SV Europeiska unionens officiella tidning C 318/12

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Hanteringen av industriell omvandling på lokal och regional nivå: arbetsmarknadens parters roll och bidraget från ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation”

(2006/C 318/02)

Den 19 januari 2006 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget om ”Hanteringen av industriell omvandling på lokal och regional nivå: arbetsmarknadens parters roll och bidraget från ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation”

Rådgivande utskottet för industriell omvandling, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 31 augusti 2006. Föredragande var Antonello Pezzini, medföredragande var Enrico Gibellieri.

Vid sin 429:e plenarsession den 13–14 september 2006 (sammanträdet den 13 september) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 181 röster för, 2 röster emot och 8 nedlagda röster:

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Vad gäller nylanseringen av Lissabonstrategin fokuserades vid Europeiska rådet i mars 2006 å ena sidan på tillväxt och sysselsättning och å den andra på en integrerad strategi för hanteringen av de nya utmaningar som globaliseringen medför.

1.2 EU måste förbinda sig att säkerställa en utveckling för sina medborgare som är innovativ, konkurrenskraftig och hållbar samt att verka för en större ekonomisk och social sammanhållning inom sitt område genom att upprätta och utveckla nya företag, nya yrkesprofiler och genom att inrätta fler och bättre arbetstillfällen samtidigt som man bevarar den europeiska sociala modellen med inriktning på en kunskapsbaserad ekonomi.

1.2.1 Kommittén är fast övertygad om att utan ”en ny förvaltningscykel som bygger på partnerskap och egenansvar” (1) kommer alla strävanden att stimulera EU:s konkurrenskraft och sysselsättning att vara förgäves, och att man snabbt och på bred front måste anta och genomföra nya förvaltningsparadigmer.

1.2.2 Kommittén anser att såväl sjunde ramprogrammet för FoTU som det nya ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation fortfarande i alltför hög grad präglas av ett uppifrån-och-ner-tänkande och ännu inte gör det möjligt för offentliga och privata aktörer med ansvar för utvecklingen på lokal och regional nivå att integreras och delta på ett lämpligt och ansvarsfullt sätt. Det är endast på detta sätt som den viktiga roll som arbetsmarknadens parter spelar vad gäller att skapa utsikter för en hållbar och varaktig tillväxt skulle kunna utnyttjas fullt ut.

1.3 Bland annat med hjälp av de båda ovanstående instrumenten borde EU stödja detta nya slags partnerskap på lokal nivå mellan myndigheter och ekonomiska aktörer och särskilt arbetsmarknadens parter genom att verka för en ny generation av territoriella pakter för utveckling i en globaliserad värld (2).

1.4 EESK är övertygad om att det inte finns några styresformer som passar alla. Varje enskild regional/lokal nivå får söka de former som bäst motsvarar kraven på regional och lokal förvaltning och som är förenliga med nationella, europeiska och internationella referensramar.

1.5 Kommittén anser emellertid att några gemensamma kriterier för dessa former skulle kunna anges: — En strukturerad civil och social dialog. — En regelbunden och offentlig utvärdering av kvaliteten på de genomförda insatserna och deras effekter. — Utbildning av utvecklingsagenter och utvecklingsintegratörer. — Strukturerade kontakter mellan den akademiska världen, näringslivet och staten. — Högkvalitativa utbildnings- och fortbildningsstrukturer. — Upprättande av nätverk med kompetenscentrum för forskning och teknik. — Inrättande/stärkande av strukturer för avancerade grupperingar (industriparker, högteknologiparker, produktions- och finanskonglomerat, etc.). — Ett väl utrustat, hållbart, attraktivt och IT-utvecklat område. — Effektiva och förankrade samförstånds- och beslutsstrukturer som bygger på allmänhetens medverkan.

1.5.1 En sådan integrerad regional och lokal politik måste nödvändigtvis innehålla en strukturerad social dialog, som bland annat uppnås genom ett bättre utnyttjande av de befintliga lokala och regionala ekonomiska och sociala råden, genom kontakter med arbetsmarknadens parter och företrädare för det organiserade civila samhället samt genom inrättande av effektiva former för ekonomiska och sociala partnerskap (3).

1.5.2 Här bör man följa den väg som EESK föreslagit, där de ekonomiska och sociala råden, eller liknande organ, i de olika medlemsstaterna deltar i en strukturerad dialog med EESK.

1.6 Framgången för denna nya styresform beror i allt högre grad på förmågan att fastställa vilken närhetsgrad som är lämpligast för att hantera problem och lösningar i enlighet med subsidiaritetsprincipen, samtidigt som samstämmigheten och ett med övriga politiknivåer gemensamt synsätt bibehålls (4).

