EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 18.07.1996 
KOM(96) 308 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
STRATEGI FÖR ENERGISAMARBETE MELLAN 
EUROPA OCH ASIEN 

Innehåll 
SAMMANFATTNING 
INLEDNING 
DEL I: BAKGRUND 
1. ENERGISEKTORN I ASIEN, FRAMTIDA UTMANINGAR OCH HÖGT SPEL 
FÖR EUROPA 
1.1 Stora skillnader i socioekonomiska villkor 
1.2 Hög tillväxttakt 
1.3 Ny energikris 
1.4 Kravet på engagemang från den privata sektorn 
1.5 Betydande miljöeffekter 
1.6 Reformer inom energisektorn 
1.7 Viktiga följder för Europa 
2. BEFINTLIGA RAMAR FÖR ENERGISAMARBETET 
2.1 Europeiska gemenskapen 
2.2 Medlemsstaterna 
2.3 Andra organ som tillskjuter kapital 
DEL H STRATEGI 
3. NT STRATEGI FÖR ENERGISAMARBETE MED ASIEN 
3.1 De tre målen 
3.2 Gemenskapsramarna 
3.3 Globalt ingripande 
3.4 En särskild taktik 
4. URVALSKRITERIER FÖR GEMENSKAPSÅTGÄRDER INOM 
ENERGISAMARBETET 
4.1 Gemensamt intresse och partnerskap 
4.2 Subsidiaritet i fråga om medlemsstaternas åtgärder 
4.3 Samarbete med andra multilaterala organ som tillskjuter kapital 
4.4 Varaktighet 
5. PRIORITERINGAR FÖR SAMARBETE INOM ENERGISEKTORN 
5.1 Prioritetsområden 
5.2 Andra sektorer 
6. GENOMFÖRANDE 
6.1 Att skapa en dialog 
6.2 Målinriktade åtgärder 
6.2.1 Ökad kännedom 
6.2.2 Anpassning av institutionella ramar 
6.2.3 Stöd till europeiska energibolag och energiaktörer 
6.3 Tilldelning av tillräckliga resurser för att kunna möta utmaningarna 
SLUTSATS 
SAMMANFATTNING 
På grund av den demografiska och ekonomiska tillväxten i Aaien kan efterfrågan pa 
energi komma att fördubblas från och med nu fram till år 2005. Denna tillväxt kommer 
att få återverkningar för Europa inom tre områden; tryggad energiförsörjning (år 2005 
kommer Europa till 55 % att vara beroende av omvärlden för sina behov och år 2015 till 
75 %), den europeiska energiindustrin (Asien utgör redan halva världsmarknaden) och 
den globala miljön (skyddsåtgärder som genomförs i Europa kommer endast att få 
begränsad verkan om inte åtgärder samtidigt vidtas i Asien). 
När det gäller relationerna mellan Europa och Asien bör därför särskild 
uppmärksamhet ägnas åt energisektorn och det är därför värt att utarbeta en strategi 
för samarbete inom detta område. Denna nya strategi är desto mer nödvändig eftersom 
de samarbetsåtgärder som gemenskapen, medlemsstaterna och andra som tillskjuter 
kapital genomför för närvarande visserligen ger goda resultat men endast delvis löser 
de utmaningar som sektorn har att möta i Asien. 
Inom ramen för den nya strategin för Asien å ena sidan och de aktuella övervägandena 
inom den europeiska energipolitiken å den andra måste tre mål beaktas vad gäller 
energisamarbete mellan Europa och Asien: stärkande av en tryggad energiförsörjning i 
Asien och Europa, deltagande på energimarknaderna i Asien och skydd av den globala 
miljön. 
Mer konkret innebär detta att gemenskapssamarbetet kommer att syfta till att inrätta 
en dialog inom området energipolitik och att mobilisera den privata sektorn (på vilken 
det ställs krav att den skall spela en allt viktigare roll på grund av de stora belopp det 
gäller) samtidigt som det ser till det långsiktiga offentliga behovet genom att ta hänsyn 
till de sociala och miljömässiga aspekterna av energiutvecklingen. Dessa åtgärder 
kommer på en och samma gång att inverka på energitillförseln genom att lokala 
resurser utvecklas optimalt och även på efterfrågan, genom styrning av förbrukningen. 
Gemenskapsåtgärderna kommer att väljas ut enligt kriterierna ömsesidig nytta, 
subsidiaritetsprincipen (med hänsyn till medlemsstaternas åtgärder), samverkans­
effekter med andra internationella aktörer soin tillskjuter kapital samt med hänsyn till 
bärkraft. 
Med beaktande av dessa punkter kommer man att prioritera el-, naturgas- och 
kolsektorerna, effektiv energianvändning och energitillförseln till landsbygden, särskilt 
genom användning av nya eller förnybara energikällor. 
För att genomföra denna strategi krävs det först och främst att det skapas en 
fortlöpande dialog om energipolitik med de asiatiska myndigheterna. Beroende på 
särskilda demografiska faktorer och valda sektorprioriteringar kan gemenskapen 
gradvis ingripa på flera olika nivåer: Information om europeiska lösningar, anpassning 
av de institutionella ramarna och även stöd till företag och energiaktörer. Till detta 
ändamål bör de gemenskapsinstrument som redan inrättats befastas och de befintliga 
resurserna ges en samlad inriktning. 
INLEDNING 
På grund av Asiens ekonomiska och politiska betydelse har Europeiska unionen, vid 
Europeiska rådets möte i Essen den 8-10 december 1994, bekräftat sin avsikt att 
stärka samarbetet och dialogen med länderna och organisationerna i regionen. Rådet 
uppmanade kommissionen att lämna förslag till konkreta initiativ i detta syfte inom 
ramen för den nya Asienstrategin. 
Förutom detta betonas i vitboken "Energipolitik för Europeiska unionen", som 
kommissionen lade fram i december 1995, vikten av att utveckla internationella 
förbindelser inom energiområdet, och utarbetandet av en strategi för den asiatiska 
energisektorn rekommenderas. 
Denna strategi, som är föremål för detta meddelande, läggs fram inom ramen för de 
politiska valmöjligheter som redan finns både på geografisk nivå och sektornivå. I det 
första avsnittet belyses de största problemen som den asiatiska energisektorn har att 
möta och därtill relaterade frågor för Europa, liksom de internationella samarbetsramar 
som finns. Bland de viktigaste punkterna i en ny samarbetsstrategi för gemenskapen 
ingår tre kompletterande syften, plus prioriterade sektorer, urvalskriterier och 
riktlinjer för en framtida handlingsplan. Dessa beskrivs i meddelandets andra avsnitt. 
