MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET - Förstärkning av de transatlantiska förbindelserna: inriktning på ett mer strategiskt och handlingsinriktat samarbete

SAMMANFATTNING

Från att endast ha omfattat EG:s huvudsakliga kompetensområden utvidgades 1995, genom den nya transatlantiska agendan (NTA), samarbetet mellan Europeiska unionen och Förenta staterna till att omfatta hela spektrumet av politiska och ekonomiska frågor. Därigenom erkändes också Europeiska unionens växande roll på den internationella scenen. När en ny amerikansk regering nu har tillträtt är det lämpligt att göra en bedömning av detta partnerskap och fundera över vilka principer och ämnen som bör vara riktmärken för arbetet i framtiden. Den nya transatlantiska agendan har fungerat som ram för ett mer omfattande och strukturerat samarbete mellan EU och Förenta staterna. Många av de mål som fastställdes 1995 har uppnåtts, men det har varit svårt att komma överens om prioriteringar för att säkerställa ett fokuserat och hållbart samarbete. De toppmöten och ministermöten mellan EU och Förenta staterna som ägt rum varje halvår har därför inte kunnat utnyttjas till fullo. Hur stor möda man än lägger ner på strategisk planläggning är det omöjligt att garantera att det uppstår färre tvister eller att samarbetet fördjupas. Även om handelsförbindelserna mellan EU och Förenta staterna i allmänhet är harmoniska kommer det alltid att finnas vissa tvister mellan världens två ledande ekonomier, vilka emellertid måste kunna hanteras och ses i perspektiv. De utrikespolitiska kontakterna är många och täta, men i takt med att EU:s utrikespolitiska profil utvecklas kommer det att krävas mer samordning. Den förestående utvidgningen innebär också nya möjligheter för våra partner. EU och Förenta staterna måste inta en ledande ställning om internationella insatser skall kunna ha någon inverkan på globala frågor som den organiserade brottsligheten, spridningen av överförbara sjukdomar och spridningen av massförstörelsevapen. Även den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken och eurons tillkomst kommer att innebära nya utmaningar. Trots att det emellanåt uppstår problem i förbindelserna mellan EU och Förenta staterna på grund av skilda ståndpunkter när det gäller inställningen till olika frågor eller olikheter i fråga om institutionella strukturer eller administrativ praxis utgör dessa förbindelser tveklöst det viktigaste strategiska partnerskapet i världen. Det finns ingen trollformel för att stärka förbindelserna mellan EU och Förenta staterna. För att samarbetet skall bli mer handlingsinriktat krävs det emellertid att toppmötena mellan EU och Förenta staterna blir mer fokuserade och att tydligare prioriteringar fastställs. Ansträngningarna bör inriktas främst på de viktigaste utmaningarna - strategiska teman - som EU och Förenta staterna just nu står inför. Utifrån dessa teman bör ett antal specifika frågor fastställas. Exempel på möjliga strategiska teman är nya säkerhetspolitiska utmaningar, globaliseringen och det multilaterala handelssystemet, kampen mot den organiserade brottsligheten, energifrågor, konsumentskydd, makroekonomiska frågor, kampen mot fattigdomen i utvecklingsländerna samt den digitala ekonomin. De toppmöten mellan EU och Förenta staterna som äger rum varje halvår bör begränsas till att, som i sin ursprungliga tappning, endast inkludera de politiska ledarna. Efter toppmötet kan eventuellt ett plenarmöte med utrikes- och handelsministrarna hållas. Den sexmånaderscykel enligt vilken toppmötena äger rum har ifrågasatts, eftersom den anses ge för lite tid till förberedelse och uppföljning mellan toppmötena. Vid ministermötet mellan EU och Förenta staterna den 6 mars uttalade sig Förenta staterna officiellt om behovet av att se över toppmötenas form och periodicitet. En minskning av antalet toppmöten skulle kunna få en dominoeffekt på andra möten på hög nivå med tredje land. Denna typ av möten har mångfaldigats under senare år. Färre men bättre förberedda möten skulle kunna ge bättre resultat. De slutsatser som rådet den 29 juni 2000 antog på området yttre åtaganden (dokument 966000) pekar också i denna riktning. Syftet med denna begränsade översyn av den nya transatlantiska agendan är att säkerställa att de politiska ledarna utövar strikt kontroll över en process som riskerar att bli alltför byråkratisk och svårhanterlig. Det krävs ett starkt politiskt ledarskap för att fastställa en dagordning för samarbetet och på allvar utnyttja den potential som finns i de transatlantiska förbindelserna. Tiden är inne för att diskutera dessa frågor med medlemsstaterna och den nya amerikanska regeringen. Detta meddelande är avsett att bidra till debatten.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

I Politisk bakgrund

II. Omfattningen av förbindelserna mellan EU och Förenta staterna

III. Bedömning av den nya transatlantiska agendan (NTA)

IV. Den centrala agendan : inriktning på strategiska teman

V. Fastställande av strategiska teman

VI. Ett handlingsinriktat samarbete: prioriterade frågor inom de strategiska temana

VII. Väl fungerande toppmöten av begränsat format

VIII. Upprätta förbindelser på parlamentsnivå

IX. Engagera det civila samhället

Toppmötenas organisation

Förbättra NTA-processens strukturer

I. Politisk bakgrund

1. Efter det kalla krigets slut anpassade Europeiska unionen och Förenta staterna sina politiska förbindelser till de nya förhållandena genom att 1990, under George Bushs regeringstid, anta den transatlantiska förklaringen. Under Bill Clintons år i Vita huset införde EU och Förenta staterna 1995 den nya transatlantiska agendan (NTA) i syfte att upprätta en ny grund för sitt partnerskapet mot bakgrund av de betydelsefulla förändringar som ägt rum i Europa, vilka innebar att unionen nått mogen ålder: den gemensamma marknaden, Berlinmurens fall, Maastrichtfördraget och införandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP). Ambitionen var att från en dagordning med fokus på EG:s centrala kompetensområden röra sig mot ett jämlikt och fullödigt partnerskap som omfattade alla EU:s kompetensområden.

