SV ECB-PUBLIC  
 
EUROPEISKA CENTRALBANKENS YTTRANDE 
av den 18 maj 2017 
om Sveriges riksbanks finansiella oberoende 
(CON/2017/17) 
 
Inledning och rättslig grund 
Den 21 mars 2017 mottog Europeiska centralbanken (ECB) en begäran från svenska 
finansdepartementet om ett yttrande över ett utkast  till lagförslag som berör Riksbankens finansiella 
oberoende och balansräkning (nedan kallat utkastet till lagförslag ). 
ECB:s behörighet att avge ett yttrande grundas på artiklarna 127.4 och 282.5 i fördraget om Europeiska 
unionens funktionssätt och tredje strecksatsen i artikel 2.1 i rådets beslut 98/415/EG1, eftersom utkastet 
till lagförslag rör Sveriges riksbank. I enlighet med artikel 17.5 första meningen i arbetsordningen för 
Europeiska centralbanken har detta yttrande antagits av ECB-rådet. 
 1. Syftet med utkastet till lagförslag 
1.1. I utkastet till lagförslag föreslås ändringar av riksbankslagen i syfte att reglera a) storleken på 
Riksbankens egna kapital, b) fördelningen av Riksbankens vinster och förluster, inklusive 
vinstutdelning till staten, c) under vilka omstän digheter Riksbanken får begära kapitaltillskott efter 
förluster och d) Riksbankens rätt att låna av Riksgäldskontoret för sin valutareserv
2. 
1.2. Nuvarande bestämmelser om Riksbankens kapital, redovisning, vinstdisposition och valutareserv  
1.2.1. För närvarande stadgar riksbankslagen att Riks banken ska ha ett kapital som uppgår till en miljard 
kronor, en reservfond som uppgår till 500 miljoner kronor samt en dispositionsfond. Varje år lämnar 
riksbanksfullmäktige förslag till riksdagen och Ri ksrevisionen om dispositionen av Riksbankens 
vinst. Riksbankens resultat- och balansräkning fastställs av riksdagen, som även beslutar hur 
Riksbankens vinst ska disponeras3. Riksbanken är bokföringsskyldig och bokföringsskyldigheten 
ska fullgöras i enlighet med god redovisningssed. Därutöver ska ECB:s riktlinjer om den rättsliga 
                                                            
1 Rådets beslut 98/415/EG av den 29 juni 1998 om nationella myndigheters samråd med Europeiska centralbanken 
rörande förslag till rättsregler (EGT L 189, 3.7.1998, s. 42). 
2 Se Utkast till Lagrådsremiss, Riksbankens finansiella oberoende och balansräkning, s. 1. 
3 Riksbanksfullmäktige har tagit fram riktlinjer för vins tdelningen. Enligt dessa riktlinjer ska Riksbanken leverera 
80 procent av sin vinst till staten, efter justering för valutakurs- och guldvärdeseffekter, beräknat på de senaste fem 
årens genomsnittliga resultat, och resterande 20 procent ska användas för att bygga upp det egna kapitalet. Se 
Riksbankens förslag till riksdagen, Förslag till disposition av Riksbankens vinst för räkenskapsåret 2016, s.4 samt 
riksbanksfullmäktiges verksamhetsberättelse för 2016, som finns på www.riksbank.se . Eftersom dessa riktlinjer dock 
inte är rättsligt bindande finns det ingen lagstadgad bestämmelse som begränsar hur stor andel av vinsten som får 
delas ut. 
ECB-PUBLIC  
2 ramen för redovisning och finansiell rapportering inom Europeiska centralbankssystemet 
tillämpas4. 
1.2.2. För närvarande stadgar riksbankslagen att Riksbanken i valutapolitiskt syfte bland annat får köpa, 
sälja och förmedla utländsk valuta. I valutapolitis kt syfte får Riksbanken bl.a. a) hålla tillgångar i 
utländsk valuta, utländska fordringar och guld, b) köpa, sälja och förmedla utländsk valuta, 
utländska statspapper, andra lätt omsättningsbara skuldebrev i utländsk valuta och guld samt 
rättigheter och skyldigheter som anknyter till nä mnda tillgångarsamt c) uppta kredit i utländsk 
valuta5. Om det finns synnerliga skäl får Riksbanken i li kviditetsstödjande syfte på särskilda villkor 
bevilja kredit (även i utländsk valuta) eller lämna garanti till sådana bankinstitut och svenska 
företag som står under tillsyn av Finansinspektionen6. 
1.2.3. Enligt budgetlagen får Riksgäldskontoret efte r regeringens bestämmande ta upp lån till staten för 
att tillgodose Riksbankens behov av valutareserv7. Enligt riksbankslagen får Riksbanken i 
valutapolitiskt syfte ge ut egna skuldebrev i utländsk valuta för detta ändamål8. Av remissen som 
medföljer utkastet till lagförslag framgår att sådan upplåning i praktiken sker genom att Riksgäldskontoret tar upp lån i utländsk valuta, varpå Riksbanken ger ut en för ändamålet 
skräddarsydd obligation till Riksgäldskontoret som speglar det lån som Riksgälden har tagit upp
9. 
1.3. Bestämmelser om Riksbankens egna kapital i utkastet till lagförslag  
1.3.1. Enligt utkastet till lagförsl ag ska Riksbankens egna kapital uppg å till högst 60 miljarder kronor 
(kallat målsatt eget kapital )10. Det egna kapitalet ska bestå av en grundfond, en reservfond och 
balanserade vinstmedel. Riksbankens bundna egna kapital utgörs av grundfonden och 
reservfonden. I utgångsläget ska grundfonden uppgå till 40 miljarder  kronor och reservfonden till 
noll kronor11. Vidare anges i utkastet till lagförslag att ett belopp som motsvarar två tredjedelar av 
det målsatta egna kapitalet ska utgöra en garanterad nivå för det bundna egna kapitalet12. Även 
om utrycket garanterad nivå  används i utkastet till lagförslag fi nns det i utkastet till lagförslag i sig 
ingen rättslig garanti för nivån på Riksbankens bundna egna kapital. I utkastet till lagförslag anges 
vidare att vid beräkning av det målsatta egna kapitalet och den så kallade garanterade nivån för 
det bundna egna kapitalet ska beloppen räknas om i enlighet med den årliga procentuella 
förändringen i konsumentprisindex (KPI-omräkning), som Statistiska centralbyrån publicerar, utom 
då förändringen är mindre än noll (alltså vid deflation) då ingen omräkning ska ske13. 
1.3.2. Enligt remissen som medföljer utkastet till lagförslag behöver Riksbanken ha tillgång till mer 
förlustabsorberande eget kapital för att kunna hantera förluster som kan uppkomma till följd av 
                                                            
