SV    SV  
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 3.7.2012  
SWD(2012) 192 final 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
om försäkringsförmedling 
{COM(2012) 360 final} 
{SWD(2012) 191 final}  
 
SV 2   SV 1. R ELEVANT EU- LAGSTIFTNING OCH AKTUELLA FÖRSLAG  
 Försäkringar  Investeringar  
Relevanta 
produkter  Livförsäkring, motorfordonsförsäkring, 
ansvarsförsäkring, egendomsförsäkring, 
godsförsäkring m.m. samt försäkringsprodukter 
med investeringsinslag, t. ex. livförsäkringar av 
”unit-linked”-typ.  Aktier, obligationer (inklusive strukturerade 
obligationer), investeringsfonder, derivat 
m.m. 
Kapitalkrav  Solvens II 
Upptagande och utövande av verksamhet i 
försäkrings- och återförsäkringsföretag och 
tillsyn, rekonstruktion och likvidation av sådana 
företag  Kapitalkravsdirektivet (CRD IV) 
Upptagande och utövande av verksamhet i 
kreditinstitut och värdepappersföretag och 
tillsyn, rekonstruktion och likvidation av 
sådana företag  
Distribution  Försäkringsförme dlingsdirektivet 
Regler om registrering och godkännande 
(inbegripet personalens kvalifikationer), 
försäljningsmetoder i fråga om samtliga  
försäkring sprodukter, gränsöverskridande 
transaktioner, uppföranderegler, tillsyn m.m. 
Försäljning av försäkringsprodukter med 
investeringsinslag, t.ex. livförsäkringar av ”unit-
linked”-typ, regleras av 
försäkringsförmedlingsdirektivet.  Direktivet om marknader för finansiella 
instrument (MiFID II) 
Regler om registre ring och godkännande, 
organisationskrav (inbe gripet personalens 
kvalifikationer), försäljningsmetoder i fråga 
om samtliga investering sprodukter, 
gränsöverskridande transaktioner, 
uppföranderegler, tillsyn m.m. MiFID-
direktivet har ett undantag  för 
investeringsprodukter där 
försäkringsföretaget äger de underliggande 
tillgångarna ( insurance wrapper ), t.ex. 
livförsäkringar av ”unit-linked”-typ  
Produktinfor
mation  Solvens II PRIPs Fondföretag  
Försäkringsprodukter  Försäkringsprodukter med investeringsinslag  Investeringsprodukter  
För att säkerställa att olika bransche r behandlas konsekvent kommer man vid 
översynen av försäkringsförmedlingsdirektiv et att beakta den pågående översynen av 
MiFID-direktivet och det kommande försla get om paketerade investeringsprodukter 
för icke-professionella investerare (PRIPs).  Detta innebär att när det handlar om 
reglering av försäljningsmetoder för livfö rsäkringsprodukter med investeringsinslag 
(PRIPs-försäkringar) bör försäkringsfö rmedlingsdirektivet uppfylla minst 
motsvarande konsumentskyddskrav som det reviderade MiFID-direktivet. PRIPs-
försäkringar utgör investeri ngsprodukter för icke-professionella investerare som säljs 
som livförsäkring, t.ex. livförsä kringar av ”unit-linked”-typ. 
2. P ROBLEMFORMULERING  
De olösta problemen med det nuvarande re gelverket för försäkringsförmedling, som 
behandlas mer utförligt i det följande, kan de las in i två kategorier: problem som rör 
försäljning av samtliga försäkringsprodukter (livförsäkring och skadeförsäkring) och 
problem som rör försäljning av PRIPs-försäkringar.  