Del I BAKGRUND 
1. ENERGISEKTORN I ASIEN. FRAMTIDA UTMANINGAR OCH HÖGT SPEL FÖR 
EUROPA 
1.1 Stora skillnader i socioekonomiska villkor 
Asien har för närvarande en befolkning på ca 3 miljarder invånare och genomgår en snabb 
urbaniseringsprocess. De länder som diskuteras här1, och som mestadels är utvecklingsländer, 
genererade 1994 en bruttonationalprodukt (BNP) på mer än 1 500 miljarder dollar. Trots det varierar 
den genomsnittliga årsinkomsten per invånare i dessa länder mellan knappt 150 ecu och drygt 12 000 
ecu, vilket visar på mycket varierande ekonomiska och sociala sammanhang (bilaga 1). Denna obalans 
återspeglas också inom energisektorn, där några länder, t.ex. Bhutan och Nepal, årligen förbrukar en 
oljeekvivalent på mindre än 20 kg per person, medan andra, t.ex. Kina, Thailand, Malaysia och 
Singapore, förbrukar en oljeekvivalent på mer än 600 kg per person i jämförelse med 4 000 kg för 
Europa och ca 8 000 kg för USA. Andelen hushåll som har elektricitet varierar från mindre än 15 % 
i några länder till nära 100 % i andra. I Asien av idag använder mer en miljard människor uteslutande 
antingen ved eller vegetabiliskt eller animaliskt avfall som den viktigaste energikällan för matlagning 
och uppvärmning. 
1.2 Hög tillväxttakt 
Ekonomierna i flertalet av dessa asiatiska länder har BNP-siffror med en tillväxttakt som är bland de 
högsta i världen (nära 10 % om året eller i vissa fall mer). Den asiatiska regionen håller därför på att 
bli en framträdande marknad, med halva människosläktet och över en miljard konsumenter som år 
2000 kommer att ha en betydande köpkraft. 
År 1995 kommer den totala årsförbrukningen av primärenergi i Asien att motsvara strax över 
1,7 miljarder ton olja, vilket redan är 1,3 gånger den totala förbrukningen i Europeiska unionen, detta 
trots att Japan, som enssamt förbrukar en oljeekvivalent på 0,45 miljarder ton, inte är medräknat. 
Enligt Världsbankens och Asian Development Banks förutsägelser kan denna siffra komma att 
fördubblas mellan 1990 och 2005, då oljeprodukterna stabiliseras, kol står för en större andel och 
användningen av elektricitet och naturgas ökar snabbt. År 2005 kan följaktligen Asien komma att 
förbruka 28 % av energin i världen, Europa 13 %, Latinamerika 6 % och länderna runt Medelhavet 
och i Mellanöstern 5 % (bilaga 2). 
Elsektorn kommer att växa ännu snabbare, med en installerad kapacitet som tredubblas, från 250 GW 
år 1992 till ca 750 GW år 2005, en ökning som motsvarar den totala installerade kapaciteten i 
Europeiska unionen 1993. Detta kommer att innebära investeringar på nära 400 miljarder ecu under 
den perioden. 
Naturgas väntas också få en mycket snabb tillväxt (med en årlig takt på mer än 10 %), med en 
ansenlig ökning av den påvisade reserven och genomförande av viktiga nationella och regionala 
produktions-, transport- och distributionsprogram. 
De länder som för närvarande samarbetar med gemenskapen är Afghanistan, Bangladesh, Bhutan, 
Brunei, Kambodja, Kina, Indien, Indonesien, Laos, Malaysia, Maldiverna, Nepal, Pakistan, 
Filippinerna, Singapore, Sri Lanka, Thailand och Vietnam. 
1.3 Ny energikris 
Den explosionsartade efterfrågan på energi i Asien, förorsakad av den mycket snabba 
ekonomiska tillväxten, ställs dess värre inför en produktionskapacitet som ofta inte 
räcker till. Betydande energiförluster, antingen i produktions-, överförings-, 
distributions- eller användarledot, bidrar till att skärpa dessa problem. 
Denna obalans i tillgång och efterfrågan på energi förorsakar mycket allvarliga 
ekonomiska och sociala störningar i många länder i regionen, såväl i städerna som på 
landsbygden. Den praktiskt taget ständiga belastningsfrånkoppling som sker i Kina, 
Indien, Indonesien och Filippinerna har haft en särskilt negativ inverkan de senaste 
åren och i vissa fall kostat mer än 1 % av BNP. Elförluster, både av tekniska och andra 
anledningar, överstiger i många länder i regionen 20 % jämfört med mindre än 12 % i 
Europa. 
Även den explosionsartade efterfrågan på transport, både för personer och gods, 
förorsakar, och kan även i fortsättningen förorsaka, en mycket hög tillväxttakt i 
efterfrågan på oljeprodukter, särskilt till följd av å ena sidan ökad efterfrågan på 
privata fordon, å andra sidan ökade godstransporter på vägarna. Dessutom kan denna 
tillväxt i flertalet asiatiska länder väntas bli snabbare än tillväxten i ekonomin i dess 
helhet. Att minska beroendet av olja är en gemensam angelägenhet i Asien idag. I 
Indien har oljenotan i många år varit en stor importpost. Indonesien, som själv är 
oljeproducent och medlem av OPEC, håller på att bli en nettoimportör och Kina, som till 
helt nyligen producerade tillräckligt för sina behov (145 miljoner ton om året) kan också 
komma att bli tvunget att börja köpa från världsmarknaden inom en nära framtid. 
1.4 Kravet på engagemang från den privata sektorn 
Energisektorns (otillräckliga) expansion, huvudsakligen baserad på offentliga 
investeringar, i Asien det senaste årtiondet, har bidragit till att det ackumulerats stora 
offentliga utlandsskulder (till ett sammanlagt belopp av ca 300 miljarder ecu) som 
vållar regeringarna stor oro. Inför de enorma kapitalbelopp, uppskattningvis hundra 
miljarder dollar om året, som behövs för tillväxten inom energisektorn, och med hänsyn 
till de multilaterala låneorganens begränsade kapacitet (ca 5 miljarder ecu om året till 
energisektorn från Världsbanken och Asian Development Bank tillsammans) försöker 
många asiatiska regeringar mobilisera privat kapital, antingen nationellt eller 
internationellt. 
Denna situation medför för närvarande radikala strukturförändringar eftersom det 
största hindret för att mobilisera den privata sektorn inte så mycket är bristen på 
finansiella resurser - som i viss mån finns att tillgå lokalt - utan snarare den 
lagstiftningsstruktur, institutionella struktur och prissättningsstruktur som råder för 
närvarande och som innebär att investeringar i energi inte är tillräckligt attraktiva. 
1.5 Betydande miljöeffekter 
Redan nu vållar utvecklingen av energisektorn i Asien betydande miljöskador på 
nationell, regional och global nivå. Som exempel förbrukar Kina och Indien årligen 1,5 
miljarder ton synnerligen förorenande kol (motsvarande ca 12 % av energiförbrukningen 
i världen) och färska förutsägelser (bilaga 3) visar att dessa båda länder ensamma 
kommer att släppa ut ca en fjärdedel av världens koldioxid i miljön fram till år 2010. 
Både Kina och Indien har ratificerat FN:s ramkonvention om klimatförändringar, som 
bl.a. syftar till minskade koldioxidutsläpp i världen. Det är svårt att förstå hur den 
6 
kraftigt ökade kolanvändning som planeras i dessa länder inom en förutsägbar framtid 
kan vara förenlig med deras ståndpunkt enligt konventionen. Utan stora insatser i 
detta avseende hotar de ökade koldioxidutsläppen från asiatiska och andra utvecklings­
länder att förmörka eller åtminstone allvarligt äventyra ansträngningarna att minska 
koldioxidutsläppen i världen. 
