EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 13.03.1996 
KOM(96) 73 slutlig 
MEDDELANDE FRÄN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
OCH REGIONKOMMITTÉN 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
FÖR TELEKOMMUNIKATION PA EN 
AVREGLERAD MARKNAD 
EN VÄSENTLIG FAKTOR I INFORMATIONSSAMHÄLLET 

INNEHÅLL 
I INLEDNING 3 
II DE NUVARANDE PRINCIPERNA FÖR SAMHALLSOMFATTANDE 
TJÄNSTER I EUROPEISKA GEMENSKAPEN 4 
III FRÅGOR OM DE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNAS 
UTVECKLING PA KORT SIKT 8 
IV UTVECKLINGEN AV SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER FÖR 
TELE KOMMUNIKATION OCH TILLGÄNGEN TILL AVANCERADE 
TJÄNSTER INOM RAMEN FÖR INFORMATIONSSAMHÄLLET 17 
V SLUTSATSER 22 
BILAGA 1 TIDSPLAN FÖR KORTSIKTIGA ÅTGÄRDER (1996 1998) 
BILAGA 2 DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA 
FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA GEMENSKAPEN 
FRÅGEFORMULÄR TILL MEDLEMSSTATERNA 
BILAGA 3 FÖRTECKNING ÖVER ORGANISATIONER SOM LÄMNAT 
SKRIFTLIGA KOMMENTARER TILL TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
BILAGA 4 SAMMANDRAG AV DE VIKTIGASTE FRÅGORNA VID DET 
OFFENTLIGA SAMRÅDET OM TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 

INLEDNING 
I det framväxande informationssamhället är allt fler människor både i privatlivet 
och på arbetet beroende av modern kommunikation. Att kunna kommunicera 
och samverka med varandra, oavsett om det sker via telefon, fax, elektronisk 
post eller elektroniska medier, är en central och avgörande faktor för varje 
medborgare och företag. Europeiska kommissionens politik med sikte på 
informationssamhället har ända från början tagit hänsyn till att man måste 
undvika ett "tudelat samhälle", uppdelat på dem som har tillgång till de nya 
möjligheterna och känner sig hemma med att använda dem och dem som inte 
har möjlighet att fullt ut tillgodogöra sig dessa möjligheter. 
Principerna för samhälisomfattande tjänster är ett dynamiskt begrepp statt i 
utveckling. De är en av de avgörande faktorerna i detta informationssamhälle 
och den prioritet som de ges måste övervägas inom ramen för gemenskapens 
politik att helt öppna telemarknaderna för konkurrens från och med den 1 januari 
19981. 
Telesektom är ett område med häpnadsväckande uppfinningsrikedom och 
snabba tekniska framsteg. Den är av avgörande betydelse för den europeiska 
ekonomins generella konkurrenskraft. 1998 är inkörsporten till 
informationssamhället eftersom både företag och privatkunder tack vare effektiv 
konkurrens kan dra nytta av valmöjligheter, kvalitet och priser som är så 
fördelaktiga som möjligt. Inom ramen för detta motsvarar de nuvarande 
principerna för samhälisomfattande tjänster, vilka definieras i telefonidirektivet2, 
förpliktelsen att ge tillgång till det publika telefonnätet och att tillhandahålla 
telefontjänster till ett överkomligt pris till alla användare som rimligen kan 
begära detta. Genom dessa principer höjs den servicenivå som för 
närvarande finns i gemenskapen och en garanti ges för att dessa fördelar får 
en omfattande spridning och att konsumenternas intressen gynnas aktivt. 
Mot bakgrund av de politiska överenskommelserna av år 1993 och 1994, till följd 
av kommissionens utvärdering av år 1992 av situationen inom telesektom3, om 
fullständig liberalisering inom denna sektor har rådet4, Europaparlamentet5, 
Ekonomiska och sociala kommittén6 och Regionkommittén7 bekräftat att 
liberalisering går hand i hand med parallella åtgärder för att skapa ett regelverk 
som säkerställer tillhandahållandet av samhälisomfattande tjänster. 
Europaparlamentet betonade cfen centrala betydelsen av principer för samhälis­
omfattande tjänster för att säkerställa att de ekonomiska och sociala målen 
kompletterar varandra ... och jämvikten mellan liberalisering och behovet att 
upprätthålla grundläggande, överkomliga tjänster till alla konsumenter, medan 
rådet identifierade de samhälisomfattande tjänsterna som tjänster som ger 
tillträde till en definierad bastjänst av bestämd kvalitet till alla användare överallt 
och, mot bakgrund av särskilda nationella förhållanden, till ett överkomligt pris. 
Som svar på dessa ståndpunkter definieras i regelverket för 
samhälisomfattande tjänster på gemenskapsnivå dessa tjänsters räckvidd 
samtidigt som begreppet överkomlighet behandlas och det pågår en process för 
att fastställa regler för finansiering och dessa tjänster i en liberaliserad miljö. 
Det är mot bakgrund av detta som kommissionen sammanställt detta 
meddelande. Den har gjort det i ljuset av en översikt av de kvalitetsnivåer som 
konstaterats i medlemsstaterna och ett offentligt samråd om 
samhälisomfattande tjänster under hösten 19958. (Resultaten beskrivs närmare 
i bilaga 2-4 till detta meddelande). Meddelandet har tre syften: 
- För det första, att beskriva de nuvarande principerna för samhälisomfattande 
tjänster för telekommunikation, både i fråga om regelverket och i fråga om 
den aktuella nivån på tillhandahållandet av samhälisomfattande tjänster i 
medlemsstaterna. 
- För det andra, att behandla praktiska frågor och föreslå lösningar och 
åtgärder för den framtida utvecklingen av samhälisomfattande tjänster. 
För det tredje, att sätta samhälisomfattande teletjänster inom den vidare 
ramen för informationssamhället. 
DE NUVARANDE PRINCIPERNA FÖR SAMHALLSOMFATTANDE 
TJÄNSTER I EUROPEISKA GEMENSKAPEN 
Behovet av principer för samhälisomfattande tjänster på europeisk nivå 
Det fanns tidigare ingen harmonisering av samhälisomfattande tjänster inom 
telesektom på europeisk nivå. Prioriteringar fastställdes på nationell nivå och då 
det inte fanns någon konkurrenskraft i de flesta av medlemsstaterna ledda detta 
till ett blandat resultat positiv utveckling, som fullständig digitalisering av näten i 
Frankrike eller tjänsternas mycket höga genomslagskraft i de skandinaviska 
medlemsstaterna, men också oroväckande brister i vissa länder i form av 
bristfällig service, långa väntelistor för telefoninstallation och långa väntetider för 
reparation av fel9. 
Om ett mönster med så varierande utvecklingsnivåer, vilket var kännetecknande 
för monopolmiljön, skulle fortsätta okontrollerat skulle fördragets mål att stärka 
ekonomisk och social sammanhållning undergrävas avsevärt. Samma intresse 
att uppnå en väl avvägd utveckling inom gemenskapens olika delar måste också 
gälla i en liberaliserad miljö. 
Därutöver är ett basutbud av tjänster väsentligt för utvecklingen av den inre 
marknaden. Olika tjänsteförpliktelser i medlemsstaterna skulle hindra 
spridningen av teletjänster över hela Europa. 
Avsaknaden av enhetliga nationella synsätt på de samhälisomfattande 
tjänsterna kan också skapa nya hinder för effektiv konkurrens. 
Genom ikraftträdandet av Maastrichtfördraget, i vilket förpliktelsen att 
upprätthålla en hög konsumentskyddsnivå inom gemenskapspolitiken10 införs, 
ges ökad politisk kraft. Den konkurrens som släpps fri genom liberaliseringen 
kommer i detta avseende att bli en betydande faktor för att förbättra 
konsumenternas valmöjligheter och tjänsternas kvalitet. 
Vad innebär de förpliktelser om samhälisomfattande tjänster som nu håller 
på att införas i Europeiska gemenskapen? 
I och med att Europaparlamentet och rådet antog telefonidirektivet i december 
1995 har gemenskapen för första gången identifierat den allmänna räckvidden 
för förpliktelser om samhälisomfattande tjänster inom gemenskapen. Genom att 
göra detta har den valt att skapa förpliktelser genom vilka en definierad 
servicenivå i en liberaliserad miljö kommer att garanteras och den nuvarande 
servicenivån förbättras i många delar av gemenskapen. 
Den ingående beskrivningen av de samhälisomfattande tjänsterna i 
telefonidirektivet kompletteras med det åtgärdspaket (som behandlar de 
praktiska förfarandena i samband med samhälisomfattande tjänster) som ingår i 
förberedelserna för en liberaliserad miljö11. 
Den sista beståndsdelen i de nuvarande principerna kommer att ges i form av 
riktlinjer som kommissionen kommer att använda då den bedömer det sätt på 
vilket medlemsstaterna föreslår att de samhälisomfattande tjänsterna skall 
finansieras. Dessa kommer att offentliggöras i september 1996. 
I den definition av samhälisomfattande tjänster som ges i ovanstående ramar 
fastställs den största omfattning tjänster som kan ingå i en beräkning av 
kostnaderna för de samhälisomfattande tjänsterna. Endast dessa kostnader får 
delas med andra marknadsaktörer. 
I linje med subsidiaritetsprincipen står det medlemsstaterna fritt att fastställa 
ytterligare telerelaterade förpliktelser för att tillhandahålla särskild teknik eller 
särskilda tjänster (t.ex. digitala mobilnät eller ISDN-tjänster) eller att fastställa 
mål för tjänster eller spridning på nationell nivå förutsatt att de är proportionella, 
icke-diskriminerande, införs på ett sätt som medger insyn och är förenliga med 
konkurrensreglerna. Ytterligare ekonomiska bördor för att uppfylla sådana 
förpliktelser får inte finansieras genom den mekanism som fastställts för 
finansiering av samhälisomfattande tjänster. 
a. Räckvidd 
Förpliktelserna i telefonidirektivet omfattar tillhandahållandet av 
telefontjänster via en fast förbindelse som också medger 
användning av fax och modem12 liksom tillhandahållandet av 
telefonistassistans, alarmeringstjänster (SOS) och nummer­
upplysningstjänster (inklusive tillhandahållandet av 
abonnentkataloger) och telefonautomater. 
Användarna skall också ha tillgång till offentliggjorda uppgifter om 
kostnad för och priser på tjänsterna, om deras kvalitet och huruvida 
kvalitetsmålen uppfylls13. 
Genom att inbegripa nätaccess inom de samhälisomfattande 
tjänsternas räckvidd får användarna inte bara tillgång till den 
definierade telefontjänsten utan till alla tjänster som kan utföras 
via dagens telenät (dvs. alla medborgare får tillgång till interaktiva och 
direktanslutna informationstjänster, inklusive Internet, förutsatt att de 
har en dator och ett abonnemang hos en Internetleverantör)14. Hur lätt 
det blir att använda tjänsterna kommer dock att påverkas av 
anslutningens kvalitet och hastighet. 
Denna räckvidd är tillräcklig för att uppfylla Europaparlamentets 
intresse av användarna får tillgång till effektiva och tillförlitliga tjänster 
till ett överkomligt pris, med specificerade (och övervakade) 
servicenivåer i fråga om den tid det tar för att få en telefonlinje 
installerad, samtalens överförings- och mottagningskvalitet och den tid 
det tar att reparera fel. Genom att direktivet gynnar nya tjänster 
uppfyller det också parlamentets krav på specifika tjänster, t.ex. 
möjligheten till specificerade räkningar, nummerpresentation, tonvals­
signalering och nummerportabilitet15. 
b. överkomlighet 
Även om det råder politisk enighet om att överkomlighet är en 
nyckelfaktor för alla principer för samhälisomfattande tjänster är detta 
ännu inte ett uttryckligt krav i telefonidirektivet. Överkomlighet är en 
fråga som skall avgöras på nationell nivå eftersom den är så nära 
knuten till särskilda nationella omständigheter och nationalpolitiska 
syften (t.ex. regionalutvecklingspolitik). 
I den nuvarande principen för samhälisomfattande tjänster tillåts bara 
de nationella tillsynsmyndigheterna att införa kontroll av prissättningen i 
samband med samhälisomfattande tjänster och 
regionalutvecklingspolitik. Ett sådant synsätt är förenligt med 
subsidiaritetsprincipen. I motsats till sådana områden som teknisk 
prestanda och servicekvalitet, där objektiva standarder kan fastställas, 
förefaller det inte lämpligt att fastställa en högsta eller lägsta nivå för 
överkomlighet (dvs. prisreglering på europeisk nivå) som skulle gälla i 
samtliga medlemsstater. 
Trots det är överkomlighet av avgörande betydelse för att 
teletjänsterna skall kunna utsträckas till alla medborgare och de 
framsteg som görs i medlemsstaterna kommer att övervakas noga (se 
avsnitt III). 
c. Finansiering av samhälisomfattande tjänster 
Omställningen från en monopolinriktad miljö till konkurrens innebär att 
det behövs regler för att bestämma i vilken utsträckning eventuella 
ekonomiska bördor i samband med tillhandahållandet av 
samhälisomfattande tjänster skall fördelas bland marknadsaktörerna. 
Gemensamma regler i hela gemenskapen behövs också för att beräkna 
kostnaden för att tillhandahålla samhälisomfattande tjänster. 
De bestämmelser som identifierar de samhälisomfattande tjänsternas 
räckvidd åtföljs därför av principer för kostnadsberäkning och 
finansiering av dessa genom de föreslagna ramarna för samtrafik16 
liksom en mekanism som gör det möjligt för kommissionen att verifiera 
om de nationella systemen för samhälisomfattande tjänster är i linje 
med gemenskapsramarna17. 
I dessa ramar räknas det med att betalning skall ske antingen i) till en 
fristående fond för samhälisomfattande tjänster på nationell nivå, 
genom vilken de operatörer som tillhandahåller dessa tjänster skulle 
betalas, eller ii) direkt till operatörer som tillhandahåller 
samhälisomfattande tjänster som ett komplement till de kommersiella 
avgifterna i samtrafik med deras nät. 
Dessa regler kommer längre fram i år att kompletteras med de riktlinjer 
för kostnadsberäkning och finansiering som definieras ovan. 
De givna regler som fastställs i de nuvarande ramarna har varit väsentliga för att 
medlemsstaterna i tid skall kunna förbereda sitt nationella regelverk för då -
fristen löper ut 1998. I de fall då detta meddelande syftar på 
gemenskapsramarna syftar det därför på hela det åtgärdspaket genom vilket 
omgivningen förbereds för fullständig liberalisering om inte annat anges. 
Förbättringen av servicenivåerna mellan 1990 och 1995 
Nivån på och sortimentet av de teletjänster som erbjuds i Europeiska unionen 
har förbättrats de senaste fem åren (se tabellerna i bilaga 2). Användarna ser 
mycket praktiskt på detta. Valmöjligheterna är inte längre begränsade till färgen 
på telefonapparaterna. Väntelistorna för telefonlinjer har blivit avsevärt kortare i 
nästan alla medlemsstater. Fel uppstår inte lika ofta och repareras snabbare. I 
många länder får kunderna ersättning om överenskommelser inte uppfylls eller 
linjen är ur funktion alltför länge. 
I Danmark, Frankrike, Nederländerna, Finland, Sverige och Förenade kungariket 
har fler än nio privatbostäder av tio telefon (se tabell A1 i bilaga 2) medan siffran 
i Tyskland ligger mycket nära nio av tio trots att återföreningen tagits med i 
beräkningen. Det har också skett förbättringar i några av unionens mindre 
gynnade regioner, till exempel har det nationella telefonnätet i Irland och 
Portugal utvidgats betydligt, så att den andel privatbostäder som har telefon har 
vuxit från 66 respektive 47% år 1990 till 80 respektive 75% idag, vilket delvis är 
ett bevis på de investeringar som gjorts genom gemenskapens särskilda 
telekommunikationsåtgärder för regional utveckling (STAR-programmet). 
I fråga om priserna på teletjänster har den allmänna tendensen sedan 1990 varit 
att de fasta posterna (anslutnings- och abonnemangsavgifter) ökar liksom 
lokalsamtal till högtrafiktaxa. På samma gång har priserna på utlands- och 
fjärrsamtal sjunkit avsevärt och i många länder har möjligheten till lokalsamtal till 
billig taxa utökats som kompensation för de höjda högtrafiktaxoma. Bland de 
medlemsstater som besvarat frågeformuläret var det sju av åtta som kunde 
lämna en genomsnittssiffra för prisändringar som visade att de generella 
priserna i verkligheten hade minskat med mellan 5 och 43%. 
Användarnas krav blir allt mer sofistikerade. Andelen medborgare som använder 
mobiltelefon ökar snabbt. I de skandinaviska medlemsstaterna ligger siffran 
nära en på fyra. I bostäderna är det inte längre bara en telefon eller 
telefonsvarare som är ansluten till telefonlinjen, utan den kan delas med en fax 
eller ett modem. Det finns ett stort utbud av frisamtals- och tilläggstjänster och 
även inom bastelefonitjänsterna erbjuds många användare nya avancerade 
telefonfunktioner, t.ex. möjligheten att flytta sina samtal till ett annat 
telefonnummer eller att aviseras om att ett annat samtal väntar på linjen. 
Även om den allmänna tendensen visar på bättre kvalitetsnivåer krävs det även 
i fortsättningen påtryckningar genom konkurrenskraft och reglering för att denna 
process skall kunna fortsätta i allt snabbare takt allteftersom konkurrensen 
vinner insteg. 
Vilka är orsakerna till denna ständiga förbättring av telefontjänsterna? 
Förbättringarna av kvaliteten och urvalet är en direkt reaktion på de sjunkande 
kostnaderna för och den ökade tillförlitligheten hos nya tjänster och utrustning. I 
fråga om terminaler, tilläggstjänster och mobilkommunikation har även 
konkurrensen stimulerat till nyskapande, lägre priser och bättre kundservice. Att 
skilja mellan operatör och tillsynsmyndighet för teletjänsterna, vilket är ett krav i 
gemenskapslagstiftningen sedan 1990, har lett till effektivare reglering eftersom 
staten har strävat efter att införa tydliga mål, ofta i form av licensvillkor eller 
slutna avtal, tillsammans med operatören i monopolställning. 
Ill FRÅGOR OM DE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNAS 
UTVECKLING PA KORT SIKT 
Det framgår av det offentliga samrådet att det kvarstår en rad frågor både om 
den nuvarande nivån på tjänsterna och om vilken inverkan en liberaliserad miljö 
kan utöva. 
Frågor som kvarstår trots generellt förbättrade tjänster 
- Varför antar kommissionen för närvarande inte en mera vidsträckt definition 
av samhälisomfattande tjänster? 
- Hur skall de samhälisomfattande tjänsternas överkomlighet upprätthållas i en 
liberaliserad miljö? 
- Vad kommer att hända med de enhetliga nationella priserna i en helt 
liberaliserad miljö? 
- Hur kan de samhälisomfattande tjänsterna förbättras i de mindre gynnade 
och glesbefolkade regionerna och områdena i gemenskapen? 
- Får handikappade och andra användare med särskild behov tillräcklig 
service? 
- Övervakas och upprätthålls kvalitetsnivåerna effektivt i medlemsstaterna och 
vilken roll kommer Europeiska gemenskapen att få när dessa nivåer 
fastställs? 
- Hur kan användarna jämföra servicenivåer, priser och även överkomlighet på 
ett mera effektivt sätt i de olika medlemsstaterna och hur skall de få en större 
roll i fråga om att fastställa kvalitets- och överkomlighetsnivåer? 
