GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 42/98 antagen av rådet den 29 juni 1998 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/. . ./EG om införande av en ordning för erkännande av kvalifikationer för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder samt om komplettering av den allmänna ordningen för erkännande av kvalifikationer (98/C 262/02)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om uprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 49, 57.1 och 57.2 första och tredje meningarna samt artikel 66 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

i enlighet med förfarandet i artikel 189b i fördraget (3), och

av följande skäl:

(1) Enligt fördraget är all diskriminerande behandling på grund av nationalitet när det gäller etablering och tillhandahållande av tjänster förbjuden efter övergångsperiodens utgång. Detta innebär att vissa bestämmelser i de direktiv som är tillämpliga inom detta område saknar betydelse för tillämpningen av regeln om nationell behandling, eftersom den regeln gäller, med omedelbar verkan, genom själva fördraget.

(2) Vissa bestämmelser i dessa direktiv som avser att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten at tillhandahålla tjänster bör behållas, särskilt sådana bestämmelser i vilka det anges på ett ändamålsenligt sätt hur skyldigheter enligt fördraget skall fullgöras.

(3) För att underlätta utövandet av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster för ett antal verksamheter har direktiv med övergångsåtgärder antagits i avvaktan på ett ömsesidigt erkännande av kvalifikationer. Enligt dessa direktiv är det en tillräcklig kvalifikation för att starta ifrågavarande verksamheter i de medlemsstater som har regler för att starta dessa verksamheter att medborgaren utövat verksamheten i fråga under en skälig tidsperiod som inte ligger alltför långt tillbaka i tiden.

(4) De viktigaste bestämmelserna i ovan nämnda direktiv bör ersättas i överensstämmelse med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Edinburgh den 11 och 12 december 1992 avseende subsidiaritet, förenkling av gemenskapslagstiftningen och i synnerhet kommissionens översyn av de förhållandevis gamla direktiven om yrkesmässiga kvalifikationer. Direktiven i fråga bör därför upphävas.

(5) Rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1998 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier (4) och rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG (5) är inte tillämpliga på vissa av de former av yrkesverksamhet som omfattas av de direktiv som är tillämpliga inom detta område (del 1 i bilaga A till det här direktivet). Det bör därför införas ett system för erkännande av kvalifikationer för sådana former av yrkesverksamhet som inte omfattas av direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG. De former av yrkesverksamhet som anges i del 2 i bilaga A till det här direktivet omfattas till största delen av direktiv 92/51/EEG när det gäller erkännande av examensbevis.

(6) Ett förslag har översänts till rådet om att ändra direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG med hänsyn till det intyg om ekonomisk ställning och det intyg om en försäkring mot ekonomiska risker som en värdmedlemsstat kan kräva av förmånstagaren. Rådet avser att behandla detta förslag i ett senare skede.

(7) Ett förslag har översänts till rådet om att underlätta den fria rörligheten för specialiserade sjuksköterskor utan någon av de kvalifikationer som avses i artikel 3 i direktiv 77/452/EEG (6). Rådet avser att behandla detta förslag i ett senare skede.

(8) Regelbundna rapporter om detta direktivs genomförande bör sammanställas.

(9) Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av artiklarna 48.4 och 55 i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I Räckvidd

Artikel 1

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som föreskrivs i detta direktiv när sådana fysiska personer, bolag eller företag (nedan kallade förmånstagare) som avses i avdelning I i de allmänna handlingsprogrammen för upphävande av begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster (7) och av etableringsfriheten (8) skall etablera sig eller tillhandahålla tjänster på sitt territorium och önskar utöva de verksamheter som anges i bilaga A.

2. Detta direktiv skall tillämpas på de verksamheter som anges i bilaga A vilka medlemsstaternas medborgare önskar utöva i en värdmedlemsstat, antingen som egenföretagare eller som anställd.

Artikel 2

När det i en medlemsstat ställs särskilda krav på vilka kvalifikationer som måste innehas för att starta eller utöva någon av de verksamheter som anges i bilaga A, skall denna medlemsstat se till att förmånstagare innan de etablerar sig eller börjar tillhandahålla tjänster, på begäran underrättas om de regler som gäller för den yrkesverksamhet som de tänker utöva.

