[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 10.11.2010

KOM(2010) 634 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om konsolidering av förbindelserna mellan EU och Afrika 1,5 miljarder människor, 80 länder, två världsdelar, en framtid

1. EUROPA OCH AFRIKA: ATT ANPASSA PARTNERSKAPET TILL NYA FÖRUTSÄTTNINGAR

1. Det tredje toppmötet mellan EU och Afrika, där 80 stats- och regeringschefer medverkar, äger rum i slutet av november 2010. Mötet innebär en möjlighet att konsolidera förbindelserna mellan EU och Afrika, och ställer i utsikt en bättre framtid och ett ökat välstånd för 1,5 miljarder människor i 80 länder. Toppmötet utgör också en möjlighet att anpassa partnerskapet mellan EU och Afrika till den betydande utveckling som har skett i Europa, i Afrika och internationellt sedan det senaste EU–Afrika-toppmötet och antagandet av den gemensamma strategin EU–Afrika 2007[1].

2. I Europa kommer Lissabonfördraget och inrättandet av Europeiska utrikestjänsten, som nära samarbetar med Europeiska kommissionens avdelningar, att möjliggöra för EU att bättre knyta samman sin yttre politiska och ekonomiska agenda. På så sätt kan man sörja för en större samstämmighet mellan EU:s Afrikapolitik och EU:s övergripande politik på olika områden. Tack vare detta kan båda partnerna bättre samordna sina ståndpunkter och framföra gemensamma budskap internationellt.

3. Flera framgångssagor i Afrika vittnar om ett oavbrutet framåtskridande i riktning mot fred, stabilitet och demokrati. Fattigdom, dålig samhällsstyrning, konflikter och brott mot de mänskliga rättigheterna kvarstår dock på flera håll, vilket gör att framstegen är långsamma och ojämna. Afrika har ändå bekräftat sin vilja att ta ansvar för sin framtid, att minska sitt beroende av yttre bistånd och att ta sig an de globala utmaningarna. Den politiska och ekonomiska integrationen har gått framåt på regional nivå och i världsdelen i stort. Afrika talar i allt högre grad med en röst på den globala nivån och Afrikanska unionen håller på att bli en viktig aktör.

4. Afrikas ekonomiska tillväxt har varit imponerande, med en genomsnittlig årlig tillväxt på 6 % mellan 2006 och 2008. 2009 sjönk tillväxten till under hälften, bland annat till följd av den ekonomiska och finansiella krisen, fluktuerande råvarupriser och export, minskade penningförsändelser från utvandrare och en betydande nedgång i de utländska direktinvesteringarna. Enligt prognoserna kommer Afrika dock troligen att uppleva ett snabbt ekonomiskt uppsving och en återgång till höga tillväxtnivåer.

5. EU och Afrika står tillsammans för en fjärdedel av världens befolkning och mer än en tredjedel av FN:s medlemmar. Både Europa och Afrika har gått i bräschen för att främja ett internationellt regelverk och institutioner som är mer heltäckande. Europa har arbetat för att G-8 och G-20 ska öppna sig mot Afrika och ge världsdelen möjligheter att göra sin röst hörd. EU har också stött reformen av de internationella finansinstituten och hjälpt Afrika att få en extra plats i Världsbankens styrelse.

6. EU är Afrikas viktigaste politiska allierade och en pålitlig partner för handel och utveckling. Vid det senaste EU–Afrika-toppmötet i Lissabon 2007 beslutade parterna att deras relationer skulle byggas på en ny, jämlik och strategisk grund. De måste nu båda göra mer för att förverkliga denna ambition, bland annat genomföra den gemensamma strategin EU–Afrika. Samtidigt stärker framväxande globala aktörer sin närvaro i Afrika och syd-syd-samarbetet ökar. Denna nya utveckling innebär en hälsosam prövning för relationerna mellan Afrika och EU, där vi på nytt bör fokusera på våra erkänt starka sidor och mervärdet, på att kartlägga och förbättra samordningen av lösningar som gagnar båda parter.

7. Även om kärnan i den gemensamma strategin är att uppnå millennieutvecklingsmålen, behöver Afrika stöd i arbetet med att stärka sitt politiska och ekonomiska styre samt förbättra regelverken, skattevillkoren och affärsklimatet för att kontinentens egna tillgångar ska kunna utnyttjas på ett hållbart sätt. Det är därför av största vikt att man samarbetar med den privata sektorn och sörjer för att utvecklingsbiståndet ger ekonomiska hävstångseffekter. EU 2020-strategin ger inspiration för våra förbindelser med Afrika. Den ger ramar för hur vi kan omsätta våra politiska mål i konkret handling som kan visa vägen för förbindelserna mellan Afrika och EU under nästa decennium.