Varför antar kommissionen för närvarande inte en mera vidsträckt 
definition av samhälisomfattande tjänster? 
Att definiera räckvidden för förpliktelsen om samhälisomfattande tjänster är 
en svår balansgång. Med en alltför trång syn på de samhälisomfattande 
tjänsterna kan medborgarna i viss mån ställas utanför samhället. Med en alltför 
vid syn kommer konkurrenskrafterna, som är den viktigaste drivkraften bakom 
bättre tjänster, lägre priser och ökat nyskapande, att hållas tillbaka eftersom nya 
aktörer kommer att avhålla sig från att träda in på marknaden. Det är genom att 
hitta den balansen som varje medborgares intresse bäst kan tillgodoses. 
I förpliktelsen om samhälisomfattande tjänster ingår det i detta skede inte något 
krav på att förhyrda förbindelser18 eller ISDN19 skall tillhandahållas. Detta är 
dock tjänster som på grundval av kostnadsorienterade taxor antingen redan 
måste tillhandahållas eller rekommenderas i hela Europeiska unionen. Att i 
större omfattning utöka förpliktelserna om samhälisomfattande tjänster anses för 
tidigt i detta skede, särskilt av följande anledningar: 
- Det skulle kunna få till följd att användarna eller hushållen tvingas betala för 
tjänster som de vare sig behöver eller använder. 
- De ingående kostnaderna (i de fall de måste delas med andra aktörer på 
8 
marknaden, t.ex. genom en fond för samhälisomfattande tjänster) kan i 
praktiken hindra dessa företag att träda in på marknaden, vilket skulle försena 
de fördelar som skulle komma alla användare till godo genom konkurrens. 
- Det finns en risk att tjänster som användarna skulle kunna betala för på 
normal kommersiell basis skulle tillhandahållas eller till och med subventioneras. 
Tillhandahållandet av telefonitjänster till överkomligt pris kommer redan i sig att 
innebära att hushåll och företag i alla delar av gemenskapen kan tala med 
varandra, skicka fax och elektronisk post, koppla in datorer för att "surfa" på 
Internet samt andra direktanslutna tjänster. Detta är den telefonlinje via vilken 
sådana tjänster som telebanktjänster, teleshopping och direktanslutna 
informationstjänster redan används och via vilken även video på beställning kan 
sändas. 
Samtidigt skulle det faktum att det i vissa delar av gemenskapen (som framgår 
av resultatet av översikten över medlemsstaterna) för närvarande saknas 
garantier även för denna basnivå av tjänster, om detta inte rättades till genom 
ett regelverk som medger fortgående nya investeringar och en stark och aktiv 
nationell tillsynsmyndighet, ha utgjort en risk för att de regionala olikheterna 
skulle öka och att det ovannämnda tudelade samhället skulle uppstå. Den 
främsta prioriteringen måste därför bli att tillhandahålla verkligt 
samhälisomfattande tjänster i hela gemenskapen, särskilt i dess mindre 
gynnade regioner. 
Trots det finns det en utbredd insikt om att principerna för 
samhälisomfattande tjänster är ett dynamiskt och växande begrepp och att 
dessa måste motsvara de europeiska medborgarnas ändrade behov och 
förväntningar. Detta innebär att räckvidden för de samhälisomfattande 
tjänsterna vid behov måste omprövas som grund för mera konkreta politiska 
åtgärder. De som omfattas av förpliktelser om samhälisomfattande tjänster 
behöver emellertid en viss grad av säkerhet att basera sina investeringsbeslut 
på. Principernas utvecklingstakt måste därför avvägas mot behovet av 
förutsägbarhet för investeringsbeslut. 
Kommissionen kommer därför senast den 1 januari 1998 och därefter med 
jämna mellanrum att avlägga rapport om de samhälisomfattande tjänsternas 
räckvidd, kvalitetsnivå och överkomlighet i Europeiska gemenskapen och mot 
bakgrund av de rådande omständigheterna överväga behovet av att anpassa 
räckvidden för samhälisomfattande tjänster på europeisk nivå med tanke på 
behovet att garantera ett förutsägbart regelverk. 
De viktigaste frågorna som skall behandlas i den rapporten och kriterierna för 
denna utveckling utvecklas närmare i avsnitt IV. 
Hur skall de samhälisomfattande tjänsternas överkomlighet upprätthållas i 
en liberaliserad miljö? 
Även om operatörernas kostnader har sjunkit drastiskt har de sällan kommit 
användarna till godo i form av lägre priser. Prisnivåerna varierar avsevärt mellan 
medlemsstaterna (en jämförelse av 1995 års prisnivåer uttryckt i ecu ges i tabell 
A7 i bilaga 2). När nu konkurrensen rycker närmare försöker operatörerna 
anpassa sina priser. Detta är ett bevis både på kraven i gemenskapsramarna på 
att priserna i en monopolmiljö skall vara kostnadsorienterade20 och på hotet om 
att konkurrenterna skall ta ut lägre priser för de mest lönsamma tjänsterna (dvs. 
företagskommunikation, fjärrkommunikation och internationell kommunikation). 
Denna taxeutjämning till följd av politiska beslut till förmån för en liberalisering av 
sektorn innebär för en del användare, särskilt på kort sikt, innan den verkliga 
konkurrensen tagit fäste, att telefonräkningarna kan bli högre21. Denna process 
är en viktig del av förberedelserna för en helt liberaliserad miljö22. Samtidigt är 
det väsentligt att se till att fortsatt gradvis och nödvändig utjämning inte 
påverkar användarna negativt, i synnerhet privatkonsumenter som inte ringer 
så många fjärr- och utlandssamtal och därför inte kan dra nytta av de lägre 
taxorna för dessa. Denna grundläggande fråga övervägdes noga vid det 
offentliga samrådet, vid vilket det påpekades att det genom det gällande 
regelverket, trots att det gynnar överkomlighet, ännu inte införs uttryckliga 
förpliktelser om att tjänster skall utföras till överkomligt pris. 
På kort sikt är det mycket viktigt att skydda de mest sårbara grupperna av 
användare, i allmänhet privata användare, från följderna av utjämningen. 
Medlemsstaterna bör se till att de nationella tillsynsmyndigheterna antar 
särskilda taxepaket23, pristak24 och andra mekanismer för att lindra utjämnings­
procedurens inverkan på anslutningsavgifter, månatliga abonnemangsavgifter 
och samtalsavgifter. Detta är särskilt viktig som förberedelse för en liberaliserad 
miljö och för användare i gemenskapens mindre gynnade och glesbefolkade 
regioner. Sådana målinriktade och särskilda taxor har redan införts i varierande 
grad i samtliga medlemsstater och en förteckning över dessa finns i tabell A10 i 
bilaga 2. Eventuella kostnader i samband med dessa kan finansieras genom 
fonderna för samhälisomfattande tjänster. 
Som nämns ovan kommer det i den övervakningsrapport som skall komma 
före den 1 januari 1998 också att göras en bedömning av utvecklingen av 
prissättningen för olika teletjänster och behovet av ytterligare åtgärder på 
gemenskapsnivå för att garantera tillgång till överkomliga priser för varje 
medborgare. 
Trots det är det snarare fråga om överkomlighet än om att stoppa en eventuell 
anpassning av prissättningssystemen. Övergripande- tjänster till överkomliga 
priser för alla användare, särskilt för speciellt sårbara grupper som 
handikappade och låginkomsttagare, måste upprätthållas. Överkomligheten är 
en fråga som principiellt skall bedömas på nationell nivå av den relevanta 
nationella tillsynsmyndigheten inom ramen för gemenskapslagstiftningen, med 
hänsyn till den särskilda situationen i landet och användar- och konsument­
organisationernas uppfattning. Konsumentorganisationerna har också antytt att 
det finns ett behov av att jämföra tjänsternas relativa överkomlighet på 
europeisk nivå. 
Överkomligheten är inte bara en fråga om totalkostnaden; för många 
användare är det också fråga om att ha råd med veckovisa och månatliga 
utgifter och att kunna förutsäga hur mycket det kommer att kosta med telefon. 
Så snart fullständig konkurrens har införts kommer sannolikt ett mycket större 
urval av betalningssystem att erbjudas, t.ex. att sprida anslutningsavgiften på ett 
antal kvartalsavgifter eller att betala en högre månatlig abonnemangsavgift, men 
med fria eller billigare lokalsamtal eller samtal inom landet. En sådan flexibilitet 
skulle ge användarna, i synnerhet låginkomsttagare, mycket bättre möjligheter 
att förutsäga hur mycket telefonen skulle kosta dem i månaden. 
Samtidigt finns det många användare som vill att deras räkningar skall ge bättre 
uppgifter om hur mycket de spenderar. 
10 
Slutligen vill användarna också få större kontroll över sina utgifter, till exempel 
genom att kunna spärra samtal till vissa nummer, som betalsamtal och 
utlandssamtal. 
Vad kommer att hända med de enhetliga nationella priserna i en helt 
liberaliserad miljö? 
I en helt liberaliserad miljö kommer tjänsterna sannolikt att kombineras och pris­
sättas på ett mycket uppfinningsrikare sätt, som ger flertalet användare verkliga 
valmöjligheter och möjligheter till besparingar. Som det framhålls ovan kommer 
dock de nationella tillsynsmyndigheterna att ha det grundläggande 
ansvaret för att de samhälisomfattande tjänsterna är överkomliga för alla 
användargrupper, oavsett om detta är en följd av konkurrens eller reglering. 
Detta innebär att tillsynsmyndigheterna måste bedöma vad som mot bakgrund 
av särskilda nationella förhållanden kan anses vara ett "rimligt" pris för 
användare i särskilda regioner. 
I medlemsstaterna krävs det för närvarande att åtminstone operatören i 
monopolställning tillhandahåller landsomfattande standardprispaket (i själva 
verket geografiskt fördelade taxor) för så gott som alla teletjänster (inklusive 
bastelefoni). Följden är att samma taxezoner erbjuds över hela landet även om 
kostnaden för anslutningen och tjänsterna i en region kan vara högre än i en 
annan. Tidigare bidrog detta till att garantera att tjänsterna förblev överkomliga 
för medborgarna i alla delar av ett land. 
I en monopolmiljö medför en sådan geografisk fördelning av priserna inte auto­
matiskt att operatörerna förlorar på att tillhandahålla alla tjänster i högkostnads­
områden eftersom de i avsaknad av konkurrens kan ta ut priser för tjänster som 
inte ingår i de samhälisomfattande tjänsterna, t.ex. förhyrda förbindelser, som 
ger en garanterad vinst även i högkostnadsområden. 
I en liberaliserad miljö måste alla metoder för enhetlig prissättning 
garantera och förbättra överkomligheten. Situationen i dess helhet är dock 
mera komplex än tidigare. 
Allteftersom konkurrensen får fäste, framför allt i storstäder och andra områden 
som kan tillgodoses på ett relativt billigt sätt, kan nya aktörer komma att inrikta 
sig på kunderna i dessa områden och erbjuda lägre priser än den operatör som 
har monopolställning. 
Att strikt behålla enhetliga nationella priser skulle, i) om priserna bibehålls på 
nuvarande nivåer, medföra en risk att operatören i monopolställning förlorar en 
stor marknadsandel i storstäderna och lågkostnadsregionema och, ii) om 
priserna sänktes över hela landet för att bemöta de lägre priser som 
konkurrenterna erbjuder i vissa områden, förorsaka en höjning av den 
finansiering som skulle krävas från andra marknadsaktörer för att kompensera 
de eventuellt lägre intäkterna i högkostnadsområden utifrån vilka de samhälis­
omfattande tjänsterna måste finansieras25. 
Konkurrenspressen kommer troligen med tiden att stimulera till en gradvis 
förskjutning från strikt geografisk fördelning till mycket flexiblare taxesystem. 
Detta kommer sannolikt att innebära att det erbjuds olika taxor för samma 
tjänster i olika områden av medlemsstaterna. 
Ökad flexibilitet måste vara beroende av att det i regelverket i) ingår lämpliga 
11 
åtgärder för att garantera överkomligheten (t.ex. de som beskrivs ovan), ii) 
säkerställs att andra prishöjningar än justeringar för att uppnå 
kostnadsorientering för användare i avlägsna områden och 
landsbygdsområden inte används för att kompensera operatörernas 
förlorade intäkter till följd av sänkta priser någon annanstans, och iii) 
säkerställs att eventuella skillnader i prissättningen mellan högkostnadsområden 
och lågkostnadsområden inte äventyrar samhälisomfattande tjänster till 
överkomliga priser. 
Hur kan de samhälisomfattande tjänsterna förbättras i de mindre gynnade 
och glesbefolkade regionerna och områdena i gemenskapen? 
Även om det gällande regelverket (i synnerhet förpliktelserna i fråga om telefoni­
tjänster, samtrafik och en basutbud av förhyrda förbindelser) har utformats för 
att garantera samhälisomfattande tjänster i hela gemenskapen är kommissionen 
och medlemsstaterna fortfarande medvetna om den särskilda pressen i mindre 
gynnade och glesbefolkade regioner26. 
Frågorna om de samhälisomfattande tjänsternas räckvidd och 
överkomlighet och om teletjänster i allmänhet är av avgörande betydelse 
för de mindre gynnade regionerna i gemenskapen. Detta avspeglar den 
traditionellt lägre nivån på utveckling, efterfrågan och inkomster i sådana 
regioner och de ibland högre kostnaderna för att installera, utföra och 
upprätthålla tjänsterna på grund av läget eller klimatet. 
Dessa faktorer, som framhållits av flera operatörer, tillsynsmyndigheter och 
användarorganisationer, blir av ännu större betydelse inom ramen för 
informationssamhället. Kommissionen kommer även i fortsättningen att 
arbeta för att säkerställa att kombinationen av liberalisering och ny teknik 
inte vidgar utan snarare minskar de regionala skillnaderna inom Europeiska 
gemenskapen. 
Med hänsyn till att den fullständiga liberaliseringen ännu inte nått många av 
gemenskapens mindre gynnade regioner är det svårt att bedöma dess verkliga 
inverkan och de eventuella positiva följderna i form av bättre servicekvalitet, 
urval och priser liksom ökade privata investeringar. Dessutom fortsätter 
kostnaderna för att tillhandahålla tjänsterna i avlägsna områden och 
landsbygdsområden att sjunka till följd av ny teknik (t.ex. mobila eller trådlösa 
lösningar) och de kan sjunka ännu mer om telefontjänsterna kan erbjudas 
tillsammans med andra nya tjänster (inklusive audiovisuella tjänster och 
informationstjänster). 
Erfarenheterna på liberaliserade marknader, som Förenade kungariket, Finland 
och Sverige, och den snabba tillväxten av digital mobilkommunikation i en duo-
polmiljö är dock uppmuntrande även om erfarenheterna från de mera 
utvecklade länderna i gemenskapen, med jämförelsevis högre levnadsstandard, 
måste föras vidare till andra regioner i gemenskapen med viss försiktighet, 
särskilt med tanke på de jämförelsevis högre nuvarande kostnaderna för att 
tillhandahålla samhälisomfattande tjänster i mindre gynnade regioner27. 
Å andra sidan råder det stor oro över de ändrade prisernas mera uttalade 
inverkan både på privata användare och företag i dessa regioner och hur snabbt 
de kommer att gynnas av konkurrensen i jämförelse med de utvecklade 
regionerna inom EG. Dessutom kan liberaliseringen, genom att den stimulerar 
privata investeringar, gynna investeringar i tjänster och infrastruktur i områden 
med hög efterfrågan och jämförelsevis låga kostnader. 
12 
Kommissionen måste vara vaksam på att den takt med vilken de olika 
territorierna i gemenskapen utrustar sig med den infrastruktur, de tjänster och 
den kompetens som behövs för det framväxande informationssamhället kan 
bidra till att upprätthålla en "tidsklyfta" och att ytterligare öka de sociala och 
ekonomiska skillnaderna. Hänsyn måste självklart tas till dessa frågor inom 
gemenskapens sammanhållningspolitik. 
I förhållande till det tvåfaldiga intresset att uppmuntra nätinvesteringar och 
tillhandahållande av tjänster i varje medlemsstat och att undvika en betydande 
tidsklyfta vid utvecklingen i de olika medlemsstaterna måste utvecklingen och 
utvidgningen av de befintliga näten även i fortsättningen prioriteras på 
nationell nivå och gemenskapsnivå. 
Förutom de ramar som ges genom de samhälisomfattande tjänsterna kommer 
gemenskapens strukturfonder, liksom andra initiativ på gemenskapsnivå och 
nationell nivå, även i fortsättningen att utgöra ett komplement till privat 
finansiering för uppgradering och utveckling av teleinfrastruktur i mindre 
gynnade regioner i gemenskapen, såsom redan skett med framgång i många 
delar av Irland. 
Genomförandet av programmen för digitalisering av näten, särskilt i 
Grekland, Portugal, Spanien och Syditalien, bör ges särskilt hög prioritet. 
Hänsyn tas också till behovet av relevanta utbildningsinitiativ och pilotprojekt i 
syfte att stimulera medvetenhet och efterfrågan. 
Av alla dessa anledningar är det särskilt nödvändigt att noga övervaka 
utvecklingen i dessa regioner så att lämpliga åtgärder kan vidtas för att stärka 
den ekonomiska och sociala sammanhållningen. Närmare synpunkter på denna 
övervakning, i synnerhet med tanke på prisutvecklingen och insamling av upp­
gifter som gör det möjligt att jämföra tjänsternas relativa överkomlighet, ges 
nedan. 
Mot bakgrund av sådan övervakning kommer kommissionen med jämna 
mellanrum att bestämma om definitionen av och räckvidden för de samhälis­
omfattande tjänsterna behöver revideras eller om nya eller befintliga 
mekanismer (t.ex. regionalutvecklingspolitik) måste tillämpas med hänsyn till de 
särskilda följderna av liberalisering i dessa regioner. 
Får handikappade och användare med särskilda behov tillräcklig service? 
Vissa kundgrupper har särskilda behov som dagens samhälisomfattande 
telefonitjänster inte alltid tillgodoser eller inte tillgodoser till överkomligt pris. 
Detta är en angelägenhet som framhållits av Europaparlamentet. Genom tele­
kommunikation erbjuds sådana användare en livsviktig förbindelse med 
omvärlden och genom principerna för samhälisomfattande tjänster bör sådana 
användare garanteras en servicenivå som motsvarar den nivå som erbjuds 
användare utan sådana handikapp med hänsyn till nätets utveckling och 
efterfrågan på marknaden. I de exempel som anfördes vid samrådet ingick både 
tjänster i bostaden (t.ex. bild- eller texttelefon för döva) och på offentliga platser. 
Vid behov kan också speciella tjänster ingå (t.ex. förmedlingstjänster som ger 
texttelefonanvändare möjlighet att kommunicera med användare utan text­
telefon) eller specialanpassad utrustning. 
En annan faktor då tjänsterna i deras nuvarande utsträckning utvidgas till att 
omfatta speciella användare kan vara ett utbud av specialtjänster och nya 
tjänster (t.ex. röstbrevlådor i det publika nätet) till användare som är svåra att nå 
13 
eftersom de inte har egen telefon. De som skulle gynnas av en sådan tjänst, 
som finns på försök i ett antal medlemsstater, är bostadslösa personer, och 
genom detta skulle telekommunikationens betydelse i kampen mot social 
utslagning få sitt erkännande. 
Att ge särskilt ekonomiskt stöd för att göra sådana tjänster överkomliga för 
särskilda användargrupper skulle inte vara en fråga om finansierings­
mekanismer för samhälisomfattande tjänster utan snarare en nationell 
socialpolitisk fråga. 