AVDELNING II Erkännande av behörighetsbevis som utfärdats av en annan medlemsstat

Artikel 3

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 gäller att en medlemsstat, med hänvisning till otillräckliga kvalifikationer, inte får vägra att ge en medborgare i en annan medlemsstat tillstånd att, på samma villkor som medlemsstatens egna medborgare, starta eller utöva någon av de verksamheter som anges i del 1 i bilaga A utan att först ha jämfört de kunskaper och färdigheter som förmånstagaren enligt sina examens-, utbildnings- eller andra behörighetsbevis har förvärvat för att utöva samma verksamhet någon annanstans i gemenskapen, med de kunskaper och färdigheter som krävs enligt nationella regler. Om jämförelsen visar att de kunskaper och färdigheter som framgår av examens-, utbildnings- eller andra behörighetsbevis utfärdade av en annan medlemsstat svarar mot dem som krävs enligt nationella regler, får värdmedlemsstaten inte vägra innehavaren av dem rätten att utöva verksamheten i fråga. Om det av jämförelsen emellertid framgår att det föreligger en väsentlig diskrepans, skall värdmedlemsstaten ge förmånstagaren tillfälle att visa att han har tillägnat sig de kunskaper och färdigheter som saknas, genom en anpassningstid eller ett lämplighetsprov, efter värdmedlemsstatens val, i enlighet med direktiven 89/48/EEG och 92/51/EEG. Medlemsstaterna skall sträva efter att ta hänsyn till förmånstagarens val mellan dessa alternativ.

2. Ansökningar om erkännande i den mening som avses i punkt 1 skall behandlas så snabbt som möjligt, och ett motiverat beslut skall meddelas av den behöriga myndigheten i värdmedlemsstaten senast fyra månader efter det att ansökningen med fullständig dokumentation lämnades in. Sökanden skall ha rätt att enligt nationell rätt överklaga ett beslut eller, om något beslut inte fattats, att få saken rättsligt prövad.

AVDELNING III Erkännande av yrkesmässiga kvalifikationer som förvärvats genom yrkeserfarenhet i en annan medlemsstat

Artikel 4

Om det i en medlemsstat krävs kunskap och förmåga av allmän, affärsmässig eller yrkesmässig art för att starta eller utöva någon av de verksamheter som anges i bilaga A, skall denna medlemsstat som tillräckligt bevis för att sådan kunskap och förmåga förvärvats godta faktiskt utövande av denna verksamhet i en annan medlemsstat. För verksamhet som anges i del 1 i bilaga A gäller följande:

1. För de verksamheter som anges i förteckning I gäller att förmånstagaren skall ha

a) utövat verksamheten under sex år i följd som egenföretagare eller företagsledare, eller

b) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga har genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

c) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst fem år, eller

d) utövat verksamheten under fem år i följd i ledande ställning, varav minst tre år i sådan ställning som kräver fackkunskaper och innebär ansvar för en eller flera avdelningar inom företaget, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 8 lämnas in.

2. För de verksamheter som anges i förteckning II gäller att förmånstagaren skall ha

a) utövat verksamheten under sex år i följd som egenföretagare eller företagsledare, eller

b) - utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

- utövat verksamheten under fyra år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

c) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst fem år,

d) - utövat verksamheten under fem år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

- utövat verksamheten under sex år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 8 lämnas in.

3. För de verksamheter som anges i förteckning III gäller ett förmånstagaren skall ha

a) utövat verksamheten under sex år i följd som egenföretagare eller företagsledare, eller

b) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

c) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst fem år.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 8 lämnas in.

4. För de verksamheter som anges i förteckning IV gäller att förmånstagaren skall ha

a) utövat verksamheten under fem år i följd som egenföretagare eller företagsledare, eller

b) utövat verksamheten under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst tre år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

c) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

d) utövat verksamheten under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst tre år, eller

e) utövat verksamheten under tre år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som omfattar minst två år och som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod.

5. För de verksamheter som anges i punkterna a och b i förteckning V gäller att förmånstagaren skall ha

a) utövat verksamheten under tre år som egenföretagare eller företagsledare förutsatt att verksamheten i fråga inte upphört tidigare än två år före den dag då den ansökan som avses i artikel 8 lämnas in, eller

b) utövat verksamheten under tre år som egenföretagare eller företagsledare, förutsatt att verksamheten i fråga inte upphört tidigare än två år före den dag då den ansökan som avses i artikel 8 lämnas in, om inte värdmedlemsstaten godtar att de egna medborgarna gör längre uppehåll i utövandet av den verksamheten.

