Särskild rapport nr 1/2001

om gemenskapsinitiativet Urban samt kommissionens svar

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2001/C 124/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

INLEDNING

1. Kommissionen antog i juni 1994 ett gemenskapsinitiativ för städer kallat Urban enligt artikel 11 i förordning (EEG) nr 4253/88(1) (om samordning av strukturfonderna). Detta initiativ ansluter till de pilotprojekt för städer som finansierats tillsammans med Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) och som omfattar 33 stadsområden för perioden 1989-1993 och 26 stadsområden för perioden1994-1999(2). Kommissionen har fastställt riktlinjerna för de operativa program medlemsstaterna uppmanas utarbeta inom ramen för Urban-initiativet genom två meddelanden som publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i juli 1994 (en första tilldelning på 600 miljoner euro)(3) och i juli 1996 (tilläggstilldelning på 157 miljoner euro)(4). Dessa båda meddelanden fastställer samma riktlinjer för Urban-initiativets omfattning och mål, stödberättigade områden och åtgärder samt genomförande. Kommissionen tog i september 1994 fram en särskild handledning för att underlätta utarbetandet av operativa program.

2. Den strategi som kommissionen fastställt(5) innebär att gemenskapsstödet samtidigt skall komma både från ERUF och från Europeiska socialfonden (ESF) "till förmån för samordnade utvecklingsprogram för en geografiskt definierad och begränsad del av en tätort. Den samordnade metoden bör angripa ekonomiska problem, sociala problem och miljövårdsproblem för det eftersatta tätortsområdet på ett omfattande sätt. Det samordnade programmet bör innehålla en balanserad och sammanhängande plan för ekonomisk utveckling, social integration och miljövårdsåtgärder grundade på lokala samarbetspartners förslag. Prioritet skall ges till samordnade program som är av en nyskapande karaktär, som har ett mervärde genom att föregå som gott exempel och som hjälper till att skapa lokal sysselsättning".

3. Initiativets mål(6) anges i ganska allmänna termer: "[Urban] syftar... till att fungera som en katalysator för att angripa problemen på bred basis genom att åta sig att upprätta ett huvudprogram för att hjälpa eftersatta områden att uppnå en kvarstående förbättring i levnadsstandarden för sina invånare".

4. Tidigare har revisionsrätten granskat gemenskapsinitiativen Interreg, initiativet för små och medelstora företag (SMF), Leader och Peace(7) liksom gemenskapsåtgärderna på områdena för stadsmiljö och lokal utveckling(8). Revisionsrätten konstaterade bland annat att olikartade åtgärder hade vidtagits i stadsmiljö och att dessa åtgärder utmärktes av tydliga avgränsningar(9). Det stora antalet gemenskapsåtgärder som inriktas speciellt på stadsfrågor har föranlett revisionsrättens granskning av gemenskapsinitiativet Urban. Dessutom är Urban ett av de fyra gemenskapsinitiativ som förlängts för perioden 2000-2006(10).

5. Målet för revisionsrättens undersökning har varit att analysera regelverkets enhetlighet och att bedöma Urban-initiativets programplanering, genomförande, ekonomiska förvaltning och utvärdering i kvalitetshänseende. Granskningar har genomförts vid kommissionen och i nio medlemsstater (Italien, Spanien, Frankrike, Grekland, Förenade kungariket, Tyskland, Irland, Nederländerna och Portugal)(11). Programmen i dessa nio medlemsstater motsvarar mer än 90 % av Urban-initiativets utgifter.

FÖRDELNING AV RESURSER OCH EKONOMISK STÄLLNING

6. Revisionsrätten har tidigare för perioden 1994-1999 undersökt hur tillgängliga resurser i strukturfonderna fördelades per mål(12), medlemsstat och gemenskapsinitiativ(13). Av bilagan framgår i detalj fördelningen av Urban-initiativets resurser per medlemsstat vilken kännetecknas av många justeringar. En preliminär global fördelning mellan regioner tillhörande mål 1 och övriga områden anges i kommissionens meddelanden. Likväl saknas definition av kriterierna för fördelning av resurser mellan regioner tillhörande olika mål och övriga områden inom medlemsstaterna, liksom mellan de områden som får stöd.

