EUROPEISKA KOMMISSIONENS VITBOK - NYA INSATSER FÖR EUROPAS UNGDOM

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

FÖRORD

1. Bakgrund

2. Utmaningar

2.1. Befolkningsutvecklingen

2.2. Ungdomsgruppens förändring

2.3. Ungdomars delaktighet i samhällslivet

2.4. Den europeiska integrationen

2.5. Globaliseringen

3. Ett samråd med gott resultat

3.1. Huvudbudskapen

4. En ny satsning

4.1. Ungdomsområdet

4.1.1. Den öppna samordningsmetoden

4.1.2. Den öppna samordningsmetodens tillämpning på ungdomsområdet

4.2. Bättre beaktande av ungdomsfrågor i övrig politik

4.3. Utnyttjande av ungdomsprogrammet

5. Slutsatser

BILAGOR

Bilaga 1 Resultat av samrådet

1. Ingen demokrati utan deltagande

1.1. Analys av resultaten

1.2. Förslag som ställts under samrådet

2. Utbildning - ett avgörande steg för ungdomar

2.1. Analys av resultaten

2.2. Förslag som ställts under samrådet

3. Sysselsättning som ett sätt att integrera ungdomar bättre

3.1. Analys av resultaten

3.2. Förslag som ställts under samrådet

4. Att få ut så mycket som möjligt av sin ungdom

4.1. Analys av resultaten

4.2. Förslag som ställts under samrådet

5. Ett Europa som grundar sig på värderingar

1.1. Analys av resultaten

5.2 Förslag som ställts under förfarandet

6. Bidrag till vitboken

Bilaga 2 Översikt över Europeiska unionens ungdomssatsningar

1. Ungdomsprogrammet

2. Politiska initiativ med konsekvenser för ungdomar

3. Finansiering inom områdena sysselsättning, utbildning, kultur och skydd av ungdomar

4. Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna

5. Stöd från Europaparlamentet

6. Bidrag från Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén

7. Dialog med det europeiska ungdomsforumet

8. Europarådets arbete

9. Undersökningar och opinionsundersökningar som gjorts av Europeiska kommissionen

FÖRORD

Beslutet att ge ut en vitbok om ungdomspolitiken och särskilt beslutet att låta den föregås av ett brett samråd grundar sig framför allt på viljan att främja nya europeiska styrelseformer.

Vitboken passar således perfekt in i den plan som kommissionen hade i juli i år när den antog vitboken om styrelseformer och som innebär att Europeiska unionens beslutsprocesser öppnas för medborgarnas deltagande i beslut som rör dem, vilket således också gäller de unga medborgarna.

Ungdomarna i främsta ledet

Resultaten av det omfattande samråd som fördes innan denna vitbok offentliggjordes är tydliga. Trots mycket skiftande situationer har ungdomar mycket gemensamt när det gäller värderingar och ambitioner men också när det gäller problem. Ungdomarna är en grupp i full utveckling som kännetecknas av att de kommer in i arbetslivet och bildar familj senare och växlar mellan studier och arbete. Men de har framför allt mer skilda personliga levnadsbanor än tidigare. Skolan, universitetet, arbetet och den sociala omgivningen har inte längre samma samhällsintegrerande funktion. Oberoende blir man allt senare.

Detta leder ofta till otrygga levnadsförhållanden, mindre förtroende för de nuvarande beslutsprocesserna och ett visst avståndstagande från traditionella former för engagemang i samhället, men också från deltagande i ungdomsorganisationer. Vissa menar att de inte riktigt finner sig till rätta i den offentliga politik som utformats för och av äldre generationer. En del ungdomar drar sig tillbaka i likgiltighet eller individualism, andra lockas av uttryckssätt som ibland kan vara extrema, till och med i utkanten av de demokratiska kanalerna. De flesta vill dock kunna påverka politiken, men hittar inga möjligheter.

De europeiska ungdomarna har ändå någonting att bidra med, eftersom det är de som i första hand berörs av den ekonomiska utvecklingen, den demografiska obalansen, globaliseringen och den kulturella mångfalden. Det är av dem man begär att de ska finna nya former för social samverkan och andra uttryck för solidaritet och att de ska leva med och berika sig av mångfalden, samtidigt som nya orosmoln tornar upp sig.

Trots att de ekonomiska och sociala förhållandena har blivit mer komplexa visar ungdomarna prov på stor anpassningsförmåga. De politiskt ansvariga, både på nationell och europeisk nivå har ansvar för att underlätta denna anpassning genom att göra de unga till fullständigt delaktiga aktörer i samhället.

Ungdomar och Europeiska unionen

Debatten om EU:s framtid har inletts. En utvidgning av tidigare inte skådad omfattning kommer att öppna nya perspektiv. Av de senaste årens politiska händelser på europeisk nivå framgår det otvetydiga budskapet att Europeiska unionen måste vidareutvecklas tillsammans med medborgarna. I samrådet inför EU:s utveckling och i diskussionerna om styrelseformer kan man inte bortse från dem som skall ta över rodret i framtiden. Själva tanken på europeisk integration är ny, den formas fortfarande efter hand och debatteras ständigt. För den kommande utvecklingen krävs visioner och entusiasm, men också ungdomarnas identifikation med de värderingar på vilka den europeiska integrationen grundas.

Ungdomarna själva har uttryckt sig klart och tydligt: De vill betraktas som fullvärdiga samtalspartner, bidra till att bygga EU och påverka debatten om dess utveckling. Det är dags att börja betrakta ungdomar som en drivkraft i den europeiska integrationen och inte som ett problem som måste hanteras. De måste således få möjlighet att framföra sina åsikter och konfrontera dem med de åsikter som framförs av andra aktörer i det civila samhället.

Från lokal till europeisk nivå: en ny dynamik

De flesta av de åtgärdsområden som tas upp i denna vitbok ställer krav på EU:s medlemsstater och regioner, som måste göra de största ansträngningarna i genomförandet av åtgärderna för ungdomar. Det är ju på fältet, där ungdomarna på ett konkret sätt kan bedöma resultatet av sitt personliga engagemang, som de kan tillägna sig ett aktivt medborgarskap. Det är genom delaktighet i skolans, bostadsområdets, kommunens eller en organisations verksamhet som ungdomar får erfarenhet, men också det förtroende som krävs för ytterligare samhällsengagemang, även på europeisk nivå, nu eller i framtiden. Det är genom att engagera sig i social verksamhet, öppen för alla, utan någon form av diskriminering, som ungdomar bidrar till ett mer solidariskt samhälle och tar på sig sitt ansvar som medborgare.

Det är dock viktigt att ge insatserna för ungdomar en europeisk dimension, för att öka insatsernas effektivitet och synergieffekter och samtidigt respektera och förstärka ansvaret på alla åtgärdsnivåer. Detta är vad de ungdomar som rådfrågats begär, det är vad Europaparlamentet önskar och det är vad som rekommenderas av medlemsstaterna som har uttryckt sig i den riktningen vid det samråd som kommissionen har genomfört. För att ta hänsyn till vad som framförts, föreslår man i vitboken en ny ram för europeiskt samarbete som består av två huvuddelar: tillämpning av den öppna samordningsmetoden på ungdomsområdet och ett bättre beaktande av ungdomsfrågor i övrig politik.

Den europeiska dimensionen kommer att skapa dynamik på fältet, stimulera kreativitet genom att möjliggöra utbyte och jämförelse av god praxis och erkännande på nationell och europeisk nivå av det arbete som bedrivs lokalt och regionalt av såväl enskilda personer som ungdomsorganisationer. Den gör det möjligt att skapa ett gemensamt synsätt och få bättre kunskap om frågor som gäller ungdomar, att arbeta bättre genom att samarbeta och sätta upp gemensamma mål.

Det tillvägagångssätt som föreslås i denna vitbok för att skapa förutsättningar för ungdomars fulla delaktighet i ett samhälle präglat av demokrati, öppenhet och solidaritet är att låta ungdomarna komma till tals, erbjuda möjligheter till gensvar för lokala initiativ, möjliggöra ett bättre samarbete mellan medlemsstaterna, redan nu vidta konkreta åtgärder inom de befintliga EU-programmen och se till att "ungdomsdimensionen" ingår i alla politikområden.

1. Bakgrund

I den utvidgade Europeiska unionen kommer antalet ungdomar mellan 15 och 25 år [1] att uppgå till 75 miljoner. Oavsett de skillnader som finns (t.ex. i fråga om arbete, utbildning, familjeliv och inkomst) kräver ungdomarna att få status som medborgare som ger dem rättigheter och skyldigheter. En satsning på ungdomar innebär en investering i vad som nu och i framtiden utgör våra samhällens rikedom. Det är en av förutsättningarna för uppnå det politiska mål som Europeiska rådet fastställde i Lissabon: att Europa skall bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi.

[1] Med ungdomar avses här personer mellan 15 och 25 år, liksom i Europaparlamentets och rådet beslut om programmet Ungdom. Med ett utvidgat EU avses Europeiska unionens medlemsstater och de tolv kandidatländerna.

Genom fördragen ges möjligheter till insatser på många olika områden [2] som direkt eller indirekt berör ungdomar, t.ex. verksamhet som gäller arbete mot diskriminering, europeiskt medborgarskap, sysselsättning, arbete mot social utslagning, allmän och yrkesinriktad utbildning, kultur, hälsa, konsumentskydd, fri rörlighet för personer, miljöskydd, internationell rörlighet för unga forskare, utvecklingssamarbete och kamp mot fattigdom.

[2] Jfr bilaga 2 - Översikt över EU:s ungdomssatsningar. I detta översiktsdokument redovisas allt som uppnåtts på europeisk nivå till förmån för ungdomar och på vilket alla kommande insatser måste bygga.

Olika gemenskapsinsatser som direkt berör ungdomar har utvecklats, såväl när det gäller allmän utbildning som sysselsättning och yrkesinriktad utbildning, eller på senare tid tillgång till informationsteknik, för att bara ta några exempel.

Utöver den allmänna och områdesspecifika ungdomspolitiken har även en annan typ av verksamhet utvecklats för att främja rörlighet, interkulturella sammankomster, delaktighet i samhällslivet och volontärtjänst osv. I detta sammanhang har unionen på grundval av artikel 149 i EG-fördraget [3] gjort en rad insatser, t.ex. programmet Ungdom. Genom dessa insatser har samarbete kunnat inledas i frågor som gäller rörlighet och utbytesverksamhet för ungdomar. Samarbetet har successivt utvidgats till att även omfatta andra områden såsom information, utbyten mellan organisationer och volontärtjänst.

[3] Artikel 149 i EG-fördraget:

Mer allmänt finns det en rad frågor, exempelvis ungdomars delaktighet och oberoende, som inte direkt ingår i gemenskapens behörighet, men som förtjänar en djupgående analys på grund ett nära samband med ungdomsområdet och inverkan på det politiska planet. En sådan analys skulle ge medlemsstaterna ett praktiskt verktyg för samordning av sina åtgärder inom de berörda sektorerna

Alla dessa särskilda ungdomssatsningar har hela tiden stötts av Europaparlamentet, antingen i samband med antagandet av programmen eller i form av resolutioner eller utfrågningar av ungdomar. Rådet (ungdomsfrågor) har antagit en rad resolutioner om ungdomars delaktighet, idrottens uppfostrande betydelse, social integrering och ungdomars initiativförmåga och företagsamhet. Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén lämnar regelbundet positiva och uppmuntrande yttranden om olika aspekter som rör ungdomar.

Frågan är nu om dessa särskilda insatser är relevanta för alla utmaningar som ungdomar idag står inför, och om de politiskt ansvariga i Europa tar vara på den potential som ungdomar utgör på bästa sätt. Man måste konstatera att resolutioner och uttalanden som gäller ungdomar ofta har stannat vid goda föresatser och att EU-institutionerna och medlemsstaterna inte har någon övergripande blick över den politik som förs och över de möjligheter till ungdomssatsningar som finns. Det nuvarande europeiska samarbetet i ungdomsfrågor har nått sina begränsningar och kanske inte längre kan ta itu med de nya utmaningar (se punkt 2) som måste antas:

- Befolknings- och samhällsutvecklingen som leder till mer komplexa relationer mellan generationerna.

- Ungdomars ökade avståndstagande från samhällsfrågor på nationell, europeisk och internationell nivå som riskerar att skapa en brist på medborgarengagemang.

- Investeringen i kvalitet i debatten om unionens framtid, såsom en demokratisk nödvändighet och främjandet av ökad medverkan av medborgarna, det civila samhället och aktörerna på lokal och regional nivå i överensstämmelse med vitboken om styrelseformer i EU. [4]

[4] Styrelseformer i EU - vitbok; KOM(2001) 428, 25.7.2001.

