Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Ekonomisk årsrapport 1997 - Tillväxt, sysselsättning och konvergens på vägen mot EMU"

(97/C 206/18)

Den 22 april 1997 beslutade Europeiska kommissionen att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om "Ekonomisk årsrapport 1997 - Tillväxt, sysselsättning och konvergens på vägen mot EMU".

Sektionen för ekonomiska, finansiella och monetära frågor, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 8 april 1997. Föredragande var Harry Byrne.

Vid sin 345:e plenarsession den 23-24 april 1997 (sammanträdet den 24 april 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

Inledning

1. Detta yttrande ger Ekonomiska och sociala kommittén ett välkommet tillfälle att bidra till förberedandet av de "allmänna riktlinjer för medlemsstaternas ekonomiska politik" som anges i fördragets artikel 103.2. Medlemsstaterna har i själva verket gjort betydande framsteg, vilka bör konsolideras, på vägen mot stabilitet och "nominell" konvergens (Maastrichtkriterierna). Kommittén vill påpeka att ekonomiernas konvergens i reella termer - sysselsättning, tillväxt per capita och sammanhållning mellan regionerna - fortfarande är otillräcklig. Kommittén anser också att de ekonomiska framtidsutsikterna för 1997 måste betraktas på ett realistiskt och försiktigt sätt.

1.1. Kommittén instämmer i kommissionens analys av orsakerna till den otillräckliga tillväxttakt och det försämrade arbetsmarknadsläge som kunnat noteras under 90-talets första hälft: en otillräcklig ökning av produktionskapaciteten, en släpphänt finanspolitik i vissa medlemsstater med avseende på de offentliga utgifterna och lönepolitiken - i motsats till stabilitetsmålen - turbulens på valutamarknaderna och devalveringar av flera valutor. Eftersom man tycks ha hittat en ny balans med hjälp av ett makroekonomiskt åtgärdspaket verkar ett trendbrott ha ägt rum under 1996.

Mot en ekonomisk och monetär union

2. Kommittén välkomnar att konvergenskriterierna som fastställdes i Maastricht för att förbereda medlemsstaterna på ett deltagande i EMU - särskilt den tredje etappen (införandet av euron) - har inneburit att medlemsstaternas ekonomier nu kännetecknas av en betydande konvergens. Graden av samordning skiljer sig åt från ett land till ett annat, och vissa länder respekterar de formella kriterierna mer än andra, men samtliga medlemsstater utan undantag har gjort avsevärda framsteg på vägen mot konvergens.

2.1. Gemenskapen har således lyckats uppnå en monetär stabilitet av hittills ej skådat slag. Inflationen ligger kring 2 %, växelkurserna är oerhört stabila - vilket bekräftas av Italiens återinträde i EMS samt Finlands inträde - och de korta och långa räntorna rör sig nedåt.

2.2. Det har även gjorts stora framsteg på det budgetpolitiska området - statsskuld och årliga budgetunderskott - men på detta område återstår en hel del att göra för medlemsstaterna. Det krävs en förbättrad skattesamordning - för att inte säga förstärkning - inte enbart för att göra det möjligt för så många länder som möjligt att uppfylla Maastrichtkriterierna, utan även för att upprätthålla och stärka sammanhållningen mellan gemenskapens olika regioner.

Sysselsättningen - det värsta problembarnet

3. Ekonomiska och sociala kommittén är mycket bekymrad över att skapandet av en inre marknad och utformandet av den politik som skall bana väg för den gemensamma valutan inte har lett till ökad tillväxt och en ljusning på arbetsmarknaden. Sysselsättningen fortsätter att vara européernas absolut högst prioriterade fråga.

4. EG-fördraget hänvisar på många ställen till sysselsättningen. Artikel 2 föreskriver mycket tydligt att "en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd" är ett av gemenskapens mål. Artikel 102a som inleder avdelningen om ekonomisk och monetär politik stipulerar: "Medlemsstaterna skall föra sin ekonomiska politik så att de bidrar till att förverkliga gemenskapens mål, såsom dessa definieras i artikel 2 och inom ramen för de allmänna riktlinjer som avses i artikel 103.2." Det europeiska centralbankssystemets huvudmål - att upprätthålla prisstabiliteten i gemenskapen - är att bidra till att förverkliga målen som anges i artikel 2, där en hög sysselsättningsnivå nämns (artikel 105). Kommittén är fullt övertygad om att den nuvarande regeringskonferensen kommer att se till att EG-fördraget kommer att omfatta ett särskilt sysselsättningskapitel som fastställer en politik som grundar sig på precisa mål och utrustas med lämpliga styrinstrument.