Samtidigt med detta pågår omfattande avskogning, som endast delvis beror på 
förbrukningen av ved och träkol för landsbygds- och stadsbefolkningens energibehov, 
vilket förvärrar belastningen på miljön i en del länder ytterligare. Det sistnämnda 
drabbar de fattigaste befolkningsgrupperna, särskilt kvinnor och barn, som tvingas 
färdas långa vägar för att tillfredsställa dessa basbehov. Slutligen vållar stora 
dammbyggen betydande, ofta illa hanterade, miljöproblem och sociala problem. 
1.6 Reformer inom energisektorn 
Radikala förändringar försiggår för närvarande inom energisektorn i Asien. Dessa sker 
enligt fem huvudlinjer: 
• En omdefinition av statens roll: Nya former av offentliga och privata partnerskap 
inrättas i allt fler länder. Detta leder successivt till blandade eller privata, mera 
oberoende energibolag i syfte att uppnå ökad effektivitet, diversifierade 
finansieringskällor och tillhandahållande av ett större urval tjänster. En sådan 
strategi ger regeringspolitiken möjlighet att koncentrera sig på långsiktiga 
inriktningar och lämplig reglering av energisektorn och överlåta produktionen och 
distributionen på marknadsinriktade aktörer. 
• Införande av ny energiteknik, som är billigare både vad beträffar 
investeringskostnader och driftskostnader, och dessutom renare och mera effektiv 
(t.ex. kombinerade kraftstationer och gasturbiner för kraftvärmeproduktion). 
• En önskan att minska oljeberoendet genom att driva en politik inom 
energiförvaltningsområdet och området för ersättning av primära energikällor 
(gas och kol). 
• Ökat hänsynstagande till energiprojektens miljöeffekter i fråga om befolknings-
förflyttningar, den lokala miljön, konsekvenser för stadsbebyggelser och också för 
landsbygdens ekosystem. Trots detta pågår det redan vissa stora program som 
fortsätter trots den erkänt negativa inverkan på miljön. 
• Större uppmärksamhet på att utveckla hållbara, decentraliserade lösningar för 
elektrifiering av landsbygden och städernas ytterområden. I många länder utgör 
landsbygdsbefolkningen fortfarande 60 % av hela befolkningen, ofta utan att ha 
den energiinfrastruktur som krävs för produktiv verksamhet. 
1.7 Viktiga följder för Europa 
Dessa stora förändringar i Asien, som både omfattar ekonomin i allmänhet och 
energisektorn i synnerhet, kommer att få återverkningar för Europa på säkerhets-, 
sysselsättnings- och miljöområdet. 
• Den mycket snabbt ökande efterfrågan på energi i Asien kommer att inverka 
allvarligt på världsmarknaden, särskilt marknaderna för olja, raffinerade 
produkter och naturgas, och kommer förvisso att i icke obetydlig grad påverka 
säkerheten hos Europas energiförsörjning. Den uppåtgående prispressen kan 
skapa ekonomiska problem för medlemsstaterna, särskilt som Europas beroende 
av energiimport beräknas öka, från den nuvarande siffran på 50 % till ca 75 % år 
2015. 
• För närvarande utgör den asiatiska marknaden för energiutrustning redan 50 % 
av världsmarknaden och den växer fortfarande. Den europeiska marknaden är 
praktiskt taget mättad, med en beräknad tillväxttakt på mellan 1 och 2 % årligen 
de kommande 15 åren. För energisektorn och de europeiska industriföretagen, som 
har över två miljoner anställda och redan en viss överskottskapacitet både i fråga 
om personal och produktionsanläggningar, är en större genomslagskraft på den 
asiatiska marknaden genom export och investeringar livsviktig om de skall kunna 
behålla eller utveckla sin världsställning och bevara sina arbetstillfällen eller 
eventuellt skapa nya. Marknaderna för produktionsutrustning i andra regioner 
(särskilt Latinamerika, Mellanöstern, de nordafrikanska länderna, Östeuropa och 
Afrika) har inte samma potential som den asiatiska marknaden. 
• Slutligen utgör den ökande efterfrågan på energi i de snabbt växande länder i 
Asien som använder kol ett allt större hot mot den regionala och globala miljön. De 
avtal som gemenskapen, medlemsstaterna och andra länder ingått vid FN:s miljö-
och utvecklingskonferens, särskilt i fråga om klimatförändringar, kommer inte att 
få någon praktisk betydelse om man inte tar hänsyn till den ökade 
kolanvändningens negativa effekter. 
2. BEFINTLIGA RAMAR FÖR ENERGISAMARBETET 
Många länder2 är engagerade i samarbete inom den asiatiska energisektorn både på bilateral och 
multilateral nivå. Nedan följer ett kort sammandrag av Europeiska gemenskapens och 
medlemsstaternas program samt de riktlinjer som fastställts av vissa organ som tillskjuter kapital, som 
Världsbanken, Asian Development Bank och Global Environment Fund. 
2.1 Europeiska gemenskapen 
Gemenskapen av idag har inte något instrument som särskilt riktar sig till energi­
samarbetet med Asien. Gemenskapen har dock, tillsammans med ett stort antal 
asiatiska länder, undertecknat vad som kallas för tredjegenerationsavtal om samarbete, 
vilka innehåller bestämmelser om energisamarbete, och inrättat ett antal instrument 
som kan användas för internationellt samarbete på energiområdet. Detta visas i 
klartext i den sammanfattande tabellen (bilaga 4). 
I fråga om energisamarbetet kan följande program uämnas: Rådets förordning (EEG) nr 
443/92 om samarbete med länderna i Asien och Latinamerika, som gör det möjligt att 
stödja projekt som omfattar tekniskt bistånd, utbildning och främjandet av teknik 
(sedan 1987, 16 projekt i 14 länder i Asien, uppgående till 56 miljoner ecu), SYNERGY-
programmet, som ställer samarbetet på det energipolitiska området i mittpunkten, 
SAVE-programmet, som rör institutionella och reglerande villkor för rationell 
energianvändning, ALTENER-programmet, som rör främjandet av för nybar a 
energikällor och inom vars ram praktiskt taget ingen verksamhet alls pågår i Asien. 
Inom det fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling syftar JOULE/THERMIE-
programmet, vars verksamhet huvudsakligen försiggår i Europa, till utvecklingen av 
förbindelser med vetenskapligt och tekniskt samarbete med tredje land, särskilt på de 
förnybara energikällornas och energieffektivitetens område. Också inom det fjärde 
Förutom i Europa exempelvis Japan, Förenta staterna, Kanada och Australien. 
ramprogrammet stödjer INCO-DC, det internationella samarbetsprogrammet för 
utvecklingsländer, politiskt forskning i syfte att främja rena och effektiva energisystem. 
Europeiska investeringsbanken, som sedan 1993 har tillstånd att bedriva verksamhet i 
Asien, har redan kunnat ge lån till energisektorn i Indien, Indonesien,Thailand, 
Pakistan och Kina till ett samlat belopp på 300 miljoner ecu. Det skall påpekas att 
dessa lån är allt mer inriktade på finansiering av den privata sektorn i Europa. Detta 
tillvägagångssätt är anpassat till subsidiaritet med andra multilaterala eller bilaterala 
organ som tillskjuter kapital och den kommersiella banksektorn (särskilt i fråga om 
garantier). 
