Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om upprättande av ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar i Europeiska gemenskapen" () (97/C 30/01)

Den 11 april 1996 beslöt rådet att i enlighet med artikel 129 i Romfördraget begära yttrande om ovannämnda förslag.

Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, som har förberett kommitténs arbete i ämnet, antog sitt yttrande den 16 juli 1996. Föredragande var Christoph Fuchs.

Kommittén antog vid sin 338:e plenarsession den 25-26 september 1996 (sammanträdet den 25 september 1996) följande yttrande med 82 röster för, 4 röster emot och 3 nedlagda röster.

1. Inledning

Bakgrund till kommissionens förslag

1.1. Det framgår av det meddelande och det förklarande PM som föregått detta förslag att det bygger på kommissionens meddelande om rambetingelser för åtgärder på folkhälsoområdet () och, i synnerhet, på meddelandet om förebyggande åtgärder mot aids och vissa andra överförbara sjukdomar (). I detta sistnämnda meddelande förordades att man skulle skapa och utveckla nätverk för övervakning av smittsamma sjukdomar.

1.2. I olika yttranden om folkhälsa, inklusive det senaste om hälsokontroll (), har kommittén understrukit behovet av att använda förebyggande metoder på gemenskapsnivå, för att förbättra informationsutbytet och för att harmonisera metoderna för databehandling.

1.3. Kommittén rekommenderade särskilt i yttrandet om förebyggande åtgärder mot aids och andra överförbara sjukdomar att övervakningsnätverken inom EU inte skulle upprepa det arbete som befintliga samordningsnätverk utför. I samband med att nätverken utvärderas och ges bestämda former bör man också identifiera de centra som genom att tjäna som modeller och tillhandahålla referensmaterial är bäst lämpade att utföra pilotprojekt (punkt 3.7).

1.4. Kommittén påpekade också att särskild uppmärksamhet bör ägnas åt "nya infektionstyper" och att särskilda epidemiologiska undersökningar bör genomföras i samband med dessa (punkt 3.8), samt att en europeisk insatsstyrka bör skapas för att hantera svårartade epidemier (punkt 3.9).

2. Allmänna kommentarer

2.1. Medan åtgärdsprogrammet för förebyggande av aids och vissa andra överförbara sjukdomar gör det möjligt att påbörja och testa specifika samordnade åtgärder under en begränsad period, syftar kommissionens förslag till att lägga grunden till ett permanent EU-nätverk för övervakning och kontroll av ett stort antal smittsamma sjukdomar.

2.2. Kommittén anser att ett sådant nätverk endast kan utgöras av nationella förenliga nätverk och att de institutioner och experter som är ansvariga för övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar på nationell nivå därför bör spela en central roll när det gäller att utveckla och skapa EU-nätverket.

2.3. ESK betonar att smittsamma sjukdomar inte stannar vid de nationella gränserna. Det är också därför som andra nätverk för kontroll och övervakning har startats utanför EU. Exempelvis WHO är verksam internationellt. Inom ramen för EU:s och USA:s gemensamma handlingsplan har ett samarbete med USA för att skapa ett system för tidiga indikationer och åtgärder påbörjats. Internationellt utbyte av uppgifter är en central del i G7-ländernas världsomspännande projekt för tillämpad sjukvård (G7 Global Healthcare Applications Project) där Canada och Japan deltar. Detta arbete har vissa beröringspunkter med, och överlappar till och med i vissa fall, det nätverk som beskrivs i kommissionens förslag. USA är angeläget om att undvika dubbelarbete och om att åtgärderna istället i stort skall komplettera varandra. Detta kräver en omfattande ny utvärdering av alla bi- och multilaterala åtgärder för övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar.

2.4. Kommittén påpekar att kommissionens meddelande om nätverk för övervakning av smittsamma sjukdomar inom Europeiska gemenskapen är en viktig grund för beslutsförslaget. Meddelandet erbjuder en vidare definition av "övervakning" som lägger tyngdpunkten på begreppets epidemiologiska snarare än dess reglerande karaktär. Definitionen av "kontroll av smittsamma sjukdomar" i beslutsförslaget understryker de epidemiologiska aspekterna på åtgärderna samt "... summan av de åtgärder som vidtas av de behöriga hälsovårdsmyndigheterna för att bromsa spridningen av smittsamma sjukdomar". Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar detta påpekande, eftersom mer långtgående skyddsåtgärder endast kan formuleras på ett korrekt sätt om riktig hänsyn tas till särskilda nationella förhållanden och omständigheter. Därför anser kommittén att medlemsstaterna även i fortsättningen bör ansvara för att fastställa specifika skyddsåtgärder. Kommissionen bör främst fungera som samordnare av skyddsåtgärder i snäv mening, i synnerhet som åtgärder enligt artikel 129 fjärde stycket i Maastrichtfördraget kan anses bindande för medlemsstaterna.