2. Fem år har nu förflutit sedan den nya transatlantiska agendan upprättades. En ny amerikansk regering tillträdde i början av året. Samtidigt har den geopolitiska miljön ändrats och nya globala frågor uppkommit. EU:s institutionella och politiska dagordning har ytterligare utvidgats till att omfatta lanseringen av euron, förstärkt kompetens på området rättsliga och inrikes frågor och inte minst en starkare gemensam utrikes- och säkerhetspolitik samt uppkomsten av en europeisk säkerhets- och försvarspolitik. Den förestående utvidgningen är unionens största enskilda utmaning, som samtidigt erbjuder våra partner nya möjligheter. Vi håller på att upprätta ett område av fred, välstånd och stabilitet för 500 miljoner människor som delar samma värden.

3. Särskilt med tanke på att Förenta staterna har fått en ny regering är det nu lämpligt att fundera över hur dessa nya dimensioner skall införlivas med den nya transatlantiska agendan och inte minst över hur ett effektivt samarbete mellan EU och Förenta staterna skall säkerställas. Mandattiden för såväl Förenta staternas nya regering som Europaparlamentet och Europeiska kommissionen varar till 2004, vilket kommer att bidra till att skapa kontinuitet i den fortsatta strävan att verka för våra gemensamma politiska och ekonomiska intressen.

4. De transatlantiska förbindelserna utgör ett av de viktigaste och mest komplexa partnerskapen i världen. Genom att samarbeta kan EU och Förenta staterna åstadkomma förändringar på områden som internationell handel, utrikespolitik - som under vårt samarbete i västra Balkan - och när det gäller nya globala frågor som den organiserade brottsligheten, spridningen av smittsamma sjukdomar samt utnyttjandet av de möjligheter som den nya tekniken erbjuder. På områden där EU och Förenta staterna inte finner en gemensam grund minskar utsikterna till framsteg på den internationella arenan. Vi önskar befästa den breda grunden för våra förbindelser och gå mot ett reellt, balanserat och mer effektivt partnerskap. För att ett stort politiskt engagemang skall kunna säkerställas måste toppmötena mellan EU och Förenta staterna användas mer effektivt.

5. Detta meddelande är avsett som ett bidrag till en bredare debatt om de transatlantiska förbindelserna. Målet är att förbindelserna inte skall stanna vid samråd, utan få en mer handlingsinriktad karaktär som grundar sig på verkliga resultat. De idéer som läggs fram i detta meddelande är avsedda att bidra till att utveckla potentialen i förbindelserna mellan EU och Förenta staterna till fullo genom att en rad strategiska teman sätts i fokus. Mot bakgrund av Europeiska unionens intressen och behovet av att göra samarbetet mellan EU och Förenta staterna mer effektivt och inriktat på våra gemensamma angelägenheter föreslår kommissionen att samarbetet mellan EU och Förenta staterna under kommande år koncentreras på några av följande teman (utöver den vanliga dagordningen):

- Nya säkerhetspolitiska utmaningar.

- Globaliseringen och det multilaterala handelssystemet.

- Kampen mot brottsligheten, särskilt den organiserade brottsligheten.

- Energifrågor.

- Konsumentskydd, särskilt säkra livsmedel.

- Makroekonomiska frågor.

- Kampen mot fattigdomen i utvecklingsländerna.

- Den digitala ekonomin.

II. Omfattningen av förbindelserna mellan EU och Förenta staterna

* Handelsförbindelser

6. Den ekonomiska integrationen av de två transatlantiska ekonomierna är större än någonsin förr. EU och Förenta staterna är de främsta aktörerna inom internationell handel: handelsflödet dem emellan motsvarar mer än 40 % av världens handel med varor och tjänster. Deras bilaterala förbindelser när det gäller handel och investeringar är långt större än alla andras, och de är varandras största enskilda handels- och investeringspartner (handels- och investeringsflödet motsvarar nästan 1000 miljarder euro om året). EU och Förenta staterna är emellertid inte bara handelspartner, utan samtidigt konkurrenter såväl på de inhemska marknaderna som på tredje länders marknader.

7. Hörnstenen i det bilaterala och multilaterala handels- och investeringssamarbetet förblir det transatlantiska ekonomiska partnerskapet (TEP). Förra året gjorde kommissionen i samarbete med medlemsstaterna en utvärdering av TEP. Trots problem med genomföra TEP-handlingsplanen i tid blev det slutgiltiga omdömet att TEP varit ett användbart verktyg för utvecklandet av en agenda för samarbete på handels- och investeringsområdet och att partnerskapet bör förstärkas. Diskussioner om hur detta skall uppnås kan snart inledas med den nya amerikanska regeringen.

8. På det bilaterala planet för EU och Förenta staterna en dialog om huvudparten av de frågor som omfattas av TEP-handlingsplanen. Vissa problem återstår, men arbetet har varit tillfredsställande och framsteg har gjorts särskilt när det gäller tekniska handelshinder, samarbete i regleringsfrågor, säkerhet i fråga om konsumtionsvaror, säkra livsmedel, bioteknik och konkurrens. När det gäller tjänster är resultaten blandade.

9. Vad beträffar multilaterala frågor inom TEP ligger det i båda parternas intresse att utveckla det regelbaserade internationella handelssystemet. Huvudmålet har varit att inleda en ny handelsrunda inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO). Inget övergripande samförstånd mellan EU och Förenta staterna har ännu uppnåtts, men utbytet har varit positivt och fortsätter med målet att, där det är möjligt, nå en gemensam ståndpunkt. Andra frågor, till exempel Kinas inträde i WTO, har visat att båda sidorna kan vinna på samarbetet. Samarbete är ytterst viktigt, särskilt för att utveckla det multilaterala handelssystemet och undvika en överdriven fokusering på bilaterala eller regionala förhandlingar.

10. När det gäller handelstvister kommer det alltid att finnas vissa motsättningar med tanke på i hur nära sammanlänkade världens två största handelsblock är. I praktiken är antalet tvister vid varje given tidpunkt begränsat. Det viktigaste är att kunna hantera dessa problem och sätta dem i perspektiv: som mest berörs 1-2 % av handels- och investeringsflödet. Denna typ av frågor tenderar emellertid att dra till sig en medial uppmärksamhet som vida överstiger deras ekonomiska betydelse. Störningar i handeln anklagas därför ibland för att överskugga andra aspekter av förbindelserna mellan EU och Förenta staterna. I själva verket finns det föga risk för att enskilda tvister skall få en negativ inverkan på de övergripande politiska förbindelserna, vilka är djupare och mer omfattande än någonsin förr. Båda parterna gör snarare stora ansträngningar för att undvika att konflikter trappas upp.