1.7 Kommittén är övertygad om att metoden att undersöka möjliga vägar, åtgärder och insatser på medellång och lång sikt utifrån en gemensam syn med hjälp av framtidsprognoser i vilka flera aktörer deltar kan ge ett värdefullt bidrag nerifrån-och-upp till den kulturella utvecklingen i samhället och också berika de politiska och administrativa besluten. Men framför allt kan en sådan metod ge upphov till och stärka en regional och lokal samverkan mellan de tekniska, ekonomiska, sociala, politiska och kulturella sektorerna, som är så viktiga för förvaltningen av en hållbar och konkurrenskraftig utveckling.

1.8 Detta kräver framför allt medverkan av arbetsmarknadens parter och företrädare för det organiserade civila samhället. Syftet är att man tydligt skall kunna ringa in starka och svaga punkter och fastställa nya positioner på hemmamarknaden och på den internationella marknaden.

1.9 Om globaliseringen å ena sidan skapar en konkurrenspress för att satsa på modernisering, innovation och uppgradering av värdekedjan, och gör det möjligt att producera och distribuera varor och tjänster så effektivt och ekonomiskt fördelaktigt som möjligt, riskerar den å den andra sidan, om man inte ingriper i tid, att skapa ökad splittring och fragmentering av den ekonomiska och sociala strukturen, framför allt på lokal och regional nivå.

1.9.1 Kommittén anser därför att man snarast måste få fram nya kompetenser som kan lotsa EU-medborgarna mot de förändringar som väntar. Det bör göras gemensamma fortbildningsinsatser för distriktens ledningspersoner, företagsansvariga och ansvariga för finans- och kreditsystem; detta skall genomföras i samarbete med politiska beslutsfattare och ansvariga tjänstemän inom den offentliga sektorn.

1.10 Kommittén menar att det endast är en lokal och regional integrerad strategi som bygger på delaktighet som kan leda till att den kunskap som förvärvats genom investeringar i forskning och utveckling, innovation och utbildning kan frambringa den innovationsförmåga och de konkurrensfördelar för den industriella basen i EU som kan locka till sig mänskliga och finansiella resurser.

1.10.1 I detta sammanhang är det ytterst viktigt att undersöka nya former för att locka arbetskraft till regionen, bland annat genom en ökad jämvikt mellan arbete och fritid och stimulansåtgärder, särskilt för intellektuella och högkvalificerade yrkesgrupper, som tjänstemän i ledande ställning, forskare och fackmän inom industrin; åtgärder som ger dem möjlighet att under sitt yrkesliv få komma i åtnjutande av tillräckligt attraktiva anställningsvillkor.

1.11 Kommittén anser att det nya ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation 2007–2013 måste ses i samband med gemenskapens övriga regionalpolitiska insatser och åtgärdsprogram eftersom det syftar till att ta itu med problemen via tre handlingslinjer: programmet för entreprenörskap och innovation, stödprogrammet för kommunikations- och informationsteknik och programmet Intelligent energi – Europa.

1.12 Mot denna bakgrund stöder kommittén kravet på en stark samordning av ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation med insatser inom regionalpolitik, sammanhållning och gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete liksom med sjunde ramprogrammet för FoTU. En betydande del av sjunde ramprogrammets program ”Kapacitet” ägnas åt forskningsutveckling inom små och medelstora företag, ”kunskapsregioner”, stöd till innovation och innovativa tjänster till företagen samt de nödvändiga kontakterna mellan utbildningssektorn och företagen.

1.13 Förutom att dessa initiativ noggrant samordnas för att säkerställa samverkansvinster och undvika överlappningar och bristande överensstämmelse, måste de enligt kommitténs mening först och främst omformas och på ett adekvat sätt införlivas på det lokala och regionala planet, under prioritering av partnerskap där det gemensamma målet är lokal utveckling.

1.14 Kommittén vill slutligen än en gång framföra sin synpunkt från ett nyligen avgivet yttrande om den moderna industripolitiken: ”Det saknas dock en tydlig koppling mellan insatserna på EU-nivå och den medverkan som krävs från regeringars, näringslivets och aktörers sida på nationell och regional nivå”.

2. Definitioner

I yttrandet hänvisas till några begrepp som förklaras här nedan.

2.1 Styresformer : I antropologisk litteratur görs åtskillnad mellan tre olika slags styresformer (5). Styrning ”från grunden”, som innebär samordning av alla berörda parter på lokal nivå och som kännetecknas av en tydlig orientering mot all slags teknisk verksamhet. ”Nätverksstyrning” som bygger på en hög grad av nätverkssamordning av samtliga aktörer, särskilt företag, forskningsorgan och finansiella organ. ”Dirigistisk” styrning som bygger på en hög grad av samordning och på central förvaltning av flera särskilt viktiga aspekter som finansiering och forskningskompetens.

