RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET OCH REGIONSKOMMITTÉN - Rapport om genomförandet av gemenskapens program Kalejdoskop, Ariane och Raphael

1. INLEDNING

Denna rapport uppfyller den skyldighet som Europeiska kommissionen åläggs i artikel 10 i beslut nr 2228/97/EG [1] (nedan kallat "Raphael-beslutet"), nämligen att lägga fram för Europaparlamentet, rådet och Regionkommittén en kvalitativ och kvantitativ rapport om genomförandet och resultaten av Raphael-programmet. För att uppnå enhetlighet och öppenhet, samt för att det ska finnas ett ytterligare informationselement för utarbetandet av ett nytt kulturprogram som skall gälla efter år 2006, har kommissionen ansett att programmen Kalejdoskop [2] och Ariane [3] bör tas med i denna utvärdering, eftersom de tillhör samma programgeneration som Raphael och ingen utvärdering i efterhand av dessa program har föreskrivits i rättsakterna.

[1] Europaparlamentets och rådets beslut nr 2228/97/EG om att inrätta gemenskapens åtgärdsprogram för kulturarvet (Raphael). EGT L 305, 8.11.1997, s. 31.

[2] Europaparlamentets och rådets beslut nr 719/96/EG av den 29 mars 1996 om upprättandet av ett program för stöd till konstnärliga och kulturella aktiviteter på Europanivå (Kalejdoskop) (nedan kallat Kalejdoskopbeslutet). EGT L 99, 20.4.1996, s. 20.

[3] Europaparlamentets och rådets beslut nr 2085/97/EG av den 6 oktober 1996 om att inrätta ett program för stöd till böcker och läsning inbegripet översättning (nedan kallat Ariane-programmet). EGT L 291, 24.10.1997, s. 26.

Denna rapport bygger på resultaten av utvärderingen i efterhand av programmen Kalejdoskop, Ariane och Raphael (nedan kallade "de tidigare programmen") som genomfördes av företaget GMV Conseil under år 2003.

2. BAKGRUND TILL DEN EXTERNA UTVÄRDERINGEN

2.1. Presentation av de tidigare programmen

År 1993 trädde Maastrichtfördraget i kraft och markerade medlemsstaternas vilja att "övergå till en ny fas i den europeiska integrationsprocessen". Denna vilja kom i synnerhet till uttryck genom att man inrättade ett europeiskt medborgarskap och lade till nya områden till gemenskapens befogenheter, däribland kultur.

I den nya artikel 128 i fördraget (sedermera artikel 151 efter det att Amsterdamfördraget antogs) får kulturen sin egen plats. Från och med det datumet blir kultursamarbetet ett mål för insatser på gemenskapsnivå som får officiellt erkännande.

I artikeln fastställs de stora mål som ska ligga till grund för gemenskapens insatser inom kultur, nämligen:

- Att bidra till kulturens utveckling i medlemsstaterna med respekt för deras nationella och regionala mångfald samtidigt som det gemensamma kulturarvet framhävs,

- att främja kunskaperna om och sprida de europeiska folkens kultur och historia, bevarandet av det europeiska kulturarvet och samtidigt konstnärligt skapande, även inom den audiovisuella sektorn,

- att främja samarbete mellan medlemstaterna samt med länder utanför EU och med internationella organisationer.

För att bidra till Europeiska gemenskapens nya uppdrag inom kultur (artikel 151 i fördraget, tidigare artikel 128), har rådet tillsammans med Europaparlamentet och efter samråd med Regionkommittén antagit en rad främjande insatser. Dessa nya befogenheter har alltså konkretiserats mellan 1996 och 1999 i genomförandet av tre kulturprogram: Kalejdoskop (1996-1999) för att främja konstnärligt och kulturellt skapande och samarbete på europeisk nivå; Ariane (1997-1999) för stöd till böcker och läsning, inbegripet översättning, samt Raphael (1997-2000 [4]), i syfte att komplettera medlemsstaternas politik inom kulturarv av europeisk betydelse.

[4] År 2000 ersattes programmet med programmet Kultur 2000.

Detta meddelande gäller de tre tidigare programmen, av den så kallade "första generationen", som från och med den 1 januari 2000 ersattes av programmet Kultur 2000 [5].

[5] Europaparlamentets och rådets beslut nr 508/2000/EG av den 14 februari 2000 om upprättande av Kultur 2000-programmet (EGT L 63, 10.3.2000, s. 1).