Övervakas och upprätthålls kvalitetsnivåerna i medlemsstaterna och vilken 
roll kommer Europeiska gemenskapen att spela då det gäller att fastställa 
dessa nivåer? 
Redan i telefonidirektivet krävs det att medlemsstaterna inför kvalitetsparametrar 
för en rad olika saker, t.ex. hur lång tid det tar att få telefon, hur lång tid det tar 
att koppla upp ett samtal och hur stor andel av telefonautomaterna som 
fungerar. Detta bygger helt enkelt på gällande praxis i flertalet medlemsstater. 
Uppgifter om den genomförandegrad som krävs av operatörerna för att uppfylla 
dessa mål måste offentliggöras. 
Även om detta ger ökad insyn kommer det endast att få full effekt om det stöds 
genom att medlemsstaternas tillsynsmyndigheter för telekommunikation aktivt 
övervakar och, i lämpliga fall, upprätthåller sådana nivåer (med lämpliga 
sanktioner, även eventuell indragning av licensen, om dessa servicemål 
konsekvent inte uppfylls). Därutöver bör det finnas klara och lättfattliga 
förfaranden för att användarna skall kunna anföra klagomål mot operatören. 
Om man ser utöver de gällande ramarna är det viktigt att de olika 
kvalitetsnivåerna och de olikartade mål som fastställs på nationell nivå inte 
skapar hinder för utvecklingen av den inre marknaden och snedvrider 
konkurrensen inom gemenskapen. Det är också viktigt att medlemsstaterna, då 
de fastställer tjänsternas nivå, upprätthåller konsumentskydd på hög nivå. 
Inom ramen för detta och om inte annat följer av subsidiaritetsprincipen bör 
minimimål för tjänsternas kvalitet definieras på gemenskapsnivå som en 
referens för fastställande av utförliga nationella mål (med hänsyn till den 
särskilda situationen i varje medlemsstat). 
Hur skall användarna kunna jämföra servicenivåer, priser och även 
överkomlighet i de olika medlemsstaterna på ett effektivare sätt och hur 
skall de få större inflytande i fråga om att fastställa kvalitetsnivåer och 
nivån för överkomlighet? 
Trots generella förbättringar är det tydligt att kvalitetsnivån i de olika medlems­
staterna fortfarande är mycket olika liksom förekomsten och tillämpningen av 
sanktioner om operatörerna inte uppfyller målen. Detta förvärras genom de 
svårigheter en del nationella tillsynsmyndigheter har att få uppgifter om de 
grundläggande parametrarna för samhälisomfattande tjänster, t.ex. antalet 
privatbostäder med telefon, och genom bristen på jämförbarhet hos vissa 
uppgifter i de olika medlemsstaterna. 
Förpliktelserna i telefonidirektivet bör vara till hjälp genom att det genom dessa 
införs förpliktelser att fastställa och offentliggöra parametrar för tjänsternas 
kvalitet på nationell nivå. Användarna begär dock mer än detta och den 
varierande servicenivån i medlemsstaterna påverkar tillhandahållandet av all-
14 
europeiska nät och tjänster. 
I allmänhet bör konsumenternas engagemang, både på nationell och europeisk 
nivå, i fråga om att fastställa kvalitetsmål och generellt i beslut om de samhälis­
omfattande tjänsternas framtida utveckling stärkas. 
ÖVERVAKNING ÄV TELETJÄNSTERNAS PRISUTVECKLING OCH RELATIVA 
ÖVERKOMLIGHET I EUROPEISKA GEMENSKAPEN OCH ANPASSNING AV RAMARNA 
FÖR TELEKOMMUNIKATION l EUROPA PA KORT SIKT SOM SVAR PA OVANSTÅENDE 
FRÅGOR 
I ÖVERVAKNING AV TJÄNSTERNAS PRISUTVECKLING OCH RELATIVA 
ÖVERKOMLIGHET 
I linje med det övergripande förslaget att senast den 1 januari 1998 ompröva de 
samhälisomfattande tjänsternas räckvidd, nivå, kvalitet och överkomlighet i 
gemenskapen har kommissionen, i nära samarbete med medlemsstaterna och 
på grundval av pågående arbete på nationell nivå, för avsikt att 
V definiera ett "knippe tjänster" för att ge tillgång till jämförbara uppgifter om 
tjänsternas relativa överkomlighet inom gemenskapen och mellan olika 
regioner inom medlemsstaterna, 
V identifiera strukturen på utgifterna för samhälisomfattande tjänster i 
gemenskapen (dvs. hur stor andel (både på nationell och regional nivå) av de 
genomsnittliga privata räkningarna och företagsräkningarna som gäller 
abonnemang, lokalsamtal och fjärr- och utlandssamtal samtal till tilläggstjänster 
(betalsamtal)) och 
V fastställa var kostnaderna för samhälisomfattande tjänster är störst (dvs. i 
tätorts- eller landsbygdsområden, vid målinriktade subventioner till särskilda 
kundgrupper eller högkostnadsområden) inom medlemsstaterna. 
15 
De insamlade uppgifterna kommer att göra det möjligt för kommissionen och 
medlemsstaterna att inrikta stödet på ett bättre sätt och identifiera de bästa 
metoderna. 
II KORTSIKTIG ANPASSNING AV RAMARNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPA 
Kommissionen har för avsikt att behandla följande frågor, särskilt genom en ändring av 
telefonidirektivet28. Genom dessa åtgärder kommer 
V definitionen av samhälisomfattande tjänster att vidareutvecklas så att den uttrycker 
en tydlig förpliktelse för medlemsstaterna att se till att tjänsterna är överkomliga 
och att handikappade användare erbjuds en likvärdig servicenivå till överkomligt 
pris29, att användarna får bättre uppgifter om och kontroll över sina utgifter30 och att 
användarna får tillgång till och kan använda interaktiva tjänster (t.ex. tele-
banktjänster och automatiska växlar)31, 
V medlemsstaterna att vara tvungna att avskaffa de restriktioner som för närvarande 
begränsar utbudet av målinriktade eller flexibla taxor och att se till att de vidtar de 
lämpliga åtgärder (t.ex. målinriktade taxor och pristak) som krävs för att 
tjänsterna även i fortsättningen skall vara överkomliga för alla användare liksom för 
speciellt sårbara grupper som äldre, handikappade, personer som inte ringer så 
ofta och låginkomsttagare. Dessa åtgärder är särskilt viktiga inför upptakten till full­
ständig liberalisering. 
V Med hänsyn till förpliktelsen att gradvis anpassa taxorna efter kostnaderna måste 
medlemsstaterna se till 
- att priserna i avlägsna områden och landsbygdsområden inte höjs som 
kompensation för förlorade intäkter på grund av sänkta priser någon annanstans, 
och 
- att prisskillnader mellan högkostnadsområden och lågkostnadsområden inte 
äventyrar samhälisomfattande tjänster till överkomliga priser. 
V Genom dessa åtgärder kommer det också att säkerställas att mera uppgifter 
insamlas om tjänstemas räckvidd, nivå, överkomlighet och kvalitet inom EG32. 
Detta är väsentligt för att de samhälisomfattande tjänsterna skall kunna hållas 
under verklig uppsikt och lämpliga kvalitetsmål skall kunna fastställas inom de 
gällande gemenskapsramarna. 
V Det kommer också att fastställas minimimål för kvalitet på europeisk nivå till grund 
för att fastställa utförliga nationella mål (med hänsyn till den särskilda situationen i 
varje land). 
Vidare kommer kommissionen att 
V uppmuntra medlemsstaterna och gemenskapen att vidta åtgärder som ger alla 
användare bättre tillgång till datanät, t.ex. Internet33, (dvs. till snabbare nätaccess), 
16 
V senast den 1 januari 1998, och därefter med jämna mellanrum, avge rapport om 
de samhälisomfattande tjänsternas kvalitet, nivå och räckvidd i Europeiska 
gemenskapen. I denna övervakningsrapport kommer särskilt utvecklingen i fråga 
om privata användare och i de mindre gynnade regionerna att beaktas liksom de 
framsteg som gjorts i fråga om taxeutjämning. (Andra frågor som skall behandlas i 
den rapporten anges i avsnitt IV). Som nämnts tidigare kommer rapporten, mot 
bakgrund av rådande omständigheter, att ta upp behovet av anpassning av de 
samhälisomfattande tjänsternas räckvidd på europeisk nivå med hänsyn till behovet 
av förutsägbarhet för investeringsbeslut, om om 
V att främja ett större engagemang från konsumenternas företrädare vid beslut om 
den nuvarande och framtida räckvidden för samhälisomfattande tjänster (särskilt i 
fråga om att fastställa och övervaka tjänsternas kvalitet och överkomlighet). Detta 
kommer att vara beroende av att det finns tillräckliga uppgifter om de samhälis­
omfattande tjänsternas räckvidd, kvalitetsnivå och överkomlighet i EG för att 
garantera större insyn och verkligt engagemang från de privata användarna. En 
eventuell övervakningskommitté på europeisk nivå kommer att övervägas som 
företrädare för konsumenternas intresse. 
En tidsplan för dessa åtgärder ges i bilaga 1. 
IV UTVECKLINGEN AV SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER FÖR 
TELE KOMMUNIKATION OCH TILLGÄNGEN TILL AVANCERADE 
TJÄNSTER INOM RAMEN FÖR INFORMATIONSSAMHÄLLET 
Samhälisomfattande tjänster får anses vara en viktig faktor i det globala 
informationssamhället. Detta bekräftades vid det särskilda G7-mötet om 
informationssamhället i Bryssel i februari 1995. De deltagande ministrarna 
fastställde att en av de åtta centrala principerna för förverkligandet av deras 
gemensamma vision om informationssamhället var "att säkerställa allmänt 
tillhandahållande och tillgång till tjänster". 
Genom regelverket stödjer gemenskapen tillhandahållandet och utvecklingen av 
samhälisomfattande tjänster samtidigt som den sträcker sig längre än till den 
nuvarande principen för samhälisomfattande tjänster för att genom en mängd 
olika alternativ aktivt främja användningen av avancerade teletjänster på sådana 
områden som utbildning och hälso- och sjukvård inom ramen för informations­
samhället (t.ex. genom pilot- och stimulansprojekt, genom att bygga upp 
medvetenheten och genom att utveckla partnerskap mellan offentlig och privat 
verksamhet). 
Den nyligen genomförda telereformen i Förenta staterna sträcker sig också 
längre än till den nuvarande principen för samhälisomfattande tjänster för 
telekommunikation. I deras lagstiftning ingår det till exempel att främja utbredd 
tillgång till kvalitetstjänster till rimliga taxor och att se till att landsbygds- och 
högkostnadsområden får tillgång till tele- och informationstjänster till priser som i 
rimlig grad kan jämföras med de priser som erbjuds i tätortsområden^4. 
USA:s telelagstiftning försöker dock, utöver denna grundläggande definition av 
samhälisomfattande tjänster, att inom ramen för ett regelverk ta itu med samma 
prioriteringar som nu står på gemenskapens dagordning. I den amerikanska 
lagstiftningen utpekas tillgången till avancerade teletjänster för skolor, hälso-
och sjukvård och bibliotek som en av principerna för "främjande av de samhälis­
omfattande tjänsterna" i framtiden. I motsats till gemenskapens synsätt förefaller 
17 
Förenta staterna att kombinera en politik för samhälisomfattande teletjänster 
med mål knutna till utbildnings-, hälso- och sjukvårds- och informationspolitik på 
nationell nivå. 
I gemenskapen är regleringen av samhälisomfattande teletjänster grundligt 
begränsade genom tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. Detta har 
begränsat åtgärderna på gemenskapsnivå till det som är nödvändigt för den inre 
marknaden för teletjänster och för att upprätthålla en hög konsumentskyddsnivå. 
I alla händelser är utvecklingen av definitionen för samhälisomfattande tjänster 
endast en av flera faktorer som påverkar spridningen av avancerade teletjänster 
i gemenskapen. 
Kriterier för utveckling av samhälisomfattande teletjänster i informations­
samhället 
Att fastställa grunden för den framtida utvecklingen av samhälisomfattande 
tjänster ger upphov till en rad principiella frågor. Bör de samhälisomfattande 
teletjänsterna även i fortsättningen endast subventioneras av företag inom 
området eller bör andra finansieringsmetoder (t.ex. ökad direktfinansiering från 
staten/stimulans av partnerskap mellan offentliga och privata verksamheter) 
övervägas? Bör de ramar som införs på gemenskapsnivå bara bemöta risken att 
marknadskrafterna på egen hand inte kommer att ge tillräcklig garanti för 
tjänster som är överkomliga för alla medborgare eller bör de också uppnå något 
mera, t.ex. att styra och utveckla marknadernas eller teknikens framväxt? Det 
finns inte något enkelt svar i detta skede. I verkligheten kommer utmaningarna 
från informationssamhället att mötas både genom en princip för samhälis­
omfattande tjänster som utvecklas och genom en rad andra initiativ från den 
offentliga och den privata sektorn för att stimulera efterfrågan på och utbudet av 
informationssamhällets tjänster. 
Efterfrågan och den tekniska utvecklingen måste vara de mest avgörande 
faktorerna för de samhälisomfattande tjänsternas framtida utveckling35. 
I en utvidgning kommer det därför sannolikt att ingå en marknadsbaserad analys 
av efterfrågan på och utbredd tillgång till en given tjänst i kombination med en 
politisk bedömning av dess sociala och ekonomiska önskvärdhet. Inte förrän 
dessa båda kriterier uppfyllts skulle det vara motiverat att införa en rättslig 
förpliktelse att garantera att tjänsterna är tillgängliga för alla till överkomligt pris. 
Detta meddelande är inte något försök att i detta skede identifiera teletjänster 
som i framtiden skulle kunna införlivas i de samhälisomfattande tjänsterna utan 
snarare en antydan om de allmänna områden där arbete redan pågår som 
förberedelse för informationssamhället. Samtidigt krävs det redan i de gällande 
ramarna att medlemsstaterna fastställer mål för att på gemenskapsnivå införa 
vissa avancerade telefontjänster36 (som för närvarande inte ingår i de samhälis­
omfattande tjänsterna) och detta kommer även i fortsättningen att vara en viktig 
del av gemenskapens synsätt. 
Som nämn;; i avsnitt II kommer kommissionen senast den 1 januari 1998 att 
utföra en omfattande granskning av de samhälisomfattande tjänsternas räck­
vidd, kvalitetsnivå och överkomlighet i Europeiska gemenskapen och mot bak­
grund av de rådande omständigheterna överväga behovet att anpassa räck­
vidden för samhälisomfattande tjänster på europeisk nivå med hänsyn till 
ovanstående kriterier. 
18 
Exempel på frågor knutna till den framtida utvecklingen av förpliktelserna 
om samhälisomfattande tjänster som skall behandlas i den första 
övervakningsrapporten 
Förutom en bedömning av frågor knutna till kvalitetsnivån på den nuvarande 
förpliktelsen om samhälisomfattande tjänster kommer en undersökning av 
följande att ingå i rapporten: i) tekniska parametrar på tjänsternas nivå (och 
huruvida deras tillhandahållande var förknippat med kostnadsbördor), ii) 
tecken på särskilda sociala eller ekonomiska behov, iii) hur priserna och 
den relativa överkomligheten för tjänsterna utvecklas och iv) utvecklingen i 
övriga delar av världen. 
I fråga om de två första punkterna kommer rapporten bl.a. att behandla 
tekniska parametrar som för varje medlemsstat skulle omfatta : 
- genomslagskraften för persondatorer i privata hushåll och hushåll med 
tillgång till direktanslutna tjänster, 
- nätens digitaliseringsnivå, 
- genomslagskraften för ISDN vid företag och på privat och kommunal nivå, 
- genomslagskraften för distansarbete, 
- andel skolor, sjukhus och bibliotek med tillgång till direktanslutna 
informationstjänster, 
frågor om särskilda sociala eller ekonomiska behov skulle omfatta : 
- frågor knutna till utbildnings-och hälso-och sjukvårdsinrättningar, 
- frågor knutna till mindre gynnade och glesbefolkade regioner, 
- särskilda sociala behov för vissa användargrupper (t.ex. handikappade) 
Informationssamhällets främjande 
Förutom att gemensamma offentliga och privata initiativ bidrar till att upprätt­
hålla och utveckla samhälisomfattande tjänster kommer de att vara av stor 
betydelse då det gäller att främja tillgången på nya teletjänster i informations­
samhället. 
Inom ramen för informationssamhället bör nya interaktiva tjänster vara 
tillgängliga för alla invånare i gemenskapen, så att fördelarna med ny teknik 
och nya tjänster kan utnyttjas på sådana områden som utbildning och hälso-
och sjukvård och tillgång till offentliga uppgifter. Detta bör i sin tur vara till 
fördel för den generella ekonomiska effektiviteten i samhället. Tele­
kommunikationens viktigaste uppgift är att fungera som en motorväg via 
vilken många av dessa nya tjänster kan erbjudas och konkurrenskraften 
19 
stimulerar till de prissänkningar och den förnyelse som står i centrum för don 
pågående utvecklingen. 
Även om de samhälisomfattande teletjänsterna inte kan skiljas från denna 
mera vidsträckta politiska vision om informationssamhället rådde det vid det 
offentliga samrådet bred enighet om att vare sig tillgången till sådana tjänster 
eller tjänsterna i sig i detta skede bör ingå i den nuvarande principen för 
samhälisomfattande tjänster. 
Trots det har kommissionen framhållit betydelsen av utbildning i informations­
samhället, i synnerhet då det gäller att se till att arbetsstyrkan har tillräcklig 
kompetens för informationsåldern i syfte att främja sysselsättningsmöjligheter 
och generell konkurrenskraft. Kommissionen har därför bundit sig att främja 
tillgången till och användningen av kommunikations- och informationstjänster 
på utbildningsområdet. Tillgången till avancerade teletjänster liksom bättre 
servicekvalitet, priser och näthastigheter kommer troligen av följa på en helt 
liberaliserad miljö. 
På samma gång bör det övervägas i vilken utsträckning denna utveckling kan 
främjas ytterligare genom reglering eller andra åtgärder. En särskild fråga kan 
vara om skolor, högskolor och universitet bör erbjudas nätaccess med hög 
hastighet eller befintliga eller avancerade teletjänster till lägre priser. Genom 
detta uppstår det i sin tur frågor om förhållandet mellan samhälisomfattande 
teletjänster och mera omfattande politiska mål på utbildningsområdet och om 
hur sådana reducerade taxor kan finansieras om de utgör en ekonomisk 
börda för den operatör som levererar dem. (Bör de till exempel finansieras 
direkt av staten som en del av utbildningsbudgeten, genom den mekanism 
som inrättats för finansiering av samhälisomfattande teletjänster eller genom 
någon annan mekanism?) 
Sådana frågor kommer att behandlas ytterligare i det förestående med­
delandet om medborgaren och informationssamhället och också mera 
allmänt mot bakgrund av den omfattande granskningen av de 
samhälisomfattande teletjänsterna under 1998. 
Nya och avancerade tele- och informationstjänster uppkommer dock 
huvudsakligen som svar på marknadskrafter och efterfrågan. 
Kommissionens, de offentliga myndigheternas och andra offentliga 
institutioners roll är, å ena sidan, att fungera som katalysator, å andra sidan 
att garantera ett rättsligt klimat som gynnar nyskapande. 