6. För de verksamheter som anges i förteckning VI gäller att förmånstagaren skall ha

a) utövat verksamheten under tre år i följd som egenföretagare eller företagsledare, eller

b) utövat verksamheten under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod, eller

c) utövat verksamheten under två år i följd som egenföretagare eller företagsledare, om förmånstagaren kan visa att han utövat verksamheten i fråga som anställd under minst tre år, eller

d) utövat verksamheten under tre år i följd som anställd, om förmånstagaren kan visa att han för verksamheten i fråga genomgått en utbildning som intygas i ett nationellt erkänt bevis eller som av en behörig yrkesorganisation bedöms som fullgod.

I de fall som avses i a och c får verksamheten inte ha upphört tidigare än tio år före den dag då den ansökan som avses i artikel 8 lämnas in.

Artikel 5

Om en förmånstagare innehar ett nationellt erkänt bevis från en medlemsstat som intygar kunskap och förmåga i verksamheten i fråga som motsvarar minst två eller vid behov tre års yrkesutbildning, får detta bevis behandlas av värdmedlemsstaten på samma sätt som ett bevis om utbildning av den längd som krävs enligt artikel 4.1 b, 4.1 d, 4.2 b, 4.2 d, 4.3 b, 4.4 b, 4.4 c och 4.4 e.

Artikel 6

Om förmånstagarens utbildning har varat i två år men mindre än tre år, skall kraven i artikel 4 anses vara uppfyllda om varaktigheten av den yrkeserfarenhet som egenföretagare eller anställd eller företagsledare som anges i artikel 4.1 b, 4.1 d, 4.2 b första strecksatsen, 4.3 b samt 4.4 b, eller som anställd enligt artikel 4.2 d första strecksatsen, utökas i samma utsträckning så att den täcker skillnaden i utbildningens längd.

Artikel 7

En person skall anses ha utövat en verksamhet som företagsledare i den mening som avses i artikel 4 om han har utövat verksamheten i ett företag inom ifrågavarande yrkesgren

a) som företagsledare eller chef för en filial, eller

b) som ställföreträdare till ägaren till ett företag eller till en företagsledare om befattningen innebär att han har ett ansvar jämförbart med ägarens eller företagsledarens, eller

c) i en arbetsledande funktion med arbetsuppgifter av affärsmässig och/eller teknisk art och med ansvar för en eller flera avdelningar inom företaget.

Artikel 8

Bevis för att de villkor som föreskrivs i artikel 4 är uppfyllda skall företes genom ett intyg om arten och varaktigheten av verksamheten, utfärdat av behörig myndighet eller behörigt organ i hemlandet eller i den medlemsstat som förmånstagaren kommer från, och detta intyg skall av förmånstagaren läggas fram som stöd för ansökan om tillstånd att utöva verksamheten eller verksamheterna i fråga i värdmedlemsstaten.

AVDELNING IV Erkännande av andra yrkesmässiga kvalifikationer som förvärvats i en annan medlemsstat

Artikel 9

1. Om en värdmedlemsstat av sina egna medborgare som önskar starta någon av de verksamheter som avses i artikel 1.2, kräver bevis både för att de har gott namn och för att de inte är försatta i eller tidigare har varit försatta i konkurs, eller bevis för något av detta, skall denna stat för medborgare i övriga medlemsstater som tillräcklig bevisning godta ett utdrag ur straffregistret eller, om detta inte är möjligt, ett likvärdigt dokument som är utfärdat av en behörig rättslig eller administrativ myndighet i hemlandet eller i den medlemsstat förmånstagaren kommer från, och av vilket det skall framgå att dessa krav är uppfyllda.

2. Om en värdmedlemsstat på sina egna medborgare som önskar starta någon av de verksamheter som avses i artikel 1.2 ställer vissa krav på att de skall ha gott namn och kräver att de skall bevisa att de inte är försatta i eller tidigare har varit försatta i konkurs och att de tidigare inte varit föremål för några disciplinära åtgärder av yrkesmässig eller administrativ art (t.ex. återkallande av rätten att inneha vissa befattningar, avstängning eller uteslutning), och detta inte går att bevisa med hjälp av det dokument som avses i punkt 1 i denna artikel, skall denna stat när det gäller medborgare i andra medlemsstater som tillräcklig bevisning godta ett intyg som är utfärdat av en behörig rättslig eller administrativ myndighet i hemlandet eller i den medlemsstat förmånstagaren kommer från, och av vilket det skall framgå att dessa krav är uppfyllda. Intyget skall endast gälla särskilda omständigheter som värdmedlemsstaten anser vara relevanta.