8. Europa och Afrika kommer att bygga vidare på de resultat[2] som åstadkommits genom den gemensamma strategin, för att öka dess effekter på global, kontinental och regional nivå. Erfarenheterna från de tre år som gått visar att den gemensamma strategin i högre grad måste leva upp till sin potential och reagera på dagens och morgondagens utmaningar. Förbindelserna måste löskopplas från institutionerna och gårdagens fragmenterade, utvecklingsinriktade förhållningssätt för att vi gemensamt ska kunna ta oss an globala frågor. Båda parter måste arbeta bort inkonsekvenser och skapa kanaler för ett effektivt samspel. En utmaning för Afrika är att stärka subsidiaritetsprincipen genom att åtgärda överlappande mandat och potentiella motstridigheter på agendan. I Europa undergrävs synligheten och den politiska drivkraften av konkurrerande nationella intressen samt brist på samordning av bilaterala initiativ och olika instrument.

2. EU OCH AFRIKA: ATT TA SIG AN GEMENSAMMA UTMANINGAR

(9) Partnerskapet mellan EU och Afrika är det enda strategiska partnerskap som EU har ingått som rör två hela världsdelar. Det handlar inte om ett partnerskap mellan givare och mottagare, utan om ett verkligt övergripande partnerskap som bygger på gemensamma intressen och lösningar som gagnar båda parterna.

(10) Partnerskapet mellan EU och Afrika erbjuder ett särskilt mervärde tack vare dess politiska karaktär, bredd och möjligheter till gemensamma lösningar i globala frågor och andra frågor av gemensamt intresse i en tid när den snabba globaliseringen förutsätter samordnade politiska åtgärder inom ramen för multilateral diplomati. Europa och Afrika har gemensamma värderingar och intressen på viktiga områden och måste omsätta sina visioner i konkreta resultat.

(11) Uppnå millennieutvecklingsmålen: FN:s generalförsamlings plenarmöte på hög nivå som hölls i New York i september i fjol bekräftade att millennieutvecklingsmålen kan uppnås om det finns tillräcklig politisk vilja, om ändringar i politiken genomförs och alla partner bidrar med resurser. Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas de mål och länder där man ligger längst från ett uppfyllande (varav de flesta finns i Afrika) och de befolkningsgrupper som är mest utsatta och marginaliserade. Partnerskapet för millennieutvecklingsmålen har nyligen fått ett anslag på 1 miljard euro genom initiativet för att befästa framstegen i de länder som uppvisat de bästa resultaten och bistå de länder som har de största behoven. Partnerskapet kommer att fortsätta att spela en roll som katalysator för att stimulera till politiska reformer och, med utgångspunkt i Afrikas egna initiativ, mobilisera de resurser som behövs för de områden som man enats som.

(12) Undanröja hot mot fred och säkerhet . Detta partnerskap har hittills varit det mest framgångsrika av partnerskapen inom ramen för den gemensamma strategin EU-Afrika, såväl när det gäller samarbete och samordning i geografiska frågor, demokrati och grundlagsstridiga regeringsskiften i Afrika som utvecklingen av den afrikanska freds- och säkerhetsstrukturen. Afrika och EU kommer att fortsätta att arbeta för sina nuvarande prioriteringar men kommer också att gå längre än så, t.ex. formulera gemensamma ståndpunkter inom FN-systemet. Det är viktigt att fortsätta det gemensamma arbetet mot globala hot mot säkerheten såsom terrorism och gränsöverskridande organiserad brottslighet, inbegripet olika former av olaglig handel (särskilt människohandel och narkotikahandel) och sjöröveri. På de särskilda områdena krishantering och förebyggande av kriser bör världsdelarna tillsammans upprätta ett system som möjliggör kontinuerliga samråd under kriscykeln, från tidig varning till åtgärder för återhämtning. De bör också samarbeta med FN för att förbättra den finansiella och operativa förmågan hos Afrikanska unionen, regionala ekonomiska gemenskaper och regionala mekanismer när det gäller att förebygga konflikter samt planera, inleda och förvalta fredsfrämjande insatser.

(13) Främja god samhällsstyrning, demokrati, rättsstaten och mänskliga rättigheter , på det politiska och ekonomiska planet och på alla nivåer. EU:s engagemang för respekten för och främjandet av mänskliga rättigheter kommer att förbli en viktig underliggande princip för förbindelserna mellan EU och Afrika och fortsätter att återspeglas i våra överenskommelser. Det civila samhället och den privata sektorn bör involveras i högre grad för att stärka agendan för god samhällsstyrning i alla sektorer, vilket i sin tur bidrar till bättre villkor för en socialt integrerande och hållbar tillväxt. Den nya plattformen för dialog mellan EU och Afrika om god samhällsstyrning är ett användbart instrument i detta hänseende. Samarbetet om ekonomisk och global styrning bör fördjupas, bland annat genom att man tar upp frågan om en öppen, hållbar förvaltning av naturresurser och inkomster, samt kampen mot bedrägeri, korruption och olaglig kapitalflykt. Parterna måste också börja reformera systemet för demokratisk styrning och mänskliga rättigheter och inleda reformen av internationella organisationer.

(14) Stärka de multilaterala institutionernas legitimitet och effektivitet. Båda världsdelarna bör utforma en sammanhängande vision om hur de kan stödja varandra för att främja gemensamma intressen, agera effektivare på den globala arenan och samarbeta i pågående och framtida internationella förhandlingar så att resultaten återspeglar deras respektive politiska och strategiska prioriteringar. EU kommer att fortsätta att stödja politiska initiativ för att ge Afrika en lämplig roll i viktiga internationella organisationer, institutioner och forum i samband med de kommande reformerna (FN, de internationella finansinstituten, G-8 och G-20, WTO och WHO). EU kommer samtidigt att fortsätta att samarbeta med sina afrikanska partner för att FN:s generalförsamling ska anta en resolution som möjliggör att EU:s nya företrädare i enlighet med Lissabonfördraget deltar effektivt i arbetet i FN:s generalförsamling.

(15) Bekämpa klimatförändringar och miljöförstöring och erkänna den betydande roll som biologisk mångfald och ekosystemtjänster spelar i detta sammanhang. I situationen efter klimatförändringsmötet i Köpenhamn kommer dialogen mellan EU och Afrika att bidra till att bygga upp en gemensam vision för förhandlingarna inom FN:s ramkonvention om klimatförändringar och närma positionerna i Cancun och därefter, med sikte på att uppnå ett juridiskt bindande avtal. Ökade insatser för samordning mellan Afrikanska unionen, dess medlemsstater, regionala ekonomiska gemenskaper och det nya partnerskapet för Afrikas utveckling kommer i detta sammanhang att vara av avgörande betydelse. Partnerskapet om klimatförändring kommer att fortsätta att utgöra plattformen för genomförandet av gemensamma huvudinitiativ, t.ex. den globala klimatförändringsalliansen, Climdev Africa, den stora gröna muren för Sahara och Sahelinitiativet, i samverkan med andra partnerskap. En dialog kommer även att föras om hållbar förvaltning av naturresurser, överenskommelser om lagstiftning och projekt på skogsområdet samt gemensam politik för minskning av katastrofrisker.

3. EU OCH AFRIKA: EN FRAMÅTBLICKANDE VISION

(16) Av de orsaker som nämns ovan har man inom ramen för den gemensamma strategin EU–Afrika åstadkommit ett framgångsrikt resultat som måste upprätthållas. Med tanke på omfattningen av de utmaningar som båda världsdelarna står inför måste vårt partnerskap dock utvecklas ytterligare.

(17) För att säkra utvecklingen på lång sikt kommer mer uppmärksamhet att ägnas åt hur utvecklingssamarbetet kan bidra till att skapa villkor för en socialt integrerande och hållbar tillväxt. Det övergripandet temat för det tredje EU–Afrika-toppmötet – tillväxt, investeringar och skapande av arbetstillfällen – slår an tonen för samarbetet mellan världsdelarna och ger riktlinjer på lång sikt på dessa områden. Temat stämmer väl överens med prioriteringarna i Europa 2020-strategin och grönboken Att göra EU:s utvecklingspolitik effektivare som läggs fram samtidigt som detta meddelande.

(18) När det gäller att åstadkomma en socialt integrerande och hållbar tillväxt bör samarbetet under det kommande decenniet inriktas bland annat på verksamhet som har stor genomslagskraft och kan öka investeringarna, för att förverkliga vårt partnerskaps enorma sammanlagda potential. I grönboken konstaterar kommissionen att EU bör överväga nya gemensamma strategier för en socialt integrerande och hållbar tillväxt i partnerskap med enskilda länder eller regionala grupperingar, och därvid inbegripa berörda parter i den privata sektorn och organisationer i det civila samhället. Denna fråga är särskilt relevant för partnerskapet mellan EU och Afrika.

(19) Målet om en socialt integrerande tillväxt bör tjäna som underlag för samarbetsinitiativ mellan EU och Afrika för en balanserad tillväxt på bred bas och ökade investeringar som bidrar till att minska fattigdom och ojämlikhet.

- I strävan mot att uppnå ekonomier med hög sysselsättning som skapar social sammanhållning kommer man att främja initiativ för att utvidga den sociala tryggheten till de mest utsatta grupperna, upprätta en dialog på flera nivåer, särskilt om frågor som rör den informella ekonomin, förbättra arbetsmarknadsförvaltningen och stödja processen för att harmonisera ramarna för sysselsättning och social trygghet på regional nivå i Afrika.

- Ett bättre tillhandahållande av tjänster och infrastruktur är också viktigt för att stärka verksamheten i den privata sektorn och utgör en källa till tillväxt och sysselsättning. De grundläggande tjänsterna särskilt på områdena transport, hälsa, kommunikation och finans är avgörande förutsättningar för tillväxt och utveckling i alla andra sektorer av ekonomin. Infrastrukturpartnerskapet mellan EU och Afrika tillhandahåller en strategisk ram för att avhjälpa de felande länkarna i Afrika. Det stöds av förvaltningsfonden för infrastruktur som är ett innovativt verktyg för att kombinera bidrag och lån. EU kommer att fortsätta att åtgärda infrastrukturklyftan med hjälp av en kraftigare inriktning på energi, IKT, vatten och transport, och samtidigt stärka den privata sektorns roll som den främsta motorn för tillväxt och finansiering av infrastruktur. Utöver detta kommer man på nationell och regional nivå att fortsätta att stödja initiativ för att förbättra regelverk och rättsliga ramar så att det kan skapas förutsättningar för investeringar och en fungerande marknad.

- Samarbetet om kompetens, innovation och entreprenörskap bör stärkas, med tanke på dess unika möjligheter att påskynda Afrikas utveckling och ge konkreta resultat i alla socioekonomiska sektorer. På området vetenskap och teknologi kommer utvecklingen av IKT och e-tjänster till ett överkomligt pris i Afrika att utgöra ett centralt mål. På rymdområdet kommer initiativ såsom GMES (global övervakning för miljö och säkerhet) och Afrika eller satellitnavigering (Egnos och Galilei) att främjas ytterligare. När det gäller högre utbildning förväntas program såsom Erasmus Mundus, Media Mundus, Edulink Nyerere, Aktiv ungdom, Marie Curie eller initiativ för harmonisering av utbildningsstrukturer (Tuning Educational Structures) bidra till dagordningen för en smart och socialt integrerande tillväxt, och detsamma gäller för samarbetet mellan yrkesverksamma i kultursektorn. Vid upprättandet av det panafrikanska universitetet kommer EU att uppmuntra utbyte av bästa praxis med Europeiska institutet för innovation och teknik om hur kunskapstriangeln (utbildning, forskning och innovation) ska integreras till fullo.

- Samarbetet om migration och rörlighet kommer att inriktas på laglig migration, inbegripet cirkulär migration, i direkt anslutning till arbetsmarknadens krav och sysselsättningsmöjligheterna i båda världsdelarna. Det har också till syfte att minska olagliga migrationsströmmar och ta upp frågan om särskilt utsatta grupper såsom flyktingar, asylsökande och ensamkommande barn. Inom ramen för samarbetet kommer man också att ta sig an utmaningen att på ett effektivare sätt engagera den afrikanska diasporan i utvecklingsprocessen. Initiativ såsom institutet för penningöverföringar i Afrika, europeiska migrationsnätverket, Diaspora Outreach-initiativet och initiativet mot människosmuggling kommer att främjas i detta sammanhang.

(20) Målet hållbar tillväxt bör ligga till grund för gemensamma initiativ för EU och Afrika för att utveckla effektiva, gröna och konkurrenskraftiga ekonomier.

- Alla former av regional integration utgör en stark drivkraft för stabilitet, tillväxt och utveckling. Många afrikanska länder har gemensamma resurser, bland annat naturresurser, och står inför gemensamma utmaningar, såsom brist på infrastruktur eller låg jordbruksavkastning. Integrationen kan gagna båda parter och leda till upprättandet av en positiv reformagenda, ökat samarbete och bättre säkerhet. Regional integration kan bidra till att afrikanska länder kan njuta frukterna av stordriftsfördelar, ökad konkurrens och ökade inhemska och utländska investeringar. Handeln utgör också en katalysator för verksamhet och investeringar i den privata sektorn genom att bidra till ett gynnsamt investeringsklimat och ge tillträde till marknader och tillgång till viktiga insatsvaror. En styrd öppning av marknaderna som beaktar utvecklingsekonomiernas behov och kapacitet och som kombineras med lämplig politik och lämpligt stöd på nationell nivå har lett till påtagliga resultat internationellt. Den ekonomiska styrningen kan förbättras med hjälp av handelsavtal, som bidrar till upprättandet av stabila regelverk för ekonomin. EU har därför åtagit sig att ytterligare fördjupa sina långvariga handelsförbindelser med Afrika i syfte att bidra till Afrikas välstånd och välbefinnande på lång sikt, bland annat genom att ingå ekonomiska partnerskapsavtal.

- Råvaror är ett område där samarbete kan vara till ömsesidig nytta med tanke på hållbar utveckling och råvarutillgången. Samarbete kan främjas och utsträckas till den privata sektorn i syfte att skapa möjligheter som gynnar båda världsdelarna, till exempel på grundval av kommissionens meddelande om råvaror och Afrikanska unionens kommissions vision för gruvdrift (Mining Vision 2050). Särskilda åtgärder kommer att inriktas på styrning (bland annat initiativet för öppenhet i utvinningsindustrin, EITI), infrastruktur och investeringar samt kunskap och kompetens på det geologiska området. En hållbar konsumtion och produktion är också beroende av små och medelstora företag för att öka resurseffektiviteten, med målet att åstadkomma en grönare produktion och utveckla mer konkurrenskraftiga företag. Det kunde övervägas att upprätta ett Switchprogram för Afrika för att stödja en hållbar ekonomisk tillväxt och konkurrenskraft på lång sikt, genom att bygga på afrikanska initiativ såsom Afrikanska unionens tioåriga ramprogram om hållbar konsumtion och produktion.

- När det gäller jordbruk kommer samarbetet mellan EU och Afrika att fortsätta inom ramen för det heltäckande programmet för Afrikas jordbruksutveckling. Man kommer att prioritera intensifieringsstrategier för småskaligt jordbruk som är hållbara, ekologiskt effektiva och tar hänsyn till jordbrukets olika funktioner. Geografiska beteckningar och ekologiska odlingsmetoder är områden som kommer att diskuteras vidare med Afrikanska unionens kommission. Grödor av högt ekonomiskt värde skulle kunna produceras, vilket förbättrar produktionen i småskaliga jordbruk, med möjlighet att skapa sysselsättning och inkomst för jordbrukarbefolkningarna. Samtidigt kan miljötjänster tillhandahållas och man kan bidra till anpassningen till klimatförändringen och lindrandet av dess följder. Samma strategi kommer att tillämpas på fiskeområdet. EU bör dessutom stödja utformningen av internationellt överenskomna principer för ansvarsfulla investeringar i jordbruksmark. EU bör också uppmuntra regeringarna i partnerländerna, jordbrukarorganisationer och andra aktörer att träffa välgrundade val som garanterar utländska investeringars hållbarhet för att maximera de sociala, ekonomiska och miljörelaterade fördelarna för landet. Samarbetet mellan EU och Afrika kommer också att fortsätta när det gäller harmoniseringen av de fragmenterade ramarna på det sanitära och fytosanitära området. På samma sätt bör särskild uppmärksamhet ägnas åt att främja ett ansvarsfullt fiske och en ansvarsfull förvaltning av fisket, att införa åtgärder för att bekämpa olagligt, icke rapporterat och oreglerat fiske och sörja för att fiskeprodukterna är fullt spårbara.

- När det gäller hållbar energi och effektiv energianvändning tas det upp i den grönbok som läggs fram samtidigt som detta meddelande att EU och utvecklingsländerna och/eller de regionala grupperingarna bör agera samfällt inom ramen för befintliga partnerskap för att införa konkreta gemensamma program för att stegvis tillhandahålla hållbar energi för hela befolkningen. Sådana program förutsätter EU-finansiering med stor hävstångseffekt på områdena utveckling och klimatförändring, och EU och utvecklingsländerna, energiindustrin och EU:s finansiella institutioner skulle kunna medverka. Programmen kan syfta till att fastställa en tidsplan för gemensamma åtgärder och omfatta reformer som rör såväl investeringsskydd, beskattning som regionalt energisamarbete. De bör bygga på befintliga initiativ såsom energipartnerskapet mellan EU och Afrika och samarbetsprogrammet mellan Afrika och EU om förnybar energi.