4 Riksbankslagen 1998, 10 kap. 1, 3 och 4 §§. 
5 Riksbankslagen, 7 kap. 2, 3 och 4 §§. 
6 Riksbankslagen, 6 kap. 8 §. 
7 Budgetlagen 2011,  5 kap. 1 §, första stycket. Se kommentar till fotnot 4. 
8 Riksbankslagen 7 kap. 3 § 2 punkt, budgetlagen 5 kap. 1 § andra stycket. 
9 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 17. 
10 Se den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 1 §,  i riksbankslagen. 
11 Se den föreslagna nya lydelsen av styckena 1–3 i 10 kap. 2 § i riksbankslagen. 
12 Se den föreslagna nya lydelsen av stycke 4  i 10 kap. 2 §  i riksbankslagen. 
13 Se den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 8 § i riksbankslagen. 
ECB-PUBLIC  
3 olika risker som Riksbanken är utsatt för. Riksbanken har under senare tid köpt statsobligationer i 
syfte att påverka såväl långa som korta räntor, och det har skapat nya risker för Riksbankens egna kapital eftersom betydande innehav av statsobligationer är förenade med risker till följd av lägre 
tillgångsvärden på innehaven i en utveckling m ed stigande räntor. Dessutom har banksektorns 
storlek i Sverige fortsatt att växa, och erfarenheter na från finanskrisen talar för att Riksbanken bör 
ha ett förlustabsorberande eget kapital. Riksbankens seigniorage bör inte beaktas när man 
bestämmer Riksbankens behov av eget kapital eftersom den allmänna räntenivån förändras och 
användningen av sedlar förväntas minska över tid
14. 
1.4. Bestämmelser om fördelning av Riksbankens vins ter och förluster i utkastet till lagförslag  
1.4.1 Enligt utkastet till lagförslag ska avsättni ng till reservfonden göras om Riksbankens bokslut 
uppvisar vinst. Avsättningen får dock högst uppgå t ill ett belopp som motsvarar förändringen av 
den garanterade nivån för det bundna egna kapitalet efter KPI-omräkning. Eventuella 
överskjutande medel ska överföras till balanserade vinstmedel. Om Riksbankens egna kapital efter 
sådan avsättning till reservfonden och överföring t ill balanserade vinstmedel gjorts överstiger 
målsatt eget kapital (60 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning) ska överskjutande 
vinstmedel delas ut till staten15. 
1.4.2 I utkastet till lagförslag föreslås även att om  Riksbankens bokslut uppvisar förlust ska denna i första 
hand täckas av balanserade vinstmedel, därefter av reservfonden och i sista hand av grundfonden. 
Om balanserade vinstmedel efter det att förlusttäckning har skett är större än noll får från 
balanserade vinstmedel överföras ett belopp till reservfonden som högst motsvarar förändringen av 
den garanterade nivån för det bundna kapitalet justerat efter KPI-omräkning16. Om grundfonden 
har tagits i anspråk för att täcka förluster ska kommande års vinster i första hand användas till att 
återställa grundfonden till den nivå  som den uppgick till innan förlust uppstod. Överskjutande medel 
får överföras till reservfonden till dess att Riksbankens bundna egna k apital uppgår till den 
garanterade nivå som angetts ovan (40 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning)17. 
1.4.3 För närvarande stadgar riksbankslagen att riksban ksfullmäktige varje år ska lämna förslag till 
riksdagen och Riksrevisionen angående dispositionen av Riksbankens vinst18. Enligt utkastet till 
lagförslag ska riksbanksfullmäktige, i förekommande fall och minst vart femte år, till riksdagen och 
Riksrevisionen lämna förslag om att medlen i reservfonden ska överföras till grundfonden19. För 
närvarande stadgar riksbankslagen att Riksbankens resultat- och balansräkning fastställs av riksdagen, som också  beslutar hur bankens vinst ska disponeras
20. Utkastet till lagförslag stadgar 
                                                            