5. Kommittén stöder de åtgärder som föreslagits av Europeiska kommissionen, först i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning, och nyligen genom kommissionens ordförande Santers begäran om att alla berörda parter skall delta i ett bredare samarbete genom en förtroendepakt för sysselsättningen. Vad som behövs nu är emellertid att medlemsstaterna och Europeiska unionen utnyttjar åtgärderna så att man kan åstadkomma resultat och faktiskt skapa nya jobb. Trots de framsteg som vissa medlemsstater gjort är arbetslösheten i gemenskapen i stort fortfarande för hög och socialt och ekonomiskt outhärdlig.

Ekonomiska framtidsutsikter

6. Kommittén instämmer dock i kommissionens uttalande i årsrapporten att de grundläggande parametrarna på utbudssidan i gemenskapen är sunda (prisstabilitet, räntor, växelkurser, det internationella sammanhanget osv.) och bör göra det möjligt för ekonomin att successivt återhämta sig.

7. Endast Nederländerna och Irland tycks ha lyckats med att uppfylla konvergenskriterierna och samtidigt skapa sysselsättning tillsammans med Luxemburg, som sedan länge har varit befriad från detta problem. Efter Luxemburg har Österrike den absolut lägsta arbetslöshetsnivån i Europeiska unionen och landet genomför just nu budgetkonsolideringsåtgärder som bygger på samförstånd. Nederländerna förtjänar särskilt beröm för att landet har lyckats uppnå en kombination av återhållsamma löneökningar, förbättrade statsfinanser, lägre skatter och en mer flexibel arbetsmarknad, vilket således gjort det möjligt att förbättra en sysselsättningssituation som vissa observatörer beskrev som hopplös för endast ett par år sedan. Nederländerna har även lyckats upprätthålla och komplettera vissa viktiga beståndsdelar i landets sociala modell. Samtliga dessa länder visar hur effektiv en samförståndspolitik kan vara, när man inbegriper de ekonomiska och sociala intressegrupperna. Kommittén betonar också den goda danska ekonomin, i synnerhet när det gäller den minskade arbetslösheten.

8. Irlands framgång kan tillskrivas en samförståndslösning som givit upphov till breda överenskommelser mellan regeringen och arbetsmarknadens parter när det gäller stränga finanspolitiska åtgärder, men den grundar sig också på en optimal användning av de utvecklingsinstrument som gemenskapen ställt till förfogande inom ramen för sammanhållningsfonden och strukturfonderna. Detta visar att gemenskapen kan spela en mycket positiv roll för regionernas och medlemsstaternas ekonomiska utveckling och att Irlands ansträngningar på detta område förtjänar att tas efter. Italien skulle kunna dra stor nytta av gemenskapens resurser om landet förbättrade sin kapacitet att använda redan anslagna reserver för samfinansiering ().

8.1. Man måste erkänna att strävan efter att uppnå konvergenskriterierna i många medlemsstater innebär en mycket restriktiv finanspolitik med minskade möjligheter för regeringen att stimulera ekonomin, vilket kan få deflationistiska följder. Det är därför mycket viktigt att genomföra ett åtgärdspaket som kombinerar penningpolitisk stabilitet, tillväxt, skapande av sysselsättning och förbättrade statsfinanser.

8.2. Kommittén hoppas att medlemsstaterna kommer att fortsätta satsningarna på en ekonomisk-politisk samordning, att de kommer att uppnå Maastrichtkriterierna och att EMU:s tredje fas skall kunna påbörjas den 1 januari 1999 med ett så stort antal deltagare som möjligt.

Svaghet - efterfrågan - lösningar?

9. Det bästa sättet att nå en förnyad ekonomisk uppgång är genom ökade investeringar som drivs av en ökad efterfrågan. De tekniska förutsättningarna som krävs för att främja investeringar, dvs. låga långa räntor, finns redan i nästan samtliga medlemsstater. Företagen erfar dessutom en positiv period med vinster som endast kan äventyras av en negativ utveckling när det gäller en ökad efterfrågan på deras produkter varor och tjänster. I detta sammanhang vill kommittén betona behovet av att kommissionens kommande ekonomiska årsrapporter fastställer realräntenivån, som är av större betydelse för investeringsbenägenheten.

