[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 24.6.2009

KOM(2009) 304 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Översyn av miljöpolitiken 2008 {SEK(2009)842}

ÖVERSYN AV MILJÖPOLITIKEN 2008

Inledning

EU står för växande utmaningar på grund av fluktuerande priser på råvaror, livsmedel och energi, ökat tryck på miljön och en ekonomisk kris utan motstycke. Detta visar att Europa snabbare måste övergå till en resurseffektiv, koldioxidsnål ekonomi – och vilka möjligheter det finns för detta. Den senaste översynen av miljöpolitiken under den nuvarande kommissionen belyser vilka framgångar som uppnåtts 2008 som förberedelse för denna förändring. Där kartläggs viktiga pågående initiativ och problemområden där ytterligare ansträngningar krävs.

Nya möjligheter och utmaningar 2008 och därefter

Miljöpolitiken högst på den politiska dagordningen

Miljöpolitiken har blivit en av de viktigaste politiska frågorna. 96 % av européerna säger att skyddet av miljön är en viktig fråga för dem[1] och de är mycket oroade över t.ex. klimatförändringar och föroreningar.

Miljöpolitiska överväganden påverkar alltmer politiken inom områdena transport, energi, jordbruk, sammanhållning, näringsliv och forskning och utveckling. Energipolitiken syftar bland annat till att föra oss till en koldioxidsnål ekonomi. Frågor som rör hållbar utveckling påverkar besluten om användningen av strukturfonderna. Jordbrukspolitiken gynnar i allt högre grad en hållbar förvaltning av mark och resurser. I hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitiken[2] i november 2008 föreslogs en ytterligare förskjutning mot EU-finansiering av landsbygdsutveckling och bort från direktstöd. Medlemsstaterna ska använda dessa EU-medel inom bland annat områdena biologisk mångfald och naturskydd, förnybar energi, avfallshantering och vattenförvaltning, rena transporter och klimatförändringar.

Många miljöförstöringstendenser tycks dock inte brytas. Betydande insatser och investeringar kommer att krävas för en övergång till en koldioxidsnål och resurseffektiv ekonomi.

Krisen är en möjlighet att göra ekonomin miljövänligare

Den ekonomiska krisen har nyligen sänt chockvågor runt jordklotet och når alla delar det ekonomiska systemet. I EU har nationella regeringar, Europeiska centralbanken och kommissionen i nära samarbete arbetat för att återställa förtroendet, skydda besparingar, bibehålla ett flöde av överkomlig kredit och förbättra styrelseformerna.

Krisen är en vändpunkt där vi har möjligheten att göra vår ekonomi mer miljövänlig och lägga grunden för en koldioxidsnål och resurseffektiv tillväxt. När konjunkturnedgången påverkar vår politik kan en starkare miljöpolitik fungera som en gnista för en ekonomisk återhämtning och varaktig konkurrenskraft för EU. Den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa[3], som antogs av kommissionen i november 2008 omfattar åtgärder och verktyg för att förbättra energieffektiviteten, främja försäljningen av miljövänliga produkter, utveckla IKT-bredbandsinfrastruktur samt ren teknik för bilar och byggsektor.

Klimatförändring – ett av de allvarligaste hoten mot jorden

Klimatförändringarnas konsekvenser är redan tydliga, med höjda havsnivåer och tätare förekomst av extrema väderförhållanden. I den fjärde utvärderingsrapporten[4] från den mellanstatliga panelen om klimatförändringar förutspåddes att de genomsnittliga globala yttemperaturerna skulle kunna öka med 1,8–4,0°C det här århundradet och om inget görs skulle de nå den tröskel då risken för en katastrofartad förändring ökar betydligt. Economics of Climate Change i Stern Review[5] visade att kostnaderna för att inte vidta några åtgärder mot klimatförändringarna är betydligt högre än kostnaderna för att vidta åtgärder mot dem.

I oktober 2008 visade den årliga lägesrapporten[6] om genomförandet av Kyotoprotokollet att EU och de flesta EU-medlemsstaterna är på rätt väg för att klara sina åtaganden. Prognoserna visar att EU-15 kommer att klara sina -8-procentsmål genom befintliga åtgärder, inköp av utsläppskrediter från tredjeländer och skogsåtgärder som absorberar koldioxid. De åtgärder som diskuteras kan ge mer minskningar.

