SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.7.2004 
KOM(2004) 505 slutlig  Volym I
 
  
Kommissionens rapport 
Att finansiera Europeiska unionen 
 
Kommissionens rapport 
 
om hur systemet för egna medel fungerar 
 
SV 2   SV  INLEDNING 
Enligt artikel 9 i nuvarande beslut1 om egna medel skall kommissionen 
”före den 1 januari 2006 göra en övergripande öve rsyn av systemet med egna medel vilken 
vid behov skall åtföljas av lämpliga förslag mot bakgrund av alla relevanta faktorer, 
inklusive utvidgningens effekter på finansie ringen av budgeten, möjligheten att ändra de 
egna medlens struktur genom att skapa nya au tonoma egna medel och den korrigering av 
obalanser i budgeten som beviljats Förenade  kungariket liksom det avdrag som beviljats 
Österrike, Tyskland, Nederländerna och Sverige enligt artikel 5.1.” 
Som svar på en begäran från Europaparlam entet och i samförstånd med rådet åtog sig 
kommissionen att före slutet av 2004 lägga fram ovannämnda översyn av hur 
finansieringssystemet fungerar. 
Den 10 februari 2004 antog kommissionen sitt meddelande2 om budgetplanen för 2007–2013. 
I meddelandet identifieras två centrala element i systemet för egna medel som kräver närmare 
uppmärksamhet. För det första är det EU-me dborgarnas otillräckliga insyn i systemet 
kombinerat med begränsad finansiell autonomi fr ån de nationella budget arna. För det andra är 
det behovet att reformera korrigeringsmek anismen för negativa budgetobalanser. 
Utifrån dessa riktlinjer syftar denna rapport til l att ge en översyn av nuvarande system och 
dess främsta svagheter. I rapporten föreslås ocks å en generell korrigeringsmekanism för att på 
kort sikt åtgärda det största olösta problemet och för det längre perspektivet skisseras en 
struktur för egna medel som skulle vara effektiv, öppen och demokratisk. 
En mer detaljerad bedömning av dessa frågor  återfinns i kommissione ns arbetsdokument som 
är bifogad denna rapport. 
1. NUVARANDE SYSTEM FÖR EGNA MEDEL  
Det nuvarande systemet för egna medel är resultatet av successi va förändringar av 
det ursprungliga systemet som infördes 1970. Systemet kan delas upp i följande tre 
kategorier: 
(1) Traditionella egna medel (TEM). De t rör sig huvudsakligen om tullar som 
uppbärs av medlemsstaterna på EU:s vägnar. 
(2) Egna medel som härrör från mervärde sskatt (ibland benämnt: ”moms”). De 
momsgrundade medlen tas från medlem sstaternas statistiska, teoretiskt 
harmoniserade underlag för mervärde sskatt som beräknas på grundval av 
nationella momsintäkter.   Dessutom är det teoretiska underlaget för mervärdesskatt i tillämpliga fall 
begränsat till att beräknas på  50 % av varje medlemsstats 
                                                
 
1 Rådets beslut 2000/597/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel (EGT L 253, 
7.10.2000, s. 42). 
2 KOM(2004) 101 slutlig, 10.2.2004. 
 
SV 3   SV bruttonationalinkomst (BNI), för a tt sålunda minska effekten av 
mervärdesskattens något ”regressiv a” karaktär. För de länder vars 
momsunderlag på så sätt begränsas om vandlas i praktiken de egna medlen 
från mervärdesskatt till egna medel från BNI.   Procentsatsen för moms får inte öve rstiga 0,5 % av berä kningsunderlaget. 
(3) Egna medel som härrör från BNI. Detta är de resterande medel som används 
för att balansera budgeten. De uppbärs som en enhetlig procentsats i förhållande till varje medlemsstats BNI.  Det finns ingen särskild gräns för 
denna procentsats annat än  det tak för egna medel som begränsar det totala
 