2.2 Medlemsstaterna 
Medlemsstaternas verksamhet på energisamarbetsområdet i Asien syftar 
huvudsakligen till att främja produktionsutrustning inom ramen för stora 
energiinvesteringsprojekt. Det bör observeras att dessa projekt, som är utsatta för 
växande internationell konkurrens, i allt högre grad kräver ett direkt finansiellt 
engagemang från leverantörerna och också tillverkning av utrustning på platsen. 
Det har visat sig att medlemsstaterna har en lång rad verktyg för förskottering av 
ingenjörstekniska undersökningar, genom vilka kommersiella lån garanteras och 
demonstrationer anordnas för att säkerställa en bra ställning för deras företag på dessa 
marknader, och att deras ingripanden inom energisektorn sällan utgörs av stöd. Det 
finns i huvudsak tre finansieringskällor: 
• Offentligt utvecklingsstöd, för vilket den del som tilldelas energin varierar från 
det ena landet till det andra, men vanligtvis understiger 10 %. Detta är i 
huvudsak riktat till de minsta gynnade länderna och befolkningsgrupperna och 
omfattar mestadels förnybara energikällor på landsbygden eller utbildnings- och 
institutionellt stöd för förbättring av energisektorns effektivitet. I många länder 
har det visat sig att detta slags stöd successivt minskar. 
• Stora aktörers egna resurser inom den europeiska el- och gassektorn. Dessa är 
beredda att göra stora investeringar i Asien inom ramen för sina nya 
affärsstrategier och samarbetar med lokala partner för att skaffa sig en ställning 
på dessa marknader. Beloppen som dessa företag är beredda att investera brukar 
variera mellan ca 70 och 100 miljoner ecu om året. 
• Lån som ges av det europeiska banksystemet, som redan finns och verkar i 
Asien. Att starta stora energiprojekt (mer än 500 miljoner ecu per projekt) blir 
dock en allt känsligare fråga vid en tidpunkt när de asiatiska regeringarna är 
alltmer förbehållsamma med att ställa garantier. 
2.3 Andra organ som tillskjuter kapital 
• Världsbanken 
Världsbanken har tydligt utpekat elsektorn och de miljöfrågor som är förenade med 
utvecklingen av energisektorn som sina prioriteringar i Asien. Den anser att nivån på 
de investeringar som krävs inom energisektorn i Asien är av storleksordningen 100 
miljarder dollar om året. Världsbanken, med åtaganden på mellan 1,5 och 2 miljarder 
dollar årligen, inriktar sig på sektorpolitik och att främja privata investerares 
engagemang inom energisektorn. Den tillhandahåller särskilda finansiella strukturer 
för detta ändamål, t.ex. International Finance Corporation (IFC), som nyligen beviljat 
9 
två lån på 250 miljoner US$ till elföretag i Indien och Filippinerna, Multilateral 
Investment Guarantee Agency (MIGA) och Expanded Co-financing Corporation (ECO). 
Lånen till sektorerna brukar vanligtvis omfatta en institutionell del, omorganisation 
inom energisektorn och undersökning av miljöeffekterna, men i några av de asiatiska 
länderna kolliderar Världsbankens mycket liberala förhållningssätt med regeringarnas 
egna ståndpunkter. De bidrag och lån som handhas av IDA utgör bara en mycket liten 
del av energiportföljen, och endast länder vilkas inhemska bruttoprodukt per invånare 
ligger under ett visst tröskelvärde kan komma i fråga för dessa. 
• Asian Development Bank (ADB) 
1994 omdefinierade ADB sin interventionspolitik inom energisektorn så att den nu 
omfattar sex punkter: 
Strukturreformer inom elsektorn, som befinner sig i en krissituation i ett antal 
länder, särskilt i syfte att utöka den privata sektorns roll. 
Energieffektivitet, både på tillgångssidan (minskade förluster) och efterfrågesidan, 
genom en metod som omfattar integrerad resursplanering (IRP) och efterfråge-
påverkande åtgärder (Demand Side Management). 
Införande av prissättningsstrukturer på grundval av kostnader och marknads­
faktorer. 
Energiutveckling på landsbygden, särskilt brännveds-, sol- och vindenergi. 
Regionalt energisamarbete, särskilt för stora vattenkraftsprojekt. 
Miljön, till sist, med utvecklingen av riktlinjer för genomförande av energiprojekt 
och främjande av rena kolkraftstationer och förgasningsanläggningar. 
• Global Environment Fund (GEF) 
Denna fond, som är baserad på bidrag från industriländerna enligt ett förfarande 
liknande IDA, gör det möjligt att finansiera extra kostnader i samband med skyddet av 
den globala miljön i utvecklingsländerna, inom områdena för biologisk mångfald, 
internationella vatten, ozonlagret och minskningen av växthusgaser. GEF har just 
omorganiserats, med en budget på ca 1,5 miljarder ecu på tre år. Den förvaltas 
gemensamt av Världsbanken, för investeringsprojekt, UNDP, FN:s utvecklingsprogram, 
för tekniska biståndsprojekt och UNEP, FN:s miljöprogram, för forskningsprogram. 
Genom sin avdelning för minskning av växthusgaser kan GEF finansiera projekt inom 
energisektorn som bl.a. syftar till att minska miljöeffekterna hos vissa koleldade 
värmekraftverk eller att främja gasturbiner och förnybara energikällor. 
10 
Del II STRATEGI 
3. NY STRATEGI FÖR ENERGISAMARBETE MED ASIEN 
Det framgår klart av en analys av energisituationen i flertalet asiatiska länder och de befintliga ramarna 
för energisamarbetet att Europeiska gemenskapen kan och bör spela en mycket viktigare roll. Det 
föreslås därför att en särskild strategi definieras för energisarnarbetet med Asien enligt nedanstående 
riktlinjer. 
3.1 De tre målen 
De tre viktigaste målen med gemenskapens energisamarbete är följande: 
Att stärka försörjningstryggheten både i Asien och Europa. 
Att delta på de asiatiska energimarknaderna. 
Att skydda den globala miljön. 
3.2 Gemenskapsramarna 
Dessa tre mål passar på ett naturligt sätt inom ramarna för de mera allmänna strategiska mål som 
Europeiska gemenskapen redan ställt upp. I fråga om energin och den asiatiska regionen definieras 
ramarna på grundval av följande faktorer: 
"Den nya strategin med inriktning på Asien"3, som tar hänsyn till Europas strategiska intressen i 
denna region och dess asiatiska partners aktuella krav, särskilt i syfte att stärka unionens ekonomiska 
närvaro i Asien, och som bidrar till stabilitet i Asien och uppmuntrar den ekonomiska utvecklingen 
i de minst framgångsrika länderna och regionerna i Asien. 
Vitboken "Energipolitik för Europeiska unionen"4, i vilket det framgår tydligt att det är livsviktigt 
för Europa att samarbeta med Asien för att kunna garantera en säker energiförsörjning, för att bidra 
till de omfattande investeringar i energi som väntas i Asien och slutligen för att skydda den globala 
miljön. 