Åtgärder till följd av den senaste tidens lagstiftning i Förenta staterna har 
framhållits ovan. I Europa pågår en rad olika initiativ i syfte att stimulera 
partnerskap mellan offentlig och privat verksamhet och stärka medvetenhet 
och efterfrågan. Detta tar hänsyn till de prioriteringar som fastställts i 
meddelandet "I riktning mot informationssamhället", KOM(95) 24437. 
I det meddelandet betonades det att gemenskapens roll var inriktad på i) att 
stimulera projekt (genom att ge information och öka medvetenheten om 
initiativ i informationssamhället; genom att förmedla partnerskap mellan 
aktörer inom olika sektorer och mellan organisationer i den offentliga och den 
privata sektorn och genom att ge råd om tillgänglig finansiering) och ii) att ge 
ekonomiskt stöd från gemenskapen för vissa projekt som antingen sörjer för 
relevant infrastruktur och utvecklingen av medvetenhet, kompetens och 
tjänster (genom finansiering via ramprogrammet för transeuropeiska nät, 
gemenskapens struktur- och sammanhållningsfonder, Europeiska 
20 
investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden, och genom gemen­
skapsprogram för utbildning, t.ex. SOCRATES- och LEONARDO-
programmen) eller som stimulerar nödvändig forskning- och utvecklings­
verksamhet som leder till nya begrepp, prototyper eller tjänster som är 
nyckeln till informationssamhällets framgångar (genom ramprogrammet för 
FTD och i synnerhet genom programmet för avancerad 
kommunikationsteknik (ACTS). 
Allmän tillgång till informationssamhällets tjänster 
Genom dessa åtgärder stödjer kommissionen en utvidgad "allmän tillgång" till 
informationssamhället. I denna ingår anslutning av skolor, högskolor, sjukhus, 
offentliga byråer, bibliotek and andra offentliga anslutningspunkter till 
informationssamhället38. 
I ovanstående meddelande om informationssamhället och medborgaren 
kommer kommissionen att undersöka olika sätt för bättre samordning av 
pågående initiativ på nationell nivå för att höja effekterna på vardagslivet. 
Allmän och "kommunal" tillgång kan vara av särskild betydelse i mindre 
gynnade regioner, där det finns en risk för att tillgången till avancerade 
teletjänster fördröjs om endast marknadskrafterna får råda. Kommissionen 
kommer att övervaka utvecklingen noga, inom ramen för 
övervakningsrapporten inför 1998, eftersom allmän tillgång inom en rimlig 
tidsrymd kan vara ett sätt att bemästra svårigheterna att ge tillgång till många 
avancerade tjänster och informationskällor för enskilda personer och för icke-
vinstgivande sektorer och frivilliga organisationer. Detta är grupper som 
annars skulle kunna uteslutas på grund av de dyra investeringar i terminaler, 
datorer och nätanslutningar som krävs till en början. 
Kommissionen kommer att hålla de faktiska framsteg som görs att utvidga 
den allmänna tillgången under uppsikt, både i de mindre gynnade regionerna 
och i gemenskapen i dess helhet, för att med jämna mellanrum kunna 
bedöma behovet av ytterligare åtgärder eller av att omformulera principen för 
samhälisomfattande tjänster på europeisk nivå. 
Frågor som bör övervägas ytterligare 
Det finns en rad faktorer som måste tas med i beräkningen i det framväxande 
regelverket för informationssamhället. 
- Låga användartaxor för nätet är väsentliga för ett brett utnyttjande av 
direktansluten information och direktanslutna tjänster. 
- Många av tjänsterna i informationssamhället kommer att tillhandahållas 
utan tillsynsmyndigheternas inblandning. 
- Åtgärder kan komma att behövas för att garantera offentliga institutioner 
tillgång till dessa nya tjänster. 
- Initiativ, i synnerhet sådana som stimulerar partnerskap mellan offentlig 
och privat verksamhet, bör även i fortsättningen främja tillgången till och 
spridningen av de nya tjänsterna i informationssamhället, särskilt när det 
gäller deras utveckling och vidare spridning bland privata användare. 
- "Allmän tillgång" bör inte bara vara en fråga om att främja fysiska 
anslutningar utan också omfatta lämplig utbildning, stöd och investering i 
21 
utrustning. 
En del av dessa faktorer, t.ex. behovet av lägre taxor, är nära knutna till de 
gällande ramarna för samhälisomfattande tjänster. Andra sträcker sig långt 
utöver telekommunikation, till utbildnings-, hälso- och sjukvårds- och 
utbildningspolitik. 
De samhälisomfattande tjänsternas integrering i den vidare utvecklingen av 
informationssamhället är något som måste övervägas ytterligare. Denna 
process kommer att bistås av den i detta meddelande anmälda granskningen 
under år 1998 av de samhälisomfattande tjänsternas räckvidd och kvalitets­
nivå i gemenskapen. I detta avseende håller en resolution från rådet om 
användningen av multimediateknik och tjänster för utbildningsändamål på att 
granskas. I definitionen av den framtida politiken för samhälisomfattande 
tjänster kommer hänsyn också att tas till resultatet av pågående och framtida 
debatter, särskilt i fråga om vitboken om undervisning, I riktning mot ett 
studerande samhälle "Allmän tillgång" är inte bara en fråga om att främja 
fysiska anslutningar] samband med europaåret för livslångt lärande år 1996 
och den förestående grönboken om Sociala aspekter på informations­
samhället. 
V SLUTSATSER 
I detta meddelande har de samhälisomfattande tjänsterna identifierats som nyckel­
faktorer i informationssamhället, men de är bara en av flera faktorer som gör det 
möjligt för Europas medborgare att träda in i den nya och spännande 
informationsåldern. För att snabba på och stödja omvandlingsprocessen kan tre 
kombinationer med slutsatser dras: 
1 De nuvarande principerna för samhälisomfattande tjänster utgör en fast 
grund för de pågående lagreformerna på nationell nivå för att uppnå fullständig 
liberalisering av telesektom i Europa. 
- Den nuvarande principen för samhälisomfattande tjänster innebär 
förpliktelsen att ge tillgång till det publika telefonnätet och att tillhandahålla 
telefontjänster till ett överkomligt pris till alla användare som rimligen kan begära 
detta. Vad som närmare ingår i de tjänsterna definieras i telefonidirektivet och är 
tillräckligt för att utforma nationella system för samhälisomfattande tjänster enligt 
konkurrensdirektivet. 
- Ramar för kostnadsberäkning och finansiering av samhälisomfattande 
tjänster finns i samtrafikdirektivet och konkurrensdirektivet. Gemensamma principer 
föreslås för att bestämma hur mycket förpliktelserna om samhälisomfattande tjänster 
kostar. Dessa kostnader kan delas med andra marknadsaktörer antingen i) genom en 
fond för samhälisomfattande tjänster på nationell nivå eller ii) genom direkt betalning 
till dem som tillhandahåller samhälisomfattande tjänster. Riktlinjer för bedömning av 
nationella metoder för kostnadsberäkning och finansiering håller på att utarbetas. 
- Om medlemsstaterna inför ytterligare telerelaterade förpliktelser som inte 
ryms inom de samhälisomfattande tjänsterna får ytterligare ekonomiska bördor i 
samband med att sådana förpliktelser uppfylls inte finansieras genom den mekanism 
som fastställts för finansiering av samhälisomfattande tjänster. 
22 
2. Samhälisomfattande tjänster i gemenskapen kan och bör stärkas på kort sikt: 
- överkomlighet utgör kärnpunkten för ramarna för samhälisomfattande 
teletjänster. Kravet på överkomlighet måste göras tydligare. Samtidigt bör 
medlemsstaterna se till att de lämpliga åtgärder vidtas (t.ex. målinriktade taxor och 
pristak) som krävs för att tjänsterna även i fortsättningen skall vara överkomliga 
för alla användare, särskilt vid upptakten till fullständig liberalisering. I den 
övervakningsrapport som skall komma före den 1 januari 1998 skall det också ingå en 
bedömning av utvecklingen av prissättningen och den relativa överkomligheten för 
teletjänster inom gemenskapen. 
- För användare i landsbygdsområden eller avlägsna områden får andra 
prishöjningar än justeringar för att uppnå kostnadsorientering inte användas för 
att kompensera intäktsförluster till följd av sänkta priser någon annanstans. 
Vidare får inte eventuella skillnader i prissättningen mellan högkostnadsområden 
och lågkostnadsområden äventyra samhälisomfattande tjänster till överkomliga 
priser. 
- Genom definitionen av samhälisomfattande tjänster kommer en likvärdig 
servicenivå till överkomligt pris att erbjudas handikappade användare och 
medlemsstaterna uppmuntras att se till att medborgarna får bättre tillgång till 
datanät och direktanslutna tjänster (\ form av snabbare nätaccess). 
- Kommissionen kommer att lägga större vikt vid tjänsternas kvalitet och 
graden av överkomlighet både på europeisk och nationell nivå (och även på 
övervakning, upprätthållande och skadestånd om målen inte uppfylls) och på att ge 
kundens uppfattning större betydelse, särskilt då det gäller att fastställa nivåer, 
graden av överkomlighet och den framtida räckvidden för de samhälisomfattande 
tjänsterna. 
- Kommissionen kommer att stödja åtgärder för att påskynda 
digitaliseringen av näten i de mindre gynnade regionerna. Utvecklingen kommer 
att övervakas noga för att säkerställa att införandet av konkurrens kommer 
medborgarna i sådana regioner till godo och kommissionen kommer även i 
fortsättningen att sträva efter att se till att liberaliseringen i kombination med ny 
teknik inte vidgar utan minskar de regionala skillnader som finns inom Europeiska 
gemenskapen. 
3. Principerna om samhälisomfattande tjänster är ett växande och 
dynamiskt begrepp som kommer att få stor betydelse för att möta informations­
samhällets utmaningar. Kommissionen kommer senast den 1 januari 1998 att avlägga 
rapport om de samhälisomfattande tjänsternas räckvidd, kvalitetsnivå och 
överkomlighet i gemenskapen och mot bakgrund av rådande omständigheter 
överväga behovet av att anpassa räckvidden för de samhälisomfattande tjänsterna på 
europeisk nivå med tanke på behovet av förutsägbarhet för investeringsbeslut. 
- I en utvidgning av nuvarande principerna för samhälisomfattande tjänster 
måste det ingå en marknadsbaserad analys av efterfrågan och tillgången på 
tjänsterna i kombination med en politisk bedömning av deras sociala och 
ekonomiska önskvärdhet. 
- En kombination av offentliga och privata initiativ kommer att spela en 
viktig roll i fråga om att främja tillgången på nya teletjänster i 
23 
informationssamhället, särskilt i de mindre gynnade regionerna i gemenskapen. 
- A llmän tillgång är viktigt för att ge alla medborgare tillgång till 
informationssamhället. De framsteg som görs i fråga om att utvidga en sådan 
tillgång kommer att hållas under uppsikt för att med jämna mellanrum behovet av 
ytterligare åtgärder eller en omformulering av principen för samhälisomfattande 
tjänster skall kunna bedömas. 
- Informationssamhället väcker frågor långt utöver de samhälisomfattande 
teletjänsterna. 1 en övergripande gemenskapspolitik för informationssamhället måste 
utbildnings-, hälso- och sjukvårds- och socialpolitiska aspekter införlivas. 
1 Se kommissionens direktiv [../../EG] om ändring av kommissionens direktiv 90/388/EEG om fri 
konkurrens på marknaderna för teletjänster ("Konkurrensdirektivet"). 
2 Direktiv 95/62/EG om tillhandahållandet av öppna nät (ONP) för taitelefoni ("Telefonidirektivet"), 
EGT nr L 321, 30.12.95 
3 Kommissionens meddelande om samrådet om utvärderingen av situationen inom tele­
kommunikationssektorn, KOM(93) 159 
4 Rådets resolution 94/C 48 av den 8 februari 1994 om principerna för samhälisomfattande tjänster 
inom telekommunikationssektorn, EGT nr C 48, 16.2.1994 och rådets resolution 95/C 258 av den 
18 september 1995 om införandet av det framtida regelverket för telekommunikation, EGT nr 
C 258, 3.10.95 
5 Europaparlamentets resolution av den 19 maj 1995 om grönboken om liberalisering av 
infrastruktur för telekommunikation och kabel-TV-nät Del II A4 0111/95, EGT nr C 151, 19.6.95 
® Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 13 september 1995 om grönboken om 
liberalisering av infrastruktur för telekommunikation och kabel-TV-nät Del II, EGT nr C 301, 
13.11.95 
7 Regionkommitténs yttrande om kommissionens meddelande om Europas väg till informations­
samhället. Handlingsplan (KOM(94) 347 slutlig). CdR 21/95 ESP/ET/AG/ym och CdR 21/95 
bilaga D/BAN/JKB/NF/as. 
8 Medlemsstaterna har besvarat ett detaljerat frågeformulär om kvalitetsnivåerna på teletjänster 
inom deras territorier. Resultaten av frågeformuläret till medlemsstaterna ges i bilaga 2. Mer än 
100 organisationer deltog i ett offentligt remissmöte i Bryssel i oktober 1995 och mer än 60 
skriftliga kommentarer lämnades som reaktion på en temaskrift som sänts till över 400 
organisationer. En deltagarlista och en sammanfattning av de viktigaste frågorna ges i bilagorna 3 
och 4. 
9 En närmare redogörelse för de aktuella servicenivåerna i medlemsstaterna ges i bilaga 2. 
10 Romfördraget, artikel 129a 
11 Se förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om samtrafik inom telekommunikation för 
att säkerställa samhälisomfattande tjänster och driftskompatibillitet genom tillhandahållande av 
öppna nät (ONP), KOM(95) 379, 19.7.95 ("samtrafikdirektivet") och konkurrensdirektivet. I dessa 
anges särskilt de principer som skall användas vid beräkningen av kostnaden för att tillhandahålla 
samhälisomfattande tjänster och de system (antingen en fond för samhälisomfattande tjänster 
eller ett system med tilläggsavgifter) som kan användas för att fördela kostnaderna i fråga. 
12 I samtrafikdirektivet ges en teknisk beskrivning av den typ av anslutning via vilken tjänsterna 
tillhandahålls. Där anges att det endast är tillhandahållandet av publika fasta telenät som ingår i 
de samhälisomfattande tjänsterna. De innebär inte att användaren har rätt till mobiltelefon, även 
om trådlös teknik är en viktig metod för att tillhandahålla samhälisomfattande tjänster i avlägsna 
regioner (t.ex. med hjälp av radiolänk för att ansluta en fast telefon i en avlägset liggande bostad 
eller gård istället för att tillhandahålla en fast telefonledning). 
13 Medlemsstaterna är skyldiga att ha infört förpliktelserna i telefonidirektivet senast den 13 
december 1996. 
14 Månadsabonnemang hos direktanslutna tjänsteleverantörer ligger i allmänhet på 4 15 ecu. Tele­
organisationernas tendens att erbjuda abonnenterna billig Internetanslutning kommer troligen att 
växa i Europa varigenom kostnaden för att nå vissa interaktiva tjänster kommer att sjunka 
ytterligare. 
15 I samtrafikdirektivet krävs det att medlemsstaterna har infört nummerportabilitet i alla stora 
befolkningskoncentrationer senast år 2003. En beskrivning av tilläggstjänsterna ges i ord­
förklaringarna i anslutning till tabell A6 i bilaga 2. 
16 Se samtrafikdirektivet och konkurrensdirektivet. 
24 
17 Enligt konkurrensdirektivet måste dessa planer ha tillställts kommissionen senast den 1 januari 
1997 och de kommer att bedömas, i synnerhet för att se till att de föreslagna förpliktelserna är 
icke-diskriminerande, proportionella, medger insyn (dvs. är tydligt formulerade sä att sökande i 
förväg känner till omfattningen av sina förpliktelser), är grundade på objektiva kriterier (som 
medger rättslig prövning i händelse av tvist) och endast införs för de företag förutses i 
gemenskapsramarna. 
18 Rådets direktiv 92/44/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda 
förbindelser, EGT L165, 19.6.92 
19 Rådets rekommendation 92/383/EEG av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av harmoniserade 
accessförfaranden för tjänsteintegrerade digitala nät (ISDN) och ett minimiutbud av ISDN-tjänster 
i enlighet med principerna för öppna nät (ONP), EGT nr L 200, 18.7.92 
20 Se telefonidirektivet och direktivet om förhyrda förbindelser. I monopolmiljön stod det i stor 
utsträckning operatörerna fritt att själva sätta sina priser, vilket medförde stora vinster på utlands-
och fjärrsamtal. Priserna inskränktes inte av konkurrenter som annars kunde ha tagit ut lägre 
priser av sina kunder. I avsaknad av konkurrens har det, enligt gemenskapens regelverk, funnits 
ett krav på att vissa taxor skulle vara kostnadsorienterade som förberedelse för effektiv 
konkurrens. 
21 Uppgifter om utjämningsnivån mellan 1990 och 1995 ges i tabellerna A8 och A9 i bilaga 2 
22 Kravet på kostnadsorientering är centralt i taxeprinciperna för teletjänster i Europeiska 
gemenskapen (se 1990 års ramdirektiv om tillhandahållande av öppna nät (90/387/EEG) och de 
därpå följande ONP-direktiven om förhyrda förbindelser och telefoni). 
I punkt 17 i konkurrensdirektivet uppmanas medlemsstaterna att snarast möjligt avskaffa alla 
omotiverade restriktioner för teleorganisationernas taxeutjämning, särskilt de som hindrar 
anpassning av taxor som inte är förenliga med kostnaderna och som ökar bördan av att 
tillhandahålla samhälisomfattande tjänster. I artikel 4C i konkurrensdirektivet fastställs det att de 
berörda medlemsstaterna, om en sådan utjämning inte kan fullföljas före den 1 januari 1998, skall 
avge en rapport till kommissionen om hur den återstående obalansen i taxorna skall avskaffas 
och att en detaljerad tidsplan skall ingå i denna rapport. 
23 | målinriktade taxor, t.ex. för användare som inte ringer så ofta, äldre eller låginkomsttagare, kan 
det ingå en kombination av låga ingångsavgifter, låga månatliga abonnemangsavgifter och ett 
begränsat antal fria eller billiga samtalsmarkeringar per månad. 
24 Pristak fungerar så att de årliga prisökningarna, antingen för alla telefontjänsterna eller för 
särskilda delar (t.ex. abonnemangsavgiften för privatkunder) binds till eller under inflationstakten. 
Detta kan leda till verkliga prissänkningar för användarna samtidigt som operatören stimuleras att 
förbättra effektiviteten. 
2^ | verkligheten är det sannolikt att lägre priser i en konkurrensutsatt miljö stimulerar teletrafiken, 
och att därmed priskonkurrensens generella inverkan på sådana operatörers totala intäkter 
minskas. 
2® Se Kommissionens meddelande om samrådet om grönboken om liberalisering av infrastruktur för 
telekommunikation och kabel-TV-nät, KOM(95) 158, 3.5.95 och rådets resolution 95/C 258 av den 
18 september 1995 om införandet av det framtida regelverket för telekommunikation, EGT nr 
C 258, 3.10.95 
27 I beräkningar av kostnaderna för samhälisomfattande tjänster som sammanställts för grönboken 
om infrastruktur visades en kostnad i samband med samhälisomfattande tjänster på 1 2% av den 
totala omsättningen i de flesta av de dåvarande 12 medlemsstaterna. Siffran för Irland och Italien 
låg på ca 3%, för Spanien ca 6%, för Portugal 7% och Grekland 15%. Det bör påpekas att dessa 
siffror var uppskattningar som gjorts utan fullständiga uppgifter om de bakomliggande 
kostnadsstrukturerna. Mera omfattande undersökningar pågår för närvarande i nästan alla 
medlemsstater. De första tecknen visar på siffror som ligger väl inom de gränser som antytts i 
grönboken om infrastruktur. 
