov på kort sikt och forskning som bedrivs på lång eller medellång sikt, dels kravet att undvika alltför utdragna och tungrodda procedurer inom utvärderingssystemet.

2.6. Kommittén anser emellertid att den nya integrerade strategin för forskning och teknisk innovation, mer flexibel och mer direkt inriktad på problemlösningar för medborgare och företag och för det samhälle som unionen föresatt sig att skapa, är ett steg i rätt riktning under förutsättning att den genomförs på ett enkelt, effektivt, öppet och användarvänligt sätt som gör de uppställda målen rättvisa. Enligt kommittén måste en kontinuerlig och systematisk utvärdering, där de olika aktörerna och aktionsnivåerna tillåts interagera, göras till en integrerad del av den sociala forsknings- och innovationsprocessen; denna skall lägga en gemensam grund för en process för skapande, utbyte och allmän spridning av kunskaper och gynna erkännandet av forskningen, bl.a. genom en lämplig och omfattande riskbedömning.

3. Innehållet i gemenskapens nuvarande forsknings- och utvecklingspolitik

3.1. Det femte fleråriga FoTU-programmet trädde i kraft 1999 och kommer att avslutas 2002; programmet ger full tillämpning åt Europaparlamentets och rådets beslut av den 22 december 1998(1) om ramprogrammet för EG och ramprogrammet för Euratom liksom åt rådets beslut av den 25 januari 1999 om delprogrammen(2) och fullbordar den rad av åtgärder som skall vidtas enligt artikel 166 ff. i EG-fördraget och artikel 7 ff. i Euratom-fördraget; Ekonomiska och sociala kommittén har i enlighet med dessa åtagit sig sin roll som rådgivare och initiativtagare(3) i varje led av denna process.

3.2. Den nya inriktningen och integrerade strategin som syftar till att lösa problem för medborgare, företag och samhälle har vunnit gehör bland institutionerna och deras samtalspartner på europeisk och nationell nivå och har på ett omvälvande sätt förändrat gemenskapens FoTU-politik. Forskningen har försetts med ekonomiska och sociala förtecken, en helhetssyn som ligger i linje med gemenskapens övriga politikområden har införts, och ett större och allmänt åtagande att undanröja den europeiska innovationsparadoxen har gjorts.

3.3. Konsekvenserna av denna strategi, där problemlösning står i centrum för forskningsverksamheten med hjälp av bidrag från forskningens olika aktörer och användare, har varit många och inte helt utan problem och komplikationer:

3.3.1. Behovet av "simultaneous engineering" har framtvingat en kombination av olika forskningsdiscipliner och -aktörer - allt från grundforskning till tillämpad forskning och innovation inom teknik och demonstration, från universitet till små och medelstora företag, från offentliga och privata forskningscentra till industri och slutanvändare - i en utvecklingsprocess som redan från början involverar de element som borgar för att resultaten på ett effektivt vis omsätts i industriell och kommersiell framgång.

3.3.2. Forskningsinsatserna måste sättas in i en övergripande strategi för en konkurrenskraftig gemenskapspolitik inom forskning och teknisk utveckling, detta för att skapa den gemensamma referenspunkt på europeisk nivå, gemenskapsnivå samt nationell och regional nivå som krävs för att det europeiska systemets konkurrenskraft på ett kontinuerligt och effektivt sätt skall främjas.

3.3.3. De nya riktlinjerna för förfaranden, förvaltning och rådgivning inom ramprogrammets nya integrerade strategi måste resultera i informationspaket och årliga arbetsprogram samt i infordran av förslag som är mer problemorienterade. Detta skulle gynna den spontana uppkomsten av preliminära projektkluster, som motsvarar förvaltningsstrukturerna och förvaltarnas yrkesprofiler, genom att fastställa klara kriterier och system för urval och feedback till förslagsställarna.

3.3.4. System för teknisk och industriell övervakning, bedömning och utvärdering av FoTU-åtgärderna måste undersöka åtgärdernas effektivitet när det gäller att uppnå målen och samtidigt säkerställa deras flexibilitet och lämplighet i samband med de nya utmaningarna. Detta skulle lägga grunden för de scenarier som de politiska beslutsfattarna behöver för att på ett flexibelt sätt kunna styra de nya strategiska valen i rätt riktning.

3.3.5. Behovet av att skapa en kritisk massa av resurser, tillräcklig för att koncentrera insatserna till ett begränsat antal nyckelåtgärder, har nödvändiggjort ett nytt instrument i form av kluster av små och stora forskningsprojekt (tillämpad, generisk och grundläggande forskning samt demonstration) som skall inriktas på en utmaning eller ett problem av allmänt europeiskt intresse vars mål är kvantifierbara och tidsbegränsade och som betingas av faktiskt uppnådda resultat.

3.3.6. Att införa interna och externa samordningsfunktioner i varje program och nyckelåtgärd innebär att särskilda funktioner måste anges och innovationsceller skapas ad hoc inom ramen för nyckelåtgärderna och programmen.

3.3.7. Det har ansetts nödvändigt att skapa en permanent plattform för dialog och konfrontation mellan experter, industri, beslutsfattare samt ekonomiska och sociala aktörer för att garantera att de nya tekniska utmaningarna, de nya rönen och deras tillämpning integreras, valideras och accepteras fullt ut. En lämplig förvaltning av forskningens utveckling skulle på så vis bidra till ökat välstånd och förbättrad livskvalitet inom ramen för en konkurrenskraftig tillväxt.

3.4. Eftersom FoTU-politikens femte ramprogram förfogar över en gemenskapsfinansiering på 15 miljarder euro på mindre än fyra år, samtidigt som det aktiverar runt det dubbla och involverar 30 länder(4) - inklusive kandidatländerna - och 11 officiella språk, fanns och finns alltjämt kravet på att detta skall tillföra ett europeiskt mervärde och svara mot socioekonomiska krav, krav på konkurrensförmåga på världsmarknaden samt krav på såväl kritisk koncentration som kritisk massa och en förstärkning av samarbetet inom och utom Europa, bl.a. genom en stor och attraktiv forskargemenskap med vetenskaplig och teknisk spetskompetens som borgar för en harmonisk och kontinuerlig utveckling i hela EU.