2.5. Mot bakgrund av dessa allmänna kommentarer och tidigare kommentarer om beslutsförslaget, anser kommittén att man i princip kan stödja kommissionens förlag, eftersom många av de mål som ställs upp där överensstämmer med kommitténs förslag. Kommittén förbehåller sig samtidigt rätten att ytterligare kommentera förslaget.

3. Huvudsakligt innehåll i kommissionens förslag

3.1. Kommissionens aktuella förslag ligger inom gemenskapens och medlemsstaternas gemensamma ansvarsområde och har som mål att upprätta ett nätverk för epidemiologisk övervakning och kontroll av smittsamma sjukdomar. Ett aktivt deltagande från medlemsländernas sida vid organisationen och upprättandet av detta nätverk bör ge möjlighet till samarbete och samordning när det gäller insamling, behandling och utbyte av nödvändig information.

3.2. Denna gemenskapsåtgärd syftar alltså främst till sjukdomsprevention i vid mening och kommer att ta hänsyn till subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen.

3.3. Uppgifterna om smittsamma sjukdomar kommer att samlas i aggregerad form eller helt anonymt och kommer i inga fall att möjliggöra identifiering av individer. De kommer därmed inte att stå i konflikt med gemenskapens bestämmelser för skydd av personuppgifter.

3.4. Upprättandet av nätverket bygger på den nuvarande situationen inom EU på området och har som mål att inte i onödan göra dubbelarbete, genom att se till att medlemsstaterna enas om en gemensam uppfattning om övervakningen. Detta skall ske genom att definiera vilka uppgifter som krävs och lämpliga åtgärder för respektive kategori smittsamma sjukdomar.

3.5. Slutligen kommer andra parter att anslutas till nätverket, men metoderna för detta har ännu inte utarbetats. Dessa parter kommer att innefatta berörda internationella organisationer, icke-medlemsländer som USA (som man redan planerar samarbete med) och sådana övervakningsnätverk som medlemsstaterna redan är anslutna till.

3.6. Förteckningen över smittsamma sjukdomar och indelningen av dem i bilagan är inte fullständig eller slutgiltig. Kommissionen avser att fortlöpande uppdatera förteckningen över sjukdomar samt den hittills åtgärdsorienterade sjukdomsindelningen. Enligt bilagan har de smittsamma sjukdomar som omfattas av övervakningsnätverket hittills delats in i två kategorier:

1) - Sjukdomar för vilka vaccinationsskydd finns (bland andra tuberkulos, stelkramp, polio, difteri, hjärnhinneinflammation, mässling, påssjuka, röda hund, influensa och influensaliknande sjukdomar).

- Sexuellt överförbara sjukdomar (bland andra hepatit B, aids/HIV och klamydia).

- Hepatit (bland andra hepatit C samt andra ännu inte klassificerade typer av hepatit).

- Sjukdomar orsakade av födoämnen (bland andra listerioser och salmonella-infektioner).

- Sjukdomar som smittar via vatten och miljön (bland annat legionärssjuka).

- Nosokomiala infektioner (så kallad sjukhussjuka).

- Andra smittsamma sjukdomar orsakade av icke-konventionella agenser (bland annat Creutzfeldt-Jakobs sjukdom).

2) - De sjukdomar som avses i WHO:s internationella hälsoförordning (gula febern, kolera, pest).

- Andra sjukdomar (bland annat rabies, fläcktyfus, viral hemorragisk feber (till exempel ebola), malaria samt alla andra allvarliga epidemiska sjukdomar som ännu inte klassificerats).

4. Särskilda kommentarer

Kommittén välkomnar i princip inrättandet av ett nationsövergripande epidemiologiskt nätverk inom EU för smittsamma sjukdomar som ett medel för effektivt förebyggande och effektiv kontroll, som även medger samverkansvinster.

Samtidigt anser kommittén sig nödgad att ta upp vissa frågor och be om förtydliganden och förslag när det gäller följande punkter:

4.1. Artikel 1

4.1.1. I artikel 1 definieras det föreslagna gemenskapsnätverket klart som ett allmänt nätverk, som skall utvecklas genom att etablera en beständig kommunikation mellan de behöriga nationella strukturerna. Dessutom framgår under budgetrubriken ("financial statement") - som endast redogör för denna "beständiga kommunikations" kostnader - att genomförandet av respektive åtgärd och betalningen av nödvändiga medel helt faller under medlemsstaternas ansvarsområde. Situationen i de olika medlemsländerna gör det nödvändigt att kontrollera om det under det gemensamma övervakningsnätverkets inledningsfas krävs (sam)-finansiering från EU:s sida som går utöver den finansiering som hittills planerats för den "beständiga kommunikationen".