EU står dock för omkring 10,5 % av de globala utsläppen[7] och dess insatser kommer inte att räcka för att mildra klimatförändringarna om inte ytterligare åtgärder vidtas globalt. Internationella förhandlingar pågår nu om ett globalt klimatförändringsavtal som ska ge effektiva åtgärder efter 2012 när Kyotoåtagandena tar slut. Detta avtal måste omfatta alla stora utsläppsländer: Förenta staterna, Kina, Indien och andra stora utvecklingsländer, som i dagsläget inte har några utsläppsmål enligt Kyotoprotokollet.

I december 2008 gjorde FN:s klimatkonferens i Poznan en bedömning av vilka framsteg som gjorts med den färdplan som antogs vid konferensen i Bali 2007. Den tillhandahöll också ytterligare politiska riktlinjerna för förhandlingarna efter Kyoto 2012. Klimatkonferensen lanserade UNFCCC-anpassningsfonden[8] och Poznanprogrammet för tekniköverföring och gjorde framsteg i flera tekniska frågor, som minskade utsläpp från avskogning och skogsförstörelse. Viktigast är att man i Poznan fastställde ett förhandlingsprogram som ska mynna ut i ett slutligt avtal vid FN:s klimatkonferens i Köpenhamn i december 2009. Med tanke på EU:s ledarskap kommer de beslut som antas där att förutsätta uppföljning i lagstiftning och åtgärder på flera olika fronter 2010 och därefter.

EU:s klimat- och energipaket

Kommissionens förslag till integrerad klimatförändrings- och energipolitik godkändes av rådet i mars 2007[9]. EU åtog sig att fram till 2020 minska sina utsläpp av växthusgaser med 30 % från 1990 års nivåer om andra utvecklade länder gick med på jämförbara minskningar eller med minst 20 % om de inte gjorde det.

I januari 2008 omvandlade kommissionen dessa åtaganden till konkreta åtgärder genom att anta ett klimat- och energipaket[10], med förslag om att förbättra EU:s system för handel med utsläppsrätter genom att täcka fler växthusgaser och sektorer samt genom att fastställa ett striktare EU-täckande utsläppstak och utsläppsminskningsmål för sektorer som inte omfattas av utsläppshandeln, som vägtransporter, byggsektor, tjänstesektor och jordbruk.

Under 2008 enades Europeiska rådet och Europaparlamentet om att luftfarten skulle ingå i EU:s system för handel med utsläppsrätter[11]. Utsläppen av växthusgaser från flygningar till, från och inom EU kommer att ingå i systemet från och med 2012.

Paketet innehöll också ett förslag till direktiv med rättsligt bindande mål som innebär att andelen förnybar energi ska öka till 20 % till 2020, med en andel på 10 % förnybar energi i transportsektorn. Det innehöll också en rättslig ram för säker, tillförlitlig användning av teknik för avskiljning av koldioxid och geologisk lagring. Paketet antogs av Europaparlamentet och rådet i december 2008[12].

Andra klimatförändringsåtgärder i EU och globalt

I december 2008 enades Europaparlamentet och rådet om framtida mål för koldioxidutsläpp från bilar med en genomsnittlig utsläppsgräns på 130 gram/km som ska tillämpas på 65 % av alla nya bilar 2012, en andel som ska öka gradvis till att omfatta alla bilar från och med 2015[13]. Målet fastställdes också att de genomsnittliga utsläppen från nya bilar 2020 ska vara 95 g koldioxid/km.

Ett ändrat direktiv om bränslekvalitet[14] antogs också, med kravet att livscykelutsläppen av växthusgaser till 2020 skulle minskas med 6 % för drivmedel. År 2012 kommer man att ta ställning till en ytterligare minskning på 4 % till 2020. Direktivet fastställer också hållbarhetskriterier för biobränslen som ska bidra till denna minskning.

Koldioxidutsläppen från sjöfarten, som står för 2–3 % av de globala utsläppen, ökar med 3–4 % per år. Kommissionen planerar lagstiftning för att minska dessa utsläpp.

I november 2008 föreslog kommissionen sin andra strategiska energiöversyn[15], som stödjer klimat- och energimålen för 2020 och förbättrar försörjningstryggheten i EU. Den innehåller förslag om att påskynda energieffektivitetsförbättringarna inom centrala områden som byggnader och produkter, liksom en plan för att säkra hållbar energiförsörjning.

