[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 30.9.2010

KOM(2010) 513 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredjeländer under 2009 SEK(2010) 1117

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Bakgrund 3

2.1. Den globala finanskrisen och dess bestående effekter 3

2.2. Ny lagstiftningsmiljö 4

3. Översikt 4

3.1. Makroekonomiskt stöd 2009 4

3.2. Sammanfattning av de senaste insatserna i mottagarländerna 5

3.2.1. Västra Balkan 5

3.2.2. Länderna vid EU:s östra gräns 6

3.2.3. Medelhavsområdet 6

4. Utvärderingar 7

5. Förbättrad ekonomisk förvaltning i mottagarländerna: operationell utvärdering 8

6. Begäran om stöd och framtida förslag från kommissionen 10

INLEDNING

Denna rapport ger en allmän översikt över EU:s makroekonomiska stöd till tredjeländer under 2009. Den innehåller information om de senaste insatserna i västra Balkan, de nya oberoende staterna och Medelhavsländerna samt statistiska tabeller över de olika stödinsatser som genomförts sedan 2000.

Som svar på revisionsrättens särskilda rapport från mars 2002, som innehöll rekommendationer om förbättrad ekonomisk förvaltning i de länder som mottar makroekonomiskt stöd, har kommissionen sedan 2004 genomfört flera operationella utvärderingar av ekonomihanteringsprocesserna i mottagarländerna. Slutsatserna av dessa utvärderingar, som har genomförts med hjälp av en revisionsbyrå, beaktas fullt ut när de politiska villkoren för stödets genomförande fastställs.

Resultatet av kommissionens utvärderingar under 2009 ingår också i den här rapporten. Syftet med utvärderingarna, som måste göras i enlighet med budgetförordningen, är att bedöma effekterna av det makroekonomiska stödet på den ekonomiska stabiliseringsprocessen och strukturreformerna som genomförs i mottagarländerna. Framsteg på detta område avspeglar också hur väl de motsvarande ekonomisk-politiska villkor som är knutna till EU:s makroekonomiska stöd har uppfyllts.

Rapporten innehåller också information om nya förfrågningar om makroekonomiskt stöd och kommissionens tänkbara förslag samt en analys av hur hanteringen av ytterligare insatser när det gäller makroekonomiskt stöd kommer att förändras som en följd av antagandet av Lissabonfördraget.

Denna rapport läggs fram i enlighet med rådets beslut om markoekonomiskt stöd från gemenskapen eller exceptionellt finansiellt stöd till tredjeland, och följer upp de rapporter som har lagts fram under tidigare år. Parallellt offentliggörs en mer detaljerad rapport (arbetsdokument från kommissionens avdelningar SEK(2010)1117 med ekonomisk och finansiell information om mottagarländerna samt utförlig statistik om de insatser som gjorts sedan 1990.

Bakgrund

Den globala finanskrisen och dess bestående effekter

Den globala finanskrisen, som startade 2007 och intensifierades dramatiskt under andra halvåret 2008 och första halvåret 2009, utlöste den allvarligaste globala konjunkturnedgången sedan andra världskriget. Även om de första effekterna av krisen främst drabbade finanssektorn i utvecklade ekonomier, påverkades tillväxtekonomier och utvecklingsekonomier allvarligt. De sistnämnda påverkades av världshandelns sammanbrott, minskade penningförsändelser, ökad osäkerhet och förändrade kapitalflöden. Detta gjorde att betalningsbalanserna och de finansiella ställningarna försämrades i många tillväxtländer och utvecklingsländer. Riskpremier och lånekostnader ökade, samtidigt som deras växelkurser och valutareservpositioner generellt sett utsattes för tryck. Krisen har således fått djupgående konsekvenser för dessa länder, och beslutsfattarna står inför betydande svårigheter för att skapa ekonomisk stabilitet och fortsätta främja utvecklingen.

