Den andra årsrapporten

om genomförandet av EU:s gemensamma åtgärd av den 12 juli 2002 om Europeiska unionens bidrag för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av handeldvapen och lätta vapen (2002/589/GUSP) och om upphävande av gemensam åtgärd 1999/34/GUSP och om genomförandet av EU-programmet från juni 1977 om olaglig handel med konventionella vapen

(2002/C 330/01)

INLEDNING

1. Den 26 juni 1997 antog Europeiska unionens råd (allmänna frågor) EU-programmet om olaglig handel med konventionella vapen och den 12 juli 2002 antog Europeiska rådet en gemensam åtgärd om Europeiska unionens bidrag för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av handeldvapen och lätta vapen och om upphävande av gemensam åtgärd 1999/34/GUSP.

2. De associerade länderna i Central- och Östeuropa, det associerade landet Cypern samt de Eftaländer som är medlemmar i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet har anslutit sig till detta program och denna gemensamma åtgärd.

3. För att kunna uppnå målen i den gemensamma åtgärden har EU ökat insatserna för att nå enighet inom regionala och internationella forum och mellan de berörda staterna. EU deltog aktivt i Förenta nationernas konferens om olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen (New York den 9-20 juli 2001), vilken ledde till antagandet av FN:s åtgärdsprogram, samt i förhandlingarna om protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, delar och komponenter till sådana samt ammunition, vilket utgör ett tillägg till Förenta nationernas konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet som antogs vid FN:s generalförsamling den 31 maj 2001. EU bidrog även aktivt till den process som ledde till att OSSE-dokumentet om handeldvapen och lätta vapen antogs vid ministermötet den 27-28 november 2000. EU har i sina ansträngningar att uppnå internationell konsensus om målen för såväl EU:s gemensamma åtgärd som för de ovannämnda FN- och OSSE-dokumenten även haft många bilaterala kontakter inom ramen för den politiska dialogen.

4. Denna rapport består av tre delar. I del I behandlas de nationella insatserna för att lösa problem med anknytning till handeldvapen i medlemsstaterna, t.ex. samarbete mellan myndigheter och organ, lagstiftning som nyligen trätt i kraft och stöd till relevant forskning. I del II tas internationella åtgärder upp, t.ex. stöd till projekt under ledning av internationella, regionala och icke-statliga organisationer, stöd till berörda stater och anordnande av internationella konferenser. Del II omfattar även EU:s samarbete med andra stater. I del III diskuteras slutligen prioriteringarna för ett mer systematiskt tillvägagångssätt när det gäller EU:s stöd på området handeldvapen och de lärdomar som dragits av de erfarenheter EU och dess medlemsstater redan har gjort på detta område.

5. Rapporten omfattar den gemensamma åtgärden samt programmet. Dess räckvidd har i princip begränsats till år 2001. Upplysningar om EU:s tidigare verksamhet när det gäller genomförandet av den gemensamma åtgärden och EU-programmet återfinns i den första årsrapporten samt i EU-kommissionens publikation "Small Arms and Light Weapons: The Response of the European Union".

6. Projekt som rör handeldvapen och lätta vapen inom ramen för rådets gemensamma åtgärd finansieras genom GUSP-budgeten i en särskild artikel som avser "icke-spridning och nedrustning". Genomförandet av GUSP-projekt utförs av Europeiska kommissionen. Eventuella sökande osv. bör vända sig till Europeiska kommissionen för vägledning eller annan information om förfarandena för projekt rörande handeldvapen och lätta vapen som finansieras genom GUSP-budgeten eller vända sig till de nationella kontaktpunkterna. Sökande bör uppmärksamma bilagan till denna rapport i vilken kontaktpunkterna i EU för handeldvapen och lätta vapen anges.

DEL I

NATIONELLA INSATSER FÖR ATT LÖSA PROBLEM MED ANKNYTNING TILL HANDELDVAPEN

I.A. Samarbete, samordning och informationsutbyte mellan administrativa och brottsbekämpande myndigheter och organ osv.

7. I Italien har ad hoc-gruppen för handeldvapen och lätta vapen, som inrättades i juni 2000 och lyder under utrikesministeriet, sammanträtt fyra gånger under året och särskilt inriktat sig på förberedelserna inför FN:s konferens och uppföljningen av densamma. Gruppen inbegriper företrädare för alla berörda ministerier, brottsbekämpande myndigheter och organ och företrädare för de berörda nationella sammanslutningarna inom industrin.I detta arbete behandlades inledningsvis även frågan om förmedling - som ännu inte reglerats i lagstiftningen - och kraven för ratificering av FN:s protokoll om skjutvapen.

8. De grekiska administrativa och brottsförebyggande myndigheterna och organen, som är medvetna om den destabiliserande effekt som Sydosteuropa drabbats av genom den alltför stora ansamlingen av handeldvapen och lätta vapen, har infört nya metoder för sitt samarbete, vilket har lett till positiva resultat vid genomförandet av gränskontroller. Dessutom har ministeriet för allmän ordning inrättat en nationell central myndighet för utbyte av information om alla transaktioner med handeldvapen och lätta vapen. Myndigheten är i färd med att utforma sin databas, som kommer att underlätta utbytet av information om handeldvapen och lätta vapen med andra behöriga myndigheter i Grekland och utomlands.

I.B. Lagstiftning som nyligen trätt i kraft, översyn av den befintliga lagstiftningens praktiska funktion

9. Medlemsstaterna har lämnat följande upplysningar:

10. Österrikes nationella lagstiftning om import, export och transitering av krigsmateriel har ändrats för att även inbegripa förmedling av krigsmateriel och återspegla de operativa bestämmelserna i EG:s uppförandekod för vapenexport av den 8 juni 1998 (Officiella tidningen I. nr 57, 10.6.2001).

11. Transitering av varor genom Nederländerna omfattas av lagen om import och export och lagen om vapen och ammunition. Båda lagarna ändrades 2001 för att förbättra kontrollen av transitering av varor för militärt bruk. Lagen om import och export har blivit tillämplig på transitering av "varor för militärt bruk" till länder som inte är medlemsstater i EU. Den ändrade lagen om vapen och ammunition reglerar transitering av "vapen och ammunition" till medlemsstater i EU. Det nya licenssystemet för transitering av sådana varor trädde i kraft den 1 januari 2002.

12. Enligt den ändrade lagen om import och export och sekundärlagstiftningen om dess tillämpning, är det obligatoriskt att till de nederländska myndigheterna anmäla om transiteringen inbegriper vissa typer av skjutvapen och lätta vapen är avsedda för militärt bruk, t.ex. granatkastare och utskjutningsanordningar för pansarvärnsraketer. Förteckningen över de vapen för vilka denna anmälningsskyldighet föreligger är likartad med den förteckning som bifogats EU:s gemensamma åtgärd.

13. Den ändrade lagen om vapen och ammunition har gjorts tillämplig på export och transitering av "vapen och ammunition" till EU:s medlemsstater och fortsätter att vara tillämplig på import av dessa varor. Det krävs en licens för sådan export, transitering eller import. När det gäller export- och transiteringslicenser kommer dessa att avslås om den sökande inte kan bevisa att de behöriga myndigheterna i den medlemsstat i EU till vilken avsikten är att skicka vapnen eller ammunitionen inte motsätter sig att dessa varor skall finnas på dess territorium.

14. Den 26 juni förelade Förenade kungarikets regering parlamentet ett lagförslag om kontroll av export, genom vilken ett nytt regelverk införs för kontroll av export. Detta följde på offentliggörandet den 29 mars av ett utkast till lag för offentligt samråd. Lagen kommer att förstärka det nuvarande systemet för kontroll av export och en av de åtgärder som införs är nya behörigheter för kontroll av olaglig handel och förmedling. Parlamentets behandling av regeringens förslag kommer att slutföras under 2002.

15. Den brittiska tullen har sett över sina kontroller av registrerade vapenhandlare för att förbättra effektiviteten och minimera riskerna för att vapen försvinner till den olagliga marknaden.

16. De spanska myndigheterna utarbetade 2001 ett utkast till ny förordning om utlandshandel med försvarsmateriel och varor med dubbla användningsområden vilken förväntas träda i kraft 2002. Enligt denna förordning kommer all export av försvarsmateriel och varor med dubbla användningsområden att kräva ett tillstånd från det behöriga regeringsorganet i bl.a. följande fall:

- När destinationen för varor som skall exporteras är en köpare eller ett land som är föremål för ett vapenembargo från EU:s råd, OSSE eller för en bindande resolution från FN:s säkerhetsråd. Detta gäller även varor som inte inkluderas i den officiella förteckningen över försvarsmateriel när exporten av dessa skulle kunna bryta mot principerna i vapenembargot.

- När de behöriga myndigheterna har anledning att förmoda att de varor som skall exporteras helt eller delvis, slutligen kommer eller skulle kunna komma till militär användning.

- När de behöriga myndigheterna har anledning att förmoda att de varor som skall exporteras är, eller skulle kunna vara, avsedda att helt eller delvis användas som tillbehör eller delar i sådant försvarsmateriel som inbegrips i den officiella förteckningen över försvarsmateriel.

17. Dessa normer utgör en allt innefattande bestämmelse.

18. Enligt den nya förordningen kommer de behöriga myndigheterna att vägra tillstånd för transaktioner med polis- och säkerhetsmateriel om det finns anledning att förmoda att denna materiel kommer att användas för brott mot mänskliga rättigheter eller något annat ändamål som kränker människors inneboende värde.

19. Enligt den nya förordningen är de operatörer som ansvarar för sådana transaktioner skyldiga att vara registrerade i "Registret över särskilda operatörer".

20. Dessutom är den nya förordningen tillämplig inte endast på export från spanskt territorium, utan även på alla transaktioner på spanskt territorium, dvs. även förmedling, transitering, överföring, bistånd i förhandlingar om sådana transaktioner eller allt annat bistånd till sådana transaktioner, oavsett på vilket sätt det ges.

21. Ett lagförslag om ändring av lagen av den 5 augusti 1991 om import, export och transitering av vapen, ammunition och utrustning som är särskilt avsedd för militärt bruk och därtill kopplad teknik lades fram i Belgien år 2000 och diskuterades ingående i representanthuset och senaten under 2001 (det antogs av den belgiska senaten den 16 maj 2002). Räckvidden för denna nya lag utvidgades till att omfatta bestämmelser om förmedling. I artikel 10 föreskrivs följande: "Ingen belgisk medborgare eller utlänning som är bosatt eller idkar handel i Belgien får mot ersättning eller kostnadsfritt, oavsett varornas ursprung eller destination och oavsett om de förs in på belgiskt territorium eller inte, handla med, exportera eller till utlandet leverera eller i sådant syfte inneha vapen, ammunition eller utrustning som är speciellt avsedd för militärt bruk eller därtill kopplad teknik, och inte heller verka som mellanhand i sådana transaktioner utan att inneha en licens som utfärdats i detta syfte av justitieministeriet."

