P6_TA(2006)0497

Kvinnor i den internationella politiken

Europaparlamentets resolution om kvinnor i den internationella politiken (2006/2057(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av principerna i artikel 2, artikel 3.2, artikel 13, artikel 137.1 i och artikel 141 i EG-fördraget,

- med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna från 200 [1], särskilt artikel 23, enligt vilken "jämställdhet mellan kvinnor och män skall säkerställas på alla områden, inbegripet i fråga om anställning, arbete och lön. Principen om jämställdhet utgör inget hinder för att behålla eller vidta åtgärder som innebär särskilda förmåner för det underrepresenterade könet".

- med beaktande av Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna från 1950,

- med beaktande av Europarådets rekommendationer och särskilt dess resolution och handlingsplan som antogs vid den sjätte europeiska ministerkonferensen om jämlikhet mellan kvinnor och män i Stockholm den 8- 9 juni 2006 och särskilt avsnitt I, led F i bilagan, som rör ett balanserat deltagande i beslutfattande av både män och kvinnor,

- med beaktande av ministerdeklarationen från Aten 1992 vid europeiska konferensen om kvinnor vid makten där det framhölls att kvinnor står för hälften av mänsklighetens potentiella talanger och kunnande och det faktum att kvinnor är underrepresenterade vid beslutsfattande innebär en förlust för samhället i stort,

- med beaktande av ministerdeklarationen från Paris 1999 vid europeiska konferensen om kvinnor och män vid makten - ett samhälle som bryr sig, en dynamisk ekonomi och en vision för Europa,

- med beaktande av den slutdeklaration från den årliga konferensen för nätverket för parlamentariska utskott för lika möjligheter för kvinnor och män (NCEO) som antogs i Rom den 21 november 2003,

- med beaktande av Lissabonstrategin av mars 2000 för tillväxt och arbetstillfällen, och särskilt dess slutsats att en jämställdhetsmedveten ekonomisk politik kommer att ha en positiv effekt på den övergripande strategin för EU:s tillväxt och konkurrenskraft,

- med beaktande av rådets resolution av den 27 mars 1995 [2] och rådets rekommendation 96/694/EG av den 2 december 1996 [3] om en balanserad fördelning mellan kvinnor och män i beslutsprocessen,

- med beaktande av sin resolution av den 18 januari 2001 [4] om kommissionens rapport om genomförandet av rådets ovannämnda rekommendation 96/694/EG och av den 2 mars 2000 [5] om kvinnors deltagande i beslutsprocessen,

- med beaktande av ministerdeklarationen från ministerkonferensen om jämställdhet som hölls i Luxemburg den 4 februari 2005,

- med beaktande av kommissionens färdplan för jämställdhet (2006-2010) (KOM(2006)0092) och särskilt förslaget om att stödja ett nätverk för kvinnor i beslutsfattande ställning,

- med beaktande av Förenta nationernas (FN) allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna från 1948,

- med beaktande av FN:s konvention om avskaffande av alla former av diskriminering mot kvinnor (kvinnokonventionen) från 1979 som bland annat anger att de stater som undertecknat konventionen skall vidta alla lämpliga åtgärder för att avskaffa diskriminering mot kvinnor i det politiska och offentliga livet i sina länder,

- med beaktande av det frivilliga protokoll till kvinnokonventionen från 1999 som ger enskilda personer eller grupper av enskilda personer som anser sig vara offer för brott mot någon av de rättigheter som skyddas av konventionen möjlighet att klaga mot detta i en stat som har anslutit sig till protokollet,

- med hänvisning till konventionen om kvinnors politiska rättigheter från 1952 anger att kvinnor skall vara jämställda med män och utan diskriminering skall ha rätt att rösta i samtliga val, kunna väljas till alla offentligt valda organ som upprättats genom nationell lagstiftning och kunna uppbära offentliga ämbeten och utöva samtliga offentliga funktioner som upprättats genom nationell lagstiftning,