11. Att förebygga handelstvister förblir ett huvudmål. För att potentiella konflikter skall kunna lösas är det ytterst viktigt att internationellt överenskomna regler respekteras. Ökade ansträngningar bör göras för att på ett tidigt stadium hitta lösningar som båda parterna kan acceptera. Förvarningssystemet på handels- och investeringsområdet fungerar inom ramen för TEP på ett tillfredsställande sätt för att identifiera potentiella tvistefrågor. Man funderar för närvarande över hur systemet kan förbättras och följas upp på ett mer strukturerat sätt. I slutändan kommer emellertid även det bästa förvarningssystem inte att fungera i samtliga fall: det måste kompletteras av förbättrat samarbete och kollektivt ledarskap.

* Förbindelserna mellan EU och Förenta staterna i vidare bemärkelse

12. Visserligen tenderar störningarna i handeln att hamna på förstasidorna, men förbindelserna mellan EU och Förenta staterna är mångfasetterade och aspekter som inte rör handel har fått en allt större betydelse. Denna utveckling torde förstärkas ytterligare. Bland flertalet exempel på framgångsrikt samarbete är det främsta den effektiva samordningen av strategi och handling i västra Balkan. Man kan emellertid inte säga att ett "partnerskap mellan likvärdiga parter" uppnåtts. Olikheter i fråga om institutionella strukturer och administrativ praxis har hämmat samarbetet och bristen på politisk sammanhållning har ibland försvagat EU:s inflytande i Washington. Dessutom kan Förenta staternas tendens att se förbindelserna med Europa ur ett NATO- och säkerhetsperspektiv i stället för ett EU-Förenta staterna-perspekiv få en inverkan på den framtida utvecklingen.

13. Förenta staterna är i vissa avseenden benägna att betrakta Europeiska unionen främst som en regional partner och inriktar sig på europeiska frågor i vid bemärkelse. Europeiska unionen däremot ser naturligtvis som ett av sina främsta mål att på ett mer effektivt sätt handha förbindelserna med sina närmaste grannar. Vi engagerar oss i västra Balkan, Ryssland, Ukraina, Kaukasus, Centralasien och Medelhavsområdet/Mellanöstern. Samtidigt befinner sig EU mitt i en ambitiös utvidgningsprocess i Centraleuropa. Unionen är dessutom världens största givare av utvecklingsbistånd och spelar en världsomspännande roll när det gäller att främja utvecklingsländernas integration i världsekonomin.

14. Av geografiska skäl kan Europa inte i samma utsträckning som Förenta staterna stödja sig på militära och tekniska lösningar för att uppnå säkerhet; vi måste iaktta ett konstruktivt förhållningssätt till våra grannar. Europeiska unionen haft stor betydelse för stabiliteten på en kontinent där miljoner människor förlorade livet för mindre än 60 år sedan. Unionen kommer även i fortsättningen att bidra till stabiliteten genom att fortsatt verka för utvidgningen av unionen, främja integrationen av länderna i f.d. Sovjetunionen i det internationella systemet samt genom att spela en framträdande roll när det gäller att uppnå fred och försoning i västra Balkan. I de transatlantiska diskussionerna om ansvarsfördelning är det viktigt att betona detta EU:s omfattande bidrag till stabilitet och säkerhet.

15. I många delar av världen har Europeiska unionen och Förenta staterna ett nära samarbete för att uppnå en mer enhetlig och sammanhängande utrikespolitisk strategi. Många världsomspännande politiska, säkerhetsmässiga och ekonomiska frågor av gemensamt intresse behandlas bäst genom samarbete. Även där ett gemensamt intresse finns bör det emellertid noteras att EU och Förenta staterna ofta använder olika vägar och medel för att nå liknande mål.

16. Utanför den europeiska kontinenten är Mellanöstern, Afrika och den koreanska halvön exempel på områden där samarbete sker. Det är dock osannolikt att EU kommer att engagera sig på samma världsomfattande sätt som Förenta staterna. Vi är emellertid starka anhängare av multilateralismen och stöder Förenta staternas fortsatta internationella engagemang inom ramen för FN, WTO och de internationella finansiella instituten.

17. Det kommer alltid att finnas vissa punkter där vi och våra amerikanska partner har olika uppfattningar. Medan Europeiska unionen föredrar att engagera sig i länder som orsakar bekymmer har Förenta staterna i vissa fall (Iran, Kuba) haft tendens att tillgripa en isolationistisk politik eller ekonomiska sanktioner för att nå politiska mål. Även på andra områden har EU och Förenta staterna olika ståndpunkter. Exempel på sådana områden är vikten av att bibehålla befintliga vapenkontrollsystem (såsom fördraget om fullständigt förbud mot kärnsprängningar (CTBT)), attityden till "länder som orsakar bekymmer", klimatförändringar, attityden till FN och multilateralismen, Internationella brottmålsdomstolen, dödsstraffet samt användningen av extraterratoriell makt för att nå utrikespolitiska mål.

* Nya internationella utmaningar

18. Begreppet utrikespolitiskt samarbete håller på att utvidgas till att omfatta globala frågor som organiserad brottslighet, penningtvätt, cyberbrottslighet och annan olaglig användning av Internet, migrationsrelaterade problem, icke-spridning av kärnvapen, "mjuka" hot mot säkerheten (t.ex. spridning av smittsamma sjukdomar), miljöförstöring och global uppvärmning. Det ligger i vårt gemensamma intresse att ta itu med denna allt större räcka av problem som inte kan lösas av enskilda länder. I takt med att vi rör oss in på detta område av gränsöverskridande verksamheter kommer samordningen med Förenta staterna att bli allt viktigare.

19. Om EU och Förenta staterna inte tillsammans leder arbetet med att lösa denna typ av problem finns det risk för overksamhet eller stagnation, och de två mäktigaste ekonomiska och politiska blocken i världen skulle i allt högre grad kunna finna att de hindrar snarare än hjälper varandra. Det är uppenbart att det finns ett behov av starkare förbindelser mellan Europa och Förenta staterna, och vi tjänar våra intressen bäst genom ett nära samarbete på grundval av gemensamma värden som demokrati, rättsstatsprincipen och marknadsekonomi. Faran ligger inte i amerikansk isolationism, utan i unilateralism. En mer sammanhängande union som talar med en gemensam röst skulle vara bättre rustad för att tackla sådana tendenser.