För att dra med sig utvecklingsländer och övergångsekonomier startade EU i mars 2008 den globala fonden för energieffektivitet och förnybar energi (GEEREF) inom det tematiska programmet för miljö och naturresurser. Denna offentligt-privata investeringsfond kommer att tillhandahålla riskkapital till regionala fonder som investerar i mer småskaliga projekt. Kommissionen avsatte 80 miljoner euro och ytterligare offentlig och privat finansiering väntas. De första investeringarna fick ett preliminärt godkännande i december 2008.

Anpassningsåtgärder krävs för att hantera de oundvikliga effekterna av klimatförändringar. I Europa kommer vissa regioner, sektorer och delar av samhället förmodligen att drabbas hårdare av de extrema väderfenomenens konsekvenser. År 2009 lade kommissionen fram en vitbok[16] med en ram som omfattar 2009–2012 för att förbättra EU:s förmåga att hantera ett föränderligt klimat. Denna ram kommer att komplettera medlemsstaternas insatser och samtidigt stödja de insatser som görs i grannländer och utvecklingsländer. EU kommer i synnerhet att bistå de minst utvecklade länderna och mindre östater genom initiativet till en global klimatförändringsallians inom det tematiska programmet för miljö och hållbar förvaltning av naturresurser.

Förvaltning av naturkatastrofer och andra katastrofer

Räddningstjänstmekanismen har blivit ett viktigt verktyg vid stora katastrofer. Antalet tillfällen som mekanismen har använts ökade från 3 gånger 2002 till 20 gånger 2008, vilket inkluderar bistånd till offren för jordbävningen i Kina och översvämningar, skogsbränder och jordbävningar i Europa.

Frekvensen och intensiteten på de katastrofer – t.ex. extrema väderfenomen – som drabbar medlemsstater och tredjeländer har ökat på grund av klimatförändringarna. Därför föreslog kommissionen i mars en integrerad strategi för katastrofhantering, från förebyggande till återhämtning[17]. Den kommer att utvärdera vilka aspekter av räddningstjänstmekanismen som behöver stärkas och hur tillgången till resurser för ingripanden kan förbättras. Under 2008 inledde kommissionen samarbeten med kandidatländer, potentiella kandidatländer, andra grannländer och AVS-länder[18]. Under 2009 lade kommissionen fram ett meddelande om förebyggande av katastrofer[19] och kommer att utarbeta förslag om hur utbildningen för katastrofhantering kan förbättras.

Skyddet av biologisk mångfald: En moralisk plikt som också har stor ekonomisk betydelse

Förlusten av biologisk mångfald både inom Europa och globalt, som förstärks av klimatförändringarna, utgör ett allvarligt hot mot vår livskvalitet, vår naturliga miljö och vår ekonomi. Naturen har ett inneboende värde, men människor är också beroende av varor och tjänster som tillhandahålls av ekosystemen för sin materiella överlevnad. Om vi fortsätter som tidigare kommer det att leda till allvarliga ekonomiska förluster. De första resultaten av studien om ekonomin för ekosystem och biologisk mångfald ( The Economics of Ecosystems & Biodiversity )[20] , som lades fram vid den nionde konferensen om konventionen om biologisk mångfald i maj 2008, gjordes uppskattningen att det årliga värdet av den globala förlusten av ekosystemtjänster är 50 miljarder euro. Stigande temperaturer och försurning av haven kommer att leda till att 60 % av korallreven kommer att ha försvunnit 2030. Omkring 11 % av världens naturområden kommer att ha försvunnit 2050, huvudsakligen på grund av omvandling till jordbruk, utbyggnad av infrastruktur samt klimatförändringar. De kumulerade välfärdsförlusterna kan uppgå till 7 % av BNP.

År 2001 enades EU:s regeringar om att stoppa förlusten av biologisk mångfald i EU fram till 2010 och att återställa naturliga livsmiljöer. De åtog sig även att bidra till att minska den globala förlusten av biologisk mångfald fram till 2010. Sedan dess har EU:s regeringar antagit strategier och lagstiftning för att skydda den biologiska mångfalden.