7. Ett av kommissionens mål var att till att börja med koncentrera resurserna på maximalt 50 stadsområden och därefter ytterligare 70 sedan initiativet utvidgats(14). Kommissionen ville också åstadkomma ett klart samband mellan gemenskapsfinansieringen och folkmängden i det utvalda området för att försäkra sig om en stark koncentration som borde leda till effektivare och synligare aktioner. Ändå fick till slut 118 stadsområden ekonomiskt stöd inom ramen för Urban. En analys av de områden som får stöd visar att dessa är mycket heterogena. I 34 områden bor det färre än 10000 invånare medan 17 områden har fler än 50000 vilket leder till betydande skillnader i fråga om programbidraget totalt per invånare.

8. Tabell 1visar de ursprungliga finansiella planerna samt de finansiella planerna per den 31 december 1999 med fördelade totalkostnader och angivande av bidraget från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) respektive Europeiska socialfonden (ESF) liksom offentliga och privata utgifter. Bidraget från strukturfonderna i programmens finansiella planer per den 31 december 1999 uppgår till 898,32 miljoner euro, eller 49,5 % av totalkostnaderna, varav 750,06 miljoner härrör från ERUF och 148,26 miljoner från ESF vilket innebär ett genomsnitt av 7,61 miljoner per stödmottagande område, varav 6,35 miljoner från ERUF och 1,26 miljoner från ESF. Nationella offentliga utgifter samt privata utgifter utgör 45,1 % respektive 5,4 % av totalkostnaden. Av de 61 program som antogs beräknades inledningsvis 18 stycken få mer än 10 % av medlen från den privata sektorn. För programmen som helhet reducerades slutligen den privata sektorns andel med 63 %. Diagram 1 och 2visar gemenskapens åtaganden respektive betalningar under budgetåren 1994 till 1999. Sammantaget för perioden 1994-1999 uppgick åtaganden och utförda betalningar till 858,17 respektive 469,88 miljoner euro, dvs. 95,53 % och 52,31 % av strukturfondernas beviljade bidrag.

9. De operativa programmen inom Urban har generellt utvecklats mycket långsamt i förhållande till de finansiella planernas preliminära beräkningar. Analys av planernas ändringsförslag visar att utgifterna framförallt koncentreras till det sista året (sediagram 3). Revisionsrätten har tidigare konstaterat(15) dels att man vid utarbetning av de finansiella planerna inom ramen för strukturfonderna inte utgår från behoven inom åtgärderna, dels att ändringarna av de finansiella planerna vid slutet av 1999 huvudsakligen syftade till att möjliggöra att åtaganden gjordes för hela gemenskapsstödet. För programmen med åtaganden för årliga delar hade mekanismen i gemenskapens åtaganden endast gjort det möjligt att utnyttja 1999 års del om slutmottagarnas faktiska utgifter uppgick till 100 %, 80 % och 40 % av utgifterna för delarna 1994-1996, 1997 och 1998(16). På detta sätt har de finansiella planerna, på grund av försenat genomförande, anpassats till den verkliga situationen (betydande minskning av de årliga delarna 1994-1998) så att åtaganden har kunnat göras för programmens hela restbelopp.

10. För övrigt återspeglas inte de förändringar i de finansiella planerna som genomfördes under de senaste månaderna 1999 i räkenskaperna per den 31 december 1999. Detta har lett till att de åtaganden som ingåtts inte följer de gällande finansiella planerna utan tidigare finansiella planer, och att de bokförda åtagandena för åtskilliga program överstiger de juridiska åtagandena. Även förskottsutbetalningarna påverkas av denna anomali, eftersom de görs i proportion till bokförda åtaganden. Resultatet är att det gjorts utbetalningar som överstiger de belopp som blev resultatet av de nya finansiella planerna. För ett program är det till och med så att betalda förskott överstiger det sammanlagda beviljade gemenskapsstödet.

Tabell 1

Urban-programmen per den 31 december 1999

>Plats för tabell>

Källa:

Revisionsrätten

Diagram 1

Urban-programmen per den 31 december 1999 - Åtaganden 1994-1999

>PIC FILE= "C_2001124SV.000501.EPS">

Källa:

Kommissionens inkomst- och utgiftsredovisning.

Diagram 2

Urban-programmen per den 31 december 1999 - Betalningar 1994-1999

>PIC FILE= "C_2001124SV.000502.EPS">

Källa:

Kommissionens inkomst- och utgiftsredovisning.

