Detta förslag är också förenligt med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1001 om EU-varumärken, exempelvis vad gäller tillämpningsområdet för formskydd som, liksom tillämpningsområdet för EU-varumärken, utvidgas till att omfatta förfalskade varor under transitering och i andra tullsituationer. Det gäller också vissa bestämmelser om förfaranden som för närvarande endast utgör en del av EU:s varumärkesordning och som föreslås införas i översynen av förordning (EG) nr 6/2002, bland annat bestämmelserna om fortsatt behandling och om återkallelse av beslut (se även nedan om anpassning till förfarandena för EU-varumärken). För konsekvensens skull föreslås dessutom att kommissionen tilldelas samma delegerade befogenheter och genomförandebefogenheter som i förordning (EU) 2017/1001.

Ett omfattande första offentligt samråd genomfördes mellan den 18 december 2018 och den 30 april 2019 i syfte att i) få in underlag och synpunkter från berörda parter till utvärderingen av EU:s formskyddslagstiftning och ii) fastställa i vilken utsträckning lagstiftningen fungerar som det var tänkt och om den fortfarande är ändamålsenlig.

Alternativ 3: Sänka registreringsavgiften för gemenskapsformgivningar och förenkla gemensamma ansökningar. Detta alternativ kräver att kravet på samma klasstillhörighet vid gemensamma ansökningar tas bort och att avgiftsbeloppen justeras. För att säkerställa likabehandling av sökande med få respektive många formgivningar innebär justeringen av de avgiftsbelopp som ska betalas också att en schablonavgift per ytterligare formgivning införs och att de olika mängdrabatterna beroende på antalet formgivningar i en gemensam ansökan avskaffas.

Som ett komplement till det omfattande samrådet i samband med utvärderingen genomförde kommissionen ett andra offentligt samråd mellan den 29 april och den 22 juli 2021 i syfte att få in ytterligare underlag och synpunkter från berörda parter i specifika frågor och om tänkbara alternativ och deras konsekvenser för att stödja översynen av lagstiftningen om formgivningar.

Kommissionen kommer att använda sig av EUIPO:s årsrapporter och statistik för att i första hand övervaka utvecklingen av de ansökningar om formskydd som lämnas in till EUIPO, små och medelstora företags användning av formskydd (baserat på framtida statistisk uppdelning) och förändringar av i) antalet gemensamma ansökningar, ii) antalet formgivningar med förnyat skydd och iii) antalet förnyelser.

När det gäller förenklingen skulle det föreslagna avskaffandet av kravet på samma klasstillhörighet göra det möjligt för företag att lämna in (fler) gemensamma ansökningar om formskydd genom att kombinera flera formgivningar i en ansökan utan att det behöver röra sig om produkter av samma slag. Dessutom skulle den föreslagna justeringen och förenklingen av avgiftsstrukturen minska den administrativa bördan (särskilt avskaffandet av avgiften för offentliggörande och införandet av en schablonavgift per ytterligare formgivning som ingår i en gemensam ansökan) och göra registreringen enklare och mer transparent för dem som ansöker om formskydd.

Justeringen av avgifterna skulle under alla omständigheter kombineras med en förenkling av avgiftsstrukturen i och med att avgiften för offentliggörande skulle avskaffas och läggas till registreringsavgiften. Bestämmelserna om registrerade gemenskapsformgivningar skulle anpassas till dem om EU-varumärket, genom att överlåtelseavgiften för gemenskapsformgivningar skulle avskaffas.

Vidare föreslås det att ansökningsavgiften sänks jämfört med den avgift som för närvarande fastställs i avgiftsförordningen, vilket tillsammans med avskaffandet av kravet på samma klasstillhörighet vid gemensam ansökan kommer att göra tillgången till formskydd för registrerade EU-formgivningar mer överkomlig, särskilt för små och medelstora företag och enskilda formgivare, som tenderar att lämna in färre ansökningar än större företag.