Till en början har politiken varit inriktad på stabilisering, tryggande av finansiell stabilitet och bekämpande av effekterna av krisens första skede. Stora politiska svårigheter väntar dock framöver, eftersom krisen tros få konsekvenser på längre sikt när de här länderna står inför en mer begränsad internationell miljö, framför allt när det gäller efterfrågan, riskvillighet och privata kapitalflöden från utvecklade ekonomier. Krisen har dessutom tydligt visat att det finns ett behov av strukturreformer för att skapa uthållig tillväxt och stabilisera den finansiella sektorn.

Mot den här bakgrunden är makroekonomiskt stöd, som kortsiktigt krishanteringsinstrument, särskilt lämpligt för att hjälpa länder att hantera stora betalningsbalans- och budgetunderskott som orsakats eller förvärrats av den globala krisen. Flera länder som har stått inför omfattande svårigheter, inte bara när det gäller att hantera krisen, utan också få ekonomierna på rätt spår mot uthållig tillväxt, har ansökt om makroekonomiskt stöd från EU.

Det makroekonomiska stödet kan ges i form av medel- eller långsiktiga lån eller bidrag (eller en lämplig kombination av båda). Stödet bygger på ett antal principer som bekräftas i rådets slutsatser av den 8 oktober 2002 där det understryks att detta stöd har en exceptionell karaktär, utgör ett komplement till stöd från internationella finansinstitut och är förbundet med villkor. EU:s makroekonomiska stöd kompletterar den finansiering som Internationella valutafonden och Världsbanken erbjuder för finansiering av lämpliga anpassningar eller reformprogram. Sedan år 2000 har makroekonomiskt stöd uteslutande getts till västra Balkan och länderna vid EU:s östra gräns. Det enda undantaget var 2007 då rådet antog ett beslut om ett stödprogram för Libanon.

Ny lagstiftningsmiljö

Den 1 december 2009 trädde Lissabonfördraget i kraft och förändrade den rättsliga grunden för det makroekonomiska stödet. Fördraget innehåller särskilt två artiklar som rör makroekonomiskt stöd.

I artikel 212 slås fast att beslut om makroekonomiskt stöd ska fattas i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (medbeslutande som beskrivs i artikel 294) av Europaparlamentet och rådet på förslag från kommissionen.

I artikel 213 anges att vid brådskande finansiellt stöd, motiverat av den ekonomiska eller politiska situationen i mottagarlandet, ska rådet på förslag av kommissionen anta de beslut som krävs med kvalificerad majoritet. Denna rättsliga grund får endast användas i exceptionella fall.

För att effektivisera beslutsprocessen för makroekonomiskt stöd och göra den mer flexibel, och för att förtydliga principerna och kriterierna för den här typen av verksamhet, utarbetar kommissionen en ramförordning som avser den här delen av Lissabonfördraget. Detta bör ge en tydligare rättslig grund för stödet, samtidigt som kommissionen får utökade genomförandebefogenheter. Genom denna förordning ska makroekonomiskt stöd kunna ges mer skyndsamt och således bli mer effektivt jämfört med nuvarande förfaranden, där lagstiftningsbeslut måste antas från fall till fall. Kommissionen avser att lämna ett förslag till Europaparlamentet och rådet i slutet av 2010 eller början av 2011.

Översikt

Makroekonomiskt stöd 2009

Under 2009 beslutades om fyra nya insatser. Den 30 november beslutade rådet att ge makroekonomiskt stöd till följande länder:

- Georgien (rådets beslut 2009/889/EG) – upp till 46 miljoner euro i bidrag.

- Armenien (rådets beslut 2009/890/EG) – upp till 35 miljoner euro i bidrag och 65 miljoner euro i lån.

- Bosnien och Hercegovina (rådets beslut 2009/891/EG) – upp till 100 miljoner euro i lån.

- Serbien (rådets beslut 2009/892/EG) – upp till 200 miljoner euro i lån.

En andra utbetalning gjordes till Libanon i form av ett lån på 25 miljoner i juni 2009 som en del av det makroekonomiska stöd som rådet godkände för landet i december 2007. Den första delen (23 miljoner euro i bidrag) av det stöd till Georgien som rådet godkände i november 2009 betalades ut i december 2009 (15,3 miljoner euro) och januari 2010 (7,7 miljoner euro).