Att främja nya europeiska styrelseformer är en av de fyra strategiska prioriteringar som kommissionen fastställt. Med styrelseformer avses alla regler och mekanismer och all praxis som påverkar kopplingen mellan olika befogenheter som utövas samt öppnandet av EU:s beslutsprocess för medborgarnas deltagande i de beslut som berör dem.

Denna modernisering av den offentliga verksamheten på europeisk nivå bygger på fem grundprinciper: öppenhet, delaktighet, ansvar, effektivitet och samstämmighet.

>Hänvisning till>

Ungdomsområdet är ett område där dessa principer i allra högsta grad bör tillämpas:

- Öppenhet: Att informera och aktiv kommunicera med ungdomar på deras eget språk för att de skall förstå hur EU-institutionerna och den politik som berör dem fungerar.

- Delaktighet: Att samråda med ungdomar och främja deras delaktighet i de beslut som berör dem, och mer allmänt deras medverkan i lokalsamhällen.

- Ansvar: Att utveckla ett nytt och strukturerat samarbete mellan medlemsstaterna och EU-institutionerna för att på lämplig ansvarsnivå kunna finna konkreta lösningar på ungdomars förväntningar.

- Effektivitet: Att dra nytta av den resurs som ungdomar utgör så att de kan ta itu med viktiga samhällsfrågor, bidra till en framgångsrik ungdomspolitik och bygga framtidens Europa.

- Samstämmighet: Att utveckla ett integrerat synsätt på de typer av insatser som berör ungdomar och de åtgärdsnivåer som är relevanta.

Beslutet att offentliggöra en vitbok om ungdomspolitik, och framför allt att ha låtit beslutet föregås av ett brett samråd, är en del av dessa styrelseformer.

2. Utmaningar

2.1. Befolkningsutvecklingen

På grund av den samverkande effekten av ett lägre födelsetal och en ökad medellivslängd blir befolkningen i våra samhällen allt äldre. Mellan 2000 och 2020 kommer andelen personer i åldersgruppen 65-90 år att öka från 16 till 21 % av den totala EU-befolkningen och andelen personer i åldersgruppen 15-24 år kommer att minska till 11 % [5].

[5] Källa: Eurostat, befolkningsstatistik 1999.

>Hänvisning till>

>Hänvisning till>

Denna kvantitativa obalans mellan unga och äldre innebär en kvalitativ förändring av förhållandet mellan generationerna. Det ekonomiska trycket på de sociala trygghetssystemen är bara en aspekt av denna utmaning. Det gäller inte bara att hitta nya system för solidaritet mellan ungdomar och deras föräldrar och far- och morföräldrar, utan framför allt att på ett sätt som passar alla finna kontaktpunkter mellan olika generationer i samhällen som präglas av djupgående förändringar.

Eftersom befolkningen åldras måste man även attrahera människor utanför Europeiska unionen för att bristen på arbetskraft skall kunna tillgodoses. Våra samhällen blir därmed mer diversifierade, såväl ur etnisk och religiös som ur social och språklig synvinkel. Denna ökade mångfald måste hanteras, bland annat när det gäller ungdomar, så att eventuella sociala spänningar eller negativa effekter på utbildningssystemen och arbetsmarknaden kan undvikas.

2.2. Ungdomsgruppens förändring

Ungdomsgruppen med sina specifika sociala, ekonomiska och kulturella kännetecken har i hög grad förändrats till följd av befolkningsutvecklingen och på grund av förändringar av den sociala miljön, det individuella och kollektiva beteendet, familjeförhållandena och villkoren på arbetsmarknaden [6].

[6] Jfr Forskarrapport som lades fram vid ett seminarium i Umeå i mars 2001 (http://europa.eu.int/comm/education/youth/ywp/umeareport.html)

Faktum 1 - en förlängd ungdomsperiod: Demografer har konstaterat att ungdomar på grund av ekonomiska orsaker (t.ex. anställbarhet och arbetslöshet) och sociokulturella orsaker i genomsnitt är äldre när de övergår från en fas till en annan fas i livet, t.ex. när de avslutar sina studier, börjar arbeta eller bildar familj.

Faktum 2 - icke linjära levnadsbanor: Man kan idag konstatera en sammanflätning av olika faser i livet [7]: Man kan på samma gång vara studerande, familjeförsörjare, arbetstagare eller arbetssökande och bo hos sina föräldrar, samtidigt som det blir allt vanligare att man växlar mellan dessa olika faser. Enskilda människors levnadsbanor är mindre linjära eftersom våra samhällen inte längre ger samma garantier (t.ex. anställningstrygghet och sociala förmåner).

[7] "Jeunesse, le devoir d'avenir" (Ungdomen, vår framtid), Commissariat Général du Plan i Frankrike, rapport av en kommission ledd av Dominique Charvet, mars 2001, s. 33.

Faktum 3 - de traditionella kollektiva modellerna minskar i betydelse till förmån för mer individualiserade och personliga levnadsbanor: [Enskilda människors] levnadsbanor för familjebildning, giftermål och inträde på arbetsmarknaden utformas inte på ett standardiserat sätt [8]. Detta påverkar bland annat de offentliga myndigheternas verksamhet.

[8] "Jeunesse, le devoir d'avenir", ibid, s. 35.

2.3. Ungdomars delaktighet i samhällslivet

Europeiska ungdomar vill i allmänhet främja demokratin och i synnerhet medverka i den demokratiska processen. En misstro gör sig dock gällande mot institutionella strukturer. Ungdomar engagerar sig i mindre omfattning än tidigare i traditionella strukturer för politisk och social verksamhet (partier och fackföreningar) och deras valdeltagande är begränsat. Även ungdomsorganisationerna drabbas av denna situation och känner behov av förnyelse [9].

[9] Eurobarometerundersökning om ungdomar i EU 2001 (EB 55.1, 2001): Man kan konstatera att ungdomarna tar avstånd från organisationer. En av två personer uppger spontant att de inte tillhör någon rörelse. Man kan också konstatera regionala skillnader (i Nederländerna tillhör närmare 80 % av ungdomarna en organisation, medan denna andel uppgår till 30 % i Portugal). Detta mer eller mindre tydliga avståndstagande gäller alla länder utom Belgien och Luxemburg. Organiserade ungdomar tillhör främst idrottsföreningar (28 %). Långt därefter kommer ungdomsorganisationer (7 %), fackföreningar och politiska partier (4 %).

Detta innebär inte på något sätt att ungdomar inte bryr sig om det offentliga livet. De flesta visar tydligt att de vill delta i och påverka samhällsutvecklingen, men på andra mer individbaserade och punktvisa sätt utanför de gamla strukturerna och mekanismerna för samhällsengagemang.

Det är de offentliga myndigheternas uppgift att överbrygga klyftan mellan ungdomars vilja att uttrycka sig och de former och strukturer för detta som våra samhällen erbjuder. Detta kan annars leda till att medborgarnas samhällsengagemang minskar och till att samhället ifrågasätts.

2.4. Den europeiska integrationen

Detta minskade engagemang kan också konstateras när det gäller Europeiska unionen, om vilken ungdomar i allmänhet har en kluven uppfattning. För ungdomar är Europeiska unionen både ett område där respekten för grundläggande värden framhävs och ett område där de lever, studerar, arbetar och reser. Men de anser att de institutioner som förvaltar detta område är fjärmade och att de fungerar bakom stängda dörrar. Denna klyfta mellan ungdomarna och EU är bara en avspegling av samma klyfta som kan konstateras mellan unionsmedborgarna och "Bryssel" [10]. Gemenskapens framtid, bland annat med tanke på utvidgningen, beror dock i hög grad på de unga generationernas engagemang. Det är viktigt att de får vara med som aktiva parter i utarbetandet av konkreta projekt som är anpassade till deras förhållanden, deras förväntningar och deras möjligheter.

[10] Jfr "Europeiska styrelseformer - en vitbok", Ibid.

2.5. Globaliseringen

Denna klyfta kan i samma utsträckning konstateras mellan ungdomarna och globaliseringen. Ungdomar i Europa lever i samhällen som är öppna för kulturell och ekonomisk påverkan utifrån. De har världen som måttstock och använder utan betänkligheter vissa produkter som är symboler för globaliseringen [11]. Samtidigt opponerar de sig mot vissa av globaliseringens konsekvenser till förmån för social rättvisa, vidsynthet och en utveckling som betecknas som "hållbar". De hyser misstro mot internationella institutioner, vilka de anser är svåra att nå, har ett komplicerat funktionssätt och är föga lyhörda för frågor som berör ungdomar. Ungdomars i allra högsta grad kluvna förhållande till globaliseringen är ett tecken på att allt inte står rätt till som man inte får bortse från.

[11] Det gäller bland annat informationsteknik såsom Internet, elektronisk post och mobiltelefoner. Enligt Eurobarometer 55.1 har andelen ungdomar i åldern 15-25 år som uppger att de regelbundet använder en dator, kopplar upp sig på nätet, spelar videospel etc. mer än fördubblats sedan 1997, från 21 till 43 %. En annan signifikativ uppgift är att 80 % av ungdomarna regelbundet använder mobiltelefon.

Ungdomarna bekräftar på detta sätt i hög grad på vilket sätt globaliseringsfrågan måste ses: Vi får inte glömma att globaliseringen är här antingen vi vill det eller inte. Vår uppgift är att bemästra den och ställa den i hela mänsklighetens tjänst. [12]

[12] Jfr tal av Romano Prodi den 20 juli 2001. (http://europa.eu.int/comm/commissioners/prodi/globalisation_sv.htm).

Tillsammans utgör alla dessa fakta en väldig utmaning. Förutsättningar måste skapas för att europeiska ungdomar bättre skall kunna hävda sig som ansvarskännande, aktiva och toleranta medborgare i de pluralistiska samhällena. Att se till att ungdomar i ökad utsträckning medverkar i det lokala, nationella och europeiska samhällslivet och att det växer fram ett aktivt samhällsengagemang är därför en av de största utmaningarna för våra samhällen inte bara just nu utan även i framtiden.

3. Ett samråd med gott resultat

Mot bakgrund av dessa konstateranden och inför de många utmaningarna och begränsningarna i det nuvarande samarbetet föreslog kommissionen vid rådsmötet (ungdomsfrågor) i slutet av 1999 att en vitbok skulle utarbetas med sikte på ett nytt europeiskt samarbete på ungdomsområdet. Under hela det omfattande samråd som fördes i samband med utarbetandet av vitboken har detta initiativ utan förbehåll fått stöd från Europeiska unionens medlemsstater, de tjänstgörande ordförandeländerna och Europaparlamentet.

Ett unikt samråd

Denna vitbok bygger på det samråd som fördes från maj 2000 till mars 2001 med ungdomar med olika bakgrund, ungdomsorganisationer, forskare, beslutsfattare och deras förvaltningar. Detta samråd är unikt på europeisk nivå genom sin omfattning, varaktighet, mångfald av personer som rådfrågats och de rika erfarenheter som gjordes. För vissa medlemsstater var detta även första gången. Engagemanget var betydande:

- 17 nationella konferenser anordnades av medlemsstaterna. I konferenserna deltog flera tusen ungdomar och 440 förslag lämnades in.

- Vid den europeiska sammankomsten i Paris i oktober 2000 under Frankrikes ordförandeskap kunde resultaten från de nationella konferenserna sättas in i ett mer europeiskt perspektiv. 450 unga delegater som företrädde 31 länder enades om cirka 80 förslag.

- Över 60 organisationer som arbetar med praktisk ungdomsverksamhet deltog i februari 2001 i en utfrågning vid Ekonomiska och sociala kommittén i Bryssel.

- Forskarsamfundet företrätt av ett tiotal personer från olika discipliner engagerades för att belysa ungdomsgruppens framtida utveckling.

- Samtal med beslutsfattare på politisk och administrativ nivå har hållits i alla europeiska huvudstäder och även med nationella ungdomsråd. Två möten hölls även med generaldirektörer med ansvar för ungdomsfrågor (det ena i samband med att dessa samtal inleddes och det andra som avslutning på dessa).

- Ett möte hölls i mitten av mars 2001 i Umeå under det svenska ordförandeskapet. Ungdomar, ungdomsorganisationer, forskare och offentliga myndigheter kom överens om prioriteringar för de politiska insatserna.

- En debattdag hölls den 24 april 2001 i Europaparlamentet med närmare 300 deltagare, i huvudsak ungdomar.

Samrådet kommer att fortsätta. Det belgiska ordförandeskapet kommer i november 2001 att anordna ett symposium i Gent, där kommissionen får tillfälle att lägga fram vitboken och inleda debatten om de teman och åtgärder man föreslår.