 
SV 3   SV 2.1. Problem som rör försäljning av samtliga försäkringsprodukter 
Direktivets tillämpningsområde  omfattar inte aktörer som vänder sig direkt till 
allmänheten ( direct writers ) och vissa andra försäljningskanaler för 
försäkringsprodukter (exempelvis resebyråer oc h biluthyrningsföret ag). Detta medför 
ett utbrett problem i det att konsumentskydde t varierar beroende på var (genom 
vilken försäljningskanal) konsumenten köper en försäkringsprodukt. Förutom att 
detta undergräver konsumentskyddet medför de t också att olika försäljningskanaler 
inte har lika höga kostnader för att efterleva regelverket.  Vissa marknadsaktörer som 
tillhandahåller tjänster efter försäljningen (s kadereglerare) ingår i nuläget inte heller i 
försäkringsförmedlingsdirektivets tillämpnings område. Dessa yrken utgör alla en del 
av försäljningen av försäkringsprodukter oc h kan bli föremål för intressekonflikter.  
Det andra betydande problem et rör intressekonflikter  mellan säljare av 
försäkringsprodukter och konsumenter till fö ljd av systemen för ersättningar till 
säljare. Intressekonflik ter till följd av ersättningssystem kan skada konsumenten på 
två något olika sätt: antingen genom att förmedlare låses in i kvasiexklusiva försäljningsvillkor med ett enda försäkri ngsföretag (vilket medför att konsumenter 
som vänder sig till förmedlare n inte kommer att ha ett tillräckligt stort urval som på 
bästa sätt tillmötesgår deras behov) elle r genom att förmedla re rekommenderar 
sådana produkter till konsum enter som ger säljaren högst ersättning snarare än att 
vara bäst anpassade till konsumenternas behov (detta senare problem behandlas 
nedan tillsammans med andra pr oblem som rör rådgivning).  
Den tredje gruppen viktiga frågor avser rådgivning
, där två olika problem kan 
urskiljas:  
• Systemen för att ersätta säljare innebär in tressekonflikter enlig t ovan som kan 
medföra att konsumenter får partisk rådgivning .  
• Dålig rådgivning  förekommer på områ den där kraven på 
försäljningspersonalens yrkeskvalifikationer är otillräckliga. För närvarande 
finns det stora skillnader mellan krav en på yrkeskvalifikationer i olika 
medlemsstater och mellan olika försäljni ngskanaler, vilket innebär att många 
konsumenter får dåliga råd. 
För säljare av försäkringspr odukter är det svårt att få ti llträde till marknader i andra 
länder  och för närvarande etablerar de sig sä llan på andra europeiska marknader. I 
det första försäkringsförmedlingsdirektiv et finns inga regler om ömsesidigt 
erkännande av yrkeskvalifikationer, fr ihet att tillhandahålla tjänster och 
etableringsfrihet. Det finns inget geme nsamt register där konsumenter kan få 
information om säljare av försäkringsprodukter i samtliga EU:s medlemsstater.  
När det gäller problemen med bristfällig harmonisering av påföljder  har det tagits 
upp som ett spörsmål i nästan samtliga på gående översyner av lagstiftning om 
finansiella tjänster. Anledningen till detta är  dels att påföljder i vissa medlemsstater 
inte är tillräckligt avskräckande, dels att det finns stora skillnader mellan de behöriga 
myndigheternas befogenheter att utdöma påföljder. 
 
SV 4   SV 2.2. Problem som rör försäljning av PRIPs-försäkringar 
Konsumentskyddskraven vid försäljning av PRIP s-försäkringar är in te tillräckliga på 
EU-nivå, eftersom det första försäkringsförmedlingsdirektivet inte innehåller några särskilda regler om förs äljning av komplexa li vförsäkringsprodukter med 
investeringsinslag. I nuläget säljs sådana produkte r enligt de allmänna reglerna för 
försäljning av försäkringsprodukter, fastän dessa produkter är mycket olika till sin 
karaktär och innebär högre risker för icke -professionella kunder. Det finns belägg på 
marknaden för ett mycket högt antal klagomål angående försäljning av 
försäkringsprodukter av ”unit-linked”-typ i många medlemsstater. Det finns också 
belägg för regelarbitrage till följd av olik a regelverk för försäl jning av paketerade 
investeringsprodukter för icke-profe ssionella investerare genom olika 
försäljningskanaler. Den poten tiella skadan för konsumenter till följd av försäljning 
av olämpliga livförsäkringsprodukter av ”u nit-linked”-typ kan uppskattas till så 
mycket som 1,1 biljoner euro i EU-27. På  försäkringsmarknaden kan olämplig 
rådgivning till följd av kostnader för uttr äde och högre produktkostnader medföra att 
investerare får betala högre a vgifter och blir låsta vid produkter genom straffavgifter 
för utträde som de inte förstod tillräckligt när investeringen gjordes. Det finns förstås många faktorer som inverkar på den faktiska skadan för konsumenter, och 
rådgivning vid försäljningstillf ället är enbart en faktor. Det finns dock tecken på att 
rådgivning är väsentlig på marknadern a för finansiella produkter för icke-
professionella investerare, och rådgivning fr amstår således som en avgörande faktor. 