14 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 20–24. 
15 Se den föreslagna nya 3 och 4 §, 10 kap i riksbankslagen. 
16 Se riksbankslagen den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 5 §, . 
17 Se riksbankslagen den föreslagna nya lydelsen av 10 kap. 6 §,. 
18 10 kap. 3 § riksbankslagen. 
19 Se riksbankslagen den föreslagna nya lydelsen av andra stycket i 10 kap. 10 §. 
20 10 kap. 4 § riksbankslagen. 
ECB-PUBLIC  
4 att riksdagen dessutom ska fastställa överföring av medel inom Riksbankens egna kapital för 
förlusttäckning enligt ovan liksom för återställning av bundet kapital enligt nedan21. 
1.5. Bestämmelser angående rekapitalisering av Riksbanken i utkastet till lagförslag  
1.5.1. I utkastet till lagförslag föreslås att om försluster, efter avräkning av medel på 
värderegleringskonton, har medfört att nivån på Riksbankens bundna egna kapital understiger 
hälften av den garanterade nivån som beskrivits ov an (det vill säga under 20 miljarder kronor 
eventuellt justerat efter KPI-omräkning) kan riksbanken begära att nivån på det bundna kapitalet 
ska återställas. En begäran om återställning får högst uppgå till det belopp som behövs för att det 
bundna egna kapitalet ska uppgå till den garanterade nivån (40 miljarder kronor eventuellt justerat efter KPI-omräkning). Riksdagen avgör om  begäran om återställning ska beviljas
22. 
1.5.2. Enligt ovan nämnda remiss måste Riksbanken, i sin beräkning av när det bundna egna kapitalet 
understiger den garanterade nivån, först räkna av befintliga medel på värderegleringskontona. 
Enligt regeringens bedömning bör Riksbanken realisera vinster som finns bokförda på 
värderegleringskontona, undantaget värdeförändringar på guldreserven, innan återställning av det bundna egna kapitalet kan ske
23. 
1.6. Bestämmelser angående Riksbankens valutaupplåning via Riksgäldskontoret i utkastet till 
lagförslag  
1.6.1. I utkastet till lagförslag föreslås ett nytt kapitel i riksbankslagen som ska reglera upplåning via 
Riksgäldskontoret till Riksbankens valutareserv enligt budgetlagen24. I andra stycket i det nya 
kapitlet anges att om Riksbanken har tagit delar av valutareserven i anspråk för likviditetsstöd får 
upplåning ske genom Riksgäldskontoret för att återställa valutareserven. Om det finns synnerliga skäl får Riksbanken besluta att förstärka sin valutareserv genom förtida upplåning på högst 
50 miljarder kronor (justerat enligt KPI-omräkning) genom  Riksgäldskontoret
25. Om det finns 
synnerliga skäl, och om Riksbanken bedömer att valutareserven behöver förstärkas ytterligare 
utöver detta belopp, beslutas detta av riksdagen efter begäran från Riksbanken. 
1.6.2. I remissen skriver man att anledningen till den föreslagna ordningen är att en förtida förstärkning av 
valutareserven bör vara förbehållen en finansiell kris eller liknande allvarliga situationer när det 
finns behov av att möta hastigt uppkomna likviditetsbehov (generellt eller i enskilda finansiella institut). Omständigheter av detta slag får anses utgöra synnerliga skäl för att i förtid förstärka 
valutareserven för att snabbt kunna möta uppkomna behov. Detta innebär att valutareserven i 
normala situationer inte ska öka på ett okontrollerat sätt
26. 
1.6.3. I remissen anges att Riksbankens skuld till Riksg äldskontoret avseende va lutareserven i slutet av 
2016 uppgick till 257 miljarder kronor. Regeringen me nar att befintliga förtida lån som Riksbanken 
                                                            
21 Se riksbankslagen den nya föreslagna lydelsen av första stycket i 10 kap. 4 §  i. 
22 Se riksbankslagen den nya föreslagna lydelsen av 10 kap. 7 §,  i. 
23 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 43. 
24 Se det föreslagna nya kapitlet 10a i riksbankslagen. 
25 Se riksbankslagen den nya föreslagna lydelsen av 10a kap. 3 §, . 
26 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 30–31. 
ECB-PUBLIC  
5 redan tagit för att förstärka valutareserven måst e återbetalas när lagändringarna träder kraft. Om 
Riksbanken avser att behålla befintliga lån upp till ett belopp på högst 50 miljarder kronor måste det föreligga synnerliga skäl för den upplåningen. Enligt regeringens uppfattning finns det 
emellertid för närvarande inte några synnerliga skäl. Återbetalningen av nuvarande valutalån bör ske genom att Riksbanken till Riksgäldskontoret  överför tillgångar motsvarande Riksbankens 
valutalån hos Riksgäldskontoret. Fördelningen av tillgångsslag som förs över till Riksgäldskontoret 
bör ske efter överenskommelse me llan Riksbanken och Riksgäldskont oret. Överförda tillgångar bör 
hanteras inom ramen för Riksgäldskontorets skuldförvaltning
27. 
1.7. Ikraftträdande  
Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 2018. 
 2. Allmänna kommentarer  
2.1. ECB vill understryka att även medlemsstater so m har ett undantag, även Sverige, som ännu inte 
deltar i den tredje etappen i den ekonomiska och monetära unionen, ändå har en lagstadgad skyldighet att anpassa stadgan för sina nationella centralbanker så att den är förenlig med 
fördraget
28 och stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken 
(stadgan ). Alla lagändringar i sådana medlemsstater bör syfta till att gradvis uppnå 
överensstämmelse med Eurosystemets regler29. 
2.2. ECB påminner om att ECB i sina konvergensrapporter flera gånger har påpekat att Sverige 
behöver anpassa den lagstiftning som reglerar Riksbanken så att den är förenlig med fördragets 
krav rörande bland annat ekonomiskt oberoende och fördelningen av vinster30. ECB påminner om 
att både ECB och dess föregångare Europeiska monetära institutet har avgett flera yttranden på 
begäran av svenska finansdepartementet och riksdagen som har rört frågor angående Riksbankens ekonomiska oberoende
31. 
2.3. Det oberoende som en nationell centralbank måste besitta enligt artikel 130 i fördraget och artikel 7 
i stadgan skulle äventyras om den nationella centralbanken inte självständigt kunde förfoga över tillräckliga finansiella resurser för att fullgöra sitt uppdrag (det vill säga att utföra de ECBS-
relaterade uppgifter som krävs enligt fördraget och stadgan). Principen om ekonomiskt oberoende innebär därutöver att de nationella centralbankerna måste ha tillräckliga medel för att utföra inte 
bara ECBS-relaterade uppgifter utan också sina egna nationella uppgifter som till exempel att 
finansiera sin förvaltning och den egna verksamheten
32. Medlemsstaterna får inte försätta sina 
nationella centralbanker i en situation där dessa  inte har tillräckliga finansiella resurser och 
otillräckligt eget kapital för att utföra sina uppgif ter. Av alla dessa skäl implicerar ett ekonomiskt 
                                                            