- med hänvisning till den internationella konventionen om civila och politiska rättigheter från 1966 och särskilt dess artikel 25 som anger att varje medborgare skall ha rätt och möjlighet att ta del av styret av det offentliga, direkt eller genom fritt valda företrädare och att rösta och väljas vid verkligt periodiska val,

- med beaktande av den fjärde världskonferensen för kvinnor som hölls i Peking i september 1995, den deklaration och den handlingsplattform som antogs i Peking samt de påföljande dokument som blev resultatet och som antogs vid FN:s påföljande särskilda sessioner Peking +5 och Peking +10 om ytterligare åtgärder och initiativ för att genomföra Pekingdeklarationen och den handlingsplattform som antogs den 9 juni 2000 respektive den 11 mars 2005,

- med beaktande av millennieutvecklingsmålen, särskilt millennieutvecklingsmål 3 om främjande av jämställdhet och stärkande av kvinnor som ett sätt att komma till rätta med hungersnöd, fattigdom och sjukdomar, jämställdhet på alla utbildningsnivåer och alla områden inom arbetslivet, jämställd kontroll över tillgångar och jämställd representation i offentligt och politiskt liv,

- med beaktande av FN:s säkerhetsrådsresolution 1325 som antogs den 31 oktober 2000, särskilt punkt 1, där medlemsstaterna med kraft uppmanas att se till att öka kvinnorepresentationen på alla beslutsnivåer i nationella, regionala och internationella organ och mekanismer för förebyggande, hantering och lösning av konflikter samt ordförandens uttalande som antogs i oktober 2005 med anledning av 5-årsjubiléet av säkerhetsrådsresolution 1325 (2000),

- med beaktande av sin resolution av den 30 november 2000 om kvinnors deltagande i fredlig lösning av konflikter [6],

- med beaktande av sin resolution av den 1 juni 2006 om situationen för kvinnor i väpnade konflikter och deras roll i återuppbyggnaden och den demokratiska processen i länder efter konflikter [7],

- med beaktande av slutsatserna från mötet med rådet för allmänna frågor och yttre förbindelser den 23- 24 maj 2005 om den europeiska säkerhets-och försvarspolitiken (ESFP) och förslaget till riktlinjer om genomförandet av resolution 1325 (2000) från FN:s säkerhetsråd inom ramen för den europeiska försvars- och säkerhetspolitiken (ESFP) som godkändes av Europeiska rådet den 16 december 2005,

- med beaktande av den norska regeringens beslut att lagstifta om att minst 40 procent av styrelseledamöterna i kapitalbolag skall vara kvinnor,

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män (A6-0362/2006), och av följande skäl:

A. Vid Pekingkonferensen 1995 nåddes en milstolpe genom lanseringen av jämställdhetsagendan, även avseende den kvinnliga representationen i politiken.

B. En jämn fördelning mellan kvinnor och män i den politiska processen och i beslutsfattandet återspeglar på ett bättre sätt samhällets uppbyggnad och är av avgörande betydelse för kommande generationer och för att de demokratiska samhällena skall fungera ordentligt.

C. Goda styrelseformer innebär bland annat att de grundläggande friheterna respekteras och att kvinnors rättigheter behandlas som grundläggande rättigheter.

D. Situationen för kvinnor i internationell politik beror främst på deras situation nationellt och på de strategier till förmån för kvinnor som genomförs på det nationella planet.

E. FN:s generalsekreterare spelar en viktig roll med FN:s personalpolitik och kan föregå med gott exempel för en jämnare könsfördelning på den politiska scenen över hela världen.

F. Av de 191 länder som för närvarande är medlemmar i FN är endast 47 signatärer och 115 parter till konventionen om kvinnors politiska rättigheter av den 20 december 1952. Därför kan kvinnor inte fullt ut utöva sina politiska rättigheter och är förbjudna att ställa upp i val eller inneha offentliga ämbeten i flera länder.