2.1.1. Kalejdoskop-programmet

Kalejdoskop-programmet antogs år 1996 av Europaparlamentet och rådet för tre år och förlängdes 1999.

Anslaget utgjorde 26,5 miljoner ecu för tre år. Det utökades till 36,7 miljoner vid förlängningen. Under dessa fyra år fick 518 projekt bidrag.

Programmet utgjorde det första EU-programmet inom kultur som grundade sig på artikel 151 i fördraget om upprättande av de Europeiska gemenskaperna (tidigare artikel 128).

Syftet med programmet var att genom samarbete främja europeiskt konstnärligt och kulturellt skapande och främja spridningen av kultur i Europa. Det var alltså inriktat på att stödja projekt av europeisk dimension, dvs. projekt som genomfördes i partnerskap av organ i minst tre länder som deltog i programmet.

Det fanns fyra särskilda mål i programmet:

- Att uppmuntra till konstnärligt skapande i partnerskap,

- att främja nyskapande europeiska projekt,

- att bidra till vidareutbildningen av konstnärer och andra verksamma inom kultur,

- att bidra till ömsesidig kännedom om de europeiska kulturerna.

Programmet gällde kulturnätverk eller partnerskap som bildades mellan kulturoperatörer eller konstnärer från minst tre medlemsstater inom scenkonst, bildkonst och konsthantverk.

Programmet bestod av fem insatser:

- Stöd till evenemang och kulturprojekt som genomförs i partnerskap eller nätverk.

- Storskaliga europeiska samarbetsevenemang.

- Deltagande av länder utanför Europeiska unionen.

- Europeiska kulturstad och europeisk kulturmånad.

- Särskilda åtgärder (kompletterande undersökningar och PR för programmet).

2.1.2. Ariane-programmet

Ariane-programmet antogs år 1997 av Europaparlamentet och rådet för en löptid på två år, efter en försöksetapp år 1996.

Anslaget utgjorde 11,3 miljoner ecu. 767 projekt bekostades under dessa två år (880 inklusive försöksetappen).

Programmets syfte var att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna inom böcker och läsning och att öka kännedomen om och spridningen av litterärt skapande och de europeiska folkens historia.

Programmet hade fyra särskilda mål, nämligen:

- Att främja spridningen av skönlitterära verk, teaterpjäser och referenslitteratur.

- Att uppmuntra till utbyte av erfarenhet och initiativ till partnerskap.

- Att främja översättning av hög kvalitet.

- Att stödja forskning och innovation på dessa områden.

Programmet bestod av sex områden:

- Bidrag till översättning (upp till 100 % av översättararvoden).

- Stöd till samarbetsprojekt som genomförs i partnerskap och syftar till att främja böcker och ge medborgarna tillträde till böcker och läsning.

- Vidareutbildning för yrkesverksamma som verkar för ömsesidiga kunskaper om och spridning av europeisk litteratur .

- Kompletterande åtgärder (kompletterande undersökningar och PR för programmet).

- Aristeion-priset, (europeiskt litteraturpris och europeiskt översättarpris).

- Deltagande av länder utanför Europeiska unionen.

2.1.3. Raphael-programmet

Raphael-programmet antogs år 1997 av Europaparlamentet och rådet för en löptid på 4 år (1997 - 2000). År 2000 ersattes det med programmet Kultur 2000.

Den planerade sammanlagda budgeten utgjorde 30 miljoner ecu. 222 [6] projekt fick bidrag mellan 1997 och 1999, liksom 18 "europeiska kulturarvslaboratorier" som ansågs vara föredömliga.

[6] 224 projekt valdes ut, men 2 avbröts av organisatörerna.

De "europeiska kulturarvslaboratorierna" gällde tekniskt komplicerade ingrepp på minnesmärken eller platser av utomordentligt intresse.

Målet med programmet var att främja samarbete inom skydd, bevarande och tillvaratagande av det europeiska kulturarvet, samt att göra medborgarna medvetna om kulturarvet och göra detta kulturarv mer tillgängligt för dem.

Programmet hade sex särskilda mål:

- Att främja konservering och restaurering av det europeiska kulturarvet.

- Att uppmuntra utbyten av erfarenhet och kunnande inom konservering av kulturarvet.