3. Om hemlandet eller den medlemsstat som förmånstagaren kommer från inte utfärdar ett sådant dokument som avses i punkterna 1 och 2, skall det ersättas av en försäkran under ed eller i medlemsstater där någon bestämmelse om försäkran under ed inte finns av en högtidlig försäkran som skall lämnas av den berörda personen inför en behörig rättslig eller administrativ myndighet eller, i förekommande fall, inför en notarie i denna medlemsstat; denna myndighet eller notarie skall utfärda ett intyg om äktheten av den lämnade försäkran under ed eller den högtidliga försäkran. En försäkran om att personen inte tidigare har varit försatt i konkurs kan också göras inför en behörig yrkesorganisation i denna medlemsstat.

4. Om en värdmedlemsstat kräver intyg angående ekonomisk ställning skall denna stat betrakta intyg utfärdade av banker i hemlandet eller i den medlemsstat som förmånstagaren kommer från som likvärdiga med intyg utfärdade på värdmedlemsstatens eget territorium.

5. Om en värdmedlemsstat av sina egna medborgare som önskar starta eller utöva någon av de verksamheter som avses i artikel 1.2, kräver bevis för att de är försäkrade mot ekonomiska risker som är förenade med deras yrkesansvar, skall denna stat godta intyg utfärdade av försäkringsföretag i andra medlemsstater som likvärdiga med intyg utfärdade på dess eget territorium. Av detta intyg skall framgå att försäkringsföretaget följer gällande lagar och bestämmelser i värdmedlemsstaten om försäkringsskyddets villkor och omfattning.

6. De dokument som avses i punkterna 13 och 5 får inte vara äldre än tre månader när de visas upp.

AVDELNING V Förfarandebestämmelser

Artikel 10

1. Medlemsstaterna skall inom den tid som föreskrivs i artikel 14 utse de myndigheter och organ som skall vara behöriga att utfärda de intyg som avses i artiklarna 8, 9.1, 9.2 och 9.3 och de skall omedelbart underrätta de andra medlemsstaterna och kommissionen om detta.

2. Varje medlemsstat får utnämna en samordnare för myndigheternas och organens verksamhet enligt punkt 1 till den samordningsgrupp som inrättats genom artikel 9.2 i direktiv 89/48/EEG. Samordningsgruppens uppgifter skall även vara följande:

- Att underlätta genomförandet av detta direktiv.

- Att samla in all information som kan vara av värde för direktivets tillämpning i medlemsstaterna och i synnerhet att samla in och jämföra information om de olika yrkesmässiga kvalifikationerna inom de verksamhetsområden som omfattas av detta direktiv.

AVDELNING VI Slutbestämmelser

Artikel 11

1. Direktiven i bilaga B upphör härmed att gälla.

2. Hänvisningar till de upphävda direktiven skall betraktas som hänvisningar till det här direktivet.

Artikel 12

Från och med den 1 januari 2001 skall medlemsstaterna vartannat år till kommissionen inge en rapport om tillämpningen av den ordning som införts.

Utöver allmänna anmärkningar skall denna rapport innehålla en statistisk översikt över de beslut som fattats och en beskrivning av de viktigaste problem som uppkommit vid tillämpningen av detta direktiv.

Artikel 13

Senast fem år efter det datum som nämns i artikel 14 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om tillämpningen av direktivet, särskilt av artikel 5 i medlemsstaterna.

När kommissionen har hört alla berörda parter, särskilt samordnarna, skall kommissionen meddela om den anser att de gällande bestämmelserna bör ändras. Om så krävs, skall kommissionen också lägga fram förslag till förbättringar av de gällande bestämmelserna i syfte att underlätta den fria rörligheten för personer, etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster.

Artikel 14

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den . . . (9). De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 15

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 16

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i . . .

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 115, 19.4.1996, s. 16 och EGT C 264, 30.8.1997, s. 5.

