SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 3.12.2008 
SEK(2008) 2909 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
som åtföljer   
 
förslaget till 
  
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 
 
om upphävande av åtta direktiv om metrologi 
 
Sammanfattning av konsekvensbedömningen 
  
{COM(2008) 801 final} 
 
{SEC(2008)2910} 
 
{SEC(2008)2968} 
SV 2   SV Denna konsekvensbedömning rör upphävandet av åtta  direktiv enligt ”den gamla metoden” 
om metrologi och den eventuella utvidgni ngen av tillämpningsområdet för direktiv 
2004/22/EG om mätinstrument. Förslaget i ngår i kommissionens lagstiftnings- och 
arbetsprogram för 2008 (ENTR/015).  
Det rör åtta direktiv om metrol ogi inom följande sex områden:  
– Kallvattenmätare för vatten som inte  är rent (direktiv 75/33/EEG).  
– Alkoholmätare och alkoholtabeller (d irektiven 75/765/EEG och 75/766/EEG).  
– Handelsvikter och precisionsvikter (direktiven 71/317/EEG  och 74/148/EEG).  
– Manometrar för bestämning av lufttrycke t i fordonsdäck (dir ektiv 86/217/EEG).  
– Hektolitervikt av säd (direktiv 71/347/EEG).  – Kalibrering av tankvolym på fartyg (direktiv 71/349/EEG). 
Alla dessa direktiv utom ett är fakultativa. De instrument som behandlas i varje direktiv måste 
godtas av medlemsstaterna, vilket var lämpligt på 1970-talet, när det fanns handelshinder till 
följd av olika föreskrifter i medlemsstaterna. Parallellt med direktiven  kan medlemsstaterna 
behålla sina nationella lagar me d tekniska specifikationer.  
Enligt villkoren i WTO-avtalet om tekniska hand elshinder från 1995 är de medlemsstater som 
väljer att reglera skyldiga att ba sera sina lagar på internationella standarder. De nationella 
lagarna bygger därför på internationella stan darder, som ofta även har genomförts till 
europeiska standarder. Dessutom förbjuder EG-dom stolens rättspraxis enligt målet ”Cassis de 
Dijon” oproportionerliga natione lla krav och föreskriver ömse sidigt erkännande av produkter 
som lagligen saluförs i andra medlemsstater . Vidare ger Welmec-överenskommelsen om 
typgodkännanden sedan 1993 en ram för mellanstat ligt samarbete när det gäller ömsesidigt 
erkännande av bedömningar av överensstämme lse, särskilt för icke-harmoniserade 
mätinstrument som bygger på internationella  standarder. 
I enlighet med kommissionens förenklingsarbete  (KOM(2005) 535) är det allmänna målet att 
förenkla gemenskapens regelverk genom att upphäva  föråldrade rättsakter som i praktiken har 
föga eller ingen verkan och därf ör har blivit irrelevanta. Det särskilda målet är att förenkla 
gemenskapens regelverk inom de områden som de åtta direktiven enligt ”den gamla metoden” 
om metrologi omfattar, samtidigt som ma n upprätthåller den fria rörligheten för 
mätinstrument på den inre marknaden och inte hindrar den tekniska utvecklingen.  
I dokumentet över de viktigaste frågorna för de t offentliga samrådet lade kommissionen fram 
tre alternativ. 
Alternativ 1: Direktiven enligt ”den gamla metoden” gäller parallell t med nationella regler 
(den nuvarande situationen). Utan  nya EU-åtgärder skulle de ga mla direktiven fortsätta att 
gälla tills den tekniska utvecklingen fullständ igt gått om de tekniska specifikationerna. 
Förmodligen kommer marknaden att fortsätta at t utvecklas snabbt, så att det kommer att 
finnas tekniskt mer avancerade produkter som inte  längre omfattas av de gamla direktiven. 
Alternativ 2 består i att upphäva direktiven enligt den gamla metoden utan att ändra direktiv 
2004/22/EG om mätinstrument. De nationella reglerna kan fortsä tta att gälla. Enligt detta 
alternativ skulle den fria rörl igheten för mätinstrument på den inre marknaden implicit bygga 
på principen om ömsesidigt erkännande och överg ripande lagstiftning som säkerställer att den 
fungerar som den ska. Den befintliga Welmec-överenskommelsen om typgodkännanden ger en ram för ömsesidigt erkännande av natione lla bedömningar av överensstämmelse. Enligt 