* Samarbete på andra områden

20. Det är också värt att notera det långvariga samarbetet på ett antal andra områden. Tjänstemän på båda sidorna om Atlanten samarbetar kontinuerligt inom områden som tull, vetenskap och teknik, utbildningsutbyte, konkurrens, informationsteknik och sjösäkerhet, för att bara nämna några. Transportsektorn förtjänar att särskilt omnämnas, då den är av stor vikt för de transatlantiska handelsförbindelserna. Dialogen måste förstärkas, både när det gäller vår analys av problemen och den rättsliga ramen, för att bereda vägen för en mer liberaliserad lufttransportmarknad.

III. Bedömning av den nya transatlantiska agendan (NTA)

21. Den nya transatlantiska agendan har sitt ursprung i övertygelsen att det var nödvändigt att skapa en bredare grund för förbindelserna mellan EU och Förenta staterna än den transatlantiska förklaringen från november 1990 - en övertygelse som i mitten av 1990-talet rådde på båda sidorna av Atlanten.

22. För ledande europeiska och amerikanska beslutsfattare var förstärkningen av förbindelserna mellan EU och Förenta staterna ett sätt att ytterligare befästa de mer omfattande transatlantiska förbindelserna vid en tidpunkt då den överordnade säkerhetsaspekten av förbindelserna efter det kalla krigets slut blivit en mindre dominerande faktor. Dessutom blev det i samband med Förenta staternas utrikespolitiska initiativ att stärka de ekonomiska banden med sina grannländer (Nafta), länderna i Stillahavsområdet (APEC) och västra halvklotet (Free Trade Area of the Americas) nödvändigt att parallellt stärka den europeiska dimensionen.

23. Detta ledde slutligen till att en ambitiös politisk agenda (den nya transatlantiska agendan) undertecknades vid toppmötet mellan EU och Förenta staterna i december 1995, åtföljd av en detaljerad handlingsplan ("den gemensamma handlingsplanen för EU och Förenta staterna"). Samarbetet utvidgades härigenom till att omfatta samtliga tre pelare i det nya Maastrichtfördraget.

24. Den nya transatlantiska agendan byggde på såväl politisk som officiell nivå huvudsakligen på de strukturer som inrättats för den transatlantiska förklaringen från 1990. Det främsta undantaget bestod i att man inrättade ett horisontellt övervakningsorgan, högnivågruppen, vilken för EU:s del utgörs av högre tjänstemän från ordförandelandet (biträdda av rådets sekretariat) och från kommissionen. Högnivågruppen övervakar genomförandet av den nya transatlantiska agendan och utarbetar en rapport till toppmötet mellan EU och Förenta staterna, vilket äger rum varje halvår. I rapporten informeras om uppnådda resultat och om nya prioriteringar för det kommande ordförandeskapet. En beredningsgrupp (NTA Task Force) stöder högnivågruppen i dess verksamhet.

25. Genomförandet av den nya transatlantiska agendan och den åtföljande handlingsplanen ledde till att man utvecklade ytterligare, mer detaljerade instrument för att främja det bilaterala samarbetet på områden som tull, utbildning samt vetenskap och teknik. Ytterligare ett framstående instrument var det transatlantiska ekonomiska partnerskapet (TEP), vilket inleddes 1998 för att intensifiera och utvidga det multilaterala och bilaterala samarbetet och de gemensamma insatserna beträffande handel och investeringar. En TEP-styrgrupp på tjänstemannanivå och ett antal specialiserade arbetsgrupper upprättades för detta ändamål inom NTA-strukturen.

26. NTA-processen har tveklöst bidragit till att förbindelserna fått en bredare grund och blivit mer strukturerade. Många av de mål som fastställdes 1995 har uppfyllts eller är på väg att uppfyllas. Detta har bidragit till att ett antal konkreta resultat har uppnåtts. Resultaten kan emellertid inte i samtliga fall tillskrivas den nya transatlantiska agendan.

27. Det har alltid stått klart att den nya transatlantiska agendan och dess förgreningar inte på egen hand skulle kunna lösa vissa problem som ligger till grund för många av svårigheterna i de bilaterala förbindelserna. Dessa svårigheter är bland annat följande:

- De begränsningar av Förenta staternas verkställande makt som beror på att den amerikanska kongressens lagstiftningsprocess huvudsakligen drivs av inrikespolitiska intressen.

- De institutionella begränsningar som EU-fördragen pålägger unionen och de strukturella begränsningarna i EU:s beslutsprocess.

- Olika nivåer av beredvillighet att göra ekonomiska eftergifter för att främja globala miljöstandarder.

- Olika nivåer av tolerans hos konsumenterna när det gäller frågor som användningen av genetiskt modifierade organismer.

- Den av författningen betingade oförmågan hos Förenta staternas federala förvaltning att inom ramen för sina förbindelser med EU ingå åtaganden som tillhör de lagstiftande organens eller delstaternas behörighetsområde.

- De svårigheter som båda parterna står inför när det gäller att omedelbart och till fullo verkställa WTO:s avgöranden.

28. Även om institutionella och politiska begränsningar har stor betydelse kan man genom politiskt ledarskap på hög nivå och engagemang från båda parterna övervinna dessa svårigheter och säkerställa att samarbetet mellan EU och Förenta staterna blir framgångsrikt och att begynnande konflikter begränsas.

Under alla omständigheter måste den nya transatlantiska agendan vara dynamiskt och kunna utvecklas vidare. Mot bakgrund av de positiva förändringar som sker inom EU och unionens växande förmåga som extern aktör, samt med tanke på att en ny amerikansk regering nyligen tillträtt, är tidpunkten mycket lämplig för att se över den transatlantiska agendan.

IV. Den centrala agendan : inriktning på strategiska teman

29. Det viktigaste resultatet av den nya transatlantiska agendan är att dialogen och samarbetet har utvidgats. Nästa steg skulle kunna vara att i större utsträckning inrikta NTA-processen på specifika frågor och bättre definierade prioriteringsområden. Trots att handlingsinriktat samarbete står i fokus för den nya transatlantiska agendan har de formella strukturerna för dialogen mellan EU och Förenta staterna i stor utsträckning dominerats av sporadiskt informationsutbyte och resulterat i få konkreta gemensamma åtgärder.