- Att ge allmänheten bättre tillträde till detta kulturarv och göra den uppmärksam på dess bevarande.

- Att främja tekniskt samarbete inom yrken som rör kulturarv.

- Att ta med frågor som rör kulturarv i alla gemenskapens program.

- Att främja samarbete med tredje land och internationella organisationer.

Programmet bestod av fyra områden:

- Konservering, värnande om och tillvaratagande av det europeiska kulturarvet via europeiskt samarbete.

- Samarbete för att utbyta erfarenhet och utarbeta metoder som kan tillämpas på kulturarvet (innovation och ny teknik, rörlighet och vidareutbildning för yrkesverksamma, utbyte av erfarenheter och information).

- Kulturarvet och allmänheten: Tillgänglighet, delaktighet och medvetande.

- Samarbete med tredje land och internationella organisationer.

2.2. Förfaranden

2.2.1. Information

Besluten (inbegripet bilagorna) och inbjudningarna att lämna projektförslag offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Dessutom lämnades information om programmen i pressmeddelanden.

Alla kulturoperatörer som efterfrågat information fick individuella meddelanden per post om offentliggörandet av inbjudningarna att lämna projektförslag. Även medlemsstaternas kulturtjänster har kunnat sprida information.

2.2.2. Urval

Urvalsförfarandet för varje program följde samma schema.

Ett första urval av de projekt som lämnades in som svar på inbjudningarna att lämna projektförslag utfördes med ledning av handlingar av de programansvariga som kontrollerade att de inlämnade projekten uppfyllde de angivna villkoren i bilagan till beslut, vilka återgavs i inbjudningarna.

Därefter gjordes det slutliga urvalet bland de projekt som valts ut preliminärt, med ledning av yttranden från en grupp experter utsedda av medlemsstaterna och sammankallade av kommissionen. Experternas namn lämnades inte ut till de sökande (de var avsedda att förbli hemliga tills efter urvalet).

Därefter presenterades de utvalda projekten för programmets styrkommitté. När de väl var godkända presenterades förteckningen över de utvalda projekten för året i fråga i form av ett pressmeddelande.

Det förekom mycket sällan att utvalda projekt inte fullföljdes av de projektansvariga.

2.2.3. Övervakning

Vid handläggningen tillämpades det gängse förfarandet för övervakning av EU-program. Kontrollerna av handlingarna var systematiska och undantagsvis utfördes även vissa kontroller genom finansiell granskning hos organisatörerna, på begäran av kommissionens avdelningar. I de granskningar som undersökts för denna utvärdering nämns endast några fall där tidsfristen för bidragsberättigande utgifter överträddes.

2.2.4. Spridning

Det fanns inget egentligt förfarande för spridning av projektresultat, och detta var inte heller planerat i programbudgeten. Däremot hade bidragsmottagarna skyldighet att nämna stödet från Europeiska kommissionen.

3. DEN EXTERNA UTVÄRDERINGEN

3.1. Kravspecifikationerna till utvärderingen

Europeiska kommissionens generaldirektorat för utbildning och kultur gick ut med en inbjudan att lämna förslag till utvärderingen i efterhand av de tidigare programmen (DG EAC/59/01). Inom ramen för denna inbjudan valde man ut som avtalspart det franska företaget GMV Conseil. Utvärderingen genomfördes under 2003. Slutrapporten godkändes i oktober 2003.

Enligt kravspecifikationen var syftet med utvärderingen att tillhandahålla beskrivningar, analyser, slutsatser och rekommendationer om de tre programmen av den första generationen, nämligen Kalejdoskop, Ariane och Raphael, för att kunna fastställa hur effektiva dessa var och undersöka i vilken grad dessa insatser för främjande på ett betydande sätt hade bidragit till de mål som anges i de relevanta texterna, och för att kunna dra lärdomar för det samlade programmet "Kultur 2000", såväl för den löpande förvaltningen som för planeringen av kulturverksamhet efter detta programs slut.

3.2. Metod

Utvärderingen bygger på följande:

- En dokumentanalys (dokument i pappersform och databaser),

- en analys av svaren från ett visst antal organisatörer eller medorganisatörer av projekt som fått bidrag och från experter eller ansvariga inom kultur (medlemstaternas avdelningar vid ministerierna, förvaltningar osv.), samt handläggare av programmen vid Europeiska kommissionen; dessa svar meddelades i samtal (personligen eller telefonledes) (den kvalitativa etappen),

- en analys av kulturoperatörernas bidrag (sökande som valts ut eller fått avslag samt sådana som inte ansökt) via ett frågeformulär som de själva fått hantera (via e-post) (den kvantitativa etappen).

