SV Europeiska unionens officiella tidning C 175/13

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Effektiv förvaltning av den förnyade Lissabonstrategin”

(2009/C 175/03)

I ett brev till Dimitris Dimitriadis av den 11 juni 2008 bad Europeiska kommissionen i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att utarbeta ett förberedande yttrande om

”Effektiv förvaltning av den förnyade Lissabonstrategin”.

Den 25 maj 2008 gav Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs presidium facksektionen för Ekonomiska och monetära unionen, ekonomisk och social sammanhållning i uppdrag att utarbeta ett yttrande i ärendet.

Med hänsyn till ärendets brådskande karaktär utsåg Europeiska ekonomiska och sociala kommittén Susanna Florio till huvudföredragande vid sin 449:e plenarsession den 3–4 december 2008 (sammanträdet den 4 december 2008). Kommittén antog följande yttrande med 100 röster för, 5 röster emot och 2 nedlagda röster.

BAKGRUND

I en tid som präglas av stor osäkerhet behövs långsiktig planering, en konsekvent politik och medverkan från alla aktörer. Lissabonstrategin erbjuder en övergripande ram med vars hjälp Europeiska unionens gemensamma röst får större genomslag på global nivå.

En aktivare integration av det organiserade civila samhället kommer att frigöra dold potential. Konceptet för och genomförandet av strategin ger vid handen att strategin bör fungera både nedifrån-och-upp och uppifrån-och-ned. En god förvaltning av Lissabonstrategin bör tillämpas för att främja konvergensen mellan olika politikområden samt ekonomisk tillväxt och sysselsättning.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Lissabonstrategin är ett projekt som involverar hela det europeiska samhället och hjälper det att möta de utmaningar som globaliseringen medför. Med tanke på den pågående krisen på finansmarknaden och de ekonomiska följderna av denna samt den ökande osäkerheten anser EESK att EU:s konkurrenskraft, hållbar utveckling och social sammanhållning fortsätter att vara av avgörande betydelse. Kommittén betonar att strategins tre pelare – tillväxt och sysselsättning, social sammanhållning och hållbarhet – kräver ett ständigt interaktivt och balanserat förhållningssätt.

1.2 Detta yttrande utgör i första hand ett svar på Europeiska kommissionens begäran (1). Det handlar om förvaltningen av Lissabonstrategin och utgör en uppföljning av tidigare bidrag till Lissabonprocessen från såväl EESK som det civila samhällets organisationer i EU.

1.3 EESK betonar att strategin kräver ett tillräckligt stort stöd från de nationella regeringarna, och framhåller därför att dessa är politiskt och moraliskt förpliktade att enas om och planera reformer tillsammans med organisationerna i det civila samhället. Det är synnerligen viktigt att de icke-statliga aktörerna i medlemsstaterna till fullo kan delta i fastställandet av dagordningen för Lissabonprocessen. De nationella ekonomiska och sociala råden och liknande civila samhällsorganisationer bör ha den roll som den nationella lagstiftningen och praxisen gett dem i samband med Lissabonstrategin (2).

1.4 Det finns vissa väsentliga skillnader i de olika medlemsstaternas förvaltningssätt. I vissa länder är samråds- och informationsförfarandena välorganiserade medan de i andra länder kräver omfattande förbättringar. Ett utbyte av god praxis bör främjas. EESK gör därför studiebesök i medlemsstaterna för att med aktörerna i det civila samhället diskutera utbyte av bästa lösningar och genomförandet av reformerna (3).

1.5 EESK betonar att reformerna av strategin för medborgarna innebär en viktig ekonomisk och social stabilitet samt hållbara utvecklingsmål. De olika aktörerna inom den offentliga och privata sektorn bör alla klarlägga sin egen roll och fastställa hur de kan bidra på ett positivt sätt, och på så sätt kombinera ekonomisk effektivitet med social rättvisa med tanke på EU-medborgarnas välfärd.

1.6 Kommittén anser det mycket önskvärt att alla aktörer (på nationell, regional och lokal nivå) direkt deltar i fastställandet av en effektiv förvaltning på respektive nivå. De olika samrådsnivåerna kräver olika former av deltagande och arbetsmetoder.

1.7 Med tanke på de skillnader som förekommer i de olika medlemsstaterna rekommenderar EESK att man i medlemsstaterna inför permanenta dialoger som bör involvera å ena sidan de nationella ekonomiska och sociala råden, å andra sidan arbetsmarknadsparterna, och som skulle kunna involvera andra berörda aktörer i samhället (små och medelstora företag, den sociala ekonomins organisationer (4) etc.) och företrädare för akademiska kretsar och tankesmedjor. Organ som arbetar för att främja social sammanhållning och lika möjligheter bör också engageras.

