Yttrande från Regionkommittén om

- "Rapport från kommissionen 'Bättre lagstiftning 2002'", och

- "Meddelande från kommissionen 'Uppdatera och förenkla gemenskapens lagstiftning'"

(2004/C 73/07)

REGIONKOMMITTÉN HAR AVGETT DETTA YTTRANDE med beaktande av

presidiets beslut av den 8 april 2003 att i enlighet med artikel 265 femte stycket i EG-fördraget ge utskottet för konstitutionella frågor och EU:s styresformer i uppdrag att utarbeta ett yttrande om kommissionens rapport "Bättre lagstiftning 2002" och kommissionens meddelande "Uppdatera och förenkla gemenskapens lagstiftning" (KOM(2002) 715 slutlig och KOM(2003) 71 slutlig),

artikel 5 i EG-fördraget och Amsterdamprotokollet,

det utkast till konstitutionellt fördrag som antogs av konventet för EU:s framtid och överlämnades till Europeiska rådets ordförande i Rom den 18 juli 2003 (CONV 850),

det interinstitutionella avtalet mellan rådet, kommissionen och Europaparlamentet om bättre lagstiftning, offentliggjort vid Europeiska rådets möte i Thessaloniki den 20 juni 2003 (se punkt 49 i ordförandeskapets slutsatser),

Europeiska kommissionens 10:e rapport om "Bättre lagstiftning 2002" (KOM(2002) 715 slutlig),

Europeiska kommissionens meddelande "Uppdatera och förenkla gemenskapens lagstiftning" (KOM(2003) 71 slutlig och SEK(2003) 165),

Europeiska kommissionens "Handlingsplan för en bättre och enklare lagstiftning" (KOM(2002) 278 slutlig),

Europeiska kommissionens meddelande om "Konsekvensanalys" (KOM(2002) 276 slutlig),

Europeiska kommissionens meddelande om "Styrelseformerna i EU: Bättre lagstiftning" (KOM(2002) 275 slutlig),

Europaparlamentets förslag till betänkande om en bättre och enklare lagstiftning (A5-0443/2002),

Europaparlamentets betänkande om bättre lagstiftning 2000, 2001 (A5-0100/2003 slutlig),

kommitténs yttrande av den 21 november 2002 om "Förenkling av unionens instrument" (CdR 263/2002 fin)(1),

kommitténs yttrande av den 13 april 2000 om "Bättre lagstiftning 1999" (CdR 18/2000 fin)(2),

kommitténs yttrande av den 15 september 1999 om "Bättre lagstiftning 1998 - Ett delat ansvar" (CdR 50/1999 fin)(3),

kommitténs yttrande av den 15 september 1999 om "De regionala och lokala myndigheternas genomförande av EU-lagstiftningen" (CdR 51/1999 fin)(4),

kommitténs yttrande av den 11 mars 1999 om "För en verklig subsidiaritetskultur! En appell från Regionkommittén" (CdR 302/98 fin)(5),

det utkast till yttrande (CdR 62/2003 rev. 2) som antogs av utskottet för konstitutionella frågor och EU:s styresformer den 26 september 2003 (föredragande: Gordon Keymer, ordförande i Tanbridge District Council, UK-PPE).

Yttrandet antogs enhälligt vid Regionkommitténs 52:a plenarsession den 19 och 20 november 2003 (sammanträdet den 20 november).

1. Regionkommitténs ståndpunkt

1.1. Regionkommittén välkomnar de övergripande mål som kommissionen ställer upp för enklare och bättre lagstiftning.

1.2. ReK framhåller på nytt sin åsikt att EU:s lagstiftning bör vara tydlig, lättläst och lättförståelig och stå i rimlig proportion till de uppställda målen. Framför allt bör EU:s lagstiftning vara relevant och nödvändig. ReK välkomnar att utkastet till konstitutionellt fördrag innebär att antalet rättsliga instrument blir betydligt färre och att de juridiska begreppen förenklas, till de europeiska medborgarnas fromma.

1.3. Kommittén erinrar om artikel 6 i protokollet till Amsterdamfördraget, där det anges att "Gemenskapen skall endast lagstifta i den mån det är nödvändigt". I artikel 9 sägs vidare att det ekonomiska eller administrativa ansvar som åligger lokala myndigheter, ekonomiska aktörer (osv.) "så långt som möjligt skall begränsas och stå i proportion till det mål som skall uppnås".