Analysen av resultaten efter samrådet beskrivs närmare i bilaga 1. Den bekräftar i hög grad den lägesbeskrivning som gjorts ovan samt stärker tanken på att det nu krävs nya impulser.

Alla ungdomar vill se praktiska åtgärder som infriar deras förväntningar. De anser att de offentliga insatserna på lokal, regional, nationell och europeisk nivå inte löser de frågor de står inför i sitt vardagsliv. De uppmanar till nytänkande och nya praktiska åtgärder, men kräver framför allt full medverkan i utarbetandet av politiken.

3.1. Huvudbudskapen

Hela denna samrådsprocess utmynnar i följande fyra huvudbudskap:

- Öka ungdomars aktiva samhällsengagemang

De ungdomar som deltog i samrådet betraktar sig själva som ansvarskännande medborgare. Som sådana vill de i högre grad medverka i samhällslivet. De vill yttra sig i olika typer av frågor. Denna vilja till delaktighet måste kunna komma till uttryck på olika nivåer (från lokal till internationell nivå), inbegripa flera former (aktivt och representativt deltagande) och inte utesluta någon form av engagemang, varken enstaka eller mer långvarigt, spontant eller organiserat. Ungdomarnas delaktighet får heller inte begränsas till enbart samråd eller opinionsundersökningar utan måste innebära att de inbegrips i beslutsfattandet.

Delaktighet bör alltid uppmuntras, vilket förutsätter att man måste underlätta den praktiska medverkan för de ungdomar som står inför de flesta svårigheterna och i högre grad öppna de nuvarande strukturerna för icke organiserade ungdomar.

Ungdomarna förväntar sig mycket av den information som måste komplettera detta aktiva samhällsengagemang. Samtidigt som de är medvetna om att de områden som måste täckas in är omfattande (sysselsättning, arbetsförhållanden, boende, studier, hälsa osv.) och inte bara handlar om information om EU-programmen, förväntar de sig främst ett erkännande av att det finns behov som måste tillgodoses. Ungdomarna har också i stor utsträckning betonat respekten för principerna om lika möjligheter, närhet samt höga etiska krav. Tonvikt lades också vid information "med mänskligt ansikte", som gör ungdomarna delaktiga i både utformningen och spridningen av informationen.

- Öka och i högre grad erkänna nytänkandet

Ungdomarna skulle vilja att de offentliga myndigheterna erkänner att den allmänna och yrkesinriktade utbildningen inte begränsas till den utbildning som de får på traditionellt eller formellt sätt. De anser att denna övergångsperiod i deras lärande och erfarenhetssamlande skulle berikas om den behandlades på ett mer övergripande sätt och även omfattade de icke-formella aspekterna av den allmänna och yrkesinriktade utbildningen.

Mot bakgrund av detta borde större vikt läggas vid rörlighet och volontärtjänst, vilka fortfarande är alltför begränsade företeelser som erkänns i alltför liten utsträckning. Ungdomarna anser att man bör prioritera utvecklingen av dessa aspekter genom att koppla dem till den politik som förs inom den allmänna och yrkesinriktade utbildningen. De vill att dessa utvidgade erfarenheter erkänns och ges ekonomiskt stöd. För att kopplingen mellan de formella och icke-formella aspekterna av lärandet ska krönas med framgång måste hänsyn tas till begreppet personlig utveckling. Den måste bygga på de redskap och metoder som finns på ungdomsområdet, dvs. redskap och metoder som främjar utbyten på samma nivå och förnyelse, där det viktigaste inte är resultatet utan engagemanget.

- Öka ungdomars oberoende

Oberoende är ett viktigt krav från ungdomar. Detta oberoende grundas på de resurser ungdomar tilldelas, främst materiella. I detta avseende är inkomsten av avgörande betydelse. Sysselsättningspolitik, social trygghet, stöd till integrering men även bostads- och transportpolitik är områden som berör ungdomar. Den politik som förs på dessa områden är en förutsättning för att ungdomar snabbare skall bli oberoende och bör utarbetas med beaktande av ungdomars synpunkter och deras intressen och dra nytta av de specifika resultaten och erfarenheterna från ungdomspolitiken. Eftersom ungdomar vill vara aktiva i samhället och eftersom de känner sig berörda av den politik som rör olika aspekter av deras levnadsförhållanden finner de sig inte i att ungdomspolitiken begränsas till specifika områden.

- Europeiska unionen som värdegemenskap

De allra flesta ungdomar bekänner sig till samma värderingar som den europeiska integrationen bygger på. Detta hindrar dem dock inte från att tycka att EU-institutionerna är föga tillgängliga organ som alltför lite bryr sig om ungdomars bekymmer.

Tack vare eller trots ungdomarnas mycket olika situationer och levnadsbanor framhåller den osäkerhet och de problem som de stöter på i privatlivet och yrkeslivet. Medvetenheten om den personliga levnadsbanans bräcklighet förklarar troligtvis delvis deras större omsorg om de utestängda. De anser därför att mycket mer måste göras för att säkerställa grundläggande rättigheter för varje enskild individ och på ett bättre sätt garantera minoriteters rättigheter och för att motverka all form av diskriminering och rasism på alla nivåer i det offentliga samhällslivet.

Europeiska ungdomarna bekänner sig till alla de grundläggande värderingar som Europeiska unionen bygger på. De förväntar sig att EU lever upp till deras förväntningar.

4. En ny satsning

I denna vitbok behandlas alla de frågor som togs upp under samrådet, oavsett ansvarsnivå. Den politiska behörigheten när det gäller ungdomspolitik ligger visserligen i huvudsak på medlemsstaterna, i vissa länder i hög grad på regional nivå och ofta på lokal nivå. De beslut som fattas på lokal nivå är också de som påverkar ungdomarnas vardag mest. Av princip och av effektivitetsskäl bör därför subsidiaritetsprincipen tillämpas på detta område. Detta hindrar dock inte ett bättre samarbete på europeisk nivå, vilket skulle öka den nationella politikens effekter och samstämmighet.

Den främsta föresatsen i vitboken är därför att förse Europeiska unionen med en ny ram för samarbete på ungdomsområdet som dels är ambitiös och infriar ungdomars förväntningar, dels innehåller en realistisk prioritering av de många frågor som togs upp under samrådet och respekterar de befogenheter som finns på olika nivåer som berörs. Samarbetet måste bygga på den verksamhet som nu bedrivs. Det måste överensstämma med och komplettera andra befintliga initiativ, bland annat till förmån för sysselsättning, utbildning och social integration, om det visar sig behövas, samt leda till ett bättre samarbete mellan olika ansvarsnivåer och aktörer på ungdomsområdet. Denna nya ram för samarbete består av följande två huvuddelar:

- Tillämpning av den öppna samordningsmetoden på ungdomsområdet.

- Bättre beaktande av ungdomsfrågor i övrig politik.

4.1. Ungdomsområdet

4.1.1. Den öppna samordningsmetoden

I artikel 149 i EG-fördraget föreskrivs att gemenskapen skall bidra till utvecklingen av en utbildning av god kvalitet genom att främja samarbetet mellan medlemsstaterna.

De frågor som är viktiga för ungdomar såsom det tydligt framgår av samrådet och som tillhör utbildningsområdet i vid bemärkelse, kan i de flesta fall inte omfattas av lagstiftning. Det mervärde som ett gemensamt arbete skulle tillföra framhålls dock av alla aktörer på området. Hos medlemsstaterna finns det dessutom en tydlig vilja till ökat samarbete.

Det är därför som den öppna samordningsmetoden är lämpligast. Förutsättningar finns också för att den skall kunna komma till användning. Metoden innebär att det skall fastställas riktlinjer för unionen i kombination med bestämda tidsplaner med uppgift om hur de mål som de anger skall uppnås på kort, medellång och lång sikt; det skall, när så är lämpligt, och i jämförelse med de världsledande på området, fastställas kvantitativa och kvalitativa indikatorer och referensvärden vilka skall anpassas till behoven i olika medlemsstater och sektorer för att bra lösningar skall kunna jämföras; dessa europeiska riktlinjer skall överföras till nationell och regional politik genom att man sätter upp specifika mål och beslutar om åtgärder, och i samband därmed skall nationella och regionala olikheter beaktas; det skall förekomma regelbunden övervakning, utvärdering och inbördes utvärdering upplagd som en process där man lär av varandra [13].

[13] Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Lissabon den 23-24 mars 2000, punkt 37.

Den öppna samordningsmetoden är såsom framhålls i vitboken om styrelseformer ett sätt att uppmuntra samarbete, utbyta goda erfarenheter och komma överens om gemensamma mål och riktlinjer för medlemsstaterna. - - - Metoden grundas på regelbunden kontroll av att målen uppnås. Medlemsstaterna kan jämföra sina insatser och lära av varandra.

Den öppna samordningsmetoden så som den har anpassats till ungdomsområdet bygger på den öppna samordningsmetoden tillämpad på utbildning. Den tar fasta på att fastställa prioriterade teman, mål och gemensamma riktlinjer, samt att genomföra uppföljningsmekanismer. Den omfattar även metoder för samråd med ungdomar.

Kommissionen föreslår följande metod:

- På förslag av kommissionen fastställer rådet med jämna mellanrum de frågor av gemensamt intresse som skall prioriteras.

- Varje medlemsstat utser en samordnare för ungdomsfrågor, som blir kommissionens samtalspartner. Samordnaren underrättar Europeiska kommissionen om de politiska initiativ som tas, om exempel på god praxis och om diskussionsämnen för framtiden med anknytning till de utvalda frågorna.

- Europeiska kommissionen lämnar en översikt och en analys av denna information till rådet, med förslag till gemensamma riktlinjer.

- Rådet fastställer för varje fråga gemensamma riktlinjer och mål samt former för uppföljning, och eventuellt riktmärken (benchmarking) som grundas på indikatorer.

- Europeiska kommissionen granskar genomförandet och rapporterar till rådet (ungdomsfrågor) samt svarar för den periodiska uppföljningen och utvärderingen.

- Europaparlamentet bör medverka på lämpligt sätt i denna process och i dess uppföljning. Även Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén bör kunna yttra sig.

- Ungdomarna konsulteras om de prioriterade frågorna och om uppföljningen av dessa frågor (se 4.1.2 "Delaktighet").

- Kandidatländerna medverkar i så stor utsträckning som möjligt.

Den öppna samordningsmetod som föreslås kompletterar gemenskapsinstrumenten och påverkar inte de beslut som kan komma att fattas i enlighet med fördraget och som exempelvis skulle kunna innebära att kommissionen föreslår vissa rekommendationer med stöd av artikel 149.

4.1.2. Den öppna samordningsmetodens tillämpning på ungdomsområdet

Bland de frågor som anses vara ungdomsfrågor och som därmed passar för den öppna samordningsmetoden enligt ovan föreslår Europeiska kommissionen delaktighet, volontärtjänst, information, förbättring av kunskaperna på ungdomsområdet i offentliga myndigheter samt generellt sett allt som kan bidra till utvecklingen och erkännandet av ungdomsverksamhet (t.ex. ungdomsarbete, arbete i ungdomsföreningar och i ungdomsrörelser, arbete på fältet, projekt för ökat samhällsengagemang, integration och solidaritet bland ungdomar) förutom vad som omfattas av andra politiska processer som sysselsättning, social integrering och utbildning. Detta är verksamhet och instrument som i regel ingår i ungdomspolitiken på nationell nivå.

Vid den praktiska tillämpningen av den öppna samordningsmetod kan man hämta inspiration ur de analyser och förslag som togs fram vid samrådet och som återges i bilaga 1, med sikte på att ta ett kvalitativt språng i samarbetet på ungdomsområdet och ta itu med de utmaningar som finns.

Med hänsyn till komplementariteten och samstämmigheten skulle resultaten av tillämpningen av den öppna samordningsmetoden på ungdomsområdet kunna berika och tillföra ett mervärde till övrig politik och övriga initiativ och processer på gemenskapsnivå, såväl i fråga om innehåll som i fråga om instrument.

I förhållande till det tillämpningsområde som anges ovan har Europeiska kommissionen identifierat följande prioriterade frågor för den öppna samordningsmetoden, och i första hand ungdomars delaktighet.

* Delaktighet

Ungdomars delaktighet är ett typiskt område där behörigheten ligger på medlemsstaterna. Tillämpningen av den öppna samordningsmetoden på detta område kommer dock att tillföra ett mervärde på europeisk nivå, eftersom ökad delaktighet bidrar till utvecklingen av utbildningen och till ungdomarnas samhällsengagemang.