Fågeldirektivet och habitatdirektivet ger en solid rättslig grund för skydd av viktiga arter och livsmiljöer, särskilt genom Natura 2000. Detta EU-täckande nät av skyddade områden täcker 17 % av EU:s yta och håller på att utvidgas till våra hav. I finansieringsprogrammet Life+ går minst 50 % av medlen till projekt för att bevara den biologiska mångfalden i EU. EU:s handlingsplan för biologisk mångfald ger en strategisk ram. Reformerna av den gemensamma jordbrukspolitiken och den gemensamma fiskeripolitiken har skapat allt fler möjligheter att bevara den biologiska mångfalden. Enligt ramdirektivet om vatten ska sjöar, åar, floder, flodmynningar och kustvatten vara i gott ekologiskt skick senast 2015. Slutligen innehåller EU-lagstiftningen begränsningar av var energigrödor får odlas, för att minska risken för negativa effekter på den biologiska mångfalden. År 2008 utökades Natura 2000 med omkring 115 000 kvadratkilometer, bland annat med områden i Bulgarien och Rumänien . Kommissionen lade fram olika alternativ för hanteringen av skadliga invasiva arter, inklusive ett Europatäckande varningssystem för snabb rapportering av nya arter och arter som sprids[21].

Den biologiska mångfalden i EU minskar dock hela tiden. I 2008 års halvtidsöversyn av handlingsplanen för biologisk mångfald[22] fann man att det trots framstegen är mycket osannolikt att vi ska kunna uppnå målet att fram till 2010 hejda förlusten av biologisk mångfald med de nuvarande insatserna.

Intensifierade EU-insatser för att bekämpa den globala avskogningen

På global nivå är förlusten av biologisk mångfald ännu mer oroande. Skyddet av världens återstående skogar är det mest akuta problemet. 13 miljoner hektar av tropiska skogar – en yta ungefär lika stor som hela Grekland – försvinner varje år. Detta hotar försörjningen för uppskattningsvis 1,6 miljarder fattiga som är mycket beroende av skogarna för sin försörjning. Det har också stora effekter i form av förlust av arter samt klimatförändringar. Avskogningen ligger bakom omkring 20 % av de globala utsläppen av växthusgaser, vilket är mer än alla sammanlagda utsläpp i EU.

Under 2008 lade kommissionen fram två initiativ för att skydda de globala skogarna: En förordning[23] som ålägger aktörer som handlar med timmer och trävaror att söka garantier för att timret avverkats på lagligt sätt i ursprungslandet och ett meddelande[24] som föreslår att den totala tropiska avskogningen ska halveras till 2020 och att den globala skogsförlusten ska stoppas till 2030. Vid sidan av medel till målinriktade åtgärder under 2008 kommer detta att kräva ytterligare EU-finansiering, varav en del skulle kunna komma från utauktionering av utsläppsrätter inom ramen för EU:s system för handel med utsläppsrätter. Kommissionen håller också på att ta ställning till om det är möjligt att fastställa hållbarhetskriterier för biomassa, vilket också skulle kunna ha den positiva effekten att avskogning motverkas.

Inom ramen för EU:s initiativ för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog (Flegt), som syftar till att stoppa den olagliga avverkningen, ingicks ett avtal med Ghana[25]. Detta kommer endast att tillåta EU-försäljning av sådana trävaror från Ghana som har en licens som garanterar deras laglighet. Diskussioner förs med andra virkesexporterande länder i Afrika och Asien.

Långsammare global förlust av biologisk mångfald

Vid mötet om konventionen om biologisk mångfald[26] enades 191 länder om att vidta långtgående åtgärder för att göra något åt dagens förlust av global biologisk mångfald utan motstycke. Enighet nåddes om beslut för att bana vägen för hållbar produktion av biobränslen och att upprätta en internationell ordning om tillgång till och uppdelning av fördelarna av genetiska resurser. Besluten syftar också till att förbättra skyddet av den biologiska mångfalden i fria havet och se till att den biologiska mångfalden och skogarna omfattas av de pågående förhandlingarna om klimatförändring.

Vid Internationella valfångstkommissionens möte i juni 2008 beslutade rådet att ge ett starkt stöd till skyddet av valar[27]. I juli föreslog kommissionen lagstiftning[28] för att stänga den europeiska marknaden för sälprodukter från sälar som slaktats och avhudats på onödigt plågsamt sätt. Handel skulle tillåtas när garantier tillhandahålls om att jakten uppfyller högt satta djurskyddskrav.