1.4. Vi anser att ReK, som är det EU-organ som företräder de lokala och regionala myndigheterna, är en naturlig förkämpe för subsidiariteten, särskilt mot bakgrund av utkastet till konstitutionellt fördrag, där subsidiariteten utsträcks till de lokala och regionala myndighetsnivåerna. Detta ger ReK en legitim roll vid övervakningen av subsidiaritets- och proportionalitetspricipernas tillämpning, inbegripet möjligheten att väcka talan inför domstolen för att åtgärder skall vidtas om dessa principer inte efterlevs.

1.5. ReK anser att alla EU-institutioner, EU-organ och nationella myndigheter är skyldiga att efterleva subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna och se till att beslut fattas så nära medborgarna som möjligt, vilket i många fall innebär de lokala och regionala myndigheterna. Härvid bör man stödja sig på Europeiska stadgan om lokalt självstyre.

1.6. Kommittén välkomnar kommissionens strävan att förbättra Celex och likartade informationsverktyg i syfte att göra gemenskapens regelverk mer tillgängligt och att därigenom främja en aktiv medverkan från berörda parter.

1.7. Kommittén beklagar att tidigare försök att förenkla lagstiftningen (t.ex. SLIM-initiativet från 1996) tycks ha misslyckats, något som är särskilt olyckligt eftersom anslutningsländerna nu har att göra med en onödigt omfattande gemenskapslagstiftning på 97000 sidor.

1.8. ReK anser att avreglering och minskning av de finansiella och administrativa bördor som EU-lagstiftningen medför, samt en rigorös kostnads-intäktsanalys av lagstiftningen, kommer att leda till direkta utgiftsbesparingar för offentliga myndigheter och näringslivet samt frigöra knappa mänskliga och ekonomiska resurser för mer produktiv verksamhet. På detta sätt kan EU ta ytterligare ett steg i riktning mot unionens strategiska mål att bli världens mest konkurrenskraftiga och dynamiska kunskapsbaserade ekonomi.

1.9. ReK anser att om de lokala och regionala myndigheterna rådfrågas i ett tidigt skede av lagstiftningsprocessen, kan problem när det gäller genomförande och finansiella eller administrativa bördor identifieras och lösas, vilket leder till att EU:s lagstiftning får högre allmän kvalitet samt ökad genomförbarhet och relevans.

1.10. Kommittén välkomnar i princip försöken med utvidgade konsekvensanalyser under 2003. Konsekvensanalyserna syftar emellertid (bland annat) till att bedöma efterlevnaden av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, och därför beklagar ReK att de rapporter som publicerats hittills endast i liten utsträckning eller inte alls hänvisar till effekten på de lokala och regionala myndigheterna, inte ens i de fall då det är dessa organ som ytterst har ansvaret för att genomföra eller stödja initiativet.

2. Regionkommitténs rekommendationer

2.1. Regionkommittén rekommenderar att alternativ till traditionell lagstiftning används i högre grad och att icke-lagstiftningsmässiga åtgärder bör övervägas grundligt. Ömsesidigt erkännande och tillnärmning av nationell lagstiftning bör användas i större omfattning i stället för reglering och harmonisering som grundas på ett uppifrån-och-ned-perspektiv.

2.2. ReK rekommenderar att jämförelser genomförs av förvaltningarnas - t.ex. regeringarna i medlemsstaterna och i tredje land - verksamhet på lagstiftningsområdet, så att största möjliga erfarenhetsutbyte av bästa praxis kan göras överallt där tillfälle ges.

2.3. Kommittén uppmanar medlemsstaternas regeringar att förbättra metoderna för att införa EU:s lagstiftning, bland annat genom en mer effektiv remissverksamhet där inhemska huvudaktörer rådfrågas, inbegripet lokala och regionala myndigheter och deras sammanslutningar. Medlemsstaterna uppmanas att avstå från ett överdrivet genomförande av lagstiftningen (s.k. gold plating).