2.2 Ett område med socialt ansvar (6)

Ett område kan sägas ha ett socialt ansvar när det är inriktat på hållbarhet, dvs. när det i sin egen utveckling tar med den ekonomiska, sociala och miljömässiga dimensionen. Ett område kan anse sig ha ett socialt ansvar om det lyckas med följande:

— Att integrera sociala och miljömässiga hänsyn i de ekonomiska besluten.

— Att låta beslutsprocesserna bygga på en gemensam värdemodell och delaktighet.

— Att verka för goda metoder och fortlöpande dialog mellan berörda aktörer för att främja ökad innovation och konkurrenskraft.

För att uppnå ett område med socialt ansvar krävs följande:

— Att kartlägga befolkningen.

— Att fastställa de värderingar som den omfattar.

2.3 Det sociala kapitalet i ett område

Det sociala kapitalet kan ha olika former: samarbets- eller konkurrenskultur, samförstånd mellan olika sammanslutningar eller polariserade intressegrupper, olika inlärningsmetoder. De kulturella traditionerna och organisationsformerna kan inverka betydligt på de hinder som kan dyka upp under genomförandet av ett socialt ansvarstagande område. En mer ingående undersökning av de sociala resurserna i ett område (socialt kapital) kräver en distinktion mellan institutionellt, kulturellt, symboliskt, psykosocialt och kognitivt kapital.

— Institutionellt kapital: förmågan hos de officiella institutionerna i ett område att koncentrera sig på problemlösning, deras handlingskraft, snabbheten i beslutsprocessen, organisationernas informationsgrad och deras flexibilitet och slutligen de befintliga kontakterna mellan de olika organisationerna.

— Kulturellt kapital: de nedärvda traditionerna i området, värderingar och övertygelser, den språkliga rikedomen och slutligen områdets sociala relationer och beteendemönster (7).

— Symboliskt kapital: ett områdes förmåga att mobilisera tillräcklig energi för att säkerställa den egna utvecklingen samt dess kapacitet att fungera som modell för de företag som är verksamma inom området.

— Psykosocialt kapital: bygger huvudsakligen på begreppet tilltro, på övertygelsen att det finns en gemenskap och att denna har en utvecklingspotential, och slutligen på vetskapen om att det finns en möjlighet att upprätta ett samarbete med grupper och sammanslutningar.

— Kognitivt kapital: ett kollektivt know-how som inte skall förväxlas med den enskilde individens egna resurser. Det kognitiva kapitalet utvecklas inom de organisationer som utgör infrastrukturen för kunnandet, dvs. universitet, forskningscentrum, kulturella organisationer och intresseorganisationer samt företag och organ som ansvarar för utveckling av den sociala dialogen (8).

2.4 Foresight (9) : Framtiden som samhällelig uppbyggnad

Framtiden måste byggas. Det är människor som genom sina frivilliga handlingar och deras ibland oväntade följder bygger framtiden. Det handlar inte bara om att förutspå framtiden utan om att bygga upp den socialt. Ett systematiskt beaktande av troliga och möjliga händelser kan bidra till detta bygge. Som forskningsområde är ett systematiskt studium av framtiden ett instrument för att sträva efter och skapa en morgondag som tydligare lever upp till våra önskningar. Foresight innebär således inte att förutspå framtiden utan att föreställa sig en framtid som ser annorlunda ut än nutiden, och som blir möjlig genom faktorer som tekniska förändringar, livsstil, arbetsmönster, lagstiftning, global geopolitik, etc.

2.4.1 I syfte att stödja de handlingslinjer som beslutades av Europeiska rådet i Lissabon har kommissionen skapat förutsättningarna för att strukturera upp det europeiska området för forskningsverksamhet (10), för vilket finansieringen byggdes in i sjätte ramprogrammet, med särskilt fokus på territoriell framtidsforskning (11). 2001 inrättade kommissionen enheten ”Vetenskaplig och teknisk framtidsforskning; kontakter med IPTS” (12) med syftet att sprida framtidsforskning som innovationsmodell.

2.5 Närdemokrati

2.5.1 De senaste årens tendenser har inneburit att subsidiariteten har vunnit mark, liksom frågan om närhet, dvs. en kultur genom vilken medborgaren uttrycker sin önskan att känna sig delaktig i beslut på det sociala området. Tack vare ny teknik sprids kunskap i en takt och en omfattning som tidigare var otänkbara.