1.8 EESK föreslår att det i slutet av varje Lissaboncykel (som en uppföljning på den permanenta nationella dialogen) hålls en konferens för berörda aktörer och organisationer i det civila samhället där man diskuterar framgångar och tillkortakommanden. Generellt sett ger en betoning och ett framlyftande av medgångar och prestationer samhället en starkare grund för en fortsatt reformprocess.

1.9 Kommittén betonar att det behövs ett bättre och mer detaljerat övervakningssystem (olika aktörers roll och åtgärder inom ramen för genomförandeprocessen), och föreslår därför en mer allmän tillämpning av den kvantitativa och kvalitativa modell för benchmarking (se punkt 2.8) som för närvarande testas i vissa länder och som ger organisationerna i det civila samhället en större roll i genomförandet och övervakningen.

1.10 EESK anser att det snarast krävs en bred offentlig diskussion om metoderna och genomförandeaspekterna beträffande strategin, och uppmanar alla aktörer i det organiserade civila samhället att inleda mer omfattande och djupgående diskussioner om Lissabonreformerna på olika nivåer. Den särskilda roll som innehas av de nationella ekonomiska och sociala råden och av liknande civila samhällsorganisationer i de medlemsstater som saknar dessa råd bör stärkas i de fall denna roll är underutvecklad. Andra rådgivande organ som är inriktade på särskilda aspekter av Lissabonstrategin (nationella råd för hållbar utveckling, lika möjligheter och kamp mot fattigdomen) bör också involveras vid sidan av organ för samråd med arbetsmarknadsparterna.

1.11 Europeiska kommissionen och medlemsstaterna måste vidta nya konkreta åtgärder för att förbättra genomförandet, och detta bör ske med hjälp av olika kommunikationsmetoder, framför allt elektronisk kommunikation (fastställande av bästa lösningar, resultattavlor osv.). Gränsöverskridande samarbete och utbyte av bästa lösningar bör främjas.

1.12 EESK skulle kunna fungera både som ett forum för utbyte av information mellan de nationella ekonomiska och sociala råden, arbetsmarknadsparterna och andra aktörer i det civila samhället samt EU-institutionerna och som ett forum för utbyte av synpunkter och erfarenheter mellan nationella icke-statliga berörda aktörer. Kommittén uppskattar stort de nationella ekonomiska och sociala rådens och de övriga civila samhällsorganisationernas bidrag till diskussionerna.

1.13 Kommittén betonar att de nationella samordnarna för Lissabonstrategin under utformningen, genomförandet och utvärderingen av de nationella reformprogrammen alltid regelbundet bör samarbeta med alla noga angivna aktörer. EESK uppmanar regeringarna i medlemsstaterna att öka den information som ges till medborgarna om resultaten av den civila och sociala dialogen i anslutning till Lissabonmålen.

2. De berörda aktörernas roll i förvaltningsprocessen – nya former och verktyg för effektiv förvaltning

2.1 Den internationella ekonomin står inför mycket allvarliga utmaningar och präglas av stor osäkerhet, varför den positiva känslan inför ekonomin i Europa har avtagit betydligt. I denna situation blir Lissabonagendan och genomförandet av välbalanserade strukturella reformer ännu viktigare, och omedelbara lösningar behövs.

2.2 EESK anser att en effektiv förvaltning av strategin är av ytterst stor betydelse om den ska kunna genomföras på ett konsekvent sätt, och kommittén betonar att en förstärkning av de olika nivåernas (den nationella, regionala och lokala) möjligheter att påverka skulle kunna gynna olika förslag och lösningar.

2.3 EESK noterar att strategin i många medlemsstater ursprungligen uppfattades som ett samspel mellan de nationella regeringarna och EU-institutionerna. EESK spelade tillsammans med de nationella ekonomiska och sociala råden och andra organisationer i det civila samhället en nyckelroll vid förbättringen av den ursprungliga förvaltningssituationen. Kommittén beklagar att deltagandet inte har varit lika stort i alla medlemsstater.

2.4 De nationella samordnarna för Lissabonstrategin bör mer aktivt inbegripa det civila samhällets organisationer och arbetsmarknadsparterna i de åtgärder och reformer som behövs för att stödja Lissabonstrategin (information i god tid, planering av gemensamma evenemang osv.). De bör också informera allmänheten om strategin på ett effektivare sätt.