Sammanfattning av de senaste insatserna i mottagarländerna

Västra Balkan

Bosnien och Hercegovina

Den 30 november 2009 antog Europeiska unionens råd ett beslut om makroekonomiskt stöd till Bosnien och Hercegovina i form av en lånefacilitet på upp till 100 miljoner euro (rådets beslut 2009/891/EG). Syftet med stödet är att hjälpa myndigheterna att klara resterande externa finansiella och budgetrelaterade behov till följd av den kraftiga ekonomiska nedgång som drabbat landet. Stödet kompletterar Internationella valutafondens och Världsbankens program. Utbetalningarna är tänka att ske i två omgångar, under tredje och fjärde kvartalet 2010, under förutsättning att åtföljande krav uppfylls på ett tillfredsställande sätt.

Kosovo

Det exceptionella ekonomiska stödet till Kosovo som rådet godkände i november 2006, i form av 50 miljoner euro i budgetstöd, skulle förfalla i december 2009. I enlighet med en bestämmelse i rådets beslut 2006/880/EG har kommissionen emellertid förlängt det och gjort det tillgängligt ytterligare ett år, fram till den 11 december 2010. Villkoren i samförståndsavtalet som undertecknades av myndigheterna i december 2007 har ännu inte uppfyllts helt. Framför allt är det ett väsentligt krav som hittills inte har uppfyllts, nämligen det att komma överens med Internationella valutafonden om ett ekonomiskt program. Resultatet blev att det i likhet med tidigare år inte var möjligt att betala ut stödet under 2009.

Montenegro

Ett separat låneavtal undertecknades med Montenegro 2009 och trädde i kraft den 4 februari 2010. I och med detta genomförs rådets beslut 2008/784/EG, enligt vilket en del av åtagandena från de långfristiga lånen[1] som EU har beviljat Statsförbundet Serbien och Montenegro (tidigare Förbundsrepubliken Jugoslavien) anslogs till Montenegro. Samma beslut minskade Serbiens skuld i motsvarande grad beträffande dessa lån från EU[2]. Beslutet att separera EU:s krav på Montenegro från de på Serbien var en följd av Montenegros självständighet i juni 2006 och av ett avtal som träffades mellan Serbien och Montenegro i juli 2006 om att fördela skulder till utlandet mellan de två separata staterna. Det skapade inte några nya skyldigheter för EU och hade inga budgetkonsekvenser.

Serbien

Den 30 november 2009 antog Europeiska unionens råd ett beslut om makroekonomiskt stöd till Serbien i form av en lånefacilitet på upp till 200 miljoner euro (rådets beslut 2009/892/EG). Syftet med stödet är att hjälpa myndigheterna att klara resterande externa finansiella och budgetrelaterade behov i landet till följd av den globala krisen. Stödet kompletterar Internationella valutafondens och Världsbankens program. Stödet betalas ut 2010 under förutsättning att åtföljande krav har uppfyllts på ett tillfredsställande sätt. Utbetalningarna är tänkta att ske i två omgångar, under tredje och fjärde kvartalet 2010. I enlighet med vad som nämns ovan minskades Serbiens åtaganden som härrörde från det tidigare makroekonomiska stödet till före detta Förbundsrepubliken Jugoslavien genom att en del fördelades till Montenegro i enlighet med rådets beslut 2008/784/EG.

Länderna vid EU:s östra gräns

Armenien

Den globala ekonomiska nedgången, och framför allt den ryska ekonomins snabba förfall, har haft en kraftig inverkan på ekonomin i Armenien, vilken krympte med 15 % under 2009. Genom rådets beslut av den 30 november 2009 fick landet därför makroekonomiskt stöd i form av ett bidrag på 35 miljoner euro och ett lån på 65 miljoner euro. EU:s makroekonomiska stöd kompletterar stöd från andra givare och är avsett att hjälpa till att täcka Armeniens finansieringsbehov under 2010–2011. Villkoren för att det makroekonomiska stödet ska betalas ut kompletterar villkoren i Internationella valutafondens program och innebär bland annat att programmet genomförs på ett tillfredsställande sätt samt att reformer genomförs av hanteringen av de offentliga finanserna, skuldhantering, upphandlingspolitik och tullpolitik.