10. En fortsatt politik som bygger på måttliga löneavtal - en nödvändig förutsättning för stabiliteten under den sista perioden fram till förverkligandet av den ekonomiska och monetära unionen - bör framdeles åtföljas av åtgärder som stimulerar efterfrågan. Efterfrågan måste stödjas av reallöneökningar som inte överstiger produktivitetsvinsten, vilket bör ske genom åtgärder som stimulerar exporten och ökar innovationsförmågan och leder till ökad sysselsättning. Med hänsyn till kopplingen mellan efterfrågan, sysselsättningsnivån och investeringstrenderna är det av avgörande betydelse att man undviker att hamna i en ond cirkel. Så snart som budgetläget tillåter, skulle medlemsstaterna kunna stimulera den ekonomiska verksamheten genom skattemässiga åtgärder inom vissa utvalda områden. Här skulle kunna ingå åtgärder riktade mot vissa sektorer, till exempel sänkta skatter på byggnation och renovering av fastigheter.

11. Kommittén välkomnar att den ekonomiska årsrapporten för 1997 omfattar ett särskilt kapitel som tillägnas globaliseringen, och vill fästa uppmärksamhet på sitt yttrande om sysselsättning, konkurrenskraft och ekonomins globalisering (). Kommittén vill understryka att gemenskapens ekonomi inte får vara rädd för en globalisering av den ekonomiska verksamheten (varu- och tjänsteproduktion), utan snarare se den som en utmaning och en kraftkälla för att nå framsteg.

12. Globaliseringen får dock inte innebära att gemenskapen ger upp sin sociala modell (), utan snarare att det genomförs en rad förändringar för att förbättra dess effektivitet. Vid sidan om yttrandet om globalisering, tog kommittén för ett par månader sedan ställning till nya teknologiers inverkan på sysselsättningssituationen (). Siffrorna visar att produktiviteten under de senaste femton åren har ökat lika snabbt i Europeiska unionen som i USA eller Japan. Kommittén anser därför att globaliseringen och den nya teknologin utgör både utmaningar och en möjlighet för de ekonomiska aktörerna för att säkerställa Europeiska unionens ekonomiska tillväxt på lång sikt.

12.1. Dessutom måste gemenskapen emellertid vidta alla tänkbara åtgärder för att förhindra "social dumpning och miljödumpning" i områden utanför unionen och därigenom främja en globalt sett "rättvis" handel, till exempel inom ramen för WTO:s eller ILO:s initiativ.

Låg rörlighet

13. Arbetslöshetens orsaker kvarstår dock som i hög grad strukturellt betingade. Makroekonomiska penning- och finanspolitiska åtgärder räcker inte till. Ett av de strukturella problem som oftast nämns är att rörligheten på arbetsmarknaden är låg, trots de framsteg som gjorts inom flera medlemsstater för att i samförståndsanda uppnå positiv flexibilitet.

13.1. Kommittén anser att nya arbetstillfällen skapas genom en efterfråge- och investeringsledd tillväxt, flexibla och avtalsreglerade arbetsmarknadsförhållanden och genom att minska den nuvarande tendensen i Europa där kapital ersätter arbetskraft i högre grad än i USA. En minskning av de obligatoriska avgifterna med åtföljande minskning av lönekostnaderna borde dessutom också främja sysselsättningen, även om detta skulle kunna kräva alternativa skatteintäkter för att finansiera de sociala utgifterna.

13.2. Det amerikanska exemplet - som förvisso inte helt kan tillämpas på den europeiska socioekonomiska modellen, framför allt inte under denna fas av Ekonomiska och monetära unionen där EU:s medlemsstater är tvungna att följa en restriktiv konvergenspolitik - visar att det är möjligt att uppnå goda resultat när det gäller att skapa nya arbetstillfällen om man verkar på en enhetlig marknad med en stark gemensam valuta.

13.3. Kommittén ämnar avge ett yttrande inom kort om sambandet mellan produktivitet och nya arbetstillfällen.

13.4. Kommittén efterlyser dessutom fortsatta åtgärder för att bekämpa den byråkrati som hindrar skapandet av nya arbetstillfällen. Många oacceptabla situationer (en ökning av alltför komplicerade administrativa förfaranden, alltför lång tid för att utfärda tillstånd osv.) kan fortfarande bekämpas i syfte att förbättra näringslivsklimatet och göra det mer välvilligt inställt till att skapa nya jobb.

Strukturåtgärder

14. När det gäller specifika strukturåtgärder som bör vidtas, tänker kommittén i första hand på olika system för deltidsarbete, en omorganisering och minskning av arbetstiden (), program för arbetslivserfarenhet, yrkesutbildning, och att erfaren arbetskraft skall användas i yrkesutbildningen så att den kunskap som byggts upp inom vissa områden inte dör ut.