22. Ordet "mellanhand" definieras enligt följande: "Mellanhand innebär en person som mot ersättning eller kostnadsfritt skapar förutsättningarna för ingåendet av ett avtal vars syfte är att handla med, exportera eller till utlandet leverera eller i sådant syfte inneha vapen, ammunition eller utrustning som är speciellt avsedd för militärt bruk eller därtill kopplad teknik, oavsett varornas ursprung eller destination och oavsett om de förs in på belgiskt territorium eller inte, eller varje annan person som ingår ett sådant avtal där en tredje person ansvarar för transporten."

23. I Frankrike är målet att reformera den inhemska lagstiftningen om förmedling eller annan mäklarverksamhet på väg att uppnås.

24. Den viktigaste åtgärd som antagits i den inhemska lagstiftningen är en reformering av de regler som avser mäklare och andra mellanhänder som är inbegripna i affärstransaktioner med vapen och militär utrustning.

25. Så snart som dekretet om reglerna för auktorisering av mäklarverksamhet hade trätt i kraft utarbetades tillämpningsbestämmelser för att de nya arrangemangen skulle kunna genomföras effektivt.

26. Lagförslaget om reglerna för auktorisering (eller licensiering) av mäklarverksamhet har förelagts parlamentet. Det skall enligt planerna diskuteras under det andra halvåret 2002. Två typer av licenser har förutsetts, dvs. en övergripande licens som kan omfatta flera verksamheter som uppfyller fastställda villkor samt en enskild licens som endast tillåter en enda förmedlings- eller mäklarverksamhet. Lagstiftningen omfattar inte endast handeldvapen och lätta vapen, eftersom den inbegriper alla vapen och all militär utrustning som klassificerats enligt nationella bestämmelser.

27. I den italienska lagstiftningen har kategorin handeldvapen och lätta vapen delats upp i två underkategorier, nämligen vanliga skjutvapen och vapen för militärt bruk. Dessa omfattas av olika lagar vars tillämpning är underställd inrikesministeriet respektive försvarsministeriet. Förfarandena för utfärdande av tillstånd för import, export och transitering av militära vapen är underställda utrikesministeriet, som fattar beslut i samråd med försvarsministeriet. Den italienska lagen om vapenexport (lag 185/1990) hade redan föregripit kriterierna i EU:s uppförandekod, som godkändes i juni 1998.

28. EU:s uppförandekod för vapenexport är parametern för bedömning av ansökningar om tillstånd för export av handeldvapen och lätta vapen och likaledes för de kategorier av skjutvapen som är inbegripna i EU:s gemensamma förteckning och underställda inrikesministeriets kontroll.

29. 2001 antogs ingen ny lagstiftning om handeldvapen och lätta vapen. Med anledning av en uppmaning i oktober 2000 från parlamentets utrikesutskott om "... att även på nationell nivå stärka åtgärderna för att intensifiera eller bättre samordna insatserna i syfte att bekämpa handeln med handeldvapen och lätta vapen..." har kontrollen av förfarandena för import och export av handeldvapen och lätta vapen, särskilt i fråga om skjutvapen, stärkts genom att närmare samordningsmekanismer upprättats mellan de berörda ministerierna (utrikes-, inrikes- resp. försvarsministeriet).

30. I Finland förbereds för närvarande ett lagförslag om ändring av lagen om export och transitering av försvarsmateriel så att den även skall inbegripa vapenförmedling.

31. År 2001 antogs ingen ny lagstiftning om handeldvapen i Danmark. En interministeriell kommitté inrättades dock under beskydd av justitieministeriet i syfte att granska lagstiftningen om vapen och sprängämnen med särskild inriktning på vapenexport. Kommittén skall även överväga möjliga åtgärder för kontroll av vapenförmedling.

32. I Sverige antogs ingen ny lagstiftning 2001.

33. Irland tillverkar inte handeldvapen. Importen och exporten av handeldvapen till EU-länder omfattas av licenser i enlighet med lagen om skjutvapen från 1925 och 1964 samt EG:s förordningar från 1993 om (förvärv och innehav av) vapen och ammunition. Export till alla länder omfattas även av 1983 års lag om kontroll av export och av bestämmelser som antagits inom ramen för denna samt av de internationella skyldigheter och förpliktelser som följer av medlemskap i FN, EU, OSSE och andra forum som inbegriper reglering av export.

34. Grekland har inte ändrat sin vapenlagstiftning (lag 2168/1993) i vilken strikta åtgärder och ett licensieringssystem föreskrivs för alla vapentransaktioner (import, export, transitering och omlastning). Samråd pågår mellan de behöriga ministerierna om ändring av lagen i enlighet med de beslut som fattats inom ramen för FN, EU, OSSE och Wassenaar-arrangemanget. Enligt den nya lagen 2928/2001 om "skydd för medborgare mot olagliga handlingar som begås av kriminella organisationer" är olaglig tillverkning eller olagligt innehav av handeldvapen och lätta vapen samt ammunition straffbart med upp till tio års fängelse.

I.C. Utbildning av administrativa och brottsbekämpande organ

35. De spanska brottsbekämpande organen organiserar årligen kurser för tjänstemän från de berörda organen om olaglig användning av skjutvapen och sprängämnen. Dessa kurser består av regelbundna seminarier för att återanvända och uppdatera information om denna fråga samt IT-teknik som tillämpas på vapen och sprängämnen.

I.D. Andra initiativ eller åtgärder, t.ex. stöd för relevant forskning och inre säkerhet samt åtgärder för insyn

36. Medlemsstaterna har också lämnat uppgifter om andra initiativ och åtgärder för att bekämpa destabiliserande anhopning och okontrollerad spridning av handeldvapen och förebygga handel med sådana, t.ex. stöd för forskningsprojekt, interna säkerhetsåtgärder som avser kontroll av handeldvapen och lätta vapen eller åtgärder för insyn som riktar sig till en bred publik.

Interna säkerhetsåtgärder som avser kontroll av handeldvapen och lätta vapen

37. De berörda myndigheterna i Spanien beslagtog 2001, i samordning med Guardia Civils centrala avdelning för inspektion av vapen och sprängämnen, 42739 olagliga skjutvapen. Av dessa förstördes 17978, medan 24761 auktionerades ut eller fick en laglig användning.

38. Under 2001 genomförde de spanska myndigheterna 10846 inspektioner vid anläggningar som tillverkar eller lagrar skjutvapen (inbegripet fabriker, affärsföretag, anläggningar för sportskytte, privata säkerhetsföretag, osv.). 2001 inspekterades 19664 anläggningar som tillverkar eller lagrar sprängämnen.

39. Under 2001-2002 gjorde tullen en rad besök för att öka medvetenheten hos och kontrollera personalen vid hamnar och flygplatser i syfte att upprätthålla de högt prioriterade ansträngningarna att kontrollera smuggling i samband med vapenexport.

40. Under 2001 förstörde den italienska armén genom nersmältning följande nationella handeldvapen och lätta vapen som fastställts utgöra överskott och/eller beslagtagits: 377 revolvrar och automatladdade pistoler (Beretta m51), 2070 gevär och karbiner (1070 mab+Garande t2) och 329 bärbara ramper för pansarvärnsrobotar och raketsystem (bazooka 88mm).

41. Andelen av det sammanlagda värdet för exportlicenser som Tyskland beviljat inom ramen för det sammanlagda värdet för vapenexport befann sig på en mycket låg nivå och var starkt regionalt inriktat på EU, Nato och likvärdiga länder. Nationella nedskärningar användes för att utarbeta ekologiska och ekonomiska metoder för att kunna destruera handeldvapen och lätta vapen i stor skala.

Stöd till relevant forskning

42. Under 2001 stödde Sverige följande projekt vid Stockholms internationella fredsforskningsinstitut (SIPRI):

- "Militärutgifter i afrikanska länder", 1 miljon kronor. Projektet påbörjades 1999 och avslutades i juli 2001.

- "Konflikter och överföring av handeldvapen", 480000 kronor. Syftet med detta projekt är att samla in upplysningar om vapen som flödar till regioner som befinner sig i konflikt och det bedrivs i samarbete med den schweiziska undersökningen av handeldvapen. Projektet påbörjades 2000 och pågår ännu.

- "Databas på Internet om kontroll av europeisk export av konventionella vapen", 1,5 miljoner kronor. Syftet med detta projekt är att informera om och övervaka EU:s uppförandekod om vapenexport, med inriktning på Öst- och Centraleuropa. Projektet inleddes i mars 1998 och bedrivs fortfarande aktivt.

Pågående åtgärder för insyn som riktar sig till en bred publik

43. I juli 2001 offentliggjorde Förenade kungariket sin fjärde årsrapport om kontroll av export av strategiska varor för kalenderåret 1999. Denna var till och med mer specifierad och detaljerad än tidigare när det gäller Storbritanniens politik avseende export av handeldvapen och konventionella vapen i allmänhet.

44. Frankrikes försvarsministerium har offentliggjort en rapport till parlamentet om den franska exporten (offentliggjord i februari 2002). I rapporten anges de rättsliga ramar som Frankrike har upprättat för noggrann kontroll av sin vapenexport och, mer allmänt, sin strategi avseende export med iakttagande av sina europeiska och internationella åtaganden (den gemensamma åtgärden, uppförandekoden, Wassenaar-arrangemanget osv.). I rapporten beskrivs även samrådsmekanismerna, garantierna för insyn och arrangemangen för tillämpning av de embargon som utfärdats av FN eller Europeiska unionen. I rapporten görs även en bedömning av den franska regeringens åtgärder för att kontrollera exporten. Den ger kvantitativa sammanfattningar och statistik om ansökningar om export, tidigare godkännanden, avslagna ansökningar och tillstånd för export av militär utrustning. Den innehåller även en detaljerad uppdelning av den franska vapenexporten 2000, inbegripet en särskild rubrik för handeldvapen och lätta vapen.

45. Rapporten finns att tillgå på Internet på webbplatsen http://www.defense.gouv.fr genom att klicka på "Actualités" och därefter "Tous les dossiers en ligne".