G. Enligt den interparlamentariska unionen är endast 16,4 % av världens sammanlagt 43961 parlamentsledamöter (båda kamrarna tillsammans) kvinnor (dvs. 7195). De skandinaviska länderna har den största andelen kvinnliga parlamentariker (40 %), följda av länderna i Nord- och Latinamerika (19,6 %) och Europa (OSSE-länderna förutom de skandinaviska), som med sina 16,9 % ligger strax före Afrika söder om Sahara (16,4 %), Asien (16,3 %), Stillahavsområdet (12 %) och Arabländerna (8,3 %).

H. Dessa procentandelar visar ett demokratiskt underskott både på europeisk nivå och internationellt.

I. Även om det råder jämställdhet enligt lagen i de flesta länder i Europa och internationellt finns det alltjämt faktiska ojämlikheter i fråga om maktfördelning, ansvar och tillgång till ekonomiska, sociala och kulturella resurser mellan kvinnor och män beroende på seglivade könsroller och deras konsekvenser i form av ojämn fördelning av familjansvaret och hinder för de flesta kvinnor att förena familje- och yrkeslivet.

J. Trots den lagstiftning som införts i gemenskapen och nationellt under de senaste 30 åren uppgår löneskillnaderna i EU i dag till i genomsnitt 15 % för likvärdiga arbeten.

K. I dag har fler kvinnor än män en universitetsexamen.

L. Kravet på kandidatlistor med jämn könsfördelning skulle inte bli effektivt om alla kvinnor placerades längst ner på listorna, och även en lista med "varannan damernas" riskerar att inte ge det önskade resultatet om det i landet används ett röstningssystem där väljarna tillåts ändra kandidaternas ordning på listan.

M. De politiska partierna spelar en avgörande roll för att förhindra eller möjliggöra en ökning av den kvinnliga representationen i politiken genom olika metoder,. Samtidigt som alltfler politiska partier hävdar att deras allmänna medlemstal är jämnt könsfördelat återspeglas detta sällan i partiernas högre skikt, eftersom endast 11 % av partiledarna i världen är kvinnor.

N. Det finns en mängd andra redskap för att öka kvinnornas deltagande i politiken, exempelvis positiv särbehandling som syftar till att öka den kvinnliga närvaron och aktiviteten i parlament och andra valda organ.

O. I länder som varit skådeplats för konflikter och i vilka FN utformat valsystemen och organiserat valen är sannolikheten för kvinnliga förtroendevalda större, eftersom FN där infört en jämnare könsfördelning. I detta avseende är Rwanda ett gott exempel, eftersom landet har den största andelen kvinnliga parlamentsledamöter i världen (underhuset), närmare bestämt 48,8 % efter valet i oktober 2003 och efter att landet antagit en ny konstitution, vidtagit förändringar i valsystemet och infört kvoteringar i de politiska partierna.

P. Det är viktigt att öka den kulturella acceptansen för ett jämnt könsfördelat beslutsfattande genom medvetandehöjande kampanjer. För att uppnå jämn könsfördelning i politiken krävs ofta förändringar i allmänhetens attityder.

Q. Ett delat familjeansvar mellan kvinnor och män är av betydelse för att kvinnor skall kunna delta fullt ut i politiken.

R. Icke-statliga organisationer och frivilligorganisationer har en nyckelroll för att försöka påverka samhället i stort så att det accepterar en rättvisare könsfördelning i politiken.

S. Kvinnor kan lämna och har lämnat ett positivt bidrag för att skapa en kultur som är positiv till förändringar i genusfrågor och i viktiga samhälleliga och politiska frågor överlag genom sin medverkan på gräsrotsnivå.

T. Tidig utbildning är viktig för att kvinnor skall kunna få den kunskap, de färdigheter och det självförtroende som krävs för att fullt ut kunna delta i samhället och politiken.

U. Kvinnor bidrar till att kasta ljus över särskilda kvinnliga behov På så sätt kan framtidens politik bättre integrera ett jämställdhetsperspektiv och bättre tjäna demokratin i stort.