27 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 18, 34–35 och 39–40. 
28 Se artikel 131 i fördraget. 
29 Se punkt 3.4 i ECB:s yttrande CON/2008/34. 
30 Se t.ex. ECB:s konvergensrapport från juni 2016, s. 194–95. 
31 Se ECB:s yttranden CON/2005/54, CON/2008/34 och CON/2013/53 och EMI:s yttrande CON/1997/26. 
32 Se t.ex. ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 25. 
ECB-PUBLIC  
6 oberoende även att en nationell centralbank måste vara tillräckligt kapitaliserad. Ekonomiskt 
oberoende kräver att nationella centralbanker i utförandet av sina uppgifter kan göra en oberoende bedömning av aktuella risker och att de är behöriga att besluta vilka försiktighetsåtgärder som 
behöver vidtas. De nationella centralbankerna är de som har bäst förutsättningar för att göra denna typ av bedömningar och måste ha de redskap som behövs för att bedöma de aktuella 
omständigheterna och göra prognoser
33. 
2.4. ECB noterar särskilt att regeringen har identifierat ett antal finansiella risker som Riksbanken måste 
hantera, däribland Sveriges relativt stora banksektor, Riksbankens betydande innehav av 
statsobligationer som ger låg ränta och den förväntade minskningen av Riksbankens seigniorage på grund av bland annat den minskade användningen av sedlar i Sverige. När det gäller Sveriges 
relativt stora banksektor uppgick det svenska banksystemets sammanlagda balansomslutning till 17 250 miljarder kronor i januari 2017, vilket motsvarar fyra gånger Sveriges BNP
34. Sveriges stora 
och växande gränsöverskridande banksektor har stora åtaganden i utländsk valuta35. Detta medför 
betydande risker för den finansiella stabiliteten  både i Sverige och andra länder i Norden och 
Baltikum där svenska bankgrupper är stora marknadsaktörer. Ur ett finansstabilitetsperspektiv bör 
Riksbankens löpande utgifter liksom dess utgifter vid ovanliga händelser därmed noggrant ses över med tanke på dess uppgifter, däribland Riksbankens uppgifter att, om det finns synnerliga skäl, i 
likviditetsstödjande syfte bevilja kredit eller lämna garanti på särskilda villkor till bankinstitut och 
svenska företag som står under tillsyn av Finansinspektionen36. 
2.5. Det finns flera bestämmelser i utkastet till lagförslag som underminerar Riksbankens oberoende, 
inklusive dess finansiella oberoende och förmåga att självständigt utföra sina grundläggande funktioner inom penning- och valutapolitik. ECB:s funderingar i detta avseende beskrivs mer 
utförligt nedan. För att säkerställa att Riksbanken uppfyller den erforderliga graden av självständighet är det avgörande att den alltid har tillräckliga resurser avseende kapital och 
utländsk valuta för att utföra sina uppgifter, och att den bibehåller sin förmåga att säkerställa den erforderliga finansiella bufferten för att bevara en lämplig nivå av egna fonder och reserver. 
 
3. Specifika kommentarer 3.1 Nivå på Riksbankens egna kapital 
3.1.1 Enligt riksbankslagen
37 har Riksbanken egna medel som hålls separerade från statskassan. I 
regeringens budget ingår vidare inga särskilda anslagsposter för Riksbanken. Kostnaden för 
Riksbankens verksamhet täcks i stället av de egna intäkterna, t.ex. av avkastningen som erhålls 
                                                            
33 Se ECB:s konvergensrapport från juni 2016, s. 25, punkt 2.2 i ECB:s yttrande CON/2009/53, punkt 2.4.2 i ECB:s 
yttrande CON/2009/83, punkt 3.3 i ECB:s yttrande CON/2014/24, punkt 2.2 i ECB:s yttrande CON/2014/27 och 
punkt 3.1.1 i ECB:s yttrande CON/2014/56. 
34 Se Sveriges Riksbanks remissyttrande över Utkast ti ll lagrådsremiss Riksbankens finansiella oberoende och 
balansräkning av den 27 april 2017, s. 1–2. Se även SCB:s finansmarknadsstatistik från januari 2017. 
35 Se Sveriges Riksbanks remissyttrande över Utkast ti ll lagrådsremiss Riksbankens finansiella oberoende och 
balansräkning av den 27 april 2017, s. 1. 
36 Se t.ex. ECB, Yttrande CON/2012/69, punkt 3.3; Riksbankslagen, 6 kap. 8 §. 
37 Riksbankslagen, 10 kap. 1 §. 
ECB-PUBLIC  
7 vid investeringar av det allokerade kapitalet. Det är därför viktigt att Riksbankens egna kapital kan 
generera tillräcklig avkastning för att täcka kostnader och upplupna förluster inom Riksbankens 
verksamhet. 
3.1.2 Som nämndes ovan ska en nationell centralbank vid fullgörandet av sina uppgifter bedöma de 
medföljande riskerna och ha förmåga att självständigt besluta om nödvändiga försiktighetsåtgärder. 
I utkastet till lagförslaglagförslag föreskrivs ett lags tadgat tak på nivån av målsatt eget kapital som 
Riksbanken kan inneha, vilket medför att den inte får öka sitt målsatta egna kapital när detta är 
nödvändigt för att täcka riskexponeringarna. Utkast et till lagförslag påverkar därför Riksbankens 
ekonomiska oberoende negativt, i synnerhet med avseende på dess förmåga att hantera framtida finansiella och ekonomiska utvecklingar
38. 
Vidare saknas en separat garantiskyldighet avseende den så kallade garanterade nivån för bundet 
eget kapital, medan det i utkastet till lagförslag  implicerar att Riksbanken endast kan ansöka om 
rekapitalisering när det bundna egna kapitalet har fallit under en viss nivå. När dessa aspekter 
beaktas tillsammans framgår att utkastet till lagför slag innehåller ett absolut tak på nivån för det 
målsatta egna kapitalet men en mer genomsläpplig undre gräns som kan sjunka avsevärt under 
den så kallade garanterade nivån innan kraftigare korrigerande åtgärder sätts in. ECB har betänkligheter inför detta arrangemang från per spektivet av finansiellt oberoende då det tycks 
relativt tillåtande inför en nedåtgående rörelse av nivån på eget kapital men samtidigt förbjuder en 
ökning av nivån av målsatt eget kapital eller, åtminstone, inte tillhandahåller någon lagstadgad 
mekanism enligt vilken nivån kan öka. 
3.1.3 ECB:s tolkning är att Riksbankens egna kapital inte inkluderar Riksbankens 
värderegleringskonton
39. Värderegleringskontona kommer därför inte att medtas vid beräkningen 
av Riksbankens primärkapital eller målsatta egna kapital. Utifrån ett rättssäkerhetsperspektiv vore det önskvärt att detta uteslutande av värderegleringskontona uttryckligen klargörs i definitionen av 
eget kapital i utkastet till lagförslag. 
3.2 Fördelning av Riksbankens vinster och förluster 
3.2.1 Detaljerade juridiska bestämmelser om vinstfördelning är en positiv utveckling då sådana inte 
enbart medför transparens och förutsägbarhet avseende behandlingen av vinster och tidpunkten för betalningar till staten, utan även är rättsligt bindande för regering och riksdag. Det noteras dock 
att planer för upphävande av riksdagens formella roll att fastställa Riksbankens resultaträkning och 
balansräkning samt dispositionen av bankens vinst saknas i utkastet till lagförslag. Tvärtom är 
avsikten att utöka riksdagens formella roll, så att riksdagen även får godkänna överföringar av 
                                                            