46. En broschyr med rubriken "Small arms and light weapons: Action by France: prevent-control-destroy" offentliggjordes 2001. Broschyren, som offentliggjordes i samband med FN:s konferens, finns på franska och engelska och har givits stor spridning. Den informerar en bred allmänhet om Frankrikes åtgärder på detta område.

47. Dialogen med de italienska icke-statliga organisationer som är verksamma på detta område utvecklades ytterligare under 2001. Utrikesministeriet har givit stöd till en studie om den italienska tillverkningen och exporten av handeldvapen och lätta vapen, som slutfördes vid årsskiftet och offentliggjordes i början av 2002.

DEL II

INSATSER PÅ INTERNATIONELL NIVÅ FÖR ATT LÖSA PROBLEM MED ANKNYTNING TILL HANDELDVAPEN

48. På det internationella planet vidtas åtgärder såväl av EU som av de enskilda medlemsstaterna. Följande uppgifter har lämnats:

II.A. EU:s åtgärder

49. EU är aktivt både när det gäller bistånd till och samarbete med stater och internationella och regionala organisationer.

II.A.1. Projekt som stöds av EU

50. Sedan 1999 har rådet antagit åtta beslut om genomförande av den gemensamma åtgärden genom finansiering av projekt som avser handeldvapen och lätta vapen, tre år 1999, två år 2000 och tre år 2001. Dessa projekt finansieras genom GUSP-budgeten under den särskilda artikeln "icke-spridning och nedrustning" och Europeiska kommissionen ansvarar för deras genomförande. Det sammanlagda belopp som anslagits för dessa insatser uppgår till 5553200 euro.

51. Följande tre projekt erhöll GUSP-medel under 2001:

- Den 15 november antog rådet beslut 2001/796/GUSP, som handlade om att unionen skulle fortsätta att bidra till kampen mot destabiliserande anhopning och spridning av handeldvapen och lätta vapen i Kambodja. Beslutet gäller ett tilläggsanslag på 1786200 euro för att fortsätta och utöka det pågående projektet, i sin helhet utformat och administrerat av EU, vilket inleddes 1999 med en första årsbudget på 500000 euro. Projektet utvärderades 2001 och en utomstående revisor, Dr. Owen Greene, kallade det "synnerligen framgångsrikt". Samma år utnämnde rådet David De Beer till projektledare efter brigadgeneral Henny van der Graaf som pensionerats efter att ha lett projektet från starten i mars 2000.

- Den 12 mars 2001 antog rådet ett EU-bidrag till att bekämpa problemet med handeldvapen genom projekt av Förenta nationernas regionala centrum för fred, nedrustning och utveckling i Latinamerika och Västindien, som ligger i Lima (Peru). Unionen vill därmed hjälpa centrumet med utbildningsverksamheten för tull- och polispersonal, genom lämplig utbildning och med projektet för att ge tillgång till utrustning som skall möjliggöra inrättande av databaser om anhopning och förflyttning av handeldvapen och lätta vapen i denna region. Detta projekt bidrar till genomförandet av Interamerikanska OAS-konventionen mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, ammunition, sprängämnen och övrig sådan materiel. EU:s bidrag uppgår till 345000 euro (rådets beslut 2001/200/GUSP).

- Den 29 november 2001 antog rådet beslut 2001/850/GUSP om genomförande av gemensam åtgärd 1999/34/GUSP inför ett bidrag från Europeiska unionen för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av handeldvapen och lätta vapen i Albanien. Därigenom beviljades 550000 euro till UNDP-operationen "Handvapen och lätta vapen i Albanien" för två nationella och en internationell expert under ett år, samt elva fordon som behövs för operationens genomförande.

II.A.2. EU-samarbete med andra stater

52. Vid toppmötet EU-USA den 17 december 1999 beslutades det att inrätta en arbetsgrupp för handeldvapen och lätta vapen som regelbundet skulle sammanträda på expertnivå med sikte på att öka samarbetet och informationsutbytet samt utvärdera framsteg från EU och USA i frågor rörande handeldvapen. Arbetsgruppen möts minst en gång under varje EU-ordförandeskap. Mötet i juni 2001 ägnades åt förberedelserna för FN-konferensen samma år. Som ett led i dessa förberedelser hade EU-trojkan också ett antal informella möten med USA. Vid sitt möte i december 2001 inriktade sig arbetsgruppen på att utvärdera resultaten av FN-konferensen och bedöma olika sätt att samarbeta vid genomförandet av handlingsprogrammet. Den diskuterade också att uppdatera den gemensamma förklaringen från EU och USA om handeldvapen och lätta vapen liksom den gemensamma handlingsplanen i fråga om sådana.

53. Efter förklaringen från toppmötet EU-Kanada om inrättande av en gemensam arbetsgrupp för handeldvapen den 16 december 1999 har arbetsgruppen sammanträtt en gång var sjätte månad. Under 2001 möttes gruppen två gånger, i maj och i november. Informella möten med Kanada har också hållits. En verkstad för EU och Kanada om "Destruktion av handeldvapen och lätta vapen i samband med fredsbevarande operationer" hölls i Ottawa den 15-16 maj 2001.

54. År 1998 antog EU och Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC) det regionala handlingsprogrammet om handeldvapen och olaglig handel, med strukturer för bl.a. åtgärder mot olaglig handel, stärkt rättslig kontroll av vapenförflyttningar, avlägsnande av vapen från samhället och ökad insyn. En arbetsgrupp EU-SADC om handeldvapen inrättades 1999 och sammanträdde för första gången i juni 2000. Under sitt andra möte i april 2001 diskuterade arbetsgruppen områden för konkret samarbete och förberedelserna för FN-konferensen 2001.

II.A.3. Internt EU-samarbete

55. I början av 2001 lade det dåvarande svenska ordförandeskapet för arbetsgruppen för polissamarbete (PCWP) fram ett dokument (ENFOPOL 16) med förslag om tre områden där bättre samverkan och utbyte av underrättelser mellan de olika polismyndigheterna inom EU skulle kunna bidra till att förebygga olaglig användning av skjutvapen. Projektet godkändes av PCWP. Det genomförs under ledning av Statens kriminaltekniska laboratorium. Andra deltagande länder är Österrike, Belgien, Danmark, Tyskland, Nederländerna, Spanien och Förenade kungariket. Ytterligare medlemsstater överväger att ansluta sig.

II.B. Medlemsstaternas agerande

56. EU:s medlemsstater lämnar finansiellt, tekniskt och annat bistånd till projekt drivna av FN, av andra internationella organisationer samt av icke-statliga organisationer. Dessutom stöder medlemsstaterna de berörda staterna direkt.

II.B.1. Finansiellt, tekniskt och annat bistånd till FN-program och -projekt på detta område

57. Medlemsstaterna har tillhandahållit stöd till följande projekt under FN:s överinseende.

58. Under 2001 deltog spanska väpnade styrkor och Guardia Civil i följande internationella samarbetsaktioner med anknytning till handeldvapen och lätta vapen och fungerande kontroll över dem, i samarbete med eller under överinseende av FN:

- Nicaragua: Guardia Civil bistår nicaraguanska polisen, under UNDP:s överinseende, i två projekt som gäller medborgarnas säkerhet och polis på landsbygden, inbegripet kontroll och beslag av olagliga vapeninnehav.

- Moçambique: Guardia Civil deltar i ett projekt för uppbyggnad av inhemsk kapacitet samfinansierat av det spanska biståndsorganet AECL och UNDP, avseende landets brottsbekämpande organ.

- Östtimor: Spanien ingår i UNTAET, Förenta nationernas övergångsförvaltning på Östtimor. En av de uppgifter som har anförtrotts åt den spanska kontingenten är kontroll och beslag av olagliga vapeninnehav.

- Irak: En expert från Guardia Civil tilldelades FN-högkvarteret i New York med uppgift att kontrollera efterlevnaden av vapenembargot mot detta land.

- Bosnien och Hercegovina: En kontingent från Guardia Civil är stationerad i landet som polisobservatörer.

- Kosovo: Spanien har bidragit med en särskild efterforskningsenhet som skall genomsöka hus och fordon efter olagliga vapeninnehav, utan andra uppgifter och på heltid. En kontingent på 113 medlemmar av Guardia Civil utgör denna enhet.

59. Under 2001 har Danmark bidragit med 60000 euro till UNDP:s pilotprojekt för insamling av olagliga vapen och stöd till hållbar utveckling i förvaltningsdistriktet N'Guigmi (Niger). Danmark överväger att tillhandahålla ytterligare medel till projektet under 2002. Tyskland bidrog likaså.

60. Danmark stödde med 5000 euro en publikation från Förenta nationernas avdelning för nedrustningsfrågor med titeln Practical Disarmament Measures om bland annat handeldvapen och lätta vapen. Trycksaken är en uppföljning av generalförsamlingens resolution Consolidation of Peace through Practical disarmament Measures, som Danmark på senare år har bidragit till. Avsikten är att ge en överblick över projektförfaranden och -normer med ett typformulär för beskrivning av projektförslag. Publikationen kommer därigenom att underlätta för berörda länder att i större omfattning dra till sig donerade medel för insamling och destruktion av handeldvapen och lätta vapen.

61. Förenade kungariket tillhandahåller stöd (7,5 miljoner GBP under tre år fram till april 2004) åt UNDP för verksamheter som insamling, omhändertagande och destruktion av vapen, traditionella afrikanska stamvapen i byte mot utveckling, utbildning och kapacitetsuppbyggnad för polisen, tull, brottsbekämpande myndigheter och militär för omhändertagande och bortskaffande av vapen, en förteckning över experter att användas av FN-organ och regionala organisationer; stöd till det civila samhällets organisationer i program för vapenmedvetande och utbildning. I pågående projekt ingår Albanien, Niger, Kongo (Brazzaville), Somalia, Balkan och regionen kring Stora sjöarna.

62. Förenade kungariket lämnar stöd till Förenta nationernas regionala centrum för fred, nedrustning och utveckling i Latinamerika.: 68000 GBP till ett möte mellan Latinamerika och Västindien för att göra en översyn av FN:s handlingsprogram och därtill hörande initiativ samt bedöma prioriteringarna för genomförandet (november 2001), vidare 500000 GBP (under tre år fram till november 2004) för utbildning av tjänstemän inom polis och brottsbekämpande myndigheter om regionala och internationella avtal på området vapensmuggling; inrättande av en databas för hela kontinenten för utväxling av upplysningar om beslag av olagliga vapen.