Det är i första hand på lokal nivå som en ökad delaktighet bör åstadkommas, inklusive i skolan som är ett viktigt område för medverkan. Det är också viktigt att utvidga delaktigheten till de ungdomar som inte tillhör någon förening.

Den öppna samordningsmetoden skulle kunna utmynna i att de lokala myndigheterna inför smidiga och nyskapande mekanismer för ökad delaktighet och i att det allmänt införs regionala och nationella ungdomsråd som också är öppna för de ungdomar som inte tillhör någon organisation.

Såsom en kraftfull markering till förmån för ungdomar föreslår Europeiska kommissionen även ett befästande av en struktur för samråd med ungdomar på europeisk nivå. Utan att utesluta direkt samråd med ungdomar och enstaka initiativ föreslår kommissionen att Ungdomsforumet, omstrukturerat för att även företräda ungdomar utanför ungdomsorganisationerna, skall vara ett forum för samråd med ungdomar om de frågor som prioriteras i den öppna samordningsmetoden och för uppföljningen av dem. Ungdomarnas representation i Ekonomiska och sociala kommittén bör också utvidgas.

Kommissionen anser att vissa åtgärder skulle kunna vidtas omedelbart som stöd för den öppna samordningsmetoden och avser därför att

- organisera en direkt dialog med ungdomar, bland annat med regelbundna möten om särskilda frågor under 2002,

- från och med 2002 få ungdomar att medverka i den debatt om EU:s framtid som inleddes efter Europeiska rådets möte i Nice,

- för 2003 föreslå pilotprojekt till stöd för insatser för ökad delaktighet på lokal, regional och nationell nivå [14]; resultaten från dessa pilotprojekt kommer att beaktas i den utvärdering som görs efter halva löptiden av programmet Ungdom och i förberedelserna av ett eventuellt kommande program.

[14] Exempelvis Internetprojekt som kompletterar den verksamhet som bedrivs inom ramen för initiativet "elektronisk demokrati".

* Information

Delaktighet går hand i hand med information till ungdomar. Ansvaret för att informera ungdomar ligger i första hand på medlemsstaterna, även när det gäller EU-information. Därför måste även denna fråga behandlas inom ramen för den öppna samordningsmetoden. Om möjligt bör man nå ut till ungdomarna själva, och i vilket fall som helst till de personer ungdomarna kommer i kontakt med i skolan, klubbar och föreningar osv. För denna stora informationsinsats krävs ett samordnat tillvägagångssätt och betydande resurser samt att ungdomarna själva medverkar i utformningen och införandet av dessa kommunikationsmedel. Detta kommer att samordnas med Europeiska unionens nya informationspolitik, som bland annat kommer att bygga på principerna för styrelseformer och som håller på att utarbetas av kommissionen i nära samarbete med Europaparlamentet.

Kommissionen anser att vissa åtgärder skulle kunna införas omedelbart som stöd för den öppna samordningsmetoden. Kommissionen har för avsikt

- att i början av 2002 starta en elektronisk portal som når ut med EU-information till så många ungdomar som möjligt och sträva efter att åstadkomma synergieffekter mellan de befintliga webbplatserna och den nya portalen,

- att inrätta ett elektroniskt forum i detta avseende.

* Volontärtjänst för ungdomar

Volontärtjänst är en form av samhällsengagemang, en erfarenhet för personlig utveckling och en faktor för anställbarhet och integrering samtidigt som det tillgodoser ungdomars och samhällets behov.

Genom den öppna samordningsmetoden bör en betydande utveckling av volontärtjänsten ske under kommande år, särskilt på nationell, regional och lokal nivå. Man bör också ta ställning till om unga volontärers rättsliga och sociala status skall tas upp till övervägande.

De positiva erfarenheterna av den europeiska volontärtjänsten kan tjäna som förebild för en sådan allmän utveckling av volontärtjänst för ungdomar (t.ex. när det gäller stöd och finansiering). Det är på europeisk nivå som det är viktigt att se till att volontärtjänsten erkänns som icke-formell utbildning och icke-formellt lärande. Den europeiska volontärtjänsten för ungdomar skulle kunna utvidgas genom partnerskap med internationella organisationer som organiserar och stöder volontärtjänstverksamhet. Medlemsstaterna bör utan dröjsmål undanröja hinder för unga volontärers rörlighet över gränserna.

* Bättre kunskaper om ungdomars situation

Det behövs bättre kunskaper på europeisk nivå om ungdomars situation. Europeiska kommissionen föreslår därför följande via den öppna samordningsmetoden:

- Nätverksbyggande efter en inventering av befintliga strukturer, pågående undersökningar och forskning om ungdomar i Europeiska unionen. I strävan att uppnå komplementaritet kommer arbeten och initiativ vid andra internationella organisationer (t.ex. Europarådet, OECD och FN) att beaktas.

- En diskussion om metodfrågor inom detta område på europeisk nivå.

- Vid behov utarbetande av ett program för studier och forskning som i första hand bör bygga på arbetet på nationell nivå och som utnyttjar de möjligheter som erbjuds genom det sjätte ramprogrammet för forskning. [15]

[15] Prioritering 7 i ramprogrammet för forskning 2002-2006: "Medborgare och styrelseformer i det europeiska kunskapssamhället".

- Införande av de statistiska redskap som behövs genom att i största möjliga utsträckning utnyttja de redskap som redan finns till hands i det europeiska statistiksystemet. [16]

[16] Det europeiska statistiksystemet är ett nätverk som består av alla statliga organ som på olika nivåer - regional, nationell och europeisk - ansvarar för insamling, behandling och spridning av de statistiska uppgifter som behövs för den ekonomiska och sociala verksamheten i Europeiska gemenskapen. Centrum för detta system på EU-nivå är Eurostat.

4.2. Bättre beaktande av ungdomsfrågor i övrig politik

De många andra frågor som togs upp vid samrådet, t.ex. sysselsättning, formell och icke-formell allmän och yrkesinriktad utbildning, social integrering, rasism och främlingsfientlighet, invandring, konsumentfrågor, hälsa och förebyggande av risker, miljö och jämställdhet kräver en nära samverkan med behöriga myndigheter såväl på nationell som på europeisk nivå.

På europeisk nivå utarbetas denna politik och verksamhet på grundval av fördraget och med hjälp av de olika politiska instrument som finns tillgängliga.

Europeiska kommissionen kommer att se till att riktlinjerna för ungdomspolitiken beaktas bättre i övrig politik och verksamhet på EU-nivå när detta är lämpligt, oavsett vilken typ av instrument det gäller. Resultaten av samrådet enligt bilaga 1 kommer att beaktas i det syftet.

Ministrar med ansvar för ungdomsfrågor bör också vaka över att de problem på ungdomsområdet beaktas inom dessa andra politikområden på nationell nivå men även när politiska åtgärder på europeisk nivå genomförs.

Efter det samråd som genomförts anser Europeiska kommissionen att utbildning, livslångt lärande, rörlighet, sysselsättning och social integration samt rasism och främlingsfientlighet är de områden där ungdomsfrågorna i första hand skulle kunna beaktas i högre grad. Frågan om ungdomars oberoende behöver också granskas närmare.

* Utbildning, livslångt lärande och rörlighet

Allmän och yrkesinriktad utbildning vid skolor och universitet eller utbildning utanför dessa institutioner enligt icke-formella utbildningsmetoder behandlas i meddelanden till rådet (den allmänna och yrkesinriktade utbildningens mål, förverkligande av ett europeiskt område för livslångt lärande) och är föremål för uppföljning på gemenskapsnivå.

I detta sammanhang gör ungdomsorganisationer, socialarbetare och kommuner ett betydande arbete tillsammans med ungdomar i många länder. Samtidigt som den nyskapande och icke-formella karaktären av detta arbete bibehålls skulle det inom den övergripande ramen för de insatser som görs för livslångt lärande vinna på

- en bättre definition av begrepp, förvärvad kompetens och kvalitetsstandarder,

- ett ökat värdesättande av de personer som deltar i sådan verksamhet,

- ett utökat erkännande av denna typ av verksamhet, och

- en ökad komplementaritet med den formella allmänna och yrkesinriktade utbildningen.

Även rörlighet har behandlats i en handlingsplan som godkändes vid Europeiska rådets möte i Nice i december 2000 och i en rekommendation som Europaparlamentet och rådet antog genom medbeslutandeförfarandet i juli 2001. Samstämmighet bör säkerställas mellan dessa initiativ och de initiativ som kan komma att tas i samband med tillämpningen av den öppna samordningsmetoden på ungdomsområdet.

* Sysselsättning

Sedan flera år tillbaka har Europeiska unionen varit särskilt aktiv på detta område. Efter Europeiska rådets möte i Luxemburg i november har EU utvecklat en europeisk strategi för sysselsättning. Denna strategi grundar sig på den nya avdelningen Sysselsättning i Amsterdamfördraget.

När det gäller sysselsättning uppmanas medlemsstaterna att genomföra politiska strategier som underlättar för alla att integreras och ta sig fram på arbetsmarknaden. Dessa strategier tar sig uttryck i fyra pelare: att förbättra förmågan till yrkesmässig integrering, att utveckla företagarandan och skapandet av arbetstillfällen, att främja anpassningsförmågan hos företagen och deras anställda och att stärka politiken för jämställdhet.

När det handlar mer specifikt om ungdomar betonar sysselsättningsriktlinjerna att det är nödvändigt med politiska åtgärder som förebygger långvarig arbetslöshet och som grundar sig på individuell vägledning. Vidare behövs en förbättring av systemen för allmän och yrkesinriktad utbildning, en minskning av antalet ungdomar som lämnat dessa system alltför tidigt och allmän spridning av undervisning i ny teknik.

* Social integrering

Vid Europeiska rådets möte i Lissabon i mars 2000 beslutades att man skulle införa en öppen samordningsmetod för att främja social integrering. Med sysselsättningsstrategin som förebild kombinerar denna öppna samordningsmetod gemensamma mål för kampen mot social utslagning och fattigdom (antagna av Europeiska rådet i Nice i december 2001) med nationella handlingsplaner (som lämnades för första gången i juni 2001).

Inom detta område uppmanas medlemsstaterna att presentera sina nationella handlingsplaner på grundval av fyra grupper av gemensamma mål som antogs i Nice: att främja deltagandet på arbetsmarknaden och tillgång för alla till resurser, rättigheter och tjänster, att förebygga risker för utslagning, att vidta åtgärder för det mest utsatta, att få alla aktörer att engagera sig och främja delaktighet.

När det särskilt gäller ungdomar tas olika aspekter upp både i de gemensamma målen och i handlingsplanerna: att utveckla en arbetsmarknad som är gynnsam för integreringen av ungdomar, att garantera lämpliga resurser och inkomster för ungdomar som befinner sig i osäkra eller svåra situationer, särskilt för minoriteter, unga kvinnor i besvärliga situationer eller ungdomar med funktionshinder; att bekämpa bristande jämlikhet när det gäller utbildning, att främja tillgången till tjänster av god kvalitet (boende, hälsa och sjukvård, kultur, rättsväsendet) och att förbättra situationen i områden är missgynnade på flera olika sätt.

* Ungdomar mot rasism och främlingsfientlighet

Kampen mot alla former av diskriminering förstärktes betydligt genom Amsterdamfördraget (artikel 13) och unionen har dessutom antagit nya instrument på detta område (två direktiv och ett handlingsprogram) [17].

[17] Direktiv 2000/43/EG om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung.

Arbetet mot diskriminering, särskilt rasism och främlingsfientlighet, och värnandet av våra samhällens multikulturella karaktär har god grogrund bland ungdomar och kan få dem engagerade.

På europeisk nivå föreslås att arbetet mot rasism och främlingsfientlighet skall prioriteras i alla EU-program och EU-initiativ som berör ungdomar, även i socialfondens verksamhet. Samarbetet med Europeiska centrumet för övervakning av rasism och främlingsfientlighet skall förstärkas och det civila samhällets insatser på detta område kommer att stödjas. Inom ramen för programmet Ungdom kommer kommissionen under 2002 att inrätta en Internetplattform för kamp mot rasism och främlingsfientlighet som är avsedd för ungdomar och som om möjligt också sköts av ungdomar. Arbetet med denna plattform kommer att bygga på nätverksarbete mellan ungdomsorganisationer som arbetar mot rasism och främlingsfientlighet och för respekt för alla, särskilt minoriteter. Det skall samordnas med handlingsprogrammet mot diskriminering och målet är att ungdomarna skall bidra till EU-insatserna på detta område.

På nationell nivå bör även medlemsstaterna prioritera denna fråga i sitt ungdomsarbete. Arbete i närområden genom lokala projekt för solidaritet och ökat ansvarstagande bör vara av central betydelse i detta arbete.