Revolutionerande kemikalielagstiftning tillämpas nu

Efter många års förberedelser kunde Reach ( R egistration, E valuation, A uthorisation and Restriction of Ch emicals )[29] börja fungera i juni. Före december inkom företag med över två miljoner preliminära informationshandlingar för över 100 000 kemiska ämnen till kemikaliemyndigheten — vilket är omkring 15 gånger mer än väntat. Reach ersätter 40 rättsakter och skapar ett EU-täckande system för förvaltning av kemikalier som produceras i eller importeras till EU. Enligt den nya lagstiftningen måste industrin styrka att kemikalier är säkra. Det nya systemet uppmuntrar till att vissa ämnen ska ersättas av mindre farliga alternativ – och ibland är detta ett krav. Nya kemikalier måste registreras innan de tillverkas eller saluförs. För befintliga kemiska ämnen kan företagen omfattas av infasade tidsgränser för registrering, om de förhandsregistrerades 2008.

Andra åtgärder avseende kemikalier har antagits eller håller på att utarbetas. En förordning[30] inför ett nytt system för klassificering, märkning och förpackning av farliga ämnen. En annan förordning[31] kommer att förbjuda all kvicksilverexport från och med 2011. I december nåddes slutlig enighet om ramdirektivet om hållbar användning av bekämpningsmedel[32]. Medlemsstaterna måste se till att utrustning för spridning av bekämpningsmedel inspekteras regelbundet och förbjuda flygbesprutning. Under 2009 kommer kommissionen att revidera biociddirektivet, delvis för att anpassa det till Reach.

Nya initiativ om luftförorening

Luftkvaliteten är viktig för EU-medborgarna, och EU har varit mycket aktivt inom detta område.

I juni trädde direktivet om luftkvalitet och renare luft i kraft, en central åtgärd inom den tematiska strategin från 2005. Direktivet visar EU:s starka vilja att förbättra luftkvaliteten genom att ålägga medlemsstaterna att minska exponeringen för små partiklar (PM2.5) i tätorter med i genomsnitt 20 % till 2020 jämfört med 2010. Nya standarder för fordonsutsläpp (Euro 5 och 6) antogs också formellt under 2007, vilket innebär striktare gränser för utsläpp av partiklar från och med 2009 och kväveoxider från och med 2014. Euro 5 kommer att leda till att partikelfilter införs för dieselbilar. I juli 2008 lade kommissionen fram initiativ för grönare transporter[33] som ska göra transporterna mer hållbara. Det omfattar till exempel en strategi för avgifter för transportsätt som bättre avspeglar deras faktiska kostnader för samhället och ett förslag som innebär att medlemsstater i högre grad får internalisera dessa i vägavgifter för lastbilar. Mer återstår dock att göra, inte minst när det gäller utsläppen från tunga fordon.

Till följd av 2005 års tematiska strategi för luftkvalitet har kommissionen och medlemsstaterna bidragit till ändringen av bilaga VI till Marpolkonventionen[34], som kommer att minska utsläppen av svaveldioxid och partiklar från internationell sjöfart.

Under 2008 fortsatte förfarandet för antagande av kommissionens förslag till ny lagstiftning om industriutsläpp [35] . Genom detta förslag skärps utsläppsgränserna i industrisektorer, införs standarder för miljöinspektioner och utvidgas räckvidden till medelstora förbränningsanläggningar. I detta sammanhang började kommissionen utreda möjligheterna att utveckla EU-bestämmelser som möjliggör handel med kväveoxid- och svaveldioxidutsläpp på lämplig geografisk nivå .

Hela vattencykeln skyddas av EU-lagstiftning

År 2008 godkände rådet ett direktiv om miljökvalitetsstandarder för ytvatten[36]. Där anges koncentrationsgränser för över 30 förorenande ämnen som bekämpningsmedel, tungmetaller och biocider. Det är den sista stora rättsakten till stöd för ramdirektivet om vatten. Den rättsliga ramen för vattenförvaltning baseras på avrinningsdistrikt i stället för på administrativa gränser och syftar till att i princip uppnå god vattenkvalitet för alla EU-vatten till 2015.

Nästa steg är att utarbeta förvaltningsplaner för avrinningsdistrikt under 2009. Medlemsstaterna ska ha infört vattenavgifter som speglar de verkliga kostnaderna senast 2010. Vattenavgifterna kommer att främja kostnadseffektiva investeringar i vatteneffektivitet, som blir allt mer nödvändig i områden med vattenbrist. En undersökning har visat att vatteneffektiviteten i EU skulle kunna förbättras med nästan 40 % genom enbart tekniska förbättringar[37].

