[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 11.3.2008

KOM(2008) 142 slutlig

2006/0147 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET

enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om aromer och vissa livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper för användning i och på livsmedel och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1576/89, rådets förordning (EEG) nr 1601/91, förordning (EG) nr 2232/96 samt direktiv 2000/13/EG

2006/0147 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET

enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om gemensam ståndpunkt antagen av rådet inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning om aromer och vissa livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper för användning i och på livsmedel och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1576/89, rådets förordning (EEG) nr 1601/91, förordning (EG) nr 2232/96 samt direktiv 2000/13/EG

BAKGRUND

Datum för överlämnande av förslaget till Europaparlamentet och rådet (dokument KOM(2006) 427 slutlig – 2006/0147 COD): | 28 juli 2006. |

Datum för Europaparlamentets första behandling av yttrandet: | 10 juli 2007. |

Datum för överlämnande av det ändrade förslaget: | 24 oktober 2007. |

Datum för politisk överenskommelse i rådet: | 17 december 2007. |

Datum för rådets formella antagande av den gemensamma ståndpunkten: | 10 mars 2008. |

Datum för Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande: | 25 april 2007. |

SYFTE MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Syftet med förslaget till förordning är att ersätta rådets direktiv 88/388/EEG för att ta hänsyn till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen beträffande aromer och till utvecklingen inom gemenskapens livsmedelslagstiftning.

De viktigaste målen är

( att klargöra tillämpningsområdet för lagstiftningen om aromer,

( att modernisera och anpassa den befintliga lagstiftningen om aromer till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen,

( att fastställa tydliga regler för bedömning och godkännande,

( att bättre informera konsumenterna om användningen av naturliga aromer,

( att anpassa reglerna till kraven i förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll av foder och livsmedel.

KOMMENTARER TILL DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Allmänt

Kommissionen stöder den gemensamma ståndpunkt som rådet enhälligt har antagit. Den överensstämmer med synsätt och målsättningar i kommissionens ursprungliga förslag och återspeglar principerna för flera av de ändringar som Europaparlamentet föreslår.

Ändringar som Europaparlamentet föreslagit vid första behandlingen

Förslag till ändringar som kommissionen godtagit och som är i linje med den gemensamma ståndpunkten:

Den gemensamma ståndpunkten återspeglar andemeningen i 17 av de 21 ändringar som kommissionen godtagit helt, delvis, i princip eller efter omformulering. Merparten av ändringarna gör texten tydligare.

Beträffande kriterierna för godkännande av aromer klargörs det i den gemensamma ståndpunkten vad som menas med vilseledande av konsumenterna (skäl 6), vilket tar hänsyn till Europaparlamentets ändring 1.

Ändring 29 gäller märkningen av naturliga aromer . Minst 95 viktprocent av den aromgivande beståndsdelen måste ha framställts av det ursprungsmaterial som det hänvisas till. Ändringen svarar bättre mot konsumenternas förväntningar och kommer endast att få begränsad inverkan på befintlig praxis.

Genom ändringarna 12, 24, 34 och 35 införs det föreskrivande förfarandet med kontroll av åtgärder som syftar till att ändra icke väsentliga delar av förordningen genom att komplettera den. Europaparlamentet, rådet och kommissionen har enats om dessa ändringar, även om rådet och kommissionen har infört möjligheten att använda ett brådskande förfarande.

Förslag till ändringar som kommissionen godtagit men som inte tagits med i den gemensamma ståndpunkten

Fyra ändringar som har godtagits av kommissionen har inte tagits med i den gemensamma ståndpunkten.

Ändringarna 27 och 28 gäller förtydligande av märkningen av aromer som omfattas av förordning (EG) nr 1829/2003 .

Ändring 7 innehåller en omformulering av artikel 1 om syftet. I ändringen föreslår Europaparlamentet att ”ett gott folkhälso- och konsumentskydd ” placeras före ”den inre marknadens effektiva funktion”, eftersom man annars kan få intryck av att folkhälso- och konsumentskyddet inte är lika viktigt som den inre marknadens funktion.

Ändring 15 gäller definitionen av ”lämplig fysikalisk process” vid framställning av naturliga aromämnen eller arompreparat. Genom ändringen vill Europaparlamentet undvika att traditionella beredningsmetoder betraktas som olämpliga fysikaliska processer. Kommissionen godtog denna ändring, eftersom den klargör situationen och man kan anta ett beslut genom kommittéförfarandet i tveksamma fall.

Skillnader mellan kommissionens ändrade förslag och den gemensamma ståndpunkten

Med undantag för kommissionens ståndpunkt i fråga om ändringarna 7, 15, 27 och 28 (se ovan) intar kommissionen och rådet samma ståndpunkt.

Kommissionens ståndpunkt i fråga om de nya bestämmelser som rådet har infört

Rådet har infört flera nya bestämmelser. Merparten av dem är tänkta att göra texten tydligare eller är i linje med det allmänna syftet med kommissionens ursprungliga förslag. Kommissionen kan därför godta dessa ändringar.

Genom skäl 5a (nytt) klargörs betydelsen av ”råa livsmedel” och ”icke sammansatta livsmedel” , som inte omfattas av förslaget till förordning.

I skäl 8a (nytt) motiveras en riskbaserad metod för att fastställa maximihalter för de ämnen som utgör en toxikologisk risk som avses i artikel 5 och som kan förekomma i aromer. Dessutom betonas producenternas ansvar när det gäller dessa ämnen.