63. Frankrike har satt två åtgärder för ekonomiskt stöd i verket, dels 457347 euro till PCASD (Programmet för samordning och bistånd i fråga om säkerhet och utveckling, genomfört av UNDP under överinseende av UNOPS, Förenta nationernas byrå för projekttjänster), dels 381122 euro under fem år till FN:s regionala centrum i Lomé. För 2001 överflyttades ett frivilligt bidrag på 77000 euro till FN:s regionala centrum för fred och utveckling i Afrika (Lomé). Bidraget var öronmärkt för bekämpande av olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen.

64. Frankrike bidrog med 18400 euro för 2001 till programmet för förstöring av lätta vapen lanserat av Förenta nationernas beskickning i Sierra Leone (UNAMSIL).

65. I samverkan med FN-organ har Frankrike således lämnat ett ekonomiskt bidrag på 126000 euro till kampen mot olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen under 2001.

66. Sverige bidrog med 10000 USA-dollar till FN:s Limabaserade regionala centrum för fred, nedrustning och utveckling i Latinamerika och Västindien.

67. Nederländerna stödde genom en särskild fond (se punkt 90) UN-LIREC, Förenta nationernas regionala centrum för fred, nedrustning och utveckling i Latinamerika och Västindien (166653 euro). Genom sin ambassad i Tirana stödde landet UNDP-operationen "Projekt för kontroll av handeldvapen och lätta vapen" i Albanien (384117 euro).

II.B.2. Medlemsstaternas stöd till projekt under överinseende av andra internationella organisationer och av icke-statliga organisationer

68. Beträffande stöd till projekt under överinseende av andra internationella organisationer än FN, regionala uppgörelser samt icke-statliga organisationer har medlemsstaterna lämnat följande uppgifter.

69. Danmark har med mer än 60000 euro under 2001 stött undersökningsprojektet om handeldvapen vid Institutet för högre internationella studier. I detta ingår opartisk och offentlig upplysning om alla aspekter av handeldvapens och lätta vapens spridning för bättre kunskap om tillverkning, överföring, lagring och användning av handeldvapen, liksom goda exempel. Därigenom underlättas förståelsen av orsakerna till spridning av sådana vapen vilket möjliggör mer verkningsfulla åtgärder för att hantera följderna. Strävan är att fungera som en självständig observatör av internationella och nationella initiativ på området genom en mekanism för ansvarighet syftande till större insyn och multilaterala insatser i detta sammanhang. Sverige bidrog med 200000 SEK. Nederländerna bidrog med 227000 euro. Förenade kungariket bidrar med 350000 GBP under tre år fram till mars 2004. Belgien bidrog med 3 miljoner belgiska franc (BEF). Frankrike finansierade den franska versionen av undersökningsrapporten med 53354 euro.

70. Sverige bidrog till Institutet för säkerhetsstudier i Afrika för att förebygga spridning och användning av handeldvapen och lätta vapen. Sammanlagt har 2 miljoner SEK anslagits till institutet.

71. Sverige bidrog med 200000 SEK till Internationella nätverket om handeldvapen (IANSA) för kostnader i samband med FN-konferensen. Vidare bidrog Sverige med 200000 SEK till Safeworld-programmet "Kamp mot spridandet av lätta vapen: fördjupat samarbete mellan EU:s medlemsstater och de associerade länderna" med seminarier mellan februari 1999 och januari 2001. Förenade kungariket bidrar med 1,1 miljoner GBP under tre år fram till augusti 2004 för att stödja ett centralt sekretariat för samordning av 340 icke-statliga organisationer över hela världen och utforma globala kampanjer och strategier för medvetandegörande liksom att utveckla åtta regionala kampanjnätverk i Europa, Afrika, Asien och Latinamerika samt utarbeta en global kommunikationsstrategi. Belgien bidrog med 1500000 BEF till INSA:s årskonferens 2001 i Bryssel den 5-6 oktober. Bidraget var avsett att täcka personal-, sekreterar- och översättningskostnader för tio deltagare från afrikanska länder.

72. Förenade kungariket bekostade Genèveforum (9715 GBP, juli 2001), ett informellt möte med regeringsexperter som förberedelse inför FN-konferensen.

73. Nederländerna bidrog till projektet "Biting the Bullet" från Saferworld, International Alert och Basic (116000 euro).

74. Vid FN-konferensen tillkännagav Ben Bradshaw, dåvarande biträdande minister för utrikes- och samväldesfrågor (Förenade kungariket) ett anslag på 19,5 miljoner GBP under tre år till program och projekt för att hålla nere missbruk och spridning av handeldvapen världen runt. Med dessa medel stöds arbetet i FN-organ, regionala organisationer, regeringar och icke-statliga organisationer. Bland projekten märks stöd till program för insamling, omhändertagande och destruktion av vapen, bistånd vid inrättande och genomförande av nya regionala och länderspecifika avtal samt stöd till det civila samhället och icke-statliga organisationer, däribland IANSA. Medel kommer också att gå till stöd för principiell analys och utvärdering av problem med handeldvapen samt deras följder.

75. Stöd gavs till följande:

- Saferworld (2460000 GBP under fyra år fram till september 2003 för utarbetande av principiella rapporter om karaktären på och omfattningen av problemet med handeldvapen och lätta vapen, arrangerande av samråd, seminarier, verkstäder för utbildning och kapacitetsuppbyggnad, formulering av nationella handlingsplaner osv. i Europa, Central-, Syd- och Sydostasien samt östra och södra Afrika).

- International Alert (572000 GBP under tre år fram till november 2004 för bedömning av regionala avtal, av nationell kapacitet att sätta dessa i verket, fastställande av nationella prioriteringar och hinder för genomförandet samt arrangerande av samråd mellan givare och berörda stater i Europa, Latinamerika och Västafrika).

- Saferafrica (710000 GBP under tre år fram till mars 2004 för stöd till genomförande av subregionala initiativ i Afrika med utförande av nationella bedömningar, utformning och tillsyn över genomförandet av nationella handlingsplaner i denna världsdel).

- Viva Rio (463891 GBP under tre år fram till mars 2003 i Brasilien, Argentina, Chile, Paraguay och Uruguay) för arbete med polis och det civila samhället i Rios kåkstäder (favelas) för att bygga upp förtroende och säkerhet; samverkan med polis för insamling och destruktion av vapen, närprojekt för att skapa medvetande om problemet med handeldvapen, samarbete med medierna för att höja frågans profil, samarbete med regionens myndigheter för att utveckla ny lagstiftning om vapenkontroll, samarbete med icke-statliga organisationer över hela Brasilien för att kopiera Riomodellen, samarbete med regeringarna i Mercosur-regionen för att harmonisera lagstiftning samt öka kontrollen över export och import av vapen).

- Nairobisekretariatet "Genomföra Nairobiförklaringens verksamheter" (729030 euro under tre år fram till mars 2004) för stöd till sekretariatet, arrangerande av ett utrikesministermöte, utbildning och kapacitetsuppbyggnad för tjänstemän vid brottsbekämpande myndigheter; utformande av en kampanj för att medvetandegöra allmänheten samt tillhandahållande av såddkapital för utveckling av nationella initiativ i Östafrika, kring Stora sjöarna och på Afrikas horn.

- Säkerhetsforsknings- och informationscentrumet (SRIC): Kontroll av handeldvapen och lätta vapen i regionen kring Stora sjöarna och på Afrikas horn (250000 GBP under tre år fram till mars 2004) för forskning om och analys av hithörande problem i Östafrika; jämförande studier av problem med handeldvapen på landet och i städerna; drift av ett kvarterspolisprojekt i Nairobi, stöd till omsättning av Nairobiförklaringen; samarbete med Kenya, Uganda och Tanzania för utarbetande av nationella handlingsplaner.

II.B.3 Initiativ från medlemsstaterna till stöd för berörda stater

76. Medlemsstaterna har lämnat följande uppgifter om tekniskt, ekonomiskt och annat bistånd till andra stater, särskilt i berörda regioner:

77. FN bedriver verksamheter för att bekämpa olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen samt finansierar dem över den ordinarie budgeten. Utifrån Frankrikes beräknade andel 2001 utgjorde landets bidrag till sådana kostnader 31200 euro.

78. Frankrike stöder det moratorium som har antagits av stats- och regeringscheferna i Ecowas, Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap.

79. Franska åtgärder mot olaglig vapenhandel bedrivs huvudsakligen genom bilateralt samarbete. Frankrike fullföljer ett stort antal åtgärder till förmån för olika afrikanska stater i syfte att öka den operativa kapaciteten hos polis och tull i kampen mot storskalig smuggling över gränserna, bl.a. olaglig vapenhandel.

80. Landet ställde 3198 euro till förfogande för att skicka en fransk expert på utbildning till Abidjan i oktober 2001.

81. Finland finansierade och arrangerade i detta land utbildning av två polisbefäl från Nicaragua och Guatemala. Utbildningen fokuserade på legalisering av vapen, licensgivning för vapenexport, vapenregistrering och gränskontroll.

82. Danmark stöder minröjning och förstöring av antipersonella landminor med över 9 miljoner euro genom ett sexårigt program i Moçambique. Destruktion av handeldvapen och lätta vapen liksom av ammunition ingår inte i programmets förutsättningar men har emellanåt utförts som en sekundär verksamhet.

83. Den svenska Försvarshögskolan bidrog till internationella kurser i "Avväpning, demobilisering, återsändande och återanpassning av f.d. kombattanter (DD& R)" i Nepal, Kenya, Argentina, Ecuador och Sverige, med en kursplan sammanställd i samarbete med Norge och Kanada. Kursens i Sverige hölls i juni 2001 vid utbildningsfaciliteterna hos Swedint, Försvarsmaktens internationella centrum för internationell verksamhet. Försvarshögskolan var organisatör och lärargruppen omfattade experter från Sverige, Norge och Kanada. Internationella deltagare var ett 20-tal företrädare för militära samt olika statliga och icke-statliga organisationer. Syftet med kursen var att ge en allsidig inblick i fredsbevarande uppdrag för att öka förståelsen för verksamheter och/eller program som krävs för fredlig utveckling, liksom att dela med sig av erfarenheter på fältet. Till projektets fortsättning anslogs 3,2 miljoner SEK.

84. Sverige stöder olika projekt för återanpassning av barnsoldater i Demokratiska republiken Kongo, Sierra Leone, Uganda och Liberia. Sammanlagt 31 miljoner SEK har anslagits till dessa projekt.

85. Sverige bidrog med 5,5 miljoner SEK för återanpassning av soldater samt insamling av handeldvapen och lätta vapen i Demokratiska republiken Kongo.