4. SLUTSATS: ATT KONSOLIDERA PARTNERSKAPET MELLAN EU OCH AFRIKA

(21) Förändringstakten i Afrika är nu snabbare än någonsin. Vår gemensamma utmaning för nästa decennium kommer att vara att få fram ett verkligt partnerskap mellan EU och Afrika som inte grundar sig enbart på utvecklingssamarbete utan på bistånd som en katalysator för en socialt integrerande och hållbar tillväxt.

(22) I Lissabon enades EU och Afrika om att agera tillsammans utifrån gemensamma värderingar, en gemensam agenda och gemensamma mål. Båda parterna måste nu göra mer för att omsätta denna ambition i samordnade strategier, konkret samarbete och, där så är möjligt, i en gemensam hållning i FN-organen, i de internationella finansinstituten och vid större internationella förhandlingar. EU kommer i detta hänseende att engagera sig mer proaktivt i Afrika, och hoppas att Afrika kommer att utnyttja denna möjlighet i en konstruktiv anda av ömsesidighet.

(23) Båda parterna måste göra mer för att avhjälpa den rådande fragmenteringen i fråga om den politiska ramen och de finansiella instrumenten, för att öka effektiviteten och synligheten i samarbetet. Det behövs bättre synergieffekter mellan EU:s politik på olika områden för att principen om en konsekvent politik för utveckling ska kunna förverkligas. En högre grad av komplementaritet i EU-politiken gentemot Afrika söder om Sahara och Medelhavsregionen måste säkras. Det måste utredas hur man kan utöka samarbetet mellan befintliga EU-instrument och nationella instrument, genom anpassning av relevant politik och rättsliga och finansiella ramar (för närvarande Europeiska utvecklingsfonden, det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet och instrumentet för utvecklingssamarbete). Förvaltningen av vårt partnerskap och dess effektivitet måste stärkas, bland annat genom en utökad politisk och strategisk dialog, en effektiv genomförandestruktur, ett aktivt engagemang från viktiga berörda parters sida och ett tillhandahållande av tillräckliga resurser, t.ex. genom ett stegvis inrättande av ett panafrikanskt program för finansiellt stöd. Bättre intern samordning med medlemsstaterna och ett effektivare samarbete med de afrikanska partnerna och nya givare är av största vikt. Det behövs också bättre kommunikation för att öka medvetenheten hos allmänheten och de berörda parternas egenansvar när det gäller partnerskapet, och på så sätt förbättra kunskapen om och synen på de insatser som görs av båda världsdelarna.

(24) För att åstadkomma bättre resultat kommer nästa handlingsplan att prioritera åtgärder som kännetecknas av följande:

- De har en tydlig regional, kontinental eller global dimension, vilket är det mervärde som ligger i den gemensamma strategin.

- De har en tydligt mervärde, en tydlig inriktning och förenkling och ökar komplementariteten och konsekvensen i förhållande till befintliga initiativ och forum, är anpassade till afrikanska strategiska prioriteringar, organisationer och strukturer samt mekanismer på kontinental och regional nivå.

- De har ett påvisat stöd av en kritisk massa av behöriga aktörer på båda sidor, vilket inbegriper nödvändiga politiska, mänskliga och ekonomiska resurser.

(25) Under nästa toppmöte måste både Europa och Afrika utarbeta en realistisk vision för sitt samarbete under de kommande åren och införliva principen om en övergång från givarskap till partnerskap i nästa handlingsplan. I samarbete med Europeiska investeringsbanken och Afrikanska utvecklingsbanken måste parterna fastställa områden där projekt med stor genomslagskraft ska genomföras. De måste ta vara på situationer som gagnar båda parter genom att förena Afrikas och Europas politiska intressen och ekonomiska prioriteringar. Detta bör medföra enorma möjligheter för alla de 1,5 miljarder människor som bor i Europa och Afrika.

[1] Den gemensamma strategin EU–Afrika bygger på följande åtta tematiska partnerskap: Fred och säkerhet, demokratiskt styre och mänskliga rättigheter, handel, regional integration och infrastruktur, millennieutvecklingsmålen, energi, klimatförändring, migration, rörlighet och sysselsättning, vetenskap, informationssamhället och rymden.

[2] http://www.africa-eu-partnership.org/