Flera ändringar föreslås för att effektivisera förfarandena för registrerade gemenskapsformgivningar samtidigt som överensstämmelsen med EU:s varumärkesordning säkerställs. Dessa ändringar omfattar i) att avskaffa möjligheten att lämna in en ansökan om registrering av gemenskapsformgivningar via en av medlemsstaternas centrala myndigheter för industriellt rättsskydd eller Benelux myndighet för industriellt rättsskydd, ii) att införa möjligheten att ansöka om fortsatt behandling eller att återkalla ett beslut av EUIPO och iii) att utvidga bestämmelserna om auktoriserat ombud till att omfatta hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Syftet med den föreslagna nya artikeln 36a är att ge kommissionen befogenhet att ange vilka uppgifter som ska ingå i ansökan om registrering av en EU-formgivning och att även uppdatera kraven på hur formgivningar återges så att de är ändamålsenliga i den digitala tidsåldern (se även ovan under lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling).

Den föreslagna ändringen av artikel 36.1 c i förordning (EG) nr 6/2002 syftar till att säkerställa att formgivningen återges på ett sätt som gör det möjligt att tydligt urskilja och offentliggöra alla uppgifter om föremålet för ansökan, oberoende av vilket återgivningssätt som används. Med tanke på det försumbara antalet inlämnade provexemplar föreslås vidare att möjligheten att lämna in ett provexemplar i stället för en återgivning av formgivningen avskaffas.

(23)För att göra tillgången till registrerat EU-formskydd mer överkomlig och transparent, särskilt för små och medelstora företag och enskilda formgivare, som tenderar att lämna in ansökningar om formgivningar mer sällan än större företag, är det lämpligt att anpassa strukturen och storleken på avgifterna för ansökan om registrerad EU-formgivning.

(18)Med tanke på det obetydliga antalet EU-formgivningsansökningar som lämnas in till medlemsstaternas centrala myndigheter för industriellt rättsskydd och till Benelux byrå för immateriell äganderätt, och för att anpassa systemet för ansökningar om EU-formgivning till det system som fastställs i förordning (EU) 2017/1001, bör det hädanefter endast vara möjligt att lämna in en ansökan om EU-formgivning till immaterialrättsmyndigheten.

(14)Det är nödvändigt att förena behovet av att säkerställa en effektiv tillämpning av formskyddsrättigheter med behovet av att undvika att hämma det fria flödet av handel med lagliga produkter. Därför bör rätten för innehavaren av en registrerad EU-formgivning upphöra att gälla om deklaranten eller produktinnehavaren, under förfarandet vid den domstol för EU-formgivningar (domstol för EU-formgivningar) som är behörig att fatta ett beslut i sak om intrång i EU-formgivningen, kan bevisa att innehavaren av den registrerade EU-formgivningen inte har rätt att förbjuda att produkterna släpps ut på marknaden i det slutliga bestämmelselandet.

(13)I detta syfte bör det vara tillåtet för innehavare av registrerade EU-formgivningar att förhindra att intrångsgörande produkter förs in och placeras i någon typ av tullförfaranden, även när sådana produkter inte är avsedda att släppas ut på unionsmarknaden. Tullmyndigheterna bör när de utför tullkontroller tillämpa de befogenheter och förfaranden som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 608/2013, inklusive när det sker på begäran av rättighetshavarna. I synnerhet bör tullmyndigheterna utföra de relevanta kontrollerna på grundval av riskanalyskriterier.

(12)I syfte att säkerställa formskyddet och bekämpa varumärkesförfalskning effektivt och i linje med unionens internationella skyldigheter inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO), särskilt artikel V i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) om transiteringsfrihet och, vad gäller generiska läkemedel, förklaringen om Trips-avtalet och folkhälsa, bör innehavaren av en registrerad EU-formgivning ha rätt att hindra tredje man från att i näringsverksamhet föra in varor i unionen utan att dessa övergår till fri omsättning där, om dessa produkter kommer från tredjeländer och utan tillstånd innefattar en formgivning som är identisk eller väsentligen identisk med den registrerade EU-formgivningen eller om en formgivning, som är identisk eller väsentligen identisk med den registrerade EU-formgivningen, används på dessa produkter.