30. Partnerna tenderar att välja prioriteringar på kort sikt och att inte alltid följa upp tidigare initiativ. Oftast aldrig dikteras dagordningen av den senaste krisen, ett nytt EU-ordförandeskap eller nya amerikanska angelägenheter som dyker upp utan förvarning. Detta innebär att många initiativ lätt glöms bort så fort de har spelat ut sin roll som "resultat" av toppmötet. Blotta antalet initiativ och diskussionspunkter som förs fram tenderar att underminera alla försök till att fastställa prioriterade frågor och utarbeta en fokuserad, resultatinriktad dagordning.

31. Till att börja med borde båda parterna fastställa fyra eller fem gemensamma frågor (strategiska teman). Genom att välja ut dessa teman skulle ledarna för toppmötet tillhandahålla långsiktiga politiska riktlinjer, utifrån vilka prioriteringar för samarbetet skulle kunna utarbetas. Genom att inrikta sig på en rad strategiska teman skulle EU lättare kunna fastställa en egen långsiktig dagordning för förbindelserna med Förenta staterna.

32. De strategiska temana, utifrån vilka ledarna vid toppmötet skulle dra upp de övergripande riktlinjerna för det transatlantiska partnerskapet, bör inte hindra dagordningen för toppmötet från att förbli tillräckligt flexibel för att kunna rymma de viktigaste dagsaktuella frågorna. Genom att de strategiska temana sätts i fokus kan dagordningen emellertid bli mer disciplinerad. Ledare kommer naturligtvis alltid att ha tendens att diskutera "heta" frågor som västra Balkan och Mellanöstern, men de borde inte behöva lägga ner alltför mycket tid på frågor där det finns föga utrymme för framsteg.

V. Fastställande av strategiska teman

33. I nedanstående lista ges exempel på strategiska teman, vilka naturligtvis skulle behöva godkännas av Förenta staterna. De återspeglar EU:s växande internationella roll i det att globala frågor och nya former för internationella insatser förs fram, vilka bäst behandlas genom en gemensam dagordning. Temana överensstämmer också med de prioriteringar som kommissionen har fastställt för sitt interna arbete inom EU. Inom varje strategiskt tema bör deltagarna i toppmötet fastställa en eller två prioriterade frågor som bör följas upp på tjänstemannanivå (se punkt IV).

* Nya säkerhetspolitiska utmaningar: Säkerheten spelar redan en framträdande roll i förbindelserna mellan EU och Förenta staterna, vilket de senaste toppmötena vittnar om. Den är per definition ett strategiskt tema och kommer även i fortsättningen att vara en viktig del av den transatlantiska dialogen. Frågor såsom samarbetet mellan NATO och den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken samt planerna på ett robotförsvar inom ramen för en övergripande strategisk översyn av försvarspolitiken kommer oundvikligen att utgöra debattens mittpunkt. Detta gäller även ansträngningarna för att förhindra och åtgärda konflikter i politiskt instabila områden, regionala kriser med en mer vittgående säkerhetspolitisk betydelse samt spridning av massförstörelsevapen.

* Globaliseringen och det multilaterala handelssystemet: Det främsta målet på kort sikt förblir att inleda en ny handelsrunda inom WTO. EU och Förenta staterna delar målsättningen att stärka WTO:s roll som det multilaterala handelssystemets grundval och att hindra en alltför stor tilltro till bilaterala eller regionala handelsavtal. Det som står på spel är WTO:s trovärdighet och förmåga att anpassa sig till de nya utmaningar som det multilaterala handelssystemet står inför: Hur skall vi tillgodose utvecklingsländernas behov- Hur kan vi genom handelspolitiken åtgärda fattigdom, svält och sjukdom- Hur hanterar vi det civila samhällets farhågor när det gäller sociala frågor, miljöfrågor och konsumentskydd-

* Kampen mot brottslighet, särskilt den organiserade brottsligheten: Brottsligheten har i allt större utsträckning blivit global, vilket är en följd av att den nya informations- och kommunikationstekniken gjort det möjligt för kriminella ligor att lättare verka över nationsgränserna. Denna utveckling har bidragit till en ökning av brott som penningtvätt, barnpornografi på Internet och cyberbrottslighet i allmänhet, terrorism samt illegal handel med vapen, narkotika och människor. För att situationen skall kunna avhjälpas krävs ökat samarbete när det gäller kontrollen av lagstiftningens efterlevnad. Detta skulle kunna innebära diskussioner med Förenta staterna om hur det polisiära samarbetet kan förbättras - samtidigt som grundläggande individuella rättigheter, särskilt rätten till ett privatliv, respekteras - genom Europol (inklusive utbyte av information i syfte att kontrollera efterlevnaden av lagen), närmare förbindelser mellan allmänna åklagare och domare i EU och Förenta staterna samt ett större rättsligt och juridiskt samarbete på områden som utlämning, ömsesidig rättshjälp och förvisningsförfaranden. Även människohandel ger upphov till en rad frågor där EU och Förenta staterna skulle tjäna på att jämföra sina erfarenheter, särskilt i samband med Förenta nationernas nyligen undertecknade konvention om den organiserade brottsligheten och dess två protokoll.

* Energi - förberedelse för framtiden: Mot bakgrund av den internationella utvecklingen på energiområdet kan det finnas utrymme för samarbete när det gäller vissa energifrågor. Det ligger i vårt gemensamma intresse att verka för ökad prisstabilitet på världens oljemarknad, bland annat genom att främja dialogen mellan tillverkare och konsument. Även våra respektive strategier för att öka försörjningssäkerheten och spridningen av resurserna skulle kunna tas upp till diskussion, liksom den senaste utvecklingen på gas- och elektricitetsmarknaden. Diverse energirelaterade miljöfrågor såsom energieffektivitet och förnybara energikällor kommer också att stå högt upp på dagordningen, bl.a. när det gäller forskningssamarbete.

* Konsumentskyddsfrågor, särskilt säkra livsmedel: Både EU och Förenta staterna har som mål att garantera en hög nivå av konsumentskydd. Frågor som rör livskvalitet, bland annat tillgång till säkra livsmedel av hög kvalitet, blir allt viktigare för våra medborgare. I ett globalt handelssystem är det mycket viktigt att ta hänsyn till den internationella aspekten av konsumentskyddsfrågor, särskilt när det gäller säkra livsmedel och elektronisk handel, där vi måste kunna garantera en hög nivå av konsumentskydd oberoende av produktens ursprung och oavsett hur transaktionerna genomförts. Andra prioriterade frågor skulle kunna vara vidare samarbete inom ramen för veterinäravtalet mellan EU och Förenta staterna, vidare samarbete på bioteknikens område, samt en förbättrad dialog om hur försiktighetsprincipen skall användas, om märkningsfrågor och om frågor som rör vetenskap och teknik.