villkoren i WTO-avtalet om tekniska handelshinder skulle medlemsstaterna behöva basera sina lagar på internationella standarder. Altern ativt skulle medlemsstaterna i stället för att 
utfärda nationella föreskrifter kunna förlita sig på frivillig tilläm pning av europeiska 
SV 3   SV standarder. Kommissionen skulle  vid behov kunna ge de europeis ka standardiseringsorganen i 
uppdrag att uppdatera och utarbe ta sådana standarder.  
Alternativ 3 består i att lägga till nya bilagor för varje instru ment till direktiv 2004/22/EG om 
mätinstrument och upphäva direktiven. Detta alte rnativ tillåter inte nationella regler, men 
medlemsstaterna förblir fria att välja de uppgift er för vilka de vill föreskriva lagstadgad 
metrologisk kontroll. För dessa uppgi fter får de endast tillåta a tt instrument som konstaterats 
överensstämma med de grundläggande kraven i direktivet används inom landet. Enligt den 
nya metoden för harmonisering föreskrivs gr undläggande krav och tillåts alla tekniska 
specifikationer som uppfyller dess a krav. Det bör noteras att ar tikel 2 i direk tiv 2004/22/EG 
om mätinstrument tillåter medlemsstaterna att av stå från att kräva att instrument som används 
i deras land ska uppfylla kraven i direktivet, me n de får i så fall inte föreskriva alternativa 
nationella regler, vilket medför att det inte fi nns några regler alls. 
Det offentliga samrådet och en extern unde rsökning visar på att de t inte finns några 
handelshinder inom de sex områden som de åtta direktiven enligt den gamla metoden 
omfattar. Det är också tydligt att direktiven används allt mindre och i sin helhet täcks av 
internationella standarder. Den nuvarande situa tionen (alternativ 1) har inte hindrat den 
tekniska utvecklingen, och där det finns nationell tilläggslagstiftning tycks denna fullt ut beakta ömsesidigt erkännande och internationella standarder. 
Alternativen är de två möjliga resultaten av förenklingsmålet: upphävande (alternativ 2) eller 
omarbetning av regelverket (alternativ 3). Me d båda skulle man uppnå förenklingsmålet, och 
därför används andra kriterie r för att jämföra dem. Det verkar som att eftersom inga 
handelshinder eller andra tränga nde politiska behov ha r rapporterats, är den enda fråga som 
särskiljer alternativen en hög skyddsnivå i förh ållande till förvaltnings kostnaderna. En hög 
skyddsnivå säkerställs antingen genom nationell lagstiftning som bygger på internationella 
standarder (alternativen 1 och 2) eller genom ha rmonisering (alternativ 3). Om det inte finns 
någon nationell lagstiftning (alter nativen 1 och 2) eller om me dlemsstaterna väljer att inte 
kräva harmoniserade instrument (alternativ 3)  finns det däremot inget garanterat skydd och 
inga förvaltningskostnader uppstår.  
De sammanlagda kostnaderna är av samma  storleksordning oavsett alternativ, dvs. 
skyddsfördelarna med nationell lagstiftning medför  låga till medelhöga förvaltningskostnader 
som motsvarar dem för harmonisering. Om de t inte finns några la gar finns det inga 
skyddsfördelar och inga förvaltningskostnader uppstår. 
På grundval av konsekvensbedömningen utmärker si g inget alternativ. Efte rsom det inte finns 
några handelshinder, ger harmonisering enligt alte rnativ 3 inga fördelar som inte kan uppnås 
antingen av marknaden om föreskrifter saknas eller genom nationella föreskrifter som bygger 
på internationella standarder och som fullt ut beaktar principen om ömsesidigt erkännande. Dessutom har flera medlemsstater uppgett att de  kan komma att välja bort harmonisering om 
tillämpningsområdet för direktiv 2004/22/EG om  mätinstrument skulle utvidgas, vilket i 
praktiken skulle äventyra själva  syftet med harmoniseringen.  
Av förenklings- och subsidiaritetsskäl kan alternativ 2 med upphävande utan utvidgning av 
tillämpningsområdet för direktiv 2004/22/EG om mätinstrument därför anses vara det 
lämpligaste alternativet.  
Denna rapport är endast bindande för de av  kommissionens avdelningar som medverkat i 
utarbetandet och avgör inte den slutliga formen  på de eventuella beslut som kommissionen 
kommer att fatta.