Genom ramdirektivet om en marin strategi[38] täcks även den sista biten av vattencykeln av lagstiftning. Precis som ramdirektivet om vatten bygger det på en ”ekosystembaserad strategi”. Direktivet ålägger medlemsstaterna att utarbeta ”marina strategier” med de åtgärder som krävs för att uppnå eller bibehålla god miljöstatus för EU:s marina vatten senast 2020. Ramdirektivet om en marin strategi är miljöpelaren i EU:s integrerade havspolitik[39]. När det genomförs korrekt kommer detta att bidra till att bättre integrera miljöbehov i sektorer som fiske, sjöfart och turism.

Mer med mindre: hållbar konsumtion och produktion

Det räcker inte att bara förhindra förorening och reparera skador. För en hållbar ekonomisk tillväxt måste vi ändra våra konsumtions- och produktionsmönster. Vi måste förbättra produkternas miljöprestanda över hela livscykeln, öka efterfrågan på miljövänligare produkter och hjälpa konsumenterna att göra väl underbyggda val.

I juli 2008 lade kommissionen fram en handlingsplan för hållbar konsumtion och produktion och hållbar industripolitik[40]. Kärnan i denna är skapandet av en dynamisk lagstiftningsstruktur för att kontinuerligt förbättra miljöprestandan för produkter och få konsumenterna att ta till sig sådana produkter. Minimikrav och avancerad frivillig benchmarking kan fastställas för miljöprestandan för energirelaterade produkter enligt förslaget till reviderat ekodesigndirektiv[41]. Det ändrade direktivet om energimärkning[42] som föreslogs i november kommer att omfatta obligatorisk märkning och harmoniserade minimikrav på produktegenskaper för offentlig upphandling samt incitament därtill. Ett direktiv om främjande av rena och energieffektiva vägtransportfordon[43] antogs av rådet i mars 2009. Enligt direktivet ska energi- och miljöaspekter beaktas vid inköp av offentlig vägtransportfordon. De produkter och tjänster som har bäst miljöprestanda kan identifieras genom en ändrad miljömärkning[44], medan initiativen för miljövänlig offentlig upphandling[45] och ledande marknader kommer att främja marknadsspridningen av miljövänliga produkter och tjänster och skapa villkor som främjar innovation. Samarbetet med den europeiska detaljhandeln kommer också att intensifieras.

Den frivilliga miljölednings- och miljörevisionsordningen Emas[46], som hjälper företag att optimera sina produktionsprocesser, har ändrats, och ett frivilligt verifikationssystem för miljöteknik som planeras till 2009 syftar till att öka köparnas förtroende för ny miljötekniks prestanda. Dessutom kommer kommissionen att föreslå mer satsningar på incitament för miljövänliga produkter och tjänster, bland annat på grundval av initiativen för ledande marknader.

Mot ett återvinningssamhälle

EU:s politik för avfallshantering syftar till att minska avfallets miljö- och hälsokonsekvenser och förbättra Europas resurseffektivitet. Den innebär att en ”avfallshierarki” tillämpas: förebyggande av avfall är det bästa, därefter kommer återanvändning och återvinning. Bortskaffande är bara sista utvägen. Långsiktiga mål fastställs i den tematiska strategin om avfall från 2005, som uppmanar till ett resurseffektivt återvinningssamhälle: avfall ska undvikas, men oundvikligt avfall ska användas som en resurs när så är möjligt. Den innehåller också vägledning för nya initiativ som moderniserad lagstiftning, minskad byråkrati och ökad återvinning.

Genom det ändrade ramdirektivet om vatten[47], som antogs i november, förankras den femgradiga avfallshierarkin i lagstiftning. Ramdirektivet fokuseras på förebyggande av avfall och ålägger medlemsstaterna att utarbeta nationella program för förebyggande av avfall. Det fastställer också mål för återvinning av hushållsavfall och liknande avfallsströmmar (50 % senast 2020) och bygg- och rivningsavfall (70 % senast 2020).