2.5 Ett nära samarbete mellan de nationella ekonomiska och sociala råden, arbetsmarknadsparterna och andra civila samhällsorganisationer skulle på ett positivt sätt bidra till externa politiska effekter och skapa nya samverkanseffekter. Alla aktörers deltagande, inklusive företrädare för missgynnade grupper (personer med funktionshinder, invandrare etc.), bör säkerställas.

2.6 Ett framgångsrikt genomförande kräver att EU-finansieringen från de olika fonderna (strukturfonderna etc.) används effektivare i överensstämmelse med Lissabonmålen.

2.7 Effektiv förvaltning på flera nivåer

2.7.1 För att man ska kunna möta de globala utmaningarna på ett lämpligt sätt behövs det nya och innovativa förvaltningsformer. EESK rekommenderar att man inför permanenta dialoger (som är öppna för de nationella ekonomiska och sociala råden, arbetsmarknadsparterna, små och medelstora företag, universitet och övriga aktörer i det civila samhället inklusive den sociala ekonomins organisationer liksom aktörer som arbetar för att främja social sammanhållning och lika möjligheter för alla). Dessa dialoger skulle bidra till en identifiering av flaskhalsar i genomförandeprocessen och främja nya incitament för de eftersatta områdena. På detta sätt kan de nationella ekonomiska och sociala råden och liknande organisationer bidra med förslag till hur man kan lösa de problem som har tagits upp.

2.7.2 Dessa permanenta dialoger skulle, i de länder där detta anses nödvändigt, kunna utgöra instrument för ett effektivt flernivåstyre i samarbete med den nationella Lissabonsamordnarens kontor. De skulle kunna bidra till utvärderingen av de åtgärder som vidtagits inom varje prioriterat område (på basis av landsspecifika rekommendationer från kommissionen) eventuellt med hjälp av ett kvantitativt och kvalitativt benchmarkingsystem på nationell, regional och lokal nivå (se punkt 2.8). Detta kan också underlätta gränsöverskridande benchmarking.

2.7.3 Öppenheten (tillgång till uppgifter, beaktande av tidsgränser) bör tryggas under mötena mellan Europeiska kommissionen och arbetsmarknadsparterna, de icke-statliga organisationerna och de olika organisationerna i det civila samhället.

2.7.4 Ett instrument som skulle kunna bidra till genomförandet av Lissabonagendan är den öppna samordningsmetoden. Kommittén har upprepade gånger konstaterat att denna metod skulle kunna användas på ett bättre och effektivare sätt. Detta skulle kunna uppnås genom att man tillämpar den nyligen införda strategin för ”gemensamma principer” (5) och genom att man låter det organiserade civila samhället delta i utformningen av och till och med i förhandlingarna om målen för Lissabonstrategin på EU-nivå. Under den allvarliga finansiella och ekonomiska situation som för närvarande råder måste dock alla regeringar och aktörer vidta ytterligare åtgärder för att fastställa bättre mål.

2.7.5 De berörda aktörerna bör utveckla nya metoder för att utbyta bästa lösningar. Nätverk på flera nivåer skulle inbegripa ett utbyte av information i båda riktningarna mellan de olika styresnivåerna, medan utformningen av gränsöverskridande mål skulle vara ett resultat av närmare samarbete mellan angränsande områden i två eller fler medlemsstater.

2.8 Kvantitativ och kvalitativ benchmarking

2.8.1 Till de skillnader som förekommer mellan de olika medlemsstaterna hör skillnader när det gäller att samla in relevanta uppgifter för strukturindikatorerna. Man måste finna metoder och medel för att få objektiv information av hög kvalitet om dessa indikatorer i alla medlemsstater. Därför är det särskilt viktigt att följa Eurostats exempel och arbeta för att stärka befintliga kopplingar mellan de ansvariga organen (t.ex. nationella statistikbyråer), så att man kan förbättra den nödvändiga gemensamma databasen. Informationen bör vara brett tillgänglig och diskussionerna om valet av kriterier så öppna för insyn som möjligt.

2.8.2 Kvantitativ och kvalitativ benchmarking, som grundar sig på målen i de nationella reformprogrammen och som fastställts av de berörda aktörerna i samarbete med företrädare för regeringen, skulle ge effektiv och konkret information som behövs för att mäta de framsteg som gjorts i de olika medlemsstaterna, på basis av strukturindikatorer (6) och de allmänna målen för Lissabonstrategin. Alla ekonomiska och sociala råd och liknande organisationer skulle behöva analysera och fastställa sina egna prioriteringskriterier.