3. Bakgrund

3.1 I början av det tredje årtusendet konfronteras EU med en djupgående strukturomvandling som på kort tid har revolutionerat den internationella miljö som den europeiska ekonomin fungerar och konkurrerar i. Bland dessa förändringar kan särskilt följande nämnas: — Arbetskraften på den fria marknaden har fördubblats genom att mer än två miljarder personer anslutits till det ekonomiska område som regleras av WTO. — Den ekonomiska revolution som orsakats av globaliseringen har förändrat de etablerade ekonomiska modellerna genom att rubba balansen mellan efterfrågan och utbud. — Nya ekonomiska aktörer, som har gått samman i grupper, konkurrerar med de traditionella aktörerna på marknaden. — Företagen fungerar i allt högre grad som integrerade aktörer i ett system som garanterar integrerade kunskapsnät. — Ett företags framgång beror i allt högre grad på de nya lokala och regionala offentliga styresformerna, som måste ligga i linje med en gemensam strategisk vision. — De nya offentliga och privata styresformerna på lokal och regional nivå ingår i ett internationellt system som uppvisar stora demografiska och ekonomiska skillnader. — Det är framför allt nya aggressiva strategier för att avancera inom ekonomi och handel som gjort sig gällande på den nya liberaliserade marknaden, strategier som i första hand syftar till att upptäcka svaga punkter på de utländska marknaderna och därmed uppnå konkurrensfördelar.

3.2 I Aho-rapporten (13) framhålls att det krävs ett systemskifte på styresformernas område, för att Europa skall uppnå större konkurrenskraft och medvetenhet om de utmaningar som strukturomvandlingen tillför systemet.

3.2.1 Ett systemskifte på styresformernas område kan ske med hjälp av följande: — En tydlig förändring för att konkret åstadkomma en enhetlig europeisk marknad, främja innovation och saluföra nya produkter och tjänster, som motvikt till den fragmentering som är det största hindret för investeringar och för företagen och sysselsättningen. — Översyn över EU:s system för rörlighet i fråga om mänskliga resurser. En sådan översyn bör omfatta kanaler för utbyte och rörlighet mellan såväl vetenskapssamfundet, industrin och styresnivån som mellan olika länder, och innefatta nya instrument för dialog, för att uppvärdera den europeiska sociala kunskapsmodellen och främja nya generationer av kunskapsdistrikt, nya teknik- och industriparker, spetsforskningscentrum (s.k. poles of excellence) samt tekniska plattformar och grupperingar. — En ny gemensam strategisk vision med instrument för prognosverksamhet präglad av deltagande, så att man kan möta de inre sociala och de yttre ekonomiska utmaningarna och överbrygga klyftan mellan de politiska förslagen och de konkreta behoven av deltagande i alla regioner som vill ingå i kunskapsekonomin. — Utveckling av ”utvecklingsintegratörer” (14) med hög yrkeskompetens på lokal nivå. — Stöd till inrättandet av ett europeiskt tekniskt institut (15), i syfte att undvika s.k. kompetensflykt och locka tillbaka personer med kompetens från andra delar av världen för att utveckla och driva på forskning och innovation inom EU. — En rejäl europeisk stödinsats för omskolning och tvärvetenskapliga yrkesprofiler.

3.3 Forskning och utveckling, design, tillverkningssystem, logistiska system (16), marknadsföring och kundtjänster är funktioner som integreras alltmer och tillsammans fungerar som en enhet och kontaktlänk mellan kunderna och dem som skapar nya produkter.

3.4 Den nya företagsstrukturen är i allt lägre grad beroende av tillgången till fysisk infrastruktur och i allt högre grad av immateriella tillgångar. Företagen behöver ett välutrustat område med lokala och regionala styresformsstrukturer som kan stödja kapaciteten för produktion och distribution av varor och tjänster, och säkerställa bästa möjliga garantiservice.

3.5 Det är ytterst viktigt att utveckla en tydlig lokal och regional identitet som tar sig uttryck i socialt kapital, eftersom omlokaliseringsrisken måste hanteras och det för de nya företagen krävs särskilda förutsättningar och lokala tjänster av hög kvalitet. Endast medveten och kvalificerad arbetskraft kan uppnå denna höga kvalitetsnivå.

3.6 När medborgarna, de politiska beslutsfattarna och arbetsmarknadsparterna är medvetna om den regionala eller lokala identiteten möjliggörs en integrerad strategi för miljömässig och social hållbarhet, ytterligare en faktor som kan bidra till nya investeringar.