* Makroekonomiska frågor: Makroekonomiska frågor ingår i den nya transatlantiska agendan. Redan när NTA inleddes planerades ett åsiktsutbyte om makroekonomiska frågor, men det har fått en trög start. Denna aspekt förtjänar att tas i förnyat övervägande med tanke på den ekonomiska och monetära unionens utveckling sedan 1995. Lämpliga frågor för en makroekonomisk dialog mellan EU och Förenta staterna bör fastställas med beaktande av G7/G8-processen och samråd inom andra internationella ekonomiska forum. EU och Förenta staterna skulle kunna fortsätta att utforska den roll som sysselsättningen och socialpolitiken spelar i den ekonomiska processen, särskilt mot bakgrund av toppmötet i Lissabon i maj 2000.

* Kampen mot fattigdomen i utvecklingsländerna: Både EU och Förenta staterna har som mål att åstadkomma en hållbar utveckling och en minskning av fattigdomen i utvecklingsländerna, även om vi inte alltid är överens om vilket som är det mest effektiva tillvägagångssättet för att uppnå detta. Strävan efter att stävja spridningen av smittsamma sjukdomar i Afrika är ett bra exempel på hur ett globalt hot kan angripas gemensamt. Detta arbete kommer fortsatt att stå högt upp på dagordningen, varvid de utvecklingsstrategier som följs inom ramen för internationella organisationer kommer att beaktas. Vi bör verka för en hållbar ekonomisk tillväxt och en liberalisering av handeln för världens utvecklingsländer, inte minst för att förhindra biståndsberoende. Dessutom bör följande frågor tas upp till diskussion: globaliseringens inverkan på utvecklingsländerna, olika tillvägagångssätt för att förmå dessa länder att delta i en ny handelsrunda inom ramen för WTO, stöd till regionala ekonomiska partnerskap genom ett incitamentsystem samt samordning av insatser för att ge kraftigt skuldtyngda fattiga länder skuldlättnad. Att förbättra det tekniska biståndet, t.ex. genom att anställa kvinnor i mikroprojekt för att minska fattigdomen, och att ytterligare förbättra samordningen av humanitärt bistånd och bistånd vid naturkatastrofer hör också till huvudfrågorna.

* Digital ekonomi: Under 1990-talet kom särskilt Förenta staterna i åtnjutande av dittills okända mått av ekonomisk tillväxt. Detta ansågs bero på en påtaglig ökning av multifaktorproduktiviteten, bland annat den allt större användningen av varor och tjänster relaterade till informationstekniken. Det mest synliga resultatet av denna utveckling är såväl företags som konsumenters ökande användning av Internet på båda sidorna om Atlanten. Ett liknande uppsving av den informations- och kommunikationstekniska och datorstödda industrin har ägt rum i Europa sedan 1998, då de flesta EU-länderna öppnade sina kommunikationsmarknader för obegränsad konkurrens. Förändringsprocessen har en långtgående ekonomisk och social inverkan på såväl nationell som internationell nivå och har även politiska konsekvenser, vilket eEuropa-initiativet är ett exempel på. Genom det transatlantiska samarbetet öppnas vägen för internationaliseringen och förvaltningen av Internet. Samtidigt kan bristande förtroende från konsumenters och företags sida undergräva den elektroniska handelns snabba expansion. Lämpliga villkor måste fastställas, bland annat när det gäller jurisdiktion, tvistlösningsförfaranden on line och kampen mot cyberbrottsligheten. Med EU och Förenta staterna i ledningen skulle man kunna utveckla ett förtroende för den elektroniska handeln utvecklas och ge en positiv signal till resten av världen. Gemensamma angelägenheter i samband med omstruktureringen av informations- och kommunikationsindustrin, t.ex. en översyn av rättsliga ramar, står också fortsatt högt upp på dagordningen för dialogen mellan EU:s och Förenta staternas informationssamhällen.

34. Miljön är en mycket viktig fråga som även i fortsättningen kommer att prioriteras i samarbetet mellan EU och Förenta staterna. Många miljöfrågor åtgärdas emellertid bäst inom ramen för andra strategiska teman och behandlas därför inte som ett eget ämnesområde. Det finns miljörelaterade aspekter av säkerhet (säkerhetsproblem som orsakats av brist på vatten eller klimatförändringar), internationell brottslighet (handel med utrotningshotade arter eller farliga ämnen), hållbar utveckling och konsumentskydd. Dessutom finns det ett antal mycket viktiga miljöfrågor på global nivå, t.ex. klimatförändringar, som måste åtgärdas för sig.

VI. Ett handlingsinriktat samarbete: prioriterade frågor inom de strategiska temana

35. När de övergripande strategiska temana har fastställts vid toppmötet är det viktigt att en eller två prioriterade frågor definieras inom varje tema för att processen skall fungera väl. Såväl valet av strategiska teman som definitionen av prioriterade frågor måste göras på politisk nivå. För att kontinuiteten skall kunna säkerställas och synliga resultat uppnås bör NTA-processen mellan toppmötena, eller till och med i flera års tid, främst röra sig kring detta begränsade antal frågor.

* Ett rullande arbetsprogram

36. Efter det att ett antal prioriterade frågor valts ut med Förenta staternas samtycke skulle ledarna ge sina tjänstemän i uppdrag att fördjupa dialogen eller utarbeta idéer för samarbete inom dessa ramar, huvudsakligen på flera års basis. Med ett begränsat antal löpande "projekt" bör det vara möjligt att förbereda vissa resultat och intressanta diskussioner om några av de teman som skall tas upp vid toppmötet och samtidigt ha mer tid för att följa upp varje prioriterad fråga.

37. Ledarna kan uppmana tjänstemännen att lämna en rapport vid kommande toppmöte, toppmötet därefter eller till och med ännu senare beroende på temat. Systemet med ett rullande arbetsprogram kan komma att behöva justeras om toppmötenas periodicitet ändras. Som anges i bilaga II kan ledarna se över de prioriterade frågorna efter förslag från högnivågruppen, men det totala antalet frågor bör inte öka under processen. Nya prioriteringar bör läggas till endast om äldre sådana har uppfyllts eller uteslutits.