beloppet för alla egna medel t ill maximalt 1,24 % av EU:s BNI. 
Slutligen innehåller systemet för egna medel också en särskild mekanism för 
korrigering av Förenade kunga rikets obalanser i budgeten (s e avsnitt 3). Den har vid 
flera tillfällen ändrats, vilket gör att mekanismen blivit alltmer komplex och 
svåröverskådlig. 
De senaste ändringarna av systemet för egna  medel beslutades vid Europeiska rådets 
möte i Berlin 1999. Dessa ändringar inneba r en ytterligare förstärkning av den 
sjunkande trenden för traditionella och momsgrundade egna medel samt en motsvarande ökning av den relativa andelen av BNI-
3grundade bidrag. 
Tabell 1 – Sammansättninge n av EU:s egna medel   
(i procent av de totala egna medlen, kontantbaserat)  
EGNA MEDEL 1996–2005 
 1996 1997 1998 1999 2000 2001 20021 2003 20042 20053 
TEM 19,1 
% 18,8 
% 17,2 
% 16,8 
% 17,4 
% 18,1 
% 11,9 
% 13,0 
% 12,0 
% 11,4 
% 
Moms  51,3 
% 45,5 
% 40,3 
% 37,8 
% 39,9 
% 38,7 
% 28,8 
% 25,4 
% 14,6 
% 14,1 
% 
BNI 29,6 
% 35,7 
% 42,5 
% 45,4 
% 42,7 
% 43,2 
% 59,3 
% 61,6 
% 73,4 
% 74,5 
% 
Egna medel totalt 
(miljarder euro)  71,1 75,3 82,2 82,5 88,0 80,7 77,7 83,6 93,3 108,5 
1 Fr.o.m. 2002 höjdes procentsatsen för de tr aditionella egna medel som medlemsstaterna  behåller för sina uppbördskostnader från  10 % till 25 %. Differensen uppgick till omkring 2,2 miljarder euro för såväl år 2002 som år 2003. 
2 Preliminärt förslag till ä ndringsbudget 8/2004 (EU-25). 
3 Preliminärt budgetförslag för 2005. 
2. BEDÖMNING AV HUR NUVARANDE SYSTEM FÖR EGNA MEDEL FUNGERAR  
2.1. Bedömningskriterier 
Systemet för egna medel och individuella egna medel kan bedömas utifrån specifika 
kriterier. De individuella egna medlen kan i praktiken omöjligen uppfylla alla 
                                                 
3 (Fotnoten inte relevant för den svenska texten. Översättarens anmärkning ). 
 
SV 4   SV bedömningskriterier. Ett system som bygger på en kombination av medel av olika 
slag kan emellertid på ett rimligt sätt uppf ylla de viktigaste re levanta kriterierna. 
Följande sju bedömningskrite rier betraktas som relevanta för denna rapport: 
• Synlighet och enkelhet  
• Finansiell autonomi  
• Att bidra till en eff ektivare resursallokering  
• Tillräcklighet  
• Administrativ kostnadseffektivitet  
• Inkomststabilitet  
• Rättvisa i bruttobidragen  
2.2. Bedömning 
Nuvarande system har fungerat väl i fråga om  effektivitets- och stabilitetskriterierna, 
men brister tydligt vad gäller synlighets- oc h enkelhetskriteriet och bidrar inte på 
något avgörande sätt ti ll en effektivare resu rsallokering inom EU. 
Finansieringssystemet har blivit alltmer komplext under årens lopp, vilket gör att 
även den intresserade medborgaren har sv årt att förstå hur det fungerar. Den 
finansiella autonomin begränsas dessuto m ständigt mer och mer. Även om 
finansieringen av budgeten garanteras av regler som är bindande för alla 
medlemsstater, finns egentligen inge n direkt koppling till medborgarna eller 
skattebetalarna. I stället bygger finansieri ngen av budgeten på överföringar från de 
nationella budgetarna. Vad gäller rest erande kriterier har det nuvarande 
finansieringssystemet uppvisat olika svagheter, vilket fr amgår av den detaljerade 
redovisningen i kommissionens arbets dokument som bifogas denna rapport. 
3. ATT FÖRHINDRA ALLTFÖR STOR A NEGATIVA BUDGETOBALANSER  
3.1. Frågan om budgetobalanser 
Europeiska unionen är en solidarisk gemenskap, där vissa delar av EU-budgeten 
tjänar ett tydligt solidariskt syfte, medan andra delar skall finansiera uppfyllandet av särskilda mål genom EU-program. Detta får t ill följd att det finns nettobidrag från 
och till EU-budgeten, samtidigt som de po litiska vinsterna tillfaller unionen som 
helhet. 
Nettobudgetbalansen, mätt utifrån skillnaden mellan bidragen till respektive från 
EU:s budget, är förvisso inte  ett tillräcklig t mått på fördelarna med medlemskapet i 
EU. 
Emellertid har storleken på obalanserna länge stått i centru m för den politiska 
diskussionen. Vid Europeiska rådets mö te i Fontainebleau 1984 infördes nuvarande 
korrigeringsmekanism för nettobidraget fr ån en av medlemsstaterna, nämligen 
Förenade kungariket. Genom denna mekani sm får Förenade kungariket tillbaka 2/3 
 