3.7 En uppvärdering av den lokala och regionala identiteten grundar sig på att man ställer upp bakom, erkänner och engagerar sig i en uppsättning gemensamma värden inom ramen för en gemensam framtidsvision. Främjande av den lokala och regionala identiteten kräver följande: — Styresformsmodeller som är öppna för medverkan och insyn, och som kan genomföras tack vare maktfördelning mellan olika offentliga och privata aktörer och beslutscentrum, kapacitetsuppbyggnadsåtgärder för att garantera optimal organisations-, förvaltnings- och operativstruktur och en hållbar användning av de lokala resurserna, inbegripet transporter, hälsovård, fysiska resurser, infrastruktur och IKT-tjänster. — Skapande av en ”fördelaktig” bild av det lokala området eller regionen. — SWOT-analyser (17). — Prognosverksamhet präglad av deltagande, för att skapa medvetenhet om gemensamma visioner och inriktningar. — Nätverksarbete och utbyte av välfungerande metoder mellan olika lokala enheter. — Benchmarking för att garantera jämförbara lokala fördelar.

4. En integrerad områdesbaserad strategi och systemen för prognosverksamhet rörande lokal innovation och forskning

4.1 Den integrerade områdesbaserade strategin och de lokala mänskliga resurserna

4.1.1 Följande åtgärder har hög prioritet när det gäller att dra nytta av de mänskliga resurserna i området: — En gemensam prognosstrategi på medellång och lång sikt i fråga om teknisk utveckling och innovation i området. — En strukturerad social dialog på lokal nivå. I detta sammanhang är det viktigt att de lagliga informations- och rådfrågningsinstrument som redan finns respekteras fullt ut (18). — Utbildning genom kvalitetsstrukturer som kontinuerligt kan ge kvalifikationer för de yrkesprofiler som den regionala utvecklingen kräver för framtiden, inom ramen för den internationella konkurrensen. — Användning av ett flertal sociala instrument för arbetsföra personer som antingen drabbats av plötsliga marknadsförändringar som uteslutit dem från utvecklingsmöjligheter eller av tillbakagången i krisdrabbade områden. — En politik som syftar till social integration och respekt för etniska minoriteter. — Flexibilitet bör hanteras på ett intelligent och ansvarsfullt sätt för att skapa större möjligheter i arbetslivet (”flexicurity” (19)). — Fullständig delaktighet för medborgarna.

4.2 Den integrerade områdesbaserade strategin och utvecklingen av en ny och starkare företagaranda

4.2.1 En integrerad områdesbaserad strategi kan uppmuntra och bidra till att företag, framför allt små och medelstora företag, startas och utvecklas, genom en miljö som är gynnsam på följande punkter: — Förenklade administrativa förfaranden och undanröjande av de byråkratiska hindren för nyföretagande och utveckling av företag, även i fråga om storlek. — Strukturer för yrkesutbildning och annan utbildning, lärlingskap genom en kombination av utbildning och arbete samt kontinuerligt lärande under hela arbetslivet. Dessa strukturer skall förvaltas av arbetsmarknadsparterna genom bilaterala organ och på grundval av framtidsinriktade projekt. — Integrerade nät mellan universitet, företag och forskningscentrum, med enhetliga handlingsplaner, arbetsmetoder och strukturer som syftar till överföring av teknik. — Inrättande och lansering av nya industri- och teknikbaserade kunskapsdistrikt och integrerade industriplattformar. Här skall de tekniska aktörerna expandera för att ansluta nya centrum för kunskapsbearbetning och tillämpad forskning genom att gå utanför det egna området och utarbeta produktions- och distributionssystem som bygger på gemensamma värderingar och strategier i s.k. lärgemenskaper (learning communities). — Inrättande av nätverk med industri- och teknikparker, även genom regionala utvecklingsorgan, för att skapa välutrustade lokala områden där nya företag kan få stöd för sin utveckling. — Förbättrad tillgång till finansiering och krediter, även genom att man inom hela EU inrättar mekanismer som dem som ingår i initiativet Jeremie (Joint European Resources for Micro to Medium Enterprises) för småföretag och mikroföretag. — Utveckling och spridning av mekanismer för företagens sociala ansvar. — Främjande och förstärkning av systemen för samarbete mellan arbetsmarknadsparterna och lokala ekonomiska och sociala aktörer, genom att deras institutionella kapacitet och den sociala dialogen stärks. — Modernisering av det lokala digitala systemet för kommunikation mellan politiska, ekonomiska och sociala aktörer i området samt berörda myndigheter och offentliga respektive privata organ. Man bör framför allt fokusera på instrument som e-förvaltning, e-handel och distansarbete samt bredbandsnät med hög kapacitet, t.ex. Geant (20) för överföring av data och Grid-systemen (21). — Förstärkning av de värden som är utmärkande för programmet Jessica, som syftar till att integrera områden utanför storstäder. — Åstadkomma fysisk säkerhet och ekonomisk och social trygghet för medborgarna och företagen och i arbetslivet. — Den integrerade områdesbaserade strategin för regional och lokal industripolitik skall vara hållbar, med optimalt miljöskydd under den ekonomiska och industriella omvandlingen.