28 Redan i artikel 32 i det direktivet krävs det att kommissionen föreslår en revidering av direktivet i 
så god tid att Europaparlamentet hinner fatta beslut om detta senast den 1 januari 1998. 
29 Överkomligheten kommer att underlättas genom möjligheten att på begäran få specificerade 
räkningar och tillgången till selektiv samtalsspärr. Användarna bör också kunna fördela 
anslutningskostnaderna och operatörerna bör ersätta oproportionerliga eller diskriminerande 
depositionssystem med mera proportionella kreditkontrollmetoder (t.ex. i förväg överenskomna 
kreditgränser). 
30 Exempel på åtgärder för att uppnå detta är specificerade räkningar och att ge kunderna möjlighet 
till samtalsspärr. 
31 Detta kräver att medlemsstaterna fullt ut inför tonvalssignalering i sina nät 
32 Viktiga faktorer för servicekvaliteten på nationell nivå är att kvalitetsmål upprätthålls, att 
användarna har rätt till gottgörelse och att det finns lämpliga ersättningsmekanismer, 
25 
33 Detta kräver nät med den överföringskvalitet som krävs för att användarna skall få access till 
datakommunikationstjänster med allmänt tillgängliga hastigheter. 
34 Principen i USA förutser särskilt en mekanism för att kompensera bördor i samband med 
tillhandahållandet av förmånstaxor till skolor och bibliotek även om det återstår att behandla 
många detaljer. En privat stiftelse, The National Education Technology Funding Corporation, i 
syfte att finansiera och utveckla tilläggstjänster håller på att inrättas för att dra till sig privat 
finansiering inom sektorn. 
35 | Förenta staterna har det fastställts fyra kriterier för bedömning av vad som eventuellt berättigar 
till samhälisomfattande tjänster: A) De skall vara väsentliga för utbildning, allmän hälsa eller allmän 
säkerhet. B) En stor majoritet av privatkunderna skall, på grund av att de haft ett urval på 
marknaden, ha abonnerat på dessa. C) Teleföretagen sprider dessa i de publika telenäten. D) De 
är förenliga med och till förmån för allmänhetens intressen och behov. Dessa kriterier framhäver 
kombinationen av mål för samhälisomfattande tjänster och de mera omfattande politiska målen 
knutna till utbildning eller hälso- och sjukvård i den föreslagna lagstiftningen. 
3^ I telefonidirektivet finns en förteckning över dessa tjänster. I tabell A6 i bilaga 2 visas i vilken 
utsträckning några av dessa tjänster redan är tillgängliga inom EG. 
37 Meddelande av den 31 maj 1995 om en metod för införande av informationssamhällets 
tillämpningar och förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om riktlinjer för trans-
europeiska telenät, KOM(95) 224. I meddelandet identifierades en rad olika projekt i samband 
med tillämpningar, allmänna tjänster och basnät. 
38 Frågan om allmän tillgång har behandlats i Att bygga det europeiska informationssamhället för 
oss alla, specialistgruppens interimsrapport om sociala och samhälleliga frågor i 
informationssamhället. Den tas också upp vid det pågående arbeten i forumet för 
informationssamhället. Målet att ansluta skolor, sjukhus och bibliotek undersöks redan i några 
medlemsstater och stödjer utvecklingsprinciperna i Förenta staterna. 
26 
BILAGA 1 : TIDSPLAN FÖR KORTSIKTIGA ÅTGÄRDER (1009-1998) 
BILAGA 1 : TIDSPLAN FÖR KORTSIKTIGA ÅTGÄRDER (1996 1998) 
Före den 30 juni Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om 
1996 ändring av telefonidirektivet. 
Medlemsstaterna börjar formulera aktorisationssystem för 
telefonileverantörer och leverantörer av publika nät enligt 
konkurrensdirektivet. 
De berörda medlemsstaterna ansöker om undantag från den 
frist som löper ut 1998 och tillhandahåller alla ekonomiska 
uppgifter som är nödvändiga för att bedöma om ett sådant 
undantag är berättigat enligt konkurrensdirektivet. 
Gemensam ståndpunkt om ONP-direktivet för samtrafik 
(inbegripet principer för kostnadsberäkning och finansiering 
av samhälisomfattande tjänster). 
Gemensam ståndpunkt om förslaget till Europaparlamentets 
och rådets direktiv om gemensamma ramar för allmänna 
auktorisationer och individuella tillstånd i Europeiska 
unionen. 
Före den 30 Meddelande till kommissionen om kriterier för 
september 1996 kostnadsberäkning och finansiering av samhälisomfattande 
' telefontjänster inom EG. 
Före den 31 Gemensam ståndpunkt om förslaget till rådets och Europa­
december 1996 parlamentets direktiv om ändring av telefonidirektivet. 
Antagande av ONP-direktivet för samtrafik. 
Antagande av licensieringsdirektivet. 
Medlemsstaternas meddelande om auktorisationssystem för 
telefoni och tillhandahållande av publika telenät, inbegripet 
förpliktelser om samhälisomfattande tjänster. 
Före den 30 juni Kommissionens beslut om inlämnade auktorisationssystem. 
1997 
Offentliggörande i medlemsstaterna av de upplysningar som 
krävs i konkurrensdirektivet med avseende på förfaranden 
för tillstånd och villkor för samtrafik. 
Antagande av förslaget till rådets och Europaparlamentets 
direktiv om ändring av telefonidirektivet. 
Före den 1 januari Fullständig liberalisering av teletjänster och telenät, med för-
1998 behåll för eventuella övergångsförfaranden för vissa 
medlemsstater om detta är motiverat och under förutsättning 
att det prövats. 
Kommissionens första rapport om övervakningen av de 
samhälisomfattande telefontjänsternas räckvidd, kvalitet, 
nivå och överkomlighet i gemenskapen 
27 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
BILAGA 2: DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELE­
KOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Denna bilaga visar resultatet av översikten av den servicenivå som för närvarande 
konstaterats i Europeiska gemenskapen. Den behandlar fem områden: 
I) Allmän utveckling i fråga om tillhandahållandet av teletjänster. 
II) Kvantitativa parametrar för tjänsternas genomslagskraft. 
III) Kvalitativa parametrar för tjänsternas kvalitet. 
IV) Tillgången till avancerade teletjänster. 
V) Nivån på taxeändringar och förekomsten av speciella eller målinriktade 
taxor. 
Uppgifterna är huvudsakligen baserade på medlemsstaternas svar på ett frågeformulär som 
kommissionen skickade ut sommaren 1995. Detta frågeformulär återges i slutet av denna 
bilaga. 
I ALLMÄN UTVECKLING I FRÅGA OM TILLHANDAHALLANDET AV TELETJÄNSTER 
Under de senaste tio åren har en rad tekniska och tjänstemässiga framsteg i stor 
utsträckning påverkat bastelefonitjänstens karaktär. 
1. Utvecklingen av relativt billiga faxapparater och modem innebär att vanliga telefonlinjer, 
förutom för talöverföring, i allt högre grad används för överföring av data och bilder, även 
om detta sker med förhållandevis låg hastighet. 
2. Digitaliseringen av telefonnätet i kombination med förbättrad signalering innebär att ett 
stort urval kompletterande telefonitjänster erbjuds på bastelefonlinjen. I dessa tjänster 
ingår medflyttning, vidarekoppling och samtal väntar, röstbrevlåda och tjänster som 
möjliggör identifiering av den uppringande abonnenten ("nummerpresentation"). Dessa 
tilläggstjänster kan generera betydande intäkter för teleoperatörerna. Dessutom är det 
nu mycket enklare att ge kunderna mera sofistikerade debiteringsuppgifter, inbegripet 
specificerade räkningar. 
3. Även om många av de ovanstående tjänsterna ännu inte tillhandahålls i större 
utsträckning eller saluförs av alla teleoperatörer, i synnerhet till privatkunder, erbjuder de 
flesta operatörerna ISDN (digitalt flertjänstnät) och några har börjat erbjuda ISDN-
anslutning till samma pris som en analog förbindelse i vissa områden. ISDN börjar 
användas i applikationer där användare behöver kompletterande funktioner. Bland 
exemplen finns datoriserad videokonferens och dataöverföring som ett alternativ till eller 
reserv för förhyrda förbindelser och för grupp 4-fax eller fax med högre hastighet. 
4. Det har skett en dramatisk tillväxt av den trådlösa telefonin, särskilt i fråga om 
mobiltelefoninät och mobiltelefonabonnenter. 5% av telefonabonnenterna i Europeiska 
unionen är för närvarande anslutna till mobilnät1. Trådlös telekommunikation visar nu 
upp viktiga drifts- och kostnadsmässiga fördelar framför trådbaserad telekommunikation 
för vissa användningsområden. Framför allt är det avsevärt billigare att tillhandahålla 
trådlösa förbindelser till kunder i avlägsna eller glest befolkade områden än att installera 
en fast förbindelse. Trådlösa tillämpningar i lokalnätet förekommer också, särskilt i 
Central- och Östeuropa, som ett sätt att snabbt uppgradera nätet och möta den icke 
tillgodosedda efterfrågan på telefontjänster eller för att införa konkurrens i lokalnätet. 
Bland exemplen finns användningen av trådlösa telefonilösningar för att tillhandahålla 
28 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FOR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
glesbygdstjänster i Spanien2 och Tyskland, medan digital europeisk sladdlös tele­
kommunikation (DECT-teknik) används för konkurrens i lokalnätet i Finland. 
5. Satellitkommunikationen har ännu inte uppfyllt det tidigare löftet i fråga om 
tillhandahållandet av samhälisomfattande tjänster eftersom det till helt nyligen fanns 
juridiska och tekniska restriktioner som tillsammans hindrade tillväxten. Genom nya 
bestämmelser kan dock betydelsen av satellitbaserad kommunikation, i kombination 
med de framväxande satellitbaserade personkommunikationstjänsterna, vidareutvecklas 
vid anslutning av mera avlägsna regioner inom unionen, och som stöd för detta har 
kommissionen lämnat förslag till ett regelverk för samordnat val och licensiering av 
satellitbaserade personkommunikationssystem3. Det finns också utrymme för tillfälligt 
utnyttjande av VSAT-terminaler4 för att betjäna isolerade områden i väntan på en mera 
permanent markbaserad infrastruktur. 
6. Avregleringsprocessen gör det i allt högre grad möjligt att i full utsträckning utnyttja 
utvecklingen inom fasta hybridnät (i vilka fiber i kombination med koaxial- eller 
kopparkabel används för delar av lokalnätet) som stödjer tillhandahållandet av telefoni 
tillsammans med kabel-TV, i de fall då nya franchiselicenser har beviljats och den 
juridiska situationen har tillåtit detta. Användningen av sådan teknik i kombination med 
tillkomsten av ISDN- eller bredbandsnät och digital kompressionsteknik kan skriva om de 
ekonomiska villkoren vid tillhandahållandet av samhälisomfattande tjänster samtidigt som 
de sjunkande överföringskostnaderna bör medföra taxestrukturer som är mindre 
avhängiga av avstånd och samtalslängd. I en sådan miljö kommer ett kombinerat utbud 
av telefon, information och underhållningstjänster, så snart verklig konkurrens är införd, 
att göra det möjligt för operatörerna att sätta ett lägre pris på telefontjänsterna, vilket är 
ett bevis på att de utnyttjar sina nät på ett effektivare sätt och på den dubbla 
inkomstkällan. 
29 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
II KVANTITATIVA PARAMETRAR FÖR TELETJÄNSTERNAS NIVÅ 
Kvaliteten och nivån på teletjänster i Europeiska unionen har visat stadigvarande och 
betydande förbättringar de senaste fem åren. Detta visar sig i de ingående svaren som 
medlemsstaterna lämnat på frågeformuläret och i många av kommentarerna som svar på 
temaskriften. Ett antal faktorer i den nuvarande miljön bör framhållas. 
1. I gemenskapen generellt har antalet privata hushåll med telefon ökat avsevärt till det 
bättre (se tabell A1). Även om genomslagskraften för privattelefoner i Frankrike, 
Nederländerna och Skandinavien låg gott och väl över 90% redan 1990 och har 
förbättrats sedan dess kan man se en ännu mera imponerande tillväxt på andra håll. 
1990 hade endast 66% av privatbostäderna i Irland telefon medan andelen idag är 80% 
och för Portugal steg nivån under samma period från 47,1% till 74,8%. Det är dock 
anmärkningsvärt att åtminstone fem nationella tillsynsmyndigheter inte heller idag har 
allmänt tillgängliga uppgifter om detta grundläggande mått på de samhälisomfattande 
tjänsternas genomslagskraft. I de fall då uppgifter lämnades var de inte heller direkt 
jämförbara mellan medlemsstaterna, 
2. Det genomsnittliga antalet privata huvudlinjer per hundra hushåll i EG (se tabell A1) har 
också ökat betydligt, från 87 till 96 linjer per hushåll. Dessa siffror ger ett mera jämförbart 
mått på situationen i medlemsstaterna även om det inte görs någon skillnad mellan de 
hushåll/individer som har mer än en telefonlinje (t.ex. företags- eller faxlinje och 
privatlinje) och dem som inte har någon telefon. Detta medför att genomslagskraften för 
privata huvudlinjer i Danmark, Frankrike, Luxemburg, Finland och Sverige i samtliga fall 
överstiger 100%. 
30 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A1 Genomslagskraft för telefoner inom Europeiska gemenskapen 
, tand __ .;; 
B 
DK3 
D4 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
AU 
Pö 
Fl 
S? 
UK 
EU-genomsn. Andel husfiàll med teMpoi J 'progénf 
i^9Q ; 
Ingen uppg. 
94,3 
80 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
94 
66 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
93 
Ingen uppg. 
47,1 
956 
98,7 
88 1994 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
89 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
96,4 
80 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
96,5 
Ingen uppg. 
74,8 
976 
98,7 
91,10 ïMvata huvudlinjer per 100 huehàP 
"""'""'"'"'""'1990'""''" 
81 
103 
81 
80 
80 
104 
60 
90 
88 
96 
Ingen uppg. 
43 
103 
121 
89 
87 1994 
92 
106 
93 
96 
89 
111 
75 
99 
105 
96 
Ingen uppg. 
64 
104 
121 
99 
96 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna; Europeiska kommissionen (1995). 
Ingen uppg. betyder att de nationella tillsynsmyndigheterna inte kan lämna några uppgifter om detta. Österrike 
ingår inte i EG-genomsnittet. 
Anmärkningar 
1. Alla uppgifter i dessa två spalter avser den senaste period för vilken det finns tillgängliga uppgifter (vanligen 
1994). Om ytterligare uppgifter finns tillgängliga ges de i dessa anmärkningar. 
2. Dessa uppgifter om privattelefonernas genomslagskraft är inte helt rättvisande eftersom de inte är 
detsamma som antalet hushåll med telefon. Den senare uppgiften skulle ha ett högsta värde på 100. 
3. Källa: Tele Danmark 
4. Uppgiften inkluderar de nya delstaterna. 
5. Siffrorna avser genomslagskraften för Portugals fastland (undantaget Madeira och Azorerna). 
6. Uppskattade siffror för 1990 och 1995. 
7. Procenttalet avser 1989, vilket var det senaste året för vilket det räknades fram värden på grund av det 
mycket höga genomslagskraft som uppnåtts. 
8. Uppgiften gäller mars 1995 (Källa: UK Family expenditure survey). 
31 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
3. Den allmänna tillväxten av tjänsternas genomslagskraft sträcker sig till de flesta andra 
områden: Det totala antalet huvudlinjer (företagslinjer och privata linjer), mobilabonnenter 
och tillhandahållandet av telefonautomater (se tabell A2). För telefonautomater har 
genomsnittet i EG ökat från 2,9 till 3,1 per 1 000 invånare, med en andel på nationell 
nivå som antingen ligger fast eller ökar, med Italien som enda undantag (där 
genomslagskraften redan var den högsta inom EG). 
Tabell A2 Genomslagskraft i EG för 
invånare och telefonautomater per 1 fasta telefoner och mobiltelefoner per 100 
000 invånare 
Land 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
AU 
P 
Fl 
S 
UK 
EU-genomsn. Huvudlinjer per 
100 
im 
39 
57 
40 
39 
32 
50 
28 
39 
48 
46 
42 
24 
54 
68 
45 
43 m* 
45 
60 
48 
48 
38 
55 
35 
43 
55 
51 
47 
35 
55 
68 
49 
49 Mobiltelefon-
abonnenter per 
100 
1WÛ 
0 
2,9 
0,4 
0 
0,1 
0,5 
0,4 
0,5 
0,2 
0,5 
0,5 
0,1 
5,2 
5,6 
2,1 
0,9 1*04 
0,7 
9,7 
3,0 
1,4 
1,0 
1,4 
1,7 
3,9 
3,2 
2,0 
3,5 
1,8 
13,3 
16,0 
6,1 
3,6 Telefon automater 
per 1000 
1990 
1,3 
1,3 
1,7 
2,1 
1,1 
3,2 
1,5 
7,7 
0,8 
0,5 
4,3 
2,6 
4,1 
4,3 
1,6 
2,9 1994 
1,5 
1,6 
2,1 
3,5 
1,4 
3,5 
1,8 
6,8 
0,9 
0,7 
4,3 
3,3 
4,6 
3,7 
2,1 
3,1 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna; EG-undersökningar (1995) 
32 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
III KVALITATIVA PARAMÉTRÂT FÖR TELETJÄNSTERNAS NIVÅ 
1. Förutom de förbättrade totalsiffrorna fastställer, övervakar och offentliggör nästan alla 
medlemsstater numera resultat i fråga om kvalitetsmål. Denna metod har nu stärkts 
genom kraven i telefonidirektivet (se nedan). Dessa parametrar, som i allmänhet 
fastställs på ett sådant sätt att det krävs årlig förbättring av servicenivån, ger användarna 
information om vad de har rätt att vänta sig och de är i sig en avgörande faktor för 
samhälisomfattande tjänster. 
På samma gång har resultaten av frågeformuläret visat den stora skillnad som rådet 
mellan de nivåer som fastställts eller uppnåtts i olika delar av gemenskapen och hur 
svårt det är att jämföra situationen i de olika medlemsstaterna. 
2. Väntetid för installation av telefon (se tabell A3) 
Det fastställs mål för installationstider i nästan alla medlemsstater och de flesta av dem 
offentliggör också vissa uppgifter om de leveranstider som uppnåtts. Den genomsnittliga 
väntetiden för att få telefon i medlemsstaterna varierade 1995 från 1 dag i Sverige till 45 
dagar i Österrike och 220 dagar i Grekland. I flertalet medlemsstater utför operatörerna 
en stor del (60 80%) av installationerna inom 5 20 dagar. 
33 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A.3 Mål för väntetider för nätanslutning och uppnådda leveranstider i EG1 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
AU 
P 
Fl 
S 
UK Offentliggjorda 
uppgifter 
Ja 
Ja 
Ja 
Ingen uppg. 
Nej' 
Ja 
Emellanåt'u 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
Ja 
Ja 
Ingen uppg. 
Regelbunden 
statistik endast 
från BT och 
Mercury Mål 
90% inom 20 arbetsdagar^ 
95% den dag som avtalats med 
kunden. Återstående 5% inom 
10 dagar. 
80% inom 20 arbetsdagar 
80% nyanslutningar inom 30 
dagar5 
Ingen uppg. 