(2) EGT C 295, 7.10.1996, s. 43.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 20 februari 1997 (EGT C 85, 17.3.1997, s. 114), rådets gemensamma ståndpunkt av den 29 juni 1998, Europaparlamentets beslut av den . . . (ännu inte offentliggjort i EGT).

(4) EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

(5) EGT L 209, 24.7.1992, s. 25. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 97/38/EG (EGT L 184, 12.7.1997, s. 31).

(6) Rådets direktiv 77/452/EEG av den 27 juni 1977 om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård samt åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster (EGT L 176, 15.7.1977, s. 1). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/658/EG (EGT L 353, 17.12.1990, s. 73).

(7) EGT 2, 15.1.1962, s. 32/62.

(8) EGT 2, 15.1.1962, s. 36/62.

(9) 24 månader från dagen för dess ikraftträdande.

BILAGA A

DEL 1 VERKSAMHETER MED ANKNYTNING TILL OLIKA SLAG AV YRKESERFARENHET

Förteckning 1 Huvudgrupperna omfattas av direktiv 64/427/EEG, ändrat genom direktiv 69/77/EEG, och av direktiven 68/366/EEG, 75/368/EEG och 75/369/EEG

1 Direktiv 64/427/EEG (liberaliseringsdirektiv: 64/429/EEG) NICE-nomenklaturen (motsvarande ISIC-nomenklaturens huvudgrupper 23-40)

>Plats för tabell>

2 Direktiv 68/366/EEG (Liberaliseringsdirektiv 68/365/EEG) NICE-nomenklaturen

>Plats för tabell>

3 Direktiv 75/368/EEG (verksamheter som avses i artikel 5.1) ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

4 Direktiv 75/369/EEG (artikel 6: om verksamheten betraktas som industriell verksamhet eller hantverksrörelse) ISIC-nomenklaturen

Följande former av ambulerande verksamhet:

a) Köp och försäljning av varor

- genom handelsresande och hemförsäljare, gårdfarihandlare eller gatuförsäljare (ex ISIC-grupp 612), samt

- på övertäckta marknadsplatser utan fasta stånd och på utomhusmarknader.

b) De verksamhetsformer som omfattas av redan vidtagna övergångsåtgärder i vilka utövandet av dessa former av verksamhet som handelsresande och hemförsäljare uttryckligen undantas eller inte omnämns.

Förteckning II Direktiv 82/470/EEG (artikel 6.3)

Grupperna 718 och 720 i ISIC-nomenklaturen.

Dessa verksamheter omfatter särskilt att

- direkt eller i egenskap av ombud arrangera, saluföra och sälja en resa eller en vistelse i form av paket eller i delar (transport, inkvartering, uppehälle, utflykter etc.) oavsett orsak bakom förflyttningen (Artikel 2 B a).

Förteckning III Direktiv 82/489/EEG

>Plats för tabell>

Förteckning IV Direktiv 82/470/EEG (artikel 6.1)

Grupperna 718 och 720 i ISIC-nomenklaturen.

Dessa verksamheter omfattar särskilt följande uppgifter:

- Förmedling mellan olika typer av transportföretag och människor som expedierar eller mottar varor och som utövar följande former av därmed besläktad verksamhet:

aa) Att för uppdragsgivarens räkning sluta avtal med transportföretag.

bb) Att åt uppdragsgivaren göra en bedömning av och välja bäst lämpade transportslag, transportföretag och färdväg.

cc) Att organisera transporten ur praktisk synvinkel (exempelvis nödvändig transportförpackning); att vidta olika åtgärder som hänger samman med transporten (exempelvis leverera is till kylvagnarna).

dd) Att ta ansvar för formaliteter förbundna med transporten, exempelvis upprätta fraktsedlar; att gruppera och dela upp sändningar.

ee) Att samordna olika delar av en transport genom att sörja för transitering, vidarebefordran, omlastning och andra åtgärder när varorna når slutlig destination.

ff) Att dels förse transportföretagen med frakt, dels människor som expedierar eller mottar varor med transportmöjligheter.

- Beräkning av transportkostnaden och kontroll av räkningen.

- Utförande av vissa uppgifter tillfälligt eller permanent i en redares eller en befraktares namn eller för dennes räkning (gentemot hamnmyndigheten, företag som utrustar fartyg etc.).

(Verksamheter i artikel 2 A, 2 A b och 2 A d)

Förteckning V Direktiven 64/222/EEG och 70/523/EEG

a (se artikel 4.5 a i det här direktivet) Direktiv 64/222/EEG (liberaliseringsdirektiv 64/224/EEG)

1. Yrkesverksamhet som förmedlare, vilken för en eller flera uppdragsgivare förhandlar om och genomför handelstransaktioner i dessa personers namn och för deras räkning.

2. Yrkesverksamhet som förmedlare, vilken, utan att ha ett stadigvarande uppdrag, för samma personer önskar sluta direkta avtal med varandra, förbereda deras handelstransaktioner eller hjälpa till att genomföra dem.

3. Yrkesverksamhet som förmedlare, vilken i eget namn genomför handelstransaktioner för annans räkning.

4. Yrkesverksamhet som förmedlare, vilken för annans räkning sköter försäljning på auktion av varupartier.

5. Yrkesverksamhet som förmedlare, vilken knackar dörr för att ta upp beställningar.

6. Tillhandahållande av tjänster när det sker yrkesmässigt och sköts av en förmedlare som är i tjänst hos ett eller flera företag med verksamhet inom handel, industri eller hantverk.

b (se artikel 4.5 b i det här direktivet) Direktiv 70/523/EEG

Verksamheter som egenföretagare inom partihandeln med kol och som förmedlare inom kolhandeln (ex ISIC-grupp 6112, ISIC-nomenklaturen)

Förteckning VI Direktiven 68/364/EEG, 68/368/EEG, 75/368/EEG, 75/369/EEG och 82/470/EEG

1 Direktiv 68/364/EEG (liberaliseringsdirektiv 68/363/EEG)

ex ISIC-grupp 612 Detaljhandel

undantagna verksamhetsformer:

>Plats för tabell>

2 Direktiv 68/368/EEG (liberaliseringsdirektiv 68/367/EEG) ISIC-nomenklaturen

ex ISIC-huvudgrupp 85:

1. Restauranger, kaféer, krogar och andra ställen där man äter och dricker (ISIC-grupp 852)

2. Hotell, pensionat, campingplatser och andra slag av husrum (ISIC-grupp 853)

3 Direktiv 75/368/EEG (artikel 7)

Alla verksamheter som anges i bilagan till direktiv 75/368/EEG utom de som avses i artikel 5 i det direktivet (förteckning 1, nr 3 i den här bilagan).

>Plats för tabell>

4 Direktiv 75/369/EEG (artikel 5)

Följande ambulerande verksamheter:

a) Köp och försäljning av varor

- genom handelsresande och hemförsäljare, gårdfarihandlare eller gatuförsäljare (ex ISIC-grupp 612), samt

- köp och försäljning av varor på övertäckta marknadsplatser utan fasta stånd och på utomhusmarknader.

b) De verksamhetsformer som omfattas av redan vidtagna övergångsåtgärder i vilka utövandet av dessa former av verksamhet som handelsresande och hemförsäljare uttryckligen undantas eller inte omnämns.

5 Direktiv 82/470/EEG (artikel 6.2) (Verksamheter som anges i artikel 2 A c, 2 A e, 2 B b, 2 C och 2 D)

Dessa verksamheter omfattar särskilt att

- hyra ut järnvägsvagnar för befordran av personer eller gods,

- förmedla köp, försäljning eller hyra av fartyg,

- förbereda, förhandla fram och sluta avtal om transport av emigranter,

- åta sig magasinering av alla slags föremål för deponents räkning, enligt tullförfarande eller inte, i lagerhus, allmänna depåer, möbelmagasin, kylhus, silor, etc.,

- lämna än handling till deponenten som bevis på att föremålet eller varan magasinerats,

- tillhandahålla utrymmen, foder och plats för saluföring av boskap som hålls tillfälligt i förvar i väntan på försäljning eller transporteras till eller från marknaden,

- utföra teknisk kontroll av motorfordon,

- mäta eller väga varor.