* Ungdomars oberoende

Med hänsyn till den stora betydelse som tillmättes ungdomars oberoende under samrådet föreslår Europeiska kommissionen att det bildas en arbetsgrupp på hög nivå som kan stå till tjänst med rådgivning på detta område till kommissionen och till rådet i dess olika konstellationen. Frågan är komplex och kräver tvärvetenskaplig sakkunskap. För att hitta lösningar krävs också samordning med många andra politiska åtgärder utanför ungdomspolitiken (sysselsättning, familjepolitik, social trygghet, hälso- och sjukvård, transporter, rättsväsendet och inrikesfrågor).

4.3. Utnyttjande av ungdomsprogrammet

Programmet Ungdom skall främja ett aktivt bidrag från ungdomars sida till den europeiska integrationen, främja förståelsen mellan olika kulturer, stärka grundläggande värderingar (respekt för de mänskliga rättigheterna och kamp mot rasism och främlingsfientlighet), utveckla solidaritetskänslan, uppmuntra företagsamhet, initiativ och kreativitet, stimulera erkännandet av icke-formell utbildning samt öka samarbetet mellan alla som arbetar med ungdomsfrågor. I programmet får kandidatländerna delta.

Ungdomsprogrammet bör därför utnyttjas för det nya samarbete som förordas i vitboken. Med beaktande av Europaparlamentets och rådets beslut [18] om inrättande av programmet, kommer Europeiska kommissionen varje år att i arbetsplanen för programmet att föreslå prioriteringar som är förenliga med de riktlinjer som fastställs inom ramen för den öppna samordningsmetoden. Den delutvärdering som görs efter halva programmets löptid och förberedelserna inför det nya program som skall genomföras från och med 2007 kommer också att tillvaratas för att styra programmet så att det på bästa sätt stöder arbetet inom ramen för den öppna samordningsmetoden på ungdomsområdet.

[18] Beslut nr 1031/2000/EG av den 13 april 2000.

Utöver de särskilda åtgärder som nämnts ovan och som kommer att utvecklas inom ramen för programmet Ungdom som ett resultat av arbetet med vitboken, bör det tilläggas att det kommer att inrättas en Internetplattform för kamp mot rasism och främlingsfientlighet som är avsedd för ungdomar och som om möjligt också kommer att skötas av ungdomar.

5. Slutsatser

Vitboken föreslår en ny ram för samarbete på ungdomsområdet i Europeiska unionen.

Därmed reagerar den på ett starkt krav från alla aktörer på området ungdomspolitik, inbegripet medlemsstaterna.

Detta samarbete bygger på redan befintlig verksamhet på nationell nivå och på gemenskapsnivå, men grundar sig också på att den öppna samordningsmetoden tillämpas inom det mer specifika ungdomsområdet och på att ungdomsdimensionen beaktas när politiken utformas.

I första omgången skall vitboken läggas fram vid det seminarium i Gent som det belgiska ordförandeskapet anordnar och som samlar alla aktörer som har deltagit i samrådet. Vid rådets möte (utbildning och ungdom) den 29 november skall kommissionen presentera innehållet i vitboken. Den kommer även att läggas fram för Europaparlamentet samt för Regionkommittén och Ekonomiska och sociala kommittén för yttrande.

Kommissionen skall sätta i verket de samarbetsmekanismer som väljs ut och se till att de följs upp.

BILAGOR

Bilaga 1 Resultat av samrådet

Det samrådsförfarande som föregått utarbetandet av denna vitbok var inte bara omfattande. Det skapade också en verklig dynamik ute på fältet och genererade många förslag.

Dessa förslag grundade sig på en dialog och ett utbyte mellan samtliga aktörer på ungdomsområdet: ungdomar, företrädare för ungdomsorganisationer, forskare samt beslutsfattare på politisk och administrativ nivå.

Det säger sig självt att den europeiska ungdomen inte är en homogen grupp. De sociala, ekonomiska, kulturella och regionala skillnaderna är tydliga på både kollektiv och individuell nivå. De nationella och europeiska myndigheterna bör uppmärksamma detta. Dessa förslag berör för övrigt många olika områden. De bekräftar i hög grad kommissionens analys av de utmaningar som Europa står inför när det gäller dess ungdomar och av behovet av nya politiska insatser. Förslagens kvalitet öppnar många vägar för genomförandet av dessa politiska insatser. Under samrådsförfarandet tog ungdomarna upp följande fem stora frågeställningar:

- Deltagande.

- Utbildning.

- Sysselsättning, yrkesutbildning och social integration.

- Välfärd, personligt oberoende och kultur.

- Gemensamma värderingar i Europa, rörlighet, förbindelserna med övriga världen.

De resultat som presenteras nedan har grupperats kring dessa grunder. För varje frågeställning har kommissionen gjort en analys av resultaten från samrådet samtidigt som den i första hand har försökt att återge ungdomarnas åsikter. Några exempel får illustrera att det redan har gjorts många praktiska framsteg (se textrutorna). Det handlar dock inte om ett urval av de bästa exemplen eller om någon uttömmande förteckning av alla erfarenheter som gjorts.

Slutligen sammanfattas i denna del de förslag som ungdomarna och alla som deltagit i samrådet har ställt till myndigheterna. Dessa förslag har delats in efter den nivå som åtgärder bör vidtas på då många av förslagen i själva verket riktar sig till medlemsstaterna. Detta stämmer också överens med kommissionens strävan att så troget som möjligt återge samrådets budskap till de europeiska beslutsfattarna. Kommissionen känner sig emellertid inte bunden av de förslag som formulerats såsom de återges nedan.

1. Ingen demokrati utan deltagande

1.1. Analys av resultaten

Den återkommande frågan om ungdomars deltagande har redan tagits upp i många texter på europeisk och internationell nivå. De samråd som genomförts inom ramen för vitboken illustrerar denna politiska vilja att ge ungdomars deltagande i olika former en central plats. De har sålunda gjort det möjligt för ungdomar att formulera förslag, samtidigt som de i sig har utgjort en konkretisering av det deltagande som förespråkas.

* Ett tydligt uttalat krav

Det viktigaste budskapet från ungdomarna är deras vilja att delta aktivt i det samhälle de lever i. Om de stängs ute från samhällslivet fungerar inte demokratin som den skall. De anser att åsikten att de skulle vara ointresserade och oengagerade är omotiverad och ogrundad. De tycker att de varken ges de ekonomiska medel, den information eller den utbildning som behövs för att de skall kunna spela en mer aktiv roll. Även för ungdomsorganisationerna är rätten att delta grundläggande och bör omfatta alla - utan åtskillnad. Många av dem försöker hjälpa ungdomarna att göra detta i praktiken.

Valdeltagandet bland ungdomar under 25 år är i allmänhet ganska lågt i lokala och nationella val såväl som i val till Europaparlamentet. Det finns dock flera tecken på att de har ett levande politiskt intresse. Denna klyfta mellan ungdomars förväntningar och verkliga delaktighet förklarar enligt forskarna önskan och behovet att öka deltagandet. Detta krav är varken förvånande eller nytt, men det har kommit till nya uttryck. Engagemanget varierar dessutom kraftigt mellan enskilda ungdomar.

* En global tanke, en allmän rättighet och flera olika metoder

Ungdomarna vill ha rätt att yttra sig om alla aspekter på deras vardagsliv såsom familj, skola, arbete, gruppaktiviteter, boendemiljö - men de åsyftar då mer övergripande ekonomiska, sociala och politiska frågeställningar.

Tillträde och dialog

"Young Voice - Llais Ifanc". Detta är ett initiativ från Wales parlament där man ger ungdomar ordet, föreslår sätt att skaffa sig information och organiserar debatter och konferenser. Se http://www.wales.gov.uk/youngvoice

Deras intresse begränsar sig inte till lokala frågor utan rör även hela deras region, land, Europa och världen. Med andra ord bör rätten att delta inte begränsas utan kunna utövas utan begränsningar. Då de engagerar sig för att vissa missgynnande eller marginaliserade ungdomar från etniska minoriteter eller olagliga invandrare skall kunna delta i högre grad sker detta inom ramen för en större kamp för ett allmänt deltagande utan diskriminering.

Organisationer i det civila samhället förespråkar ett liknande tillvägagångssätt, även om de i praktiken betonar snävare mål eller målgrupper (ungdomar i deras lokala omgivning, ungdomar på landsbygden, sårbara grupper, unga kvinnor). De förespråkar ett mer enhetligt och långsiktigt tillvägagångssätt, vilket innebär att de främjar alla former av deltagande och all verksamhet som grundar sig på ungdomars personliga engagemang och på volontärarbete.

* Ungdomars deltagande, en fråga om lärande

För att kunna delta måste ungdomarna förvärva och förbättra sina färdigheter. Det handlar om en gradvis inlärningsprocess.

Det första steget, som i allmänhet tas i den närmaste omgivningen (skola, bostadsområde, kommun, ungdomscentrum, föreningar m.m.), är av avgörande betydelse. Det gör det i själva verket möjligt att skapa självförtroende och förvärva de erfarenheter som krävs för att gå vidare till nästa steg. Dessutom är det på lokal nivå som deltagandet gör det möjligt för ungdomar att åstadkomma konkreta, synliga och kontrollerbara förändringar. Det är också på denna nivå som ungdomar har möjlighet att inte bara yttra sig utan också att själva bli beslutsfattare.

Stöd till lokalt deltagande

Stadsdelen Østerbro i Köpenhamn deltar tillsammans med 16 andra danska städer i ett pilotprojekt med målet att förbättra ungdomars demokratiska erfarenheter, ansvar och inflytande genom en rad olika aktiviteter. Distriktet Østerbro har sålunda skapat ett ungdomscenter med en personlig vägledningstjänst, kommunikationsverktyg och teaterverksamhet. Det viktigaste kännetecknet för detta center är att det leds av ungdomarna själva. Man har inte utsett någon direktör eller någon styrelse. Centret står öppet för alla ungdomar mellan 12 och 25 år. Man behöver inte anmäla sig för att delta i verksamheten: ungdomarna kommer för att förverkliga ett projekt som inte värderas på något sätt. Centret har som enda syfte att hjälpa ungdomarna att förverkliga deras projekt.

I ett andra steg lär sig ungdomarna att en rad beslut som påverkar deras lokala omgivning fattas på högre beslutsnivåer, särskilt på EU-nivå. Man bör därför verka för att gå från en nivå till en annan samtidigt som man knyter band och skapar nätverk.

Genom att delta kan ungdomarna också förvärva färdigheter som de måste få prova inom olika områden (ekonomi, det sociala livet, kultur, politik m.m.) och i olika institutionella sammanhang. I detta avseende har det framhållits att uppdelningen mellan formell och icke-formell utbildning är kontraproduktiv. Även om skolan förblir den främsta platsen för inlärning och deltagande övningar har den enligt ungdomarna fortfarande den nackdelen att de inte betraktas som aktiva medborgare.

* Delta - ja, men hur-

Ungdomarna anser att befintliga mekanismer för deltagande är otillräckliga. De misstror vissa former av representativ demokrati men är inte lika reserverade när det gäller ett engagemang i den närmaste omgivningen, som är mer direkt och omedelbart. Åsikterna om ungdomsorganisationerna är delade: vissa anser att dessa har de mest välanpassade strukturerna för deltagande medan andra finner dem föga lockande. Man föredrar sålunda mer eller mindre formella grupper som verkar på lokal nivå, föreningar, ungdomsklubbar, ungdomsparlament ... Det är få som tycker att ungdomarnas låga deltagande i det offentliga livet beror på ett principiellt avståndstagande eller en avsiktlig vilja från samhällets sida.

Genom att främja ungdomars direkta deltagande anser organisationerna att de utgör en bra motvikt mot samhällets institutioner. Inom organisationerna anser vissa att man måste vara organiserad för att kunna delta. Andra anser att befintliga organisationer inte längre motsvarar vissa ungdomars förväntningar och förespråkar nya tillvägagångssätt som möjliggör en större öppenhet. Precis som ungdomarna vill ungdomsorganisationerna att man ökar det offentliga stödet till icke-statliga organisationer så att det motsvarar den sociala funktion de har.

Behovet att förnya organisationerna har även understrukits av forskarna. I själva verket kanske de avviker alltmer från ungdomarnas förväntningar med tanke på deras sociala bas och metoder. De bör utöver sina traditionella anhängare försöka finna sätt att nå ungdomar som inte vill ansluta sig till en organisation. Ny informationsteknik, särskilt Internet, skapar nya möjligheter: Den främjar tillgången till information och verkar bättre motsvara en önskan att delta som tycks skifta från ett kollektivt engagemang till mer individuella former.