Diagram 3

Jämförelse mellan ursprungliga och slutliga finansiella planer (per den 31 december 1999) för de åtta enskilda Urban-programmen för alla mottagarområden i en medlemsstat (i %)

>PIC FILE= "C_2001124SV.000601.EPS">

Källa:

Beslut om stöd genom de åtta nationella Urban-programmen (ERUF-nr 940110001, 940810002, 941110003, 940410001, 940510001, 940610001, 941210004, 961510002) som fattades efter kommissionens meddelande i juli 1994. Dessa program motsvarar cirka hälften av finansieringen genom Urban. Skillnaden på cirka 10 % mellan ursprunglig och slutlig finansiell plan beror på indexering och på ökade anslag i några av programmen.

URVAL AV STÖDBERÄTTIGADE STADSOMRÅDEN

11. Kommissionen har inte lagt fast bestämda kriterier för bestämning av vilka stadsområden som är berättigade till stöd. I princip är stadsområden och stadsbebyggelse med fler än 100000 invånare berättigade till stöd. Målområden kan vara stadsdelar som är geografiskt identifierbara eller en befintlig administrativ enhet såsom en stad, en kommun eller även mindre enheter inom ett tätbefolkat område, med en hög arbetslöshetsnivå, en förfallen samhällsstruktur, dåliga boendeförhållanden och brist på sociala inrättningar. Dessutom kan i vederbörligen styrkta fall hjälp också ges till stödåtgärder riktade till små eller medelstora städer som drabbats av allmän ekonomisk nedgång(17).

12. I den detaljerade redogörelsen i det första meddelandet om Urban(18) förordades att det slutliga valet av åtgärder skulle utgå från rekommendationer från en grupp oberoende experter som utsetts av kommissionen och medlemsstaterna tillsammans och som skulle tillämpa kriterier som bestämts i förväg. Men kommissionen har till slut ändå inte använt sig av en sådan konstruktion. Fördelningen av ansvar mellan kommissionen och medlemsstaterna har inte tydligt definierats. Kommissionen, som beslutar om beviljande av stöd, har deltagit via informella förhandlingar, med föga insyn, för att reducera det alltför stora antalet stadsområden som föreslagits av medlemsstaterna utan att för den skull uppnå målet på 70 stycken (se punkt 7).

13. Nedanstående exempel illustrerar svårigheterna i samband med urvalsprocessen. De italienska myndigheterna inbjöd 24 städer att lägga fram projekt. Nio icke inbjudna städer som fått kännedom om lanseringen av Urban, lade också fram projekt, på eget initiativ och vid sidan av det förfarande som bestämts av de nationella myndigheterna. I detta läge skickade medlemsstaten samtliga, mycket olika, förslag till kommissionen för att den skulle fatta beslut. Slutligen förhandlades ett urval fram mellan kommissionen och medlemsstaten eftersom det trots alla ansträngningar var omöjligt för kommissionen att objektivt värdera de framlagda förslagen på grund av avsaknaden av metodik och nödvändig information.

14. Medlemsstaterna fick snabbt införa lämpliga urvalsmekanismer som i praktiken innebar att man i ett första steg i förväg valde ut städer där sedan motsvarande lokala myndigheter själva fick välja ut lämpliga stadsområden för stödåtgärder. I flera fall skedde valet av städer och stödberättigade områden utan föregående formellt urvalsförfarande och utan att berörda myndigheter kunnat visa upp handlingar eller nödvändig dokumentation till stöd för valet. När medlemsstaterna själva försökte göra ett objektivt urval av städer och områden ändrades det slutliga resultatet för att åstadkomma en annan geografisk fördelning så att vissa städer prioriterades, särskilt huvudstäder, eller så att områden som inte omfattades av andra åtgärder inom ramen för strukturfonderna kompenserades. I praktiken skedde inte urvalet utifrån en jämförelse av i förväg bestämda mätbara objektiva kriterier, utan utifrån kriterier som varierade från en medlemsstat till en annan och som var svåra att jämföra, vilket också lett till spridning av målsättningarna.