V. Det är viktigt att kvinnors positiva bidrag till internationell politik får ett erkännande av andra kvinnor för att en politisk kultur med jämnare könsfördelning skall åstadkommas. Endast 12 av de 92 nobelpristagarna i litteratur har varit kvinnor.

1. Europaparlamentet erinrar om att det redan slagits fast på europeisk nivå i parlamentets ovannämnda resolution av den 2 mars 2000 att en jämn könsfördelning i beslutsfattandet är en absolut förutsättning för demokrati.

2. Europaparlamentet konstaterar att val som hållits på senare tid har inneburit att kvinnor utsetts till stats- och regeringschefer i några medlemsstater och tredjeländer.

3. Europaparlamentet lyckönskar de regeringschefer som har använt objektiva och ickediskriminerande kriterier vid valet av ledamöter till sina regeringar.

4. Europaparlamentet beklagar djupt att ojämlikhet, könsdiskriminering och kvinnors underrepresentation i politiken fortfarande består i EU och resten av världen trots otaliga politiska uttalanden och rekommendationer, handlingsprogram som antagits över hela världen och särskild lagstiftning på nationell nivå. Parlamentet konstaterar framför allt att andelen kvinnor som valts till Europaparlamentet ligger på mellan 58 % och 0% i de olika medlemsstaterna (med ett genomsnitt på drygt 30 %) och att andelen kvinnor som valts till medlemsstaternas nationella parlament varierar mellan 45 % och 9%.

5. Europaparlamentet framhåller att det låga kvinnliga deltagandet i beslutsfattande och styrande organ ofta hänger samman med svårigheterna att förena privatlivet och yrkeslivet, den ojämna fördelningen av familjeansvaret och diskrimineringen inom sysselsättning och yrkesutbildning.

6. Europaparlamentet betonar behovet av att se bortom statistiken och faktiskt fokusera på hur politiskt aktiva kvinnor påverkar utformningen av maktutövning och konfliktlösning och hur de bidrar till att se till att frågor om reformering av styressystem, ansvar och rättssamhället placeras högt på den politiska agendan på nationell och internationell nivå.

7. Europaparlamentet understryker att frånvaron av kvinnor inom politiken berövar staterna en värdefull mänsklig resurs.

8. Europaparlamentet stöder det arbete som utförs av interparlamentariska unionen för att öka jämställdheten inom politiken.

9. Europaparlamentet välkomnar att frågan om jämställt deltagande av män och kvinnor i beslutsfattande processer på alla nivåer tagits med i arbetsprogrammet för FN:s kvinnokommitté för 2006 och ser fram emot dess resultat och rekommendationer. Parlamentet kräver att kommissionen och rådets ordförandeskap informerar parlamentet om förhandlingarna inom ramen för kvinnokommittén.

10. Europaparlamentet beklagar den kvinnliga underrepresentationen på poster som särskilda och personliga representanter och sändebud och personliga och särskilda rådgivare till FN:s generalsekreterare och på andra höga poster inom FN.

11. Europaparlamentet uppmuntrar FN:s generalsekreterare att utse fler kvinnor till tjänsterna som generalsekreterarens särskilda och personliga representant, särskilda och personliga sändebud och personliga och särskilda rådgivare. Parlamentet framhåller att det vore lämpligt att FN:s medlemsstater föreslår namn på kvinnliga kandidater samtidigt med manliga när FN:s generalsekreterare skall tillsätta höga positioner.

12. Europaparlamentet uppmanar FN:s delegationer vid säkerhetsrådet att ha med kvinnor för att säkerställa ett jämställdhetsperspektiv i alla fredsbevarande, konfliktlösande och fredsskapande uppdrag och även att träffa kvinnoorganisationer på lokal nivå samtidigt som man besöker konfliktområden.