4.3 Den integrerade områdesbaserade strategin, ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, sjunde ramprogrammet och överensstämmelsen med annan gemenskapspolitik

År 2005 gav stats- och regeringscheferna ytterligare politiska impulser åt den förnyade Lissabonstrategin, framför allt genom att framhålla hur de europeiska värdena kan inspirera till modernisering av ekonomin och samhället i en globaliserad värld.

4.3.1 Vid sitt möte i mars 2006 fastställde Europeiska rådet följande prioriteringar för det förnyade partnerskapet för tillväxt och sysselsättning: — Större investeringar i kunskap och innovation. — Företagens, särskilt småföretagens, potential skall frigöras. — Större möjligheter till nya och varaktiga jobb för prioriterade kategorier, särskilt ungdomar (22), kvinnor, äldre, funktionshindrade, lagliga invandrare och minoriteter.

4.4 Det är främst ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation som inom en konsekvent ram innefattar många aktiviteter i syfte att hantera betydande konkurrens- och innovationsproblem som drabbar EU:s ekonomiska och sociala liv. Detta sker genom att utvecklingen inriktas på innovativa, produktiva och miljövänliga insatser som präglas av en effektiv resursanvändning och är socialt giltiga.

4.5 Det särskilda programmet Kapacitet inom sjunde ramprogrammet syftar till att stärka forskningskapaciteten och i synnerhet göra följande: — Uppfylla kraven från de små företag som behöver lägga ut forskningsverksamheten. — Främja transnationella nät i ”kunskapsregionerna”, för att underlätta uppkomsten av kluster, metadistrikt och teknik- och industriparker som knyts till universitet, forskningscentrum, företag och regionala myndigheter. — Frigöra forsknings- och innovationspotentialen i konvergensregionerna och de yttersta randområdena, i samklang med strukturfonds- och sammanhållningsfondsåtgärderna.

4.5.1 Att småföretagen medverkar på ett optimalt sätt i forsknings- och innovationsverksamheten skall gälla även för de övriga särskilda programmen i sjunde ramprogrammet (”Samarbete”, ”Idéer” och ”Människor”).

4.5.2 En annan sak som är gemensam för alla program är skyldigheten att främja spridningen av forskningsresultat, något som görs mest effektivt på lokal och regional nivå. I detta sammanhang anser EESK att det är ytterst viktigt med tillräcklig samordning, överensstämmelse och samverkan med gemenskapens regionalpolitiska och sammanhållningsrelaterade åtgärder liksom med de övriga gemenskapsinstrumenten till stöd för lokalt och regionalt samarbete och utbildning.

4.5.3 Det är också nödvändigt att samordna de ovannämnda åtgärderna med den regionalpolitik som tar sin utgångspunkt i de reformerade europeiska strukturfonderna.

4.6 Sådana initiativ kräver en hög grad av samordning för att säkerställa samverkanseffekter och undvika överlappningar eller inkonsekvens, och för att de verkligen skall fungera på plats behövs även följande: — En mottaglig och väl förberedd användarmiljö som kan skapa samverkanseffekter med lämpliga regionala och lokala program samt utveckla internationella kontaktnät inom forskningen. Syftet är att uppfylla de europeiska projektens transnationalitetskriterier och att omvandla forskningsresultaten till en verklig ökning av konkurrenskraften och sysselsättningen, med direkt inriktning på den pågående industriella omvandlingen, genom lokala och regionala nätverk som kontinuerligt främjar samverkan mellan universitet, industri och forskningscentrum. — Avancerade utbildningsstrukturer som strävar efter att uppfylla kraven från den kunskapsbaserade ekonomiska och industriella utvecklingen. Dessa strukturer bör grunda sig på utbildningsprogram som utgår från nya paradigm i fråga om teknik, produktion, distribution och konsumtion, och på system för livslångt lärande som tydligt kan reagera på industriell omvandling och marknadsförändringar. — Åtgärder för kapacitetsuppbyggnad inom institutioner och organisationer samt social dialog, med målet att åstadkomma effektiv planering och optimal forskning och tekniköverföring. Åtgärderna bör genomföras i enlighet med en strategi som alla direkt berörda ekonomiska och sociala aktörer på fältet ställer sig bakom, och leda till nya möjligheter i fråga om företagande och utbildning samt höga kvalifikationer och nya yrkesprofiler. — En integrerad lokal- och regionalpolitik som kan utnyttja den lokala utvecklingspotentialen genom att förstärka anpassningsförmågan och det innovativa framåtblickandet, för att dra nytta av de fördelar som nya flöden av varor och tjänster medför, och av de mänskliga resurser och det kapital som globaliseringen skapar. — En förstärkt social dialog på regional och lokal nivå, som ett viktigt instrument för att maximera fördelarna med att föregripa förändringar inom industrin och på marknaden och tillströmningen till yrkesutbildning och annan utbildning. Denna dialog skall även kunna garantera ny trygghet i yrkeslivet och ny flexibilitet inom produktions-, distributions- och tjänsteorganisationen.