38. Detta rullande program skulle säkerställa ett toppstyrt och resultatinriktat tillvägagångssätt. En ledare skulle exempelvis kunna ge tjänstemän i uppdrag att identifiera möjliga lösningar på ett problem, komma med förslag till samarbete eller återkomma med en gemensam ståndpunkt för EU och Förenta staterna innan internationella förhandlingar inleds - allt inom en given tidsfrist.

VII. Väl fungerande toppmöten av begränsat format

39. För att undvika det ohanterliga format som kännetecknar den nuvarande organisationen bör endast ledarna delta i toppmötena. Därefter kan eventuellt mer omfattande möten hållas med utrikes- och handelsministrarna. De tre separata ministermöten som föregår ledarnas möte bör emellertid avskaffas (i bilaga I ges närmare detaljer). Det skulle också vara till hjälp för EU om man kunde komma överens om grundläggande regler för deltagande i toppmöten.

Den sexmånaderscykel enligt vilken toppmötena hålls har ifrågasatts, eftersom den anses ge för lite tid till förberedelse och uppföljning mellan toppmötena. Vid ministermötet mellan EU och Förenta staterna den 6 mars 2001 betonade Förenta staterna behovet av att reflektera över formen för transatlantiska toppmöten och ministermöten och över hur ofta dessa möten bör hållas. En minskning av antalet toppmöten skulle kunna få en dominoeffekt på andra möten på hög nivå med tredje land. Denna typ av möten har mångfaldigats under senare år. Färre men bättre förberedda möten skulle kunna ge bättre resultat.

VIII. Upprätta förbindelser på parlamentsnivå

40. Man kan inte föra en fullständig diskussion om transatlantiska förbindelser utan att nämna förbindelserna på parlamentsnivå. Kongressens roll i utrikespolitiska frågor, lagstiftningsfrågor och handelsfrågor som är viktiga för EU måste tas i beaktande. Kongressen har ofta en egen dagordning, vilket frågan om unilaterala sanktioner i utrikespolitiska syften och det finansiella biståndet till västra Balkan vittnar om. För att banden mellan EU och Förenta staterna skall kunna stärkas krävs det att EU gör betydande ansträngningar för att upprätta förbindelser med såväl senaten som representanthuset, där kunskapen om EU-frågor fortfarande är begränsad.

41. Europaparlamentet har upprättat förbindelser med amerikanska lagstiftare genom den interparlamentariska församlingen. Förbindelserna har på senare tid stärkts genom upprättandet av en transatlantisk dialog mellan de lagstiftande organen. Fördjupade kontakter mellan Europaparlamentet och kongressens kamrar bör främjas för att man skall kunna upprätta en gemensam grund och överbrygga de olikheter och missförstånd när det gäller lagstiftning som ofta ligger till grund för bilaterala problem.

42. Vi bör också sträva efter att förbättra EU:s lobbyverksamhet vid kongressen genom en samordnad insats från medlemsstaterna och kommissionen. Båda spelar en viktig roll när det gäller att vårda förbindelserna med kongressen i syfte att främja den europeiska dagordningen. Detta blir särskilt viktigt i kontakterna med den nya regeringen och kongressen, inte minst för att säkerställa att medlemsstaterna och kommissionen i största möjliga utsträckning agerar gemensamt i Washington och talar med en gemensam röst.

IX. Engagera det civila samhället

43. Vid sidan om den offentliga diplomatin är det också nödvändigt att främja den transatlantiska dialogen mellan olika aktörer i det civila samhället om ett ökat gehör för de europeiska synpunkterna skall kunna vinnas. De många kontakterna mellan väl etablerade lobbyverksamheter och intressegrupper har visat sig särskilt användbara när EU:s ståndpunkt skilt sig betydligt från Förenta staternas. Med tanke på dessa verksamheters inverkan på den politiska processen bör de befintliga dialogerna människor emellan inom ramen för den nya transatlantiska agendan (beträffande ekonomi, miljö, konsumentintressen och arbete) ytterligare stärkas efter det att deras funktion har utvärderats - detta i syfte att på båda sidor om Atlanten uppnå ökad medvetenhet om djupt rotade olikheter när det gäller lagstiftning och "kulturella" olikheter. Stöd till att bygga upp och utvidga kontakter mellan människor, bland annat när det gäller samarbete på utbildningsområdet, bidrar till att göra de transatlantiska förbindelserna mer angelägna för medborgarna.

BILAGA I

Toppmötenas organisation

Toppmöten mellan EU och Förenta staterna: skapa en strategisk process

* Under den nya transatlantiska agendans första år var toppmöten ganska enkla sammankomster där ett möte mellan ledarna följdes av ett plenartoppmöte som handels- och utrikesministrarna deltog i. Att dessutom anordna en rad förberedande möten på ministernivå (separata möten mellan handelsministrar respektive utrikesministrar och ett gemensamt ministermöte) är en ny företeelse, som härrör från toppmötet i London i maj 1998.

* Mot bakgrund av senare tids erfarenheter bör målet vara att gå tillbaka till det ursprungliga formatet, med eller utan handels- och utrikesministrarnas deltagande, dels för att deltagarna skall kunna koncentrera sig på de strategiska temana och inte störas av alltför många andra frågor, dels för den enorma och föga effektiva byråkratiska apparat som växt fram skall kunna skäras ner. Toppmöten bör vara "fristående" evenemang. Mycket av det som avhandlas på ministermötena skulle kunna skötas genom andra kontakter på ministernivå eller genom högnivågruppen.

Politiska förbindelser

* De möten som hålls inom ramen för den nya transatlantiska agendan (toppmöten, ministermöten samt möten i högnivågruppen och beredningsgruppen) omfattar samtliga pelare och därmed också utrikespolitiska frågor. Detta leder ofta till ett visst dubbelarbete på det utrikespolitiska planet, då trojkan bestående av EU:s och Förenta staternas politiska direktörer respektive trojkan bestående av ländernas utrikesministrar möts en gång i halvåret. Detta separata GUSP-spår, vilket existerar parallellt med NTA-processen, är en kvarleva från 1990 års transatlantiska förklaring.

* Eftersom beredningsgruppen och högnivågruppen måste koncentrera sig på de strategiska temana och de prioriterade frågorna bör GUSP-mötena ge möjlighet att föra djupare diskussioner om aktuella utrikespolitiska frågor. Man skulle därigenom återupprätta det separata GUSP-spårets värde, särskilt om det utrikesministermöte som omedelbart föregår toppmötet avskaffas.