Georgien

Rådets beslut av den 30 november 2009 innehöll beslut om makroekonomiskt stöd till Georgien i form av ett bidrag på 46 miljoner euro. Stödet ingick i ett internationellt paket på 4,5 miljarder US-dollar, till vilket EU lovade upp till 500 miljoner euro (däribland i form av makroekonomiskt stöd) för att stödja Georgiens ekonomiska återhämtning efter den väpnade konflikten med Ryssland i augusti 2008. Detta makroekonomiska stöd kompletterade det stand-by-avtal som Georgiens regering tecknat med Internationella valutafonden för att hjälpa landet igenom den globala krisen. Det makroekonomiska stödet bidrog till att täcka Georgiens externa finansieringsbehov under 2009–2010. Kommissionen gjorde den första utbetalningen på 23 miljoner euro i december 2009 och januari 2010. Det krav som åtföljer det makroekonomiska stödet, vilket ligger i linje med kravet i Internationella valutafondens program, har två viktiga inslag. Internationella valutafondens stand-by-program måste ligga kvar och tillfredsställande framsteg måste göras med reformerna av förvaltningen av de offentliga finanserna.

Medelhavsområdet

Libanon

I början av juni 2009 betalade kommissionen ut den första delen av 2007 års markoekonomiska stödprogram – ett lån på 25 miljoner euro. I december 2009 förlängde kommissionen tillgänglighetstiden för stödprogrammets andra del, som nu löper ut den 21 december 2010. Utbetalningen av den andra delen görs under förutsättning att kraven i det samförståndsavtal som har tecknats med de nationella myndigheterna uppfylls.

Genomförandet av reformen som anges i Paris III-programmet stoppades till följd av intern politisk splittring och det förlamade lagstiftningsarbetet fram till parlamentsvalet i juni 2009 och under de efterföljande långdragna förhandlingarna om bildandet av en ny regering. Under rapportperioden gjordes därför få framsteg med att genomföra krav som måste uppfyllas innan det makroekonomiska stödet kan betalas ut.

Utvärderingar

I enlighet med budgetförordningen har kommissionen genomfört en rad utvärderingsprogram för att bedöma effekterna av det makroekonomiska stödet i varje mottagarland. Analyserna utförs av externa konsulter som valts ut genom ett öppet upphandlingsförfarande under övervakning av en styrkommitté bestående av tjänstemän från olika avdelningar inom kommissionen, till exempel EuropeAid och GD Yttre förbindelser. Sedan 2004 har sammanlagt tio utvärderingar genomförts. De senaste två utvärderingarna, av Georgien respektive Moldavien, slutfördes under 2009.

Utvärderingarna sker enligt en metod som beskriver de mål som det makroekonomiska stödet ska försöka nå, identifierar dess övergripande makroekonomiska och strukturella effekter samt jämför resultatet med ett alternativt scenario utan det aktuella makroekonomiska stödet. Utifrån utvärderingen dras de huvudsakliga slutsatserna och rekommendationerna. Bedömarna grundar sitt arbete på ett antal olika metoder, däribland analys av dokument, insamling av relevant statistik, intervjuer med centrala tjänstemän och makroekonomisk analys.

Georgien

Vid utvärderingen bedömdes Europeiska kommissionens makroekonomiska stöd på upp till 33,5 miljoner euro i bidrag till Georgien under perioden 2006–2008. Syftet med stödet var att ” stötta de ekonomiska reformerna och hjälpa landet att förbättra skuldnivåns hållbarhet”. Stödet betalades ut i tre delar, vilka var kopplade till krav på reformer av förvaltningen av de offentliga finanserna. De första två delarna (på 11 miljoner euro vardera) betalades ut i augusti och december 2006. Samtidigt minskade Georgien sin utestående skuld till gemenskapen med 13 och 15 miljoner euro. Den tredje delen betalades inte ut på grund av att kravet som avsåg en lag om kontrollkammaren inte uppfylldes.