SV 5   SV av sitt nettobidrag beräknat på grundval av  begreppet fördelade utgifter. Införandet 
av mekanismen grundade sig på den allmänna principen att 
”…varje medlemsstat som bär en för tung budgetbörda i förhållande till sitt relativa 
välstånd kan vid lämplig tidpunk t beviljas en korrigering.” 
Fastän korrigeringen endast beslutades t ill förmån för Förenade kungariket, godtogs 
principen om en allmän korrigering reda n i Fontainebleau (”varje medlemsstat”), 
varvid korrigeringen skall stå i relation t ill storleken på obalansen i budgeten (”för 
tung”) och medlemsstatens välstånd jämfört me d EU som helhet (”re lativt välstånd”). 
De senaste 20 åren har den ekonomiska ut vecklingen, utvidgningen och ändringar i 
EU-budgetens struktur medfört avsevärt ändrade förutsättningar för Förenade 
kungarikets korrigeringsmekanism. 
Tabellen visar utvecklingen av bruttonati onalinkomsten (BNI) per capita, uttryckt 
som köpkraftsstandard (KKS)4 mellan åren 1984 och 2003 för alla medlemsstater 
som var nettobidragsgivar e till EU:s budget 2002.5 
BNI per capita i de länder som är nettobidragsgivare  
(mätt i KKS) 
(Genomsnitt i EU-15 = 100)  
 2003 1984 
Förenade kungariket 111,2 90,6 
Danmark 111,1 104,0 
Österrike 109,8 -- 
Nederländerna 106,6 95,0 
Sverige 104,6 -- 
Frankrike 104,2 104,0 
Tyskland 98,6 109,6 
Italien 97,3 92,9 
Mot bakgrund av den dramatiska förändrin gen av Förenade kungarikets position i 
förhållande till övriga nettobidragsgivare samt tillämpningen av Fontainebleau-principen förefaller det motiverat att ompröva Förenade kungarikets exklusiva 
korrigering, genom att omvandla nuvarande mekanism till en generell korrigeringsmekanism. Syftet skulle vara att uppnå följande två mål:  
y Förhindra alltför stora negativa bu dgetobalanser och samtidigt minska 
skillnaderna mellan nettobidragsgivare som befinner sig på jämförbar 
välståndsnivå.  
y Tillse att mekanismens finansieringskostnader hålls på en rimlig nivå.  
                                                 
4 KKS är en artificiell valuta som återspeglar diffe renser mellan nationella prisnivåer som inte syns i 
växelkurserna. Tack vare denna enhet kan meni ngsfulla volymjämförelser göras mellan ekonomiska 
indikatorer i olika länder.  
5 De nettobalanser som presenteras i denna rapport, liksom de som används vid beräkningen av Förenade 
kungarikets korrigering, beräknas inklusive administrativa utgifter. Därför återfinns inte Belgien och 
Luxemburg bland nettobidragsgivarna. Eftersom korrigeringen utbetalas med ett års fördröjning, 
kommer 2007 års korrigering att utbetalas 2008. 
 
SV 6   SV 3.2. Effekten av nuvarande korrigeri ngsmekanism på medlemsstaternas 
 nettobudgetbalanser 
Inom ramen för nuvarande mekanism får Förenade kungariket tillbaka 66 % av sitt 
nettobidrag. Alla medlemsstater lämnar ett bidrag till finansieringen av mekanismen 
som står i proportion till deras BN I-andel, dock med följande undantag: 
– Förenade kungariket deltar inte i fi nansieringen av sin egen rabatt. 
– Tysklands, Nederländernas, Österrikes och Sveriges andelar är begränsade till 
25 % av deras normala andel.  
Medan Förenade kungarikets nettoställning före korrigeringen knappast har ändrat 
sig sedan den infördes (- 0,48 % av BNI 1985 och -0,47 % under perioden 1996–
2002), har landets slutliga nettoställning avsevärt stärkts jämfört med övriga 
medlemsstater på motsvarande eller t.o.m . lägre välståndsnivåer, som exempelvis 
Tyskland och Nederländerna (- 0,44 % respek tive - 0,47 %). 
En mycket viktig faktor i bedömningen av nuvarande korrigeringsmekanism är hur 
den påverkas av utvidgningen. I och med att nya nettobidragstagare blir medlemmar i unionen kommer nettobudgetbalansen för alla gamla medlemsstater att försvagas, 
eftersom en växande utgiftsandel tilldelas de nya medlemsstaterna. Till följd av den nuvarande mekanismens utformning kommer  korrigeringsvolymen att öka avsevärt 
för Förenade kungariket. Kostnaden för övr iga medlemsstater, inklusive samtliga 
nya, kommer därför också att öka. Kommissionens bedömningar, som grundar sig på kommissionens förslag till budgetplan fö r 2007–2013, visar att Förenade kungariket 
korrigering skulle öka med mer än 50 %
 om nuvarande korrigeringsmekanism 
bibehölls. 
3.3. Förslag till generell korrigeringsmekanism 
Kommissionen föreslår att korrigeringsmeka nismen blir generell. Tanken är att 
nuvarande korrigeringssystem skall utvecklas så att det förs närmare det ursprungliga 
målet att undvika alltför tunga budgetbördor. Genom att införa en sorts skyddsnät för 
stora nettobidragsgivare vars nettobidrag  överstiger en viss nivå, kan det också 
underlätta en konstruktivare hållning i dis kussionerna om att säke rställa tillräckliga 
budgetmedel för att möta de politiska utmaningarna i en utvidgad union. 
Den nya korrigeringen skall beräkna s på grundval av varje medlemsstats 
nettobudgetbalans gentemot EU:s budget.  Mekanismen skall utlösas om 
nettobidragen överstiger ett visst tröskelvärde , uttryckt som en procentandel av varje 
medlemsstats BNI, som motsvarar den lägsta godtagna nivån på obegränsad 
ekonomisk solidaritet mellan medlemsstater na. Nettoställningar som överskrider 
detta tröskelvärde kommer att berättiga till en korrigering (partiell återbetalning), 
vilket ger en garanti mot alltför stora nettobidrag. Omvänt kommer den totala korrigeringsvolymen (återbetalni ngsvolymen) att begränsas t ill ett största tillgängligt 
belopp, vilket innebär en garanti för dem som inte kommer i åtnjutande av någon 
korrigering mot alltför stora kostnader för mekanismen. Om summan av alla 
korrigeringar överstiger den to tala förutbestämda volymen, skall återbetalningssatsen 
minskas i motsvarande grad. 
 