Direktiv och prioriteringar som antagits av rådet, t.ex. förordning (EEG) nr 443/92 om finansiellt 
och tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika, 
det fjärde ramprogrammet för forskning och utveckling5 (särskilt JOULE/THERMIE-programmet) och 
också förslaget till en förordning om ett program för samarbete med tredje land på det energipolitiska 
området (SYNERGY-programmet6). 
3.3 Globalt ingripande 
För att nå dessa långsiktiga mål bör gemenskapens åtgärder i lika hög grad inrikta sig både på 
tillgången och efterfrågan på energi, på två viktiga områden: Ett optimal utnyttjande av de lokala 
energitillgångarna, vilket innebär att man hittar ersättning för importerade energikällor samtidigt som 
man förbättrar effektiviteten hos de produktionsenheter som finns, och hantering av 
energiförbrukningen, både nu och i framtiden, vilket kommer att möjliggöra ett minskat tryck på 
naturtillgångarna, miljöresurserna och de finansiella resurserna. 
KOM (94) 314. 
KOM (95) 682. 
Beslut nr 1110/94/EG av den 26 april 1994. 
KOM (95) 197. 
11 
3.4 En särskild taktik 
Europeiska gemenskapen skiljer nig Mn andrn orgtm Hom UltaKlutur kapital »»ninvmm 
dess stöd huvudsakligen består av bidrag (med undantag av de lån som nyligen beviljats 
av EIB). Denna situation gör att Europeiska gemenskapen kan erbjuda en unik fördel 
framför de asiatiska länderna, som ofta är tveksamma till att använda lånefinansiering 
för förstudier, forskning och utveckling och tekniskt bistånd. Gemenskapen kan också 
ställa sina samarbetsåtgärder i ett långtidsperspektiv och skydda kollektiva intressen i 
fråga om den globala miljön. 
Neutralitet och en mångfald tekniska, institutionella och finansiella erfarenheter som 
täcker energisektorerna i medlemsstaterna är andra tillgångar. De asiatiska partnerna 
inser detta. Gemenskapen kan därför verka som en katalysator för att uppmuntra de 
bästa förmågorna i Europa att leva upp till förväntningarna från deras partner, 
samtidigt som verksamheten för dess medlemsstater och deras aktörer i Asien 
underlättas. I detta sammanhang stödjer Europeiska investeringsbanken i vanliga fall 
relaterade verksamheter. 
Med detta syfte i åtanke kommer följande att ingå i gemenskapssamarbetets taktik: 
• Att upprätta en fortlöpande dialog om energipolitik mellan gemenskapen och 
de asiatiska länderna på bilaterala grunder eller genom behöriga internationella 
eller regionala organisationer. Detta är nödvändigt på grund av de globala 
effekterna av de val som görs inom den asiatiska energisektorn. 
• Att mobilisera den privata sektorn i Asien och Europa är absolut 
nödvändigt på grund av de stora kapitalbehoven och behovet att finna ett 
effektivare sätt att driva denna sektor. 
• Att ta hänsyn till sociala och miljömässiga aspekter, i synnerhet den fattiga 
stads- och landsbygdsbefolkningens behov. Samarbetet med Asien på 
energiområdet bör vara lyhört för nödvändigheten att nå jämvikt mellan 
miljömässiga, sociala och ekonomiska utvecklingsfaktorer. 
4. URVALSKRITERIER FÖR GEMENSKAPSÅTGÄRDER INOM 
ENERGISAMARBETET 
Energisamarbetsåtgärderna kommer att väljas enligt flera olika kriterier: 
4.1 Gemensamt intresse och partnerskap 
Att definiera ett gemensamt intresse för Asien och Europa kommer att vara 
utgångspunkten för att motivera alla nya projekt och det kommer att uttryckas i form 
av vinsten för båda parter på kort, medellång och lång sikt. Dessutom innebär 
partnerskapsbegreppet att resurser kommer att ställas till buds av båda sidor till nytta 
för projekten. Denna princip har mottagits väl från asiatisk sida, vilket har visat sig i de 
senaste energisamarbetsprojekten. 
4.2 Subsidiaritet i fråga om medlemsstaternas åtgärder 
Gemenskapen måste vara särskilt vaksam för att förhindra eventuell dubblering av 
bilaterala åtgärder som medlemsstaterna genomför. Gemenskapen bör också samla sina 
insatser till projekt som tydligt har ett verkligt europeiskt "mervärde" jämfört med de 
bilaterala projekt som medlemsstaterna genomför. 
12 
Gemenskapen kommer i synnerhet att ge speciellt företräde för projekt som kräver den 
europeiska erfarenhetens mångfald eller projekt som rör känsliga frågor där de 
asiatiska partnerna väntar sig neutralitet i fråga om tekniska, rättsliga och 
institutionella valmöjligheter. Likaledes är gemenskapen, på grund av sina unika 
erfarenheter, en priviligierad partner för de asiatiska myndigheterna på den regionala 
energiintegrationens område. 
4.3 Samarbete med andra multilaterala organ som tillskjuter kapital 
Regelbundna samråd med andra multilaterala organ som tillskjuter kapital (särskilt 
EIB, IEA, UNDP, WB och ADB) kommer att göra det möjligt att säkerställa 
sammanhållningen och samordningen mellan de olika åtgärderna samtidigt som de 
olika verktygen kan användas på det sätt som är mest fördelaktigt. 
4.4 Varaktighet 
Gemenskapsstödet skall ses som en katalysator som gör det möjligt att starta en dialog 
eller utbyten mellan asiatiska och europeiska aktörer. Det kommer därför endast att 
omfatta en begränsad tid. Projektet skall utformas och genomföras på ett sådant sätt att 
verksamheten, när gemenskapsstödet tar slut, övertas av de berörda aktörerna (staten, 
offentliga organ, energiaktörer, finansiella institut eller industrier). Man måste därför 
visa en viss försiktighet i fråga om att skapa offentliga eller halvoffentliga strukturer. 
5. PRIORITERINGAR FÖR SAMARBETE INOM ENERGISEKTORN 
5.1 Prioritetsområden 
Efter en analys av energisituationen i ett antal asiatiska länder (se kapitel 1) och med 
hänsyn till gemenskapsåtgärdernas mål och särskilda taktik har följande fem 
prioritetssektorer, som omfattar både tillgång och efterfrågan på energi, definierats: 
• Modernisering av elsektorn 
Bara elsektorn står för nära 80% årligen av alla energiinvesteringar i Asien, till ett 
belopp som överstiger 40 miljarder ecu om året. Denna sektor genomgår stora tekniska, 
finansiella och institutionella förändringar och ger enorma möjligheter för 
gemenskapssamarbetet med hänsyn till de organisatoriska strukturernas mångfald i 
medlemsstaterna. 
Närmare bestämt kan man nämna energipolitikens utveckling och anpassningen av de 
institutionella ramar som bestämmer hur nya finansieringssystem genomförs, 
främjandet av "ren och effektiv" teknik för produktion och användning av elektricitet 
samt moderniseringen av medlemsstaternas organisatoriska strukturer. 
• Främjande av naturgas 
Denna sektor, som ännu inte är särskilt välutvecklad, kommer att bli allt viktigare 
eftersom de asiatiska länderna vill öka den lokala tillgången för att minska sitt 
beroende av omvärlden i fråga om energi och börja ta hänsyn till miljöaspekterna. I 
synnerhet väntas en mycket betydande utveckling ske i Kina, Indien, Bangladesh, 
Indonesien och Filippinerna. Naturgas är en prioritetssektor i de flesta länder och Asian 
Development Bank uppskattar att den kan växa med en årlig genomsnittstakt på 10% i 
regionen. 
13. 
• Införandet av "rent kol-teknik" 
Kol, som används i stor skala i vissa länder, t.ex. Kina och Indien, utvecklas också i 
andra länder, som Indonesien, som har stora reserver. Kol står redan för ca 30% av all 
den energi som förbrukas i Asien. Elproduktion med hjälp av kol kommer även i 
fortsättningen att växa mycket snabbt (60% installerad tilläggskapacitet i Kina), vilket 
kommer att få betydande miljöeffekter både på lokal nivå och världsnivå. 
• Rationell energianvändning (energieffektivitet) 
Gemenskapen kommer att ägna särskild uppmärksamhet åt de fyra nedanstående undersektorerna: 
En minskning av förlusterna vid produktionen med tanke på de omfattande besparingar som 
kan göras av de stora energiaktörerna. 
Rationell energianvändning inom industrin, som är den största konsumenten av kommersiell 
energi i många asiatiska länder. Även om den snabba moderniseringen förvisso kommer att 
leda till förbättringar i sättet att använda energi inom industrin finns det fortfarande stort 
utrymme för besparingar, och åtgärder på detta område kommer i hög grad att påverka miljön 
i regionerna i fråga. 
Rationell energianvändning inom transportområdet, särskilt vägtransporter. I flertalet asiatiska 
länder förbrukas mer än hälften av alla oljeprodukter (mer än 60%) av denna sektor som 
växer snabbt och skapar allvarliga miljöproblem, t.ex. global uppvärmning och föroreningar. 
På lång sikt beror lösningen på dessa problem på politik.som sträcker sig långt utöver 
energifrågan till att omfatta transportpolitik, markanvändning, transportinfrastruktur och 
investeringspolitik, särskilt politik som har att göra med allmänna transporter. 
Rationell energianvändning i hushållens servicesektor. Allteftersom levnadsstandarden höjs 
växer energiförbrukningen i de asiatiska storstadsområdena snabbt, särskilt i takt med att 
luftkonditionering införs. Särskild uppmärksamhet bör ägnas åt kostnadseffektiva lösningar 
för lågenergihus. 
Utveckling och rationell användning av infrastruktur för kommunikation i syfte att 
minska behovet av att transportera varor och personer, optimera distributionen av 
energi och möjliggöra kontroll av miljöpåverkan. 
• Energitillförsel till landsbygden genom ökad användning av ny eller 
förnybar energi 
Uppskattningsvis en miljard människor i Asien bor på landsbygden eller i städernas 
ytterområden som inte i tillräcklig grad har tillgång till bastjänsterna på 
energiområdet, t.ex. moderna förbränningsbränslen och spisar (för matlagning och 
uppvärmning), belysning, enkel audiovisuell utrustning och andra småapparater. 
Med hänsyn till problemets omfattning kan gemenskapens finansiering för utrustning 
endast bli marginell. Å andra sidan kommer gemenskapen att kunna främja de positiva 
erfarenheter som de europeiska aktörerna vunnit inom ramen för många bilaterala och 
multilaterala projekt. I synnerhet har förnybara energikällor (som sällan är finansiellt 
och ekonomiskt lönsamma utom under mycket speciella geografiska, tekniska och 
ekonomiska omständigheter) två väsentliga positiva aspekter: De belastar inte miljön 
och de kräver sorts engagemang av användarna på landsbygden, vilket medför 
utvecklingsverksamhet på landsbygden. 
14 
Gemenskapen kommer därför att vidta åtgärder för att främja dessa energilösningar 
när de är ekonomiskt berättigade genom att integrera dem i sina talrika 
utvecklingsprogram för landsbygden. Dessa typer av teknik kommer att göras populära 
på ett effektivare sätt av dem som ansvarar för utvecklingen av landsbygden, 
hälsovården och utbildningen än av energiföretag eller elbolag, för vilka energi tillförseln 
till landsbygden ofta kommer i andra hand. 
Den asiatiska jordbrukssektorn förbrukar i allmänhet mycket lite "kommersiell energi". 
Det finns trots detta rum för förbättringar av vattenuppfordring och handhavandet av 
transporter, lager och produkter. Att använda jordbruksavfall eller kommunalt avfall 
som energikälla för agroindustrierna erbjuder också intressanta möjligheter för 
energisamarbetet på gemenskapsnivå, vilket ett pågående samarbetsprogram mellan 
Europa och Sydöstasiatiska nationernas förbund (ASEAN) visar. 
5.2 Andra sektorer 
Andra sektorer kan också komma i fråga, men kan synas vara av lägre prioritet för 
gemenskapsåtgärder, även om detta inte innebär att de inte är viktiga i ett mera 
begränsat geografiskt sammanhang. 
• Kärnenergi 
Kärnenergi används redan för elproduktion i flera länder i Asien. Några länder håller 
på med förberedelser för att använda detta alternativ, med stöd av företag i 
västländerna, medan andra nyligen har slutat med detta. Liksom i andra delar av 
världen är användningen av kärnenergi föremål för en intensiv och invecklad debatt. 
Den asiatiska regionen väntas dock bli det största området för kärnenergins 
världsomfattande utbredning de kommande årtiondena. En prioritering för Europeiska 
gemenskapen i fråga om de kärnenergiprogram som är under utveckling i de asiatiska 
länderna skulle därför vara att stödja och befasta verksamhet som drivs på 
internationell nivå för att säkerställa en fredlig och säker användning av kärnenergin. 
• Olja och oljeprodukter 
På det hela taget handhas utvecklingen av oljetillgångarna väl av de asiatiska länder 
som redan får omfattande tekniskt bistånd från de internationella oljebolagen. 
• Vattenkraft 
Regionen har fortfarande en mycket ansenligt vattenkraftspotential och viktiga 
program planeras eller genomförs. Genomförandet av dessa jätteprojekt utgör ett 
mycket stort miljöproblem som för närvarande undersöks systematiskt av dem som 
tillskjuter kapitalet i fråga. Gemenskapen kan kanske ingripa i detta stora projekt för 
att ta itu med frågor som underlättar en regional energiintegration. På en annan nivå 
kommer gemenskapen även i fortsättningen att uppmuntra utvecklingen av små 
vattenkraftverk inom ramen för sina utvecklingsprojekt för landsbygden. 
15 
6. GENOMFÖRANDE 
6.1 Att skapa en dialog 
Denna nya samarbetsstrategi måste anpassas till de mera allmänna ramarna för det 
samarbete som etablerats mellan gemenskapen och dess asiatiska partner. 
Gemenskapen kommer därför, antingen på bilaterala grunder eller via behöriga 
internationella eller regionala myndigheter, att bemöda sig om att upprätta en dialog 
med de asiatiska myndigheterna om energipolitiska frågor av ömsesidigt intresse, 
särskilt inom områden som planering, optimal användning av resurser, ny teknik eller 
finansieringssystem. Den dialog som sålunda upprättats kommer att göra det möjligt 
att fastställa prioriteringar för varje sektor och för varje typ av gemenskapsingripande i 
de olika länderna eller regionerna i fråga. 
6.2 Målinriktade åtgärder 
För en hållbar utveckling av energisektorn i Asien krävs det ett ökat engagemang från 
den privata sektorn både på lokal och internationell nivå (särskilt Europa). Tre villkor 
måste emellertid uppfyllas för att detta skall kunna ske: 
Beprövade och testade lösningar måste göras kända. 
Det måste finnas ramar för att främja utbyten och investeringar. 
Motiverade investerare och aktörer som är säkra på sin sak måste mobiliseras. 
Beroende på vilka sektoriella prioriteringar som väljs inom ramen för den fastställda dialogen och 
specifika geografiska faktorer kommer gemenskapen att vidta åtgärder på den lämpligaste nivån för 
att uppfylla dessa villkor. Följaktligen föreslås tre interventionsnivåer, vilka i ökande grad avspeglar 
användningen av de resurser som står till gemenskapens förfogande och som kännetecknas av de 
verksamheter som beskrivs nedan: 
6.2.1 Ökad kännedom 
På begäran från många beslutsfattare i regeringsorgan och energibolag i Asien kommer det genom 
åtgärder för ökad kännedom att ges mera information om de tekniska eller organisatoriska lösningar 
som används i Europa. Gemenskapen skulle därför kunna anordna korta besök eller 
informationsseminarier både i Europa och Asien om olika frågor, t.ex. politiska ramar eller regelverk, 
planeringsmetoder, institutionsstrukturer, energiaktörer och ren teknik. I fråga om energihantering vid 
stadstransporter, till exempel, skulle gemenskapen kunna starta ett erfarenhetsutbyte med europeiska 
storstäder som med framgång bedrivit kampanjer på detta område, i synnerhet i fråga om 
energieffektiva allmänna transportsystem. Då det gäller energianvändning inom industrin skulle 
gemenskapen kunna förbättra förmågan till information och kännedom hos de stora konsumenterna 
inom industrin. 
6.2.2 Anpassning av institutionella ramar 
Att mobilisera inhemskt eller internationellt privat kapital och att utveckla ett ekonomiskt utbyte inom 
energisektorn är omöjligt om det inte drivs en adekvat energipolitik som omfattar rättsliga och 
administrativa ramar, som klart definierar spelreglerna mellan energiaktörerna och staterna, och som 
ger nödvändiga garantier för investerare och handelspartner. Likaledes kräver genomförandet av 
program för rationell energianvändning ofta administrativa justeringar av prissättningsstrukturen för 
de olika energityperna, ändrade koder och standarder för byggnadskonstruktion och ändrade 
industristandarder. 
Gemenskapen kommer att hjälpa till vid utformningen av en politik eller anpassningen av institutionella 
ramar, beroende på särskilda egenskaper och de nationella prioriteringarna i de berörda länderna, 
genom att tillhandahålla sakkunskap, stödja kompetensutveckling och vara ledare för planer eller 
strategiska undersökningar, särskilt på regional nivå (nätintegration och energiutbyten höjer i själva 
verket den generella effektiviteten hos de nationella systemen. Genom en spridning av 
toppbelastningen, högre reservmarginaler, osv. kommer stabiliteten på marknaderna att förbättras och 
miljön att skyddas). 
Gemenskapen kan särskilt stödja utbildningsstipendier i Europa eller långa uppdrag 
som för yrkeskunniga till Asien, t.ex. då det gäller programkontrakt mellan staten och 
energibolagen, nyskapande finansieringssystem ("Build Operate Transfer", "Build 
Operate Own", finansiering från tredje man) eller tekniska, ekonomiska eller rättsliga 
frågor i samband med integrationen av elektricitets- eller gasnät. 
Ett önskvärt gemenskapsstöd: ^Behovet av stödåtgärder av 
detta slag uttrycktes klart i en undersökning bland 150 
företrädare för medlemsstaterna, inbegripet offentliga 
förvaltningar, banker och finansiella institut, energibolag och 
industrier. De europeiska investerarna avskräcks i själva 
verket av de institutionella och rättsliga ramarnas otydlighet i 
många asiatiska länder och anser att samordnade 
gemenskapsåtgärder, kanske i förbindelse med 
affarsförhandlingar, skulle bidra till att göra dessa rättsliga och 
administrativa ramar tydligare. 
I fråga om en anpassning av de institutionella ramarna kommer man att eftersträva 
samverkanseffekter med andra multilaterala organ som tillskjuter kapital, särskilt 
Världsbanken. 
6.2.3 Stöd till europeiska energibolag och energiaktörer 
I en del sektorer räcker det kanske inte med att göra de asiatiska aktörerna medvetna 
om de europeiska lösningarna och att det finns institutionella ramar som är väl 
anpassade för ekonomiskt utbyte för att spontant framkalla detta utbyte. Gemenskapen 
kan därför eventuellt ingripa genom ett direkt engagemang i företagen, på olika sätt 
beroende på marknaden. 
Beträffande traditionell verksamhet, som att tillhandahålla utrustning eller direkt 
engagemang i stora projekt, har de verktyg som medlemsstaterna använder och de 
resurser som står till buds för stora företag i allmänhet visat sig tillräckliga. 
Gemenskapen kan dock hjälpa till att hitta öppningar för europeiska aktörer på 
dessa synnerligen konkurrenskraftiga marknader, t.ex. genom att uppmuntra 
vänskapsförbindelser mellan energiaktörer i Europa och Asien eller genom att 
stödja korta personalutbyten. Det bör påpekas att det är så mycket viktigare att 
dessa aktörer eller europeiska investerare blir framgångsrika eftersom 
utrustningsmarknaderna då kan öppnas för hundratals europeiska företag av alla 
storlekar som fungerar som underleverantörer till dessa "ledare". 
I fråga om de nyare sektorerna (som ofta täcks av små och medelstora företag) 
kommer gemenskapen att hjälpa till att offentliggöra beprövad och testad 
europeisk teknik, gynna resultatet av denna och, vid behov, ge de första 
referenserna för att övervinna marknadens inneboende förbehållsamhet inför 
nyskapande lösningar. Till både de asiatiska partnernas och de europeiska 
företagens bästa kan gemenskapen också underlätta och påskynda tillgången till 
dessa nya marknader för sådana företag, särskilt genom att initiera eller hjälpa 
till att bilda företagskonsortier. Dessa "nischer", som är nya i Asien men väl 
beprövade i Europa, kan till exempel omfatta följande: Efterfrågepåverkande 
åtgärder (Demand Side Management), särskilt i speciella industrisektorer som 
17 
cementindustri, textilindustri, kemisk industri, metallurgi, agroindustri, osv., 
oberoende energiproduktion (IPP), telesystem, rationell energianvändning, "ren" 
elproduktionsteknik (koleldade kraftverk med virvelbädd, rökbehandlings-
nnlnggningar. krnftvarmeverk »om använder nottirgnn wh bmmaaaa rvh energi-
utvinningssystem). 