Med hänsyn till storleken på  denna marknad kan fall av vilseledande försäljning i 
hög grad inverka på konsumenters välf ärd. I avsaknad av EU-regler har 
tillsynsmyndigheter begärt en ökad insyn i försäkringsprodukters ko stnader eller, när 
det handlar om komplexa pr odukter i allmänhet, gett  vägledning om vilken 
information som ska ges innan ett avtal i ngås eller begärt ett tillfälligt upphörande 
med försäljning av sådana produkter. 
3. A
NALYS AV SUBSIDIARITET OCH PROPORTIONALITET  
Medlemsstaterna kan inte för egen hand på  nationell nivå ha ntera problemen med 
bristande måluppfyllelse till följd av o lika ordningar för aktörer som vänder sig 
direkt till allmänheten och förmedlare i EU, icke-harmoniserade standarder för 
rådgivning och konsumentskydd oc h olika krav på kvalifika tioner. Översynen av det 
befintliga direktivet syftar dessutom till att förbättra konsumenters rörlighet, 
underlätta gränsöverskridande transaktione r och säkerställa lika villkor för samtliga 
marknadsaktörer genom att reglerna för olika finansiella tjänster närmas till varandra 
(dvs. att försäkringsförmedlingsdirektivet anpassas till MiFID-dire ktivets regler om 
försäljning av försäkringar med investeringsinslag). 
Omkring 95 % av registrerade försäkringsfö rmedlare i EU är mikroföretag eller små 
och medelstora företag (enligt definitioner i andra EU-direktiv). Vid anpassning av försäkringsförmedlingsdirektivet till MiFI D-direktivets regler måste man således 
beakta proportionalitetsprincipen. 
1. Aktörer som säljer enkla försäkrings produkter som sidoverksamhet (t.ex. 
biluthyrningsföretag och resebyråer) och ak törer som tillhandahåller tjänster efter 
 
SV 5   SV försäljningen (t.ex. skadereglerare) kommer att omfattas av ett förenklat 
anmälningsförfarande i stället för att behöva  registrera sig hos behöriga myndigheter. 
2. Samtliga bestämmelser kommer att omfatta s av en allmän proportionalitetsregel 
enligt vilken medlemsstaterna  bör införa proportionella kr av som beaktar graden av 
komplexitet i de produkter som säljs, eftersom  direktivet är en metod för att uppnå en 
minimigrad av harmonisering. Detta gäller  även när Europeiska försäkrings- och 
tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa) ska utfo rma ”nivå 2”-åtgärder i fråga om krav 
på yrkeskvalifikationer. 
3. MiFID-direktivets regler om invester arskydd (t.ex. förbud mot provisioner för 
oberoende rådgivning, reduc ering av intressekonflikter,  krav på lämplig och 
ändamålsenlig produktutformning) kommer att införas i det andra försäkringsförmedlingsdirektivet, för a tt säkerställa lika konkurrensvillkor vid 
försäljning av samtliga PRIPs-produkter på  investerings- och försäkringsområdet. 