SV 7   SV Varje korrigeringsmekanism innebär a tt finansieringen av budgeten blir mer 
komplicerad. Därför bör grundförslaget vara relativt enkelt och ti llräckligt tydligt. 
Mot bakgrund av detta bör de nuvarande parametrarna för beräkningen av Förenade 
kungarikets korrigering endast ändras där så är nödvändigt och förenklas närhelst så 
är möjligt.  
Den nya mekanism som komm issionen föreslår bygger på  följande principer: 
– Ett tröskelvärde i form av en procentandel av BNI. 
– En begränsning av den totala korrigeringsvolymen. 
– En förenklad finansiering av korrige ringarna grundad på andel av BNI. 
Därigenom deltar alla medlemsstater  i finansieringen av det totala 
korrigeringsbeloppet i förhållande  till sitt relativa välstånd. 
– En oförändrad definition av begreppet fördelade utgifter samt en oförändrad 
återbetalningssats så länge den största tillgängliga återbetalningsvolymen inte 
överskrids. 
Enligt detta förslag skulle Förenade kungariket med god marginal förbli den 
medlemsstat som drar störst nytta av de n generella korrigeringsmekanismen. Enligt 
kommissionens förslag till kommande budgetplan och förslaget om en generell korrigeringsmekanism, skulle Förenade kungariket genomsnittligen få en nettokompensation som är ungefär dubbelt så stor som Tysklands. 
 
SV 8   SV Tabell 6.  Beräknade nettobudgetbalanser (i genomsnitt 2008-2013 ) 
 i % av BNI 
 Generell 
korr.mekanism Nuvarande 
mekanism Ingen 
korrigering 
Förenade kungariket - 0,51 % - 0,25 % - 0,62 % Nederländerna - 0,48 % - 0,56 % - 0,55 % Tyskland - 0,48 % - 0,54 % - 0,52 % Sverige - 0,45 % - 0,50 % - 0,47 % Österrike - 0,41 % - 0,38 % - 0,37 % Italien - 0,35 % - 0,41 % - 0,29 % Frankrike - 0,33 % - 0,37 % - 0,27 % Cypern6 - 0,33 % - 0,37 % - 0,28 % Danmark - 0,25 % - 0,31 % - 0,20 % Finland - 0,19 % - 0,25 % - 0,14 % Spanien 0,26 % 0,23 % 0,32 % Irland 0,51 % 0,47 % 0,56 % Malta 1,10 % 1,06 % 1,16 % Belgien7
 1,27 % 1,21 % 1,32 % Slovenien 1,34 % 1,31 % 1,40 % Portugal 1,54 % 1,50 % 1,60 % Grekland 2,20 % 2,16 % 2,25 % Ungern 3,09 % 3,06 % 3,15 % Tjeckien 3,21 % 3,17 % 3,26 % Slovakien 3,31 % 3,27 % 3,36 % Estland 3,79 % 3,76 % 3,85 % Polen 3,80 % 3,76 % 3,85 % Litauen 4,44 % 4,41 % 4,50 % Lettland 4,45 % 4,40 % 4,51 % Luxemburg7 5,84 % 5,80 % 5,89 % 
Tabellen ovan visar medlemsstaternas beräknade genomsnittliga nettobudgetbalanser 
gentemot EU:s budget under perioden 2008–2 013 enligt den föreslagna generella 
korrigeringsmekanismen jämfört med en situation där den nuvarande mekanismen 
bibehålls samt med en situati on utan korrigeringsmekanism. 
Den generella korrigeringsmekanismen komm er att leda till en minskning av de 
negativa nettobalanserna och minska spridningen mellan nettobidragsgivarna, 
samtidigt som finansieringsbördan minskar fö r dem som inte kommer  i åtnjutande av 
mekanismen.8 
Kommissionen kommer separat att lägga fram ett särskilt förslag för att ändra 
nuvarande beslut om egna medel i syfte att införa den generella 
korrigeringsmekanism som här föreslås. 
                                                 
6 Beräkningarna bygger på de områden som kontrolleras av Republiken Cypern. 
7 När beloppen beräknas exklusive administrativa utgifter blir Belgien och Luxemburg 
nettobidragsgivare. 
8 Se den bifogade tekniska bilagan för närmare detaljer. 
 