3.5. Utvecklingen av integrerade och riktade åtgärder har enligt kommitténs uppfattning försvårat genomförandet och kontrollen av ramprogrammet, ökat kraven på synergier mellan enskilda projekt inom klustren, med uppenbara följder för målsättningarnas precision och tydlighet, och även skärpt kraven på plausibla forskningsresultat och på utvärderingen, tillgodogörandet och utnyttjandet av dessa, även när det gäller kontrollerbarheten och valideringen av mellanliggande resultat.

3.6. Av dessa skäl anser kommittén att forskningen inom EU måste få större verkan. Mekanismer måste skapas för överläggningar mellan samtliga aktörer, bl.a. med tanke på EU:s utvidgning, och samtliga de instrument som fördraget medger inom politiken för forskning, utveckling och teknisk innovation måste utnyttjas; framför allt avses här artikel 165 om samordningen av gemenskapens och medlemsstaternas verksamhet, artikel 168 om tilläggsprogrammen, artikel 169 om gemenskapens deltagande i flera medlemsstaters program, artikel 171 om gemensamma företag samt artikel 170, enligt vilken samarbete kan ske med andra europeiska och internationella forskningsinstitut.

3.7. Precis som kommissionen underströk i sitt meddelande "Mot ett europeiskt område för forskningsverksamhet", över vilket kommittén antagit ett utförligt yttrande(5), är gemenskapsforskningens utveckling tydligt beroende av ett generellt sett gynnsammare forskningsklimat i Europa liksom av en gemensam och samlad insats med samverkan mellan program på europeisk, nationell, regional nivå och gemenskapsnivå, där den vetenskapliga och tekniska spetskompetensen skärps över hela unionen, som därigenom görs attraktiv för den europeiska och internationella forskargemenskapen.

3.8. Vid det extrainsatta toppmötet i Lissabon den 23-24 mars 2000 framhölls i ordförandeskapets slutsatser att "Forskning på nationell nivå och unionsnivå måste integreras och samordnas bättre för att göra dem så effektiva och innovativa som möjligt och säkerställa att Europa erbjuder attraktiva framtidsutsikter för de största begåvningarna"; de möjligheter som medges i fördraget skall utnyttjas fullt ut liksom alla andra lämpliga metoder, bland annat frivilliga åtaganden, för att detta mål skall kunna uppnås på ett flexibelt, decentraliserat och obyråkratiskt sätt.

3.9. Europeiska rådet i Feira den 19-20 juni 2000 välkomnade åtagandena att: skapa mekanismer för att knyta samman nationella program med gemenskapsprogram och att före 2001 registrera centra för spetsforskning och spetsutveckling i samtliga medlemsstater; uppmuntra utvecklingen av en öppen samordningsmetod för en komparativ analys av den nationella forsknings- och utvecklingspolitiken och att före juni 2000 fastställa lämpliga indikatorer för detta; underlätta inrättandet av ett omfattande bredbandsnätverk med hög kapacitet för vetenskaplig kommunikation före 2001 i syfte att förena forskningscentra, universitet och skolor; undanröja hinder för forskares fria rörlighet före 2002 och skapa ett attraktivare forskningsklimat; ta fram instrument till ett rimligt pris för gemenskapspatent och bruksmodellskydd före 2001; genomföra särskilda åtgärder för att uppmuntra de viktigaste formerna av samspel i innovationsnätverken mellan företag och finansmarknader, mellan forskning/utveckling och utbildningsanstalter samt mellan rådgivningsenheter och teknikmarknader; stärka synergieffekterna med Cost- och Eureka-initiativen; uppmuntra forskarkarriärer och forskarutbyten med tredje länder liksom ett ökat kvinnligt deltagande i forskningen.

3.9.1. Europeiska rådet i Feira välkomnade också antagandet av Europeiska stadgan för småföretag, vars åttonde handlingslinje omfattar rekommendationer för att stärka småföretagens tekniska kapacitet, framför allt genom att stärka befintliga program som syftar till att främja spridningen av innovationer och teknik till småföretagen samt förbättra småföretagens förmåga att tillämpa den nya tekniken.

3.10. Vidare är det uppenbart att kunskapssamhällets snabbt ökande potential, med ett dynamiskt klimat där den nya datatekniken kommer till full användning, i sig är en betydande faktor för de fleråriga FoTU-åtgärdernas effekter, genomförandevillkor och framtida inriktning.

4. Instrument för utvärdering och effektmätning: mot ett kontinuerligt och systematiskt förfarande

4.1. Kommitténs ståndpunkt är att det krävs förbättrad samordning av dels informationsinsatserna, statistikinsamlingen och utformningen av indikatorer, dels uppföljning, utvärdering och planering. Det gäller också att regelbundet och systematiskt utarbeta sammanfattande uppställningar ("resultattavlor") avseende möjligheterna till tillgång och enkelt utnyttjande av löpande åtgärder i varje medlemsstat och på Europanivå.

4.2. I fråga om informationsarbetet fastställer EG-fördragets artikel 173 ett direkt rättsligt åliggande att överlämna en årlig rapport till Europaparlamentet och rådet om verksamheterna inom området för forskning och teknisk utveckling och spridningen av resultaten av dessa verksamheter samt om arbetsprogrammet för det innevarande året. Det föreskrivs också att man skall presentera årsstatistik om FoTU och en EU-rapport om forsknings- och teknikindikatorer. Här kommer databanken Cordis till stor nytta.

4.3. När det gäller kontroll- och uppföljningsåtgärder föreskriver EP:s och rådets beslut om 5:e ramprogrammet att detta skall följas upp kontinuerligt och systematiskt på årsbasis, liksom delprogrammen. Dessutom kontrollerar revisionsrätten den finansiella förvaltningen och utgifterna inom ramen för sina rapporter om gemenskapens interna policy.