4.1.2. Kommittén påpekar att de befintliga nationella strukturerna varierar kraftigt i fråga om mål för och möjligheter till övervakning och kontroll. Kommissionsförslaget får inte förstås som att bestämmelser och krav på gemenskapsnivå är en grundläggande kritik mot de respektive nationella strukturerna, utan att samtidigt erbjuda medel från unionen som krävs för att skapa de nödvändiga nationella strukturerna.

4.1.3. Ett allmänt gemenskapsomfattande nätverk kommer att bidra till en större harmonisering av övervakningen och kontrollen av smittsamma sjukdomar inom EU. En sådan utveckling är i stort sett positiv. Med tanke på möjliga scenarier förefaller det dock lämpligt att inte kräva enhetliga bestämmelser, särskilt när det gäller hamnar, flygplatser och gränsövergångar, utan att istället ta hänsyn till de speciella geopolitiska, geografiska, sociokulturella och dylika förutsättningar som råder i respektive medlemsstat. Kommittén drar därför slutsatsen att EU:s bestämmelser i regel bör utfärdas i form av rekommendationer.

4.1.4. I sitt yttrande om BSE () var kommittén bekymrad över förseningarna i forskningsinsatserna och den förebyggande hälsovårdspolitiken i fråga om det möjliga sambandet mellan BSE och den nya varianten av Creutzfeldt-Jakobs sjukdom. Därför noterar ESK nu med tillfredsställelse att programmet i fråga äntligen tar upp övervakningen av denna sjukdom. Med hänsyn till det akuta behovet av åtgärder på området och nödvändigheten av att mobilisera erforderliga finansiella resurser, kan man ändå fråga sig om det aktuella programmet räcker till för att bemästra situationen, eftersom det inte utrustats med tillräckliga egna resurser. Kommittén föreslår därför att tilldelningen av medel ses över, i ljuset av den senaste tidens utveckling

4.2. Artikel 2

Definitionen av "kontroll av smittsamma sjukdomar" måste understryka den förebyggande aspekten, dvs kontroll bör tolkas som "utarbetande av gemensamma riktlinjer samt samordning respektive harmonisering av åtgärderna för bekämpning". Denna tolkning bör läggas in i texten, för att säkerställa de förebyggande målsättningarna inom alla sektorer.

4.3. Artikel 3

4.3.1. Precis som i artikel 2 måste "kontrollens" preventiva dimension betonas. Kommittén vill påpeka att "kontroll" på gemenskapsnivå förbereds och tillämpas i överensstämmelse med gemenskapens subsidiaritetsprincip och att den stäms av mot medlemsstaternas åtgärder på området.

4.3.2. De tillämpningsområden som framgår av artikel 3 för åtgärderna i beslutsförslaget avser endast infektionssjukdomar, indelade i sjukdomar som "dyker upp eller åter utbreder sig" i respektive medlemsland samt sjukdomar som "införs från en annan medlemsstat eller från ett tredje land". Det bör tilläggas att olika övervaknings- och kontrollåtgärder krävs för mindre allvarliga smittsamma sjukdomar eller infektioner som lättare kan förutses inom ett samhälles sjukdoms-mönster. Därför anser kommittén att man bör kontrollera om den uppsättning sjukdomar som listas i beslutsförslagets bilaga är tillräcklig och om indelningen är korrekt med hänsyn till de motsvarande åtgärdskategorierna. De sjukdomar som tas upp i bilagan och de indelningskriterier som används där utgör en möjlig utgångspunkt för planeringen av åtgärder. Ytterligare sjukdomar skulle kunna omnämnas i informativt syfte, och man kan tänka sig andra indelningar i kategorier som var och en kräver särskilda åtgärder. På detta sätt skulle exempelvis en indelning efter "smittsamhet genom blod" lyfta fram specifika åtgärder på blodtransfusionsområdet och för den medicinska och tekniska blodhanteringen, medan en kategori "framväxande sjukdomar" (emerging diseases) skulle rikta uppmärksamheten på förebyggande åtgärder eller stegvisa planer för att hantera krissituationer. Hursomhelst bör allvarliga sjukdomar som hepatit A, papegojsjuka (psittakos), Q-feber, bakteriell dysenteri och spetälska tas upp i bilagan, även om denna uppdateras som planerat. Denna uppdatering bör göras i samarbete med experter från medlemsländerna.

4.3.3. Sist men inte minst bör det undersökas om man inte skall utveckla andra urvalskriterier för vilka åtgärder som skall vidtas än de föreslagna sjukdomskategorierna. Detta gäller förberedelser för laboratoriediagnoser, samt att man tillhandahåller transport- och vårdfaciliteter, inklusive den nödvändiga kvalificerade vårdpersonalen.