Det andra försäkringsförmedlingsdirektivet  och Solvens II-bestämmelserna kommer 
att innehålla organisationskrav (regler om exempelvis registrering, anmälan, 
internrevision, riskhantering likna nde MiFID-direktivets regler) för 
försäkringsförmedlare och aktörer som vä nder sig direkt ti ll allmänheten som 
garanterar lika höga normer – i några fall högre – i detta avseende som MiFID-
direktivet. Vid utformningen av dessa regl er kommer försäkri ngsförmedlingens och 
försäkringars strukturella särdrag att beak tas, vilket medför att den administrativa 
bördan blir avsevärt mindre än om man hade infört MiFID-direktivets samtliga regler för investeringssektorn. De länder som tillämpar  MiFID-direktivets regler i sin helhet 
(Nederländerna, Italien och Före nade kungariket) tillämpar en 
proportionalitetsprincip som i nnebär att reglerna blir a nvändbara och lämpliga för 
försäkringsförmedlare. 
4. J
ÄMFÖRELSE MELLAN OLIKA HANDLINGSALTERNATIV  
Tillämpningsområde:  Det handlingsalternativ som före dras är att närmare definiera 
vilka verksamheter som ingår i försäkringsförmedlingsdirektivets tillämpningsområde. Detta innebär att medlem sstaterna får behålla sin flexibilitet i 
fråga om att ange bredast möjliga tillämpningsområde och tillämpa vissa undantag som säkerställer proportionell behandling (försäljning av försäkringar som ett 
komplement till leverans av varor undantas , och försäkringar mot stora risker och för 
professionella kunder undantas från uppföra nderegler). Detta innefattar också att 
förenklade deklarationskrav införs för vissa  aktörer i försäkringskedjan (aktörer som 
säljer försäkringsprodukter som si doverksamhet, t.ex. resebyråer och 
biluthyrningsföretag, och aktörer som tillhandahåller tjänster efter försäljningen, t.ex. skadereglerare). Detta får positiva effekter  för konsumenter, medan effekten för de 
marknadsaktörer som säljer försäkringar so m sidoverksamhet blir liten i fråga om 
kostnader. Genom detta altern ativ minskas i betydande må n de negativa effekterna 
för direktsäljare och förmedlare i fråga om konkurrens, samtidigt som de eftersträvade målen uppnås på ett ändamålsenligt sätt. 
Intressekonflikter:  Två alternativ är att föredra: att införa ett standardiserat 
informationsformat (europeiskt yrkeskort) för samtliga säljare av försäkringsprodukter och samtidigt in föra en MiFID-liknande ordning 
 
SV 6   SV (uppföranderegler enligt artiklarna 23–25 i MiFID-dire ktiv II) för säljare av 
livförsäkringsprodukter med investeringsinsla g. Dessa alternativ medför ett förbättrat 
konsumentskydd genom att förhindra (europ eiskt yrkeskort och information om 
ersättningar) och möjligtvis hantera och re ducera intressekonflikter (MiFID-liknande 
lösningar). Samtidigt är dessa lösningar kostnadseffektiva i det att de medger ett 
proportionellt arbetssätt base rat på de sålda produkterna s komplexitet och kostnader. 
Rådgivning: Två alternativ är att föredra i fråga om rådgivning: det skulle inte vara 
kostsamt att införa en definition av rådgivni ng i direktivet. Genom detta alternativ får 
konsumenterna reda på om de får personlig  rådgivning eller ej vid köp av en produkt. 
Det andra föredragna alternativet är att in föra ett MiFID-liknande lämplighetstest och 
ett förbud mot provisioner för oberoende rå dgivning vid försäljning av de mest 
komplexa produkterna. Detta fö rhindrar konsumentskada som kan uppstå till följd av 
olämpliga metoder för att sälja sådana produkter.  
När det gäller problemet med dålig rådgivning föredras alternativet att säkerställa att 
yrkeskvalifikationen hos säljarna av försäk ringsprodukter står i proportion till graden 
av komplexitet i de produkter de erbj uder, t.ex. att säljare av komplexa 
livförsäkringsprodukter får specialiserad utbildning om särdragen hos de produkter 
de erbjuder.  Till följd av marknadsstrukturerna  och medlemsstaternas befogenheter i 
fråga om krav på yrkeskvalifikationer bör  detta alternativ kombineras med icke-
bindande regler.  