4.4. Beträffande utvärderingsmekanismerna planerar man att innan några förslag om 6:e ramprogrammet läggs fram publicera oberoende utvärderingsrapporter med fem års mellanrum för både ramprogrammet och delprogrammen. Slutsatserna skall kompletteras med kommissionens kommentarer och översändas till EP, rådet, Regionkommittén och Ekonomiska och sociala kommittén. Kommissionen skall också lägga fram en översynsrapport om det löpande ramprogrammet efter halva programperioden, som skall innefatta analyser och utvärderingar som utgångspunkt för eventuella nya riktlinjer i flexibel anda.

4.5. Ett samrådssystem har införts i ramprogrammet i form av de permanenta externa rådgivande grupper som följer de specifika programmen och nyckelåtgärderna, och kommissionen har inrättat "paneler" för att initiera forskningsinsatser. Därmed finns det en uppföljnings- och utvärderingsorganisation som är utomordentligt komplex och sammansatt, och kommittén menar att detta förutsätter dels stora samordningsinsatser, dels samtrimning och intern rationalisering av uppföljningsmekanismerna. I annat fall riskerar de egentliga FoTU-projekten och aktiviteterna att "kvävas" av byråkratisk överbelastning.

4.6. Helhetsbilden kompletteras med de utvärderingsåtgärder som föreskrivs av vissa delprogram, särskilt "den mänskliga potentialen" inom nyckelåtgärden "att förbättra den socioekonomiska kunskapsbasen". Gemensamma forskningscentret har till uppgift att lägga fram teknisk-ekonomiska analyser till stöd för de europeiska beslutsfattarna, samtidigt som man bevakar och analyserar forsknings- och teknikutvecklingen, dess återverkningar på alla samhällssektorer, dess samspel på arbetslivets område och dess framtida politiska effekter. I detta sammanhang kan institutet för teknologiska framtidsstudier i Sevilla spela en nyckelroll.

4.7. Systemet för bedömning av förslagen måste också bygga på gemensamma och logiska kriterier. Detta är speciellt viktigt med hänsyn till att den allmänna mekanismen för bevakning, uppföljning och utvärdering skall fungera som en sammanhängande helhet.

4.8. Det är direkt avgörande att formulera klara och preciserade kriterier för forskningsresultat och socioekonomiska faktorer, och att klargöra att ramprogrammets nya uppläggning med inriktning på problemlösning skall vara sektors- och ämnesövergripande.

4.9. För att bedöma den socioekonomiska effekten av gemenskapsforskningens huvudinstrument för flerårig programplanering gäller det sammanfattningsvis att se till att uppföljnings- och utvärderingssystemet blir kontinuerligt och systematiskt, samtidigt som man försöker rationalisera det och minska byråkratin. Det är inte ett slutet system som krävs - en enkel, formell översättning av faktorer med intern giltighet - utan ett som flexibelt och effektivt kan klara utmaningarna för det europeiska näringslivets konkurrenskraft, inramat i en strategisk framtidsvision på medellång sikt som är föregripande, flexibel och gemensam.

4.10. Denna strategiska referensram skall också innefatta utvärderingar av och framtidsperspektiv för forskningsinsatserna inom de övriga europeiska initiativen - Eureka, Cost, Embo, Esa osv. - och de nationella och regionala FoTU-initiativen, i form av jämförande analyser och "resultattavlor".

5. Mot en gemenskapsstrategi som bygger på en kärna av gemensamma prioriteringar

5.1. Det finns så många olika aktörer, beslutsnivåer och insatsmöjligheter (i Europa, inom gemenskapen, nationellt och regionalt) som ligger bakom de politiska besluten att man enligt kommitténs uppfattning måste åstadkomma en gemensam strategisk bas för att definiera de prioriterade teknik- och forskningsmålen och med inriktning på samhällets ekonomiska, sociala och industriella problem. En sådan strategi är oumbärlig när det gäller att sprida forskningsinsatserna till olika nivåer. På så sätt går det att besvara frågan "Vem gör vad?" ur det europeiska forskningsområdets perspektiv och i en strävan efter konsekvens och kompletterande uppgifter.

5.2. I anslutning till detta vill kommittén understryka vikten av följande:

5.2.1. Det gäller att skapa och befästa ett öppet strategiskt informationssystem(6) som stöd för beslutsprocessen inom forskning och teknik, genom att inrätta ett infrastrukturnät som samlar erfarenheter, resurser, institutioner och teknik- och kunskapsbaser på olika regionala, nationella och sektorsbundna nivåer. Nätet kan också etablera direkta kopplingar mellan berörda aktörer genom att stimulera till inbördes samarbete.

5.2.2. Denna strategiska kunskapsram måste bli inledningen till ett kontinuerligt kretslopp av information, uppföljning, utvärdering och planering, i syfte att stödja utvecklingen av forsknings- och innovationsinsatserna. Det handlar om att etablera kontaktytor mellan de olika aktörerna och den breda allmänheten, även genom ökad användning av olika media för att vinna ökad förståelse och demokratisera arbetet med att välja tekniska lösningar för framtiden.

5.2.3. Metoderna för datainsamling bör harmoniseras på Europa-, gemenskaps-, nations- och regionnivåerna, för bästa möjliga jämförbarhet och kommunikation mellan nätverken och databankerna. Det är också viktigt att införa ett gemensamt språkbruk för de olika aktörerna och nivåerna.

5.2.4. Programmen för strategiska informationssystem bör helt integreras i tillgängliga gemenskapsinstrument för FoTU i enlighet med föreskrifterna i EG-fördragets avdelning XVIII.

5.2.5. Både de som är verksamma inom forskning och innovation, de som utnyttjar rönen, de politiska beslutsfattarna och arbetslivets aktörer (bland annat via Ekonomiska och sociala kommittén) måste fullt ut engageras i utvecklingen av programmen. Det gäller att etablera plattformar för dialog och gränssnitt för olika data och scenarier, med ett språkbruk som är lättillgängligt och målinriktat. Därmed blir det möjligt att gemensamt bygga på kunskaper och att kartlägga politiska prioriteringar med ett "nedifrån-och-upp"-perspektiv. Allmänheten kan då också bedöma och bilda sig en uppfattning om forskningsinsatserna och de risker som dessa medför.