SV 9   SV 4. DE EGNA MEDLENS STRUKTUR  
4.1. Att hitta den bästa strukturen för egna medel 
Nedan diskuteras tre grundlägga nde alternativ till finansie ring av EU:s budget. I alla 
tre fallen skulle de traditi onella egna medlen bibehållas, eftersom uppbörden av tull 
utgör ett instrument för unionens handelspolitik och dessa intäkter ”naturligt” 
tillfaller unionen. 
(1) Att bibehålla nuvarande finansieringssystem oförändrat  
  
Nuvarande finansieringssystem har hittil ls varit en garant för en smidig 
finansiering av EU:s budget. I si n nuvarande form saknar emellertid 
finansieringssystemet direkt koppling ti ll medborgarna. Tidigare justeringar 
för att anpassa systemet till särskilda intressen har bidragit till systemets ogenomtränglighet, och det är därför ytterst svårt för medborgarna att få 
överblick över budgetkonsekvenserna av unionens olika insatser. Mot 
bakgrund av BNI-medlets stora vikt ha r medlemsstaterna, och i synnerhet 
nettobidragsgivarna, en tendens att uteslutande bedöma EU:s politiska initiativ efter fördelningen av utgifter mellan länderna utan hänsyn till politikens innehåll, vilket leder till en  risk för att EU-politikens mervärde 
kommer i skymundan.    På grund av avsaknaden av en direkt koppling till EU-medborgarna och den begränsade synligheten gentemot de ssa i kombination med den tilltagande 
tendensen att fokusera på e tt snävt budgetärt begrepp om rättvis återbäring  
bör nuvarande system reformeras.  
(2) Ett finansieringssystem som helt bygger på BNI  
  
I ett finansieringssystem som utes lutande bygger på BNI-andelen skulle 
unionen vara helt beroende av ”bidrag”  från medlemsstaterna. Fördelen med 
ett sådant system är att det vore enkelt och lättbegripligt, och varje medlemsstats ”bidrag” skulle stå i nära  proportion till dess relativa välstånd. 
Att finansiera budgeten genom bidrag fr ån medlemsstaterna kan emellertid 
vara lämpligt för en internationell or ganisation som FN, men det återspeglar 
inte Europeiska unionens status. Det s kulle vara ett uttryck för en idé om 
en union där medborgarna endast re presenteras indirekt av sina 
medlemsstater. EU:s status som en union av medlemsstater och
 medborgare, 
som för närvarande återspeglas i förd raget, skulle således överges på 
budgetens finansieringssida. Detta skulle i sin tur innebära att man avskaffade 
begreppet ”egna” medel, som har va rit en av grundstenarna i EU:s 
finansieringssystem sedan det förs ta beslutet om egna medel 1970. 
Kommissionen avvisar ett sådant alternativ.  
 
SV 10   SV (3) Ett finansieringssystem som bygger på egna medel av skattekaraktär  
  