38 Se punkt 4.3 och 4.4 i ECB:s yttrande CON/2008/34. 
39 Med verkan från 2004 redovisas orealiserade vinster och förluster i speciella värderegleringskonton, som består av 
skillnaden mellan kostnaden för anskaffningsvärdet och marknadsvärdet. Om de orealiserade förlusterna överstiger 
de orealiserade vinsterna vid årsslutet redovisas denn a skillnad i resultaträkningen. Denna beräkning görs 
värdepapper för värdepapper och valuta för valuta. Se Sveriges Riksbank, Årsredovisning 2016, Balansräkning och 
resultaträkning, not 24. 
ECB-PUBLIC  
8 medel till Riksbankens egna kapital för att täcka förluster40. Detta är oförenligt med det finansiella 
oberoende som krävs av en nationell centralbank enligt fördraget och stadgan. 
3.2.2 I artikel 130 i fördraget och artikel 7 i stadgan förbjuds nationella centralbanker eller medlemmar av 
deras beslutande organ, då de utövar de befogenheter och fullgör de uppgifter och skyldigheter som har tilldelats dem genom fördraget och stadgan, att begära eller ta emot instruktioner från bl.a. 
från medlemsstaternas regeringar eller från något annat organ. I detta sammanhang är det viktigt 
att avgränsa reglerna avseende vinstdisposition från tredje parts intressen
41. Då vinstdisposition är 
ett av de områden inom finansiellt oberoende där en nationell centralbank är som mest sårbar för 
yttre påverkan, bör beslut om vinstdispositi on fattas av den nationella centralbankens 
beslutsfattande organ och inte bli föremål för skönsmässiga bedömningar av tredje part42. Som 
framgår av ECB:s konvergensrapporter och tidigare yttranden43 kan en nationell centralbanks 
stadgar föreskriva hur dess vinster ska fördelas. I avsaknad av sådana bestämmelser ska beslut 
om vinstdisposition vidtas på affärsmässiga grunder av den nationella centralbankens beslutsorgan 
och får inte bli föremål för skönsmässiga bedömningar av tredje part, om det inte finns en uttrycklig skyddsklausul som anger att detta inte påverkar det finansiella oberoende som krävs för att utföra 
den nationella centralbankens ECBS-relaterade uppgifter samt dess nationella uppgifter. 
3.2.3 ECB har vid upprepade tillfällen påpekat i sina konvergensrapporter
44 att de nuvarande reglerna 
avseende riksdagens godkännande av fördelningen av Riksbankens vinster är oförenliga med 
kraven på centralbankens oberoende enligt fördra get och stadgan. Medan ut kastet till lagförslag 
minskar utrymmet för skönsmässig bedömning från riksdagens sida avseende Riksbankens 
vinstfördelning45, inskränker riksdagens rätt att godkänna fördelningen av Riksbankens vinster 
alltjämt Riksbankens finansiella oberoende och är oförenlig med artikel 130 i fördraget. Som 
konsekvens ska rätten att godkänna Riksbankens årsredovisning och fastställa hur dess vinst ska diskponeras överföras till Riksbanken. 
3.2.4 I detta avseende noterar ECB att Riksbankens penningpolitiska styrsystem och riksbankslagen för 
närvarande är föremål för en separat granskning av en partiöverskridande parlamentarisk 
kommitté. ECB noterar att det nuv arande förfarandet, där riksbanksfu llmäktige lämnar förslag till 
                                                            