DEL 2 VERKSAMHETER SOM INTE NÄMNS I DEL 1

1 Direktiven 63/261/EEG, 63/262/EEG, 65/1/EEG, 67/530/EEG, 67/531/EEG, 67/532/EEG, 68/192/EEG, 68/415/EEG och 71/18/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

2 Direktiv 63/607/EEG (Filmer)

3 Direktiv 64/223/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

4 Direktiv 64/428/EEG NICE-nomenklaturen

>Plats för tabell>

5 Direktiv 65/264/EEG (filmindustri)

6 Direktiv 66/162/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

7 Direktiv 67/43/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

8 Direktiv 67/654/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

9 Direktiven 68/369/EEG en 70/451/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

10 Direktiv 69/82/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

11 Direktiv 70/522/EEG ISIC-nomenklaturen

>Plats för tabell>

BILAGA B

DIREKTIV SOM SKALL UPPHÖRA ATT GÄLLA

Del 1: Liberaliseringsdirektiv

>Plats för tabell>

Del 2: Direktiv om övergångsåtgärder

>Plats för tabell>

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 9 februari 1996 tillställde kommissionen rådet ett förslag till direktiv om införande av en ordning för erkännande av examensbevis för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder, och om komplettering av det allmänna systemet för erkännande av examensbevis.

Förslaget grundar sig på artiklarna 49, 57.1, 57.2 första och tredje meningen samt artikel 66 i EG-fördraget.

2. Europaparlamentet avgav sitt yttrande vid den första behandlingen den 20 februari 1997.

Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 10 juli 1996.

Mot bakgrund av dessa yttranden lade kommissionen fram ett ändrat förslag den 16 juli 1997.

3. Rådet antog sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 189b i fördraget den 29 juni 1998.

II. SYFTE

Syftet med detta förslag är att införa en ordning för erkännande av examensbevis för de former av yrkesverksamhet som inte omfattas av det allmänna systemet. Genom denna ordning ges migrerande personer möjlighet att begära erkännande av sina examensbevis om de inte har den yrkeserfarenhet som krävs för att åberopa ett direktiv om övergångsåtgärder.

Förslaget syftar även till att omstöpa de viktigaste bestämmelserna i direktiven om övergångsåtgärder och liberalisering, särskilt avseende handel, industri och hantverk, för att göra gemenskapslagstiftningen tydligare och enklare.

III. DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. Allmänna påpekanden

Rådets gemensamma ståndpunkt ligger i linje med målet i kommissionens förslag, såsom framgår av avdelning II nedan. Rådet har dock ändrat förslaget, särskilt för att den gemensamma ståndpunkten bättre skall återspegla samtliga medlemsstaters system för yrkesutbildning, bl.a. de senaste tendenserna på detta område.

Rådet har godtagit merparten i Europaparlamentets ändringsförslag efter den första behandlingen (1).

2. Särskilda påpekanden

De ändringar som har gjorts i kommissionens förslag, utöver Europaparlamentets ändringsförslag, sammanfattas nedan.

i) Värdmedlemsstatens val av kompenserande åtgärd (artikel 3.1)

I den näst sista meningen i denna punkt har rådet av tydlighets- och rättssäkerhetsskäl varit angeläget om att klart ange att det i fråga om erkännande av examensbevis står värdmedlemsstaten fritt att välja vilken åtgärd (anpassningstid eller ett lämplighetsprov) som skall erbjudas förmånstagaren för att kompensera dennes brister i utbildningen.

En mening har lagts till på slutet för att hänsyn i möjligaste mån skall tas till förmånstagarens val.

ii) Kompletteringar av artikel 4 för att hänsyn skall tas till de yrkesutbildningssystem som snarare grundar sig på en utvärdering av kunskap och förmåga än utbildningstid (nya artiklar 5 och 6)

I artikel 4 kodifieras direktiven om övergångsåtgärder och liberalisering i fråga om erkännande av yrkesmässiga kvalifikationer som förvärvats genom yrkesverksamhet i en annan medlemsstat. På flera ställen i denna artikel föreskrivs det att förmånstagare som har varit yrkesverksamma efter erhållen utbildning skall ges möjlighet att utöva vissa verksamheter. Yrkesverksamhetens och utbildningens längd anges uttryckligen i samtliga fall.