15. Bristen på statistiska uppgifter och lämpliga indikatorer för bedömning och jämförelse av de 350 eller 400 städer med fler än 100000 invånare liksom för övriga städer som genomgår en allmän ekonomisk nedgång, omöjliggör en bedömning av om det gjorda urvalet är välgrundat. Detta gäller också för urvalet av stödområden inom städerna. I kommissionens meddelanden anges ett antal socio-ekonomiska indikatorer för identifiering av minst gynnade områden(19). Men dessa indikatorer är så skiftande att så gott som alla områden i europeiska små och medelstora städer befinner sig i en sämre situation än medelstaden enligt en eller flera av indikatorerna. Dessutom är indikatorerna ibland tillgängliga på stadsnivå men så gott som aldrig på områdesnivå. De utvalda områdena består inte heller alltid av en geografisk, statistisk eller administrativ enhet, och i vissa fall omfattas stadsdelar som inte ligger intill varandra.

16. På grund av bristen på insyn i urvalsprocessen har de berörda nationella myndigheterna haft svårt att rättfärdiga att många lämpliga ansökarområden åsidosatts. Efter protester har flera berörda städer kompenserats genom att inkluderas i de nya Urban-programmen eller i andra åtgärder på nationell nivå eller på gemenskapsnivå.

PROGRAMPLANERING

Integrerad metod

17. En strategi grundad på en integrerad metod som kommissionen förutsett (se punkt 2), har hög ambitionsnivå och förutsätter att det finns integrerade, långsiktiga planer för stadsutveckling i vilka myndigheter samt lokala parter och samhällslivets parter är delaktiga. Detta är emellertid en mycket ovanlig situation som är beroende av hur medlemsstatens administration är uppbyggd. Ibland finns det kommunala planer men dessa är i allmänhet inriktade på sådana verksamheter som traditionellt ingår i kommunens uppgifter (t.ex. stadsplanering av områden) eller behandlar en viss verksamhet (planer för förbättrade transporter, vägnät, trafik osv.)

18. Tanken var att strukturfonderna skall kunna bidra till att utveckla allmänna strategier för städer på begäran av medlemsstaterna eller berörda lokala eller regionala myndigheter(20). Urban har inte kunnat bidra till att planeringsinstrumenten på stadsnivå har förbättrats. Men Urban har ändå gjort det möjligt för flera lokala myndigheter att för första gången utarbeta och på ett koordinerat sätt genomföra olika åtgärder i ett stadsområde.

Val av åtgärder

19. De utvalda områdena har problem av skiftande slag: hög arbetslöshet, mycket trafik, nedsliten historisk stadskärna, brottslighet, narkotika, prostitution, ekonomisk tillbakagång, låg bostadsstandard osv. Trots detta är programmens åtgärder identiska eller liknar varandra i hög grad. Den åtgärdskatalog som föreslås i meddelandena har av vissa nationella myndigheter uppfattats som innehållet i ett typprogram och deras förslag följer till punkt och pricka denna struktur. Istället för att satsa på lämpliga program för just de problem som motiverade valet av stad eller område har man i allmänhet valt flera olika åtgärder enligt modellen för regionala åtgärder inom strukturfonderna.

20. Resultatet blir en spridning av gemenskapsfinansieringen som gör den administrativt tungrodd att hantera och övervaka på grund av antalet och variationerna i fråga om projekt liksom den relativt låga gemenskapsfinansieringen (i medeltal 7,61 miljoner euro per område). Medlemsstaterna och kommissionen har inte inom ramen för partnerskapet lyckats med att bättre koncentrera åtgärderna till de väsentligaste problemen i berörda stadsområden. Samtal med förvaltarna på plats bekräftar att man, i allmänhet, skulle föredragit enklare program som består av ett litet antal åtgärder. Man skulle också ha föredragit att arbeta med enfondsprogram (ERUF eller ESF) för att undvika den komplexa förvaltningen av två strukturfonder samtidigt (se punkt 2) med olika regelverk och genomförandeförfaranden. Bidragen från ESF är dessutom för små för att ha någon betydande påverkan. Man bör i sammanhanget notera att Urban II (2000-2006) enbart kommer att finansieras genom ERUF.