* Verkligt deltagande jämfört med symboliskt

Ungdomarna förkastar alla former av rent symboliskt deltagande. Däremot utgör det samråd som genomförts inom ramen för denna vitbok ett bra tillvägagångssätt förutsatt att det leder till att man beaktar ungdomarnas åsikter och rekommendationer.

En "produkt" av vitboken

"Gestalte Deine Zukunft selbst !": Detta projekt utgörs av en plattform för diskussioner och ett nätverk för ungdomar. Detär ett forum som leds av ungdomarna själva. Samtliga frågor som tas upp publiceras elektroniskt eller på papper. Huvudsaken är att information sprids och att man diskuterar idéer. Detta initiativ är ett resultat av den nationella konferens som man i Tyskland organiserade inom ramen för vitboken. Det finansieras av det ministerium som ansvarar för ungdomsfrågor.

http://www.u26.de

Även ungdomsorganisationernas representanter förespråkar att man mer systematiskt använder sig av denna typ av samråd, inbegripet på europeisk nivå. Vissa former av gemensam ledning [19] - exempelvis den som tillämpas av Europarådet - har också nämnts som former för deltagande som man kan låta sig inspireras av.

[19] Sedan mer än 30 år är Europarådet den enda internationella organisationen som inom området ungdomspolitik tillämpar ett system med gemensam ledning (co-management). Rent konkret samlar dess beslutsstrukturer representanter för ungdomsorganisationer som tillsammans med regeringsrepresentanterna beslutar om institutionens samtliga politiska insatser och program. Denna politik och dessa program läggs fram för antagande av ministerkommittén, som är den högsta beslutsnivån inom Europarådet. Denna princip om gemensam ledning härrör från ministerrådets uttalande av den 12.1.1971 (dokument CM/Del/Concl (71) 196 XXII).

Forskarna förespråkar för sin del livligt att ungdomarna skall inbegripas i beslutsprocessen. Ett chimäriskt deltagande skulle i själva verket kunna undergräva ungdomarnas förtroende för institutionerna och deras förmåga eller rent av vilja att garantera dem en fullständig delaktighet.

* Villkor för deltagande

Ungdomarna anser att skapandet av en rättslig ram utgör en förutsättning för att man skall kunna utveckla ett verkligt deltagande för ungdomarna. Denna rättsliga ram skulle inbegripa ett stöd till strukturer för deltagande samt en hänvisning till principen om utbildning i demokrati. Ungdomsorganisationerna begär också att alla former av deltagande - både befintliga och nya - skall främjas. Detta förutsätter att man erkänner och stöder befintliga eller nya strukturer. Det krävs mer medel - både tid och pengar - samt att man beaktar särskilda svårigheter att delta (som kan vara sociala, kulturella, fysiska, mentala m.m.) och utbildning i medborgarskap för alla. Slutligen anser de att ungdomars åsikter och bidrag skall konkretiseras i beslut och att de skall informeras om detta.

Denna ram skulle enligt ungdomarna inbegripa en hänvisning till principer, regler eller skyldigheter beträffande rösträttsålder och valbarhetsålder (inklusive frågan om att sänka den), till en utvidgning av denna rätt (exempelvis till invandrare) eller till att införa en utbildning i aktivt medborgarskap.

Skapande av en rättslig ram

Inom ramen för "Fonden för sociala initiativ" inledde Antwerpen 1997 projektet "Ungdom och stad" för att bättre beakta ungdomars åsikter och behov på kommunal nivå. För detta infördes en rättslig bestämmelse ("ungdomsparagrafen") enligt vilket alla politiska beslut som kommunen fattar skall föregås av en analys av dess konsekvenser för ungdomarna. Man bedriver också forskning och genomför kvalitativa undersökningar av livsvillkoren för ungdomar i staden.

http://www.xs4all.be/~jesgent/index230.htm eller JS@mail.dma.be

Ett annat villkor som ofta understryks är nödvändigheten att ha tillgång till lämplig information. Sedan flera år har olika organisationer gjort insatser för att förbättra kvaliteten på den information som riktar sig till unga. Men ungdomarna tycks inte känna igen sig i detta. På det stora hela klagar de inte över brist på information utan snarare på att de inte har någon nytta av den. Ungdomarna vill ha konkret information som motsvarar deras aktuella behov, men som också är befriad från alla förutfattade meningar eller nedsättande uttalanden om ungdomar eller minoriteter. Internet är ett av de kommunikationsverktyg som bör utvecklas förutsatt att det är lättillgängligt och har ett överkomligt pris. Ungdomsorganisationerna understryker också behovet av en bättre riktad, mindre centraliserad information som ingår i en verklig strategi.

För forskarna utgör införandet av en rättslig ram, utbildning i medborgarskap och strävan efter en dialog som utgår från ungdomarnas erfarenheter också förutsättningar för deltagande. Men man måste gå ännu längre och öppna nya områden där ungdomar, utbildare, ungdomsarbetare och förvaltningar tillsammans leder ett kollektivt arbete som bara är helt meningsfullt om det leder till beslut och framsteg i det verkliga livet.

1.2. Förslag som ställts under samrådet

Ungdomars deltagande i det offentliga livet

Detta deltagande inkluderar två aspekter: en mer formell inom ramen för den representativa demokratins mekanismer och en mer informell som syftar till att utveckla nya former av deltagande. Det är bara genom att ta till sig dessa båda aspekter som man kan utnyttja det sociala kapital som ungdomen utgör.

De handlingsvägar som föreslås grundar sig på följande principer:

- Den lokala nivåns betydelse.

- Nödvändigheten att utvidga deltagandet så att det även omfattar ungdomar som inte är organiserade och frågor som inte är ungdomsspecifika.

- Skolan förblir en av de platser för deltagande som måste framhävas, även om man erkänner betydelsen av icke-formell utbildning och lärande.

- Att få ungdomar att delta begränsar sig inte till att lyssna på deras åsikter.

På nationell, regional eller lokal nivå

* Att de lokala myndigheterna rent allmänt och i hela Europa inför smidiga och innovativa mekanismer för deltagande inom så varierade ramar som möjligt (skolor, idrottshallar, föreningar m.m.), och som ger plats åt metoder som ungdomarna själva har skapat och stöder sig på kontaktpersoner. Enligt särskilda former för olika lokala sammanhang skulle man också kunna införa mekanismer för dialog mellan olika beslutsnivåer samt utveckla nätverk för utbyte av erfarenheter och bästa metoder.

* Att förstärka den framträdande ställningen för de aktörer som verkar på fältet samt deras roll som främjare och kontaktpunkter i deltagandeprocessen.

* Att göra ungdomsråd allmänna på regional och nationell nivå. Dessa råd bör vara öppna för oorganiserade ungdomar och vara politiskt oberoende. De regionala och nationella myndigheterna bör samråda med dessa ungdomsråd i varje beslut som får betydande konsekvenser för ungdomarna.

* Den nationella nivån utgör en nödvändig kontaktpunkt mellan lokal nivå och EU-nivå genom

- att den bör föra upp förslag och rekommendationer på europeisk nivå samt sprida bra metoder som utvecklas,

- att den samtidigt ansvarar för att överföra mål som fastställts gemensamt på europeisk nivå och anpassa dem till nationella politiska, institutionella och organisatoriska förhållanden.

* Medlemsstaterna bör offentliggöra de åtgärder som de räknar med att genomföra till förmån för ungdomars deltagande. Dessa prioriteringar skulle åtföljas av kvantitativa mål (t.ex. i fråga om målgrupper, tidsfrister m.m.) och inbegripa uppföljningsformer.

* Att knyta ungdomarna till denna process skulle, i likhet med vad man gjorde inom ramen för vitboken, utgöra ett mål i sig.

På europeisk nivå

* Det europeiska ungdomsforumet bör inte bara vara öppet för nationella ungdoms organisationer och ungdomsråd (och genom dessa för deras motsvarigheter på regional och lokal nivå), utan också för unga som inte är representerade av dessa strukturer. Ett utvidgat forum skulle utgöra den naturliga instansen för samordning med EU-institutionerna.

* Att främja nätverksbyggande och direkt dialog bland annat genom regelbundna möten (t.ex. kring de prioriterade frågor som tas upp i vitboken).

* Att (tillsammans med medlemsstaterna) finansiera pilotprojekt som syftar till att stödja de insatser som görs på lokal, regional och nationell nivå för att främja ungdomars deltagande på alla nivåer och i alla former.

* Att i samarbete med medlemsstaterna organisera ungdomars deltagande i den debatt om Europas framtid som inleddes efter Europeiska rådets möte i Nice.

* Att förstärka samarbetet med Europarådet.

* Att utvidga ungdomarnas representation i Ekonomiska och sociala kommittén (genom att begära att medlemsstaterna utser fler företrädare för ungdomarna).

* Att utse en ungdomsombudsman (även på nationell nivå).

Information och deltagande hör ihop

Målet för denna gemensamma insats är inte att mångdubbla de strukturer, kanaler och den informationsmängd som redan finns, utan snarare att höja kvaliteten på den information som riktar sig till unga.

Ansvaret för att informera ungdomarna ligger främst hos medlemsstaterna, även när det handlar om EU-frågor. EU gör kompletterande insatser. Oavsett vad det handlar om bör alla informationsinsatser grunda sig på följande principer:

- Ett uttryckligt erkännande att det finns ett verkligt informationsbehov och att man därmed bör utarbeta en samordnad strategi för att informera ungdomarna.

- Lika rätt till information.

- Kostnadsfri tillgång till all praktisk information.

- Närhet och flexibilitet, ett budskap med ett mänskligt ansikte.

- Överensstämmelse med relevanta etiska normer.

- Ungdomar skall delta i utformningen och genomförandet och kanske rent av i utvecklingen av de kommunikationsmedel som berör dem.

En informations- och kommunikationsinsats som riktar sig till ungdomar bör grunda sig på följande tre riktlinjer:

- Innehållet i den information som sprids bör vara positivt och motsvara ungdomarnas förväntningar.

- De instrument och kanaler som används för att sprida denna information bör vara lättillgängliga och öppna samt nå ungdomarna där de verkligen finns (i de flesta fall i skolorna, men även i bostadsområden och "på gatan").

- Utformningen av dessa instrument och kanalerna mellan dem (skapande av nätverk).

På nationell, regional eller lokal nivå

* Att stödja sig på personer (ibland kallade resurspersoner) som verkar inom ungdoms organisationer, idrottsföreningar, skolor och universitet för att ge ungdomarna ett relevant budskap. Att mobilisera ungdomarna själva som resurspersoner.

* Att främja nätverk för information till ungdomar. Framför allt på lokal nivå kan spridning av allmän information kopplas samman med personliga råd. På nationell och regional nivå bör möjligheterna till utbildning i "hur man skall informera ungdomar" ökas.

* EU-information bör spridas genom nationella eller regionala nätverk samtidigt som man beaktar geografiska och kulturella förhållanden. Att vända sig till grupper av ungdomar då man utarbetar informationsmaterial bör bli en vana.

På europeisk nivå

* Att undersöka möjligheten att inrätta ett elektronisk forum där man samlar politiska beslutsfattare och ungdomar samtidigt som försöker uppnå synergi effekter mellan befintliga interaktiva tjänster och det framtida elektroniska forumet. Denna interaktiva tjänst skulle kunna utnyttjas för de samrådsförfaranden som organiseras vid utarbetandet och genomförandet av gemenskapsinitiativ som berör ungdomar [20].

[20] Detta förslag omfattas av de insatser som görs inom ramen för initiativen eLearning och eEurope, vilka kommissionen främjar och som stämmer överens med innehållet i vitboken om styrelseformer i EU.

* Att på grundval av det arbete som redan gjorts av nätverket Eurodesk [21] främja och/eller införa en enda och unik elektronisk port som möjliggör tillgång till så mycket information som möjligt som är av intresse för ungdomar. De befintliga nätverken för information till ungdomar och de ungdomsorganisationer som verkar på europeisk nivå bör bjudas in att delta i utvecklingen av detta nya kommunikationsverktyg.

[21] Eurodesk är en tjänst för information om Europa som riktar sig till unga. Den grundar sig på en webbplats med förgreningar i medlemsstaterna. Denna tjänst förvaltas av en förening som företräder ungdomarnas och medlemsstaternas intressen.

* Att upprätta/förstärka systemet för att samla in, sprida och uppdatera EU-information som riktar sig till unga och personer som arbetar med ungdomar. Denna insats bör inspireras av det arbete som utförts av befintliga nätverk. De resurspersoner som har ett nära samarbete med ungdomarna själva bör utnyttjas bättre.

* Spridningen av information genom andra medel än elektroniska bör fortsätta, särskilt genom direkta kontakter med ungdomarna.