Fördelen med denna analysmetod är att de kulturansvariga och kulturoperatörer på europeisk nivå får ordet, oavsett om de ansökt till programmet eller inte. Utvärderaren har alltså gjort ansträngningar för att låta de kulturoperatörer komma till tals som inte fick eller inte sökte bidrag.

I praktiken visade det sig mycket snart vara omöjligt för utvärderaren att återskapa hela gruppen av bidragsmottagare och att på denna grund bygga en bas för extrapolering av svar ur stickproven vilka inte kunde ifrågasättas; orsaken var den tid som hade förflutit sedan vissa av projekten genomförts. Dessutom mindes inte de projektansvariga alltid alla aspekter i projekten. Man kan inte heller utesluta, vilket utvärderaren också medger, att somliga projektansvariga, trots vidtagna försiktighetsåtgärder, har blandat ihop sina åsikter vad gäller de tidigare programmen och åsikterna om Kultur 2000.

Dessa hinder är förklaringen till varför analysen förblir begränsad vad gäller vissa frågor, band annat genomförandet av projekten, deras effektivitet och genomslagskraft.

Mot denna bakgrund, och med beaktande av det faktum att utvärderaren har mer erfarenhet av utvärdering än av kultursektorn, har slutsatserna och rekommendationerna blivit föremål för Europeiska kommissionens försiktiga detaljerade analys.

3.3. Resultat av den externa utvärderingen

3.3.1. De tidigare programmens betydelse

Analysen gällde programmens betydelse i förhållande till kommissionens allmänna mål och i förhållande till behoven och förväntningarna bland kulturoperatörer .

Vad gäller kommissionens allmänna mål (kulturell kvalitet och ekonomisk relevans), drar utvärderaren slutsatsen att de tidigare programmen är fullständigt relevanta.

Utvärderaren är mer nyanserad i sitt uttalande angående programmens relevans vad gäller behoven och förväntningarna hos Europas kulturoperatörer. Även om de operatörer som fick bidrag ansåg att programmen väl motsvarade deras behov (stöd till nätverk och partnerskap) är det inte möjligt att göra detta påstående giltigt för alla europeiska kulturoperatörer, eftersom det före redigeringen av programmen inte gjordes någon systematisk undersökning bland målgruppen beträffande dess behov och förväntningar; dessutom beklagade även de kulturoperatörer som fått bidrag att de tidigare programmen inte ställt upp någon verklig europeisk ambition inom kultur.

3.3.2. De tidigare programmens enhetlighet

Enligt utvärderarens har man sett till att det finns enhetlighet mellan de olika texterna och dokumenten. De olika målen i de officiella texterna har uppfyllts. Det bör bara noteras att av självklara praktiska skäl har man prioriterat det som var enklast att kontrollera (förekomsten av partner från tre länder). Stödet till nätverk och partnerskap blev på så sätt ett viktigt mål så snart programmen sattes igång.

Programmen hade samtidigt som syfte kulturell kvalitet, skapande och viss ekonomisk inverkan. Utvärderaren anger att dessa mål, även om de naturligtvis inte var motstridiga, ibland kunde vara svåra att förena på ett tillfredsställande sätt.

3.3.3. De tidigare programmens effektivitet och genomslagskraft

På dessa punkter framförde inte utvärderaren mycket kritik, eftersom resultaten stod i förhållande till de anslagna medlen, det vill säga att de var effektiva men alltför svaga i förhållande till de mer ambitiösa förväntningarna som uttrycktes i besluten om inrättande av programmen.

Eftersom staterna främst bekostar nationell eller bilateral verksamhet, tillförde programmet tydligt ett europeiskt mervärde, eftersom det stödde multilaterala europeiska partnerskap (med minst tre länder).

Vissa partnerskap förblev i praktiken rent formella, eftersom besluten fattades endast av projektledarna och de övriga medlemmarna i nätverket informerades via e-post.

Utvärderaren anser att effektiviteten i de tidigare programmen hade varit större om administrativa frågor inte krävt så mycket tid och arbete och om mer medel hade ställts till förfogande för att bidra till spridningen av projektresultat.