Inom 5 arbetsdagar0 
Ingen uppg. 
För nyanslutningar: 60 dagar 
För överlåtelse: 30 dagar 
Ingen uppg. 
1 månad 
Ingen uppg. 
Mål: 2 mån. (95)/1,5 
mån.(96)/1 mån.(97)12 
Miniminivå: 2,8/2,4/2 mån. 
Ingen uppgift 
Inom 5 dagar1'* 
BT; För privatkunder, inom 8 
arbetsdagar. 
För företag, inom 6 arbets­
dagar. 
Mercury: För indirekt anslutna 
kunder, inom 2 dagar efter 
beställning16 Faktisk leveranstid 
90,9% inom 20 arbetsdagar 
61,3% inom 5 arbetsdagar3 
98% inom målet 
87,1% inom 20 arbetsdagar i de västra 
delstaterna 
42,3% inom 20 arbetsdagar i de östra 
delstaterna 
98,3% av linjerna anslutna den dag som 
avtalats med användaren4 
I genomsnitt 220 dagar0 
I genomsnitt 5 arbetsdagar 
I genomsnitt 8 dagary 
! genomsnitt 11 arbetsdagar 
75% av kundernas beställningar utförda 
inom 2 veckor11 
97,8% av anslutningarna inom målet 
60% inom 30 dagar 
89% inom 3 månader 
11% efter mer än 3 månader 
96% inom målet 
I genomsnitt 45 dagar 
I genomsnitt 0,4 månader (sept 95) 
I genomsnitt 5,4 dagar1,3 
I genomsnitt mindre än 1 dag 
BT: Privat, 85,3% av målet uppfyllt 
Företag, 76,4% av målet uppfyllt15 
Mercury: 72,8% anslutna på 
avtalad dag1^ 
Ingen uppg. = Inga tillgängliga uppgifter 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995). 
Anmärkningar 
1 Alla uppgifter i tabellen avser den senaste period för vilken det finns tillgängliga uppgifter (vanligen 1994). 
Om ytterligare uppgifter finns tillgängliga ges de i dessa anmärkningar. 
2 Mål uppställt i Belgacoms förvaltningskontrakt. Det uppställda målet för 1995 är 80% av anslutningarna 
inom 5 arbetsdagar. 
3 1993: 26,6% inom 5 arbetsdagar och 83,9% inom 20 arbetsdagar. 
4 Siffrorna gäller det andra halvåret 1994. Det första halvåret 1994 tillhandahölls 83% av linjerna inom 20 
dagar i de västra delstaterna. 
5 Mål uppställt för 1995 
6 Uppgifterna gäller den 31.12.94. 
7 Uppgifter lämnade till det spanska rådgivande telekommunikationsrådet. Allmänheten kan få uppgifter som 
lämnats till detta organ. 
34 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
8 Mål fastställt i France Télécoms avtal med Direction Générale de Postes et Télécommunications (DGPT.s 
årsredovisning (1994)). 
9 Uppgift från den 31 december 1993 (Källa: DGPT:s årsredovisning (1994)). 
10 De senaste uppgifterna offentliggjordes den 21 mars 1994. 
11 1993: I genomsnitt 19 dagar. 
12 Mål och minsta godtagbara nivå fastställda i avtal mellan ICP och Portugal Telecom och omfattar perioden 
1995/1996/1997. 
13 1993: I genomsnitt 5,3 dagar. 1992: I genomsnitt 5,5 dagar. 
14 Målet ingår i Telias servicegaranti. 
15 Förutom att begära direktanslutning till Mercurys nät kan användarna nå Mercurys fjärrnät/internationella nät 
indirekt via BT eller annan lokal anslutning. Tillträde ges genom ett särskilt prefix (132) vid innehav av 
abonnemang hos Mercury. 
16 Siffrorna gäller perioden oktober 1994 mars 1995. För april 1995 september 1995 är motsvarande siffror 
86,9% respektive 78%. 
17 1993 utförde Mercury i genomsnitt 82,5% av anslutningarna på med kunden avtalad dag. 
35 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
3 Väntetid för reparation av fel (se tabell A4) 
Mål tillämpas i samtliga medlemsstater och sätts i allmänhet i % av reparationer utförda 
inom en arbetsdag och måluppfyllnaden till 85 95%. Utöver detta erbjuder för närvarande 
operatörerna i tolv medlemsstater ersättning till kunderna om vissa reparationsmål inte 
uppnås. 
Tabell A4: Mål för väntetid för reparation av fel, uppnådda reparationstider och 
tillgängliga ersättningssystem i EG1 
lillil!! 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
AU 
p10 ^^^^^^^^^ÊÊ^ÊÊ^MI^Ê^Ê^^^^^^^^^M 
••••••••••i 
71% före utgången av följande 
arbetsdag3 
100% inom 12 arbetstimmar 
80% inom 3 arbetsdagar 
60% inom 24 timmar^ 
Inom 6 dagar6 
92% före utgången av följande 
arbetsdag7 
Ingen uppg. 
Ingen uppg. 
Inom 5 dagar6 
Inom 12 arbetstimmar 
Inom 1 arbetsdag6 
Mål: inom 2 arbetsdagar 
83%(95)/85%(96)/90%(97) 
Lägsta nivå: 75%/89%/85% ^^^^^^^^^^^B 
81,3% av reparationerna inom 
uppställt mål 
91 % inom uppställt mål. 
82,5% av reparationerna inom 
uppställt mål. 
57% inom uppställt mål 
98,4% av felen åtgärdade inom 
24 timmar 
86,3% av reparationerna inom 
uppställt mål8 
90% inom 2 dagar9 
67,3% samma dag 
97,1% inom 2 dagar 
86,2% samma dag 
100% inom 10 dagar 
98% av reparationerna inom 
uppställt mål 
93% inom 24 timmar 
92% inom 2 arbetsdagar 
(september 1995) llllll!!^ 
Ingen uppg. 
Om Tele Danmark inte kan flytta en 
befintlig anslutning i det publika 
telenätet på avtalad tid eller om det 
uppstår ett fel i telenätet som medför 
avbrott i förbindelsen skall Tele 
Danmark minska abonnemangsavgiften 
för den berörda perioden i proportion till 
detta, förutsatt att beloppet är högre än 
DKK 25. Beloppet skall dras av från 
nästföljande faktura på abonnenmangs-
avgiften. 
Graderat avdragssystem (upp till fullt 
avdrag på 100%) för försenad nät­
anslutning och ersättningssystem för 
fördröjd nätanslutning och fel-
avhjälpning beroende på slag av tjänst 
och förseningens längd4 
Återbetalning av grundavgiften om 
målet för reparationstid inte uppfylls 
Återbetalning av en proportionerlig del 
av månadsavgiften för linjen om 
reparationerna tar längre tid än det 
uppställda målet. 
Ingen uppg. 
Inga system används 
Ingen uppg. 
Återbetalning av abonnemangsavgiften 
om målet för reparationstid inte 
uppfylls. 
Återbetalning av dubbla 
månadsavgiften om målet för 
reparationstid inte uppfylls 
Återbetalning av 1/30 av månads­
avgiften för linjen per dag som 
linjereparationen fördröjs utöver det 
uppställda målet för reparationstid 
Återbetalning av den månatliga 
abonnemangsavgiften i förhållande till 
antalet dagar avbrottet varade 
36 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Fl 
s 
UK Ingen uppg. 
Inom 1 arbetsdag12 
BT: Vid utgången av följande 
arbetsdag6 
Särskilda tjänster som garanterar 
snabbt åtgärdande erbjuds mot 
extra avgift 
Mercury: För 2100-tjänsten, inom 
24 timmar; för indirekt tjänst, 90% 
av felen inom 24 timmar 66,4% inom 24 timmar11 
93% av reparationerna inom 
uppställt mål 
98,9% av företagskundernas fel 
95,2% av privatkundernas fel 
reparerade inom 2 arbetsdagar13 
68,3% inom 4 timmar 
94,1% inom 48 timmar Återbetalning av en månatlig grundavgift 
om linjen är ur funktion mer än 48 
timmar inom en månad 
Avdrag på kvartalsavgiften om ny 
anslutning inte tillhandahålls inom 5 
dagar eller om ett fel inte reparerats 
inom det uppställda målet för 
reparationstid 
Ersättning för bristfälliga tjänster, 
antingen baserat på en daglig taxa eller 
den verkliga ekonomiska förlusten, upp 
till högst £1 00014 
Ersättning för försenad anslutning av 
tjänst beroende pä slag av tjänst och 
förseningens längd, upp till högst 
£5 000. 
Ingen upp. = Inga tillgängliga uppgifter 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995). 
ANMÄRKNINGAR 
1 Alla uppgifter i denna tabell avser den senaste period för vilken det finns tillgängliga uppgifter (vanligen 1994). Om ytterligare 
uppgifter finns tillgängliga ges de i dessa anmärkningar. 
2 När så är möjligt och inget särskilt mål har fastställts har målet för reparationstid dragits av från de tidsgränser som används i 
motsvarande ersättningssystem för att bestämma rätt till ersättning. Se not 6 nedan. 
3 Mål för 1994 uppställt i förvaltningskontrakt mellan Belgacom och den belgiska regeringen. Målet har fastställts till 76% för 1995. 
4 Som exempel kommer en nätanslutning som fördröjts upp till 10 arbetsdagar att ge abonnenten rätt till ett avdrag på upp till 30% 
av anslutningsavgiften och en reparation av en bastelefonitjänst som fördröjts mer än 2 arbetsdagar att ge abonnenten 50DM 
återbetalning. 
5 Genom ett specialcirculär av den 24 juli 1995 om ändring av den grekiska telefonförordningen infördes ett mål på 5 arbetsdagar 
för 1995 och 3 arbetsdagar för 1996. 
6 Avdrag av det fastställda målet från de tidsgränser som antagits i ersättningssystemet för att bestämma rätt till ersättning. 
7 Mål fastställt i France Télécoms allmänna kontrakt med Direction Générale de Postes et Télécommunications (Källa: DGPT:s 
årsredovisning (1994)). 
8 Uppgift från den 31 december 1993 (Källa: DGPT:s årsredovisning (1994)). 
9 Denna siffra gäller av kunder rapporterade fel. Beträffande linjefel repareras 88% inom 2 dagar. 
10 Mål och minsta godtagbara nivå fastställdes i avtal mellan ICP och Portugal Telecom och omfattar perioden 1995/1996/1997. 
Ersättning kan erhållas efter 3 dagar utom då felet beror på operatören och efter 10 dagars avbrott vid force majeure. 
11 1993 reparerades 73,5% av felen inom 24 timmar. 
12 Målet ingår i Telias servicegaranti. 
13 Siffrorna gäller perioden april september 1994. Under samma period reparerades 87,6% av företagens fel och 75,5% av 
hushållens fel inom 5 respektive 9 arbetsdagar eller den dag som avtalats med kunden. 
14 Baserat pä en daglig taxa har kunden rätt att kräva tillbaka en månadsavgift för varje försenad dag. 
37 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
4 Andelen fungerande telefonautomater (se tabell A5) 
Telefonautomater är särskilt viktiga då det gäller att uppväga bristen på telefoner, särskilt 
i landsbygdsområden. I de medlemsstater som kan lämna uppgifter fungerar en mycket 
stor andel av dessa telefonautomater (92 98%). Trots det kunde de nationella 
tillsynsmyndigheterna i sex av medlemsstaterna inte lämna uppgifter om andelen 
fungerande telefonautomater. 
Tabell A5 Genomsnittlig andel telefonautomater i funktion i medlemsstaterna 19941 
y'S&yi' fm 'Wt;< 
92^ 
973 ?4, •* 
över 
93 -$-1- NI m p< n m>< 
94.6b i/u i/u 95 i/u' i/u^ i/u Över 
97 96 97 99,9 i/u +/-
98 
i/u = Inga tillgängliga uppgifter 
Anmärkningar Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995). 
1 Alla uppgifter i tabellen avser den senaste period för vilken det finns tillgängliga uppgifter (vanligen 1994). 
Om ytterligare uppgifter finns tillgängliga ges de i dessa anmärkningar. 
2 Myntapparater. 
3 Korttelefoner. 
4 Den genomsnittliga reparationstiden för alla typer av telefonautomater (dvs. i offentliga och privata lokaler) 
är 2,8 timmar. För offentliga telefonkiosker är den 10,6 timmar. 
5 Enligt France Télécoms allmänna kontrakt med Direction Générale de Postes et Télécommunications bör 
endast 5% av de offentliga telefonautomaterna vara ur funktion längre tid än 24 timmar. Den 31 december 
1993 var 4,8% ur funktion under längre tid (Källa: DGPT:s årsredovisning (1994)). 
6 Denna siffra gäller BT:s offentliga telefonautomater under perioden oktober 1994 mars 1995. Under de 
föregående 6 månaderna var siffran 95,9%. 
5. Leveranstids- och kvalitetsparametrar som krävs enligt bilaga II i ONP-direktivet för 
telefoni 
Enligt telefonidirektivet5 kommer det från och med utgången av 1996 att krävas att 
medlemsstaterna fastställer och offentliggör mål för leveranstider och kvalitetsparametrar 
för de operatörer som omfattas av direktivet med avseende på följande: 
Leveranstid för att få till stånd en första anslutning till nätet 
Felfrekvens per anslutning, väntetid för reparation av fel och felfrekvens 
vid uppkoppling av samtal 
Väntetid för kopplingston och väntetid för uppkoppling av samtal 
Statistik över överföringskvalitet 
Svarstider för telefonistexpedierade tjänster 
Andelen offentliga telefonautomater för mynt eller kort i funktion 
Räkningarnas precision 
Resultaten måste offentliggöras årligen och kommissionen kommer i EGT att 
offentliggöra var denna information står att finna på nationell nivå. Valet av parametrar 
tar delvis hänsyn till det arbete som redan utförts inom OECD, ITU och ETSI6. 
38 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
IV TILLGÄNGEN TILL AVANCERADE TELEFONTJÄNSTER 
1. Allt fler avancerade telefontjänster (se tabell A6) är nu kommersiellt tillgängliga eller på 
försök i hela gemenskapen även om spridningen ofta är knuten till i vilken utsträckning 
de nationella näten är digitaliserade. 
• Tonvalssignalering (DTMF) är tillgänglig i samtliga medlemsstater (men är ibland 
begränsad till abonnenter som är anslutna till en digital växel). 
• Tjänsterna samtal väntar och medflyttning är också tillgängliga i ganska stor 
utsträckning samtidigt som nummerpresentation erbjuds i fem medlemsstater, med 
operatörer i ytterligare tre medlemsstater som ingår i ett ISDN-erbjudande och planer 
på att erbjuda eller testa denna tjänst i ytterligare tre medlemsstater under 1996. 
• Samtalsspärr finns i tolv medlemsstater (även om denna möjlighet i Österrike, 
Belgien, Danmark och Finland för närvarande är begränsad till vissa tilläggstjänster). 
• Röstbrevlåda finns i sju medlemsstater, med försök som pågår i ytterligare tre, och 
tjänsten är en allmän funktion i GSM-nätet. 
2. Tre av dessa tjänster (tonvalssignalering/medflyttning/nummerpresentation på 
nationell nivå) identifieras i telefonidirektivet som en del av de telefonitjänster som bör 
införas vid nationellt fastställda tidpunkter. De blir i allt större utsträckning tillgängliga i 
stora delar av nätet. 
Samtal väntar är en tjänst som gör det möjligt för en abonnent att höra att det 
kommer ett nytt samtal (en särskild ton) samtidigt som ett samtal redan pågår. 
Användaren kan då välja om han vill ta emot, avvisa eller inte ta emot det väntande 
samtalet. 
Medflyttning är en tjänst som ger användaren möjlighet att via nätet sända alla 
sina inkommande samtal till ett annat nummer. (Denna tjänst bör separeras från 
vidarekoppling vid upptaget och vidarekoppling vid ej svar). 
Transport av samtal är en tjänst som gör det möjligt för abonnenten att överföra 
ett pågående samtal till en tredje part. Användaren kan antingen vara den som ringt 
upp eller den som blivit uppringd i det ursprungliga samtalet. 
Nummerpresentation är en tjänst som visar den uppringande abonnentens 
nummer för den uppringde innan denne svarar. Den uppringande abonnenten kan 
eventuellt spärra presentationen av sitt nummer för den uppringde. 
Tonvalssignalering (DTMF) är en funktion som är nödvändig för att kunna 
använda många av de nya interaktiva telefontjänsterna. Den definieras i direktivet 
om tillhandahållande av öppna nät för telefoni, dvs. det fasta publika telefonnätet 
stödjer användandet av tonvalsapparater för signalering till stationen, med hjälp av 
toner enligt definitionen i ITU-T:s rekommendation Q.23 och stödjer samma toner 
för genomgående signalering i hela nätet, både inom och mellan medlemsstaterna. 
Ett digitalt flertjänstnät (ISDN) är ett nät som genom en enda anslutning, via den 
befintliga abonnentlinjen, gör det möjligt att överföra telefoni, text, data och bilder. 
39 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FOR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A6: Tillgång till avancerade telefontjänster i EG 
Land 
B 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
AU 
P 
Fl 
S 
UK Tonvals­
signalering 
(DTMF) 
Ja"» 
Ja 
Ja 
Ja3 
Ja 
Ja 
Ja° 
Ja° 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja10 
Ja 
Ja 
Ja Samtal 
väntar 
Ja^ 
Ja* 
Ja 
Ja° 
Ja* 
Ja 
Ja° 
Ja 
Ja 
Nej™ 
Ja 
Ja10 
Ja 
Ja 
Ja Med­
flyttning 
Ja^ 
Ja" 
Nejö 
Ja° 
Jay 
Ja 
Ja0 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja10 
Ja 
Ja 
Ja Röstbrev­
låda i det 
publika 
nätet 
Ja 
Ja=> 
Ja 
Nej 
Nej 
Ja 
Ja=> 
Nej'n 
Nej 
Nej" 
Ja"lb 
Ja'10 
Ja 
Ja 
Nej11 Nummer-
presenta­
tion 
JaJ 
Nej0 
Ja 
Nej 
Nej™ 
Ja 
Nej 
JaJ 
Nej 
Nej'10 
JaJ 
Ja 
Ja 
Ja 
Ja Samtals­
spärr 
Ja* 
Ja' 
Ja 
Nej 
Nej 
Ja 
Nej 
Ja™ 
JaIJ 
Ja 
Ja" 
Jalö« 
Ja1* 
Ja 
Ja 
ANMÄRKNINGAR Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995). 
1 För 93,5% av PSTN-linjema. 
2 För 60% av PSTN-linjerna. 
3 Tillgängligt via ISDN. 
4 Samtalsspärr tillgänglig för att blockera tillträdet till betalteletjänster. 
5 Den kommersiella tillgängligheten beror på om abonnenten är ansluten till en digital växel (andelen 
abonnenter för dessa stater anges inom parentes): DK (55%), GR (3%), IRL (75%) och Italien (67%). 
6 Gradvis lansering från februari 1996. 
7 Kommersiellt tillgänglig samtalsspärr för särskilda tilläggstjänster. Linjevis eller samtalsvis spärr av 
funktionerna (t.ex. nummerpresentation) kommer att lanseras i december 1995. 
8 Tekniskt möjligt via ISDN men inte kommersiellt tillgängligt för närvarande. 
9 47,8% av abonnenterna kan få tillgång till denna tjänst. 