40 Dessutom kommer Riksrevisionen, vid sidan om riksdagen, att även framdeles erhålla förslag på årsbasis från 
Riksbanken avseende fördelningen av Riksbankens vinster, och i utkastet till lagförslag anges att de även ska 
erhålla förslag, minst vart femte år, avseende överföringen av medel i reservfonden till primärkapitalet. 
41 Se punkt 3.6 i ECB:s yttrande CON/2007/14 och punkt 3.2 i ECB:s yttrande CON/2009/53. 
42 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 27. 
43 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 27 och punkt 4.2.2 i ECB:s yttrande CON/2013/53. 
44 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 195. 
45 Men i detta avseende finns alltjämt några svårigheter avseende graden av handlingsfrihet som getts åt 
Europaparlamentet, framför allt när vissa bestämmelser läses i förening med § 11 i utkastet till lagstiftningsförslag, 
som stipulerar att riksdagen har rätt att godkänna Riksbankens resultaträkning och balansräkning och att fastställa a) fördelningen av Riksbankens vinst, b) överföring till Ri ksbankens egna kapital efter en  förlust eller efterföljande 
vinst och c) återställande av Riksbankens bundna egna kapita l. Till exempel innehåller § 3 i utkastet till lagförslag 
inget uttryckligt krav på ett specifikt lägsta belopp för av sättningar till reservfonden i händelse av vinst i Riksbankens 
årsbokslut: det innehåller bara ett maxbelopp för avsättnin gar. Dessutom behövs en tydligare förklaring av vad som 
utgör ”överskjutande medel” som ska överföras till balansera de vinstmedel enligt § 3 i utkast et till lagförslag för att 
tydliggöra att detta utgör hela det resterande beloppet från den vinst som inte har gjorts som avsättning till 
reservfonden. Mot bakgrund av dessa faktorer och den breda makt som tillfaller riksdagen enligt § 11, visar sig 
utkastet till lagförslag (§ 4) inte innehålla en explicit och definitiv gräns på det belopp som kan överföras till staten. 
ECB-PUBLIC  
9 riksdagen om hur  Riksbankens vinst ska disponeras, och där riksdagen fastställer dispositionen av 
en sådan vinst, har fått kritik av Europeiska kommissionen för att inte uppfylla kraven på den nationella centralbankens oberoende såsom det stipuleras i fördraget
46. Kommissionen förklarar 
vidare att principen bakom den nationella centralbankens oberoende innebär att Riksbanken själv måste godkänna årsredovisningen och fastställa hur Riksbankens vinst ska disponeras. Som följd 
av kommissionens kritiska ståndpunkt är direktivet till kommittén att överväga en process där 
riksbanksfullmäktige godkänner årsredovisningen och fastställer hur Riksbankens vinst ska 
disponeras
47. 
3.2.5 ECB anser att vinster inte bör överföras till staten förrän eventuella ansamlade förluster från 
tidigare år har täckts och finansiella bestämmelser som bedömts nödvändiga för att skydda det 
reella värdet på den nationella centralbankens kapital och till gångar har skapats. I fråga om 
finansiella avsättningar eller buffertar måste den nationella centralbanken ha frihet att på ett 
oberoende sätt skapa finansiella avsättningar för att skydda det reella värdet av sitt kapital och sina 
tillgångar. Medlemsstaterna får inte heller hindra nationella centralbanker från att bygga upp sitt 
reservkapital till den nivå som krävs för att en  ECBS-medlem ska kunna fullgöra sina uppgifter48. I 
detta avseende förstår ECB att Riksbanken enligt utkastet till lagförslag kommer att fortsätta 
tillämpa ECB:s riktlinjer för den rättsliga ramen fö r redovisning och finansiell rapportering inom 
ECBS, enligt vilken en nationell centralbank kan göra en avsättning för valutakurs-, ränte-, kredit- 
och guldprisrisker i sin balansräkning och fastställa storleken hos, och användningen av, 
avsättningen på grundval av den nationella centralbankens uppskattade riskexponering49. 
3.3 Begäran om rekapitalisering från Riksbanken 3.3.1 ECB har ett antal specifika frågor rörande bestämmelserna i utkastet till lagförslag angående krav 
från Riksbanken om rekapitalisering efter förluster. 
3.3.2 ECB:s tolkning är att Riksbanken enligt de befintliga bestämmelserna i riksbankslagen
50 och den 
svenska riksdagsenheten51 redan har oinskränkt rätt att fram lägga förslag till riksdagen eller 
regeringen i fråga om att återställa Riksbankens kapital. I utkastet till lagförslag impliceras att 
Riksbanken framdeles endast ska ha rätt att framstä lla en begäran till riksdagen för den nivå av 
dess bundna egna kapital som ska återställas upp t ill den summa som krävs fö r att säkerställa den 
så kallade garanterade nivån om Riksbankens bu ndna egna kapital har fallit under en viss nivå 
(dvs. när det bundna egna kapitalet är understiger den initiala nivån på 20 miljarder kronor, eventuellt justerat efter KPI-omräkning). Detta kan uppfattas som en begränsning av Riksbankens 
befintliga generella rättighet att framställa en begäran till riksdagen eller regeringen. 
                                                            
46 Se Europeiska kommissionens konvergensrapport juni 2016, s. 115. 
47 Se Undersökningskommissionen – Översyn av det penningpolitiska ramverket och riksbankslagen, 2016), s. 5–6. 
48 Se ECB:s konvergensrapport juni 2016, s. 27: punkt 3.3 i ECB:s yttrande CON/2009/26, punkt 3.2 i ECB:s yttrande 
CON/2009/53 samt punkt 2.1 i ECB:s yttrande CON/2012/69. 
49 Artikel 8 i riktlinje (EU) 2016/2249 från Europeiska ce ntralbanken av den 3 november 2016 om den rättsliga ramen 
för redovisning och finansiell rapportering inom Europeiska centralbankssystemet (ECB/2016/34) (EUT L 347, 
20.12.2016, s. 37). 
50 Riksbankslagen, 4 kap. 1 §. 
51 Riksdagsenheten 2014, 9 kap. 17 §. 
ECB-PUBLIC  
10 3.3.3 Dessutom stipuleras i utkastet till lagförslag att ett belopp som motsvarar två tredjedelar av det 
målsatta egna kapitalet betecknas som garanterad nivå för det bundna egna kapitalet52. Även om 
uttrycket ”garanterad nivå” används ger, som tidigare nämndes, utkastet till lagförslag i sig ingen 
rättslig garanti för nivån på Riksbankens bundna kapital. ECB förväntar sig därför att utkastet till lagförslag ska stipulera hur staten avser att genomföra denna garanti så att staten automatiskt 
rekapitaliserar Riksbanken på dess begäran och upp till beloppet för den garanterade nivån. 
3.3.4 Den föreslagna bestämmelsen att Riksbanken endast ska kunna framställa en begäran om att 
återställa sitt bundna egna kapital när nivån på Riksbankens bundna egna kapital understiger 
hälften av den garanterade nivån, innebär även att Riksbanken kan tvingas att bedriva sin verksamhet med endast cirka en tredjedel av sitt målsatta egna kapital. En avgörande del av 
Riksbankens ekonomiska oberoende är att Riksbanken har tillräckliga medel till sitt förfogande för att kunna fullgöra sina uppgifter, inklusive ECBS-relaterade uppgifter och nationella uppgifter. Som 
konsekvens bör antingen Riksbankens befintliga, generella rättighet att framställa en begäran till 
riksdagen eller regeringen kvarstå eller, som ett minimum, bör den nivå höjas vid vilken Riksbanken har möjlighet att begära att riksdagen ska återställa dess bundna egna kapital. 
3.3.5 Dessutom kommer Riksbanken endast att kunna framställa denna begäran efter att avdrag gjorts 
av medel från de relevanta värderegleringskontona. Enligt regeringens bedömning bör Riksbanken 
realisera vinster som finns bokförda på värderegleringskontona, undantaget värdeförändringar på 
guldreserven innan återställning av eget bundet kapital kan ske
53. Detta innebär som minimum att 
vid beräkningen av när det bundna eg na kapitalet faller under nivån 20  miljarder kronor (eventuellt 
justerat efter KPI-omräkning) vid vilken Riksbanken kan framställa en begäran, måste Riksbanken först dra av medel som finns på respektive värd eregleringskonton. Då Riksbankens egna kapital 
och relevanta värderegleringskonton vid årsslutet  2016 uppgick till drygt 81 miljarder kronor, 
innebär detta att Riksbanken endast skulle vara berättigad att begära en återställning av sitt 
bundna egna kapital på en lägre nivå jämfört med den befintliga nivån hos Riksbankens egna kapital. Då medel från de relevanta värdereglerin gskontona inte har medtagits vid beräkningen av 
Riksbankens egna kapital, är ECB:s tolkning att utkastet till lagförslag kan innebära att Riksbanken 
tvingas ådra sig och rapportera ett negativt eget nettokapital innan den har rätt att begära en 
rekapitalisering. ECB:s tolkning är vidare att Riksb anken, till skillnad från en enkel bokförings- eller 
beräkningsövning, skulle tvingas att avyttra underliggande tillgångar i värderegleringskontona innan den ges möjlighet att begära återställning av sitt bundna egna kapital. ECB befarar att varje 
sådan skyldighet att realisera värderegleringsvinster som redovisats i värderegleringskontona kan underminera Riksbankens ekonomiska oberoende, då Riksbanken kanske inte självständigt lyckas 
uppbåda tillräckliga finansiella resurser för att uppf ylla sitt mandat. En förpliktelse att avyttra 
tillgångar som ligger som bas för värdereglering skontona innan en begäran  kan framställas till 
riksdagen riskerar också att störa Riksbankens oberoende beslutsfattande avseende vilka 
                                                            