3.3.4. De tidigare programmens inverkan och resultat

I organisatörernas svar betonas nätverken, vars inverkan är svår att mäta. Andra mer konkreta effekter och resultat (evenemang, rapporter, ny teknik, översatta böcker osv.) nämns också.

Programmen var och är fortfarande föga kända, även bland kulturoperatörer, som i princip är de mest berörda. Man har inte längre något minne av projektresultaten.

Vad gäller de omedelbara projektresultaten har dessa inte lett till skapandet av någon varaktig sysselsättning. Några personer har dock kunnat åberopa den erfarenhet och det kunnande som förvärvats inom ramen för ett projekt för att få fast anställning någon annanstans.

Fem år senare är programmens huvudeffekt att de möjliggjort bildandet eller förstärkningen av nätverk och att själva begreppet europeiskt nätverk eller partnerskap blivit något positivt för kulturoperatörer.

4. DEN EXTERNA UTVÄRDERARENS VIKTIGASTE REKOMMENDATIONER OCH KOMMISSIONENS SVAR

4.1. Att fortsätta verksamheten i större skala

Europeiska unionens verksamhet inom kultur via stödprogram som Kalejdoskop, Ariane och Raphael är nyttig och bör förlängas. Den bör även genomföras i större skala. Därför bör den få en större budget och programmen och deras resultat bör göras mer synliga.

Kommissionen noterar denna rekommendation och kommer att beakta den i förslaget till beslut om inrättandet av det kulturprogram som från och med den 1 januari 2007 ska ersätta ramprogrammet Kultur 2000, vilket är en efterföljare till de tidigare programmen. Kommissionen kommer att vara särskilt uppmärksam på nödvändigheten att göra sina insatser synligare, såväl genom valet av typer av insatser som den föreslår stödja som genom att fästa större vikt vid skyldigheten för de samfinansierade projekten att tydligt framhäva EU-bidraget.

4.2. Att bättre lära känna kulturoperatörerna

Enligt utvärderaren bör man, för att uppnå maximal relevans, först bättre lära känna de europeiska kulturoperatörer som programmet eller programmen riktar sig till, till exempel genom att man förfogar över en bas som är så fullstädning och aktuell som möjligt, genom att anordna en kommunikationsinsats kring programmet eller programmen och genom att försöka beskriva och definiera målgruppen.

Kommissionen instämmer att upprättandet av en nära dialog med kulturoperatörer i allmänhet och mottagare av EU-bidrag i synnerhet är väsentligt för att insatserna ska bli bättre. Av detta skäl hölls i november 2001 Forum om kultursamarbete i Europa och ett omfattande samråd genomfördes, bland annat på Internet, med deltagande av alla parter som var intresserade av att utarbeta ett nytt program för kultursamarbete.

Kommissionen vill också betona att den idag förfogar över en databas med beskrivningar av alla projektanordnare som deltagit i programmet Kultur 2000, vilket följde på de tidigare programmen. Dessutom kommer dataprogrammet SYMMETRY, som torde införas 2004 [7], att möjliggöra inte bara bättre kommunikation mellan kommissionen och operatörerna, utan även en bättre beskrivning av målgruppen.

[7] SYstem for the Management and Monitoring of Education, TRaining, Youth (system för förvaltning och övervakning av program inom allmän och yrkesinriktad utbildning, ungdomsfrågor, kultur och andra program som generaldirektoratet för utbildning och kultur ansvarar för). SYMMETRY är ett integrerat system för information om och förvaltning av program och är avsett att inom en nära framtid användas av generaldirektoratet för utbildning och kultur, nationella programkontor, byråer för tekniskt bistånd och verkställande organ). Detta system kommer att erbjuda alla nödvändiga funktioner för aktörer som deltar i alla aspekter som gäller programförvaltning och inte bara projektstyrning, vilket innebär att det kommer att möjliggöra utarbetandet av arbetsplaner, hantering av budget och redigering av rapporter som överensstämmer med användarnas olika profiler (generaldirektoratet för utbildning och kultur, nationella programkontor, verkställande organ). Det nya systemet kommer i synnerhet att göra det möjligt att följa programmen på centraliserad och decentraliserad nivå och lämna in projektförslag på elektronisk väg. Det kan också fungera som en kommunikationsbas mellan europeiska kulturoperatörer som har ett gemensamt intresse för verksamhet som tillför ett europeiskt mervärde.