86. Sverige bidrog med 10 miljoner SEK till ett projekt av Världsbanken i Guinea-Bissau för att demobilisera och återanpassa 23000 soldater.

87. Sverige bidrog med 350000 USA-dollar till införandet av Ecowas-moratoriet mot import, export och tillverkning av handeldvapen, genom UNDP-programmet Samarbete och bistånd för säkerhet och utveckling (PCASED). Det sammanlagda svenska bidraget till PCASED uppgår till 1 miljon USA-dollar, vilket gör landet till en av programmets största givare.

88. Sverige bidrog med 24 miljoner SEK till Världsbankens demobiliseringsprogram i Kambodja.

89. Sverige bidrog med 3 miljoner SEK till "Projekt för kontroll av handeldvapen och lätta vapen" i Albanien. Styrelsen för internationellt utvecklingssamarbete kommer att stöda detta projekt med sammanlagt sju miljoner kronor under perioden 2001-2003. Projektets syfte är att bidra till ökad säkerhet i det albanska samhället, genom insamling och kontroll av handeldvapen och lätta vapen. Finland bidrog med 1 miljon euro (2001-2003) och erbjöd en nationell expert till detta projekt.

90. År 2001 inrättade Nederländerna ett särskilt anslag på 2,27 miljoner euro årligen för projekt rörande handeldvapen och lätta vapen (SALW). Under det första året användes anslaget för bidrag till följande verksamheter och program:

- UNDP:s program för handeldvapen i området kring de stora sjöarna och Albanien via den frivilliga fonden för SALW (1,8 miljoner euro), till exempel

- uppförandet av en anläggning för destruktion av handeldvapen och lätta vapen i Kosovo (59405 euro).

91. Andra av Nederländernas åtgärder finansierades genom flera andra poster i statsbudgeten, bland annat

- anordnandet av ett regionalt seminarium om handeldvapen och lätta vapen i Amman, Jordanien (53000 euro) och offentliggörande av resultatet av detta (19000 euro),

- framställning av en referenshandbok från avdelningen för nedrustningsfrågor (DDA) om destruktion av handeldvapen och lätta vapen (15000 euro),

- framställning av dokumentation om EU:s SALW-projekt i Kambodja: "Vapen för utveckling" (89000 euro),

- reklam för en dag om destruktion av handeldvapen vid FN-konferensen, filmen "Tackling Small Arms" (178000 euro),

- ett expertseminarium om det civila samhällets betydelse vid genomförandet av FN:s åtgärdsprogram (29000 euro),

- ett seminarium om kontroll av insamling och destruktion av handeldvapen och lätta vapen i Guinea-Bissau (9000 euro),

- bilateralt stöd för SALW-projektet i Kambodja (360000 euro),

- insamling och destruktion av handeldvapen och lätta vapen inom ramen för SFOR och operationen "Essential Harvest".

92. Irland gav 57150 euro till UNIDIR i Västafrika i samband med det arbete som följde av Ecowas-moratoriet.

93. Tyskland stödde en rad SALW-relaterade åtgärder, t.ex.

- Världsbankens frivilliga fond för det nationella demobiliseringsprogrammet i Sierra Leone som kompletteras av bilaterala projekt för återanpassning av f.d. soldater i Sierra Leone,

- återanpassning av f.d. soldater och internflyktingar i Angola,

- medfinansiering av DDR-program i Rwanda,

- SALIGAD: projekt mot handeldvapen vid Afrikas horn,

- närpolisverksamhet/konfliktförebyggande i Sydafrikas städer,

- destruktion av handeldvapen i Albanien, personalutbildning om organisering av denna,

- SALW-projekt i Kambodja.

94. Under 2001 deltog Spanien i följande samarbetsinsatser med anknytning till handeldvapen och lätta vapen och en effektiv kontroll av dessa i drabbade områden:

- Guatemala: Guardia Civil deltar i ett program till stöd för landets nationella polis för att förbättra medborgarnas säkerhet, däribland kontroll och beslagtagande av vapen som innehas olagligt.

- Honduras: Guardia Civil genomför ett projekt som finansieras av det spanska samarbetsorganet AECI, i syfte att bygga upp lokal kapacitet hos de brottsbekämpande organen i Honduras.

- Rumänien: Guardia Civil bistår rumänska gränskontrollorgan bland annat med kontroll av olaglig införsel av vapen.

- Albanien: Spanien bistår Albanien med uppbyggnaden av lokal kapacitet hos de brottsbekämpande organen.

- Kosovo: De väpnade styrkor från Spanien som har avdelats till KFOR-styrkan genomförde som en av sina uppgifter husundersökningar och vägspärrar i syfte att beslagta vapen som innehas olagligt samt inspektioner av säkerhetsförhållandena vid vapenförråd.

- Bosnien och Hercegovina: De väpnade styrkor från Spanien som har avdelats till KFOR-styrkan genomförde som en av sina uppgifter husundersökningar och vägspärrar i syfte att beslagta vapen som innehas olagligt samt inspektioner av säkerhetsförhållandena vid vapenförråd.

- F.d. jugoslaviska republiken Makedonien: Ett kompani av Spaniens väpnade styrkor deltog i operation Essential Harvest i syfte att kontrollera och beslagta vapen som innehas olagligt.

95. Under 2001 deltog Italiens väpnade styrkor i ett antal externa operationer, under vilka följande handeldvapen och lätta vapen insamlades/förverkades och destruerades:

96. ITALFOR-Kosovoenheten:

- Revolvrar och automatpistoler: 107 insamlade/förverkade (77 deaktiverade/destruerade).

- Gevär och karbiner: 87 insamlade/förverkade (54 deaktiverade/destruerade).

- Kulsprutepistoler: 5 insamlade/förverkade) (1 deaktiverad/destruerad).

- Automatkarbiner: 183 insamlade/förverkade (130 deaktiverade/destruerade).

- Lätta kulsprutor: 15 insamlade/förverkade (5 deaktiverade/destruerade).

- Bärbara luftvärnsvapen: 1 insamlad/förverkad (1 deaktiverad/destruerad).

- Bärbara pansarvärnsvapen: 17 insamlade/förverkade (1 deaktiverad/destruerad).

- Granatkastare (lätta: med högst 100 mm kaliber): 3 insamlade/förverkade (1 deaktiverad/destruerad).

97. ITALFOR-Bosnienenheten:

- Tunga kulsprutor: 480 insamlade/förverkade (342 deaktiverade/destruerade).

- Granatkastare (lätta: med högst 100 mm kaliber): 3 insamlade/förverkade (3 deaktiverade/destruerade).

- Bärbara utskjutningsanordningar för pansarvärnsraketer: 20 insamlade/förverkade (10 deaktiverade/destruerade).

98. MSU-SFOR: granater till granatkastare: 2 insamlade/förverkade.

99. MSU-KFOR:

- Revolvrar och automatpistoler: 9 insamlade/förverkade och överlämnade till den multinationella brigaden.

- Gevär och karbiner: 35 insamlade/förverkade och överlämnade till den multinationella brigaden.

- Kulsprutepistoler: 5 insamlade/förverkade och överlämnade till den multinationella brigaden.

- Automatkarbiner: 33 insamlade/förverkade och överlämnade till den multinationella brigaden.

- Lätta kulsprutor: 3 insamlade/förverkade och överlämnade till den multinationella brigaden.

- Bärbara luftvärnsvapen: 17 insamlade/förverkade och överlämnade till den multinationella brigaden.

- Granatkastare, lätta: 1 insamlad/förverkad och överlämnad till den multinationella brigaden.

- Tunga kulsprutor: 1 insamlad/förverkad och överlämnad till den multinationella brigaden.

100. Den italienska styrkan i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien (operation Essential Harvest):

- Diverse handeldvapen och lätta vapen: 681 insamlade och överlämnade till den brittiska styrkan.

101. De danska försvarsstyrkorna har genom sitt deltagande i SFOR och KFOR på Västra Balkan medverkat i åtgärder som omfattar återsändande, demobilisering och avväpning av militära styrkor och övervakning och inspektion av vapenförråd. Danska soldater har genomfört verksamhet i syfte att begränsa anhopning och lager av handeldvapen och lätta vapen hos lokalbefolkningen. Detta arbete har inte ingått i själva SALW-projekten utan snarare varit en del av den dagliga uppgiften att kontrollera och bekämpa anhopningen och spridningen av handeldvapen och lätta vapen.

102. De brittiska styrkorna fortsatte sin ledande roll i de program för insamling av vapen och ammunition som ingår i Operation Leatherman i Kosovo och Operation Harvest i Bosnien. Förenade kungariket finansierade utrustning och utbildning i användning av brittiska maskiner för destruktion av vapen för den kenyanska polisen. Tullen närvarade vid ett seminarium om vapenembargo och sanktioner i Budapest i april 2001 och mötet mellan experter på tillståndsgivning och efterlevnad inom Wassenaar-arrangemanget i juni 2001.

103. Som bidragande med trupper i SFOR, KFOR och Harvest samt Amber Fox deltog Tyskland i insamlingen av handeldvapen och lätta vapen i sydöstra Europa. Tyskland stödde enligt Daytonavtalet förstöring av (82 mm) granatkastare i Bosnien och Hercegovina. Att förhindra olaglig handel med skjutvapen/SALW ingår i de integrerade gränsförvaltningssystem som stöds av det tyska polissamarbetet inom ramen för stabilitetspakten för sydöstra Europa. Österrike stöder också SALW-initiativen i samband med denna.

104. I samband med militära operationer har Frankrike i nära samarbete med sina allierade aktivt deltagit i insamlingen av vapen i f.d. Jugoslavien: I Bosnien inom ramen för SFOR, i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien som en del av operationen Essential Harvest, som gjorde det möjligt att återvinna 3875 vapen och nästan 180000 ammunitionsenheter, samt i Kosovo som en del av den permanenta "vapenamnesti-åtgärden" där 459 vapen och mer än 50000 ammunitionsenheter kunde återvinnas.

105. Grekland har stött olika SALW-projekt i sydöstra Europa, bland annat UNDP:s projekt i Pristina för kontroll av olagliga handeldvapen i Kosovo, stabilitetspaktens regionala genomförandeplan för sydöstra Europa - Handeldvapen och lätta vapen och Natos program för handeldvapen och lätta vapen i f.d. jugoslaviska republiken Makedonien.