* Parallellt med detta bör EU:s och Förenta staternas trojka-arbetsgrupp i högre grad inrikta sig på den praktiska verksamheten. Å ena sidan skulle de kunna förbereda mötena mellan de politiska direktörerna och ministermötena, å andra sidan bör de befatta sig med de prioriterade frågorna inom ramen för de strategiska temana.

Handelsförbindelser

* Handelsförbindelser lämpar sig mindre väl för fasta möten. Regelbundna och särskilda kontakter mellan EU:s kommissionsledamot med ansvar för handel och Förenta staternas företrädare i handelsfrågor samt deras respektive tjänstemän bör fortsätta.

* Utrikes- och handelsministrarna bör dessutom då och då anordna videokonferenser för att följa utvecklingen när det gäller de prioriterade frågorna och allmänt se över planeringen av dagordningen före toppmötena.

BILAGA II

Förbättra NTA-processens strukturer

Om man fastställde strategiska teman och prioriterade frågor på toppmötesnivå skulle detta få en omedelbar inverkan på högnivågruppens och beredningsgruppens organisation. För att kunna modernisera toppmötena skulle man också bli tvungen att se över gruppernas arbetsmetoder. Nedan framförs några idéer om hur detta skulle kunna gå till.

Utan att gå in på detaljer är det rimligt att säga att högnivågruppen (generaldirektörer/politiska direktörer) och beredningsgruppen (direktörer) har varit värdefulla förvaltningsorgan i NTA-processen trots att målet att bidra till ett mer handlings- och resultatinriktat samarbete inte ofta uppnåtts. Bland den kritik som riktats mot de två organen märks huvudsakligen den otydliga arbetsfördelningen, vilken lett till betydande dubbelarbete och ibland till repetitiva möten.

Få NTA-strukturerna att fungera

Utgångspunkten är att såväl högnivågruppen som beredningsgruppen och TEP-styrgruppen bör bevaras, för dels är nätet av förbindelser mellan EU och Förenta staterna komplext, dels kommer det att behövas tjänstemän för att övervaka förvaltningen och genomförandet av de prioriterade frågorna inom de strategiska temana. Både högnivågruppen och beredningsgruppen kommer behöva axla ett större ansvar när det gäller den vidare utvecklingen av samarbetet mellan EU och Förenta staterna.

Högnivågruppen (övergripande ledarskap)

Enligt den nya transatlantiska agendan består högnivågruppens mandat i att övervaka arbetet som rör agendan, särskilt de prioriterade åtgärder som definierats. När det gäller de prioriterade frågorna bör högnivågruppen stå för översikten och ledarskapet medan beredningsgruppen ansvarar för övervakning och praktisk uppföljning.

För att kunna tillhandahålla ett effektivt ledarskap bör högnivågruppen

* bistå ledarna i uppgiften att välja ut ett antal prioriterade frågor som skall diskuteras vid toppmötet och se över de framsteg som gjorts när det gäller dessa frågor.

* sammanträda flera veckor före toppmötet för att bedöma utvecklingen, se till att målen uppnås och att ledarna har fått den information som krävs för att de skall kunna föra en välgrundad diskussion om de prioriterade frågorna.

* sammanträda kort efter toppmötet för att bedöma mötets inverkan på det kommande arbetet och för att se över instruktionerna till beredningsgruppen och TEP-styrgruppen.

Dessutom kan högnivågruppens tjänstemän planera fristående möten om ett tematiskt ämne för ett mer djupgående åsiktsutbyte. Det har i övrigt funnits tankar om att avskaffa högnivågruppen fullständigt eller ersätta den med en sherpamodell. Båda dessa alternativ skulle emellertid skapa ett politiskt tomrum i kontaktnätet och innebära såväl institutionella som praktiska svårigheter för EU.

Beredningsgruppen (ansvar för den praktiska verksamheten)

Beredningsgruppen bör vara NTA-processens motor och svara för det dagliga ledarskapet när det gäller såväl organisation som innehåll.

* Beredningsgruppen bör se till att de prioriterade frågorna genomförs inom de ramar som fastställts av ledarna och högnivågruppen. Beredningsgruppen bör vara ansvarig för att det inom de olika prioriterade områdena uppnås resultat i enlighet med den av ledarna fastställda tidsplanen. Eftersom beredningsgruppen organiserar arbetet kan den be experter från båda sidor att behandla ett ämne (denna metod har fungerat väl när det gäller överförbara sjukdomar och den nya ekonomin) och därefter kontinuerligt övervaka utvecklingen.

* Beredningsgruppen bör samtidigt behålla sin roll som "clearingcentral" för alla NTA-frågor genom att svara för den övergripande samordningen. Eftersom den nya transatlantiska agendan omfattar mycket mer än de strategiska temana krävs det en fortsatt övervakning av arbetet inom andra sektorer som är underställda beredningsgruppen. För att undvika överbelastning kan man låta temana rotera eller införa skriftliga svar. På många områden samarbetar kommissionen och Förenta staternas regering effektivt genom sina egna kanaler. Målet är inte att utföra dubbelarbete, utan att bevara sammanhanget.

TEP-styrgruppen

TEP-styrgruppen och de arbetsgrupper som är knutna till den bör fortsätta att arbeta inom de områden som fastställts i TEP-handlingsplanen. Dess uppgifter omfattar övervakning av TEP-handlingsplanens genomförande, tillhandahållande av ett horisontellt forum för bilateralt samråd, förvarningsfrågor och liknande ämnen. TEP-styrgruppen är underställd högnivågruppen.

Nedskärning

Det bör slutligen nämnas att det under det senaste året redan har gjorts ett antal anpassningar på tjänstemannanivå för att strama upp NTA-processen. Åtgärderna, som syftat till att förenkla förfaranden och göra arbetet mindre byråkratiskt, omfattar följande:

- Färre möten för beredningsgruppen och högnivågruppen (kvalitet i stället för kvantitet).

- Kortare och mer målinriktade dagordningar för dessa möten.

- Fler videokonferenser.

- Kortare och annorlunda utformad rapport från högnivågruppen till toppmötet.

- Strävan efter att begränsa antalet uttalanden och uttalade mål för att undvika ett alltför mångordigt slutresultat av toppmötena.