2.4. Kommittén upprepar sin ståndpunkt att ReK bör ges rätten att väcka talan inför EG-domstolen vid brott mot subsidiaritetsprincipen när det gäller rättsakter om vilka kommittén uppmanats att yttra sig, i enlighet med det utkast till fördrag som konventet utarbetat. Detta kommer dock att få stora konsekvenser när det gäller ReK:s resurser och interna organisation.

2.5. ReK rekommenderar att kommittén ges möjlighet att tillsammans med de nationella parlamenten medverka i alla förhands- eller "förvarnings"-processer.

2.6. ReK rekommenderar att kommissionens framtida rapporter om bättre lagstiftning skall omfatta en översikt över de fall som EG-domstolen under den berörda perioden har behandlat i fråga om kränkning av subsidiaritetsprincipen.

2.7. Trots kommissionens engagemang för en ny kultur när det gäller konsekvensanalys, efterlyser ReK ett mycket bättre system inom kommissionen för utvärdering av konsekvenserna av lagstiftningsförslag, bland annat beträffande den finansiella och administrativa börda som faller på lokala och regionala myndigheter och andra aktörer som medverkar i genomförandet av lagstiftningsåtgärder; en utvärdering av varför icke-lagstiftningsmässiga åtgärder bedömdes vara otillräckliga; och utredning av alternativet "att inte lagstifta". Konsekvensanalysen bör vara dynamisk - dvs. den bör uppdateras fortlöpande under beslutsprocessen så att den återspeglar ändringar som införs av rådet och Europaparlamentet, i enlighet med kommissionens rekommendation.

2.8. Kommittén efterlyser ett mer omfattande samråd i ett tidigare skede av beslutsprocessen. ReK noterar att kommissionen på senare tid tagit initiativ på detta område. Den ursprungliga konsekvensanalysen bör åtfölja samrådsdokumentet så att intresserade aktörer kan få information om alternativ, kostnader, intäkter och berörda parter.

2.9. ReK rekommenderar att det rullande programmet för förenkling och kodifiering av gällande lagstiftning innehåller en betoning av framtida möjligheter att upphäva inaktuell eller överdrivet betungande lagstiftning, särskilt om alternativ till lagstiftning faktiskt finns. ReK välkomnar utfästelsen i handlingsplanen från 2002 att klausuler om översyn eller "sista förbrukningsdag" skall införas i alla nya rättsakter och vill att denna utfästelse förverkligas i så stor utsträckning som möjligt. ReK åtar sig att bistå kommissionen vid förenklingen av sådan lagstiftning som påverkar de lokala och regionala myndigheterna.

2.10. ReK rekommenderar att ett tydligt prövningssystem utarbetas. Med hjälp av detta skall man i konkreta fall kunna avgöra om en åtgärd är förenlig med subsidiaritetsprincipen. Detta prövningssystem kan även tillämpas när gemenskapens gällande regelverk ses över vid uppdatering och förenkling. Därmed skulle man också kunna upphäva bestämmelser som bryter mot subsidiaritetsprincipen.

2.11. ReK rekommenderar att "subsidiaritet" och "fortsatt relevans" inkluderas i förteckningen över indikatorer som används för att undersöka hur gemenskapens lagstiftning kan förenklas.

2.12. Regionkommittén rekommenderar att man utreder om det inte bör inrättas en oberoende rådgivande expertgrupp som kan göra uppföljningar av konsekvensanalyser, säkerställa objektivitet och uppmuntra god praxis. En sådan grupp skulle kunna bestå av advokater och jurister från berörda organ, bland annat ReK. Den skulle kunna erbjuda kommissionen sakkunskap vid den systematiska konsekvensbedömningen av lagstiftningsförslag och bedömningar av den gällande EU-lagstiftningen i syfte att upphäva, kodifiera eller förenkla den. Gruppen skulle kunna innehålla, eller arbeta parallellt med, rådgivare från näringslivet, och den skulle utgöra ett komplement till ReK:s politiska roll i beslutsprocessens senare skeden.

Bryssel den 20 november 2003.

Regionkommitténs

ordförande

Albert Bore

(1) EUT C 73, 26.3.2003, s. 73.

(2) EGT C 226, 8.8.2000, s. 60.

(3) EGT C 374, 23.12.1999, s. 11.

(4) EGT C 374, 23.12.1999, s. 25.

(5) EGT C 198, 14.7.1999, s. 73.