Främjande insatser bör därför genomföras så att företagen uppmuntras att 
använda de verktyg som finns för stödfinansiering, särskilt ECIP:s förmåner och 
också lån från Europeiska investeringsbanken. Beroende på de faktiska behoven 
kan gemenskapen också utveckla nya stödmetoder för små och medelstora företag. 
6.3 Tilldelning av tillräckliga resurser för att kunna möta utmaningarna 
De asiatiska länderna behöver årligen mobilisera ca 100 miljarder dollar för 
energiinvesteringar i form av lån eller ägarintressen, både från den offentliga sektorn 
och från den inhemska och internationella sektorn. För att möta sådana utmaningar, 
och på grundval av de gemenskapsresurser som finns inom aktuella budgetar och 
instrument, kan gemenskapen i betydande grad under de fem kommande åren öka 
antalet bidrag som står till buds för energisamarbetet mellan Europa och Asien (för 
närvarande 5-10 miljoner ecu årligen). Dessa gemenskapsfonder skulle naturligtvis 
kompletteras med adekvata bidrag från asiatiska och europeiska partner. 
18 
SLUTSATS 
De ökade utsikterna för energisektorn i Asien de närmaste åren utgör en enorm 
utmaning för Europeiska gemenskapen i såväl ekonomiskt och socialt som miljömässigt 
hänseende. 
Tack vare sina "pluspoäng", som de asiatiska partnerna ofta är medvetna om, kan 
gemenskapen i mycket hög grad bidra till att möta de energi- och miljömässiga 
utmaningarna genom att komplettera både de åtgärder som vidtas av dess 
medlemsstater och de internationella finansiella institutens initiativ. 
Likaledes kan Europeiska gemenskapen bidra till att öka den europeiska ekonomins och 
de europeiska företagens närvaro på dessa snabbt växande energimarknader, som är 
livsviktiga för hundratusentals arbetstillfällen i Europa, där marknaderna nästan är 
mättade. 
Även om de nuvarande gemenskapsåtgärderna är till mycket stor hjälp är de 
synnerligen specialiserade och behöver koncentreras inom en övergripande strategi för 
energisamarbetet mellan Europa och Asien. Man bör därför enas om en sådan strategi 
och genomföra den med tillräckliga resurser och medel, inom ramen för befintliga 
instrument och budgetar, för att den skall bli trovärdig och effektiv. 
Med hänsyn till ovanstående uppmanas;rådet och parlamentet att anta den taktik som 
beskrivs i stora drag i detta dokument så att det kan användas som grundval för 
energisamarbetet mellan Europa och Asien. 
19 
ANNEX ï : SOCIO-ECONOMIC DATA FOR ASIAN COUNTRIES 
COUNTRY Population Area 
(millions) (1000 km3) 
1994 GNP 
per capita 
in US$ • 1994 GNP 
in billion US$ 
1994 Urbanisation 
rate 
in %- 1992 Average 
annual 
growth 
rate 
in energy 
production Average 
annual 
growth 
rate 
in energy 
consumption 
1980-1992 Energy 
consumption 
per capita 
in kg of oil 
equivalent 
1993 Installed 
electric 
power 
capacity 
inMW 
1992 Household 
supplied 
with 
electricity 
%in 1984 Electricity 
losses as 
% of total 
generated 
in 1990 
M 
0 BANGLADESH 
BHUTAN 
CAMBODIA 
CHINA 
INDIA 
INDONESIA 
LAOS 
MALAYSIA 
MYANMAR 
NEPAL 
PAKISTAN 
PHILIPPINES 
SINGAPORE 
SRI LANKA 
THAILAND 
VIETNAM 
TOTAL 
Sources : The World Bank At!as,1996; World Development Report 1994 : Infrastructure for development, The World Bank. 
a 1992 
b 1992 
c 1992 
AUKEX2 
Evolution of the world's primary energy consumption 
12000 
10000 
8000 
S 6000 
4000 
2000 
1985 1990 1995 
Year 2000 2005 C 
Source : European Commission, DG XVII, (Energy) 
AKU£XJ* 
CN 
O 
O 
'tfl c o 
c o Actual / projected C02 emissions for the period 1990 
2020 
10000 
2000 
1990 2020 
Year 
Source: World Energy Council, 1994 : "Energy for tomorrow's world'. 
ANNEX 4 : INSTRUMENTS OF INTERNATIONAL CO-OPERATION IN THE ENERGY SECTOR 
PROGRAMME 
Fourth framework programme for 
research co-operation with third 
countries 
PHARE 
TACIS 
EURATOM 
ECSC 
EBRD 
Mediterranean Renewal Project 
Lomé Convention 
EIB 
Co-operation with Asia and Latin 
America 
ECIP 
JOULE-THERMIE 
Synergy 
SAVE 
ALTENER TYPE OF PROJECTS BEING 
FINANCED 
Technological research and development, 
including demonstrations 
Technical assistance and co-financing of 
investments 
Technical assistance 
Investments to improve the security and 
reliability of nuclear power stations 
Investments in the coal and steel sectors 
Investments in all sectors, including energy 
* Protocols for each country 
* Regional co-operation 
Investments, training and technical assistance 
for all sectors, including energy 
Investments in all sectors, including energy 
Investments in ail sectors, including energy 
Investments in equipment, training and 
technical assistance for all sectors including 
energy 
Co-financing through joint ventures of all 
sectors, including energy 
Technological research and development 
including demonstration : non-nuclear energy 
Energy policy and strategy 
Rational use of energy : promotion, regulatory 
activities, information and exchanges 
Renewable energy sources : promotion, 
regulatory activities, information and 
exchanges GEOGRAPHICAL AREA 
COVERED 
All third countries 
CEEC 
CIS 
CEEC 
+ ex URSS 
CEEC 
CEEC + CIS 
Mediterranean 
70 countries in Africa, the 
Caribbean and the Pacific 
CEEC 
Asian and Lat. American countries 
Asia and Latin America 
AH developing countries 
Community + third countries 
AH third countries 
Community + third countries 
Community + third countries DURATION OF THE 
BUDGET 
1994-1998 
annuai 
annual 
1994-1998 
since 1990 
unlimited 
1992-1996 
1992-1995 
1994-1996 
1993-1995 
1991-1995 
annual 
1994-1998 
annual 
1991-1995 
1993-1997 PROGRAMME 
(in MECUS) 
540 in total 
1,000 in 1994 
including 58 energy 
510 in 1992, 
including 130 energy 
1,000 
200 
10,000 
2,940 
2,075 
12,000 
3,000 
750 
2,750 
40 + banking funds 
1,002 **** 
8 in 1994 
35**** 
50**** TYPE OF AID 
subsidies 
subsidies 
subsidies 
loans 
loans 
3 % participation in the capital 
of the EBRD 
donations and EIB loans (2,062) 
donations and EIB loans (1,800) 
subsidies and EIB loans (1,200) 
loans 
loans 
subsidy 
interest-free loans 
subsidies which are repayable 
in the event of success 
cost-sharings 
subsidies 
subsidies 
subsidies 
Note : unless otherwise indicated, the amounts shown relate to the entire duration of the programmes 
**** : Total amount including EC 

ISSN 1024-4506 
KOM(96) 308 slutlig 
DOKUMENT 
SV U 12 
Katalognummer : CB-CO-96-317-SV-C 
ISBN 92-78-05870-X 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
*-M