106. Grekland deltog aktivt i regionala SALW-insatser och insatser rörande olaglig handel med konventionella vapen, till exempel initiativet för centret mot olaglig handel i Vlora, initiativet för Adriatiska havet och Joniska havet och samarbetsinitiativet för sydöstra Europa.

107. Grekland tillhandahöll logistiskt och tekniskt stöd och organiserade seminarier för den albanska polisen. Vid seminarierna behandlades bland annat frågor om handeldvapen och lätta vapen och kontroll av vapenexporten. Grekland stöder de internationella ansträngningarna att genomföra Albaniens program för insamling och destruktion av olagliga handeldvapen, lätta vapen och ammunition och föreslog att två arméofficerare skall avdelas för att bidra med sakkunskap. Grekland har beslutat att finansiera ovannämnda program under perioden 2002-2006, med en summa av 50000 euro årligen.

108. Grekland samrådde och samarbetade med Bulgarien i SALW- och gränskontrollfrågor enligt bestämmelserna i avtalet om polissamarbete med Bulgarien. Grekland tillhandahöll också rättslig hjälp med utarbetandet av en bulgarisk lag om vapenexport och med tillämpningen av EU:s uppförandekod om vapenexport.

109. Som deltagare i Natos program för handeldvapen och lätta vapen verkställde de grekiska myndigheterna destruktionen av 4000 handeldvapen.

110. Grekland ingick avtal om polissamarbete med Ryssland och Ukraina. I avtalen ingår bestämmelser om gränskontroll och kontroll av vapenexporten. Förhandlingar pågår om liknande avtal med Georgien och Kazakhstan.

II.B.4. Samordning av praktiska åtgärder med andra medlemsstater och med EU-kommissionen

111. Spanien använder regelbundet den mekanism för samråd med andra medlemsstater som ingår i EU:s uppförandekod om vapenexport.

112. Alla rapporter om förlust eller stöld av skjutvapen översänds till kriminalpolisens sambandskontor, som vidarebefordrar alla relevanta uppgifter till Schengens informationssystem.

113. SALW-frågor diskuterades 2001 vid COARM-, CODUN- och CONOP-trojkamöten med de associerade länderna, EES- och Eftaländerna, Ryska federationen, Ukraina, Kanada, Förenta staterna, Kina och Sydkorea samt i de gemensamma arbetsgrupperna om handeldvapen och lätta vapen för EU, USA och Kanada.

II.C. Medlemsstaternas anordnande av och deltagande i internationella seminarier och konferenser

114. Medlemsstaterna har lämnat följande upplysningar om anordnandet av och deltagandet i internationella seminarier och konferenser. Dessutom har EU:s medlemsstater deltagit i många seminarier och workshops om exportkontroll och om handeldvapen och lätta vapen.

115. Italien, Sverige, Österrike, Nederländerna, Förenade kungariket och Belgien deltog i ett seminarium för EU och SADC om påskyndade åtgärder för att bemästra spridningen av handeldvapen i Sydafrika som anordnades av Saferworld och institutet för säkerhetsstudier (Bryssel den 24-25 april 2001).

116. I mars 2001 deltog Frankrike (och Italien) i ett seminarium i Genève (den 12-13 mars 2001) som anordnades av Frankrike och Schweiz om spårbarhet, märkning och registrering av handeldvapen och lätta vapen och i ett seminarium om handeldvapen och lätta vapen som anordnades i Frankrike vid militärakademin i Bourges (Ecole supérieure et d'application du materiel (ESAM) för 15 utländska officerare från de länder som är medlemmar i partnerskapet för fred.

117. Frankrike deltog i april 2001 i ett seminarium om internationella embargon och sanktioner i samband med handeldvapen och lätta vapen som organiserades i Budapest av Ungern och Kanada och i maj 2001 i ett seminarium om de rättsliga aspekterna och de internationella reglerna för handel med handeldvapen och lätta vapen som anordnades av International Law Association (Genève den 17-19 maj 2001). Italien deltog också i det senare.

118. I april 2001 deltog Spanien i det andra interparlamentariska mötet mellan parlamentsledamöter från Spanien, Sverige och länderna i Centralamerika. Mötet ingick i en process för att förbättra de centralamerikanska ländernas vapenlagstiftningar genom erfarenhetsutbyte mellan parlamentsledamöter. Som en del i projektet ingick att främja en global anslutning till de relevanta internationella avtalen. Det tredje interparlamentariska mötet kommer att äga rum i Madrid hösten 2002. Sverige anslog 970000 SEK till dessa möten.

119. Spanien deltog tillsammans med de länder som är associerade med EU i två seminarier om kontroll av vapenexport i Warszawa, Polen i januari 2001 respektive i Nicosia, Cypern i juni 2001.

120. Finland finansierade tillsammans med Kanada, Costa Rica och Arias-stiftelsen ett seminarium för länderna i Centralamerika (San José, Costa Rica den 3-5 december 2001). (Italien och Belgien närvarade). Finland bidrog med 28500 euro.

121. I Danmarks övergripande strategi för utvecklingssamarbete "Partnership 2000" ges konfliktförebyggande åtgärder, särskilt i Afrika, en mer framträdande roll. I juni 2001 var Danmark värd för Maputo-konferensen om konfliktförebyggande och fredsskapande åtgärder i Afrika med deltagande av utrikesministrar, försvarsministrar, nyckelpersoner i statsförvaltningarna, framträdande afrikanska forskare och företrädare för det internationella samfundet. De diskuterade synen på konfliktförebyggande och fredsskapande åtgärder i Afrika. Konferensen inriktades främst på de regionala organisationernas roll, uppbyggnad av den fredsbevarande förmågan, omorganisering av säkerhetssektorn, konfliktförebyggande och demokrati, konflikter om naturresurser och problem med handeldvapen och lätta vapen.

122. Belgien deltog i ett seminarium som anordnades av stiftelsen EURISC (European Institute for Risk, Security and Communication) och Saferworld i Bukarest den 16-17 juni 2001 på temat att förbättra det europeiska samarbetet om brottsbekämpning och säkerhet för att bekämpa den organiserade brottsligheten, korruptionen och den olagliga handeln med vapen.

II.D. Deltagande av EU och medlemsstaterna i internationella organisationers arbete och i regionala arrangemang på området konventionella vapen, särskilt handeldvapen och lätta vapen, och ansträngningar för att skapa samförstånd inom relevanta regionala och internationella forum om principerna i den gemensamma åtgärden

II.D.1. Förenade nationerna (särskilt förberedelserna för FN:s konferens om alla aspekter av olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen)

123. Eftersom EU fäster stor vikt vid åtgärder för att bekämpa okontrollerad spridning och destabiliserande anhopning av handeldvapen har EU aktivt intresserat sig för förberedelserna för FN-konferensen om olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen i alla dess aspekter.

124. EU har lagt fram förslag på nyckelområden som exportkontroll och kriterier, märkning och spårning, förmedling, förvaltning av beredskapslager, överskottslager och destruktion, avväpning, demobilisering och återanpassning av f.d. soldater, stöd till genomförande av konkreta åtgärder och uppföljning i strävan efter ett politiskt bindande åtgärdsprogram för långsiktiga åtgärder på nationell, regional och global nivå. EU:s medlemsstater deltog aktivt i konferensen och i mötena i den kommitté som förberedde denna. I egenskap av ordförandeland i G8 inriktade sig Italien också på SALW-frågor vid förberedelserna inför G8-ländernas ministermöte. Italiens biträdande utrikesminister framförde ett budskap från G8-ländernas utrikesministrar vid FN-konferensens öppningsceremoni.

125. I februari anordnade Förenade kungariket ett stort internationellt seminarium i Lancaster House, London. Utrikesminister Robin Cook höll inledningsanförandet. Vid seminariet försökte man bidra till förberedelserna inför FN-konferensen genom att utforska möjliga resultat och undersöka hur staterna bäst kan genomföra dem.

126. I nära samarbete med EU:s ordförandeskap och partnerna gav Förenade kungariket sitt fulla stöd för att Förenade kungarikets och EU:s kandidat Sir Michael Weston skulle vara ordförande för FN-konferensen.

127. Några av EU:s medlemsstater bidrog till att finansiera närvaro av expertdelegater från de afrikanska länderna i den tredje förberedande kommittén inför konferensen eller för deltagarnas närvaro vid konferenser om handeldvapen och lätta vapen (Sverige 56000 euro). Nederländerna beviljade 56000 euro för att delegaterna skulle kunna närvara vid konferenserna. Belgien bidrog med 1008000 BEF för att täcka kostnader för resor och logi för regeringsexperterna från södra och östra Afrika som närvarade i den tredje förberedande kommittén och vid konferensen. Irland bidrog med 19050 euro för att finansiera närvaron av tre experter från SADC vid FN-konferensen. Frankrike tillhandahöll 32014 euro så att företrädare för franskspråkiga, icke-statliga organisationer i Afrika som bekämpar olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen skulle kunna resa till konferensen. Förenade kungariket bidrog med 70000 GBP för att 20 regeringsexperter från utvecklingsländerna skulle kunna delta i konferensen.

128. Dessutom har Belgien, Finland, Frankrike, Tyskland, Förenade kungariket och Sverige deltagit i arbetet i FN:s generalsekreterares grupp av regeringsexperter på handeldvapen, vilken har producerat två rapporter i ärendet.

129. Förenade kungariket ser fram emot att aktivt medverka i den nya FN-panelen med regeringsexperter som kommer att undersöka om det är genomförbart att utveckla ett internationell instrument om spårning av handeldvapen. Det är redan ett problemområde och de brittiska experterna väntar sig att händelserna den 11 september kommer att driva på arbetet ytterligare.

130. Frankrike har utsett en företrädare för försvarsministeriet som skall delta i diskussionerna i den expertgrupp som inrättades genom FN:s generalförsamlings resolution 56/24 V den 24 december 2001.

131. Frankrike lade under det andra mötet i den förberedande kommittén för FN-konferensen fram ett fransk-schweiziskt initiativ om handeldvapens och lätta vapens spårbarhet. Initiativet var föremål för ett seminarium som hölls i Genève den 12-13 mars 2001. Initiativet som nu är igångsatt för att inrätta en mekanism för att kunna spåra handeldvapen och lätta vapen grundas på kapitel 2.36 i den åtgärdsplan som antogs vid konferensen.