14.1. Kommittén vill peka på att de begränsade finanserna har gjort att stora infrastrukturprojekt inte har kunnat påbörjas, dvs. de transeuropeiska näten. Kommittén vill betona betydelsen av nationella, regionala och lokala offentliga projekt som kräver relativt mycket arbetskraft. Kommittén anser också att miljöpolitiken är ett viktigt område när det gäller att skapa nya arbetstillfällen.

Små och medelstora företag

15. Utvecklingen av mikroföretag samt små och medelstora företag skall även fortsättningsvis ges stor vikt. Kommittén vill betona behovet av större flexibilitet när det gäller sådana frågor som inträdeshinder, tillgång till riskkapital och problem med att få banklån, och framför allt bör det bli lättare för företagen att bygga upp ett eget kapital. En lägre skattesats för bolagsskatterna på vinster upp till ett fastställt tröskelvärde skulle - under förutsättning att vinsterna bibehålls inom företagen för investeringar - bidra till att nya företag skapas och utvecklas. Det är dessutom mycket viktigt att förbättra näringslivsklimatet för egenföretagarna och småföretagarna genom att minska byråkratin. Målet bör även här vara att göra det enklare att överföra ett företag till nästa generation och att förbättra pensions- och socialförsäkringssystemet för dessa grupper. Det bör även bli lättare för anställda att bli egenföretagare och tvärtom.

Ungdomar

16. Kommittén ställer sig positiv till mer offensiva metoder för att ge ungdomar möjlighet till utbildning på arbetsplatsen och möjligheter till jobb. Kommittén tror dock ej att man bör minska minimilönen eller den allmänna lönenivån för ungdomar. Den europeiska sociala modellen inbegriper en hög lönenivå åtföljd av hög produktivitet. Ett antal medlemsstater har redan vidtagit ett antal framgångsrika åtgärder som kan vara värda att diskutera och dela med sig av till övriga medlemsstater (bench marking).

Det politiska klimatet: Den ekonomiska och monetära unionen

17. Ekonomiska och sociala kommittén anser att införandet av euron 1999 innebär en unik möjlighet för medlemsstaterna att förklara det europeiska integrationsbegreppet för medborgarna och få dem att acceptera det. Att ersätta de nationella valutorna med euron påverkar samtliga medborgare direkt och individuellt. Opinionsundersökningar, om man nu skall fästa tilltro till dessa, som utförts på senare tid visar att endast en minoritet av befolkningen stöder en gemensam valuta och EMU. Medlemsstaterna har ett stort ansvar när det gäller att informera allmänheten.

17.1. Regeringarna måste i synnerhet förklara för sina medborgare att de ansträngningar som gjorts för att uppnå de fastlagda konvergenskriterierna inför skapandet av en gemensam valuta inte har varit förgäves. Den minskade efterfrågan som orsakats av minskade offentliga utgifter bör följas av en uppgång som investerarna och konsumenterna skulle kunna tolka som en ny och positiv signal att förtroendet har återupprättats, vilket följaktligen kommer att leda till en stabilare ekonomi. Kommittén hoppas att denna utveckling kan bli verklighet, om möjligt lika snabbt som kommissionen förutspår (andra halvåret 1997).

Slutsatser

18. Regeringarna och de ekonomiska och sociala representanterna har en nyckelroll att spela när det gäller att främja den ekonomiska utvecklingen och således skapa fler arbetstillfällen. De måste fortsätta att tillämpa sitt åtgärdspaket som till slut, genom stabilitet, kommer att leda till att det blir lättare att skapa nya jobb. Gemenskapen måste ta sig an arbetslöshetsproblematiken med samma beslutsamhet som kännetecknar strävan mot ekonomisk konvergens. De allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas ekonomiska politik kommer att få större betydelse. Det behövs en mer omfattande ekonomisk politik på EU-nivå för att man skall kunna uppnå sysselsättningsmålet, utan att skada den europeiska modellens innehåll, och för att kunna skapa rättvisa konkurrensvillkor. Näringslivet och arbetstagarna måste utveckla en fast politisk vilja att genom samförstånd skapa de jobb som efterfrågas av de europeiska medborgarna.

Bryssel den 24 april 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

() Se Ekofin-sektionens rapport om ekonomin och arbetsmarknadssituationen i Italien, CES 775/96, oktober 1996, föredragande: Gérard Dantin.

() Yttrande på eget initiativ antaget den 19 mars 1997, föredragande: Ursula Konitzer (EGT nr C 158, 26.5.1997).

() Den sociala modellen skiljer sig åt mellan de olika länderna, men omfattar överallt kollektiva förhandlingar, samförstånd och en hög nivå i fråga om socialt skydd.

() EGT nr C 66, 3.3.1997.

() EGT nr C 18, 22.1.1996.