10 Det finns planer på att under 1996 erbjuda en sådan tjänst till abonnenter som är anslutna till digitala växlar. 
11 Röstbrevlåda på försök 1995. 
12 Anropsspärr för fjärrtrafik och betalteletjänster. 
13 Kunderna har möjlighet till linjevis spärr av samtalsfunktionerna. 
14 Pilotverksamhet 1995 och lansering 1996. 
15 Pilotverksamhet 1995. 
16 Tillgänglig för mobiltelefoni (GSM). 
17 Spärr tillgänglig endast för särskilda tilläggstjänster (inte linjevis eller samtalsvis blockering). 
18 Tillgängliga när det är tekniskt möjligt och för CLI, tillgängliga på ISDN när det är tekniskt möjligt. 
19 Kunderna erbjuds möjlighet till linjevis spärr av samtalsfunktionerna och att spärra särskilda tilläggstjänster. 
40 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
V ÖVERKOMLIGHETEN HOS TELEJÄNSTER I EUROPEISKA GEMENSKAPEN IDAG 
Såsom det anges i meddelandet är vad som är viktigt för flertalet användare att telefon­
tjänsten är generellt överkomlig. Det betonades också i många av de kommentarer som 
lämnades att användarna behövde få bättre information om sina utlägg och ges större 
kontroll över utgifterna. Detta är desto mera viktigt i en omgivning där det allmänna bruket 
av telefon ökar och där det finns allt flera nya audiotextjänster, som ger information eller 
underhållning, och som ofta kostar mera än vad som är normalt för de samhälisomfattande 
tjänsterna. 
Prisnivåerna i gemenskapen varierar redan i ganska hög grad. I tabell A7 visas dessa 
absoluta nivåer. 
41 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A7: Telefonavgifter1 för privata användare i EG:s medlemsstater 
(fjärde kvartalet 1995) 
' 
& 
DK 
D 
GR 
E 
F 
IRL 
1 
L 
NL 
AU 
P 
FI 
S 
UK (BT) 
UK (MCI)4 Anslirirtfnqs-
aygifter2 
(Nyinstaiiation) 
90 
212 
46 
160 
133 
39 
148 
99 
64 
93 
90 
77 
169 
79 
117 
117 Abonnemangs-
avgifter3 
{Varannan mSnad) 
23 
27 
23 
11 
16 
12 
25 
12 
11 
22 
24 
19 
20 
20 
17 
25 
lllllllll 
I^^B^^K 
S-?;fJ-?P:lSI|:0 
%m^xsRgg$m 
i|lllllMlll;|K|lillllll|ilji 
wmm^Milm 
||||ililll|:i|||l||l||||l;l 
lillllllljlpll 
^^^^^^B illllllSiilllillllll 
11111111111:11 
111111:1111111111111111 
^^^^^^B 
iiiiiiiiiii iiiiiiiiliii 3-mlnuters 
Högtrafik 
0,10 
0,13 
0,11 
0,10 
0,07 
0,09 
0,12 
0,13 
0,08 
0,08 
0,15 
0,06 
0,12 
0,08 
0,12 
Ingen uppg. ic^^^H^^I 
j||||||i||||||| 
0,03 
0,07 
0,04 
0,10 
0,07 
0,03 
0,02 
0,09 
0,04 
0,04 
0,15 
0,02 
0,12 
0,05 
0,05 
Ingen uppg. ^^B^^^^B 
111IIÏII1111 
0,58 
0,29 
0,87 
0,98 
1,00 
0,81 
0,67 
0,92 
0,25 
0,25 
1,21 
1,17 
0,28 
0,24 
0,30 
0,23 '^HI^^^H^R 
lIlliiiiiifcH 
0,23 
0,14 
0,40 
0,65 
0,42 
0,28 
0,46 
0,34 
0,13 
0,13 
0,90 
0,59 
0,17 
0,14 
0,18 
0,15 
Anmärkningar 
1. Alla uppgifter i tabellerna är i ecu och moms ingår. 
2. Avgifterna är lägsta avgifter, exklusive tids- och materialavgifter som tas ut i några medlemsstater. 
3. Abonnemangsavgiften visar priset för en enda linje i huvudstaden. I Tyskland ingår fria samtalsminuter 
otsvarande 2,42 ecu. 
4. Mercurys abonnemangsavgift består av BT.s abonnemangsavgift plus avgiften för behörighetskod. 
5. De lägsta lågtrafiktaxoma har använts. 
6. Se anmärkning 5. 
7. I Mercurys utbud ingår inte lokalsamtal för privatkunder. 
42 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Framsteg som gjorts i fråga om att anpassa taxorna till gemenskapen och dettas inverkan 
på den generella överkomligheten hos de samhälisomfattande tjänsterna 
1. Tabell A8 visar den totala procentuella förändringen av den allmänna prisnivån för 
teletjänster i Europeiska gemenskapens medlemsstater mellan 1990 och 1995. (En 
ingående analys av den totala förändringens olika faktorer ges i tabell A8). De uppgifter 
som ges är baserade på data från de nationella tillsynsmyndigheterna och beräknade 
enligt nationell praxis. Det är därför inte möjligt att direkt jämföra prisändringar mellan de 
olika medlemsstaterna, vilket gör det svårt att jämföra prisändringar i olika delar av 
gemenskapen. 
Dessutom visar tabellerna A7 och A8 procentuella ändringar och inte de priser som 
i verkligheten tas ut. Det är därför inte möjligt att dra några slutsatser om effekterna 
av dessa höjningar på de berörda tjänsternas generella överkomlighet. 
Trots det visar uppgifterna att det sker stora förändringar i taxestrukturerna och i 
synnerhet den allmänna tendensen till en höjning av de fasta delarna av taxorna för de 
samhälisomfattande tjänsterna (anslutning och abonnemangsavgift) liksom högre 
avgifter för lokalsamtal under högtrafik och, i flertalet medlemsstater, en motsvarande 
sänkning för regional- och fjärrsamtal samt utlandssamtal. 
2. Uppgifter om den nuvarande tillgången till målinriktade eller särskilda taxor ges i tabell 
A9. 
43 
(De nationella BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A8: Genomsnittliga generella taxejusteringar 
tillsynsmyndigheternas beräkningar) 1990 1995 
De angivna taxeändringarna är faktiska ändringar med eventuella nominella ändringar inom parentes. 
Närmare uppgifter om ändringar av installations- och abonnemangsavgifter samt lokala, regionala, 
nationella och internationella taxor ges i tabell A8. 
Generell procentuell ändring av taxorna (1990 1995) 
"B1 Ingen uppg. 
~DK +G\5 
~D^ Ingen uppg. 
GR2 43,2 (7,2 nominell ändring) 
~Ëf Ingen uppg. 
~F* 14 ( 3,4 nominell ändring) 
I Ingen uppg. 
IRL 42 ( 25 nominell ändring) 
L Ingen uppg. 
NL4 + 3,7 (Obligatoriska tjänster) 
+ 6,6 (Liten användartaxa) 
AU1 Ingen uppg. 
~P -10,2 (+ 27,6 nominell ändring) 
~FÏ ' 5 
"s5 8 (+ 8 nominell ändring) 
UK6 23,7f 10,2 nominell ändring) 
Ingen uppg. = Inga tillgängliga uppgifter. 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995) 
Anmärkningar till tabell A8 
1. Uppgifter lämnade för ändring av enskilda taxeelement men ingen totalsiffra finns angiven. 
2. Genomsnittlig generell taxeändring endast för samtalsavgifter. 
3. Perioden 1990 1994. 
4. Lämnade uppgifter visar prisändringarna för ett ospecificerat paket av tjänster i förhållande till 
konsumentprisindex. 
5. Beräknat på grundval av Telias index för sitt taxepaket. 
6. Totalsiffrorna för den generella procentuella ändringen av BT:s taxor mellan 1990/91 och 1994/95. Gäller ett 
generellt vägt genomsnitt för alla tjänster i priskontrollpaketet, inte bara dem som anges i tabellen. 
Information om och kontroll över kundernas utlägg för telekommunikation 
3. Här ovan visades privatkundernas ökade tillgång till samtalsspärr, vilket möjliggör en viss 
kontroll genom att de kan spärra samtal till valda tjänster (t.ex. betalteletjänster) eller 
eventuellt till fjärr- eller utlandssamtal. 
4. Utöver detta kommer det enligt telefonidirektivet från utgången av 1996 att krävas att 
medlemsstaterna fastställer mål för tillhandahållandet av specificerade telefonräkningar 
en tjänst som i alla händelser i allt högre grad är allmän i hela EG. Detta är ett viktigt 
hjälpmedel för att ge kunderna tillräckliga uppgifter om hur mycket pengar de lagt ut på 
telefon. Samtidigt påpekades det i flera kommentarer att de nuvarande långa 
faktureringsperioderna gjorde det svårt för en del användare att kontrollera sina utlägg 
och att de därför borde göras uppmärksamma om en bestämd telefonförbindelse 
används i orimlig eller ovanlig utsträckning. 
44 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Användningen av särskilda och målinriktade taxesystem i EG 
Som en del av det allmänna syftet att säkerställa överkomligheten hos teletjänsterna 
finns det särskilda och målinriktade taxor i samtliga medlemsstater (se närmare tabell 
A8) för att förbättra den generella överkomligheten hos de samhälisomfattande 
tjänsterna för vissa användare eller användargrupper med särskilda behov eller 
samtalsmönster. Låganvändarsystem finns i Frankrike, Irland, Sverige och Förenade 
kungariket. Sådana system är särskilt viktiga i samband med en taxeutjämning eftersom 
det i allmänhet är de användare som ringer sällan eller ringer få fjärr- och utlandssamtal 
som kan missgynnas av de prisändringar som utjämningen medför. Utöver detta finns 
det sociala system för låginkomsttagare i Belgien, Tyskland, Frankrike och Österrike. 
Samtliga medlemsstater, med undantag av Luxemburg, Nederländerna och Finland, 
erbjuder också någon form av särskilda taxepaket för äldre och handikappade. 
Ett antal organisationer, särskilt de som är företrädare för handikappade användare, 
betonade i detta sammanhang nödvändigheten av att sådana system automatiskt är 
tillgängliga för sådana användare eller åtminstone att de administrativa förfarandena för 
att utnyttja sådana system borde göras mindre omfattande (t.ex. för att undvika kravet på 
separat registrering för varje system). 
45 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A9: Taxeändringar inom EG mellan 1990 och 1995 
I allmänhet anges faktiska procentuella ändringar (nominella ändringar inom parentes). * visar att siffran är en faktisk ändring om ingen nominell 
siffra finns angiven. 
B1 
DK 
D3 
GR4 
£5 
F* 
1 
IRL 
L" Total ändring 
i/u 
+0.5% 
I/U 
-43.2% 
(-7.2 i nominella tal) 
i/u 
-14% 
(- 3.4% nominell 
ändring) 
i/u 
-42% 
(-25% nominell 
ändring) 
i/u Installation 
Anslutning/uppköp 
pling + 39% 
Befintlig linje -37% 
+ 8.3% 
-15.4%* 
+ 105.2%* 
+ 2.38% 
+ 30%7 
(+16%) 
i/u 
Ingen ändring 
Ingen ändring Abonnemang Lokal 
+ 35% stora områden 
+50% medelstora områden 
+ 70% små områden 
+ 3.5% 
-15.4%* 
+ 68.1%* 
+ 24.2% 
Privat: + 42% 
Foretag : Ingen ändring 
Ingen ändring 
Ingen ändring + 7.6% 
+ 8.5% 
-15.4%* 
+ 89.1%* 
+ 192.3% 
+ 25% 
(+ 11.5%) 
Högtrafik : + 41% 
Foretag: + 12% 
+ 10% 
Se nationell Regional 
+5.8% 
(Trafik 
mellan 
angränsande 
zoner) 
Ingen 
ändring 
I/U 
-
- 23.5% 
- 29.5%8 
(- 37%) 
Se nationell [ Nationell 
-5.8% 
(Trafik mellan 
icke-angränsande 
zoner) 
- 20.6% 
- 55.4%* 
(>100km) 
+ 68.6%* 
+ 10.6% 
-19% (>100km) 
(- 27.5%) 
Högtrafik -11% 
Företag - 6% 
-4.610 
Högtrafik: -6% 
Övrig: -13.4% Internationell 
Exempel: 
Frankrike -22.2%; 
Italien - 33.3%; 
Spanien - 28.6%; 
USA - 40%; 
Japan - 55%; 
-5%2 
Exempel: 
USA -68.9%* 
Norge -33.9%* 
-1.6%* 
EXEMPEL 
EG-samtal - 23% 
USA -61% 
-18.7% 
(-27.5%)9 
Exempel: 
Förenade 
kungar .högtrafik -20%; 
Lågtrafik - 20% 
USA högtr. - 43% 
Lågtrafik - 48% 
Förenade kungariket 
-4.7% 
Övriga: - 4.7% 
1995 -13 till 50% 
46 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
NL12 
AUT 
P 
FIN 
S16 
UK18 total ändring 
Påbjudna tjänster 
+ 3.7%* 
Låganvändartaxa 
+ 6.6%* 
j/u 
-10.2% 
(+27.6% nominell 
ändring) 
-5%™ 
-8% 
(+8% nominell 
ändring) 
- 23.7% 
(-10.2% nominell 
ändring)'** Installation 
Ingen ändring 
+33% 
-0.6% 
(+41.2% nominell 
ändring) 
i/u 
i/u 
Privat: -0.7% 
Företag: -33.1% Abonnemang 
16.7% 
Ingen ändring 
- 5.9% 
(+33.7% nominell ändring) 
i/u 
+ 15till20%17 
Endast privat: +37.5% 
Endast företag: +37.7 
Partihandel: +54.4% Lokal 
Genomsn.: + 22% 
Högtrafik : +26% 
Lågtrafik : +18% 
Ingen ändring 
+ 11.9% 
(+58.9% nominell 
ändring) 
+ 14.2%14 
+ 2.4 (%)* 
+ 60%17 
-13% Regional 
Genomsn.: +22% 
Högtrafik : + 26% 
Lågtrafik : + 18% 
^*0% 
+ 27.1%-(+80.6% 
nominell ändring) 
i/u 
-19.8% Nationell 
-11% 
-13.7% 
(+22.6% nominell 
ändring) 
Högtrafik : -
61.2% 
i/u 
B1-taxa:-19.5% 
B-taxa: -35.5% Internationell 
-21.3% 
i/u 
Europe: - 32.2% 
(-3.6% nominell 
ändring) 
Övriga : - 44.5% 
(-21.2% nominell 
ändring) 
Exempel1 b: 
Sverige - 47.4% 
Tyskland -19.2% 
USA -16.8% 
i/u 
- 22.3% 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995) 
Ingen uppg. = Uppgifter som visar procentuella ändringar i särskild taxa från 1990 1995 lämnas ej av de nationella tillsynsmyndighetema. 
Anmärkningar till tabellen 
1. Belgacom återbetalar den garanti som tidigare tagits ut av kunderna. 
2. Period: 1994 1995. Sedan juli 1995 har samtal från Danmark till andra EU-länder, Norge och Schweiz sänkts med 20% (lågtrafik). En liknande 20% 
sänkning gjordes till USA och Canada i januari 1995. 
3. Period 1990 1994. Inflationsindikatorn för perioden visade en prisökning på +15,4%. 
4. Genomsnittlig total taxeändring endast för samtalsavgifter. 
5. Taxeändringarna gäller endast 1994. 
6. Period 1990 1994. 
7. Den procentuella ändringen gäller både anslutnings- och abonnemangsavgiften. 
8. Minskningen beror på att lokalsamtalsområdena utvidgats. 
9. Uppgifter lämnade för en rad taxor som varierar från EG-interna/gränsöverskridande -19% (- 27,5%) till Nordamerikanska vior - 32% (- 29%). 
47 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FÖR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
10. Samtal till Nordirland ingår. 
11. Sedan den 1 juli 1993 är en markering 4 minuter lång (högtrafiktaxa) och 8 minuter lång (lågtrafiktaxa). Sedan den 1 maj 1995 debiteras minst 20 
markeringar i månaden per abonnentlinje. 
12. Lämnade uppgifterna visar ändrade priser för ett ospecificerat paket av tjänster i förhållande till konsumentprisindex. 
13. Totalsiffran har beräknats för privata användare som huvudsakligen utnyttjar lokala telefontjänster. Siffran för företag skulle vara en annan eftersom de 
använder mera tjärr- och internationell telekommunikation och priserna för dessa tjänster har sjunkit avsevärt. 
14. De lämnade uppgifterna visar ändrade priser för ett ospecificerat paket av tjänster i förhållande till konsumentprisindex. Paketet består till 8% av en 
anslutningsavgift, en årlig abonnemangsavgift och 750 4-minuters lokalsamtal på dagtid. 
15. Billigaste taxa och billigaste operatör: (1990) Telecom Finland och (1995) Telivo. 
16. Period 1993 1995. 
17. Beräknat på grundval av Telias index för sitt taxepaket. 
18. Prisändringarna gäller BT. 
19. Totalsiffror för den samlade procentuella ändringen i BT:s taxor mellan 1990/91 och 1994/95, relaterar till ett sammantaget vägt genomsnitt för alla tjänster 
i priskontrollpaketet, inte endast de priser som förtecknas i tabellen. 
48 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FOR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Tabell A10 Särskilda taxor för vissa målgrupper i EG 
Land Beskrivning av systemet 
3 Enligt kontraktet mellan belgiska staten och Belgacom införs vissa taxenedsättningar av sociala eller humanitära skäl. 
i) Samhällsgrupper: Ca 370 000 personer utnyttjar den sociala telefontaxan (8,1% av det totala antalet anslutningar). Följande taxe­
nedsättningar tillämpas: 70% nedsättning av anslutningsavgiften, 50% nedsättning av abonnemangsavgiften och 50 fria samtalsmarkeringar på 
2 månader. 
ii) Äldre och handikappade: Nedsatta taxor för äldre (över 65 år) och handikappade. 
DK Särskild texttelefontjänst för användare med nedsatt hörsel, inbegripet tillhandahållande av olika typer av terminalutrustning. Tjänsten 
tillhandahålls på icke-kommersiella grunder. 
Nedsatta taxor för användare med nedsatt syn eller blinda vid användning av nummerbyråtjänster. 
System med nedsatta taxor för äldre, handikappade och låginkomsttagare. Dessa särskilda grupper får en nedsättning av 
abonnemangsavgiften på 5 DM och 30 fria samtalsmarkeringar per månad. Taxorna kommer att utjämnas under 1996, vilket kommer att 
medföra större avdrag. 
Det finns inget taxesystem för låganvändare och inget är planerat. 
GR i) Handikappade: Särskilda nedsatta taxor har införts för blinda abonnenter. Dessa får 150 fria markeringar per månad på den första huvudlinjen 
som står i deras namn. Dessutom har specialgjorda offentliga korttelefoner installerats på flygplatser, järnvägs- och busstationer och sjukhus. 
Det finns ingen särskild politik för låganvändarsystem inom ramen för samhälisomfattande tjänster. 
i) Âidre och handikappade: Ett särskilt "socialt abonnemang" bestående av 95% nedsättning av månadsavgiften och 70% nedsättning av 
ingångsavgiften för medborgare över 64 år och handikappade (förutsatt att de inte har en viss inkomst). 
i) Handikappade, äldre och vissa samhällsgrupper: Nedsatta taxor för särskilda samhällsgrupper, t.ex. handikappade, personer över 65 år 
oavsett om de är ensamstående eller ej samt krigsveteraner. I dessa nedsättningar ingår 50% nedsättning av abonnemangsavgiften, 40 fria 
samtalsmarkeringar per månad (privatsamtal) och fria upplysningstjänster. 
ii) Låganvändarsvstemet ger nedsättning för dem som ringer mindre än 26 markeringar per månad. 