Denna artikel, som redan finns i direktiven om övergångsåtgärder och liberalisering, tar dock inte hänsyn till systemen i vissa medlemsstater som vid erkännandet av yrkesmässiga kvalifikationer snarare beaktar förvärvad kompetens än den erhållna utbildningens längd. Dessa system innebär ofta att utbildningstiden är kortare än i andra system. Det bör även påpekas att tonvikten i den nya tendenserna på yrkesutbildningsområdet läggs på förvärvad kompetens. Av detta framgår sammanfattningsvis en brist i det system som föreskrivs i direktiven om övergångsåtgärder och liberalisering.

För att avhjälpa denna brist har rådet lagt till den nya artiklarna 5 och 6 enligt följande:

- I artikel 5 ges medlemsstaterna möjlighet att likställa bevis som utfärdats på grundval av förvärvad kompetens med examensbevis för 2 eller 3 års genomgången yrkesutbildning, i enlighet med artikel 4, förutsatt att de förra motsvarar 2 eller 3 års utbildning.

- I artikel 6 ges möjlighet att kompensera en otillräckligt lång utbildning genom att yrkeserfarenheten förlängs i proportion till utbildningens längd.

iii) Hänvisning till arbetsuppgifter av teknisk art för personer i arbetsledande funktion (artikel 7 c)

För att återspegla den ekonomiska verkligheten har rådet lagt till arbetsuppgifter av teknisk art till den som kan utföras av företagsledaren.

iv) Strykning av artikel 8 i kommissionens förslag

Rådet har beslutat att flytta denna artikel till förslaget till direktiv om ändring av direktiv 89/48/EEG och 92/51/EEG om det allmänna systemet för erkännande av yrkesmässiga kvalifikationer och om komplettering av direktiven 77/452/EEG, 77/453/EEG, 78/686/EEG, 78/687/EEG, 78/1026/EEG, 78/1027/EEG, 80/154/EEG, 80/155/EEG, 85/384/EEG, 85/432/EEG, 85/433/EEG och 93/16/EEG om sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- och sjukvård, tandläkare, veterinärer, barnmorskor, arkitekter, apotekare respektive läkare och som nedan kallas "SLIM-förslaget". I punkterna 6 och 7 i ingressen anges denna förflyttning.

Det verkar nämligen vara lämpligast att föra artikel 8 till SLIM-förslaget, eftersom denna artikel huvudsakligen medförde ändringar av de allmänna direktiven och särskilt i fråga om sjuksköterskor.

v) Strykning av artiklarna 9 och 10 (kommittéförfarande)

Rådet har inte behållit artiklarna 9 och 10, enligt vilka ett kommittéförfarande infördes för uppdatering av förteckningarna i bilaga A. Av rättssäkerhetsskäl anser rådet att denna uppdatering bör bli föremål för direktiv och således för ett medbeslutandeförfarande.

vi) Möjlighet att utse ytterligare en samordnare (artikel 10.2 första stycket)

Den föreskrivs att samordningsgruppen enligt direktiv 89/48/EEG även skall ansvara för det här direktivet. Rådet har ansett det vara lämpligt att tillåta medlemsstaterna att, om de så önskar, utse ytterligare en samordnare till denna grupp för att kunna dra nytta av eventuell ny expertkunskap på det specifika område som omfattas av detta direktiv.

vii) Rapport om tillämpningen av artikel 5 (artikel 13 första stycket)

I artikel 13 (f.d. artikel 13a, som införts av Europaparlamentet) har rådet beslutat att särskilt hänvisa till artikel 5. Artikel 5 är nämligen en viktig nyhet i systemet för erkännande av yrkesmässiga kvalifikationer och kommissionen bör därför nära övervaka hur den fungerar och vid behov lägga fram förslag för att underlätta den fria rörligheten för personer som innehar ett intyg av det slag som anges i artikel 5.

IV. SLUTSATS

Rådet anser att alla ändringar som har gjorts i kommissionens förslag återspeglar målen för det föreslagna direktivet. I den gemensamma ståndpunkten återges innebörden i alla de av Europaparlamentets ändringsförslag som har tagits med i kommissionens ändrade förslag, med undantag av artikel 9, som har utgått. Den mest betydande ändringen i den gemensamma ståndpunkten i förhållande till kommissionens ursprungliga förslag är införandet av artiklarna 5 och 6, vilket är ett resultat av samma bemödande om att underlätta den fria rörligheten som ligger till grund för kommissionens förslag.

(1) Det bör noteras att den tidigare, av Europaparlamentet ändrade, artikel 9 nu har strukits (se punkt 2 v nedan).