Kommissionen föreslog i november en EU-strategi för bättre nedmontering av fartyg[48] som ett led i sin handlingsplan för en integrerad havspolitik. Många fartyg från Europa hamnar till sist på Södra Asiens stränder på grund av det värdefulla metallskrotet och där leder bristen på miljöskydds- och säkerhetsåtgärder till olyckor, hälsorisker och förorening. Strategin omfattar åtgärder för att genomföra den framtida internationella konventionen om säker fartygsåtervinning och säkra en bättre tillämpning av EU:s lagstiftning om avfallstransporter.

I december lade kommissionen fram förslag till ändrade direktiv om avfall som utgörs av eller innehåller elektriska eller elektroniska produkter[49] och om begränsning av användningen av vissa farliga ämnen i elektriska och elektroniska produkter[50] . Direktiven syftar till att öka miljövinsterna av och kostnadseffektiviteten för politiken och åtgärda problem med genomförandet. De innehåller nya nationella insamlingsmål, mer ambitiösa återvinningsmål och skärper producentansvaret.

Kommissionen antog också en grönbok om hantering av bioavfall[51]. Denna grönbok går igenom olika alternativ för framtiden och efterfrågar aktörernas synpunkter om frågan och om behovet av ett framtida lagstiftningsförslag.

Bättre lagstiftning och bättre genomförande

För alla viktigare kommissionsförslag görs konsekvensbedömningar som analyserar vilket alternativ som är bäst. Bedömningarna bygger på ett allt mer omfattande underlag av forskning och breda samråd med aktörerna i syfte att göra politiken mer effektiv och undvika onödiga kostnader. Förenkling av befintlig lagstiftning förbättrar genomförandet och under 2008 har framsteg gjorts för att slå samman, förenkla och förtydliga flera av de lagar som nämns ovan. En proportionalitetsanalys av hur administrativt betungande politiken blir är numera standard inom miljöpolitiken och för fem befintliga strategier gjordes en mer djupgående analys 2008. Resultatet visar att EU:s miljöpolitik är betydligt mindre administrativt betungande än andra politikområden[52].

I november lade kommissionen fram planer för att förbättra genomförandet av EU:s miljölagstiftning[53] . Ett nära samarbete med medlemsstaterna är en förutsättning, eftersom det säkerställer att de nationella genomförandebestämmelserna antas i tid och tillämpas korrekt. För att förbättra kontrollen av efterlevnaden kommer kommissionen att fokusera på grundläggande eller systematiska brott mot lagstiftningen, som t.ex. när det finns stora brister i nationella genomförandebestämmelser, när olagliga deponier tolereras, när det finns allvarliga luckor i tillstånden för industrier och när viktiga naturområden inte utses.

Permanenta genomförandenät med deltagande av personal från kommissionen och medlemsstaterna kommer att inrättas. De övergångsperioder som beviljats några nya medlemsstater för tillämpningen av centrala miljörättsakter kommer att gå ut, vilket kommer att kräva ytterligare uppmärksamhet. Syftet med denna nya strategi för genomförande och kontroll av efterlevnad är att använda en bred uppsättning verktyg för att förhindra att lagstiftningen inte följs, t.ex. målinriktad användning av EU-medel och förbättrat stöd före anslutningen för nya medlemsstater.

Slutsats

År 2009 är det sista året i den här kommissionens och det här Europaparlamentets mandattid. Under de senaste fem åren har EU tagit viktiga steg mot att förbättra vår miljö och livskvaliteten för EU-medborgarna. EU har lett den globala kampen mot klimatförändringar, fastställt nya mål för växthusgaser och förnybar energi till 2020 och antagit rättsligt bindande åtgärder för att genomföra dem. Viktiga bestämmelser har antagits, som Reach, luftkvalitetsdirektivet och utbyggnaden av Natura 2000-nätet. Kommissionen är dock mycket medveten om att mycket mer måste göras, inte minst för att förbättra genomförandet av EU-lagstiftningen och kommunicera om miljöfrågor.

2009 är ett mycket viktigt år för klimatförändringspolitiken och den första prioriteringen är att uppnå enighet på Köpenhamnskonferensen. EU måste genomföra och stärka sin klimatförändringspolitik för att klara sina åtaganden för perioden efter 2012. Att stoppa förlusten av biologisk mångfald i EU och avsevärt minska förlusten av biologisk mångfald i hela världen är också en prioritering för EU. Detta är en allt viktigare fråga där resultat endast kan uppnås genom ytterligare åtgärder. EU måste stärka sin kapacitet att klara de skadliga effekterna av klimatförändringarna genom nya anpassningsåtgärder. EU måste också skapa en koldioxidsnål och resurseffektiv ekonomi. Den ekonomiska krisen ger ett historiskt tillfälle att påskynda processen med att göra våra ekonomier miljövänligare. De offentliga investeringarna bör satsas på miljöinfrastruktur, energi och resurseffektivitet och miljöinnovation.