(31)Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning av den 13 april 2016. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter.

5. För en registrerad EU-formgivning ska följande föras in i det register över EU-formgivningar som avses i artikel 72 (registret):

4. Den person som är berättigad till en EU-formgivning enligt artikel 14 får lämna in en begäran, i enlighet med punkt 1 i den här artikeln, till immaterialrättsmyndigheten om en ändring i innehavet tillsammans med ett slutligt beslut av den behöriga domstolen eller myndigheten i den berörda medlemsstaten.

3. Talan enligt punkt 1 eller 2 ska väckas senast tre år efter den dag då en registrerad EU-formgivning eller en oregistrerad EU-formgivning offentliggjordes. Denna bestämmelse är inte tillämplig om den person som inte har rätt till EU-formgivningen var i ond tro när ansökan om skydd för formgivningen lämnades in eller när formgivningen offentliggjordes eller förvärvades.

2. En registrerad EU-formgivning ska registreras för en tid om fem år räknat från den dag då ansökan om registrering lämnades in. Rättighetshavaren kan få skyddstiden förlängd med en eller flera femårsperioder upp till sammanlagt 25 år räknat från den dag då ansökan om registrering lämnades in.”

Rätten enligt första stycket ska upphöra om deklaranten eller produktinnehavaren, under de förfaranden för att avgöra huruvida intrång har gjorts i EU-formgivningen som har inletts i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 608/2013*, lägger fram bevis för att innehavaren av den registrerade EU-formgivningen inte har rätt att förbjuda att produkterna släpps ut på marknaden i det land som är slutdestinationen för produkterna.

3. Genom undantag från artikel 10.1 ska innehavaren av en registrerad EU-formgivning ha rätt att hindra tredje man från att i näringslivsverksamhet föra in produkter från tredjeländer till unionen som inte övergår till fri omsättning i unionen, om formgivningen på ett identiskt sätt ingår i eller används på dessa produkter, eller om formgivningen i väsentliga drag inte kan särskiljas från sådana produkter och ett tillstånd inte har getts.

”Denna rätt innefattar rätten att föra in en ändring av formgivarens eller lagets namn i registret.”

2. Om, innan en talan enligt artikel 15.1 har registrerats, innehavaren eller en licenstagare av en registrerad EU-formgivning har använt formgivningen inom unionen eller gjort allvarliga och faktiska förberedelser för att göra det, får innehavaren eller licenstagaren fortsätta med sådan användning under förutsättning att de inom tre månader från den dag då den nya innehavaren registrerades i registret ansöker om en enkel licens från den nya innehavaren vars namn är infört i registret. Licensen ska beviljas för en rimlig tid och på rimliga villkor.

1. Om innehavet av en registrerad EU-formgivning ändras fullständigt till följd av talan enligt artikel 15.1, ska licenser och andra rättigheter upphöra att gälla i och med att den nya innehavaren av den registrerade EU-formgivningen förs in i registret.

2. Punkt 1 c, d och e ska endast tillämpas om handlingarna är förenliga med god affärssed och inte omotiverat skadar det normala utnyttjandet av formgivningen, och när det gäller led c, när källan till den produkt i vilken formgivningen ingår eller på vilken formgivningen används anges.