Genom att skapa ett mer direkt förh ållande mellan EU-budgeten och EU-
medborgarna har ett system som i hög grad bygger på skattegrundade egna medel potential att öka EU-budgetens fi nansiella autonomi. En övergång till 
individer och ekonomiska operatörer som bidragsgivare och motsvarande 
minskning av medlemsstaternas bidrag  till finansieringen av EU:s budget 
skulle innebära ökad synlighet gentem ot EU-medborgarna och ökat politiskt 
ansvar för budgetmyndigheten när den fatta r beslut om utgifter. Det skulle 
också bidra till att den politiska disku ssionen rörde sig bort från ett snävt 
fokus på nationella bidrag till fö rdelarna med EU-politiken och det 
europeiska allmänintresset. Slutligen skulle en ökad synlighet stärka förtroendet för EU:s finanser, vilkas vol ym på mindre än 2,5 % av de totala 
offentliga utgifterna i EU ofta överskattas.    En helt skattegrundad finansiering av EU-budgeten förefaller emellertid 
heller inte lämplig. Efters om kravet på budgetbalans i artikel 268 i fördraget 
inte är ifrågasatt och inte heller bör ifrågasättas, skulle skattemedel som antar 
BNI:s nuvarande roll som ”resterand e” budgetmedel antingen medföra en 
skattesats som kan varieras efter budgetk raven eller kräva en större flexibilitet 
på utgiftssidan än vad nuvarande budgetplan tillåter. Återkommande 
ändringar av skattesatsen skulle emellertid inte välkomnas av skattebetalarna (det skulle innebära rättsosäkerhet samt  tekniskt och administrativt besvärliga 
förfaranden). Dessutom skulle det kunna  komma i motsatsställning till den 
nationella beskattningspolitiken. Det fö refaller då bättre att tillämpa en 
progressiv metod som bygger på att ett begränsat BNI-medel bibehålls medan 
andelen skattegrundade medel ökar.  
En reform av de egna medlens struktur bör därför inriktas på en budgetneutral 
introduktion av nya skattegrundade egna me del som tillåts täcka upp till hälften av 
budgeten. 
5. I
 RIKTNING MOT ETT FINANSIERINGSSYSTEM SOM BYGGER PÅ BIDRAG FRÅN 
MEDLEMSSTATERNA OCH  MEDBORGARNA  
5.1. Att öka andelen skattegrundade egna medel 
En reform av systemet bör tackla sva gheterna i nuvarande system, dvs. avsaknaden 
av en direkt koppling till EU-medborgarna,  beroendet av överföringar från de 
nationella budgetarna och omotiverad komplexitet, samtidigt som det så långt möjligt bör bidra till en effektiv resursallokering. Öv riga kriterier blir mindre relevanta för de 
nya medlen så länge som systemet i sin he lhet möjliggör att de i rimlig grad kan 
efterlevas. 
För att rättvisa skall uppnås mellan medbor gare i olika medlemsstater, kräver 
införandet av nya skattegrundade medel först en tillräcklig harmonisering av 
skatteunderlaget. En avgörande faktor vid valet av lämpligaste skattegrundade egna 
medel är i vilken grad nuvarande skatteunderlag är harmoniserade. 
 
SV 11   SV Förekomsten av regional skönsmässighet9 eller gränsöverskridande externa effekter 
är tunga argument för att harmonisera skat teunderlagen och skattesatserna, vilket 
också skulle motivera en överföring av alla eller delar av motsvarande skatteintäkter 
till EU-nivå. Detta sk ulle kunna bidra till att minska  ineffektiv resursallokering. 
En ökning av andelen skattegrundade egna  medel i EU-budgeten kräver inga nya 
skatter. Det hela förutsätter emellertid ett beslut om att dela antingen intäkter eller skattesatser mellan nationell nivå och EU-n ivå. EU-andelen skulle kunna tas ut som 
en andel av den nationella skattesatse n. Den totala EU-budgeten, som ändå är 
begränsad av taket för egna medel på 1,24 % av EU:s BNI, skulle inte höjas, 
eftersom intäkterna från de skattegrundade medlen skulle leda till en minskning av 
det nuvarande BNI-baserade medlet. 
I följande avsnitt beskrivs tre möjligheter att förbättra funktionen i EU:s 
finansieringssystem. I alla tre alternativ en bibehålls både n uvarande BNI-baserade 
medel som ett resterande balanserande budgetmedel och de traditionella egna 
medlen, men det förutsätts  att upp till hälfte n av budgeten finansieras genom nya 
skattegrundade egna medel som också s kulle ersätta den nuvarande statistiskt 
beräknade mervärdesskatten. 
5.2. Alternativ 1 – Ett system med egna medel grundade på energiförbrukning 
Enligt det nya direktivet  om energibeskattning
10 skall de flesta energiprodukter 
beskattas enligt gemenskapsregler. Äv en om det antagna direktivet om 
energibeskattning inte utarbetades i syft e att införa någon ny typ av egna medel, 
innebär det ändå att lämpliga förutsättn ingar skapas för detta i och med att 
skatteunderlag harmoniseras och minimiskattesatser införs. 
Skattemedel från energiprodukter skulle emellertid inte be höva bygga på alla 
produkter som omfattas av detta direktiv. En  EU-skatt skulle kunna begränsa sig till 
det skatteunderlag som gäller fordonsbräns le avsett för vägtransporter (blyad och 
blyfri bensin, diesel, gasol och naturgas som används för transporter). Administrativt 
vore detta relativt enkelt, eftersom skat teunderlaget redan är harmoniserat på EU-
nivå och de flesta möjligheter till skattedifferentiering som direktivet tillåter är tillämpliga på andra energipr odukter. EU-skattesatser so m ligger under hälften av 
minimiskattesatserna i energiskattedirektivet vore tillräckligt för att finansiera hälften av EU-budgeten. De viktigaste besluten sk ulle gälla vilka ska ttesatser som skall 
tillämpas och möjliga va riationer beroende på produkt och användning. 
En EU-skatt på flygbränsle el ler relaterade utsläpp skulle  kunna vara ett användbart 
komplement till skatt på fordonsbränsle för vägtransporter. Det europeiska flygtransportsystemet är starkt integrerat och utsläpp från flyget stoppas inte vid 
nationsgränserna. Därför finns goda argument för att beskatta sådana utsläpp på EU-
                                                
 
9 Regional skönsmässighet avser en situation, i vilken det är svårt att avgöra den exakta storleken på den 
skattebas som skall tillskrivas en enskild medlemsstat eller i vilken det föreligger stor (potentiell) 
diskrepans mellan det land som bär upp skatten och det land där den ekonomiske aktör som bär 
skattebördan är bosatt. 
10 Rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för 
beskattning av energiprodukter och elektricitet (EGT L 283, 31.10.2003). 
 