5.2.6. Det är viktigt att begränsa de direkta och indirekta kostnaderna och byråkratin för datainsamlingen. Principen bör vara att uppgifterna kan eller måste kunna föras in i systemet en enda gång, även om de sedan utnyttjas i olika syften, vid andra tillfällen och av olika aktörer.

5.2.7. De nya systemen för elektroniska nätverk, särskilt Internet och interna nät och eventuella vidareutvecklingar såsom det datornät som CERN experimenterat fram, bör utnyttjas maximalt för att säkerställa en flexibel och kostnadseffektiv tillämpning av det integrerade systemet för strategisk information på problem som blir alltmer komplexa, sammanflätade och tvärvetenskapliga.

5.3. Kommittén menar slutligen att den gemensamma strategiska ramen bör leda fram till ett mindre antal gemensamt överenskomna prioriteringar med följande syften:

- Att skapa möjligheter att koppla samman de olika nivåerna och aktörerna inom en logisk helhet.

- Att uppmärksamma att forskningens mål är mångskiftande på olika nivåer - företag, region, medlemsstat, EU och Europa - och att dessa verksamhetsområden måste respekteras. Det handlar emellertid också om att skapa samordnings- och kompletteringsvinster dem emellan.

5.4. Den europeiska gemensamma strategiramen bör ha tonvikt på följande:

- En optimal totalnivå för finansieringsresurserna är en nödvändighet för att EU skall kunna förstärka sin konkurrensposition och kontakterna med de viktigaste samarbetsparterna. Hänsyn måste tas till den ackumulerade effekten av investeringar i FoTU och kunskapsutveckling.

- Det bör vara ett begränsat antal prioriteringar som Europas, gemenskapens och delstaternas resurser koncentreras på och samordnas kring. På så sätt kan man undvika dubbelarbete och få de olika nivåerna att komplettera varandra.

- Formuleringen av prioriteringarna på de olika nivåerna är betydelsefull, särskilt med avseende på att ge nationsnivån större handlingsutrymme beträffande universitetens grundforskning, men också när det gäller att skapa kopplingar till nätverken av kunskaps- och kompetenscentra med finansiering enligt olika modeller. På den regionala nivån behövs ökade möjligheter att främja utvecklingen av särskilt de mindre företagens satsningar på FoTU och innovation och de mänskliga resursernas rörlighet mellan universitet och näringsliv, och samtidigt måste gemenskapsinsatser genomföras till stöd för nätverk mellan regioner och över nationsgränser. På gemenskapsnivå krävs brett upplagda projekt för teknisk, vetenskaplig och industriell samverkan som endast blir genomförbara när man samlar en kritisk massa av ekonomiska och mänskliga resurser och koncentrerar insatserna på ett begränsat antal målsättningar för att möta de stora utmaningarna på det globala planet.

6. Det nya synsättet på femårsplaneringen av gemenskapens FoTU

6.1. Den nya ekonomin har medfört att dynamiken i det industriella, vetenskapliga och tekniska samarbetet utvecklats mycket snabbt och att det nu finns nyskapande operationella instrument för att göra detta samarbete effektivare.

6.2. Globaliseringen har gjort att det blivit viktigare än någonsin att klara konkurrensen på den nya teknikens område. Den industriella och kommersiella tillämpningen av forskningsresultaten i avancerade tekniska produkter blir ett grundläggande konkurrenskriterium. Den snabba överföringen och integreringen av kunskaperna i de produkter som ställs till samhällets förfogande har medfört att tidshorisonten för marknadslansering blivit den kritiska faktorn.

6.3. Ett ekonomiskt system som baseras på kunskaper har tydliggjort att Europa har olika svaga punkter i förhållande till den övriga världen i fråga om förmågan att kombinera forskningskunnande och företagarkultur i en interaktiv innovationsprocess och under ekonomiska och regleringsmässiga villkor som gynnar immateriella investeringar, särskilt inom den privata sektorn och i nätverket mellan universitetsvärld, näringsliv och forskningscentra.

6.4. Med hänsyn till utvidgningen kommer ett större EU att innebära förvärrade marginaliseringsproblem på grund av strukturella och infrastrukturella brister. Övergångsekonomierna har också en otillräcklig ekonomisk och industriell stomme, och förutom rådande skillnader i socioekonomiska villkor är de teknologiska klyftorna ännu allvarligare. EU måste kunna bevara och stärka den framstående vetenskapliga potential som finns i dessa länder och integrera den med gemenskapens forskningssystem, samtidigt som man främjar en inriktning på att lösa dessa ekonomiers ekonomiska, sociala och industriella problem.

6.5. Att reducera unionens FoTU-aktiviteter till "en kompletterande servicedisk", där det finns tillgång till resurser som kompletterar eller konkurrerar med de 15, 21 eller 30 medlemsstaternas, innebär att nedvärdera gemenskapsforskningens potentiella bidrag och hävda att det är betydelselöst.

6.6. De tekniska processer som utnyttjas på världsnivå förändras och föråldras snabbt och gör det nödvändigt med hög prognoskapacitet, flexibilitet och snabba beslut. Därigenom kan tillräckligt vetenskapligt, tekniskt och industriellt kunnande byggas upp, både för att möta de nya utmaningarna och för att hantera de nya risker som dessa utmaningar innebär.

6.7. Kostnaderna för forskningen har ökat exponentiellt, och det blir alltmer nödvändigt med kraftsamling för att nå några betydande och lönsamma resultat. Det måste bli fler allianser på FoTU-området, samtidigt som samverkan mellan universitetsvärlden och grundforskningen måste betonas.

6.8. Forskningens dynamik - i hög grad avhängig av universiteten och de statliga och privata laboratorierna - måste ges attraktiva och öppet redovisade villkor som främjar forskarnas karriärutveckling och rörlighet genom ändamålsenliga kontaktytor mellan forskning och näringsliv.