Det makroekonomiska stödets nettoeffekt på Georgiens skuldstock, i procent av BNP, bedöms vara liten men positiv. Avseende reformen av förvaltningen av de offentliga finanserna var effekten betydande, även om den var mindre än väntat. De åtgärder som genomfördes med hjälp av stödet bidrog till att stärka de interna revisions- och kontrollfunktionerna och anta en lag om kontrollkammaren, även om förändringarna skedde sakta på det här området. Även processen för upprättande av budgeten har förbättrats tack vare ett nytt politikbaserat budgetarbete. Arbetet med att förbättra budgetgenomförandet inriktas nu på att införa internationella redovisningsprinciper. Utvärderarna anser att utan det makroekonomiska stödet skulle dessa reformer inte ha ägt rum eller troligen ha tagit längre tid.

Moldavien

EU:s makroekonomiska stöd till Moldavien under perioden september 2007 till december 2008 har bedömts. 45 miljoner euro i bidrag betalades ut i tre omgångar. Syftet var att stödja Moldaviens betalningsbalans och främja genomförandet av landets ekonomiska anpassnings- och reformprogram. Den första delen, på 20 miljoner euro, betalades ut i september 2007, den andra delen på 10 miljoner euro betalades ut i augusti 2008 samt den tredje och sista i december 2008.

Utvärderingen visade att det makroekonomiska stödet hade hjälpt landet att förbättra sin ekonomiska situation och hantera effekterna av den torka som drabbade jordbruksproduktionen i Moldavien (det makroekonomiska stödet visade sig ha ökat den ackumulerade ekonomiska tillväxten med cirka 0,6 procent) samt att det delvis hade bidragit till att lösa svårigheterna med landets betalningsbalans. Landets makroekonomiska och finansiella situation förvärrades dock senare på grund av effekterna av den globala krisen.

EU:s makroekonomiska stöd bidrog till att lindra Moldaviens finansiella svårigheter och underlättade landets anpassningsarbete på kort sikt, men effekterna på medellång och lång sikt ansågs mer begränsade.

Metautvärdering

Under 2008 beslutade kommissionen att genomföra en ”metautvärdering” för att bedöma det makroekonomiska stödets övergripande effekter i mottagarländerna. En konsult utsågs särskilt för detta arbete. Undersökningen var i huvudsak en sammanfattning av metoden och resultatet av de sju utvärderingar av det makroekonomiska stödet som genomfördes under perioden 2004–2008.

Resultatet av metautvärderingen var att det makroekonomiska stödet, på kort till medellång sikt, tycktes ha haft en positiv, men inte likartad, effekt på genomförandet av strukturreformer i mottagarländerna. Det makroekonomiska stödet har bidragit till strukturreformernas framgång genom att länderna har fått extra intäkter. Detta har bidragit till att spara resurser till sociala utgifter genom att sänka kostnaden för betalning av utlandsskulden. Strukturreformerna kan dock ta mycket lång tid att genomföra, och det makroekonomiska stödet, som är ett kortsiktigt instrument och krisinstrument, kan endast användas för att få stora effekter på påskyndandet av reformprocessen i ett kortare perspektiv.

Det makroekonomiska stödets effekt på den externa hållbarheten på lång sikt i mottagarländerna bedömdes vara positiv, men liten och indirekt. De strukturreformer som har initierats genom det makroekonomiska stödet har generellt sett bidragit till att förbättra tillväxtkapaciteten.

Den globala finanskrisen har tydliggjort att det fanns ett verkligt behov av kortsiktiga finansiella krisinstrument i mottagarländerna, till skillnad från traditionella och mer långsiktiga budgetinstrument som de internationella finansinstituten tillhandahåller. Det är därför troligt att dessa länder skulle ha drabbats hårdare av effekterna av den rådande finanskrisen utan det makroekonomiska stödet.

Enligt metautvärderingen var de viktigaste förbättringar som det makroekonomiska stödet har lett till, de reformer som avser förvaltningen av de offentliga finanserna.