IRL Fritt abonnemang och subventionerad användning för särskilda användargrupper, t.ex. döva, äldre och handikappade. 
i) Handikappade: Döva kunder kan använda särskilda textterminaler (Minicom) för att kommunicera med hörande kunder. På grund av att 
denna metod är långsammare än vanligt tal har operatören ett återbetalningssystem enligt vilket döva kunder har rätt till återbetalning av upp 
till 70% av sina samtalskostnader med förbehåll för ett årligt maximibelopp. Dessutom kan staten återbetala momsdelen av inköpspriset för den 
döva personens Minicomutrustning. 
ii) Företaget ger också ekonomiskt bistånd till frivilliga välgörenhetsorganisationer, t.ex. Samaritans, Irish Cancer Society, Rape Crisis Centre, 
osv., vilket gör det möjligt för dem som använder sig av en organisations tjänster att kontakta den via frisamtal eller till nedsatt taxa. 
iii) Låganvändarsvstem: I den analoga mobiltelefonitjänsten ingår det ett låganvändarsystem som tillhandahåller tjänsten med 
anslutningsavgifter som är så låga som 41 % av de normala avgifterna och abonnemangsavgifter som ligger strax över 103% av de normala 
avgifterna men i vilka det ingår en månatlig kredit på samtal inom landet. 
iv) Äldre och handikappade: Socialdepartementet ger statsstöd till äldre och handikappade, dvs. fritt telefonabonnemang för vissa äldre och 
handikappade som är ensamstående eller lever tillsammans med andra personer som tillhör särskilda grupper. 
Sedan januari 1995 finns det ett särskilt system som kan komma laganvändare till godo på begäran (i detta ingår en låg abonnemangsavgift 
och låga taxor för månatlig låganvändning, dvs, upptill 40 markeringar/månad: 50 lire). 
Luxemburgs P&T har inga planer på att införa särskilda system inriktade på vissa samhällsgrupper eftersom grundtaxorna för telefon är mycket 
låga. 
NL Det finns inget särskilt system inriktat på någon särskild kundgrupp. 
49 
BILAGA 2 : DE NUVARANDE SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTERNA FOR TELEKOMMUNIKATION I EUROPEISKA UNIONEN 
Land Beskrivning av systemet 
AU Vissa samhällsgrupper, t.ex. blinda, handikappade, pensionärer, låginkomsttagare och studerande, är befriade från följande avgifter: månatlig 
grundavgift för anslutning och en timmes användande av telefonen per månad. 
Det finns särskilda taxenedsättningar för pensionärer med en månadsinkomst som är lägre än det nationella minimibeloppet. Nedsättningarna 
är följande: 60% nedsättning av abonnemangsavgifterna och minst 25 fria samtalsmarkeringar per månad. 
Operatörerna är likaledes skyldiga att tillhandahålla följande tjänster för befolkningsgrupper med särskilda behov: Mikrotelefoner med 
förstärkare, ringsignalförstärkare, osv. 
Fl Det finns inga särskilda system för teleavgifter. Den statliga budgeten finansierar särskilda tjänster för vissa målgrupper som operatörerna inte 
är villiga att betjäna (dvs, särskilda tjänster för handikappade). 
Det finns ett avtal mellan staten och Telia i vilket Telia har åtagit sig att tillhandahålla ett abonnemang för låganvändare (Telia Mini). 
Kvartalsavgiften får inte överskrida 70% av den ordinarie kvartalsavgiften och denna typ av abonnemang bör komma minst 10% av 
privatkunderna till godo. 
UK BT erbjuder följande system: 
Uppdelad anslutningsavgift: Anslutningsavgiften delas upp i 5 kvartalsvisa avbetalningar (plus en avgift för administration). 
Depositionsavoifter: BT planerar att under 1996 införa konsumtionsgränser genom vilket nya kunder kommer överens om ett takbelopp för 
samtalskostnaderna. Genom detta skulle behovet av depositionsavgifter i stor utsträckning upphöra. 
Låoanvändarsvstem: BT tillhandahåller detta inom ramen för företagets licens om vars riktlinjer förhandling sker med tillsynsmyndigheten. 
Äldre och handikappade: Depositionsavgift kommer inte att tas ut av nya kunder över 65 år såvida de inte står i skuld till BT eller är försatta i 
konkurs (Kingston har en liknande policy). 
Skyddat servicesystem: Genom detta kan äldre och handikappade utse en tredje part att handha betalningen av räkningar. 
Fri prioriterad felavhiälpninostiänst: För kunder för vilka telefonen är en livsviktig förbindelse med omvärlden säkerställer detta system 
prioritetsbehandling vid fel. 
Synskadade och blinda: Dessa erbjuds räkningar med stor stil eller punktskrift eller "talande" räkningar och fria nummerbyråtjänster (alla företag 
erbjuder det senare för att uppfylla ett licensvillkor). Fria nummerbyråtjänster erbjuds till synskadade kunder och andra som är fysiskt 
oförmögna att använda den tryckta telefonkatalogen. 
Döva användare: Dessa har tillgång till Type talk (tryckt tal), en nationell telefonförmedlingstjänst som BT är skyldigt att tillhandahålla och 
bekosta enligt företagets licens. Textanvändarrabatt kan erhållas som kompensation för att samtal på texttelefoner tar längre tid än 
motsvarande taltelefonisamtal. Vissa kabelbolag erbjuder personliga besök hos handikappade kunder för att ta upp betalning för deras 
räkningar. 
Källa: De nationella tillsynsmyndigheterna (1995) 
50 
BILAGA 2 : FRÅGEFORMULÄR TILL MEDLEMSSTATERNA 
FRÅGEFORMULÄR TILL MEDLEMSSTATERNA 
I DEN NUVARANDE SITUATIONEN FÖR SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
Frågor om den nuvarande genomslagskraften för samhälisomfattande tjänster. 
1. Hur många företagslinjer och privata linjer fanns det totalt i slutet av 1990 och i 
slutet av 1994? V.g. ange senare siffrorom möjligt. 
2. Vilket var förhållandet mellan antalet privatlinjer och antalet hushåll i slutet av 
1990 och i slutet av 1994? 
3. Hur många telefonautomater fanns det totalt i slutet av 1990 och i slutet av 
1994? 
4. Hur många mobiltelefonabonnenter fanns det totalt i slutet av 1990 och i slutet 
av 1994? V.g. ange senare siffrorom möjligt. 
Fråga om de grundläggande synpunkterna på tjänsternas kvalitet 
5. V.g. specificera närmare de viktigaste parametrar för telefontjänsternas kvalitet 
som för närvarande offentliggörs. Ange om möjligt närmare uppgifter om 
leveranstid för nätanslutning, väntetider för reparation av fel och 
ersättningssystem samt andelen telefonautomater i funktion. 
Fråga om vilka grundläggande telefontjänster som erbjuds. 
6. V.g. specificera närmare de viktigaste funktioner som leverantörerna av fasta 
telefontjänster erbjuder. Ange om någon eller några av följande funktioner är 
kommersiellt tillgängliga eller den planerade dagen för deras lansering: 
Tonvalssignalering, påskyndning/samtal väntar, medflyttning eller överflyttning, 
röstbrevlåda, nummerpresentation. Ange också om kunderna erbjuds möjlighet 
till att linjevis eller samtalsvis spärra samtalstjänsterna (t.ex. 
nummerpresentation) eller möjlighet att spärra användningen av särskilda 
tilläggstjänster (t.ex. betalteletjänster)? 
51 
BILAGA 2 : FRÅGEFORMULÄR TILL MEDLEMSSTATERNA 
II JUSTERING AV PRISSTRUKTURER, ÖVERKOMLIGHET OCH SÄRSKILDA 
ÅTGÄRDER 
I flertalet medlemsstaterna ändras taxestrukturerna i linje med utjämnings­
processen med hänsyn till moderna kostnadsstrukturer och konkurrenspressen och 
för att stimulera en mera effektiv användning av telenäten. 
Frågor om de viktigaste prisjusteringarna, om det förekommer en generell sänkning 
av priserna, om pristak används för att kontrollera prisjusteringar, 
telefontjänsternas överkomlighet och om särskilda taxor erbjuds. 
1. Vilka är de viktigaste taxereformerna som genomförts eller planeras? 
2. Är det möjligt att ange ett mått på den genomsnittliga ändringen i taxenivåerna 
sedan 1990? (V.g. specificera uppgifterna om anslutningsavgifter, 
abonnemangsavgifter/fasta avgifter, taxa för lokal-, fjärr- och utlandssamtal). 
3. Vilka bestämda mål finns för justering av taxestrukturerna? 
Finns det några pristak och i så fall vilka? Vilka eventuella planer finns det på att 
införa pristak eller att ändra befintliga system? 
V.g. ange de senaste uppgifterna om de särskilda system (frivilliga eller till följd 
av lagstiftning) som används eller planeras för att tillhandahålla tjänsterna till 
särskilda kundgrupper. I detta ingår system med inriktning på särskilda sociala 
behov (system för handikappade/äldre/låginkomsttagare, osv.), system för att 
förhindra de omstrukturerade taxorna från att få negativ inverkan för vissa 
kunder. Slutligen, vilka låganvändarsystem (frivilliga eller till följd av lagstiftning) 
finns eller planeras? 
52 
BILAGA 3 : FORTECKNING ÖVER ORGANISATIONER SOM LÄMNAT SKRIFTLIGA KOMMENTARER TILL TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNTER 
BILAGA 3: FÖRTECKNING ÖVER ORGANISATIONER SOM LÄMNAT 
SKRIFTLIGA KOMMENTARER TILL TEMASKRIFTEN OM SAMHALLS­
OMFATTANDE TJÄNSTER 
ANGÅ 
Antelope Consulting 
APEC - Association of Private European Cable Operators 
ARD - Radio + TV 
SIMILEC 
AT&T 
ATC Finland 
Austrian Ministry of economy and transport 
Belgacom 
BellSouth 
British Telecom 
Bureau Européen des Unions des Consumateurs 
Conseil National du Patronat Français 
Compagnie General des Eaux 
COST 219 - National Research & Development Centre for Welfare & Health 
COST 219 The Mike Martin Consultancy 
CRID 
CURDS - University of Newcastle 
Dansk Industri (Dl) 
Department of Trade and Industry (UK) 
Deutsche Postgewerkschaft 
Deutsche Telekom 
Direction Générale des Postes et Télécommunications (FR) 
ETNO 
EU Committee of the American chamber of Commerce in Belgium 
European Conference of Data Protection Commissioners 
Forschungsinstitut fur anwendungsorientierte Wissensverarbeitung 
France Telecom 
Fundesco 
GEF - Global Electronic Finance Management 
INESC 
Ingeneria y Gestion de Redes 
INTEL 
International Council of Aircraft Owner and Pilot Associations 
IPTT 
Kooperativa Institutet 
Erika Mann M.E.P. 
Mercury Communications Ltd 
MFS Communications 
Ministerie Van Verkeer en Waterstaat (NL) 
Ministry of Transport & Communications (FIN) 
Ministry of Transport & Communications (SWED) 
Omnitel Pronto Italia 
Portugal Telecom 
PTT Force Ouvrière 
PTT Telecom 
STET 
TAG - Telecommunications Action Group 
TELECEL S.A. 
Telecom Eireann 
53 
BILAGA 3 : FORTECKNING ÖVER ORGANISATIONER SOM LÄMNAT SKRIFTLIGA KOMMENTARER TILL TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNTER 
Telefonica de Espana 
Telenor 
TELIA AB 
The Finnish Consumers Association 
Thyssen Telecom A.G. 
The Telecommunications Managers Association 
United States Council for International Business 
Universidad de Valencia 
Universität Potsdam 
VEBACOM 
54 
BILAGA 4 : RESUMÉ ÖVER DE VIKTIGASTE FRGORNA VID DET OFFENTLIGA SAMRÅDET OM TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
BILAGA 4: RESUMÉ ÖVER DE VIKTIGASTE FRÅGORNA VID DET OFFENTLIGA 
SAMRÅDET OM TEMASKRIFTEN OM SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
En lång rad kommentarer lämnades under det offentliga samrådet. Det är 
lämpligt att framhålla fem av de viktigaste frågor som uppkom. 
1. De samhälisomfattande tjänsternas räckvidd 
Den fortlöpande förbättringen av tjänsternas nivå och kvalitet erkänns inom 
Europeiska gemenskapen. Få kommentarer talade för en radikal omformulering 
av de nuvarande principerna för de samhälisomfattande telefontjänsterna, vilka 
fortfarande borde vara strängt definierade men öppna för framtida utveckling 
mot bakgrund av ändrad efterfrågan från kunderna och på marknaden. Vissa 
organisationer, i synnerhet användarorganisationer och operatörer från de 
mindre gynnade regionerna, menade dock att de nuvarande principerna för 
samhälisomfattande tjänster kunde vara mer ambitiösa och borde omfatta 
förhyrda förbindelser och ISDN. 
Samtidigt gavs det stöd för åtgärder på europeisk nivå för att stärka de 
nuvarande principerna i syfte att överbrygga de stora klyftor som för närvarande 
råder beträffande räckvidden för de samhälisomfattande telefontjänsterna och 
behovet av tydliga förpliktelser om överkomlighet. Det lades stor vikt vid att se till 
att användarna får tillräcklig information om och kontroll över sina utgifter (t.ex. 
specificerade räkningar, flexibla betalningsmetoder, som att dela upp 
anslutningsavgifterna på ett antal avbetalningar, eller att ge användarna 
möjlighet att blockera samtal till bestämda nummer). 
2. Tjänsternas kvalitet och jämförbarhet på europeisk nivå 
Av särskilt intresse till följd av samrådet var de stora variationerna i de 
kvalitetsmål som för närvarande fastställs på nationell nivå liksom det nationella 
upprätthållandet av målen samt tillgången till och typen av ersättning om målet 
inte uppfylls. Denna angelägna fråga för användarna förvärras genom de 
svårigheter en del nationella tillsynsmyndigheter har att få uppgifter om de 
grundläggande parametrarna för de samhälisomfattande telefontjänsterna, t.ex. 
antalet privatbostäder där det finns telefon, och genom bristen på jämförbarhet 
hos vissa uppgifter i de olika medlemsstaterna. 
Situationen avhjälps delvis genom telefonidirektivet i vilket det fastställs att det 
parametrar för tjänsternas kvalitet på nationell nivå skall införas och 
offentliggöras. Det framgår dock av samrådet att användarna begär mer än 
detta och att den varierande servicekvaliteten i medlemsstaterna påverkar 
tillhandahållandet av alleuropeiska nät och tjänster. Om detta inte avhjälps kan 
klyftorna mellan gemenskapens utvecklade områden och dess mindre gynnade 
regioner vidgas och därmed undergräva målet för ekonomisk och social 
sammanhållning. 
En ytterligare fråga som togs upp av konsumentorganisationerna var om det 
finns adekvata sanktioner på nationell nivå för att göra det möjligt att tvinga fram 
kvalitativt tillfredsställande tjänster. 
Mera generellt väckte dessa organisationer frågan om konsumenternas 
engagemang, både på nationell och europeisk nivå, i fråga om att fastställa 
kvalitetsmål, mått på överkomlighet och mera generellt i beslut om de samhälls-
55 
BILAGA 4 : RESUMÉ ÖVER DE VIKTIGASTE FRGORNA VID DET OFFENTLIGA SAMRÅDET OM TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
omfattande tjänsternas och informationssamhällets framtida utveckling. 
3. Kostnadsberäkning och finansiering av de samhälisomfattande 
telefontjänsterna 
Vid det senaste samrådet uppmuntrades det inte till ingående kommentarer om 
kostnadsberäkningen och finansieringen av de samhälisomfattande 
telefontjänsterna på grund av den ingående diskussionen i samband med 
grönboken om infrastruktur (se KOM(95) 158). Dessa principer återges i de 
föreslagna direktiven om samtrafik och fri konkurrens. 
I de fall då kommentarer lämnades visade de emellertid en tendens att ta upp 
praktiska frågor i samband med kostnadsberäkning (t.ex. beräkningen värdet för 
de befintliga operatörerna av att tillhandahålla samhälisomfattande telefon­
tjänster) eller finansiering (kravet på en fond för samhälisomfattande tjänster, 
möjligheterna att genomföra mekanismer för betalning eller samverkan). Det 
ansågs att ytterligare vägledning om dessa praktiska frågor på europeisk nivå 
skulle vara nyttig trots att de viktigaste regleringsprinciperna finns i den 
föreslagna lagstiftningen. 
4. Taxeutjämning 
Det gavs allmänt stöd för den taxeutjämningsprocess som Europeiska 
gemenskapen har engagerat sig i, med många kommentarer som betonade att 
det var nödvändigt att processen genomförs senast den dag som fastställts för 
fullständig liberalisering. Många pekade på de vinster som generellt lägre taxor 
skulle medföra för många användare. 
Samtidigt insåg man att det var nödvändigt att skydda vissa användargrupper 
från följderna av obegränsad utjämning så att inte kunder tvingas lämna nätet 
på grund av de kostnader denna för med sig. Konsumentorganisationerna 
betonade i detta sammanhang betydelsen av pristak och särskilt målinriktade 
taxor. 
5. Allmän tillgång till informationssamhället 
Den grundläggande betydelsen av informationssamhället fick ett brett 
erkännande, men de framväxande tjänsterna ansågs inte ingå i dagens 
samhälisomfattande telefontjänster. Samtidigt fick idén om marknadsledd 
"offentlig tillgång" (anslutning av skolor, sjukhus, bibliotek, osv.) stöd trots att det 
inte ansågs nödvändigt att fastställa exakta mål i detta skede. 
På samma gång erkändes behovet att införa lämpliga mekanismer för att 
övervaka efterfrågan på och spridningen av nya tjänster både på nationell och 
europeisk nivå för att bevaka de samhälisomfattande telefontjänsternas räck­
vidd, i synnerhet för att mäta i vilken utsträckning den "offentliga tillgången" 
utvecklas, särskilt i de mindre gynnade regionerna i unionen. 
Konsumentorganisationerna betonade också betydelsen av få göra sin stämma 
hörd i samband med denna övervakning. 
I Sverige, till exempel, har nya abonnemang på mobiltjänster för första gången varit fler än nya 
abonnemang i det fasta nätet. 
56 
BILAGA 4 : RESUMÉ ÖVER DE VIKTIGASTE FRGORNA VID DET OFFENTLIGA SAMRÅDET OM TEMASKRIFTEN OM 
SAMHALLSOMFATTANDE TJÄNSTER 
2 I Spanien, till exempel, finns det över 800 000 abonnenter som betjänas via trådlösa 
lokalnätstjänster och mer än 700 trådlösa telefonkiosker. 
3 Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om en åtgärd på unionsnivå inom området för 
satellitbaserade personkommunikationstjänster i Europeiska unionen. KOM(95) 529, 8.11.95. 
4 VSAT - Satellitterminaler med mycket liten apertur. 
5 Artikel 5 och bilaga II 
6 Se "Performance Indicators for Public Telecommunications Operators", Information Computer 
and Communications Policy series, nr 22, OECD, Paris 1990 och ETSI:s tekniska rapport 
"Quality of service indicators for Open Network Provision (ONP) of voice telephony and 
Integrated Services Digital Network (ISDN), ETR 138, juli 1994 
57 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 73 slutlig 
DOKUMENT 
SV 15 08 10 
Katalognummer : CB-CO-96-118-SV-C 
ISBN 92-78-01694-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg