EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 10.02.1998 
KOM(1998) 10 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET 
OM GREKLANDS BEGÄRAN 
INOM BOMULLSSEKTORN 

1. INLEDNING 
I en förklaring av hur stödsystemet för bomull fungerar fastställdes det vid rådets möte 
i juni 1997, på den grekiska delegationens begäran, att rådet skulle uppmana 
kommissionen att innan årets slut överlämna en rapport om stödsystemet för bomull, 
särskilt vad gäller följande fyra punkter: 
- Direkt utbetalning av stödet till producenten. 
- Decentraliserade sanktioner. 
- öka den förväntade produktionen med en säkerhetsmarginal på 7,5 %. 
- Skapa en rättslig ram för att kunna revidera produktionen under regleringsårets 
gång. 
För att undvika eventuella missförstånd bör det påpekas att denna rapport endast har 
tagits fram som svar på Greklands begäran och ersätter alltså inte den rapport som 
föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1553/95 om funktionen av stödsystemet för 
bomull som skall överlämnas till rådet och Europaparlamentet senast vid början av 
regleringsåret 1999/2000. 
Denna rapport som tagits fram på begäran av den grekiska delegationen kan 
följaktligen inte utgöra en djupgående studie av hela ekonomin inom sektorn. Den bör 
betraktas som en fördjupad undersökning av ovannämnda fyra punkter, deras fördelar 
och nackdelar, under förutsättningen att alla övriga bestämmelser som för närvarande 
gäller stödsystemet förblir oförändrade. Rapporten åtföljs i detta skede inte av något 
förslag om ändring av lagstiftningen. 
De föreslagna ändringarna har bedömts mot bakgrund av behovet av att behålla, eller 
om möjligt, förstärka kontrollåtgärderna och deras effektivitet, detta som ett svar på 
de kommentarer som revisionsrätten tidigare lämnat i sin årsrapport1. Revisionsrätten 
påvisade då allvarliga brister i kontrollerna när det gäller den gemensamma 
organisationen av marknaden för bomull och påpekade att både rådet och parlamentet 
hade uppmanat kommissionen att se till att effektiva kontrollåtgärder vidtogs. 
2. DET NUVARANDE SYSTEMET 
De förslag som den grekiska delegationen har lämnat in rör stödmottagaren respektive 
den stabiliserande mekanismen och för de två sista punkterna systemet med 
förskottsutbetalningar och följaktligen utbetalning av restbeloppen. Vad beträffar 
^ dessa punkter kan den nuvarande situationen beskrivas på följande sätt: 
m 
LL 
(O 
£ * EGT nr C, 16.11.1993, s. 1. 
S EGT nr C 340,17.11.1996, s. 1. 
2.1 Systemet med stöd och priser 
Även om bomull inte finns med i bilaga II till fördraget har jordbrukskaraktären hos 
denna produktion erkänts genom protokoll 4 till Anslutningsakten för Grekland. 
Genom detta infördes även ett produktionsstöd. Protokollet ändrades och 
kompletterades senare genom protokoll 14 till Anslutningsakten för Spanien och 
Portugal. 
En av de viktigaste strukturerna i stödsystemet för bomull är baserad på det välkända 
systemet med "deficiency payment". Stödet, som motsvarar skillnaden mellan ett 
målpris som rådet fastställer och ett världsmarknadspris som kommissionen fastställer 
minst en gång i månaden, beviljas till rensningsföretag vilka i sin tur måste betala ett 
minimipris till producenterna. Syftet med stödet är att producenterna skall få ett 
inkomststöd, men det fungerar så att stödet ges till rensningsföretagen. Stödet beviljas 
dessutom för kvantiteter orensad bomull även om dessa justeras allt efter avkastningen 
rensad bomull i fibrer. 
Målpriset och minimipriset för orensad bomull av standardkvalitet har för en period 
som löper ut senast regleringsåret 1999/2000 fastställts till 106,30 ecu/100 kg 
respektive 100,99 ecu/100 kg. Dessa institutionella priser gäller för orensad bomull av 
sund och god marknadsmässig kvalitet med 10 % vattenhalt och 3 % orenhet som har 
de nödvändiga egenskaperna för att efter rensning innehålla 32 % fibrer av grad 5 
("white middling") med en fiberlängd av 28 mm (1-3/32"). 
Regleringsåret omfattar perioden 1 september till 31 augusti. 
2.2 Stabiliserande mekanism 
I mars 1995 överlämnade kommissionen, som ett svar på sitt åtagande vid rådets möte 
i december 1993 att "begrunda de särskilda problemen inom bomullssektorn i syfte att 
uppnå en rimlig förvaltning" en heltäckande rapport till rådet om funktionen av 
stödsystemet för bomull och i synnerhet om den stabiliserande mekanismen. 
För att lösa problemet med att ökad produktion i en medlemsstat medförde identiska 
sanktioner i båda de producerande medlemsstaterna införde rådet från och med 
regleringsåret 1995/96 garanterade nationella kvantiteter i syfte att mer lägga över 
ansvaret på producenterna i varje medlemsstat. I gengäld har gränsen för högsta 
nedsättning avskaffats liksom möjligheten att föra över en del av dessa nedsättningar 
från ett regleringsår till ett annat. 
Två villkor måste vara uppfyllda för att nedsättning skall kunna tillämpas: 
I. Den faktiska produktionen inom gemenskapen måste vara högre än den 
^ maximala garanterade kvantiteten inom gemenskapen på 1 031 000 ton. 
CD 
» II. Fördelningen av ovannämnda produktion mellan de två medlemsstaterna 
S måste ge en faktisk produktion som är högre än den garanterade nationella 
5 kvantiteten 249 000 ton i Spanien eller 782 000 ton i Grekland. ui o 
Om nedsättningen endast gäller en enda medlemsstat skall den inte baseras på det 
landets överskjutande produktion av dess egen garanterade nationella kvantitet utan på 
gemenskapens överskjutande produktion i förhållande till den maximala garanterade 
kvantiteten. . 
Nedättningen innebär att målpriset sänks med ett procenttal som motsvarar hälften av 
överskridandet av referenskvantiteten, dvs 0,5 % om referenskvantiteten överskrids 
med 1 %. 
2.3 Utbetalning av förskott och restbelopp 
En av målsättningarna med den reform som infördes från och med regleringsåret 
1995/96 var att sanktionerna mot de producenter som var ansvariga för att 
produktionen överskridits det regleringsåret skulle tillämpas under ett och samma 
regleringsår. Det var alltså nödvändigt att se till att det fanns ett betalningssystem som 
kombinerade förskott som beviljats under regleringsåret och utbetalning av det 
resterande stödet i slutet av samma regleringsår. 
2.3.1 Förskott 
Beräkning av förskott 
Innan regleringsåret börjar fastställer kommissionen, enligt 
förvaltningskommittéförfarandet, den föväntade produktionen för varje berörd 
medlemsstat. I enlighet med rådets förordning (EG) nr 1554/95 om fastställande av de 
allmänna reglerna för systemet med stöd till bomull ökas den förväntade produktionen 
med 15 % som en säkerhetsmarginal för beräkningen av en preliminär nedsättning, 
genom att på ett teoretiskt sätt använda stabilisatorerna. 
Beroende på de varierande priserna på världsmarknaden beräknas de förskottsbelopp 
som beviljas under regleringsårets gång på följande sätt: 
Målpris 
- Preliminär nedsättning 
- Världsmarknadspris 
= Förskott 
Eftersom den förväntade produktionen fastställs en enda gång i det nuvarande 
systemet är de preliminära nedsättningarna konstanta under ett och samma 
o regleringsår men skiljer sig åt från en medlemsstat till en annan allt efter hur mycket 
m de har överskridit sina respektive garanterade nationella kvantiteter. För ett och 
£ samma världsmarknadspris kan det följaktligen betalas ut olika förskott i de två 
m medlemsstaterna. 
5 
UJ 
O 
o 
ni 
OQ u. (D 
T— 
tu 
OQ 
oö 
ui 
o Den femtonprocentiga ökning som nämns ovan utgör en säkerhetsmarginal för att 
förskotten inte, vid regleringsårets slut, skall visa sig ha varit högre än det slutgiltiga 
stödet. Denna procentsats fastställdes från och med reformens andra tillämpningsår 
(regleringsåret 1996/97) mot bakgrund av statistiska uppgifter från de nio föregående 
regleringsåren om skillnaden mellan den förväntade produktionen före regleringsårets 
början och den faktiska produktionen vid regleringsårets slut (jfr. bilaga I). Dessa 
statistiska uppgifter visar att en marginal på 15 % både är motiverad och rimlig. 
Förskottsutbetalning 
Så snart den orensade bomullen anländer till rensningsföretagen (bomullen ställs 
under kontroll) och från och med den 16 oktober efter regleringsårets början får 
medlemsstaterna betala ut förskott till de rensningföretag som lämnat in en ansökan 
om förskottsutbetalning av stödet, förutsatt att det ställs en säkerhet på minst 110 % 
av det belopp som skall betalas ut i förskott. När bomullen ställs under kontroll kan 
rensningsföretaget ange att det stöd för vilket det ansökts om förskott motsvarar det 
stöd som gäller den dag som bomullen ställs under kontroll (dagens stödsats) eller det 
som gäller vid ett senare datum (fastställande i efterhand). Säkerheten anses förverkad 
upp till ett belopp som motsvarar det med vilket förskottet överskrider det stödbelopp 
som slutligen beviljas. 
Rensningsperioden under vilken kvantiteterna orensad bomull får ställas under 
kontroll och vägas upphör den 31 mars. Från och med innevarande regleringsår 
1997/98 får dock medlemsstaterna fastställa ett tidigare datum om detta inte stör 
handeln inom sektorn. I sådana fall skall medlemsstaten fastställa den nya tidsgränsen 
senast trettio dagar innan den börjar gälla och omedelbart informera kommissionen 
om detta. 
Den månatliga fördelningen av kvantiteter som har ställts under kontroll under de 
senaste regleringsåren återfinns i bilaga II. Man bör dock tänka på att perioden för att 
avyttra skörden är mycket längre i Grekland än i Spanien och att den mest aktiva 
perioden i regel är under oktober och november. I genomsnitt utgör de kvantiteter som 
ställs under kontroll till och med slutet av oktober respektive november, som ett 
procenttal av hela skörden under perioden i fråga, 43 % respektive 66 % i Grekland 
och 77 % respektive 96 % i Spanien. 
Sista dag för aktörerna att lämna in ansökan om förskottsutbetalning av stödet är 
också den 31 mars, men till skillnad från rensningsperioden finns det ingen möjlighet 
för medlemsstaten att fastställa ett tidigare datum. 
2.3.2 Resterande stöd 
Vid regleringsårets slut skall den slutgiltiga nedsättningen för varje medlemsstat 
fastställas mot bakgrund av varje medlemsstats slutproduktion, som fastställs senast 
den 30 juni. 
o 
ni För varje period för vilken det har fastställts ett världsmarknadspris på orensad bomull 
beräknas stödet på följande sätt: 
Målpris 
- Slutgiltig sänkning av målpriset (slutgiltig nedsättning) 
- Världsmarknadspris 
= Stöd 
De stödbelopp som beräknats på det sättet kan dock ökas enligt artikel 2.4 i rådets 
förordning (EG) nr 1553/95 om följande tre villkor uppfyllts vid regleringsårets slut: 
- Det viktade medelpriset på världsmarknaden överstiger 30,2 ecu/100 kg. 
- Budgetutgifterna för stödsystemet understiger 770 miljoner ecu. 
- Medlemsstatens produktion överstiger dess egen nationella garanterade kvantitet2. 
De slutgiltiga stödbeloppen beräknas då på följande sätt: 
Stöd 
+ ökning av stödet 
= Slutgiltigt stöd 
Det som återstår att betala till rensningsföretagen vid regleringsårets slut motsvarar då 
skillnaden mellan det slutgiltiga stödet och de förskott som betalats ut. Vad som 
återstår att betala skiljer sig åt mellan medlemsstaterna, men är i realiteten detsamma 
under hela regleringsåret och beror inte på den period för vilken det fastställts ett 
världsmarknadspris. Det kan därför även beräknas på följande sätt: 
Slutgiltig nedsättning 
- Preliminär nedsättning 
+ Ökning av stödet 
Det som återstod att betala för regleringsåret 1996/97 efter det att samtliga de 
mekanismer som beskrivs ovan hade tillämpats var följande: 
32 315 ecu/100 kg i Grekland och 
0,744 ecu/100 kg i Spanien. 
Det återstod följaktligen ett stort belopp att betala till rensningsföretagen i Grekland 
(ca. 50 % av de slutgiltiga stöden) eftersom den faktiska produktionen i Grekland var 
£ 2 Ökningen får dock inte medföra att stödnivån blir högre än de två tak som 
* fastställs i ovannämnda förordning, eftersom den ena motsvarar stödet utan 
£ nedsättning och den andra stödet efter ökningen av den nationella garanterade 
2 kvantiteten (270 000 ton för Spanien och 850 000 ton för Grekland). 
mycket lägre än förväntat (-24 %). Däremot visade sig det belopp som återstod att 
betala till rensningsföretagen i Spanien vara tämligen litet eftersom den faktiska 
produktionen i Spanien låg högre än förväntat (+13,6%), dvs väldigt nära den 
femtonprocentiga säkerhetsmarginal med vilken den förväntade produktionen ökats. 
2.4 Aktörer inom bomullssektorn 
De främsta aktörerna när det gäller bomullsproduktion inom jordbruket i egentlig 
mening är producentorganisationer och rensningsföretag. I denna rapport kommer det 
endast att göras en kort beskrivning av dessa två kategorier och inte av textilnäringen i 
efterföljande led som främst består av spinneri och väveri. 
2.4.1 Producentgrupperna 
Under 80-talet uppmuntrade gemenskapen producenterna att bilda producentgrupper 
inom bomullssektorn. Det erbjöds startstöd och olika investeringsstöd, huvudsakligen 
för att köpa skördemaskiner. 
För närvarande finns det i allmänhet tillgång till skördemaskiner både i Grekland och i 
Spanien. Producentgrupperna fungerar som förvaltare av denna maskinpark. Däremot 
verkar de inte vara särskilt aktiva när det gäller att koncentrera och anpassa 
producenternas utbud. Dessa uppdrag skulle dock kunna utföras av industrin i 
efterföljande led (kooperativ eller annan). I Spanien är producentgrupperna inte 
särskilt organiserade och omfattar dessutom inte mer än 12 % av producenterna. 
2.4.2 Rensningsföretagen 
Av totalt ca. 90 företag i Grekland är ca. en tredjedel kooperativ med en 
rensningskapacitet på ungefär 40 % i nuläget. Sektorn som helhet har inga särskilda 
problem vad beträffar den totala produktionen. 
Av totalt 18 företag i Spanien är likaså en tredjedel kooperativ. Inom sektorn i 
allmänhet har det funnits en överkapacitet inom rensningsindustrin i förhållande till 
producenternas utbud, särskilt under de senaste regleringsåren 1993/94 till 1995/96 då 
den ihållande torkan har varit en viktig orsak till att produktionen begränsats. Om den 
ökning av odlad areal som noterades 1996/97 och 1997/98 fortsätter kan det bli en 
bättre jämvikt mellan utbud och efterfrågan. 
2.4.3 Ekonomiskt förhållande mellan rensningsföretagen och producenterna 
Stödet beviljas endast till rensningsföretag som ansöker om det och som har lämnat in 
q ett avtal där det särskilt anges att producenten skall betalas ett pris som lägst 
m motsvarar det institutionella minimipriset. I avtalet skall det finnas en klausul som 
<o anger att om mekanismerna för nedsättning eller ökning tillämpas skall det 
£j överenskomna priset anpassas i förhållande till det slutgiltiga stödet till följd av 
• tillämpningen av dessa två mekanismer. 
ui 
o 
När den orensade bomullen ställs under kontroll gör rensningsföretaget en första 
utbetalning till producenten, med hänsyn givetvis till det förskott som företaget 
mottagit. När det gäller priset överför följaktligen rensningsföretaget osäkerheten på 
producenten vad beträffar det slutgiltiga stöd som beviljas i slutet av regleringåret. Så 
snart resterande belopp betalats ut vid regleringsårets slut får rensningsföretaget göra 
en andra utbetalning till producenterna vilken då utgör en total utbetalning som 
motsvarar minimipriset, i enlighet med lagstiftningen. 
Systemet med två utbetalningar till producenterna är en försiktighetsåtgärd från 
rensningsföretagens sida. Om de skulle betala ut hela stödet vid ett och samma tillfälle 
skulle detta kunna innebära att det vid regleringsårets slut visar sig att de betalat ett för 
stort belopp och det skulle vara svårt att få tillbaka dessa pengar. Å andra sidan skulle 
de förskott på stödet som betalats ut för mycket i förhållande till det slutgiltiga stödet 
kunna återkrävas via den 110-procentiga säkerhet som ställts. Dessutom bör det 
påpekas att under perioden 1 september till 15 oktober får det för orensad bomull som 
ställts under kontroll inte omedelbart beviljas något förskott. 
Systemet med att bevilja rensningsföretagen stöd från gemenskapen i två omgångar, 
utbetalning av förskott och resterande belopp, har påverkat bomullsindustrins 
agerande på olika sätt i medlemsstaterna. 
I Grekland har rensningsföretagen betalat ut stödet i två omgångar. Producenter som 
varit missnöjda med den första betalningen har hållit kvar skörden av orensad bomull 
i avvaktan på bättre priser under regleringsårets gång. Detta har påverkat avyttringen 
av skörden och därmed också på den takt i vilken bomullen ställs under kontroll, 
vilket då också påverkar den faktiska rensningsperioden. 
I Spanien är situationen annorlunda i den mån att rensningsindustrin har en 
överkapacitet jämfört med producenternas utbud. I samband med denna konkurrens 
har rensningsföretagen åtminstone för regleringsåret 1996/97 betalat ut stödet vid ett 
enda tillfälle. Denna utbetalning har i efterhand visat sig vara mycket högre än det 
slutgiltiga minimipriset. 
3. DIREKT BETALNING TILL PRODUCENTERNA 
3.1 Greklands begäran och motiveringen till denna 
Samtidigt som principen om deficiency payment behålls liksom ett stöd per 
producerad kvantitet skulle Grekland vilja att stödet betalades ut direkt till 
producenten via producentgrupper, som för närvarande är ganska få men som skulle 
kunna uppgå till 300-400 enheter för att täcka hela produktionen. 
ö 
ULJ 
m 
£ Detta nya sätt att bevilja stöd från gemenskapen, som för övrigt redan har presenterats 
S i vissa gemensamma organisationer av marknaden (särskilt tobak), skulle göra det 
00 
LLJ 
O 
möjligt att behålla principen om att producenterna skall betalas ett minimipris vilket 
skulle garanteras av producentgrupperna. 
Förutom att ta emot stödet från gemenskapen och betala minimipriset till 
producenterna skulle producentgrupperna kunna välja ett av följande två alternativ för 
att saluföra fibrerna: 
a) Saluföring via producentgrupperna 
Detta alternativ skulle innebära att organisationer av producentgrupper äger fibrerna 
och då också ansvarar för att de saluförs. Producentgrupperna skulle kunna ha sina 
egna rensningsanläggningar (eventuellt genom att bilda kooperativ), hyra 
anläggningar hos rensningsföretagen eller också få den orensade bomullen bearbetad 
för egen del hos underleverantörer. 
I de två senare fallen skulle producentgruppernas betalning till rensningsföretagen 
antingen bestå av ett fast belopp per kvantitet rensad bomull (en typ av betalning för 
utfört arbete) eller ett belopp som täcker hyran av rensningsanläggningen. 
Detta alternativ skulle försvaga de privata rensningsföretagens betydelse eftersom de 
endast skulle fungera som mellanled och därmed förlora sin kommersiella roll. 
Situationen för individuella producenter skulle däremot förbli oförändrad. På kort sikt 
räknar de grekiska myndigheterna med att detta alternativ skulle beröra 40 % av den 
totala produktionen genom förmedling via kooperativ. Detta är anledningen till varför 
ett andra alternativ föreslås. 
b) Saluföring via rensningsföretagen 
Detta alternativ skulle innebära att rensningsföretagen äger fibrerna och därmed 
ansvarar för att de säljs, vilket motsvarar nuläget. I stället för att som nu betala ett 
minimipris skulle företagen vara tvungna att garantera producentorganisationerna ett 
belopp som motsvarar skillnaden mellan minimipriset och stödet. De grekiska 
myndigheterna skulle vilja att detta krav fastställdes i en förordning från 
gemenskapen. 
En konsekvens av att ändra stödmottagare skulle vara att rensningsföretagens ställning 
gentemot producenterna försvagades när det gäller avtal och priser. De grekiska 
myndigheterna vill att stödet betalas ut i två omgångar. I ett första skede skulle de två 
alternativen a och b finnas sida vid sida. På sikt när det första alternativet har 
absorberat hela produktionen skall alternativ b försvinna. 
q 3.2 Analys av de förslagna ändringarna 
m Producentgruppemas saluföring av fibrerna skulle innebära följande fördelar för 
ÉD producenterna: 
00 
ni 
ö 
- Sporre till att förbättra producentgruppemas struktur. 
- Producenter som blir direkta stödmottagare känner större ansvar i fråga om den 
totala produktionsnivån och sanktionerna i samband med att den nationella 
garanterade kvantiteten överskrids. 
- Direkt betalning av gemenskapens stöd som inte går via rensningsföretagen 
påskyndar betalningen av minimipriset till producenten. 
- Eventuella vinster från förvaltningen av stödet kan överföras från 
producentgruppen till dess medlemmar. 
Om det är producentgrupperna som skall sälja fibrerna måste de också ansvara för att 
ansöka om att ställa bomullen under kontroll och att ansöka om förskott och stöd. 
Därmed måste de också sköta fastställandet i efterhand eftersom de framledes är de 
som mottager stödet. Dessutom kommer det att ankomma på producentgrupperna att 
ställa säkerheter för de förskott de tar emot. 
I realiteten medför förvaltningen av ansökningarna om att ställa bomullen under 
kontroll endast praktiska problem när det gäller administration och infrastruktur för 
vägningen av bomullen. Däremot är förvaltningen av förskotten och stöden (särskilt 
de stöd som fastställs i efterhand) en känslig fråga eftersom den inte bara kräver god 
kännedom om världsmarknaden utan också, i vissa fall, en korrekt bedömning av hur 
världsmarknadspriserna kommer att utvecklas. För att ställa säkerheter krävs det 
därför hjälp från banker. Med tanke på hur den nuvarande strukturen hos 
producentgrupperna fungerar både i Grekland och i synnerhet i Spanien verkar det inte 
finnas någon möjlighet för flertalet av dem att hantera de problem och krav som 
nämns ovan. 
Produktionen av orensad bomull skulle då i framtiden kontrolleras av 
producentgrupperna eftersom det är i detta skede som bomullen ställs under kontroll. 
Detta skulle innebära upp emot 300-400 kontrollställen istället för dagens 90. 
Kontrollen av den rensade bomullen måste dock ändå göras på rensningsföretaget. Det 
kommer alltid att behövas en kontroll av kvantiteterna producerade fibrer eftersom 
stödet beviljas för de kvantiteter orensad bomull som ställts under kontroll, justerat 
med avkastningen fiber från rensningen. Med undantag av de producentgrupper som 
bildats som rensningskooperativ skulle denna dubbla kontroll i två olika 
produktionsled uppenbarligen medföra ytterligare problem jämfört med det nuvarande 
systemet. 
Om den orensade bomullen saluförs av producentgrupperna (alternativ a), skulle det 
vara upp till producentgrupperna att förhandla fram avtal för försäljning av fibrerna på 
världsmarknaden och därmed också att hitta potentiella kunder. 
Om kombinationen och sammanräkningen av de två mekanismerna (stödansökan och 
iu att förhandla försäljningsavtal för fibrerna på världsmarknaden) inte skulle göra det 
£ möjligt att uppnå 95 % av målpriset kommer producentgrupperna inte att kunna betala 
minimipriset till sina medlemmar utan att riskera sin ekonomiska bärkraft. ni co 
00 
UJ 
ö 
10 
LU 
O Om rensningsföretaget fortsätter att ansvara för saluföringen av fibrerna på 
världsmarknaden (alternativ b) verkar det motstridigt att bevilja producentgrupperna 
ett stöd som är starkt avhängigt av världsmarknadsprisets fluktuationer vilka gruppen i 
fråga på intet sätt konfronteras med. 
Detta alternativ skulle dessutom kräva bestämmelser, i form av en 
gemenskapsförordning, om att rensningsföretaget måste betala ett visst pris till 
producentgruppen som motsvarar skillnaden mellan minimipriset och stödet. Detta 
skulle innebära att man ställde krav på den aktör som inte mottog något stöd från 
gemenskapen. Ur juridisk synvinkel skulle detta krav kunna ställas om 
rensningsföretaget fortfarande var inblandat i stödsystemet. 
Rensning skulle alltså fortfarande vara ett nödvändigt krav för att stödet skall beviljas 
eftersom kvantiteten orensad bomull som berättigar till stöd fortfarande fastställs i 
förhållande till avkastningen rensad bomull i fibrer. Rensningsföretaget skulle 
dessutom enligt detta system alltid ha möjligheten att köpa orensad bomull från 
gemenskapen till ett pris som ligger nära världsmarknadspriset vilket skulle vara 
omöjligt utan gemenskapens stödsystem. 
Ur praktisk synvinkel skulle detta krav innebära problem eftersom skillnaden mellan 
minimipriset och stödet varierar under hela regleringsåret. Rensningsföretaget skulle 
då regelbundet behöva justera det pris som betalas till producentgruppen vilket skulle 
vara väldigt svårt när stödet fastställs i efterhand. 
För att veta hur stor avkastningen blir efter rensning i ett sådant system måste man 
kontrollera de fibrer som rensningsföretagen producerat. Av samma skäl som anges 
ovan när det gäller det ekonomiska kravet finns det ur juridisk synvinkel inget hinder 
för att kräva sådana kontroller av en aktör som inte får något stöd från gemenskapen. 
I ett sådant system verkar det svårt att genomföra kontroller och påföra sanktioner om 
gemenskapslagstiftningen inte följs. En möjlighet skulle vara att föreskriva nationella 
sanktioner eller att införa en princip om godkännande av företag och då också att detta 
godkännande kan återkallas. 
/ 
Ett system med kontroller och sanktioner skulle kunna innebära att rensningsföretagen 
började köpa orensad råbomull utanför gemenskapen. 
q 3.3 Slutsatser 
LU 
fe Mot bakgrund av ovanstående skulle alternativ a, att producentgrupperna saluför den 
£j orensade bomullen, kunna vara gynnsamt för vissa av dem, men alternativ b förefaller 
• över huvud taget inte genomförbart. 
11 
Vissa producentgrupper som bildat rensningskooperativ får redan i det nuvarande 
systemet stöd i den form som beskrivs i alternativ a. Det är de facto så att de 
kooperativa rensningsföretagen nu saluför fibrerna. På så sätt är det kooperativet som 
tar emot stödet och överför minimipriset till sina medlemmar. 
Det är dock knappast troligt att alla producentgrupper (särskilt de som ännu inte 
bildats) kommer att ha tillräcklig sakkunskap för att både kunna sköta systemen med 
ansökningar om att ställa bomull under kontroll, ansökningar om förskott och stöd och 
den faktiska saluföringen av fibrerna på världsmarknaden. Samtliga producentgrupper 
skulle alltså inte omedelbart kunna börja tillämpa alternativ a. Vissa producentgrupper 
skulle kunna uppnå en tillräcklig organisationsstruktur, men för andra skulle det 
finnas en risk att den ekonomiska lockelsen av att vara direkt stödmottagare går före 
arbetet med att införa tillräckliga och effektiva strukturer. 
När det gäller Spanien skulle den nuvarande låga procentandelen producenter som är 
medlemmar i en producentgrupp utgöra ett visst hinder för att införa denna dubbla 
struktur som de grekiska myndigheterna vill ha. 
På det hela taget föreslås det att det nuvarande stödsystemet med betalning via 
rensningsföretagen i enlighet med protokoll 4 behålls för att förenkla förvaltningen 
och kontrollen av systemet. I detta sammanhang skulle artikel 7 i rådets förordning 
(EG) nr 1554/95 kunna ändras. I denna bestämmelse fastställs för närvarande att om 
rensningsföretaget rensar bomull på uppdrag av en individuell producent eller en 
producent som ingår i företaget skall de berörda företagen ha lämnat in en deklaration 
som i detalj anger de villkor på vilka rensningen sker och hur stödet överförs till 
producenterna. I ett sådant fall rör det sig emellertid om stödet och inte om 
minimipriset. Rådets nya bestämmelser skulle i detalj kunna ange att om stödet 
överförs till producentgruppen måste denne garantera att den individuelle producenten 
betalas ett minimipris, för att följa de krav på minimipris som anges i protokollet. 
När man vid ett senare tillfälle rent allmänt ser över hur systemet med stöd för bomull 
fungerar och har möjlighet att göra mer genomgripande ändringar än vad som föreslås 
i denna rapport kan man diskutera alternativet att ha ett stöd (per hektar eller per ton) 
som betalas direkt till producenten utan att passera via grupperna. Med detta 
alternativ, som för närvarande finns inom tobaks- och olivoljesektorn, skulle man 
slippa minimipriset och alla de problem som det medför när det gäller att hantera 
stödansökningama, särskilt när det gäller stöd som fastställs i efterhand. Alternativet 
skulle dock kunna innebära starkt varierande inkomster för producenterna på grund av 
de lättrörliga världsmarknadspriserna. 
4. SANKTIONER PÅ REGIONAL NIVÅ 
4.1 Den grekiska begäran och motiveringen till denna 
Ursprungligen begärde Grekland bestämmelser om att fördela den nationella 
garanterade kvantitet som för närvarande beviljas Grekland mellan landets olika 
S produktionsområden. 
12 
Grekland ville också ha en klausul i likhet med den som Tyskland beviljats när det 
gäller oljegrödor, dvs att den sanktion som gäller på nationell nivå och som beräknats 
från den stabiliserande mekanismen kan anpassas, på medlemsstatens begäran, till 
regional nivå. 
Syftet var att tillåta differentierade regionala sanktioner så länge som de balanserades 
för att överensstämma med de övergripande sanktionerna på nationell nivå. På så sätt 
skulle man avskräcka producenter i icke traditionella produktionsområden och gynna 
dem i de traditionella produktionsområdena där stora investeringar redan har gjorts. 
Ett annat syfte var att gynna roterande växtföljd och därmed få en mer miljövänlig 
förvaltning av vattenresurserna och ett bättre bevarande av jorden. 
Eftersom denna första möjlighet skulle kunna medföra kraftiga sanktioner för vissa 
områden har de grekiska myndigheterna ändrat sin begäran och vill istället att det 
fastställs individuella produktionskvoter för varje producent. 
Enligt detta nya system skulle fullt stöd betalas ut för produktion som motsvarar 
kvoten utan någon sanktion, medan produktion som överskrider kvoten inte skulle få 
något stöd och då ersättas på den fria marknaden. 
Den individuella kvoten skulle fastställas med hänsyn till olika kriterier såsom berörd 
areal och storleken på de regionala investeringar som gjorts. Den skulle även ses över 
varje år. 
Helt logiskt borde antalet individuella kvoter per producent stämma överens med den 
garanterade nationella kvantitet som för närvarande beviljats Grekland (782 000 ton). 
De grekiska myndigheterna anser dock att denna garanterade nationella kvantitet bör 
ökas. 
4.2 Analys av de planerade ändringarna 
4.2.1 Ursprungligt förslag 
Om Greklands totala garanterade nationella kvantitet skulle fördelas mellan 
regionerna, i förhållande till i vilken utsträckning varje region hade överskridit sin 
egen produktion, skulle detta innebära olika nedsättningar, olika stödnivåer och 
därmed också olika minimipriser beroende på region. Man skulle därmed vara 
tvungen att fastställa olika förskottsbelopp på stöden beroende på den regionala 
förväntade produktionen. 
Den budgetmässiga omfördelning som föreskrivs när utgifterna understiger 770 
miljoner ecu skulle kräva en uppdelning per region. 
o Ovannämnda krav försvårar förvaltningen av stödsystemet. Kraven finns eftersom de 
S regionala referenserna hänför sig till produktionsnivån och inte till arealen. Ett system 
| med regional tilldelning allt efter produktionsnivå skulle kunna leda till att produktion 
m överförs från en region till en annan. 
r-
00 
LU 
O 
13 
4.2.2 Nytt förslag 
Ett system med individuella kvoter skulle innebära samma risker för att produktion 
överförs, men då mellan producenter istället för regioner. Dessutom kommer troligtvis 
samma problem att uppstå som när det gäller mjölkkvoter och kvoter av durumvete, 
nämligen tungrodd förvaltning för den enskilde och kontrollsvårigheter. 
När det gäller durumvete föreskrivs det i stödsystemet individuella rättigheter i 
samband med arealen. På grund av mycket stora problem med att tillämpa detta 
system beslutade rådet nyligen att avskaffa systemet med individuella rättigheter per 
areal och ersätta det med ett system baserat på en maximal garantiareal. 
Problem när det gäller samstämmigheten uppstår inte bara när kvoterna gäller för 
individuella producenter och stödet beviljas till producentgrupperna utan också när det 
gäller kontrollen med hänsyn till de uppenbara riskerna för överföring av produktion 
mellan producenter i samma grupp eller till och med mellan producentgrupper. 
Att årligen revidera de individuella kvoterna enligt tilldelningskriterier, som i detta 
skede ännu inte är fastställda, ställer endast till ytterligare problem. 
Individuell fördelning av produktion skulle innebära två typer av bomull 
(stödberättigande bomull och icke stödberättigande bomull) både i producentledet och 
i rensningsföretagsledet. Det skulle vara komplicerat att kontrollera systemet och varje 
aktör skulle vara tvungen att föra separat bokföring för varje typ av bomull. Det 
nuvarande systemet med att öka eller minska kvantiteterna orensad bomull som 
berättigar till stöd i förhållande till avkastningen rensad bomull i fibrer skulle inte 
längre vara effektivt i vissa fall eftersom kvantiteterna inte skulle kunna ökas om den 
innebar att kvantiteterna skulle överskrida den kvot som tilldelats. 
Systemet med två kategorier bomull (den första med fullt stöd utan någon sanktion 
och den andra utan stöd) skulle innebära en avsevärd ändring av systemet eftersom det 
inte längre skulle vara nödvändigt att bedöma produktionen eller betala ut förskott och 
restbelopp på stödet. 
4.3 Slutsatser 
Den ursprungliga möjligheten med regional fördelning av den garanterade nationella 
kvantiteten innebär problem när det gäller förvaltning och kontroll av stödsystemet. 
Den skulle oundvikligen ge upphov till stöd- och ersättningsnivåer som varierar 
mellan regionerna. Den skulle likaså kunna medföra att produktion överfördes mellan 
regionerna. 
Mot bakgrund av detta kan alternativet med individuella kvoter som tilldelas varje år 
^ förkastas helt och hållet, detta för att inte försvåra kontrollerna och därmed, i strid 
m med revisionsrättens, rådets och parlamentets önskemål, minska deras effektivitet. 
03 
S En enklare lösning för att undvika ökad bomullsodling i hela Grekland skulle vara att 
5 delvis fölia den modell som för närvarande gäller för durumvete. Man skulle då vara 
ui J 
ö 
14 
tvungen att definiera de traditionella produktionsområden där stödsystemet helt och 
hållet skulle tillämpas och de icke traditionella produktionsområden där stödsystemet 
inte skulle tillämpas alls. 
Om man bestämmer sig för ett sådant system borde det vara baserat på ökad kontroll 
av de arealer som odlats med bomull och arealdeklarationer som åtföljer den bomull 
som levereras till rensningsföretagen. Problem kommer att uppstå vilket system som 
än införs. Införandet av sådana bestämmelser skulle kräva en anpassning av 
grundbestämmelserna. 
Lösningen för att tillåta en viss regionalisering och samtidigt undvika oönskade 
överföringar av produktion mellan regionerna skulle vara att anpassa stödet i 
förhållande till arealerna. Detta alternativ skulle dock inte överensstämma med det 
system som de grekiska myndigheterna vill ha. Det skulle dessutom inte kunna 
genomföras utan att de grundläggande principerna i det nuvarande systemet ändrades. 
När det gäller Spanien skulle en regionalisering av sanktionerna uppenbarligen inte ha 
samma betydelse eftersom den spanska bomullsproduktionen redan är koncentrerad 
till Andalusien till 95 %. 
5. DEN FÖRVÄNTADE PRODUKTIONEN 
De grekiska myndigheterna anser, med all rätt, att deras tredje och fjärde förslag inte 
längre är relevanta med hänsyn till deras nya begäran om regionalisering av 
sanktionerna (individuella kvoter). Eftersom sanktionen för nedsättning hädanefter 
skulle vara noll, är det inte längre nödvändigt att beräkna förskotten i förhållande till 
den förväntade produktionen och det finns inte heller någon anledning att ha kvar 
sanktionen. 
Nedan redogörs för de två sista punkterna, som är svåra att skilja åt eftersom de berör 
tillämpningsföreskrifterna för utbetalning av förskott. 
5.1 Greklands begäran och motiveringen till denna 
Ursprungligen föreslog Grekland större flexibilitet när det gäller de två parametrar 
som inverkar på beräkningen av förskotten. Detta skulle betyda att det måste utformas 
en rättslig ram som gör det möjligt att på nytt bedöma produktionen under 
regleringsårets gång och att procentsatsen för ökning av den förväntade produktionen 
minskas från 15% till 7,5 %. 
q Grekland föreslog att den nya bedömningen av produktionen skulle göras senast under 
£ de tio sista dagarna i oktober månad och i vissa fall skulle den kunna medföra att 
& produktionsnivån blev högre än i den första bedömningen. 
LU 
CQ 
T-
00 
LU 
O 
15 
Det främsta syftet är att i största möjliga utsträckning under regleringsåret göra en 
beräkning som ligger så nära den faktiska slutproduktionen som möjligt så att 
stödmottagaren beviljas en ersättning som ligger så nära som möjligt den ersättning 
som denne slutligen har rätt till. 
5.2 Analys av de planerade ändringarna 
/ 
Om man reviderar den förväntade produktionen under regleringsåret (neråt) och 
tillämpar en mindre säkerhetsmarginal (7,5 %) bidrar det till att skillnaden mellan den 
tillfälliga nedsättningen och den slutgiltiga nedsättningen minskar. Förskottet är alltså 
större under regleringsåret och det som återstår att betala vid regleringsårets slut 
mindre. 
Detta betyder att förskottsmottagarna snabbare skulle kunna överföra betalningen av 
mimmipriset till producenterna, i synnerhet om mottagarna i fråga är 
producentgrupper, precis så som de grekiska myndigheterna föreslagit. 
Om den första bedömning som görs innan regleringsåret börjar ökas med marginalen 
7,5 % skulle detta dock innebära en avsevärd budgetmässig risk om de förskott som 
beviljats visar sig vara större än de slutgiltiga stöden. 
I slutet av oktober är rensningen i full gång och de reviderade bedömningarna av 
slutproduktionen är fortfarande ganska osäkra. En säkerhetsmarginal på endast 7,5 % 
skulle innebär en oacceptabel budgetrisk. Den femtonprocentiga marginalen bör 
därför behållas för denna andra bedömningen vilket minskar revideringens inverkan 
på de nya förskotten. 
I ett sådant system skulls stödmottagaren få följande: 
- Från och med den 16 oktober, ett förskott i samband med den första bedömningen 
av produktionen ökad med 15 % (bedömningen gjord före regleringsårets början). 
- Från början av november, ett förskott (något större) baserat på den nya 
bedömningen av produktionen fortfarande ökad med 15 % och ett litet retroaktivt 
tillägg för de förskott som avses i första strecksatsen. 
- Återstoden betalas i slutet av regleringsåret. 
Denna rad av olika betalningar är en källa till problem som kan leda till administrativa 
fel för något som i de flesta fallen endast skulle vara en liten justering av förskotten. 
5.3 Slutsatser 
o För att minska budgetriskerna så mycket som möjligt skulle förskotten kunna 
w beräknas i två omgångar: 
u. 
C - I den första skulle den produktion som uppskattats innan regleringsårets början 
5 behållas med den femtonprocentiga ökningen. 
LU 
Ö 
16 
o 
m 
IL (O 
T-
LU 
CD 
00 
LÙ 
Ö - I den andra skulle produktionen bedömas på nytt under den period då den mesta 
bomullen ställs under kontroll, dvs slutet av november. Eftersom den nya 
bedömningen är mer tillförlitlig skulle en lägre procentsats kunna tillämpas. 
En senareläggning av den andra bedömningen av produktionen till slutet av november 
skulle förbättra ersättningsvillkoren för aktörerna både i Grekland och i Spanien 
samtidigt som budgetintressena tas tillvara. I detta system kvarstår dock problemen 
med utbetalningen av två förskott. 
För att undvika betalning av flera förskott och de administrativa problem som detta 
medför borde ett enda förskott betalas ut från och med den 16 december istället för 
den 16 oktober som nu, baserat på den produktionsbedömning som gjorts i slutet av 
november ökat med en lägre procentsats än 15 %. 
Dessa ändringar skulle kräva en ändring av rådets förordning (EG) nr 1554/95 om 
fastställande av de allmänna reglerna för systemet med stöd till bomull. 
6. ALLMÄNNA SLUTSATSER 
Det främsta syftet med denna rapport är att rådet skall få en uppfattning om 
konsekvenserna av de fyra ändringar som de grekiska myndigheterna föreslår i 
förhållande till den nuvarande situationen, under förutsättningen att alla andra 
bestämmelser som för närvarande gäller i stödsystemet förblir oförändrade. 
Andra ändringar i systemet kan undersökas i syfte att involvera producenterna mera 
direkt i beviljandet av stöd från gemenskapen. Sådana ändringar skulle dock vara 
genomgripande och innebära en metod som är baserad på schablonmässigt beräknade 
stöd (per hektar eller per ton). Ändringarna skulle innebära starkt varierande 
inkomster beroende på marknadspriserna och kräva tätare kontroller av 
produktionskvaliteten och -kvantiteten. Dessa alternativ kan beaktas vid en allmän 
översyn av hur systemet fungerar. En rapport om systemet i sin helhet skall 
överlämnas till rådet och parlamentet senast den 1 augusti 1999. 
När det gäller att bevilja stöd till producentgrupper är deras nuvarande struktur, både i 
Grekland och i Spanien, sådan att de flesta av dem inte omedelbart kan uppfylla de 
krav som stödmottagaren ovillkorligen måste uppfylla när det gäller att ställa 
bomullen under kontroll, förvalta förskotten och själva stödet. 
Alternativet att rensningsföretagen saluför fibrerna efter det att producentgruppen fått 
stödbeloppet skulle innebära ett krav att betala ett visst pris till producentgruppen. 
Detta alternativ rekommenderas inte eftersom det skulle skapa problem vad gäller 
kontroller och sanktioner men också vad gäller överensstämmelse med den 
w grundläggande principen om deficiency payment. 
Det andra alternativet att producentgrupperna själva saluför fibrerna (så som redan 
görs i Grekland där producentgrupperna har bildat rensningskooperativ) skulle kunna 
17 
rekommenderas. I sådana fall måste den nuvarande bestämmelsen enligt vilken 
rensningsföretaget, om företaget rensar bomullen på uppdrag av en individuell 
producent eller en producent som ingår i företaget, måste överföra stödet till 
producenterna förstärkas. För att uppfylla de krav på ett minimipris som anges i 
protokollet skulle det i rådets nya förordning kunna införas ett krav på att 
producentgrupperna måste betala ett minimipris till sina medlemmar. Med dessa 
villkor skulle producentgrupperna undvika alla typer av krav i samband med 
förvaltningen av det stöd som rensningsföretagen betalar ut. De producentgrupper som 
själva gör rensningen skulle även fortsättningsvis, som idag, kunna ta emot och 
förvalta stödet. 
Införandet av ett system med individuella kvoter för att behålla odlingen i de 
traditionella produktionsområdena skapar problem när det gäller kontroll och 
förvaltning som inte kan lösas på ett sätt som är förenligt med principerna i det 
nuvarande systemet. Regionaliseringen av den garanterade nationella kvantiteten 
innebär olika stödnivåer och därmed problem med att kontrollera produktion som 
överförs mellan regioner. En möjlighet, baserat på den princip som för närvarande 
gäller för durumvete, skulle vara att rådet antog en förordning i vilken det fastställdes 
vilka icke traditionella produktionsområden som inte skulle omfattas av stödsystemet. 
När det gäller reglerna för betalning av förskott krävs det en ny bedömning när man 
vanligtvis är väl inne i den viktigaste perioden under vilken bomullen ställs under 
kontroll (dvs mot slutet av november månad) för att få en bättre bedömning av 
produktionen. I sådana fall skulle en lägre säkerhetsmarginal än 15 % kunna tillämpas 
på den reviderade produktionen för att beräkna förskottet på stödet utan att det skulle 
innebära några budgetmässiga risker. För att undvika att det beviljas flera förskott och 
de administrativa problem som detta medför bör man överväga att skjuta upp själva 
betalningen av förskotten i två månader. Dessa ändringar förutsätter en ändring av de 
allmänna regler som fastställts av rådet. 
Sammanfattningsvis är slutsatserna av denna rapport följande: 
- Stödet skall även fortsättningsvis beviljas till rensningsföretag, privata företag eller 
producenter som ingår i företaget, och möjligheten att betala ett minimipris om 
rensningen görs för producentgruppens räkning skall anges särskilt. 
- Införande av individuella produktionskvoter rekommenderas inte, men möjligheten 
att geografiskt koncentrera stödberättigandet bör ses över. 
- Det skulle vara möjligt att införa en enda förskottsutbetalning av stödet, beräknat 
på en bättre men senare gjord bedömning av produktionen, som sedan skulle kunna 
ökas med en marginal som var lägre än den nuvarande på 15 %. 
Mot bakgrund av rådets diskussioner om denna rapport skulle förslagen ovan kunna 
ligga till grund för ett förslag till lagstiftning som skall gälla för nästa regleringsår 
w 1998/99. Förslagen som sådana innebär inte några ytterligare utgifter för 
gemenskapens budget. o 
m 
LL 
(O 
i-
LU m 
00 
LU' 
O 
18 
ISSN 1024-4506 
KOM(98) 10 slutlig 
DOKUMENT 
SV 03 10 17 
Katalognummer : CB-CO-98-006-SV-C 
ISBN 92-78-30065-9 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
'3