4.6.1 EESK anser att både det sjunde ramprogramment för forskning och teknisk utveckling och programmet för konkurrenskraft och innovation, vilka kommittén tidigare yttrat sig om, fortfarande i alltför hög grad präglas av ett ”uppifrån och ned-perspektiv”, och att den lokala och regionala utvecklingens offentliga och privata aktörer ännu inte kan integreras och medverka ansvarsfullt på önskvärt sätt. Detta angreppssätt ger inte de lokala aktörerna möjlighet att spela den roll som tillkommer dem i egenskap av medansvariga för de europeiska styresformerna.

4.6.2 Med hjälp av de båda ovanstående instrumenten borde EU stödja detta nya slags partnerskap på lokal nivå mellan myndigheter och ekonomiska aktörer och särskilt arbetsmarknadens parter genom att verka för en ny generation av ”territoriella pakter för utveckling i en globaliserad värld” (23). Alla aktörer inom utvecklingen av ekonomi och sysselsättning borde gå samman i dessa pakter, för att på lämpligt sätt kunna anta marknads- och konkurrensrelaterade utmaningar och använda ett vidare perspektiv än det lokala, som alltmer hotar att fungera begränsande i förhållande till sammanlänkade internationella fenomen.

4.7 Den integrerade områdesbaserade strategin, styresformsmodeller som är öppna för medverkan, arbetsmarknadsparterna och det civila samhället

4.7.1 En stor del av insatserna för hållbar konkurrenskraft ligger inom de lokala och regionala myndigheternas behörighet. Därför är det särskilt viktigt med system för styresformer och samarbete mellan de olika lokala och regionala myndigheterna, olika organ och institutioner, arbetsmarknadsparterna, företagen och det civila samhällets ekonomiska och sociala aktörer som verkar i området.

4.7.2 När det gäller styresformerna hänvisar vi till något som kommittén tidigare framfört i sammanhanget: att även de ”privata intressenterna bör agera och ta ansvar genom påtagliga bidrag och satsningar. De sociala och civila dialogerna är betydelsefulla verktyg” (24).

4.7.3 När det gäller förstärkning av den sociala dialogen delar kommittén kommissionens ”uppfattning att arbetsmarknadens parter, med anledning av den branschkännedom de besitter, bör inneha en särskild larmfunktion”.

4.7.4 Enligt vår mening gäller det att inrätta system för social ingenjörskonst och beslutsfattande som grundar sig på deltagande, är snabba, aktiva och framåtblickande och kan upprätthålla en politisk, ekonomisk och social demokrati av hög kvalitet, utan att hindra och fördröja utvecklingen av åtgärder och initiativ.

4.7.5 Det är av yttersta vikt att utveckla en gemensam strategi på medellång och lång sikt, och att kartlägga och fördela ansvaret för gemensamma delmål samt använda avancerade och etablerade regionala instrument, t.ex. prognosverksamhet.

4.8 Den integrerade områdesbaserade strategin och en styresformsstrategi för utveckling av ett område med socialt ansvar

4.8.1 I vår miljö, som är öppen för internationell konkurrens, måste en styresformsstrategi för utveckling av ett område med socialt ansvar säkerställa en varaktigt dynamisk ekonomisk utveckling och hög social kvalitet. Strategin bör framför allt fungera med hjälp av följande: — Kontinuerliga förbättringar av produktionssystemets kvalitet och kapacitet på kunskapsområdet, genom systematiska analyser och gemensamma prognoser av den sociala, ekonomiska och tekniska utvecklingen. — Utveckling av globala referensnät för den offentliga och den privata sektorn, med garantier för kontinuerlig och ömsesidig interaktion med världsmarknaden. — Verkligt hållbar utveckling i miljöhänseende och socialt hänseende, både när det gäller produktion och konsumtion. — Effektiva och förstärkta processer för skapande och spridning av kunskap, information och kontinuerlig utbildning för tekniska aktörer, användare och slutkonsumenter. — Utformning av ”lokala och regionala sociala bokslut” med vars hjälp man kan mäta, bedöma och utvärdera den dynamik som krävs för att uppnå kvalitativa och kvantitativa mål med utgångspunkt i gemensamma standarder och arbetsmetoder på EU-nivå.