132. EU:s medlemsstater har fortsatt att delta aktivt i förhandlingarna om protokollet mot olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen, ammunition och liknande material, vilket utgör ett tillägg till det förslag till Förenta nationernas konvention mot organiserad brottslighet som antogs utan omröstning av generalförsamlingen den 31 maj 2001. Italien var ordförandeland i ad hoc-kommittén för utarbetande av konventionen. Frankrike förbereder nu undertecknandet och ratificeringen av protokollet. Danmark deltog i utarbetandet av och förhandlingarna om protokollet och väntas underteckna det 2002. Irland väntas kunna underteckna protokollet 2002. Italien undertecknade protokollet den 14 november 2001 och inleder nu sina nationella ratificeringsförfaranden. Österrike undertecknade protokollet den 12 november 2001. Grekland väntas underteckna det 2002.

II.D.2. FN:s generalförsamling

133. Medlemsstaterna har intagit följande ståndpunkter till de resolutioner som rör handeldvapen och som antogs av Förenta Nationernas 56:e generalförsamling:

- Befästande av freden genom praktiska nedrustningsåtgärder (56/24P)

- Tyskland (förslagsställare), medsponsrad av EU:s medlemsstater

- Insyn i upprustning (56/24Q)

- Tyskland och Nederländerna (förslagsställare), medsponsrad av EU:s medlemsstater

- Olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen (56/24V)

- medsponsrad av EU:s medlemsstater

- Bistånd till stater i deras ansträngningar att stävja olaglig handel med handeldvapen och att samla in dem (56/24 U)

- medsponsrad av EU:s medlemsstater

- Förhållandet mellan nedrustning och utveckling (56/24E)

- antagen med konsensus

II.D.3. Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa

134. EU-delegationerna har aktivt deltagit i att utarbeta och tillämpa OSSE-dokumentet om handeldvapen och lätta vapen. OSSE-dokumentet, som förhandlades fram med Förenade kungariket som samordnare, är ett regionalt bidrag till kampen mot spridning och missbruk av handeldvapen och lätta vapen och en viktig förtroendeskapande åtgärd inför FN-konferensen. Såsom anges i dokumentet har Danmark, Sverige, Nederländerna, Förenade kungariket, Italien och Belgien bidragit till det första informationsutbytet om handeldvapen och lätta vapen i juni 2001. Informationen omfattade sådana områden som nationell lagstiftning och förfaranden för exportkontroll (även förmedlingsverksamhet), tillverkning, system för märkning samt destruktion av vapen.

135. Finland finansierade och stödde en nationell expert från och med december 2001 till OSSE:s centrum för konfliktförebyggande (CPC) för att sammanställa en översikt över OSSE:s första informationsutbyte. Finland bidrog också med 50000 euro till OSSE:s frivilliga fond för Moldavien för destruktion av handeldvapen och ammunition samt finansierade deltagandet av en nationell expert för möten i Moldavien gällande programmet för destruktion (2360 euro). Nederländerna bidrog till fonden. Med hjälp av bidragen kommer destruktion av handeldvapen, lätta vapen och ammunition att finansieras (2,7 miljoner euro).

136. Danmark lämnade drygt 300000 euro till OSSE:s frivilliga stiftelse för verksamhet för att avlägsna och förstöra rysk militär utrustning och ammunition i Moldavien, vilket framför allt avsåg handeldvapen och lätta vapen. Även Tyskland bidrog. Stiftelsen har till syfte att stödja genomförandet av ett bilateralt avtal mellan Ryska federationen och Moldavien för tillbakadragande och destruktion av rysk militär utrustning från Moldavien före slutet av 2001.

137. Tillsammans med Kanada och Schweiz finansierade Nederländerna fem regionala seminarier i centralasiatiska stater om tillämpningen av OSSE-dokumentet om handeldvapen och lätta vapen. Nederländerna bidrog med 20000 USD. Tyskland deltog aktivt. Italien deltog i det seminarium som medsponsrades av Schweiz och Azerbajdzjan om "Handeldvapen och lätta vapen: praktiska utmaningar för genomförandet av pågående verksamhet inom OSSE och EAPR" (Baku den 21-22 juni 2001).

II.D.4. Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap

138. I juli 2001 uttryckte EU sitt stöd för förlängning av moratoriet för handeldvapen i Västafrika.

II.D.5. Wassenaar-arrangemanget

139. EU:s medlemsstater har aktivt deltagit i Wassenaar-arrangemangets arbete. EU:s medlemsstater har aktivt stött förslag om att utsträcka räckvidden för rapportering om vapenöverföringar till att omfatta handeldvapen och lätta vapen. Frankrike föreslog att man, till dess beslut fattats om åtgärder för öppenhet, skulle titta på andra åtgärder som kunde öka spårbarheten och garantierna när det gäller slutlig användning och riskerna för spridning.

II.D.6. Södra Afrikas utvecklingsgemenskap

140. Vid regelbundna bilaterala kontakter med SADC-staterna, inklusive på ministernivå, har Förenade kungariket stött åtgärder för att främja EU-SADC-processen och genomförandet av EU-SADC:s regionala handlingsprogram.

II.D.7. Euro-atlantiska partnerskapsrådet och försvarsalliansen Nato

141. EU:s medlemsstater deltar aktivt i arbetet i ad hoc-gruppen inom Euro-atlantiska partnerskapsrådet om Nato-initiativ för att kämpa mot problem med handeldvapen och lätta vapen.

DEL III

PRIORITERINGARNA FÖR EUROPEISKA UNIONENS FRAMTIDA BISTÅND

III.A. Riktlinjer som bör prioriteras

142. EU kommer att lämna ett viktigt bidrag när det gäller att undanröja de problem som förorsakas av den destabiliserande och okontrollerade spridningen av handeldvapen. Såsom förklaras i det europeiska programmet för konfliktförebyggande som stöddes av Europeiska rådet (Göteborg den 15-16 juni 2001) kommer arbetet med att undanröja denna källa till destabilisering och konflikter i hög grad att bidra till att förebygga konflikter i framtiden. De åtgärder som redan vidtagits av EU utgör viktiga steg i detta avseende och bör följas upp av beslutsamma insatser i samma riktning. Det faktum att Förenta nationernas konferens om olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen i alla dess aspekter antagit ett handlingsprogram för att förhindra, bekämpa och utplåna den olagliga handeln med handeldvapen och lätta vapen, stärker det åtagande som EU gjort tidigare genom sin gemensamma åtgärd om handeldvapen. Detta åtagande skulle stödjas av det övervägande som man på EU-nivå ägnat möjligheten av inrätta regelbunden finansiering av EU-projekt som har som slutmål enligt FN:s handlingsprogram. Politiskt bör EU överväga sättet att minimera tänkbara negativa politiska konsekvenser av att inte kunna stärka sin förhandlingsposition inom policy och projekt (t.ex. 2003) med ett resultat som visar samordnat och resultatbaserat genomförande av FN:s handlingsprogram beträffande EU:s gemensamma åtgärd.

143. I syfte att förbättra och förstärka genomförandet av den gemensamma åtgärden och handlingsprogrammet har medlemsstaterna upprättat ett antal riktlinjer om frågor som man bör besluta om eller som bör uppmärksammas inom en snar framtid. Dessa riktlinjer skall givetvis regelbundet ses över, i enlighet med de erfarenheter man har fått av genomförandet av EU:s projekt.

III.B. Behovet av en övergripande strategi

144. Även om man allmänt inser att det behövs ytterligare internationella insatser för att tackla problemen med handeldvapen, finns det många komplexa faktorer och processer som måste tas med i beräkningen, till exempel internationell och nationell säkerhet, handel, civil-militära förbindelser och vapnens roll i samhället. Dessa problem kan inte lösas i en handvändning. De måste angripas genom en övergripande strategi där problemets olika aspekter - som kan skilja sig från område till område - utreds, och man måste söka finna lösningar genom en rad olika åtgärder som man gemensamt kommer överens om. Medlemsstaterna enades om att målet för dessa ansträngningar borde vara både att minska de nuvarande destabiliserande anhopningarna och att förebygga ytterligare okontrollerad spridning av dessa vapen. Med hjälp av bistånd kan den lokala kapaciteten att ta itu med dessa frågor förstärkas.

145. När det gäller ekonomiskt stöd till projekt som rör handeldvapen och lätta vapen kommer EU:s målsättning att vara att förstärka insatserna för att minska tillgång och försäljning av handeldvapen och lätta vapen när det gäller konfliktområden eller potentiella sådana, att hjälpa till med att utarbeta ett antal internationella åtgärder för att begränsa efterfrågan på handeldvapen och lätta vapen i sådana områden, och att hjälpa regeringar att hantera de problem som dessa vapen förorsakar. Sådana åtgärder kommer att vidtas av EU eller på medlemsstatsnivå, och genom insatser via lämpliga regionala eller globala institutioner. Åtgärderna från medlemsstaternas respektive kommissionens sida kommer att syfta till komplementaritet och återspeglar viljan att angripa problemet med handeldvapen på nationell, subregional, regional och global nivå.

146. De projekt som valts ut för EU-finansiering bör garantera reella och konkreta vinster för mottagarna av projektet. En viktig del av finansieringen bör riktas till egna, omsorgsfullt utarbetade projekt som genomförs av EU. Det är därför absolut nödvändigt att en lämplig ram för genomförandet har fastställt och att projektet kan fungera såväl tekniskt som politiskt i det sammanhang som planerats. Att projekt skulle finansieras - om budgeten så tillåter - också av en vidare grupp länder och regioner kan övervägas, med tanke på behovet att optimera effekten och hållbarheten av EU:s initiativ och att beakta behovet av mervärde och konkreta vinster från EU-fonderna mot bakgrund av överenskomna kriterier.

147. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt tätare samordning med insatser som redan genomförts multilateralt (t.ex. UNDP, FN:s regionala centrum, Nato, EAPR, och andra) och även bilateralt för att vinna synergier.

III.C. Behovet av riktade insatser

148. Länder som präglas av en hög grad av osäkerhet eller våld kan inte använda utvecklingsbistånd effektivt. Bistånd till konfliktbenägna länder eller områden bör därför lämnas för att främja säkerhet, avväpning, demobilisering och återanpassning av f.d. soldater i samhället som en integrerad del av de sociala och ekonomiska utvecklingsprogrammen.