7. 5:e ramprogrammets socioekonomiska effekter: allmänna ramar

7.1. Det saknas visserligen en strategisk ram som definierats gemensamt, det förekommer kompletterande och parallella aktiviteter och de övriga insatsmöjligheter som är föreskrivna i fråga om FoTU har inte tagits i bruk, men ramarna för det europeiska samarbetet har börjat utvecklas mot ett nytt angreppssätt som bygger på nyckelåtgärder, strategiskt samarbete, integrering (redan i utgångsläget) av mekanismer för tillämpning och omsättning av resultaten i nya kommersiella produkter samt koncentration på större projekt än tidigare.

7.2. Via uppföljnings- och utvärderingsanalyser är det svårt att urskilja nyhetsfaktorerna - i positiv eller negativ bemärkelse - eftersom dagsläget präglas av effekterna från 3:e ramprogrammets projekt och av de projekt inom 4:e ramprogrammet som fortfarande pågår, samtidigt som man först för några månader sedan avslutade förhandlingarna om kontrakt för genomförande av 5:e ramprogrammets nya projekt (som i regel täcker en treårsperiod).

7.3. Det har trots allt kommit vissa allmänna indikationer från olika källor som redan i dagsläget, under vissa villkor, kan utnyttjas både för att justera och omstrukturera 5:e ramprogrammets löpande aktiviteter och för att i högre grad anpassa 6:e ramprogrammet till det europeiska forskningsområdet, till genomförandet av alla FoTU-instrument som EG-fördraget föreskriver och - framför allt - till uppgiften att rationalisera och förenkla gemenskapsinterventionerna och göra dem mer konkurrenskraftiga inför unionens utvidgning.

7.4. Man har redan stött på en lång rad problem i fråga om förfaranden, utvärderingssystem och kriterier, och med avseende på den alltför okoncentrerade uppföljningen och de många misslyckade projekten. Parallellt förstärks tendensen att budgetarna för de föreslagna projekten skärs ned systematiskt, vilket får till följd att resurserna "pulvriseras" på alltför många mikroprojekt.

7.5. Av de 16000 förslag som lades fram 1999 valde man ut 3500. Vart sjätte eller sjunde projekt misslyckades, och den alldeles för höga siffran är en besvikelse. Deltagandet från småföretagens, industrins och universitetens sida är emellertid uppmuntrande: 20-30 % för de små och medelstora företagens del och återstoden jämnt fördelad mellan industrin och universiteten. Antalet deltagare per projekt har stigit till i genomsnitt åtta och projektens totala storleksordning har ökat till 3,5 miljoner euro, med ett toppvärde på 4,5 miljoner euro för programmet "Hållbar tillväxt", som för övrigt haft en framgångsfrekvens på ett till tre, helt enligt förväntningarna, till skillnad från "Livskvalitet" där man nått framgång i mindre än ett av tio fall.

7.6. En första positiv iakttagelse är enligt kommittén att projekten blir mer omfattande: storleken har mer än fördubblats i förhållande till 4:e ramprogrammet, och de små och medelstora företagens representation har bibehållits eller till och med ökat.

7.7. Den integrerade uppläggningen på basis av projektgrupper (kluster) förutsatte en framåtblickande inställning med utgångspunkt i matriser där det går att kombinera tematiska inslag med horisontella aspekter som har anknytning till innovation, tekniska tillämpningar, utbildning, mänskliga resurser och internationellt samarbete. På detta plan visade det sig att projektgrupperna hade för komplicerad sammansättning, så att det krävdes alltför långa och svåra förhandlingar. Varken innovationsenheterna eller planerna för tekniska tillämpningar och matrissamordning förefaller vara faktorer som i sig förstärker ansvarstagandet och kan sätta i gång ett positivt kretslopp.

7.8. De som utvärderar, administrerar och utarbetar projekten borde ha haft tillgång till gemensamma utbildningsinsatser för att ge dem ökad medvetenhet och bättre förutsättningar att ta till sig 5:e ramprogrammets nya tekniska och "kulturella" angreppsmetod.

7.9. Bland de brister som tagits upp kan man särskilt nämna följande:

- Det finns ingen operativ och allmänt accepterad definition av mervärdet på europeisk nivå.

- De olika aktörerna på forskningsområdet fäster olika stor vikt vid de ekonomiska och sociala kriterierna och har olika metodik för att tillämpa dem.

- De ramar för upphovsmannarätten som tillämpas upplevs fortfarande som osäkra av deltagande parter.

- Byråkratin är alltför tungrodd när förslagsställarna skall lägga fram ärendena, och kostnaderna är ofta avskräckande. Det krävs alltför många uppgifter av dem som deltar i FoTU-projekt.

- Arbetsprogrammen och infordran av förslag är för komplicerade och otydliga. De är inte genomgående centrerade på klara och lättförståeliga tematiska prioriteringar, vilket resulterar i alltför hög misslyckandeprocent.

- I vissa fall är industrin praktiskt taget i minoritet bland deltagande parter, jämfört med universitetskretsar och forskningscentra, även om det inte gäller samtliga program.

- De som utvärderar förslagen har inte alltid relevanta kvalifikationer, framför allt inte med hänsyn till den tvärvetenskapliga och sektorsövergripande uppläggningen, och de är för många i förhållande till de valda projekten.

7.10. Beträffande de uppställda målen anser kommittén i alla händelser att den nya uppläggningen är en steg i rätt riktning, även om det krävs ytterligare ansträngningar för att hantera de behov som vi redovisat i fråga om utbildning och information, överblickbarhet och insyn och förenklade förfaranden, sänkta kostnader och sund förvaltning, klara och entydiga kriterier och införande av matriser som kan skapa förutsättningar för snabbare omsättning av resultaten i nyskapande kommersiella produkter.

7.11. För att den nya uppläggningen skall ha fortsatt giltighet bör man redan i dag arbeta konkret för att genomföra ramprogrammet fullt ut, genom att i högre grad lägga tonvikten vid koncentration, flexibilitet, öppenhet, klarhet och entydighet.

7.12. ESK menar att det är lämpligt att redan nu ta hänsyn till följande:

- Det gäller att utveckla och fördjupa nyckelåtgärderna. Alla faser av denna mekanism måste kunna stödjas på rutiner för utvärdering, uppföljning och planering.