4.3. Förenklade rutiner

Detta önskemål framförs ständigt av alla deltagare i EU-program. Utvärderaren anser dock att detta är särskilt viktigt inom kultur där operatörerna ofta är "allergiska mot pappersexercis".

Enligt utvärderaren vore det bättre att inom ramen för en plan där man anger riktlinjerna på medellång sikt införa en förenklad blankett för det preliminära urvalet, samt ett projekturval både med ledning av handlingar och en muntlig presentation. Namnen på experterna, vilka utsetts personligen på grund av sina erkända kunskaper inom kultur, bör vara kända. Dessa experter bör göras ansvariga och får inte rösta om de inför en kommitté måste försvara ett projekt vars ansvarige de känner. Denna lösning har större möjligheter att främja nyskapande och är mer motiverande för kulturoperatörerna.

Kommissionen vill betona att förfarandena för urval och övervakning av projekt syftar till att bibehålla en rättvis behandlig av alla kulturoperatörer, att garantera öppenhet av besluten, bland annat genom att Europaparlamentet och förvaltningskommittén som bistår det verkställande EU-organet i genomförandet av programmet informeras, samt att säkerställa den stringens som är nödvändig för att offentliga medel används korrekt.

I detta hänseende vill kommissionen erinra om att den har skyldighet att efterleva rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget [8], samt kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget [9].

[8] EGT L 218, 1.8.1992.

[9] EGT L 357, 31.12.2000.

4.4. Att göra PR för programmet

Enligt utvärderaren finns det en betydande brist på information från kommissionens sida gentemot kulturoperatörerna. Dessutom behöver dessa operatörer få erkännande för kvaliteten i sitt arbete. Slutligen påpekar utvärderaren att det vore önskvärt att ett stödprogram som finansieras av unionen gynnade bilden av Europa hos allmänheten, vilket för övrigt vore ett sätt att främja allmänhetens tillgång till kultur.

Kommissionen medger att en övergripande strategi för kommunikation och spridning är avgörande för att så många kulturoperatörer som möjligt deltar, för att kvaliteten i deras arbete får erkännande och slutligen för bilden av Europa hos allmänheten.

Emellertid anser kommissionen att den till stor utsträckning åtgärdat den informationsbrist som utvärderaren pekar ut, närmare bestämt i genomförandet av programmet Kultur 2000, vilket följde på de tidigare programmen. Information om detta program finns tillgänglig via olika källor som Europeiska unionens officiella tidning, Internetplatsen för programmet Kultur 2000 och de nationella kulturkontaktpunkterna. Kommissionens handläggare får dessutom många tillfällen att presentera programmet och allmänheten kan också ringa kommissionens kostnadsfria telefonnummer för att få svar på sina frågor.

Sedan 2002 kan dessutom alla som så önskar få ett gratis nyhetsbrev varje månad med information om programmet.

En kulturportal inrättades i mars 2002 på Internet, där man presenterar all verksamhet vid EU-institutionerna som har ett samband med kultur.

Utvärderaren föreslår dessutom att man avsätter en särskild budget i kulturprogrammet till PR-insatser. Utan att direkt avvisa ett sådant förslag, undrar kommissionen om det är relevant, eftersom en sådan öronmärkning av resurser skulle minska det belopp som EU-verksamheten inom kultur förfogar över och som redan är begränsat, vilket utvärderaren också medger.

4.5. En övervakning ur kultursynvinkel

Enligt utvärderaren tyder det missnöje som kulturoperatörerna gett uttryck för på ett behov av en fördjupad och regelbunden dialog med kommissionen. Detta skulle möjliggöra att man informerade och fick fram "bra" sökande som skulle föra vidare kommissionens budskap om dess avsikter, att de projektansvariga formulerade projektet i önskvärd riktning, att projekten kunde försvaras och övervakas och slutligen att man skulle kunna göra en slutsummering av dem, tillvara resultaten och det som EU tillfört.

Dessutom anser utvärderaren att de som ansvarar för handläggningen av programmet borde utföra en övervakning ute på fältet och lära känna aktörerna i projektet och inte bara handlingarna.

Vad gäller den första punkten vill Europeiska kommissionen nämna kulturkontaktpunkterna som finns i alla de länder som deltar i programmet Kultur 2000.