En annan viktig slutsats av utvärderingen är att det behövs en ramförordning för det makroekonomiska stödet, för att få en tydlig och stabil rättslig grund samtidigt som beslutsprocessen effektiviseras.

Förbättrad ekonomisk förvaltning i mottagarländerna: operationell utvärdering

Enligt budgetförordningen, som avser EU:s budget, måste kommissionen genomföra inspektioner innan den betalar ut pengar till mottagarländer. Som komplement till förvaltningsinformation som ofta finns i rapporter som de internationella finansinstituten redan har publicerat, till exempel studier från PEFA (Public Expenditure and Financial Accountability)[3], ROSC (Reports on the Observance of Standards and Codes)[4] och CFAA (Country Financial Accountability Assessments)[5], genomför kommissionen operationella utvärderingar.

Syftet med operationella utvärderingar är att med rimlig säkerhet fastställa hur de administrativa förfarandena och ekonomihanteringsprocessen fungerar i mottagarländerna innan EU-medel betalas ut. Konsulter från internationella revisionsbyråer hjälper kommissionens tjänstemän att göra dessa utvärderingar. Operationella utvärderingar kan betraktas som ett av kommissionens revisionssystem och de viktigaste resultaten sprids till generaldirektoraten.

Innan den första delen av ett makroekonomiskt stöd betalas ut görs en operationell utvärdering för varje land. Ett förslag till arbetsprogram utarbetas i samarbete mellan kommissionens tjänstemän och konsulterna, med hänsyn till varje lands särdrag. Under uppdragsresor på plats inriktas utredningarna på centralbankens organisation och mer specifikt på hur de konton dit EU-medlen utbetalas hanteras. Även finansministeriernas befintliga rutiner beskrivs och bedöms inom områden som budgetprocesser samt hur finansministeriet och redovisningsavdelningarna, internrevisionen samt personal- och IT-avdelningarna fungerar. I varje fall uppmärksammas särskilt hur de externa revisionsinstituten arbetar, deras oberoende, arbetsprogram och hur verkningsfulla kontrollerna är. I de senaste operationella bedömningarna har även analyser gjorts av befintliga rutiner hos upphandlande organ. Slutsatserna från de operationella utvärderingarna kommuniceras till de nationella myndigheterna som har möjlighet att kommentera analysen och rekommendationerna i rapporterna.

Uppföljande inspektioner genomförs vanligtvis innan den andra eller tredje delen av stödet betalas ut för att bedöma de förbättringar som har genomförts av de nationella förvaltningarna efter det första besöket.

Mellan 2004 och slutet av 2009 genomfördes nio operationella utvärderingar i länder som får makroekonomiskt stöd och uppföljande besök har gjorts i de flesta av dessa länder. Konsulternas åsikt i samtliga fall var att ”det finns effektiva ramar för en sund finansförvaltning”.

De påpekade dock i sina bedömningar att förbättringar behövdes på olika nivåer i de nationella förvaltningarna.

De allvarligaste svagheterna i finansministerierna rörde vanligtvis internrevisionens kapacitet som generellt sett måste stärkas genom rekrytering av rutinerade revisorer och genom att deras oberoende ställning erkänns formellt. I vissa fall måste nuvarande budgetprocess förbättras genom att införa en verklig dialog, däribland om de finansiella behoven, med fackministerier. Många avdelningar med ansvar för makroekonomiska prognoser klarar dessutom inte heller att utföra sina uppgifter korrekt.

Externa revisionsinstitut måste garanteras såväl politiskt som finansiellt oberoende och deras rapporter måste granskas av de nationella parlamenten före den årliga omröstningen om ansvarsfrihet.

De befintliga upphandlingsrutinerna i länder som får makroekonomiskt stöd måste generellt sett stärkas så att de följer det allmänna upphandlingsavtalet som tagits fram av Världshandelsorganisationen.

I syfte att förbättra bristerna i hanteringen av de offentliga finanserna i mottagarländerna har rekommendationer lämnats till de nationella myndigheterna. En del av dessa rekommendationer anses vara åtgärder som måste vidtas innan utbetalningar kan göras. Det gällde till exempel en förstärkning av finansministeriernas avdelningar för internkontroll.

De operationella utvärderingarna har skapat möjlighet till en öppen dialog mellan Europeiska kommissionen och de nationella myndigheterna. De har också gjort att kommissionens personal har kunnat erbjuda kunskap och stöd inom förvaltning av offentliga finanser, framför allt i fråga om offentlig internkontroll och extern revision. De rekommendationer och råd som EU:s representanter har gett har hjälpt de nationella myndigheterna och tjänstemännen att genomföra välbehövda förändringar på olika nivåer i de lokala förvaltningarna. Fem år efter det att de operationella utvärderingarna har inletts har kommissionen, trots vissa förseningar i genomförandet av de begärda ändringarna, kunnat konstatera faktiska förbättringar på alla nivåer av de offentliga finanserna i mottagarländerna. De reformer av förvaltningen av de offentliga finanserna som rekommenderas i de operationella utvärderingarna har i en del fall fått stöd från EU i form av tekniskt stöd finansierat av gemenskapens samarbetsinstrument.

De viktigaste slutsatserna i de olika operationella utvärderingarna rapporteras i det arbetsdokument som offentliggörs parallellt med föreliggande rapport.

Begäran om stöd och framtida förslag från kommissionen

I finanskrisens kölvatten ansökte flera grannländer om makroekonomiskt stöd för att minska trycket på valutareserverna och bidra till ekonomisk stabilitet och reformer. I november 2009 antog rådet beslut om makroekonomiskt stöd till Armenien (100 miljoner euro), Georgien (46 miljoner euro), Serbien (200 miljoner euro) samt Bosnien och Hercegovina (100 miljoner euro). I oktober 2009 antog kommissionen dessutom ett förslag om makroekonomiskt stöd på 500 miljoner euro till Ukraina (som ska läggas till de 110 miljoner euro som fortfarande finns tillgängliga efter 2002 års beslut) och den 9 juni 2010 antog kommissionen ett förslag om makroekonomiskt stöd till Moldavien på 90 miljoner euro. Förslaget för Ukraina antogs av rådet den 29 juni 2010 och undertecknades av parlamentet den 7 juli 2010.

Även andra grannländer (Georgien och Vitryssland) samt andra tredjeländer (Island, Kirgizistan och Tadzjikistan) har ansökt om makroekonomiskt stöd från EU. Georgiens begäran gäller den andra delen av det villkorade löfte som EU gav vid den internationella givarkonferensen som anordnades för detta land i oktober 2008. Kommissionen handlägger fortfarande dessa ansökningar och kan lämna förslag under 2010. Med tanke på den här plötsliga ökningen av den makroekonomiska stödverksamheten kan de betydande nedskärningar som rådet har föreslagit i budgetförslagen för 2010 och 2011 mycket väl orsaka problem med att genomföra instrumentet framöver.

[pic]

[pic][pic]

[pic]

[pic][pic]

[1] Lånen godkändes genom rådets beslut 2001/549/EG och 2002/882/EG.

[2] EUT L 269, 10.10.2008, s. 8.

[3] Diagnostikverktyget PEFA, som har utvecklats av Världsbanken i samarbete med kommissionen och bilaterala givare, används för att upprätta baslinjer för att mäta huruvida länderna gör framsteg med sitt system för förvaltning av offentliga finanser.

[4] ROSC sammanfattar i vilken grad länderna följer vissa internationellt erkända standarder och koder, till exempel inom revision, bekämpning av penningtvätt, banktillsyn, finanspolitisk öppenhet, tillsyn över försäkringsföretag, betalningssystem och reglering av värdepappersmarknaderna. De används för att hjälpa till att skärpa institutionernas politiska diskussioner med nationella myndigheter och inom den privata sektorn.

[5] Syftet med CFAA är att bedöma landets ramverk på redovisnings- och revisionsområdet i fråga om dess förenlighet med internationella standarder och landets egna behov. CFAA-rapporter innehåller också en handlingsplan med det tekniska stöd och de reformer som behövs för att stärka det befintliga rättsliga ramverket och ramverket på redovisnings- och revisionsområdet.