- Det krävs ett angreppssätt som lyfter fram ett mindre antal projektgrupper som uppnår en kritisk massa och som engagerar samtliga aktörer, särskilt slutanvändarna och småföretagen.

- De horisontella programmens interna mekanismer bör finjusteras. De är ett hinder för sammankoppling med de vertikala åtgärderna och medför att den "teoretiska" matrisuppläggningen blir meningslös och ineffektiv när det gäller samordning, innovationsenheter och kontroll av tekniska genomförandeplaner på medellång sikt.

- Det är viktigt att reda ut ansvarsförhållandena beträffande den interna och externa samordningen av programmen, nyckelåtgärderna och innovationsenheterna, som för närvarande saknar både befogenheter, adekvat finansiering och stödtjänster. Man behöver också se över systemet med planer för tekniska tillämpningar och förstärka kontrollerna efter halva planperioden.

- Förfarandena behöver förenklas och kostnaderna reduceras.

- Kriterierna för urval och utvärdering bör göras klarare och mer entydiga, särskilt ur socioekonomisk synvinkel och med avseende på det europeiska "mervärdet".

- Få till stånd ett gemenskapspatent inom ramen för en politik för immateriell och industriell äganderätt som tar större hänsyn till behovet av gemenskapsforskning och av att öka dess mervärde.

8. Särskilda program och nyckelåtgärder inom 5:e ramprogrammet

8.1. ESK ser positivt på omvandlingen av ramprogrammets uppbyggnad. Det förnyade ramprogrammet är inriktat på ett begränsat antal tematiska och horisontella program samt Gemensamma forskningscentrets program och Euratomprogrammen. En dylik strävan efter begränsning skulle vara önskvärd vid fastställandet av forsknings- och teknologiprioriteringarna som ännu uppgår till flera hundra, medan det är nödvändigt att klarare avgränsa nyckelåtgärder, generisk teknik och tilläggsåtgärder samtidigt som informationsverksamheten, arbetsprogrammen och förfarandena för infordran av förslag förbättras.

8.2. Nedbantningen och rationaliseringen av programkommittéerna är enligt ESK:s uppfattning positiv. Det är också positivt att en direktörsgrupp bildats som kan spela en mer aktiv roll i integrationen av de vertikala tematiska programmen och de horisontella programmen. Positivt vore också att införa innovationsenheter för varje temaprogram och att bilda utomstående rådgivande grupper med uppgift att följa upp nyckelåtgärderna i riktning mot att lösa problem, dra nytta av tekniska upptäckter och möjliga affärsinvesteringar. Detta sistnämnda förslag har ännu inte genomförts i praktiken.

8.3. Instrumentet för nyckelåtgärder - vars uttalade avsikt är att i ett europeiskt perspektiv stödja överensstämmelse mellan medlemsstaternas forskningspolitik - är enligt ESK alltför långsamt och osynligt såväl inom de särskilda programmen, övriga program och övrig gemenskapspolitik som inom de nationella programmen och strategierna. ESK anser att det med tanke på jämförelse och framtida utveckling inte bara vore nyttigt, utan även nödvändigt att göra en jämförande analys mellan utvecklingen på gemenskapsnivå och nationell nivå med avseende på de teman och problemområden som omfattas av nyckelåtgärderna.

8.4. Det verkar som om instrumenten som skulle öka gemenskapsforskningens effekter vid genomförandet av program, nyckelåtgärder och olika projekt nästan inte tillämpats. ESK vill i detta avseende uttrycka sin oro över svårigheterna med att genomföra avsedd växelverkan, informationsspridning och värdering (t.ex. innovationsenheterna) när det gäller samordningsfunktionen för programdirektörer och instrument avsedda för programmet för förnyelse/små och medelstora företag. Det är absolut nödvändigt att se över de mekanismer som hindrar genomförandet av de horisontella delarna Inco, Inno-PME och Capital humain inom temaprogrammen.

8.5. Användningen av TIP (planer för genomförande av teknik) borde vara bättre definierad, systematiserad och gynnad bland såväl aktörer som bland kommissionens utvärderare och administratörer. Innovationsverksamheten bland små och medelstora företag borde i sin tur omfattas av ett nära samband med temaprogrammen och nyckelåtgärderna samt med strukturfondernas och sammanhållningsfondens nya program för 2000-2006, i syfte att införa en starkare regional prägel på FoTU-insatserna och innovationsverksamheten.

8.6. Enligt ESK bör man stärka klusterbildningen och granska sambanden mellan dessa kluster, behovet att göra det europeiska mervärdet mer synligt samt tendensen till ökade projektdimensioner. Klusterbildningen bör ledas av projektchefer med uppgift att sköta administration, urval och utvärdering av olika aktörers insatser i berörda projekt.

8.7. Samordningen av projekten, särskilda program och nyckelåtgärder å ena sidan samt andra FoTU-insatser på europeisk och internationell nivå å den andra (såsom Eureka, EMBO, ESA, CERN, osv.) är inte tillräckligt synliggjord och tillmäts inte heller särskilt stort värde, trots att det enligt ESK:s åsikt handlar om en väsentlig aspekt av gemenskapsverksamheten inom ramprogrammet samt inom det europeiska forskningsområdet.

8.8. Gemenskapsforskningens internationella verksamhet ser ut att svara mot kriterier som är mer formella än verkliga, vilka i sig inte har något gemensamt med temaprogrammen, och drunknar i den tunga administrationen och urvattnas därmed. FoTU-insatserna i unionens utrikespolitik är enligt ESK av största betydelse, särskilt då de sätts i samband med insatserna i anslutningsfonden och programmen Phare, Tacis och Meda samt samarbetsprogrammen för länderna i Latinamerika och Asien.

8.8.1. Den internationella dimensionen av gemenskapsforskningen bör inom prioritetssektorerna nå upp till en nivå som inte är lägre än i någon annan region eller något annat land i världen. Den slutliga utvärderingen av resultaten inom gemenskapsforskningens strategiska ram måste därför beakta uppnådd nivå i en global jämförelse.