52 Se riksbankslagen, det föreslagna nya stycket 4 i 10 kap 2 §. i. 
53 Se utkastet till lagrådsremiss, fotnot 2, s. 43. 
ECB-PUBLIC  
11 tillgångar som ska innehas, samt kan inkräkta  på Riksbankens mandat om dessa tillgångar 
innehas inom ramen för Riksbankens penning- eller valutapolitik. 
3.3.6 Avslutningsvis innehåller utkastet till lagförslag ingen förpliktelse fö r staten att tillhandahålla kapital 
efter att en begäran om återställande av det bundna egna kapitalet har gjorts av Riksbanken. Inte 
heller specificeras det i utkastet till lagförslag inom vilken tidsperiod som staten förväntas besvara 
Riksbankens begäran. 
3.3.7 Mot bakgrund av ovanstående upprepar ECB vikten av att säkerställa att Riksbankens finansiella 
oberoende kan upprätthållas. Riksbanken bör inte hamna i en situation där otillräckliga finansiella 
resurser och inadekvat eget nettokapital hindrar den från att fullfölja sina uppgifter. 
3.4 Riksbankens valutareserv 
3.4.1 Innehavet och hanteringen av valutareserver i enlighet med centralbankens penning-, valuta- och 
likviditetspolitik är en grundläggande funktion hos en centralbank såväl inom ECBS54 som 
internationellt. 
3.4.2 ECB:s tolkning är att Riksbanken enligt den svenska grundlagen55 och riksbankslagen56 är 
ansvarig för penning- och valutapolitiken och kan utföra flera olika åtgärder rörande utländska 
valutor inom ramen för sin penning- och valutapoliti k. ECB:s tolkning är att utkastet till lagförslag 
inte på något sätt försöker inskränka det oberoende som Riksbanken åtnjuter i detta avseende. 
3.4.3 Som tidigare noterats förutsätter centralbanksoberoende enligt fördraget och stadgan att 
Riksbanken har tillräckliga finansiell a resurser för att självständigt uppfylla sina mandat inom 
penning- och valutapolitiken och för att finansiera den egna verksamheten. En medlemsstat får inte 
försätta sin nationella centralbank i en sådan situation att denna saknar tillräckliga finansiella resurser för att bedriva sin penning- och valutapolitik och utföra sina nationella uppgifter. 
Riksbanken har bäst förutsättningar att göra oberoende bedömningar om vilken nivå av valutareserver som erfordras för att den ska kunna uppfylla sina uppgifter. 
3.4.4 ECB:s tolkning är att Riksbankens valutareserver har stärkts under de senaste åren, delvis då 
Sveriges åtaganden till den Internationella valutaf onden (IMF) har ökat, men framför allt för att 
hantera potentiella systemiska likviditetsproblem i utländsk valuta inom finanssektorn. Den svenska 
banksektorns starka beroende av internationell marknadsupplåning med korta löptider för att finansiera sina aktiviteter ökar banksektorns sårbarhet för likviditetskriser. Merparten av denna 
finansiering med utländsk valuta sker i form av värdepapper med kort löptid, obligationer utan 
säkerhet, täckta obligationer och insättningar av utländska monetära och finansiella institut och har 
fördubblats sedan 2001 till 120 procent av BNP år 2015
57. Riksbankens valutareserver måste 
följaktligen vara tillräckligt robusta för att tillha ndahålla likviditetsstöd till banker när det krävs. Med 
hänsyn till bankernas likviditetsbehov av utländsk valuta samt den tid som kan krävas för att fylla 
valutareserver genom lån eller via centralbankens swappavtal, och eftersom en buffert för 
                                                            