4.4. Artikel 4

4.4.1. Denna artikel beskriver de specifika strukturer och procedurer för beslutsfattande som krävs för utarbetande och genomförande av åtgärderna. Kommittén förutsätter att gemenskapens gängse procedurregler iakttas i detta sammanhang och betonar vikten av detta.

4.4.2. Hänvisning har redan gjorts till det faktum att åtgärderna potentiellt är tvingande, och till de därmed följande konsekvenserna för medlemsstaternas resurser (se punkterna 4.1.1 och 4.1.2). Detta gör det nödvändigt att medlemsstaterna deltar i den förberedande kommittén, särskilt när det gäller nationella "övervakningsexperter". Med tanke på detta måste den nu föreslagna representationen - två medlemmar per medlemsland - anses vara ett absolut minimum.

4.4.3. Kommittén anser att det är nödvändigt att undersöka om åtgärdsförslag i grunden inte bör utarbetas av en grupp representanter för de nationella övervaknings- och kontrollorganen. En sådan grupp bör utnyttja de befintliga allmänna kommunikations- och samarbetsstrukturerna mellan medlemsländerna.

4.5. Artikel 5

4.5.1. De första tre punkterna i artikel 5 redogör för epidemiologiska och sero-epidemiologiska åtgärdstyper. Kommittén är odelat positiv till att verksamheten i medlemsstaterna görs mer jämförbara och att en sammanställning av de insamlade uppgifterna görs på gemenskapsnivå.

4.5.2. Förutom utvecklingen av epidemiologiska arbetsregler inom EU är det nödvändigt att se till att reglerna iakttas på ett jämförbart sätt. Kommittén anser därför att en jämförbar kvalitetskontroll bör genomföras i medlemsstaterna.

4.5.3. Hänvisning har redan gjorts till problemen med koppling till de skyddsåtgärder som tas upp i punkt 4 (se punkt 4.1.3). Kommittén anser att kommissionens roll i detta sammanhang uttryckligen bör begränsas till samordning av skyddsåtgärder.

4.5.4. Artikel 5 omfattar främst förebyggande åtgärder. De specifika sociokulturella förhållandena i respektive medlemsstat är ytterst viktiga i detta sammanhang. Denna typ av enskilda åtgärder kan vara effektivare om de huvudsakligen utarbetas och genomförs på nationell nivå.

4.6. Artikel 6

4.6.1. I artikel 6 fastställs på ett mycket abstrakt sätt vilka uppgifter medlemsstaterna skall vidarebefordra till kommissionen. I det enskilda fallet är det åtgärdens natur som bestämmer om den är riktad mot personer (eventuellt patienter) eller procedurregler. På ett liknande sätt underlåter man i texten att specificera om personuppgifter skall meddelas i individuell form, eller enbart i aggregerad form analogt med de uppgifter som samlades in i Paris om utvecklingen av HIV och aids. ESK påpekar att det här är viktigt att hitta en fungerande lösning för varje medlemsstat.

4.6.2. När det handlar om epidemiologiska eller sjukdomshistoriska uppgifter finns det anledning att specificera vem som kan ges tillgång till dem för ytterligare vetenskapliga analyser och vilka regler som skall gälla för detta. Alla nationella uppgiftslämnare bör, i egenskap av första innehavare av uppgifterna, i princip ha rätt att ta del av den fortsatta analysen av uppgifterna.

4.7. Den moderna informations- och kommunikationsteknologin tillsammans med en modern samarbetsfilosofi möjliggör och gör att man kan förvänta sig att en sådan decentraliserad eller allmän nätverksstruktur som efterfrågats i detta yttrande också i tillräcklig utsträckning omsätts i praktiken. Det vore lämpligt att utforma strukturen så att alla berörda institutioner i medlemsländerna direkt kan få tillgång till hela den informationsbas som upprättats. En filtrering av uppgifterna från kommissionens instanser behövs inte.

4.8. Det bör också på nytt betonas att det är absolut nödvändigt att ta hänsyn till och utnyttja sådant samarbete och sådan arbetsdelning som redan visat sig framgångsrik. Enheter med koppling till nationella epidemiologiska centra, och med uppgift att på Europanivå samla in, inventera och behandla uppgifter i syfte att ge underlag för en informationspolitik och beslut om åtgärder, har på det sättet visat sig effektiva i Paris när det gäller HIV/aids, och i London när det gäller salmonella och legionärssjukan. Liknande centra skulle kunna inrättas i andra länder för andra sjukdomsområden.

Bryssel den 25 september 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 123, 26. 4. 1996, s. 10.

() EGT nr C 388, 31. 12. 1994.

() EGT nr C 133, 31. 5. 1995.

() EGT nr C 174, 17. 6. 1996.

() EGT nr C 295, 7. 10. 1996, s. 53.