Kulturkontaktpunkternas uppgifter omfattar följande:

- Att göra PR för programmet.

- Att underlätta tillträdet till programmet och uppmuntra till deltagande i insatserna av så många yrkesverksamma och aktörer på kulturområdet som möjligt genom en effektiv informationsspridning.

- Att se till att det finns en effektiv kontakt med de olika institutioner som stöder kultursektorn i medlemsstaterna, och på så sätt bidra till att insatser i programmet "Kultur 2000" och de nationella stödåtgärderna kompletterar varandra.

- Att på lämplig nivå säkerställa information till och kontakt med de operatörer som deltar i programmet Kultur 2000 samt i andra EU-program som är öppna för kulturoperatörer.

Dessutom, vilket redan sagts under punkterna 4.2 och 4.4, har kommissionen fördjupat debatten om EU-verksamheten genom att i november 2001 anordna ett forum om kultursamarbetet i Europa och genom att hålla ett samråd, bland annat på Internet. Kommissionen har också regelbunden kontakt med de kulturoperatörer som deltar i dess program och presenterar sin kulturverksamhet vid många tillfällen.

Angående den andra punkten vill kommissionen påpeka att det händer att personer som ansvarar för programförvaltningen gör besök på platsen för att se till att det finns en övervakning ute på fältet av de projekt som de ansvarar för. Kommissionen vill dock nämna att den inte förfogar över personal i tillräckligt antal för att det ska finnas en systematisk övervakning ute på fältet, eftersom varje handläggare ansvarar för 40 -90 projekt.

4.6. Att samla i ett enda program

Enligt utvärderaren möjliggör koncentreringen av medel, när man nu samlat de tidigare programmen i ramprogrammet Kultur 2000, att EU:s verksamhet blir mer effektiv och synligare.

Fördelen med att unionens verksamhet inom kultur blir mer känd och syns bättre - det är lättare, billigare och mer effektivt att göra en "koncentrerad" informationsinsats - och en enklare förvaltning talar för att verksamheten bör vara samlad.

Dessutom bedömer utvärderaren positivt det faktum att detta samlande öppnar möjligheter till stöd till multikulturella program (det horisontella tillvägagångssättet i Kultur 2000) så länge det inte döljer stödet till mycket specifik verksamhet som kulturoperatörerna vill behålla (det vertikala tillvägagångssättet).

5. KOMMISSIONENS BESLUT

Utvärderaren betonar att de tidigare programmen i sin helhet verkar ha fungerat ganska bra. Utvärderaren nämner att några svaga punkter eller brister (till exempel den alltför snäva aspekten i vissa teman och bristen på kontinuitet i utvalda teman) enligt operatörerna, har varit tester som gagnat senare program (Kultur 2000). De tidigare programmen har alltså varit en nyttig etapp i uppbyggandet av unionens verksamhet inom kultur. Att de samlats inom ramprogrammet Kultur 2000 har dessutom möjliggjort att EU:s verksamhet blivit mer effektiv och bättre synlig.

Kommissionen delar utvärderarens synpunkt att programmet har bidragit positivt till kultursamarbetet i Europa (utveckling av partnerskap, inrättande av nätverk osv.). Den drar alltså slutsatsen att dessa program har utgjort en oumbärlig första etapp för att förverkliga målen enligt artikel 151 i fördraget. Kommissionen anser också att detta bidrag från de tidigare programmen har förstärks genom ramprogrammet Kultur 2000 [10]. Kommissionen anser dessutom att EU:s bidrag till kultursamarbetet i Europa måste fortsätta och att det måste finnas tillräckliga medel till detta.

[10] Se i detta ämne kommissionens rapport om genomförandet av programmet "Kultur 2000" åren 2000- 2001.

Mer allmänt anser kommissionen att det är nödvändigt att utarbeta en tydlig kulturstrategi som dess insatser kan bygga på. Det är nödvändigt att EU har ett kulturprogram som ingår i en väldefinierad politisk ram. Ett sådant program för kulturverksamhet, som kompletterar Europeiska unionens politik och insatser på andra områden, skulle bidra till att antalet verkliga partnerskap ökade, och på så sätt stärka kultursamarbetet i hela Europa och säkerställa varaktigheten i det europeiska mervärde som på så sätt skapas. Detta är det bästa argumentet för att det bör finnas tillräckliga resurser och att nya typer av partnerskap bör utarbetas.