149. I de fall där regeringen är aktivt engagerad i att minska vapenflödet in i och spridningen av handeldvapen och lätta vapen i regionen bör EU samarbeta med dem i denna uppgift. I praktiken kan regeringar i mottagarländerna sakna förmåga att genomföra sina egna kontrollprogram. EU är därför berett att överväga att lämna aktivt stöd till initiativ vars syfte till exempel är att bygga upp kapacitet och utbildning, höja medvetenheten m.m. Prioritering skall göras av projekt som stärker den inhemska förmågan att kontrollera vapenflödet (export-/importkontroll, spårningsförmåga) och till program för insamlande och destruktion i situationer efter konflikter. Med tanke på storleken av några program särskilt inom området för destruktion av ammunition för handeldvapen och lätta vapen, kunde det vara klokt att EU:s förenade sina resurser med partner utanför EU (t.ex. EAPR-projekt)

III.D. Erfarenheter

150. Med hänsyn till tidigare EU-åtgärder mot handeldvapen och lätta vapen och erfarenheterna från tidigare bedömningar, genomförande och utvärderingar av projekt mot handeldvapen och lätta vapen bör följande riktmärken hållas i åtanke när projekt skall fastställas:

1. Mötena om frågor och projekt som rör handeldvapen och lätta vapen med experter på global nedrustning och vapenkontroll vartannat år är ett givande arbete som bör fortsätta.

2. Anslagsfördelningen för påföljande år måste fastställas senast vid höstmötet om handeldvapen och lätta vapen med experter på global nedrustning och vapenkontroll om projekten skall kunna förberedas på rätt sätt och resurserna ur gemenskapsbudgeten skall kunna användas så effektivt som möjligt. Rådets beslut om enskilda projekt skall fattas från och med början av det påföljande året, förutsatt att det finns anslag i budgeten.

3. Insatserna bör inriktas mot ett begränsat antal storskaliga projekt. EU:s medverkan bör analyseras och genomföras på ett bättre sätt. När projekt av utomstående stöds måste EU:s bidrag synliggöras.

4. Hänsyn måste tas till att "åtgärdsförklaringar" måste planeras i tid och med omsorg. Sammanhanget och innehållet i de berörda projekt och delar som skall finansieras måste beskrivas.

5. Det bör finnas en klar uppfattning om hur genomförandet skall gå till, även en bedömning av "det genomförandeorgan/den icke-statliga organisation" som är tänkt för åtgärden, och om deras förmåga att genomföra åtgärden på ett tillfredsställande sätt.

6. Projektsamarbete med nationella givare utanför EU är politiskt värdefullt men mycket svårt att genomföra på grund av skilda politiska prioriteringar, budgetförfaranden, arbetsmetoder osv. De praktiska formerna för detta samarbete bör ägnas stor omsorg.

7. Samarbetet mellan EU:s och medlemsstaternas nationella insatser lämnar mycket i övrigt att önska.

8. Fler insatser bör inriktas på att få icke-statliga organisationer och den privata sektorn att delta.

9. Kommissionens bidrag på grundval av EU-ASAC-projektet:

- Det är viktigt att projekt genomförs i nära samarbete med en värdstatsregering som vill begränsa innehavet och användningen av handeldvapen och lätta vapen i samhället. Projektet bör samtidigt vara tillräckligt fristående från regeringen för att kunna nå projektmålen i rådets beslut.

- Projektet bör helst ha en integrerad mångfacetterad inriktning (programmet mot handeldvapen och lätta vapen) där effekten av varje enskild programdel understöds genom genomförandet av andra komponenter och därigenom samverkar för att bilda en effektiv integrerad helhet. Sådana program kan omfatta till exempel följande inslag (exemplet är från EU-ASAC i Kambodja):

- Bistånd vid utformning och införande av vapenlagstiftning.

- Vapenregistrering och säker förvaring av vapen.

- Projekt för "vapen mot utveckling" där lokalbefolkningen lämnar in olagliga vapen till polisen i utbyte mot projekt för lokal utvecklingsprojekt.

- Destruktion av vapen.

- Informationskampanjer som vänder sig till allmänheten.

- Ett land behöver ett regelverk med klara bestämmelser om innehavet och användningen av handeldvapen och lätta vapen i samhället. När en vapenlag införts är det viktigt att polisen utbildas i att förstå och tillämpa lagen och att allmänheten informeras om vad lagen innebär. Det är värdefullt med projektbistånd både vid utarbetandet och införandet.

- Stöd till vapenregistrering och säker förvaring bidrar till ge regeringarna en klarare bild av hur många vapen de har, av vilken typ, var de befinner sig och säkerhetsåtgärderna för dessa. Erfarenheter visar att när alla vapen i en region registrerats kan de militära myndigheterna övertygas om att de har fler vapen än vad de behöver och att överskottet kan destrueras. Att inrätta säkra förvaringsanläggningar är relativt billigt och samtidigt synnerligen viktigt i fattiga länder där det finns mycket vapen.

- Projekt för "vapen mot utveckling" blir sannolikt mer framgångsrika om de omfattar stöd för att förbättra den lokala polisens effektivitet. Byborna lämnar inte in sina vapen om de tror att deras personliga säkerhet fortfarande är hotad. Kostnaden per inlämnat vapen är ganska hög men "vapen mot utveckling" ger samhällena ett "trygghetsvärde" som är svårt att mäta i pengar.

- Destruktion av vapen som innehas olagligt och lämnats in samt av militärens och polisens vapenöverskott vid "Flames of Peace-ceremonier" kan ha ett mycket stort symbolvärde och ge en känsla av utveckling mot ett fredligare samhälle. Små ceremonier av denna typ är särskilt lämpliga i områden där projekt för vapen mot utveckling håller på att genomföras, eftersom den ökar förvissningen om att vapen som lämnas in av bybor verkligen destrueras och inte kommer att användas emot dem.

- Olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen över gränserna bromsar varje försök att lösa problemet med sådana vapen i ett visst land. Förbättrade gränskontroller kan vara en fråga för EU:s framtida stöd.

- EU:s synlighet i fråga om handeldvapen och lätta vapen blir större om egna omsorgsfullt planerade EU-projekt genomförs i stället för att små bidrag ges till projekt som genomförs av andra aktörer.

III.E. Kriterier för anslagsfördelning

151. EU håller på att utveckla en mer systematisk strategi för projekt som eventuellt kan stödjas, särskilt i fråga om beskrivning och utformning av projekten. Följande kriterier har identifierats som en utgångspunkt vid EU:s preliminära bedömning av ansökningar:

1. EU:s bistånd i fråga om handeldvapen och lätta vapen måste grundas på att det finns en genuin politisk vilja i mottagarstaten. Ett tydligt svar bör kunna ges på följande fråga: Är den föreslagna åtgärden ett uttryck för en klar politisk, temainriktad eller geografisk vision eller strategi, ELLER är den avsiktligt och påvisbart en ad hoc-åtgärd med bestämda syften?

2. De föreslagna projekten måste öka antingen den lokala, nationella eller regionala säkerheten i den stat eller region som är mottagare (t.ex. bidra till handeldvapenkontroll, förtroendeskapande åtgärder, försoning, regional stabilitet). Detta innebär att en förhandsbedömning måste göras av det politiska läget och projektets faktiska effekter för det avsedda övergripande målet, till exempel konfliktförebyggande, en fredlig miljö osv.

3. Bistånd i fråga om handeldvapen och lätta vapen bör utgöra en del av en övergripande utvecklings- och säkerhetsstrategi för mottagarlandet. Om detta inte är möjligt bör projektförslaget visa hur denna insats bidrar till att integrera en policy om handeldvapen och lätta vapen i en bredare säkerhets- och utvecklingspolicy.

4. Samstämmighet med tidigare/pågående/kommande åtgärder i samma land eller region måste garanteras.

5. Biståndsprojekt skall grundas på nära samarbete med mottagarstatens myndigheter och de olika aktörernas roller bör fastställas.

6. I projekt där insamling av vapen ingår bör alla vapen i princip destrueras.

7. Alla projekt skall ha klara fastställda mål och bestämda referensvärden och tidsplaner så att projektets resultat kan bedömas. Slutmottagarens praktiska behov bör utvärderas. Resultat och erfarenheter från tidigare liknande situationer bör beaktas.

8. Ansökningar om bistånd bör innehålla tydliga uppgifter om hur det föreslagna projektet kommer att bidra till målen och syftena med EU:s gemensamma åtgärd.

9. Ansökningar om bistånd bör innehålla tydliga uppgifter om hur det föreslagna projektet kommer att höja mottagarstatens förmåga att uppfylla gällande regionala och internationella åtaganden.

10. Större insatser bör göras för att när så är möjligt involvera både icke-statliga organisationer och den privata sektorn.

11. Vid bedömningen måste det tas hänsyn till om projekten är hållbara.

12. Samarbete måste garanteras mellan EU:s och medlemsstaternas nationella insatser.

Kriterierna grundas i de flesta fall på resultaten av de utvärderingar som gjorts och de expertkunskaper som kommissionen fått när den genomfört GUSP-budgeten.

III.F. Behovet av omsorgsfull bedömning och utvärdering

152. Det är viktigt att en omsorgsfull bedömning och utvärdering görs av projekt som stöds med EU-medel. För att åstadkomma detta finns bland annat följande åtgärder att tillgå:

- För genomförandet av dessa projekt bör sunda principer för ekonomisk förvaltning gälla.

- En slutrapport med en sammanfattning av resultaten skall överlämnas i slutet av ett projekt.

- En bedömning skall göras för att se om målen nåtts och om det behövs en uppföljning. En sådan bedömning skall göras åtminstone i slutet av projektet. Projekt som genomförs under lång tid eller med ett stort bidrag från Europeiska unionen skall bedömas även under genomförandeperioden.

- Kommissionen skall begrunda huruvida jämförbara modeller bör fastställas för utvärdering av projekt som fått stöd och för bedömning av nya projektförslag.

- Bedömningen skall planeras av kommissionen som ett led i dess behörighet för budgetens genomförande och utföras av oberoende experter. Den skall läggas fram för relevant EU-arbetsgrupp eller för kommissionen i nära samordning med ordförandeskapet. Anslagsfördelningen måste fastställas i tid inför följande år, senast vid höstmötet om handeldvapen och lätta vapen med experter på global nedrustning och vapenkontroll och ytterligare insatser bör göras för en punktlig och noggrann utformning av projektens "åtgärdsförklaringar". När anslagsfördelningen görs är det underförstått att rådets beslut om enskilda projekt kommer att antas från och med början av det påföljande året, förutsatt att det finns anslag i gemenskapsbudgeten.

- Slutrapporten och bedömningen skall också användas för att se vilka erfarenheter som kan dras inför framtida projekt. Kommissionen föreslås tillhandahålla bedömningen på grundval av ovanstående kriterier.

BILAGA

HANDELDVAPEN OCH LÄTTA VAPEN:

Kontaktpunkter

>Plats för tabell>