Bryssel den 13 september 2006 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Anne-Marie SIGMUND

(1) Se Ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet den 23–24 mars 2006, punkt 4.

(2) Jfr Pacte industrial de la regió metropolitana de Barcelona (http://www.pacteind.org/eng/activities/) där det slås fast att ett områdes konkurrenskraft bygger på kvaliteten hos företagen och deras anställda.

(3) Jfr Europeiska kommissionens riktlinjer för sammanhållningspolitiken: Ett aktivt horisontellt partnerskap (arbetsmarknadens parter, det organiserade civila samhället, förvaltningar); Ett effektivt vertikalt partnerskap (Europeiska kommissionen, nationella regeringar, regionala och lokala förvaltningar). Se förording (EG) nr 1260/1999, 21.6.1999 och KOM(2002) 598, 7.11.2002.

(4) Jfr Närdemokrati.

(5) P. Cooke m. fl., 1998, Regional Innovation System-The role of governance in a globalised world.

(6) Begreppet bildar grund för Jessica-programmet som lanserades av GD Regionalpolitik och som finansieras av Europeiska investeringsbanken. Det syftar främst till upprustning av de mest nergångna storstadsområdena.

(7) I antropologisk mening består kulturen av beteendemönster som förvärvas och förmedlas via symboler, tecken, handlingar och intellektuell verksamhet (Alberoni, Consumi e società).

(8) F. Alburquerque m.fl., Learning to innovate, OECD-seminarium 30.9–1.10.1999 Malaga, Spanien.

(9) Foresight: en systematisk process som bygger på delaktighet och som innebär datainsamling och skapande av framtidsvisioner på medellång och lång sikt; syftar till att styra beslut och uppbringa medel för gemensamma aktioner.

(10) KOM(2002) 565 slutlig, 16.10.2002.

(11) http://www.cordis.lu/rtd2002/foresight/main.htm.

http://www.cordis.lu/rtd2002/foresight/seminar.htm.

http://www.regional-foresight.de/.

http://prospectiva2002.jrc.es/.

(12) Institutet för tekniska framtidsstudier. Ett av sju institut som sorterar under GFC, Gemensamma forskningscentret.

(13) ”Att skapa ett innovativt Europa”, rapport från den oberoende expertgruppen för forskning och utveckling under ledning av Esko Aho, januari 2006.

(14) Personer som har tillräcklig social och teknisk kompetens och som med hjälp av teknikcentrum kan stödja mikroföretag och småföretag i innovationsprocesserna.

(15) Se Europeiska rådets slutsatser från den 15–16 juni 2006.

(16) Se ”EU:s politik för logistik”.

(17) Den engelska akronymen SWOT står för Strengths, Weaknesses, Opportunities and Threats, det vill säga starka respektive svaga punkter, möjligheter och hot.

(18) Se Europeiska fackliga samorganisationens (EFS) dokument ”Restructuring – Anticipating and accompanying restructuring in order to develop employment: the role of the European Union” (EFS styrkommitté, 14–15 juni 2005).

(19) ”Flexicurity – den danska modellen”, ECO/167, föredragande: Anita Vium.

(20) Projektet inleddes genom samarbete mellan 26 nationella forsknings- och utbildningsnät i 30 europeiska länder, Europeiska kommissionen och Dante (Delivery of Advanced Network Technology to Europe). Huvudsyftet var att utveckla Geant, ett alleuropeiskt, multigigabytebaserat kommunikationsnät som främst är utformat för forskning och utbildning.

(21) Grid är ett system som omfattar och samordnar resurser och användare inom olika domäner, t.ex. användarnas hårddiskar och centralservern, och olika administrativa enheter inom samma företag eller på olika företag. Systemet behandlar även frågor som rör dessa konfigurationer, t.ex. säkerhetspolicy, betalningar, medlemskap etc.

(22) Se den ungdomspakt som utarbetats av den franska regeringen.

(23) Jfr Pacte industrial de la regio metropolitana de Barcelona ( http://www.pacteind.org/eng/activities/) där det slås fast att ett områdes konkurrenskraft bygger på kvaliteten hos företagen och deras anställda.

(24) Se yttrandet, ”Vägen till det europeiska kunskapsbaserade samhället – det organiserade civila samhällets bidrag till Lissabonstrategin” (förberedande yttrande), föredragande: Jan Olsson, Eva Belabed och Joost van Iersel.