(f)utrustning på fartyg och luftfartyg som är registrerade i tredje land och som tillfälligt kommer in på unionens territorium,

5. Punkt 4 ska också tillämpas på en registrerad EU-formgivning vars offentliggörande senarelagts, under förutsättning att de relevanta uppgifterna i registret och akten inte har gjorts tillgängliga för allmänheten i enlighet med artikel 50.4.

iii) genom ett formskydd som registrerats enligt Genèveakten till Haagöverenskommelse om internationell registrering av industriella formgivningar från 1999 (Genèveakten), som har verkan i unionen, eller genom ansökan om sådan rätt, under förutsättning att den registreras,

(d)EU-formgivningen står i strid med en tidigare formgivning som har gjorts tillgänglig för allmänheten och som är skyddad från en dag före den dag då ansökan om EU-formgivning lämnades in eller, om prioritet åberopas, den dag från vilken EU-formgivningens prioritet räknas

8. Om sökanden eller innehavaren av en av de rättigheter som anges i punkt 1 d–g tidigare har ansökt om ogiltigförklaring av en EU-formgivning eller framställt ett genkäromål i talan om intrång, får de inte lämna in en ny ansökan om ogiltigförklaring eller framställa ett nytt genkäromål på grundval av någon av de andra rättigheter som avses i dessa led, som skulle ha kunnat åberopas som grund för den första ansökan eller det första genkäromålet.”

3. Den ogiltighetsgrund som anges i punkt 1 c får åberopas endast av den person som har rätt till EU-formgivningen enligt artikel 14.

1. De rättshandlingar angående en EU-formgivning som avses i artiklarna 28, 29 och 32 ska ha rättsverkan gentemot tredje man i samtliga medlemsstater först efter det att de införts i registret. Emellertid ska en sådan rättshandling, innan den förs in i registret, ha rättsverkan gentemot en tredje man som har förvärvat rättigheter till den registrerade EU-formgivningen efter tidpunkten för rättshandlingen men som kände till rättshandlingen när rättigheten förvärvades.

När en ansökan om registrering av licensen som en licens som avses i leden c, d och e i första stycket görs, ska ansökan om registrering ange det specifika produktsortiment, den del av unionen och den tidsperiod för vilken licensen beviljas.

2. Ansökan om registrering av de rättigheter som avses i punkt 1 ska, i tillämpliga fall, inte anses ha lämnats in förrän den erfordrade avgiften har betalats.

c) Punkt 4 ska ersättas med följande:

”5. Utöver de krav som avses i punkterna 1–4 ska en ansökan om en registrerad EU-formgivning uppfylla de formella krav som fastställs i denna förordning och i de genomförandeakter som antas i enlighet med den. Om dessa krav rör återgivningen av formgivningen och de medel som använts för detta enligt punkt 1 c, ska den verkställande direktören fastställa hur olika vyer ska numreras om statiska vyer används för återgivningen, formaten för och storleken på den elektroniska filen samt eventuella andra relevanta tekniska specifikationer. Om dessa krav föreskriver att ett föremål för vilket inget skydd söks identifieras genom vissa typer av visuella disclaimers eller att vissa särskilda typer av vyer inlämnas, får den verkställande direktören fastställa ytterligare typer av visuella disclaimers och särskilda typer av vyer.”

4. För en ansökan ska en ansökningsavgift betalas. Om en begäran om senareläggning enligt punkt 3 b lämnas in ska en ytterligare avgift för senareläggning av offentliggörandet betalas.”

1. Produkter som en EU-formgivning är avsedd att ingå i eller användas för ska klassificeras i enlighet med Locarnoklassificeringen, i den ändrade lydelse som gäller på den dag då formgivningen lämnas in.

Som inlämningsdag för en ansökan om en registrerad EU-formgivning ska räknas den dag då handlingar som innehåller de uppgifter som anges i artikel 36.1 lämnas in till immaterialrättsmyndigheten av sökanden, förutsatt att de ansökningsavgifter som avses i artiklarna 36.4 och 37.2 betalas inom en period av en månad från inlämnandet av de handlingarna.

1. Den som i vederbörlig ordning har lämnat in en ansökan om ett formskydd eller en nyttighetsmodell i eller med verkan för en stat som är part i Pariskonventionen eller i avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, eller den till vilken dennes rätt övergår, ska vid inlämningen av en ansökan om en registrerad EU-formgivning för samma formgivning eller nyttighetsmodell åtnjuta rätt till prioritet under en period av sex månader från den dag då den första ansökan lämnades in.