2.8.3 De nationella kriterierna skulle kunna ändras utgående från kraven på de olika nivåerna (den nationella, regionala, lokala och sektoriella (7)) och anpassas efter dessa. De nationella referenspunkterna inom varje prioriterat område (såsom de fastställdes under Europeiska rådets vårmöte 2006) skulle fokusera på insamling av nationella och regionala uppgifter i syfte att tillhandahålla konkreta resultatindikatorer och resultatmätningar. Databasen skulle vara tillgänglig för de nationella ekonomiska och sociala råden samt för arbetsmarknadsparterna och övriga aktörer i det civila samhället. Kommittén föreslår följande praktiska åtgärder:

— Internetbaserad benchmarking skulle göras tillgänglig via EESK:s webbplats (CESLink (8)) för effektiv insamling och analys av data i realtid (9).

— Uppgifterna skulle kunna samlas in en eller flera gånger under de treåriga Lissaboncyklerna av de nationella ekonomiska och sociala råden och liknande organisationer eller säkerställas av de existerande nationella deltagarsystemen.

— Resultaten skulle också kunna analyseras under regelbundna rundabordssamtal och presenteras under en årlig konferens som anordnas av EESK.

2.8.4 Detta skulle göra det möjligt för de berörda aktörerna att ställa upp realistiska mål och tillhandahålla den information som behövs för översynen av de nationella reformprogrammen. Vidare skulle uppgifterna vara enkla att uppdatera och de skulle möjliggöra en kontinuerlig utvärdering. Samtidigt skulle det också bli lättare att hitta bästa lösningar i de olika medlemsstaterna.

Bryssel den 4 december 2008 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Mario SEPI Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs generalsekreterare Martin WESTLAKE

(1) I ett brev av den 11 juni 2008 till EESK:s ordförande Dimitris Dimitriadis bad Margot Wallström, vice ordförande för Europeiska kommissionen, att EESK ska utarbeta ett förberedande yttrande om Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. Denna begäran till EESK från kommissionen ligger i linje med det allmänna mandatet från vårtoppmötet 2008 till ”kommissionen och medlemsstaterna att stärka de berörda parternas delaktighet i Lissabonprocessen”.

(2) EESK noterar att kommittén på intet sätt lägger sig i medlemsstaternas förfaranden vad gäller rådfrågning av arbetsmarknadens parter eller deras kompetens och legitimitet.

(3) Företrädare från Frankrike, Spanien, Belgien och Nederländerna ansåg att styrningen av processen fungerade väl i respektive medlemsstat. Resultaten av den första studieresan återfinns i bilaga 2.

(4) Den sociala ekonomin är strukturerad kring tre stora organisationsformer: kooperativ, ömsesidiga bolag och föreningar, med ett tillägg på senare tid av stiftelser, The Social Economy in the EU, s. 11, CESE/COMM/05/2005.

(5) Metoden med en gemensam princip fokuserar på mycket specifika teman där medlemsstaterna vill att det ska ske framsteg även om EU:s befogenheter är begränsade, se EESK:s yttrande om ”Nytt europeiskt socialt handlingsprogram”, EUT C 27, 3.2.2009, s. 99

(6) I december 2003 enades medlemsstaternas regeringar om följande 14 strukturindikatorer: BNP per invånare uttryckt i köpkraftsstandard, arbetsproduktivitet, sysselsättningsgrad, sysselsättningsgrad hos äldre, ungdomars utbildningsnivå, inhemska bruttoutgifter för FoU, komparativ prisnivå, investeringar i näringslivet, andel personer i riskzonen för fattigdom efter transfereringar, långtidsarbetslöshet, regionala skillnader i sysselsättningen, utsläpp av växthusgaser, ekonomins energiintensitet och godstransportvolym i förhållande till BNP. Eurostat informerar regelbundet om strukturindikatorerna:

http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=1133,47800773,1133_47802588&_dad=portal&_schema=PORTAL

(7) Sektorsnivån – Alla sektorer av ekonomin bör också fastställa vilka åtgärder som behövs för att man ska nå Lissabonmålen (t.ex. innovation och konkurrenskraft).

(8) http://www.eesc.europa.eu/ceslink/09-fr/presentation-ceslink-fr.html

(9) EESK kan bidra till processen genom att erbjuda utrymme på internet där man kan dela med sig av resultat och utbyta information.