[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.4.2005

KOM(2005) 137 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Att förbättra gemenskapens räddningstjänstmekanism

1. BAKGRUND OCH SYFTE

1.1. Bakgrund

Gemenskapens räddningstjänstmekanism stöder och underlättar mobiliseringen av hjälp från räddningstjänsten för katastrofdrabbade länders omedelbara behov. Dess bidrag grundar sig på erfarenheter från tillhandahållandet av bistånd vid ett stort antal tidigare katastrofer både i och utanför EU, inbegripet översvämningar i Centraleuropa (2002) och Frankrike (2003) olyckan med Prestige (2002), jordbävningarna i Algeriet (2003), Iran (2003) och Marocko (2004), skogsbränderna i Frankrike och Portugal (2003, 2004) och explosionen i Asunción (2004). Nyligen har Sverige och Albanien begärt hjälp från mekanismen för att hantera följderna av en kraftig storm samt snöoväder.

Genom mekanismen har det varit möjligt att snabbt och effektivt reagera på tsunamikatastrofen som drabbade södra Asien i december 2004. Mekanismens ingripande i södra Asien – den största sedan mekanismen inrättades – har visat på ytterligare sidor av Europas katastrofinsatser som inte var så tydliga under tidigare nödsituationer.

Detta har lett till en utbredd insikt om behovet av att ytterligare stärka den insatskapacitet som unionens räddningstjänst har. Mot denna bakgrund har kommissionen föreslagit att det inrättas ett snabbinsats- och beredskapsinstrument för allvarliga olyckshändelser[1] för att tillhandahålla de rättsliga ramarna för att finansiera räddningsinsatser. I detta meddelande anges riktlinjerna för ytterligare åtgärder för att stärka unionens bidrag på detta område.

1.2. Uppmaningar från rådet och Europaparlamentet

Vid rådets (allmänna frågor och yttre förbindelser) extra möte den 7 januari 2005 beslöt rådet att undersöka eventuella förbättringar av mekanismen, inbegripet dess analyskapacitet, och att undersöka möjligheten av att utveckla EU:s förmåga att agera snabbt vid katastrofer. I EU:s handlingsplan, som antogs den 31 januari 2005 efter tsunamin i Indiska oceanen, beskrivs de viktigaste åtgärdsområdena, varav flera direkt avser räddningstjänst.

Rådets önskemål sammanfaller med önskemål från Europaparlamentet om ”inrättandet av en pool med specialiserade civila räddningstjänstenheter, med lämplig utrustning, som skall genomgå gemensam utbildning och vara tillgängliga vid naturkatastrofer, humanitära katastrofer eller miljökatastrofer, eller katastrofer som är förknippade med industririsker, i unionen eller i resten av världen”.[2]

På samma gång har flera medlemsstater lagt fram förslag om att förbättra den insatskapacitet som EU:s räddningstjänst har. Även om detaljerna i medlemsstaternas förslag skiljer sig åt, verkar alla vara överens om att man bör bygga på den befintliga mekanismen i stället för att skapa ytterligare och dubbla strukturer.

1.3. Syftet med detta meddelande

I detta meddelande fokuseras särskilt på gemenskapens räddningstjänstmekanism som kan mobiliseras både internt i EU och i tredje länder. Det ges en översikt av hur kommissionen avser svara på rådets begäran avseende räddningstjänst, genom att vidta åtgärder på två skilda nivåer.

I den omedelbara åtgärden kommer man att koncentrera sig på att förbättra mekanismen och maximera den inverkan som dess bistånd har inom den befintliga lagstiftningen. De åtgärder som föreslogs i avsnitt 3 bör göra det möjligt att tydligare demonstrera europeisk solidaritet inom en nära framtid utan att ändra på de befintliga rättsinstrumenten.

Dessutom föreslås det strukturreformer av mekanismen som syftar till att utveckla en stabilare kapacitet för räddningstjänsten som gör det möjligt för unionen att reagera snabbare och effektivare på alla slags katastrofer i framtiden. Dessa reformer, som fastställs i avsnitt 4, kommer att kräva att rådets beslut om inrättande av mekanismen ändras.

Genom att föreslå dessa åtgärder för att stärka mekanismen syftar kommissionen också till att öka samordningseffekterna och komplementariteten mellan mekanismen och andra instrument som kan mobiliseras för att hantera de olika katastrofer som EU riskerar att drabbas av, både internt och externt, vilket således bidrar till att göra EU:s samlade kapacitet för att hantera katastrofer enhetligare.

1.4. Räckvidden för detta meddelande

I detta meddelande fokuseras endast på hjälp från räddningstjänsten inom ramen för mekanismen. Räddningstjänsten handlar om omedelbar hjälp under de första timmarna och dagarna av en katastrof[3]. Liksom EG:s humanitära bistånd är dess syfte att rädda liv och mildra följderna av en katastrof under de första dagarna. Räddningstjänsten skiljer sig emellertid från EG:s humanitära bistånd i fyra hänseenden: tack vare bistånd från räddningstjänsten kan man ta itu med de miljömässiga konsekvenserna av katastrofer likväl som deras mänskliga inverkan, bistånd från räddningstjänsten tillhandahålls genom insatsgrupper, experter och utrustning som tillhandahålls av de regeringar som deltar i mekanismen i stället för genom de humanitära organisationerna (Förenta nationernas specialiserade organ, Röda korsorganisationer och icke-statliga organisationer) som används av Echo, hjälp från räddningstjänsten kan lämnas både i och utanför EU, mekanismen kan även användas som ett verktyg för att underlätta och stödja GUSP:s krishanteringsoperationer.

Detta meddelande täcker hela bredden av nödsituationer för vilka mekanismen kan aktiveras, inbegripet nödsituationer utanför EU. Även om det finns olika förfaranden för katastrofer som inträffar i tredje länder[4] och i medlemsstater delar de vissa problemområden vilket innebär att de kan behandlas i ett enda meddelande.

I detta meddelande behandlas inte skyddet av kritisk infrastruktur med tillhörande beredskapsåtgärder och det fokuseras heller inte på åtgärder som begränsar följderna på medellång sikt av terroristattacker som är nödvändiga för att trygga området frihet, säkerhet och rättvisa. Dessa behandlas i förslaget till rådets beslut om inrättande av ett specifikt program om ”Terrorism – förebyggande, beredskap och följdhantering” som antogs den 6 april 2005[5].

Inte heller inkluderas det ekonomiska stödet från Europeiska unionens befintliga solidaritetsfond till medlemsstater eller kandidatländer som drabbats av en stor katastrof eller det nya förslaget om en solidaritetsfond som antogs den 6 april 2005[6]. Det senare syftar till att tillhandahålla ekonomiskt stöd för att bidra till en snabb återgång till normala livsförhållanden i de drabbade regionerna och att bidra till ekonomiskt stöd till offren för terrorism. Det täcker också omedelbar medicinsk hjälp och åtgärder för att skydda befolkningen mot nära förestående hot mot hälsan, inbegripet kostnaden för vacciner, läkemedel, medicinska produkter, utrustning och infrastruktur under en nödsituation.

2. RAMEN FÖR DEN EXISTERANDE RÄDDNINGSTJÄNSTEN

2.1. De rättsliga instrumenten för räddningstjänsten

Ramarna för samarbete inom räddningstjänsten består för närvarande av två rättsakter:

Gemenskapens räddningstjänstmekanism[7] som inrättades i oktober 2001 är ett operativt instrument som är utformat för att öka beredskapen och mobilisera omedelbar hjälp från räddningstjänsten vid katastrofer. Den kan aktiveras vid naturkatastrofer och katastrofer som orsakats av människor, inklusive kärnkraftsolyckor. Idag deltar 30 länder – EU-25, Bulgarien, Rumänien, Liechtenstein, Norge och Island – i mekanismen. Den får ekonomiska anslag för ett år i taget.

Genom programmet för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten[8] tillhandahålls finansiering för åtgärder som syftar till förebyggande åtgärder, beredskap och ett effektivt ingripande. Det löper ut vid utgången av 2006.

Kommissionen har antagit ett förslag till rådets förordning om inrättandet av ett snabbinsats- och beredskapsinstrument för allvarliga olyckshändelser som skall gälla från och med 2007. Detta förslag är tänkt att utgöra den nya rättsliga grunden för att bevilja ekonomiskt gemenskapsstöd för räddningstjänståtgärder inom området beredskap för och ingripande mot katastrofer som inträffar i EU och de länder som deltar i mekanismen. Den rättsliga grunden för ekonomiskt stöd till räddningstjänståtgärder utanför EU utgörs av det föreslagna instrumentet för stabilitet.

2.2. Mekanismens roll

Mekanismens kärnverksamhet är övervaknings- och informationscentrumet som är knutet till Europeiska kommissionen i Bryssel. Genom centrumet, som är tillgängligt dygnet runt, kan kommissionen underlätta mobiliseringen av räddningstjänstresurser från medlemsstaterna vid en nödsituation.

Alla länder som drabbas av en stor katastrof, antingen den inträffar i eller utanför unionen, kan begära bistånd genom övervaknings- och informationscentrumet. Centrumet skickar omedelbart begäran vidare till ett nät med nationella kontaktpunkter. De informerar centrumet huruvida de har möjlighet att erbjuda bistånd. Centrumet sammanställer svaren och informerar det biståndsbegärande landet om det tillgängliga biståndet. Det drabbade landet väljer ut det bistånd det behöver och upprättar kontakt med de biståndsgivande länderna. Övervaknings- och informationscentrumet kan även erbjuda tekniskt stöd, inbegripet förbättrad tillgång till satellitbilder, och fungerar som ett informationscentrum genom att samla in uppgifter och regelbundet skicka uppdateringar till alla deltagande länder.

Det finns olika förfaranden för ingripanden i och utanför unionen. För ingripanden utanför EU samordnar den begärande staten de bidrag som erhållits genom mekanismen. Samordningen av europeiska biståndsinsatser genom räddningstjänsten utanför EU säkerställs genom ett nära samarbete mellan kommissionen och ordförandelandet. Sådana ingripanden kan genomföras antingen i form av ett oberoende stödingripande eller i form av ett bidrag till ett ingripande som leds av en internationell organisation. För sådana ingripanden ser övervaknings- och informationscentrumet till att det finns ett nära samarbete med Echo samt med FN:s kontor för samordning av humanitära frågor (UN OCHA) som har mandat för att säkerställa den övergripande samordningen av internationella hjälpinsatser. För ingripanden utanför EU kan övervaknings- och informationscentrumet inom ett par timmar skicka experter för att bedöma behoven på plats, samordna räddningstjänstoperationer och upprätta kontakt med de berörda myndigheterna och internationella organisationerna. Beslutet att skicka utvärderingsexperter fattas i nära samråd med ordförandelandet. Det finns särskilda procedurer för användningen av mekanismen för att stödja GUSP:s krishanteringsoperationer[9].

Mekanismen syftar också till förbättrad beredskap. Den stöds genom en databas med information om de nationella räddningstjänstkapaciteter som finns tillgängliga för stödingripanden. Mekanismen får också innehållet i den militära databasen som sammanställts av Europeiska unionens militära stab vilket ger en övergripande bild av alla resurser som finns tillgängliga för att hantera katastrofer och följderna av dessa. Experter och teamledare som finns i räddningstjänstdatabasen uppmanas att delta i ett utbildningsprogram med kurser, övningar och ett utbyte av expertsystem. Ett gemensamt kommunikations- och informationssystem (Cecis) håller för närvarande på att inrättas för att säkerställa ett effektivt informationsutbyte mellan övervaknings- och informationscentrumet och de nationella kontaktpunkterna.

3. ATT FÖRBÄTTRA GEMENSKAPENS RÄDDNINGSTJÄNSTMEKANISM

I ÅTGÄRDSPLANEN FASTSTÄLLS FYRA OMRÅDEN FÖR MÖJLIGA FÖRBÄTTRINGAR AV MEKANISMEN: BÄTTRE FÖRBEREDELSE AV RÄDDNINGSTJÄNSTINGRIPANDENA, ÖKAD KAPACITET FÖR ANALYS OCH UTVÄRDERING, FÖRBÄTTRAD SAMORDNING OCH FÖRBÄTTRAD HJÄLP TILL EU-MEDBORGARE SOM DRABBAS AV KATASTROFER UTANFÖR UNIONEN. FÖLJANDE ÅTGÄRDER KAN VIDTAS INOM DE BEFINTLIGA RÄTTSLIGA RAMARNA.

3.1. Ökad beredskap

De investeringar som gjorts under de senaste åren i utbildning, övningar och beredskap har bidragit till att säkerställa en effektiv mobilisering av hjälp från räddningstjänsten till katastrofdrabbade länder både i och utanför EU. Genom åtgärdsplanen krävs ytterligare arbete med att inrätta scenarier, stärka utbildningsprogrammen och öka de nuvarande systemens kompatibilitet, inbegripet kompatibiliteten mellan de civila och militära sektorerna.

Utvärdering av räddningstjänstens kapaciteter

Under de senaste månaderna har kommissionen arbetat med scenarier för att identifiera vilka resurser medlemsstaterna kan göra tillgängliga i händelse av en stor terrorattack i ett annat land. Detta arbete gör det möjligt för medlemsstaterna att fastställa vilka luckor och svagheter som den europeiska räddningstjänsten har och det är ett oumbärligt steg mot att förbättra kompatibiliteten mellan de tillgängliga resurserna.

Detta arbete måste forskrida snabbt och utvidgas till att även omfatta naturkatastrofer och andra katastrofer där det är mest troligt att räddningstjänsten kommer att mobiliseras och därför behövs alla medlemsstaters fulla deltagande. Kommissionen uppmanar de få medlemsstater som ännu inte har lämnat fullständig information att göra det så snart som möjligt.

Kommissionen kommer även fortsättningsvis att samordna kontakterna med Europeiska unionens militära stab för att bidra till en vettig utvärdering av alla tillgängliga resurser för räddningstjänsten[10].

Ett modulärt tillvägagångssätt

Som en del av arbetet med utvidgade scenarier föreslår kommissionen att varje deltagande land i förväg bör identifiera självförsörjande moduler som kan sättas in med kort varsel och som de, under förutsättning att det godkänns, kan göra tillgängliga för ett europeiskt räddningstjänstingripande. När nyckelmodulerna tydligt har definierats kommer de att uppmanas att delta i de relevanta utbildningskurserna och övningarna.

I framtiden innebär detta att övervaknings- och informationscentrumet kommer att begära av medlemsstaterna att de mobiliserar särskilda moduler. Detta tillvägagångssätt kommer att göra det möjligt för övervaknings- och informationscentrumet att utarbeta sammanhängande paket med räddningstjänstbistånd och att i ökad grad finjustera de specifika behov som uppkommer i varje nödsituation.

Detta modulära tillvägagångssätt är en logisk utveckling av det nuvarande systemet där vissa team är tillgängliga i de flesta medlemsstaterna där de kan sättas in med kort varsel. Det har den ytterligare fördelen att det gör det möjligt att fullt ut använda sig av de olika typerna av expertkunskap som finns i medlemsstaterna.

Utvecklingen av moduler är också en viktig åtgärd för att stärka den internationella kapaciteten för att hantera katastrofer och den skulle göra det möjligt för EU att bidra med särskilda i förväg definierade paket med räddningstjänstbistånd i tredje länder. Vid utvecklingen av det modulära tillvägagångssättet kommer säkerställandet av samordningen och komplementariteten med moduler och standarder som utvecklats inom FN:s ram att uppmärksammas.

Utbildning och övningar

Utbildningskurser och simuleringsövningar bidrar till att öka kompatibiliteten och att utveckla gemensamma normer för ingripande. Det nuvarande arbetet på detta område måste ytterligare utvecklas och, om så är nödvändigt, intensifieras. Till exempel i form av specialutbildning och övningar för specifika frågor (t.ex. utvärderingsmetoder) eller för specifika målgrupper. Deltagande av militära motparter i utbildningskurser och –övningar bör uppmuntras för att främja kompatibilitet mellan de civila och militära sektorerna. Samstämmigheten och synergieffekterna med befintliga utbildningar i FN:s och Röda korsets system skall undersökas för att främja en gemensam verksamhetskultur och kompatibilitet. Gränsöverskridande deltagande i övningarna skall uppmuntras.

3.2. Analys och utvärdering av behoven

Tidig varning och analys

Värdefull tid kan vinnas genom att förstärka banden mellan övevaknings- och informationscentrumet å ena sidan och de system för tidig varning och tjänst som finns på EU- och FN-nivå å andra sidan. Centrumet måste få alla tillgängliga varningar för naturkatastrofer för att snabbt fastställa om varningarna kan leda till en begäran om hjälp och för att minska den tid som behövs för att förbereda ett ingripande av räddningstjänsten.

Övervaknings- och informationscentrumet bör också få möjlighet att kontinuerligt övervaka utveckling som är relevant för katastrofer och till fullo använda sig av alla tillgängliga informationskällor[11]. Ny utveckling och inkommande rapporter måste omedelbart analyseras för att fastställa deras potentiella inverkan och utvärdera möjliga behov för räddningstjänsten. De vetenskapliga och tekniska resurser som finns tillgängliga på europeisk nivå, inbegripet informations- och övervakningssystem, kommer att ge ett viktigt bidrag till detta arbete.

För att så skall bli fallet skall övervaknings- och informationscentrumet garantera ett tjänstgöringssystem[12] som fungerar dygnet runt vilket garanterar ett omedelbart ingripande vid nödsituationer med tillräcklig jourpersonal för att säkerställa att det finns tillräckligt med personal under alla skeden av en händelse.

Att stärka behovsutvärderingen på plats

En av de viktigaste lärdomarna av den nyligen inträffade tsunamikatastrofen är behovet av att stärka utvärderingskapaciteten på platsen för en katastrof för att identifiera vilka särskilda behoven som finns för områden som räddningstjänsten är specialiserad på. Denna utvärdering kommer naturligtvis att ske i nära samarbete och komplementaritet med Echos fältteam för humanitära nödsituationer samt med FN och andra utvärderingsteam på plats. En utökad kapacitet för att utvärdera behoven för EU:s räddningstjänst bör utformas för att stärka den globala kapaciteten både genom att EU:s bidrag till FN:s ansträngningar strömlinjeformas och genom att ta fram ytterligare kapacitet i unionen.

Beroende på katastrofens omfattning bör övervaknings- och informationscentrumet i framtiden kunna skicka ut små utvärderingsgrupper med cirka fem medlemmar i stället för enskilda experter. Detta kräver att medlemsstaterna i förväg informerar övervaknings- och informationscentrumet om alla experter som de kan göra tillgängliga för korttidsuppdrag och att de bekräftar att dessa experter finns tillgängliga under de allra första skedena av en nödsituation.

Dessutom måste utvärderingsmetoderna och -standarderna revideras, med beaktande av de godkända metoder och standarder som utvecklats av FN och andra organ, för att utveckla ett konsekvent tillvägagångssätt för att utvärdera räddningstjänstens behov inom ramen för mekanismen.

Kvaliteten på utvärderingen kan ytterligare förbättras genom särskild utbildning för utvärderingsexperterna. Utbildningen skulle särskilt vara fokuserad på samordningen med FN, Echo, IFRC och andra experter samt på utvärderingsmetoder och -standarder.

Slutligen, såsom redan överenskommits av rådet den 4 oktober 2004, skall kommissionen utveckla gemensam märkning av kläder och utrustning så att personalen på plats kan identifieras som en del av mekanismen. Detta kommer att bidra till att utveckla en känsla av samhörighet med EU:s räddningstjänststyrka och göra EU mer synligt på katastrofplatsen.

3.3. Fördjupad samordning

Rådet har bett kommissionen att föreslå olika sätt för att förbättra samordningen mellan medlemsstaternas bidrag, både i form av oberoende insatser inom unionen och gemensamma bidrag från EU:s sida till insatser som leds av en annan organisation.

Att tillhandahålla bidrag från den europeiska räddningstjänsten på ett samordnat sätt

En samlad insats från EU kräver framförallt att medlemsstaterna arbetar tillsammans i mekanismen. Insatsen vid nödsituationen i södra Asien avslöjade vilka stora skillnader som finns mellan de olika medlemsstaternas tillvägagångssätt. Ett fast åtagande om att arbeta tillsammans på europeisk nivå, för att stödja Förenta nationerna och det drabbade landet, behövs för att göra det möjligt att nå mekanismens fulla potential.

Att sträva efter komplementaritet och samordning med Förenta nationerna

Vid ingripanden i tredje länder måste unionen kunna komplettera ansträngningar som vidtas av de nationella eller lokala myndigheterna och tillhandahålla ett omfattande bidrag till de internationella hjälpinsatserna som samordnas av FN. För ingripanden utanför EU erkänns fullständigt FN:s och OCHA:s samordnande ledande roll. Under hela katastrofen i södra Asien har mekanismen verkat i nära samråd med FN OCHA och dess personal på plats. Det existerande samarbetet och samordningen med FN, som är baserat på den överenskommelse som nåddes under 2004[13], kommer ytterligare att utvecklas vad gäller alla viktiga verksamhetsområden för katastrofinsatser, både på fältet och i högkvarteren. Kommissionen kommer att säkerställa att överenskommelsen med FN OCHA tillämpas till fullo för att maximera användningen av tillgängliga resurser och säkerställa en samordnad insats för katastrofer i tredje länder.

Att sträva mot komplementaritet och samordning med humanitärt bistånd

Vid många katastroflägen ingriper räddningstjänsten vid humanitära behov och bidrar till de omfattande humanitära insatserna. Det är därför nödvändigt att säkerställa att räddningstjänstens ingripanden är nära samordnade med de humanitära biståndsaktörerna under insatsens alla skeden.

På gemenskapsnivå arbetar mekanismen mycket nära Echo, både på fältet och i huvudkontoret för att säkerställa en omfattande europeisk krisinsats vid plötsliga katastrofer. I kommissionens verksamhetsprocedurer betonas redan de synergieffekter och den komplementaritet som finns mellan EG:s humanitära bistånd och räddningstjänsten och att procedurerna bygger på deras särskilda roller och komparativa fördelar. Detta kommer även fortsättningsvis att stärkas. Det arbete som redan påbörjats om de gemensamma erfarenheter som har vunnits och verksamhetsbanden från planerings- till genomförandefasen kommer att ytterligare främjas för att säkerställa en lämplig samordnad insats närhelst de två instrumenten mobiliseras för samma katastrof.

Att stärka kapaciteten för verksamhetsplanering

Övervaknings- och informationscentrumets kapacitet för verksamhetsplanering behöver stärkas. Detta kommer att göra det möjligt för centrumet att spela en mera central roll vid planering och samordning av transport, distribution och överlämnande av medlemsstaternas räddningstjänstbistånd både i och utanför EU.

Att stärka samordningen på fältet

För ingripanden utanför EU bör den ökade kapaciteten på huvudkontoren löpa parallellt med en lika stark samordningskapacitet på plats. Förbättrad samordning av det europeiska räddningstjänstbiståndet skulle kräva en ökad samordning på plats av det europeiska bidraget. Detta skulle stärka de lokala myndigheternas och FN:s kapacitet att samordna sina hjälpinsatser genom att säkerställa en enda kontaktpunkt för allt räddningstjänstbistånd från EU. Samordningen kan omfatta ankomst, distribution och överlämnande av europeiskt räddningstjänstbistånd samt samordning med externa aktörer, inbegripet FN-organ och lokala och internationella icke-statliga organisationer.

Samordning med militära motparter

Användningen av militära resurser för att stödja räddningstjänstaktiviteter utanför EU måste baseras på de relevanta internationella bestämmelserna, bl. a. riktlinjerna från 1994 om användning av militära och civila resurser vid naturkatastrofer (de s.k. Osloriktlinjerna) och FN-riktlinjerna om användandet av armé och civilförsvar vid komplexa insatser inom humanitärt katastrofbistånd som genomförs under FN:s ledning (MCDA – Military and Civil Defence Assets) från 2003, och den måste följa FN:s övergripande samordningsroll, under förutsättning att FN är närvarande.

Tsunamikatastrofen har emellertid belyst vilket potentiellt värde militära resurser kan ha vid stora katastrofer och behovet av att säkerställa bättre samordning med de militära motparterna. Där användningen av militära resurser är nödvändig och lämplig i enlighet med internationella riktlinjer måste mekanismen kunna lita på militära medel för att stödja dess biståndsansträngningar.

Det bör påminnas om att rådet den 17 maj 2004 antog bestämmelser om att göra den militära databasen tillgänglig för mekanismen. Dessa inbegriper procedurer för användning av militära medel inom ramen för mekanismen vid terrorattacker i unionen. I bestämmelserna fastställs att mekanismen skall vidarebefordra varje begäran om bistånd till de utsedda nationella kontaktpunkterna som sedan kommer att hjälpa till med att svara på frågan om de militära medlen är tillgängliga vid begäran om hjälp. Liknande procedurer bör antas för andra typer av katastrofer så att militära medel snabbare och effektivare kan mobiliseras om behov uppstår.

Tillgången till EU:s militära medel kan också förbättras genom bättre användning av EU:s databas över militära medel. I kommissionens meddelande ”Reinforcing EU Disaster and Crisis Response”[14] (Att stärka EU:s katastrof- och krishantering) beskrivs hur utvecklingen av särskilda planeringsscenarier med den civil-militära cellen också kan bidra till detta mål.

Att stärka samordningen i kommissionen

Erfarenheterna i södra Asien har belyst vikten av samordning mellan kommissionens avdelningar. Den 20 oktober 2004 tillkännagav kommissionen inrättandet av Argus och ett centralt kriscentrum.[15] Kommissionen håller också aktivt på att se över sina interna procedurer för att säkerställa att den, under en nödsituation, kan reagera på ett mycket effektivt och samordnat sätt.

Att finansiera transporter

En bättre samordning av den europeiska räddningstjänstens ingripanden kräver också att det blir möjligt att använda allt tillgängligt bistånd för att uppfylla behoven hos det drabbade landet. Såsom visades under tsunamikatastrofen finns det ett tydligt behov av att öka transportkapaciteten för det europeiska räddningstjänstbiståndet. Genom rådets beslut om inrättandet av mekanismen är det redan tillåtet för övervaknings- och informationscentrumet att underlätta transporter av räddningstjänstbistånd. Det föreslagna snabbinsats- och beredskapsinstrument, om det antas, skulle göra det möjligt att ge ett bidrag för kostnaderna av sådana transporter vid katastrofer i EU eller i länder som deltar i mekanismen[16]. De kostnader som är förknippade med transport av räddningstjänstbistånd till länder utanför EU tas upp i det föreslagna stabilitetsinstrumentet.

3.4. Att säkerställa att mekanismen uppfyller GUSP:s behov

Vid rådets möte i Feira fastställdes att räddningstjänsten är ett av de prioriterade områden där EU:s kapacitet för civil krishantering bör stärkas. Gemenskapens räddningstjänstmekanism spelar en central roll i uppbyggandet av denna kapacitet. Kommissionen påminner om den gemensamma förklaringen av den 29 september 2003 i vilken procedurer för användningen av mekanismen vid GUSP-aktiviteter fastställs. Kommissionen kommer att fortsätta att arbeta med rådet för att säkerställa att mekanismen till fullo uppfyller behoven för GUSP:s framtida aktiviteter.

3.5. Förbättrat bistånd till EU-medborgare

Slutligen har rådet också belyst behovet av att förbättra stödet till de europeiska medborgare som drabbas av katastrofer utanför EU och uppmanat till diskussion om den roll som de existerande instrumenten kan spela i detta hänseende.

Erfarenheterna i södra Asien har visat att samarbete mellan räddningstjänsten och konsulära myndigheter kan vara till nytta för båda vid insatser utanför unionen. Genom sitt nätverk som är öppet dygnet runt och som kopplar samman medlemsstaternas myndigheter kan mekanismen tillhandahålla användbart verksamhetsstöd, särskilt genom informationsutbyte om team som är utskickade för att identifiera offren och om behoven för alla medlemsstater av hemsändning och evakuering av medicinska skäl. Övervaknings- och informationscentrumet har dessutom uppmuntrat medlemsstaterna att använda sig av de flygplan som kommer med räddningstjänstbistånd för att skicka hem europeiska medborgare när planen flyger tillbaka. På så sätt byggs en bro mellan det traditionella räddningstjänstbiståndet och det konsulära samarbetet. Kommissionen är reda att göra mekanismen tillgänglig för sådana nya uppgifter om det är lämpligt och användbart.

4. LÅNGSIKTIGA ÅTGÄRDER FÖR ATT UTVECKLA EU:S RÄDDNINGSTJÄNSTKAPACITET

Rådet har uppmanat kommissionen att formulera förslag som gör det möjligt för unionen att ta förbättra kvaliteten på räddningstjänstverksamheten och att utveckla ökad kapacitet. I EU:s åtgärdsplan av den 31 januari 2005 identifieras de särskilda frågor som skall beaktas, inbegripet inrättandet av en pool för resurser, förbindelser med övervaknings- och informationscentrumet och Echo samt mellan medlemsstaterna (t.ex. via ett datoriserat informationssystem), samordning av de militära resurserna för att stödja räddningstjänstingripanden och de samordningsstrukturer som måste inrättas på plats.

Mekanismen, som har visat sig kapabel att mobilisera räddningstjänstbistånd snabbt och vid ett stort antal situationer, kan bidra till EU:s övergripande kapacitet för snabba insatser. Utöver de förbättringar som nämnts ovan föreslås strukturreformer av mekanismen för att stärka dess insatskapacitet.

4.1. Sammanslagning av räddningstjänstresurser

Det existerande rådsbeslutet om inrättande av gemenskapens räddningstjänstmekanism gör det möjligt för medlemsstaterna att slå samman räddningstjänstresurser på europeisk nivå. Såsom nämnts tidigare kommer den scenariebaserade utvärderingen av kapaciteter göra det möjligt för medlemsstaterna att identifiera brister i den nuvarande kapaciteten för räddningstjänstbistånd som är tillgänglig genom mekanismen.

Där de kombinerade nationella tillgångarna och kapaciteterna är otillräckliga för att uppfylla de möjliga behoven, måste ytterligare steg vidtas för att utveckla ytterligare räddningstjänstkapaciteter på nationell nivå eller för att säkerställa en bättre sammanslagning av resurser på europeisk nivå. Detta kräver en tydlig rättslig grund och en vilja hos medlemsstaterna att göra ökade räddningstjänstresurser tillgängliga för bistånd till andra länder och att dela information om dessa resurser.

Det nya instrumentet, genom vilket rådets beslut om mekanismen ändras och som skall föreslås under 2005, bör tillhandahålla en grund för inrättandet av kvantitativa mål för de räddningstjänstresurser som är tillgängliga på europeisk nivå för att bistå medlemsstaterna och tredje länder i nöd.

4.2. Mot ett mer aktivt tillvägagångssätt

När det gäller ingripanden utanför EU visar de senaste erfarenheterna att värdefull tid kan förloras mellan tidpunkten för katastrofen och erhållandet av en formell begäran om hjälp.

En ökad analyskapacitet för övervaknings- och informationscentrumet kan bereda vägen för ett mer aktivt tillvägagångssätt då man får vetskap om katastrofer. I framtiden bör övervaknings- och informationscentrumet få mandat för att informera ett tredje land – genom EG-delegationerna, EG-experter på platsen eller genom andra diplomatiska kanaler – om möjligheten av att begära hjälp närhelst det finns ett tydligt behov av räddningstjänsthjälp. Detta kommer att bidra till att minimera förseningen mellan tidpunkten då en katastrof inträffar och hjälpen anländer. Om det drabbade landet inte begär hjälp kan inga ytterligare steg vidtas.

4.3. Reservmoduler

Idag bestämmer varje medlemsstat frivilligt och på ad hoc-bas om den kan tillhandahålla den begärda räddningstjänsthjälpen. Detta system gör den europeiska räddningstjänsthjälpen beroende av det nationella beslutsfattandet i 25 medlemsstater för sin snabbhet.

I framtiden kan medlemsstaterna ta ytterligare ett steg baserat på det modulära tillvägagångssätt som beskrivs i avsnitt 3.1 genom att komma överens om att ha ett litet antal nyckelmoduler i ständig beredskap för europeiska räddningstjänstingripanden. Dessutom kan medlemsstaterna nå politiska överenskommelser – före en eventuell nödsituation – för att mobilisera dessa reservräddningstjänstmoduler så fort som den berörda europeiska myndigheten begär att de omedelbart skall användas. Detta skulle säkerställa att ett par nyckelmoduler ständigt finns redo att skickas och kraftigt förkorta den tid som behövs för att mobilisera räddningstjänsthjälpen.

Även om medlemsstaterna kan komma överens i förväg att skicka dessa insatsgrupper då de får en europeisk begäran kan bestämmelser utformas för situationer med överskuggande nationella behov. Grupper med medlemsstater kan exempelvis dela bördan av att hålla vissa nyckemoduler i beredskap och således ansvara för att de ständigt finns tillgängliga på europeisk nivå.

Dessa enheter måste snabbt kunna sättas in och vara fullständigt självförsörjande. En tydlig överenskommelse bör nås med medlemsstaterna vad gäller villkoren för deras användning. Kompatibiliteten för dessa enheter, som skulle utgöra kärnan i varje europeisk räddningstjänstingripande, kan säkerställas genom övningar och utbildning. Som sådana skulle de i själva verket vara kärnan i en europeisk räddningstjänststyrka.

4.4. Att stärka den logistiska basen

Mekanismen bör få lämpliga logistiska medel. I förslaget till rådets förordning om inrättandet av ett snabbinsats- och beredskapsinstrument tillhandahålls möjligheten till finansieringen av kostnaderna för att hyra den utrustning som är nödvändig för att säkerställa en snabb europeisk insats och som inte kan erhållas från medlemsstaterna. Exempel på detta kan vara flygplan eller utrustning för att bekämpa skogsbränder under sommarmånaderna. För ingripanden utanför unionen måste eventuella synergieffekter med FN utforskas, särskilt tillsammans med FN:s gemensamma logistikcentrum (UN Joint Logistics Centre – UN JLC) och FN:s centrala register för katastrofhanteringskapaciteter (UN Central Register for Disaster Management Capacities).

I sitt meddelande om förstärkning av EU:s katastrof- och krishantering[17] har kommissionen lagt fram förslag om en genomförbarhetsstudie över inrättandet av en gemensam logistikplattform för aktiviteter som hanteras direkt utanför EU.

4.5. Att främja internationell samordning av katastrofinsatser

Med mandat om att underlätta mobiliseringen av räddningstjänstbidrag från 30 europeiska länder har gemenskapsmekanismen tillgång till ett stort antal insatskapaciteter. Förutom allmänt katastrofstöd inbegriper dessa en unik uppsättning avancerade tekniska kapaciteter som sträcker sig från saneringspaket till specialiserad brandsläckningsutrustning. Detta stöd kan utgöra ett värdefullt komplement till andra internationella humanitära biståndsansträngningar vid olika typer av katastrofer.

Genom att bygga på mervärdet av det europeiska räddningstjänstbiståndet och med stöd för FN:s ledande roll bör mekanismen syfta till att öka den internationella samordningen för att maximera användningen av tillgängliga resurser och underlätta en helt samordnad insats vid katastrofer i tredje länder. Detta kan inbegripa bidrag till utvecklingen och förfiningen av operativa procedurer för samordning och behovsutvärdering på plats. Detta skulle kräva en mer aktiv roll för mekanismen, baserad på nära samordning med FN OCHA och med beaktande av mandaten för andra internationella organisationer.

5. SLUTSATS

I AVSNITT 3 I DETTA MEDDELANDE INDENTIFIERAS ÅTGÄRDER SOM SNABBT KAN VIDTAS FÖR ATT FÖRBÄTTRA MEKANISMENS EFFEKTIVITET. I AVSNITT 4 FASTSTÄLLS ETT ANTAL FÖRSLAG FÖR DEN FRAMTIDA UTVECKLINGEN AV MEKANISMEN SOM KOMMER ATT KRÄVA EN ÄNDRING AV RÅDETS BESLUT OM MEKANISMEN.

De förslag som görs i vart och ett av dessa avsnitt får ekonomiska följder. Föreberedelser och åtgärder i EU täcks av förslaget om ett snabbinsats- och beredskapsinstrument[18] som antogs av kommissionen den 6 april 2005. Åtgärder utanför EU kommer att täckas av stabilitetsinstrumentet[19]. Det bör noteras att dessa instrument ännu inte har antagits av rådet.

De följder som dessa förslag får för de personalresurserna kommer att tas upp inom ramen för de årliga tilldelningsföraranden för att matcha tilldelning av resurser med de prioriteringar som fastställs på den politiska nivån. En detaljerad uppdelning av de sammanlagda resurser som behövs för att utföra de åtgärder som beskrivs ovan finns i den finansieringsöversikt som bifogas förslaget om ett snabbinsats- och beredskapsinstrument. Om dessa behov inte till fullo uppfylls kan det bli nödvändigt att utvärdera omfattningen av de föreslagna aktiviteterna.

Kommissionen uppmanar rådet och Europaparlamentet att godkänna de riktlinjer som framförs i detta meddelande och ge sitt stöd till de förslag som det innehåller.

[1] KOM(2005) 113 slutlig av den 6.4.2005.

[2] Europaparlamentets resolution om den nyligen inträffade tsunamikatastrofen i Indiska oceanen, 13 januari 2005.

[3] Vanligtvis inbegrips sök- och räddningsaktioner, akutsjukvård, brandsläckning, husrum, mat och vatten. Beroende på katastrofens karaktär inbegrips ofta även mer tekniska typer av bistånd som brandbekämpningsflygplan (när det gäller skogsbränder), pumpkapacitet (översvämningar), fartyg för att bekämpa föroreningar (oljeutsläpp) och uppspårnings- och saneringsanläggningar (kemiska och biologiska olyckor och kärnkraftsolyckor).

[4] För ingripanden i tredje länder, se särskilt artikel 6 i rådets beslut av den 23 oktober 2001 om inrättande av en gemenskapsindustri för att underlätta ett förstärkt samarbete vid biståndsinsatser inom räddningstjänsten (2001/792/EG, Euratom).

[5] KOM(2005) 124 slutlig av den 6.4.2005.

[6] KOM(2005) 108 slutlig av den 6.4.2005.

[7] Rådets beslut 2001/792/EG, Euratom.

[8] Rådets beslut av den 9 december 1999 om att inrätta ett program för gemenskapsåtgärder till förmån för räddningstjänsten (1999/847/EG).

[9] I rådets och kommissionens gemensamma uttalande av den 29 september 2003 fastställs de särskilda villkoren för användandet av mekanismen vid GUSP:s krishanteringsoperationer.

[10] I sitt meddelande om att förstärka EU:s katastrof- och krishantering lägger kommissionen fram förslag för att stärka banden mellan kommissionen och EU:s militära stab, inbegripet utsändning av sambandspersoner till den civil-militära cellen. KOM(2005) 153 slutlig av den 20.4.2005

[11] Bland befintliga informationskällor kan t.ex. nämnas EU-delegationerna, Relex krishanteringsrum, Echos krishanteringsrum och -experter, Ecurie-anläggningar som GDAS som är tillgängliga genom Gemensamma forskninscentret och GD Forskning samt Undacs varningssystem.

[12] Även om övervaknings- och informationscentrumet har kapacitet att ingripa dygnet runt görs detta med jourpersonal som är redo för tjänst inom 30 minuter, i samarbete med kommissionens säkerhetsdirektorat.

[13] Skriftväxling mellan FN OCHA och Europeiska gemenskapernas kommission vad gäller deras samarbete inom ramen för katastroinsatser (i fråga om samtidiga insatser i ett land som drabbats av en katastrof), 27-28 oktober 2004.

[14] KOM(2005) 153 slutlig av den 20.4.2005.

[15] KOM(2004) 701 slutlig av den 20.10.2004

[16] KOM(2005) 113 slutlig av den 6.4.2005.

[17] KOM(2005) 153 slutlig av den 20.4.2005

[18] KOM(2005) 630 slutlig av den 29.9.2004

[19] KOM(2005) 113 slutlig av den 6.4.2005.