2. Varje inlämning som enligt den nationella lagstiftningen i den stat där den gjordes eller enligt bilaterala eller multilaterala överenskommelser är tillräcklig för att fastställa den dag då ansökan lämnades in ska, oberoende av resultatet av ansökan, anses ge upphov till rätt till prioritet.

3. En senare ansökan om en formgivning som har varit föremål för en tidigare första ansökan, och som lämnas in i eller med avseende på samma stat, ska anses som den första ansökan vid fastställande av prioritet under förutsättning att den tidigare ansökan, den dag då den senare ansökan lämnas in, har återkallats, förfallit eller avslagits utan att ha blivit allmänt tillgänglig, utan att några rättigheter kvarstår och utan att ha utgjort grund för åberopande av rätt till prioritet. Den tidigare ansökan får inte därefter utgöra grund för åberopande av rätt till prioritet.

4. Om den första inlämningen har gjorts i en stat som inte är part i Pariskonventionen eller i avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, ska punkterna 1–3 endast gälla i den utsträckning denna stat, enligt offentliggjorda uppgifter, på grundval av den första inlämning som gjorts till immaterialrättsmyndigheten och under villkor som motsvarar de som föreskrivs i denna förordning, beviljar en likvärdig rätt till prioritet. Vid behov ska den verkställande direktören uppmana kommissionen att överväga att undersöka om den stat som avses i första meningen medger sådan motsvarande behandling. Om kommissionen fastställer att motsvarande behandling medges, ska den låta offentliggöra ett meddelande om detta i Europeiska unionens officiella tidning.

5. Rätten till prioritet enligt punkt 4 ska tillämpas från och med dagen för offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av det meddelande i vilket det fastställs att motsvarande behandling medges, såvida det inte i meddelandet anges ett tidigare datum från och med vilket rätten till prioritet ska tillämpas. Den ska upphöra att tillämpas från och med dagen för offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av ett meddelande från kommissionen om att motsvarande behandling inte längre medges, såvida det inte i meddelandet anges ett tidigare datum från och med vilket rätten till prioritet inte ska tillämpas.

6. Meddelanden som avses i punkterna 4 och 5 ska även offentliggöras i immaterialrättsmyndighetens officiella tidning.

Artikel 42

Åberopande av prioritet

1. Den som ansöker om en registrerad EU-formgivning och önskar utnyttja prioritet från en tidigare ansökan ska lämna in en förklaring om prioritet antingen tillsammans med ansökan eller inom två månader från inlämningsdagen. En sådan förklaring om prioritet ska innehålla datum och land för den tidigare ansökan. Ärendenumret för den tidigare ansökan och dokumentationen till stöd för åberopandet av prioritet ska lämnas in inom tre månader från den dag då förklaringen om prioritet lämnades in.

2. Den verkställande direktören får bestämma att den dokumentation som ska lämnas av sökanden till stöd för åberopandet om prioritet får vara mindre omfattande än den dokumentation som krävs enligt de genomförandeakter som antas i enlighet med artikel 42a, under förutsättning att immaterialrättsmyndigheten kan få den information som behövs från andra källor.”

(32)Följande artikel ska införas som artikel 42a:

”Artikel 42a

Tilldelning av genomförandebefogenheter avseende åberopande av prioritet

Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer den typ av dokumentation som ska lämnas in till stöd för åberopandet av prioritet för en tidigare ansökan i enlighet med artikel 42.1. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 109.2.”

(33)Artikel 43 ska ersättas med följande:

”Artikel 43

Verkan av rätt till prioritet

Rätten till prioritet ska medföra att prioritetsdagen ska räknas som den dag då ansökan om en registrerad EU-formgivning lämnades in, i enlighet med artiklarna 5, 6, 7, 22, 25.1 d, e, f och 50.1.”

(34)Artikel 44 ska ersättas med följande:

”Artikel 44