SV 12   SV nivå som ett sätt att i pris et för flygresor inberäkna de externa socioekonomiska 
kostnaderna för klimatförändringar och andra miljöeffekter orsakade av flygindustrin. För närvarande är emellertid flygbränsle (flygfotoge n) undantaget från 
beskattning vid internationella flygningar. 
Tekniskt sett vore det möjligt att införa et t eget medel grundat på beskattning av 
bränsle avsett för vägtransporter på relativt  kort tid (mellan cirka tre till sex år). 
5.3. Alternativ 2 – Ett system med ett eget medel grundat på mervärdesskatt 
Med tanke på den direkta kopplingen till de n dagliga konsumtionen och i motsats till 
nuvarande ”statistiskt” beräknade momsmedel,  skulle införandet av en EU-andel av 
det nationella momsunderlaget skapa en ty dlig direkt koppling mellan finansieringen 
av EU:s budget och medborgarna samtidig t som det skulle öka medvetenheten om 
kostnaderna för unionen. 
Ett verkligt mervärdesskattebaserat eget medel skulle genomföras genom att en del 
av den nationella momssats som erläggs av konsumenterna avsätts till EU. Denna skattesats skulle uppbäras tillsammans me d den nationella skattesatsen på samma 
skatteunderlag. Medborgarna skulle inte behöva belastas med någon extra skattebörda eftersom EU-satse n skulle kompenseras av en  lika stor sänkning av den 
nationella momssatsen. Om den nationella momssatsen exempelvis låg på 21 % och 
EU-satsen på 1 %, skulle den nationella sk attesatsen sjunka till 20 %, men den totala 
momssats som togs ut skulle  alltjämt ligga på 21 %. 
Av synlighetsskäl skulle EU-momsen och den nationella momsen redovisas som 
separata skatter på fakturor  eller kvitton som den skatts kyldige lämnar till sina 
kunder. 
En EU-sats på 1 % vore tillräcklig för att täcka ungefär hälften av EU-budgetens 
finansieringsbehov. 
Potentiella problem med detta försla g rör ofullständig harmonisering av 
medlemsstaternas momssystem, främst i fråga om varor som omfattas av s.k. kvalificerade undantag (”nollskattesats”). En annan möjlig svårighet skulle kunna 
uppkomma p.g.a. momsunderlagets skifta nde andel av medlemsstaternas 
nationalinkomst (mervärdesskattens s.k. regressivitet), som sedan 1988 har fått 
medlemsstaterna att minska dess andel av de egna medlen. Sett ur ett konsumentperspektiv skulle EU-momsen å andra sidan ha samma effekt på 
jämförbara konsumenter i olika länder i unionen
11. 
Tekniskt skulle införandet av en EU-moms vara möjlig på relativt kort tid (högst sex 
år). 
                                                 
11 Förutsatt att effekterna av kvalif icerade undantag (”nollskattesats”) är neutraliserade (se också bilagan 
till denna rapport). 
 