Gränsöverskridande transaktioner: Det alternativ som föredras är att införa 
definitioner av frihet att tillhandahålla tjän ster och etableringsfrihet, ett system för 
ömsesidigt erkännande, ett enklar e anmälningsförfarande för de 
försäkringsförmedlare som vill sälja produkter över gränserna och ett centraliserat register där konsumenter kan få in formation om samtliga säljare av 
försäkringsprodukter i medlemsstaterna. Dessa alternativ är relativt kostnadseffektiva 
och skulle medföra stora fördelar fö r konsumenterna genom att de får mer 
information och ett bredare urval på  marknaden (förbättrad konkurrens).  
Påföljder:  Det alternativ som föredras är att införa ett generellt påföljdssystem med 
harmoniserade minimikrav som är tillräckli gt avskräckande för att i betydande mån 
minska antalet överträdelser. Detta alternativ har identifierats som det mest kostnadseffektiva i ett flertal konsekvensbedömningar av likartade lagstiftningsinitiativ, t.ex. i fråga om MiFID och PRIPs-produkter. Eiopa föredrar 
också till stor del detta arbetssätt. Det ka n också noteras att ett stort antal potentiella 
lagöverträdare kan vara aktörer från andr a länder med mycket stor omsättning, för 
vilka en påföljd på 6 000 euro för att be driva försäkringsförmedling utan att vara 
registrerad (t.ex. i Spanien) inte  har någon avskräckande effekt. 
5. M
ÅLEN MED EU- FÖRSLAGET  
Översynen av det första försäkringsförmedlings direktivet syftar till att på ett effektivt 
sätt förbättra regleringen av försäkrings marknaden för icke-professionella kunder. 
Målet är att uppnå lika konkurrensvillkor me llan samtliga aktörer som är involverade 
i försäljning av försäkringsprodukter och att stärka skyddet av försäkringstagare. 
 
SV 7   SV 6. B EDÖMNING AV EFFEKTER OCH KOSTNADER  
Alla analyserade handlingsalternativ innebä r att medlemsstaterna får kostnader för att 
utforma och/eller införliva regler i nati onell lagstiftning. Enligt en nyligen utförd 
studie uppgår kostnaderna för att utforma och/eller införliva regler i nationell 
lagstiftning till en låg till måttlig nivå. Ef tersom detta förslag till sin karaktär 
eftersträvar tillämpning av nya försäljn ingsregler och i vissa medlemsstater 
tillhandahållande av ny information till icke-professionella kunder, kommer 
administrativa engångskostnader att uppstå för samtliga distributörer och produktutformare. Det är också sannolik t att kontinuerliga kostnader uppstår. 
Utvidgningen av tillämpningsområdet kommer att få en marginell inverkan eller ingen inverkan alls för aktörer som vände r sig direkt till allmänheten och andra 
marknadsaktörer. När det gäller distributio nen av PRIPs-försäkringar bör det noteras 
att en bedömning av effekterna på nivå 1 av denna typ av förslag med nödvändighet 
blir ganska ungefärlig. Mer exakta bedömni ngar blir möjliga först när potentiella 
nivå 2-åtgärder har analyserats. På  grundval av en studie som gjorts av 
PricewaterhouseCoopers och branschsta tistik, justerad av kommissionens 
avdelningar, uppskattas den administrativa bördan motsvara omkring 617 miljoner euro under det första året för tillämpning av det andra 
försäkringsförmedlingsdirektivet. Detta motsvarar 0,06 % av de totala 
bruttopremieinkomsterna under 2009 och ko mmer, med tanke på det stora antal 
företag som påverkas (ca 1 miljon), att resultera i en relativt måttlig kostnad på i 
genomsnitt ca 730 euro per företag . Dessa kostnader kommer inte att fördelas lika 
mellan samtliga företag – de företag som säljer PRIPs-försäkringar kommer att drabbas i högre utsträckni ng än de företag som enbart säljer allmänna 
försäkringsprodukter. 