2. Utbildning - ett avgörande steg för ungdomar

2.1. Analys av resultaten

Ungdomarna tillbringar en allt längre tid inom utbildningssystemet. Formellt lärande på skolor, universitet och yrkesskolor och icke-formellt och informellt lärande utanför dessa miljöer är lika viktiga då det gäller att utveckla de färdigheter som unga människor behöver i dagens samhälle.

Lärandet har tre övergripande mål: personlig utveckling, social integration och aktivt medborgarskap. Lärandet har också en avgörande roll när det gäller att främja anställbarhet. Europeiska unionen har initierat ett antal program (som Sokrates och Leonardo) och initiativ (som handlingsplanen eLearning, meddelandet "Att förverkliga det europeiska området för livslångt lärande" och rapporten om framtidsmålen för systemen för allmän och yrkesinriktad utbildning) på utbildningsområdet [22]. Då det är möjligt och lämpligt kommer man att hänvisa till dessa för att komplettera de åsikter som olika aktörer uttryckte under samrådsförfarandet. Detta kommer att bidra till att identifiera de områden inom vilka Europeiska unionen utvecklar fler och bättre insatser.

[22] För ytterligare upplysningar se bilaga 2.

* Utbildningssystemens kvalitet och effektivitet

Systemen för allmän och yrkesinriktad utbildning kritiserades kraftigt av både ungdomar och experter [23]. Ett antal medlemsstater har genomfört grundläggande reformer av sina skolsystem. Man måste ändå förbättra kvaliteten på och effektiviteten hos dagens skolutbildning för att se till att ungdomar förvärvar adekvata färdigheter som gör det möjligt för dem att ta till sig information, att bli aktiva och ansvarskännande medborgare, att integreras i samhället och att förbereda sig för arbetslivet. Det uppgavs ofta att skolor och utbildningsstrukturer inte var tillräckligt demokratiska och inte främjade deltagande eller gav tillräckliga möjligheter till lärande. Det ansågs att de borde öppna sig för samhällets ekonomiska och sociala verklighet och krav samt för EU-frågor.

[23] På EU-nivå har man inlett en diskussion om hur man skall förbättra utbildningssystemens kvalitet, se till exempel kommissionens rapport om konkreta framtidsmål för utbildningssystemen, KOM(2001) 59 slutlig, av den 31 januari 2001.

För att åstadkomma en hållbar social och ekonomisk utveckling behöver Europa medborgare med vissa kunskaper inom vetenskap och teknik. För att öka antalet unga som gör karriär i vetenskap eller teknik måste utbildningssystemen anpassas för att få fler unga att intressera sig för vetenskap.

Många ungdomar lämnar skola och yrkesutbildning innan de har fått formella färdigheter. Andelen som lämnar skolan i förtid är fortfarande hög i hela Europeiska unionen. Att försöka motivera ungdomar att stanna kvar inom den formella allmänna och yrkesinriktade utbildningen är dock inte den enda tänkbara lösningen. Att kombinera studier, förvärvsarbete och fritidsaktiviteter genom informellt, icke-formellt och formellt lärande kan höja den formella allmänna och yrkesinriktade utbildningens kvalitet och effektivitet samt göra den mer lockande för ungdomar.

Bristerna i dagens skolor tillskrivs inte i första hand de enskilda lärarna eller skolorna, utan hela utbildningssystemet som är beroende av samarbete mellan tre aktörer: familj, samhälle och skola. Lärarna är bara en del av skolsystemet och deras roll måste ses i ett vidare socialt, politiskt och institutionellt sammanhang. Lärarna behöver dock en bättre utbildning och bättre arbetsförhållanden.

Bedömning av hela skolor (Whole schools evaluation)

Detta pilotprojekt inbegrep 17 gymnasieskolor och 18 grundskolor i hela Irland. Med stöd av alla aktörer på utbildningsområdet gick det ut på att bedöma kvaliteten på pilotskolornas planering, på deras ledning och på deras lärande och utbildning. Projektets resultat bekräftade möjligheterna att med framgång kombinera intern översyn inom skolorna med externa inspektioner - vilket utgör en milstolpe när det gäller kvalitetssäkring inom skolor och utbildningssystem.

http://www.irlgov.ie/educ

* Tillgång till utbildning

Ungdomar pekar på att det finns alltför många sociala och ekonomiska hinder för utbildningen. Om man skall förbättra kvaliteten hos allmän och yrkesinriktad utbildning måste man först garantera en öppen och fortlöpande tillgång till livslångt och "livstäckande" lärande inom alla områden. Effektiva väglednings- och rådgivningssystem bör ge alla ungdomar stöd, till exempel genom att anta en individuell strategi. Stödet för att integrera missgynnade ungdomar i utbildningssystemet måste ökas, exempelvis genom att man garanterar kostnadsfri utbildning från grundskola till universitet.

Såsom nämns i kommissionens meddelande "Att förverkliga det europeiska området för livslångt lärande" [24] består en viktig uppgift i att närma lärandet - eller den yrkesinriktade utbildningen - till dem som lär. För att nå detta mål krävs ett ömsesidigt erkännande av färdigheter samtidigt som man utvecklar informations system (inbegripet en bättre tillgång för alla till Internet och multimedia) [25]. Dessutom krävs ett ökat ekonomiskt stöd för att uppnå positiva resultat.

[24] Kommissionens meddelande om att förverkliga det europeiska området för livslångt lärande (som antogs i november 2001) är ett resultat av ett omfattande samrådsförfarande. Det grundar sig på det memorandum om livslångt lärande som Europeiska gemenskapernas kommission lade fram i oktober 2000.

[25] Se förslagen i kommissionens meddelande om Handlingsplanen eLearning - Att planera morgondagens utbildning, KOM(2001) 172, av den 28 mars 2001.

Utbildningsvägledning

National Centre for Guidance in Education är ett organ inom Irlands utbildnings- och vetenskapsministerium. Dess viktigaste roll är att stödja metoder och tjänster för vägledning i alla formella och icke-formella utbildningsmiljöer samt att påverka ministeriets politik inom området. Individuell vägledning ges genom lokala projekt inom de olika utbildningsmiljöerna.

http://www.iol.ie/ncge/faqs.html

* Förnyelse av inlärnings- och undervisningsstrategier

Under samrådsförfarandet efterlystes en ändrad strategi för inlärning och undervisning. Man bör utveckla en strategi som är mer inriktad på den som lär, starkare band mellan lärare och elev, ungdomars deltagande i utbildning samt dynamiska och anpassningsbara utbildningsinstitutioner. Inlärningsprocesser måste organiseras som "dörröppnare" som förstärker motiven för att lära och leder till en rad olika alternativ. Skolorna bör underlätta elevernas delaktighet i utformningen av sin egen utbildning samt erbjuda möjligheter till och uppmuntra deltagande och demokrati (t.ex. genom att ge möjlighet att bedöma lärare).

Dessutom bör man erbjuda en "blandad" utbildning, med en rad olika metoder och material för att förvärva väsentliga färdigheter och verktyg för livslångt lärande. Vid sidan av teoretiska metoder i klassrummet och hemmastudier måste man använda sig av Internet och multimedia samt av ungdomsverksamhet, praktiska erfarenheter och arbete. Detta kan också vara ett sätt att göra vissa ämnen, som till exempel vetenskap och forskning mer lockande för ungdomar och uppmuntra dem att göra karriär inom detta område.

Att bygga broar mellan formellt och icke-formellt lärande

Eleverna vid Peace Child International utarbetade sin egen ungdomsvänliga utgåva av Agenda 21 ("Rescue Mission: Planet Earth - a children's edition of Agenda 21"), eftersom "originalet" ansågs vara otillgängligt [26]. De skapade också sina egna "ungdomsindikatorer" för denna insats - 16 frågeformulär som gjorde det möjligt för ungdomar att undersöka sina egna samhällen för att se huruvida attityder och statistik visade att samhället blev mer eller mindre hållbart.

[26] Agenda 21 är en handlingsplan för en hållbar utveckling i världen under 2000-talet. Den utarbetades vid FN:s världstoppmöte i Rio 1992, där 179 stats- och regeringschefer möttes. En hållbar utveckling innebär att man uppfyller dagens behov utan att äventyra framtida generationers förmåga att uppfylla sina egna behov.

http://www.peacechild.org/

* Olika typer av kunskap och färdigheter

I många länder riktade ungdomar kraftig kritik mot hur utbildningsstrukturerna fungerar. Det ansågs att dessa inte kunde tillhandahålla tillräckligt mycket innehåll som är relevant för ungdomars behov och intressen. Utbildningen bör inte begränsas till de färdigheter som arbetsmarknaden efterfrågar. Utbildningen bidrar redan i ett tidigt skede till individers socialisation, integration och handlingsförmåga. Den utgör också ett sätt för personlig utveckling som kan bidra till att öka ungdomars anställ barhet. Ungdomar efterfrågar undervisning i främmande språk och förberedelser för Europeiska unionens utbytes- och rörlighetsprogram, de är intresserade av många andra ämnen såsom modern informations- och kommunikationsteknik, särskilt tillgång till Internet, och de vill ha en starkare betoning på praktiska ämnen. Utbildning i hälsofrågor, särskilt frågor och rättigheter på sexualområdet, är också viktig. Ungdomars intresse för forskning, matematik och teknik bör också uppmuntras.

Att utveckla balanserade och allomfattande läroplaner som inte är överlastade är dock en utmaning. De bör utformas för att ge erforderliga kunskaper och färdigheter samt återspegla våra samhällens mångkulturella karaktär. Det förefaller vara lämpligt med gemensamma strategier från de olika organisationer som tillhandahåller utbildning (skolor, utbildningscentrer, företag, kommuner, ungdomsarbete) om vi skall förbättra vår förståelse för vilka de nya grundläggande färdigheterna är och hur de kan läras ut och in [27].

[27] Vid sitt möte i Lissabon i mars 2000 efterlyste Europeiska rådet en gemensam ram för grundläggande färdigheter som skall ges genom livslångt lärande.

"Mångfald ger vingar"

Den fyra dagar långa gatufesten, kulturernas karneval, med cirka 5000 aktiva deltagare och minst 700 000 åskådare genomförs i Berlin varje pingst. BVAA (Berliner Verband für Ausbildung und Arbeit) arbetar med många olika missgynnade ungdomar med olika etnisk bakgrund, och utbildar och stöder dem då de skall gå från skolan eller arbetslöshet till arbetslivet. Flera grupper av ungdomar som företräder BVAA är engagerade i kulturernas karneval, där de får en rad olika yrkesmässiga, kulturella, sociala och praktiska färdigheter. Deras valspråk är "mångfald ger vingar", och de olika undergrupperna antar olika flygande objekt som symbol.

http://www.bvaa-online.de

* Erkännande av kvalifikationer och färdigheter

Erkännandet av kvalifikationer och färdigheter på EU-nivå är av avgörande betydelse när det gäller att utveckla rörlighet [28]. Man måste finna effektiva sätt att erkänna färdigheter som förvärvats genom formella och icke-formella metoder för lärande. Det icke-formella lärandets roll och behovet av en bättre förståelse för och ett bättre erkännande av informellt förvärvade färdigheter genom ungdomsarbete bör betonas. Dessutom måste det ömsesidiga erkännandet av och komplementariteten mellan allmän och yrkesinriktad utbildning som en del av utbildningssystemet förbättras.

[28] När det gäller högre utbildning har det gjorts stora framsteg inom detta område med hjälp av Europeiska gemenskapens system för överföring av studiemeriter (ECTS) och Nätverket av nationella informationscentrum for akademiskt erkännande (NARIC).

Studieboken för fritidsverksamhet

Denna studiebok, som De ungas akademi i Finland skapade 1994, ger studenter och ungdomar hjälp att träda in i arbetslivet. Den används för att samla meriter från projekt, förtroende- och ansvarsuppdrag, genomgångna kurser och annan fritidsverksamhet. Studieboken riktar sig till ungdomar över 13 år. Den är personlig och kostar 5 euro. Ungdomarna för en förteckning över meriter och olika färdigheter: Från universitetsnivå är det möjligt att samla extra poäng och/eller använda poäng som en del av erforderliga studier. De erfarenheter som förs in i studieboken kan också göra det lättare att hitta ett arbete. De uppgifter som förs in i studieboken måste bekräftas genom att en auktoriserad person undertecknar och noterar dem. För tillfället deltar cirka 30 procent av alla unga finländare i systemet.

http://www.nuortenakatemia.fi

* Det formella och icke-formella lärandets kompletterande karaktär

Behovet av livslångt och livstäckande lärande har under senare år visat att de färdigheter som krävs kan förvärvas genom lärande i formella, informella och icke-formella sammanhang [29]. Icke-formellt lärande undervärderas ofta och betraktas inte som "riktig" inlärning.