SV 13   SV 5.4. Alternativ 3 – Ett system me d ett eget medel grundat på  
 företagsinkomster 
Precis som ovanstående två alternativ skul le också ett skattegrundat EU-medel som 
härrör från företagsinkomster kräva att ma n definierar ett gemensamt (konsoliderat) 
skatteunderlag för företag. En sådan harmoni sering skulle bidra t ill en väl fungerande 
inre marknad och en effektivare resursal lokering som för närvar ande snedvrids av 
gränsöverskridande externa effekter. Dagens 25 olika nationella skattesystem och 
den stora mängden skattelagar, konventioner och praktiska tillväg agångssätt utgör i 
sig ett hinder för ekonomisk verksamhet  över gränserna. Detta innebär extra 
anpassningskostnader för företag som verkar  över gränserna inom  EU och leder till 
ett stort antal kryphål i skattesystemen. 
Det pågående arbetet med en omfattande re form av bolagsskatten utgår från tanken 
om ett gemensamt (konsoliderat) skat teunderlag, förmodligen för en grupp 
intresserade medlemsstater, fö r att undanröja hinder för den inre marknaden. I detta 
arbete förutses inga åtgärder i fråga om skattesatser, inte heller innebär det någon 
metod för att öka intäkterna till EU-budgeten.  
Alternativet gemensam bolagsskatt skulle i nnebära att en minimisk attesats tas ut på 
det harmoniserade skatteunderlaget. 
Intäkterna från bolagsskatten är betyda nde och för närvarande motsvarar dessa 
intäkter i hela EU i genomsnitt 2,6 % av EU:s  totala BNI. Därför skulle mindre än en 
fjärdedel av dessa behöva avsättas till EU:s budget. 
I nuläget skulle detta alternativ ta längs t tid att genomföra, såväl i politiskt som 
administrativt hänseende. 
6. SAMMANFATTNING OCH SLUTSATSER  
Införandet av nya skattegrundade egna mede l som ersättning för nuvarande statistiskt 
beräknade momsmedel och i sy fte att finansiera en bety dande del av EU:s budget 
skulle göra det möjligt att komma åt de främsta svagheterna i nuvarande system, dvs. 
frånvaron av en direkt koppling till EU -medborgarna, det stora beroendet av 
överföringar från de nationella budgetarna och systemets omotiverade komplexitet. 
Det skulle också kunna bidra till en bä ttre resursallokering inom EU. Det BNI-
baserade medlet skulle också fortsättningsvi s spela en viktig roll och säkerställa att 
systemet på ett rimligt sätt uppfyller de relevanta bedömningskriterierna, även om 
det skulle stå för en mindre andel av de  totala egna medlen än inom nuvarande 
system. 
Kommissionen föreslår tr e huvudkandidater som möjliga framtida skattegrundade 
egna medel, nämligen medel som bygger på 1) energiförbr ukning 2) nationella 
momsunderlag och 3) företagsinkomster. 
Medel som bygger på energiförbrukning och uppbärs som en EU-skatt på 
fordonsbränsle avsett för vägtransporter vore en tillräcklig och stabil källa för finansiering av EU-budgeten som också skulle skapa en direkt koppling till 
 
SV 14   SV medborgarna. Skatteunderlaget är redan harmoniserat på EU-nivå. Detta medel 
skulle även kunna komplettera s med en EU-skatt på fl ygbränsle eller relaterade 
utsläpp och därmed häva det nuvarande skatte undantaget för jetbrä nsle samt sätta ett 
pris på flygets miljökostnader. 
Harmoniseringen av skatteunderlagen på moms området är relativt långt framskriden 
och mervärdesskatten utgör en st abil inkomstskälla. Ett verkligt 
mervärdesskattebaserat eget medel skulle göra finansieringen av EU mycket tydlig för EU-medborgarna. Det skulle också vara  ett uttryck för en gradvis utveckling, 
eftersom det skulle innebära en reform av befintliga bestämmelser snarare än att införa ett helt nytt medel. Ur administra tiv synvinkel bör hindren för dess införande 
inte vara oöverstigliga. 
Tack vare kopplingen till en gemens am EU-politik och förekomsten av 
gränsöverskridande externa effekter, vore intäkter från en harmoniserad bolagsskatt 
en lämplig källa till finansiering av EU-budgeten. 
EU är en union av såväl medlemssta ter som enskilda medborgare. Kommissionen 
anser att var och en av de tre ovan näm nda kandidaterna till skattegrundade egna 
medel skulle innebära en tillämpning av de nna princip på området för finansiering av 
EU:s budget. En förstärkning av den di rekta kopplingen mellan medborgarna och 
budgeten skulle också leda till  att utgiftsdebatten lättare kunde fokuseras på verkligt 
innehåll i stället för på ”nationella  nettobalanser” gentemot EU-budgeten. 
Det är naturligtvis inte blott rådet som enhälligt skall besluta om att tilldela EU-
budgeten ett nytt medel, utan detta kräver också ratificering av parlamenten i alla 
medlemsstater. 
Egna medel grundade på energiförbrukning el ler mervärdesskatt skulle kunna införas 
på medellång sikt, medan medel grundade på företagsinkomster måste ses som en 
möjlighet på betydligt längre sikt. Vad som behövs nu är politiska riktlinjer för att 
förbereda villkoren för att reformera den befintliga egnamedelsstrukturen. Därför uppmanar kommissionen rådet 
¾ att diskutera de alternativ som föreslås i rapporten, och 
¾ att notera kommissionens avsikt att utar beta en färdplan i syfte att ersätta 
– på grundval av ett förslag fr ån kommissionen – det nuvarande 
momsmedlet med ett verkligt skatte baserat eget medel senast år 2014. 
I syfte att lägga fram en kortfristig lösni ng på frågan om alltför stora obalanser i 
budgeten med tillämpning från och med bör jan av kommande budgetplan, föreslår 
kommissionen 
¾ att en generell korrigeri ngsmekanism införs för at t korrigera alltför stora 
obalanser i budgeten enligt förslaget ti ll rådets beslut om systemet för 
egna medel och det vidhängande förslaget till genomförandebestämmelser.