54 Se artiklarna 127.2 i fördraget: Artikel 18.1, första strecksatsen, 23, andra strecksatsen, 30 och 31 i stadgan. 
55 Den svenska grundlagen (2011:109), 9 kap. § 13. 
56 Riksbankslagen, 1 kap. § 2 samt 6-7 kap. 
57 IMF:s landrapport nr 16/354, ”Sweden selected issues”, november 2016. 
ECB-PUBLIC  
12 oförutsedda händelser rekommenderas, anser ECB i linje med ny, modellbaserad analys från IMF 
och Riksbanken att det inte är lämpligt att minska Sveriges befintliga valutareserver på 11 % av BNP
58. I ljuset av de potentiellt störande effekterna på finanssektorn och den nationella ekonomin i 
händelse av en likviditetskris, är ett tydligt system och robusta beslutsprocesser avseende valutareserverna, som dock ska ges flexibilitet a vseende beloppens storlek, avgörande för att 
Riksbanken på ett effektivt sätt ska kunna tillhandahålla likviditetsstöd vid krissituationer. 
Riksbanken måste ha möjlighet att erhålla valutareserver snabbt, utan att vänta tills en kris uppstår, 
då längre förfaranden kan bli nödvändiga fö r att mobilisera de nödvändiga valutareserverna
59. I 
detta avseende noterar ECB att eurolikviditet enligt swapptransaktioner mellan Riksbanken och ECB inte tillhandahålls på en ovillkorlig basis. 
3.4.5 ECB:s tolkning är att utkastet till lagförslag inte avser att reglera den lämpliga nivån på 
Riksbankens reservtillgångar genere llt, utan snarare Riksbankens förmåga att låna utländsk valuta 
från Riksgäldskontoret. I detta avseende noterar EC B att det är relativt ovanligt inom ECBS att en 
nationell centralbank stärker si na reservtillgångar via upplåning från Riksgäldskontoret eller 
regeringen. I den utsträckning som sådana upplåningar finansieras av Riksgäldskontoret på 
uppdrag av staten genom skuldemissioner på de internationella kapitalmarknaderna, förstår ECB till fullo regeringens önskan att begränsa Riksbanke ns möjligheter att öka sina valutareserver 
genom denna särskilda åtgärd. Som regeringen har konstaterat är utrymmet för att ta lån i utländsk 
valuta begränsat, och Riksbankens behov av förtida upplåning via Riksgäldskontoret kan på ett 
legitimt sätt underkastas en mer omfattande bedömning där regeringens hela upplåningskrav, lånekostnaderna och de finanspolitiska ramarna tas i beaktande. ECB delar regeringens 
uppfattning att Riksbankens andra möjligheter att erhålla utländsk valuta och andra verktyg för att 
skydda likviditeten och tillgången på utländsk valuta också bör tas med i beräkningen. På basis av detta blir ECB:s tydliga tolkning att utkastet till lagförslag inte på något sätt avser att begränsa 
Riksbankens förmåga att öka sina valutareserv er genom de andra metoderna som står till 
förfogande när det krävs enligt Riksbankens självständigt formulerade penning-, valuta- och 
likviditetsprinciper. Denna tolkning är viktig för ECB, då varje annan tolkning på ett uppenbart sätt 
skulle inkräkta på Riksbankens oberoende enligt fördraget och stadgan vid genomförandet av dess 
grundläggande penning-, valuta- och likviditetspolitik. Det ses inte som realistiskt att Riksbanken 
enbart ska förlita sig på Riksgäldskontoret för att uppfylla Riksbankens valutabehov i händelse av en finansiell krissituation, mot bakgrund av tillgängligheten av och kostnaden för finansiering i 
sådana situationer samt den tidsrymd inom vilken Riksgäldskontoret kan låna de nödvändiga beloppen i utländsk valuta på marknaden. 
                                                            
58 IMF-analysen visade att den lämpliga reservtäckningen för bankernas likviditetsbehov i utländsk valuta uppgår till 
ca 8,5 %–9,5 % av BNP. En buffert utöver dessa belopp behövs också för annan potentiell användning av reserver 
under en kris, till exempel vid räntebetalningar på valutaskul der och för att uppfylla förp liktelser gentemot IMF. På 
grundval av andra antaganden genomförde Riksbanken en liknande analys och nådde slutsatsen att banksystemets 
behov av refinansiering från Riksbankens valutareserv  under en tremån adersperiod uppgick t ill motsvarande 535 
miljarder kronor (12 % av BNP). 
59 Se Sveriges riksbanks remissyttrande över Utkast till lagrådsremiss Riksbankens finansiella oberoende och 
balansräkning av den 27 april 2017, s. 8. 
ECB-PUBLIC  
13 3.4.6 ECB noterar att i slutet av 2016 uppgick Riksbankens skuld till Riksgäldskontoret avseende 
Riksbankens reservtillgångar till 257 miljarder kronor. Detta motsvarar drygt hälften av 
reservtillgångarna på Riksbankens balansräkning vid årsslutet 2016 och nästan en tredjedel av de 
totala tillgångarna på Riksbankens balansräknin g vid årsslutet 2016 (845 miljarder kronor). 
Regeringen anser att befintliga förtida lån som Riksbanken redan tagit för att förstärka sina 
reservtillgångar måste återbetalas när utkastet  till lagförslag träder i kraft, och att denna 
återbetalning ska ske genom att Riksbanken överför tillgångar till Riksgäldskontoret som motsvarar 
Riksbankens valutalån från Riksgäldskontoret. I avsaknad av ett uttryckligt samtycke från 
Riksbanken representerar en sådan signifikant tillgångsöverföring ett betydande ingrepp i Riksbankens institutionella och finansiella oberoende enligt fördraget och stadgan, då det skulle 
påverka Riksbankens förmåga att självständigt hantera sina valutareserver och totala balansomslutning när den genomför sin grundläggande penning-, valuta- och likviditetspolitk. I 
princip har villkoren för dessa lå n redan avtalats i kontraktsform och ECB:s tolkning är att ett 
förfarande med förskottsbetalning inte har överenskommits av Riksbanken och Riksgäldskontoret. 
Varje förtida återbetalning av lånen skulle därför kräva Riksbankens godkännande. Regeringens 
förslag att begränsa Riksbankens rätt att låna via Riksgäldskontoret för att stärka sina 
valutareserver bör endast användas i framåtblickande syfte och inte retroaktivt. Om en 
övergångsmetod avtalats i syfte att gradvis fasa ut det befintliga arrangemanget kommer Riksbanken inte att åläggas att omedelbart återbetala si n nuvarande valutaskuld till 
Riksgäldskontoret, utan förväntas snarare att stegvis bygga upp valutareserver parallellt, i enlighet med Riksbankslagen, då dess utestående skuld till Riks gäldskontoret förfaller till betalning. Varje 
eventuell framtvingad, omedelbar återbetalning av sku lden till Riksgäldskontoret skulle inkräkta på 
Riksbankens förmåga att självständigt utföra sina grundläggande uppgifter inom penningpolitik, valutor och likviditet. I remissen som medföljer utkastet till lagförslag bör följaktligen denna viktiga 
punkt återspeglas. 
 
Detta yttrande kommer att publiceras på ECB:s webbplats. 
 
 
Utfärdat i Frankfurt am Main den 18 maj 2017.  
[Namnteckning]  
 ECB:s ordförande 
Mario DRAGHI