[29] Formellt lärande sker vanligtvis i ett institut för allmän eller yrkesinriktad utbildning, och leder till att intyg utfärdas. Det är strukturerat (när det gäller inlärningsmål, inlärningstid eller inlärningsstöd) och är avsiktligt från elevens perspektiv. Icke-formellt lärande sker inte i ett institut för allmän eller yrkesinriktad utbildning, och leder vanligtvis inte till att intyg utfärdas. Det är emellertid både strukturerat och avsiktligt. Informellt lärande sker inte i institut för allmän eller yrkesinriktad utbildning, leder inte till att intyg utfärdas och är inte strukturerat. Det grundar sig på verksamhet i vardagslivet som rör arbete, familj eller fritid. Det kan vara avsiktligt men är i de flesta fall inte avsiktligt (eller är rent av slumpmässigt).

Det som vi lär oss i formella miljöer (skolor, högskolor, utbildningscentrer m.m.) utgör bara en del av våra förvärvade färdigheter. Vi lär oss även i icke-formella och informella miljöer (t.ex. i ungdoms- och idrottsföreningar, i familjen, i det politiska livet m.m.). Att lära sig genom verksamhet i det civila samhället och i sociala miljöer utgör en del av det informella och icke-formella lärandet, och sker inte bara av en slump utan även på ett avsiktligt och organiserat sätt.

Ungdomar deltar i en rad olika aktiviteter utanför de vanliga utbildningssystemen, och detta räknas också som icke-formellt lärande. Ungdomssektorn har med åren fått ökade erfarenheter av att tillhandahålla icke-formellt lärande. På europeisk nivå är programmet Ungdom ett bra exempel på detta arbete och de erfarenheter det kan ge.

I samrådet med ungdomar betraktades icke-formellt lärande ofta som den mest positiva, effektiva och attraktiva motvikten till ett i hög grad ineffektivt och oattraktivt system för formell utbildning. Det icke-formella lärandets fördel är framför allt dess frivilliga och ofta självorganiserade karaktär, dess flexibilitet, möjligheterna till deltagande, "rätten att göra misstag" samt den nära kopplingen till ungdomars intressen och förväntningar. Att den integrerar missgynnade ungdomar sågs också som en tillgång hos det icke-formella lärandet.

Det blir allt viktigare att utveckla effektiva och flexibla sätt att erkänna färdigheter som förvärvats utanför de formella systemen för allmän och yrkesinriktad utbildning. Att hitta en lämplig balans i en uppsättning verktyg som garanterar lämpliga och tillfredsställande lösningar för certifiering och erkännande mot bakgrund av utvecklingen av kvalitetsnormer, (själv-)utvärdering och förfaranden för att bedöma icke-formell utbildning blir en delikat uppgift. Det icke-formella lärandet får inte förlora sin öppenhet och bli en formell struktur genom att man imiterar det formella utbildningssystemet.

I samrådet påtalades en bristande förståelse för det icke-formella lärandets fördelar. Man måste sålunda öka medvetenheten hos nyckelpersoner och institutioner i samhället, näringslivet och den politiska världen, hos de viktigaste aktörerna (arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer, utbildningsexperter m.fl.) och hos ungdomarna själva för att främja den icke-formella utbildningen som en integrerad del av lärande och utbildning.

Eftersom ungdomsarbete kan hjälpa ungdomar att förvärva erforderliga sociala, politiska och kulturella färdigheter bör man göra sitt yttersta för att engagera dem i icke-formell lärandeverksamhet. Ett av Ungdomsprogrammets syften är att bidra till att utveckla icke-formellt lärande för ungdomar. Även om det omfattar 100 000 ungdomar varje år kan programmet inte möta den stora efterfrågan hos 75 miljoner ungdomar i de länder som deltar i programmet. Ungdomsprogrammet har därför en pilotfunktion och kräver kompletterande insatser på nationell, regional och lokal nivå.

2.2. Förslag som ställts under samrådet

Det har ställts ett mycket stort antal förslag - både allmänna och specifika - när det gäller att förbättra villkoren och resultaten inom utbildningssektorn. Rekommenda tionerna riktar sig till det formella och icke-formella systemet för lärande och yrkesinriktad utbildning.

På skolor och universitet

På nationell, regional eller lokal nivå

* Ungdomars deltagande, respekten för deras personlighet och tanken på utbildning för ett demokratiskt och europeiskt medborgarskap bör vara oomtvistade, förhållandet mellan elev och lärare måste ändras och man bör främja en strategi inriktad på den som lär och en flexibel lärarroll som stöder inlärningsprocessen.

* Tillgång till utbildning måste garanteras för alla ungdomar, en personlig inlärningsstrategi riktad till ungdomar kräver en flexibel vägledning och rådgivning samt lämpliga informationssystem. Utbildningssystemen måste beakta mångfalden av livsstilar och göra det möjligt att kombinera olika aktiviteter och roller.

* Kvaliteten och relevansen hos möjligheterna till lärande och yrkesinriktad utbildning måste ökas.

* Det krävs en större öppenhet inför dagens verklighet och samhälle, det vill säga större flexibilitet och mindre stelbenthet från alla berörda parters sida.

* Alla skolor måste ha tillgång till Internet, och detta måste åtföljas av en förbättrad spridning av information i syfte att skapa effektiva inlärningsverktyg.

* Lärarutbildningen måste gå utöver konventionella färdigheter i informationsteknik och inbegripa "förmågan att använda tekniken på ett kritiskt sätt".

* Skolorna måste ges en chans att tillhandahålla bättre möjligheter att undervisa i och lära främmande språk samt att ta del i EU:s program för utbildningsutbyte och rörlighet.

* Skolor och universitet måste ges mer ekonomiskt stöd i syfte att bli effektivare och kunna investera mer i mänskliga resurser.

* Reformer av undervisningsmetoder och undervisningsförhållanden (utbildning av lärare, mindre klasser, kombination av teoretisk och praktisk inlärning och undervisning, interaktiva strategier).

* En tydligare betoning på allmän och yrkesinriktad utbildning för entreprenörskap och egenföretagande, riktade stödtjänster och utbildning för unga (potentiella) entreprenörer. Läroplanerna måste innehålla delar som förbereder ungdomar för entreprenörskap och egenföretagande.

På europeisk nivå

* Underlätta tillgången till europeiska utbildnings- och rörlighetsprogram samt förstärka gemenskapens handlingsprogram som till exempel Sokrates.

* Vidta åtgärder för att underlätta övergången mellan utbildningssystem och främja fri rörlighet för ungdomar i hela Europa.

* Genomföra Bologna-deklarationen, som syftar till att förbättra öppenheten hos utbildningssystem i Europa, ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis samt främja Europeiska gemenskapens system för överföring av studiemeriter (ECTS).

* Förklara Europeiska gemenskapens system för överföring av studiemeriter bättre för studenter.

* Bidra till att öka skolutbildningens kvalitet och effektivitet genom att utbyta bra metoder och fastställa gemensamma mål.

* Utvärderingen av färdigheter bör inte begränsas till arbetsmarknadsfrågor (som informationsteknik och matematik), utan bör även inriktas på företeelser som socialisation, integration och handlingsförmåga.

I andra inlärningsmiljöer (utanför skolan)

På alla nivåer

* Kännetecknen hos icke-formellt lärande för ungdomar samt dess mål och uppgifter bör studeras mer i detalj. Den icke-formella utbildningens relevans liksom det formella och icke-formella lärandets kompletterande karaktär bör göras tydligare. Det krävs en dialog mellan relevanta aktörer inom området samt med arbetsmarknadens parter, forskare och politiska beslutsfattare för att förbättra erkännandet av icke-formellt lärande.

* Verktygen för övervakning och utvärdering bör förbättras i syfte att garantera kvalitetsnormerna.

* Det bör ges utbildning i olika frågor som ett väsentligt verktyg för att garantera ett icke-formellt lärande av hög kvalitet. Program för yrkesutbildning som riktar sig till yrkesverksamma bör inbegripa en europeisk dimension.

På nationell, regional eller lokal nivå

* Det icke-formella lärandets relevans bör förbättras genom att man stöder dem som tillhandahåller det och förbättrar deras ställning inom utbildningssystemet. Det ekonomiska stödet till ungdomsinitiativ, ungdomsorganisationer och andra former av icke-formellt lärande bör förbättras.

* Det bör skapas ytterligare gemensamma projekt inbegripet skolor, utbildnings institut, företag och aktörer som tillhandahåller icke-formellt lärande genom att man bygger broar mellan icke-formella och formella system.

* Ungdomsorganisationerna bör regelbundet publicera det stora utbudet möjligheter till icke-formellt lärande: dokumentation och offentlig presentation av resultaten av projekt för icke-formellt lärande bör vara en integrerad del av deras verksamhet.

På europeisk nivå

* Ungdomsprogrammets kvalitetsnormer bör vidareutvecklas i samarbete med Europarådet. Dessutom bör man göra och sprida en förteckning över bra metoder. Missgynnade ungdomars tillträde till icke-formell utbildning i Ungdomsprogrammet och andra program bör förbättras ytterligare.

* Finansieringen och utvecklingen av gemensamma pilotinsatser inom ramen för programmen Sokrates, Leonardo da Vinci och Ungdom bör hjälpa till att bygga broar mellan icke-formella och formella system.

* Valideringen och certifieringen av deltagande i alla delprogram i Ungdomsprogrammet bör fullföljas. Detta kan ses som ett första steg som skall följas upp i andra icke-formella utbildningsmiljöer på alla nivåer.

* Man bör ge "förmedlare" och befrämjare av lärande mer utbildning i icke-formellt lärande.

3. Sysselsättning som ett sätt att integrera ungdomar bättre

3.1. Analys av resultaten

Arbete är av avgörande betydelse när det gäller att ge ungdomar möjlighet att finna sin plats i samhället, uppnå ekonomiskt oberoende och förverkliga sina personliga förväntningar. Ett samhälle som inte kan erbjuda ungdomar konkreta arbetsmarknadsmöjligheter riskerar att hamna i en ond cirkel av arbetslöshet, marginalisering och sociala störningar. Genom att ge ungdomar tillträde till arbetsmarknaden bidrar man till samhällets stabilitet, vilket kan ses som grunden för ekonomisk tillväxt och välfärd. I vissa fall ses arbetslöshet till och med som ett brott mot ungdomars mänskliga rättigheter.

Tillgång till allmän och yrkesinriktad utbildning samt till information och vägledning utgör en central förutsättning, inte bara för att finna ett arbete och undvika arbets löshet, utan också för att finna ett bra och tillfredsställande arbete. Detta är dock i sig inte tillräckligt: Man måste också beakta lösningar inom andra områden såsom hälsa, familj, sociala rättigheter, diskriminering m.m. Dessa områden är lika viktiga när det gäller att integrera ungdomar i samhället.

Genom att nya kapitel om sysselsättning och sociala frågor införlivats i fördragen har Europeiska unionen fått befogenhet att utveckla strategier och program inom dessa områden (t.ex. den europeiska sysselsättningsstrategin, Lissabonstrategin för att modernisera den europeiska samhällsmodellen, den sociala agendan, programmet för att bekämpa alla former av diskriminering och programmet för social integration) [30]. Då det är möjligt och lämpligt kommer man att hänvisa till dessa för att komplettera de åsikter som de olika parterna uttryckte under samrådsförfarandet. Detta kommer att bidra till att identifiera de områden inom vilka EU och medlemsstaterna uppmanas att utveckla fler och bättre insatser.

[30] En översikt över Europeiska unionens verksamhet inom området sysselsättning och socialfrågor ges i bilaga I.

* Sysselsättning är en förutsättning för social integration

Ungdomar anser att de möjligheter de har på arbetsmarknaden är mycket viktiga. De anser att det bästa sättet att integreras i samhället är att finna ett arbete. Ungdomarna vill ha en verklig känsla av riktning, som vägleder dem till deras plats i arbetslivet på lång sikt. Att ha ett arbete innebär vuxenstatus, självkänsla, pengar, oberoende och möjligheter att bredda sina sociala kontakter. Ungdomar som inte får arbete förlorar en väsentlig möjlighet att få nya perspektiv och att integreras i samhället i stort [31].

[31] Under finansieringsperioden 2000-2006 bidrar Europeiska socialfonden till att utveckla och främja en aktiv arbetsmarknadspolitik i syfte att bekämpa och förebygga arbetslöshet.

Ungdomar vill arbeta, men det blir svårare att finna ett bra arbete. De vet att deras anställbarhet [32] och därmed de