7. B
EDÖMNING AV POSITIVA EFFEKTER  
7.1.  För konsumenter och samhället 
Genom förbättrade och harmoniserade  standarder för rådgivning kommer 
konsumenterna att bättre kunna jämföra o lika erbjudanden, även mellan olika 
distributionskanaler. Detta medför troligen  att konsumenterna får en bättre förståelse 
för de tjänster och produkter som erbj uds. Följden blir att konsumenterna i högre 
grad kommer att jämföra erbjudanden och le ta rätt på produkter och avtal som bättre 
passar deras behov. Detta minskar kostnaden  för och det pris som betalas av 
konsumenterna.  
Konsumenter behöver försäkringar som passar deras behov och ekonomiska 
situation. I annat fall är risken stor att de  inte är nöjda och drar sig ur olämpliga 
försäkringsavtal i förtid. När konsumenter säger upp ett försäkringsavtal i förtid 
förlorar de samtliga ackumulerade förmåner och får betala omkring 8 % i uppsägningsavgift. Om en livf örsäkring sägs upp kan konsumenten även drabbas av 
vissa ogynnsamma skattekonsekvenser (t.ex. om skatt måste betalas för 
försäkringens återköpsvärde). På marknade n för en typ av livförsäkringsprodukter 
tyder exempelvis statistik över variabla livräntor att konsumen terna i omkring 25 % 
av fallen drar sig ur försäkringsavtalen innan de löper ut (fallissemangsnivå). Detta kan bero på ett antal olika faktorer, dä ribland olämpliga råd angående valet av 
 
SV 8   SV produkt. Fördelarna för konsumenter och samhä llet i dess helhet av att införa höga 
och harmoniserade standarder för rådgivni ng materialiseras genom ett lägre antal 
utträden i förtid (minskat antal fallissemang).  
7.2. För säljare av försäkringsprodukter 
De främsta fördelarna för försäkringsför medlare och försäkringsföretag utgörs av 
större affärsmöjligheter. Dessa följer av lägre kostnader för verksamhet över gränserna och högre förtroende hos konsumente r, vilket ökar deras efterfrågan. Detta 
borde öka konkurrensen mellan säljare. Liknande effekter kan väntas av 
handlingsalternativ som uppmuntrar försäkri ngsförmedlare att verka i andra länder.  
När det gäller effekten av förbättrad e standarder för rådgivning kommer 
marknadsaktörerna att spara in vissa extr akostnader knutna till fallissemang. Detta 
innefattar försäkringsgivares kostnader  för omräkning och kalibrering av 
riskhanteringsåtgärder – dessa försäkringsgi vare måste hantera e tt brett spektrum av 
risker inom ett långfristigt investerings perspektiv. Slutligen bör marknadsaktörer 
också dra nytta av ökad stabi litet på finansmarknaderna. 
7.3. För medlemsstaterna 
Försäkringar spelar en viktig roll i samhället eftersom de täcker risker som det är 
svårt eller omöjligt för invånarna att hantera under normala omständigheter. 
Medlemsstaterna kan få lägre kostnader och följaktligen fördelar i det att en minskad 
försäljning av olämpliga försäkrings produkter ledande till uppsägning av 
försäkringar i förtid skulle  innebära lägre kostnader för att bistå konsumenter som 
inte kan absorbera förluster av sina tillgångar eller ökade utgifter genom vilseledande försäljning av försäkringar (t.ex. liv försäkring, arbetslöshetsförsäkring, 
hemförsäkring, sjukvårdsförsäkring).  
8. Ö
VERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
Vid utvärderingen av huruvida de föredr agna handlingsalternativen har uppnått sina 
mål avser kommissionen att samarbeta nä ra med Eiopa, konsumentgrupper (t.ex. 
FSUG), viktiga intressenter och medlem sstaterna. En utvärdering i efterhand 
kommer att ske fem år efter det att det ändrade direktivet har antagits.