8.8.2. En annan viktig internationell funktion är att stödja samarbetet med andra länder, såväl dem som ligger nära gemenskapen som andra länder och regioner. Man bör också skapa ett klimat och en miljö som gynnar forskning och industri i andra regioner och länder.

8.9. Vad gäller förbättringen av den mänskliga potentialen och forskningspotentialen, anser ESK att den måste få högsta prioritet i avsikt att tillföra EU-forskningen lämpliga mänskliga resurser och att det särskilda programmet spelar en viktig roll i skapandet av en effektiv alleuropeisk forskningsgemenskap med en stark europeisk identitet, vilken kan locka de bästa forskarna i världen. Denna åtgärd bör för övrigt bindas närmare samman med de strategiska prioriteringarna inom gemenskapens FoTU och med de framtida behoven inom samhälle, industri och kompetenscentra. Vidare bör detta bli synliggjort i högre grad, även som ett nytt europeiskt mervärde.

9. Mot det sjätte ramprogrammet och genomförandet av EU-fördragets artiklar 168 till 171: för en aktiv gemensam europeisk forsknings- och innovationspolitik

9.1. Enligt ESK kräver den dynamik som följer på globaliseringen, den ekonomi som grundar sig på kunskap och den ökande klyftan gentemot EU:s internationella partners på det tekniska innovationsområdet, att man för att möta de tekniska utmaningarna inleder en offensiv för att mobilisera alla befintliga aktörer i Europa. Det är skäl att sätta ett tryck på: a) företagssektorn, i syfte att engagera denna inom FoTU, och då framför allt småföretag och hantverksföretag i linje med prioriteringarna i Europeiska stadgan för småföretag, i syfte att utveckla dessa företags innovationspotential och främja en överföring av ny teknik; b) universiteten och forskningscentrumen, för att få dessa att genom tillämpbar kunskap bidra till att optimera kunnandet inom forskning och teknik, såväl på kort som på medellång och lång sikt, också genom att utnyttja "euro-effekten" fr.o.m. 2002; c) finanssektorn, i syfte att mobilisera riskkapital för uppföljningen av projekt; d) gemenskapens, medlemsstaternas och regionernas myndigheter, för att dessa skall skapa gynnsamma förhållanden för denna dynamik och koppla samman nätet av olika forskningsaktörer. Men framför allt är det viktigt att alla offentliga och privata aktörer till fullo är medvetna om nödvändigheten av ett gemensamt verksamhetsutrymme och att de arbetar tillsammans utgående från gemensamma strategiska prioriteringar.

9.2. Det nuvarande FoTU-systemet inom gemenskapen bör enligt ESK undvika splittring, funktionsstörningar, ekonomisk obalans, enkla mekanismer för "utbetalning vid kassan", byråkratisk och överbelastad administration samt motverka det växande antalet målområden som ofta är illa anpassade och slumpmässiga med tanke på de ekonomiska och mänskliga resurser som krävs.

9.3. Subsidiariteten har blivit en viktig del i ett system som lyfter fram kompetens, ansvar och kapacitet på olika nivåer. Det går inte längre att under den tid ramprogrammet är i kraft från Bryssel säkerställa utvärderingen av många tiotusentals förslag till projekt, av vilka något fler än 5000 verkliga forskningsprojekt väljs ut, dvs. en börda på 40 projekt och mer per forskningsadministratör. Under sådana förhållanden är det omöjligt att noggrant och uppmärksamt följa upp projektens verkliga återverkningar.

9.4. Den nuvarande utvärderingsprocessen av alla slags projekt innebär såväl för projektledare som utvärderare en ansträngning som inte står i proportion till ramprogrammets högt ställda forskningsmål och mål för teknisk konkurrenskraft.

9.5. Risken är att den strategiska politiken för resultatförbättring och konkurrenskraft - vilken är inriktad på problemlösning och utgör ett verkligt trumfkort inom FoTU på gemenskapsnivå - kan komma att drunkna i ett hav av teknikaliteter, förfaranden, byråkrati och formella kontroller. Det gäller att se till att inte hindra merparten av större eller mindre aktörer (offentliga eller privata) att delta i det europeiska forskningssystemet.

9.6. Instrumenten för projektdeltagande måste tvärtom anpassas till lämpliga nivåer som står nära behoven för olika berörda aktörer och leda till optimala synergieffekter med tanke på de stora övergripande problemen, de stora utmaningarna för innovativ teknik samt sammankopplingen av olika nationella system för forskning och innovation. Det finns skäl att mobilisera all kapacitet på regional och lokal nivå, att göra forskningens, teknikens och innovationens bidrag begripliga i syfte att lösa medborgarnas och samhällets problem och därmed bidra till att dessa tar till sig och accepterar framstegen inom forskning och teknik.

9.7. Utvecklingen i 6:e ramprogrammet bör enligt ESK:s förmenande leda till att de instrument som inrättats med framgång bör läggas på rätt nivå och därmed minska kostnaderna, göra förfarandena snabbare, lätta upp byråkratin samt undanröja stelhet och hinder.

9.8. För att uppnå detta anser ESK att det vore lämpligt att i första hand fastställa en gemensam strategi som baserar sig på de väsentligaste prioriteringarna, där de olika nivåerna och de olika instrument som skall tillämpas på varje nivå passas in. Denna strategi bör basera sig på det viktiga bidrag som utgörs av cykeln värdering-utvärdering-uppföljning-framåtblickande, i syfte att försäkra sig om kvalitet och flexibilitet. I detta sammanhang spelar forskningscentret och särskilt institutet för framtidsstudier i Sevilla (IPTS) en viktig institutionsövergripande roll.

9.9. Prioriteringarna är i huvudsak följande:

9.9.1. På gemenskapsnivå är det motiverat att inrikta forskningsansträngningarna på ett begränsat antal prioriteringar som omfattar genomförandet av några stora projekt på medellång eller lång sikt. Man bör särskilt koncentrera sig på problemen och på hur dessa kan lösas samt skapa en stor kritisk massa. Projektchefen skall få stärkta befogenheter inom den interna förvaltningen, medan förvaltningen och kontrollen av spetskompetensen ligger kvar hos kommissionen.