13. Europaparlamentet välkomnar rådets beslut att skicka en enkät till medlemsstaterna för att be om information om vilka steg de har vidtagit för att genomföra FN:s säkerhetsråds resolution 1325 (2000). Parlamentet uppmanar rådet att informera parlamentet om resultatet.

14. Europaparlamentet kräver att man även har med kvinnliga poliser, tjänstemän och militärer i EU:s och FN:s fredsbevarande uppdrag för att stärka dialogen med kvinnor på uppdragsorten och lokalbefolkningen i allmänhet.

15. Europaparlamentet beklagar att endast en kvinna för närvarande verkar som personlig företrädare för EU:s höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken av sammanlagt 14 tjänster som EU:s särskilda företrädare/personliga företrädare/särskilda utsände eller särskilda samordnare [8]. Parlamentet uppmanar med kraft EU:s höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) att utse fler kvinnor till tjänsterna som generalsekreterarens särskilda representant, representant eller särskilda sändebud. Parlamentet uppmanar EU:s höge representant för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken att kräva att EU:s medlemsstater lämnar förslag på kvinnliga kandidater samtidigt med manliga när sådana höga positioner skall tillsättas.

16. Europaparlamentet uppmanar EU:s höge representant för GUSP att rekrytera fler kvinnor som civila tjänstemän, militärer och poliser och att fastställa ett jämställdhetsperspektiv i alla uppdrag inom ramen för ESFP, i likhet med vad som gjordes för uppdraget för EU-styrkan till Demokratiska republiken Kongo.

17. Europaparlamentet efterlyser en särskild jämställdhetsutbildning för all personal som ingår i uppdrag inom ramen för ESFP. Parlamentet efterlyser även en jämställdhetshandbok som ägnas könens betydelse i konflikter och postkonfliktsituationer för alla anställda som ingår i uppdrag inom ramen för ESFP.

18. Europaparlamentet välkomnar det höga antalet kvinnliga kommissionsledamöter i Barrosokommissionen, men beklagar att man ännu inte uppnått full balans så att kommissionen kan tjäna som förebild för Europa och resten av världen.

19. Europaparlamentet välkomnar kommissionenens nya färdplan för jämställdhet, särskilt beslutet att främja ett nätverk för kvinnor i beslutsfattande ställning.

20. Europaparlamentet välkomnar ett europeiskt jämställdhetsinstitut skall inrättas, och anser att detta institut bör ta initiativ till att främja en starkare kvinnlig representation i internationell politik.

21. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att regelbundet hålla parlamentet underrättat om hur arbetet i kommissionsledamöternas grupp för grundläggande rättigheter, anti-diskrimination och lika möjligheter fortskrider.

22. Europaparlamentet beklagar det faktum att endast 7 av kommissionens 107 delegationer och kontor i tredje land har en kvinna som chef för delegationen. Parlamentet uppmanar kommissionen att utse fler kvinnor på toppositioner i externa delegationer.

23. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att använda EU:s yttre förbindelser och utvecklings- och samarbetsinstrument för att främja kvinnors roll inom politiken, särskilt kvinnors deltagande som väljare och politiska kandidater, jämställdhetsfrågors plats i de politiska partiernas program under valkampanjer samtidigt som man hanterar andra regionala organisationer, särskilt när det gäller kapacitetsskapande.

24. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att öka sitt stöd för projekt som syftar till att säkra kvinnors deltagande i det politiska livet i och utanför EU, särskilt i utvecklingsländerna.

25. Europaparlamentet rekommenderar sitt behöriga utskott att upprätta och stödja ett permanent och regelbundet samarbete mellan kvinnliga parlamentsledamöter från hela världen. Parlamentet kräver att det anslås resurser så att kvinnoforumet inom ramen för AVS-EU:s gemensamma parlamentariska församling och liknande fora i andra parlamentariska församlingar där EU deltar kan äga rum och genomföra gemensamma initiativ.

26. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att bland unga främja utbildningsprogram som främjar kvinnors lika rättigheter och deras förmåga att aktivt delta i det politiska livet från tidig ålder.

27. Europaparlamentet uppmanar det kommande europeiska jämställdhetsinstitutet att regelbundet rapportera till parlamentet om sin uppgiftsinsamling, om konsekvenserna av medlemsstaternas nationella jämställdhetslagstiftning och jämställdhetspolitik och om bästa praxis inom europeiska och nationella politiska partier.

28. Europaparlamentet uppmanar det kommande europeiska jämställdhetsinstitutet att övervaka och utvärdera framstegen med att uppnå en jämn fördelning mellan kvinnor och män i det politiska och offentliga livet i Europa genom att ta fram och tillämpa indikatorer för övervakningen och utvärderingen på grundval av internationellt jämförbara könsuppdelade data. Parlamentet anser att institutet därefter bör offentliggöra rapporter om de åtgärder som vidtagits och de framsteg som gjorts i fråga om kvinnors deltagande i beslutsfattandet och ge omfattande spridning åt dessa rapporter.

29. Europaparlamentet uppmanar det kommande europeiska jämställdhetsinstitutet att skapa kontakter med oberoende organ, såsom ett jämställdhetsövervakningsorgan eller ett särskilt oberoende medlingsorgan på nationell nivå, i syfte att övervaka regeringarnas politik när det gäller kvinnors och mäns lika deltagande i det politiska och offentliga livet.

30. Europaparlamentet uppmanar det kommande europeiska jämställdhetsinstitutet att samarbeta med forskningsinstitut för att ytterligare studera de faktorer som hindrar kvinnor från att få tillgång till offentliga tjänster på hög nivå och till det politiska livet, inbegripet genom forskning om stereotyper om kvinnor i politiken.

31. Europaparlamentet uppmanar det kommande jämställdhetsinstitutet att inte bara se till siffror utan att även mäta hur kvinnor faktiskt påverkar de politiska dagordningarna, både nationellt och internationellt, genom att främja goda styrelseformer, ansvarsutkrävande och rättstatsprincipen.

32. Europaparlamentet erkänner att stater är huvuddrivkraften bakom effektiva förändringar i den politiska representationen. Parlamentet uppmanar med kraft alla stater att följa upp sina åtaganden i den deklaration och handlingsplattform som antogs i Peking i september 1995 och vid mötena Peking +5 och Peking +10 och åtagandena enligt internationell rätt, särskilt när det gäller genomförande av FN:s säkerhetsråds resolution 1325 (2000) och Lissabonstrategin.

33. Europaparlamentet uppmanar samtliga medlemsstater att uppmuntra kvinnor att söka höga tjänster inom internationella organ och uppmanar med kraft medlemsstaterna att tillhandahålla namn på kvinnliga kandidater tillsammans med manliga kandidater till höga tjänster med ansvar för internationella förhandlingar och utarbetande av politik, särskilt i internationella organisationer.

34. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att analysera och sprida bästa praxis i fråga om internationella och nationella åtgärder som syftar till att få fler kvinnor till toppositionerna i internationell politik.

35. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att locka till sig, utbilda och utnämna fler kvinnliga diplomater och främja balans mellan könen i sina delegationer till FN och andra internationella möten och konferenser.

36. Europaparlamentet uppmanar EU:s regeringar att öka allmänhetens medvetenhet i sina länder för att få bort negativa attityder om kvinnors förmåga att delta jämlikt i den politiska processen på nationell och internationell nivå. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att främja balans mellan könen på samtliga offentliga positioner.

37. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att införa åtgärder som syftar till att kombinera det sociala livet, familjelivet och yrkeslivet i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Barcelona 15 och 16 mars 2002 och Lissabonstrategin och på så sätt skapa en miljö som gör det möjligt för kvinnor att delta aktivt i politiken.

38. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att vidta lämpliga lagstiftningsåtgärder och/eller administrativa åtgärder för att hjälpa valda representanter att förena familjeansvaret med de offentliga plikterna och särskilt att uppmuntra parlament och lokala och regionala myndigheter att se till att deras arbetstider och arbetsmetoder gör det möjligt för valda representanter av båda könen att förena yrkes- och familjelivet.

39. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att ge kvinnor fler utbildningsmöjligheter så att de skaffa sig lämpliga kvalifikationer som underlättar en politisk karriär och tillträde till högre poster.

40. Europaparlamentet uppmanar de politiska partierna i hela EU att främja en jämn könsfördelning på sina kandidatlistor.

41. Europaparlamentet uppmuntrar med kraft de politiska partierna i hela Europa att ta bort alla gränser som direkt eller indirekt diskriminerar mot kvinnors deltagande för att säkerställa kvinnors rätt att delta aktivt på alla nivåer av beslutsfattandet i alla interna beslutsfattande strukturer och nomineringsprocesser och i de politiska partiernas ledarskap på lika villkor som män.

42. Europaparlamentet uppmanar de ansvariga myndigheterna att tillhandahålla politisk utbildning, inklusive utbildning i hur man talar inför folk, för kvinnor och män som önskar engagera sig politiskt.

43. Europaparlamentet uppmanar de politiska partierna att ha både kvalificerade kvinnor och män på valsedlarna.

44. Europaparlamentet uppmuntrar de politiska partierna att arbeta för att kvinnor skall delta och rösta i val och öka det allmänna medvetandet om kvinnors särskilda behov och förväntningar i sina partiprogram.

45. Europaparlamentet uppmanar parlamentets interparlamentariska delegationer, utskotten vid sina resor och utskottsdelegationerna att inom ramen för sin verksamhet beakta frågan om kvinnlig representation i sitt institutionella samarbete.

46. Europaparlamentet bekräftar på nytt sitt engagemang för sin jämställdhetsintegrering och för en jämn könsfördelning i alla delegationer och uppdrag, inbegripet valobservatörsuppdrag.

47. Europaparlamentet uppmanar valobservatörsuppdrag som leds av vissa av ledamöterna att vara särskilt uppmärksamma på frågan om kvinnors deltagande i politiska kampanjer, både som kandidater och som väljare.

48. Europaparlamentet uppmuntrar främjandet av unga kvinnor i det civila samhällets organisationer för att de skall kunna få erfarenhet, färdigheter och kompetens som kan föras över till deras politiska deltagande.

49. Europaparlamentet uppmuntrar åtgärder för att inrätta icke-statliga organisationer, särskilt sådana som arbetar för kvinnors möjligheter att själva bestämma över sina liv, som tillhandahåller utbildning i ledarskap, beslutsfattande, förmåga att tala inför publik, användning av informations- och kommunikationsteknik, förmåga att bygga upp förtroende samt politiska kampanjer och för att stödja redan befintliga icke-statliga organisationer på detta område.

50. Europaparlamentet uppmuntrar medierna att inse betydelsen av att kvinnor deltar i den politiska processen, att ge både manliga och kvinnliga kandidater rättvis och jämnt fördelad bevakning och att även beakta partiprogrammens inflytande på arbetet med att främja kvinnors rättigheter och behov och deras demokratiska representation.

51. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen, övriga EU-institutioner och EU-organ, medlemsstaternas och FN:s medlemmars regeringar och parlament, samt FN:s generalsekreterare.

[1] EGT C 364, 18.12.2000, s. 1.

[2] EGT C 168, 4.7.1995, s. 3.

[3] EGT L 319, 10.12.1996, s. 11.

[4] EGT C 262, 18.9.2001, s. 248.

[5] EGT C 346, 4.12.2000, s. 82.

[6] EGT C 228, 13.8.2001, s. 186.

[7] Antagna texter, P6_TA(2006)0245.

[8] Annalisa Gianella, Javier Solanas personliga representant för ickespridning av massförstörelsevapen.

--------------------------------------------------