I artikel 1 klargörs principen, som redan finns i den allmänna livsmedelslagstiftningen (förordning (EG) nr 178/2002), om att bestämmelserna om aromer i förekommande fall ska beakta skyddet av miljön . Denna ändring är förenlig med förslaget till förordning om livsmedelstillsatser och livsmedelsenzymer och med Europaparlamentets ändringar av förslaget om livsmedelstillsatser.

I artikel 3.2 c införs ett tillägg till definitionen av naturliga aromämnen om att de motsvarar ämnen som är naturligt förekommande och som har identifierats i naturen. Det är för att vissa aromämnen som inte förekommer i material av vegetabiliskt eller animaliskt ursprung, utan framställs genom artificiella enzymatiska metoder, inte ska betraktas som naturliga.

Genom artikel 3.3 i den gemensamma ståndpunkten kompletteras definitionen av ursprungsmaterial som betraktas som livsmedel och som används för framställning av aromer i kommissionens förslag med tillägget att definitionen endast gäller denna förordning.

I artikel 4a (ny) klargörs det att aromer eller livsmedel som innehåller aromer inte bör släppas ut på marknaden, om aromen eller användningen av den inte uppfyller kraven i förslaget till förordning.

Genom artiklarna 7.2, 18.4 och 19 införs en möjlighet att använda ett brådskande förfarande vid det föreskrivande förfarandet med kontroll.

Av tydlighetsskäl har tolkningsbeslutet flyttats från artiklarna 2 och 3 till en separat ny artikel 11.

Artiklarna 12, 13 och 15 (ny) tydliggör märkningskraven och anpassar texten till förslagen om livsmedelstillsatser och livsmedelsenzymer.

Artikel 14.4 gäller märkningen av naturliga aromer . Maximihalten på 5 viktprocent av den aromgivande beståndsdel som framställts av andra ursprungsmaterial får inte återge aromen i det ursprungsmaterial som det hänvisas till.

I del A i bilaga III kvarstår aloin och kumarin i förteckningen över ämnen som inte som sådana får tillsättas livsmedel, i enlighet med gällande lagstiftning. Det pågår fortfarande vetenskapliga undersökningar av aloins potentiella carcinogenitet, och det finns risk för att exponeringen för kumarin genom användning av livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper (kanel) redan är för hög.

Del B i bilaga III:

- Av proportionalitetsskäl har det klargjorts i rubriken att maximihalterna inte ska tillämpas på sammansatta livsmedel som bereds och konsumeras på samma plats (restauranger) , som inte har tillförts aromer och där de enda livsmedelsingredienser med aromgivande egenskaper som har tillförts är kryddor och örter.

- Det har införts maximihalter av kumarin i vissa livsmedelskategorier.

- Maximihalten av teukrin A i alkoholhaltiga drycker har höjts från 2 till 5 mg/kg i bittert brännvin och bittra likörer. Ändringen infördes på begäran av Italien som befarade att vissa lokala traditionella drycker i Italien i annat fall skulle försvinna från marknaden. Kommissionen kan godta ökningen, eftersom dessa alkoholhaltiga drycker har en begränsad inverkan på den totala exponeringen för teukrin A.

De största problemen inför antagandet av den gemensamma ståndpunkten

Direktiv 88/388/EEG innehåller bestämmelser om maximihalter av kumarin i livsmedel. Kommissionen behöll inte maximihalterna av kumarin i förslaget till ny förordning, eftersom Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) i sitt yttrande över kumarin den 6 oktober 2004 konstaterade att intaget av ämnet inte utgör någon risk i förhållande till det tolerabla dagliga intaget (TDI). Nya analytiska data från Tyskland har visat att de faktiska nivåerna i vissa livsmedel där kanel har tillförts är mycket högre än de nuvarande maximihalterna och att TDI sannolikt överskrids. Därför begärde Tyskland att maximihalterna skulle återinföras.

Medlemsstaterna godtog detta. Man var dock orolig för att traditionella produkter som innehåller kanel skulle drabbas av alltför låga maximihalter. Kommissionen ordnade två tekniska möten med experter från medlemsstaterna och berörda parter, och till följd av dessa samråd identifierades tänkbara maximihalter.

Sedan Efsas yttrande antogs i oktober 2004 har det kommit nya vetenskapliga rön som indikerar att TDI bör ses över. Kommissionen har därför bett Efsa utvärdera denna information. Slutsatserna från Efsas kompletterande bedömning väntas bli tillgängliga i maj 2008. Rådet har under tiden antagit maximihalter som kommer att ses över mot bakgrund av dessa slutsatser, och därför har ett gemensamt uttalande från rådet och kommissionen utarbetats.

SLUTSATS/ALLMÄNNA KOMMENTARER TILL DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

Kommissionen anser att den gemensamma ståndpunkten helt och hållet återger de viktigaste delarna av kommissionens ursprungliga förslag och andemeningen i flera av de ändringar som Europaparlamentet föreslagit vid första behandlingen.

Kommissionen godtar därmed den gemensamma ståndpunkt som rådet enhälligt har antagit.

FÖRKLARING

Med anledning av diskussionen om kumarin (se 3.4) har följande gemensamma förklaring bifogats den gemensamma ståndpunkten:

Rådet och kommissionen åtar sig att åter överväga maximihalterna av kumarin enligt bilaga III B snart som rekommendationen från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet är tillgänglig (förväntas komma under första halvåret 2008).

Rådet uppmanar kommissionen att i detta syfte sammankalla ett expertmöte för att behandla de tekniska aspekterna så snart som myndighetens rekommendation har utfärdats.