9.9.2. På decentraliserad nivå bör man genomföra projekt i mindre skala, med förenklade förfaranden som administreras av befullmäktigade ekonomiska mellanhänder (eventuellt via övergripande subventioner). Dessa projekt kan dock innehålla delar som går över nationsgränserna och bör å ena sidan vara kopplade till lokala mekanismer och å andra sidan till de stora gemenskapslinjerna i syfte att bilda ett "system". På denna decentraliserade nivå är det även motiverat att införa ett stipendiesystem för utbildning och mobilitet samtidigt som den gränsöverskridande karaktären och bindningarna till gemenskapens strategiska prioriteringar bibehålls.

9.9.3. På nationell nivå är det motiverat att genom harmoniserade förfaranden försäkra sig om att gemenskapen deltar i nationella projekt öppna för andra medlemsstater genom att tilldela "premier för gemenskapsdeltagande" på mellan 5 och 10 % av totalkostnaderna, under förutsättning att dessa projekt omfattar de viktigaste gemenskapsprioriteringarna. Den tillämpade forskningen och grundforskningen bör på denna nivå spela en viktig roll, såväl på kort som på medellång och lång sikt.

9.9.4. På regional nivå bör man utveckla ett nytt initiativ för ramprogrammet oberoende av men i anslutning till gemenskapsinitiativet om strukturfonderna i syfte att främja teknisk innovation och de forskningsinfrastrukturer som tillhandahålls små och medelstora företag. Detta kan ske genom att skapa nätverk mellan gemenskapens regioner och genomföra lämpliga åtgärder för att trygga operativa kontaktmöjligheter för stöd och råd, i syfte att tillhandahålla delad spetskunskap för företag, forskningscentrum och enskilda eller sammankopplade universitet.

9.9.5. Det är motiverat att till fullo utnyttja de instrument som avses i fördraget, särskilt i fråga om "variabel geometri", gemenskapspartnerskap och gemensamma företag, vilka dock måste falla inom ramprogrammets område i enlighet med fördraget. I synnerhet bör instrumentet variabel geometri tillgripas när det gäller nätverk av kompetenscentrum.

9.9.6. När det gäller förfarandena bör det ske en rationalisering och en förenkling över hela linjen, men även en differentiering av förfarandena för större, prioriterade projekt. När det gäller dessa kan projektchefen överta ett stort antal uppdrag som för närvarande sköts från Bryssel. I fråga om mindre projekt som underskrider en viss gräns skall förfarandena vara användarvänliga, enkla, snabba och decentraliserade.

9.9.7. I fråga om samordning skall kommissionen se till att förfarandena för ett öppet strategiskt informationssystem är effektiva och billiga samt utöva kontroll över kvalitet, framsteg och insyn. Kommissionen skall därutöver skapa bindningar mellan programmen och nyckelåtgärderna och försäkra sig om tillgänglighet och funktionell kompatibilitet mellan programmen och övriga initiativ inom annan berörd gemenskapspolitik. Sådana synergieffekter är särskilt oundgängliga när det gäller å ena sidan instrumenten för regionpolitik, företagspolitik och informationssamhället och å andra sidan Medelhavspolitiken, politiken för Central- och Östeuropa, samarbetet med Latinamerika och Asien och samarbetet med i- och u-länder.

9.9.8. På europeisk nivå inom och utanför gemenskapen bör kommissionen stärka samarbetet inom programmen Cost, Eureka, Esa, Embo osv. (13 % av den europeiska forskningens globala insatser) och undersöka möjligheterna till gemensamma åtgärder och punktåtgärder för att lösa strategiska problem.

9.9.9. ESK tror att det nya ramprogrammets utformning kan leda till att verksamheten finslipas, förenklas och görs mer öppen för insyn. Detta kan i synnerhet ske genom att de nya instrumenten i fördraget utnyttjas, och det nya ramprogrammet bör i alla händelser kunna garantera positiva resultat i nivå med vad som uppnåtts genom tidigare ramprogram, särskilt det senaste.

Bryssel den 21 september 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) EGT L 26, 1.2.1999.

(2) EGT L 64, 12.3.1999.

(3) EGT C 407, 28.12.1998, ESK:s yttrande om "Femte ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling (1998-2002) Kommissionens arbetsprogram för delprogrammen: Inledande diskussionspunkter". EGT C 284, 14.9.1998, ESK:s yttrande om "Möjligheter och medel för att stärka nätverken för information om och utnyttjande av resultaten från FoTU-programmen i Europa". EGT C 235, 27.7.1998, ESK:s yttrande om "Meddelande från kommissionen om genomförande av den första handlingsplanen för innovation i Europa". EGT C 214, 10.7.1998, ESK:s yttrande om "Förslag till rådets beslut om regler för företags, forskningscentras och universitets deltagande i den forskningsverksamhet som omfattas av fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen, och om regler för spridning av resultat av denna forskning (1998-2002)". EGT C 73, 9.3.1998, ESK:s yttrande om "Ändrat förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapernas verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)", och "Ändrat förslag till rådets beslut om femte ramprogrammet för Europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) verksamhet inom forsknings- och utbildningsområdet (1998-2002)". EGT C 355, 21.11.1997, ESK:s yttrande om "Kommissionens arbetsdokument 'Mot femte ramprogrammet: De vetenskapliga och tekniska målen'". EGT C 355, 21.11.1997, ESK:s yttrande om "Konsekvenser för de små och medelstora företagen av den fortgående och utbredda minskningen av anslagen till forskning och teknisk utveckling i EU (på gemenskaplig och nationell nivå)". EGT C 133, 28.4.1997, ESK:s yttrande om "Meddelande från kommissionen 'Utforma framtiden' Europeisk forskning i medborgarnas tjänst".

(4) Som kommer att bli 31 länder när väl associeringsavtalet med Schweiz trätt i kraft.

(5) EGT C 204, 18.7.2000, s. 70.

(6) Se "Improving Distributed Intelligence in Complex Innovation Systems" (olika förf.), Karlsruhe, Fraunhofer-institutet för forskning om system och innovationer, ISI, 1999.