EU har intagit en allt mer framträdande roll i det internationella samarbetet om miljöfrågor. EU har också fortsatt att stödja kandidatländer och potentiella kandidatländer på miljöområdet, framför allt när det gäller anpassning till EU-lagstiftning. Det internationella samarbetet måste intensifieras, även genom stärkta dialoger med partnerländer eftersom många av utmaningarna är globala. Miljön har blivit en allt viktigare fråga i internationella relationer. Många områden är nära kopplade till miljöfrågor: handel med miljöprodukter och miljötjänster, tillgång till jordbruksprodukter och naturresurser, biobränslen och en trygg internationell energiförsörjning, migrationstryck samt säkerhets- och utvecklingspolitik. Dagens internationella politiska och ekonomiska kontext visar hur viktigt det är att förbättra de internationella styrelseformerna på miljöområdet och åstadkomma märkbara framsteg med att förbättra jordens miljö.[pic][pic][pic]

[1] Special Eurobarometer 295 (2008).

[2] Rådets förordningar (EG) nr 72-73-74/2009.

[3] KOM(2008) 800.

[4] http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm

[5] http://www.hm-treasury.gov.uk/sternreview_index.htm

[6] KOM(2008) 651.

[7] Källa: Europeiska miljöbyråns rapport nr 5/2008: Andelen baseras på inventeringen av växthusgaser i EG när det gäller den europeiska siffran (5,2 Gt), som jämförs med den globala beräkningen för alla källor och gaser från den senaste bedömningsrapporten från FN:s klimatpanel (49 Gt). När endast koldioxidutsläppen från energi beaktas är EU:s andel omkring 14 %.

[8] FN:s ramkonvention om klimatförändringar (United Nations Framework Convention on Climate Change, UNFCCC).

[9] Rådets dokument 7224/1/07, version 1.

[10] KOM(2008) 30.

[11] Direktiv 2008/101/EG.

[12] Direktiv 2009/28/EG, direktiv 2009/29/EG, direktiv 2009/31/EG och Europaparlamentets resolution av den 2008 avseende KOM(2008) 17.

[13] Europaparlamentets resolution från december 2008 avseende KOM(2007) 856.

[14] Direktiv 2009/30/EG.

[15] KOM(2008) 781.

[16] KOM(2009) 147.

[17] KOM(2008) 130.

[18] Afrika, Västindien och Stilla havsområdet.

[19] KOM(2009) 82.

[20] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics

[21] KOM(2008) 789.

[22] KOM(2008) 864.

[23] KOM(2008) 644.

[24] KOM(2008) 645.

[25] A 'FLEGT Voluntary Partnership Agreement ’

[26] http://www.cbd.int/cop9

[27] Rådets dokument nr 9818/08.

[28] KOM(2008) 469.

[29] Förordning (EG) nr 1907/2006.

[30] Förordning (EG) nr 1272/2008.

[31] Förordning (EG) nr 1102/2008.

[32] Europaparlamentets resolution från januari 2009, P6_TA(2009)0010.

[33] KOM(2008) 433.

[34] 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg (Marpol).

[35] KOM(2007) 843.

[36] Direktiv 2008/105/EG.

[37] EU:s potential att spara vatten: http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/pdf/water_saving_1.pdf.

[38] Direktiv 2008/56/EG.

[39] KOM(2007) 575.

[40] KOM(2008) 397.

[41] KOM(2008) 399.

[42] KOM(2008) 778.

[43] Rådets dokument nr 7534/09.

[44] KOM(2008) 401.

[45] KOM(2008) 400.

[46] KOM(2008) 402.

[47] Direktiv 2008/98/EG.

[48] KOM(2008) 767.

[49] KOM(2008) 810/4.

[50] KOM(2008) 809/4.

[51] KOM(2008) 811.

[52] Resultaten finns från och med andra halvåret 2009 påhttp://ec.europa.eu/enterprise/admin-burdens-reduction/priority_environment_en.htm

[53] KOM(2008) 773/4.