Godkännande av program

21. Samtidigt som den avsatta tiden för beredning av program var mycket kort i kommissionens meddelanden (fyra månader i det första och sex månader i det andra)(21) godkände kommissionen flertalet program med betydande försening(22) och i några fall skedde det inte förrän två år efter datum för framläggande. Efter det första meddelandet tog det imedeltal 15 månader för ett Urban-program att bli antaget. Denna tid förkortades till sju månader för de program som lades fram efter utvidgningen av Urban 1996. En del av förseningarna förklaras av dålig kvalitet på de framlagda programmen liksom av de långa diskussioner som föregick det slutliga urvalet av områden som fick stöd, fastställandet av de enskilda anslagsramarna samt omarbetningen av program. Faktum är att antalet områden som fick stöd samt det anslag som beviljades vart och ett inte bestämdes förrän efter det att programmen lagts fram. Andra förseningar kan hänföras till kommissionens tungrodda interna förfarande för att anta beslut där ett tjugotal enheter är involverade. I tabellen redovisas datum för framläggande respektive antagande av program.

22. Trots att det i gällande bestämmelser och i kommissionens meddelande föreskrivs att programförslagen skall innefatta en lägesbeskrivning som anger vilka mål som skall uppnås var de framlagda förslagen, med några undantag, begränsade till beskrivningar av det berörda området och dess socio-ekonomiska kännetecken samt en upprepning av samma mål som angivits i meddelandet. Frånvaron av bestämda mål liksom lämpliga fysiska resultatindikatorer karaktäriserar så gott som samtliga undersökta program. Ansträngningar har gjorts för att förbättra situationen under genomförandet av en del program, men dessa senkomna försök kan inte leda till tillfredsställande resultat.

23. Avsaknaden av lämplig förhandsbedömning förklaras av den korta tiden för utarbetande av program vilken omöjliggjort fördjupad analys, av bristen på trovärdig information som statistik eller socio-ekonomiska uppgifter om de aktuella områdena, samt av avsaknaden av övergripande kunskaper om åtgärder och finansieringar på gemenskapsnivå och nationell, regional och lokal nivå som pågår eller planeras. I de flesta fall har utförda bedömningar haft som uppgift att motivera tidigare gjorda val. Förbättringar kan emellertid konstateras i de program som lagts fram sedan 1996.

24. Kommissionen har använt sig av olika metoder för att förbereda program. I några medlemsstater har ett program per område antagits, medan man i andra antagit ett och samma program för samtliga områden, även när medlemsstaterna föreslagit motsatsen. Motiveringarna för dessa val framgår inte tydligt av dokumentationen. Den omarbetning av program som orsakats av att en metod valts framför en annan har lett till omotiverade förseningar i programmens antagande.

25. Valet av det ena eller det andra förfarandet får betydande konsekvenser. För stadsvisa program som är relativt små, kan åtagande ingås för hela anslaget samtidigt som beslutet antas. Stödmottagarna har samtidigt haft rätt till förskott som kan uppgå till så mycket som 50 % av totalbeloppet. När det bara finns ett enda program sker gemenskapens förskottsbetalningar i samma takt som utgiftsredogörelserna för samtliga berörda stadsområden läggs fram. Det räcker med att en stad är försenad för att alla de övriga skall bli lidande genom att utgiftsredogörelserna sker gemensamt. Behovet av att samordna samtliga deltagare försvårar förhandlingarna inför antagande av program liksom utarbetande av utgiftsredogörelser och årsrapporter. När det bara finns ett program är det däremot möjligt att samordna åtgärderna bättre liksom att bättre utbyta praktisk information.

SAMORDNING MED ÖVRIG GEMENSKAPSPOLITIK

26. Inom gemenskapens viktigaste politikområden pågår flera åtgärdsprogram för utveckling av stadsområden. Det stora antalet direkta eller indirekta åtgärder riktade till städer och stadsutveckling på bland annat områdena konkurrens och sysselsättning, ekonomisk och social sammanhållning, hållbar utveckling, teknisk forskning och utveckling, planen för utveckling av gemenskapsområdet, utbildning, yrkesutbildning och ungdomar, kultur, transporter samt informationssamhället kräver en betydande samordningsansträngning för att säkra enhetlig behandling och största möjliga effektivitet.

27. Kommissionen började 1997(23) att studera möjligheterna att anpassa den interna organisationen för att åstadkomma mekanismer för bättre samordning av åtgärderna för stadsområden. År 1998 utarbetade kommissionen för första gången ett handlingsprogram för en hållbar utveckling i Europeiska unionen(24) vars syfte är att förbättra samordning och inriktning av gemenskapsåtgärder i städer. Olika åtgärder föreslås för att förstärka samordning och integration eftersom en av dokumentets viktigaste utmaningar, som gäller för myndigheter på alla nivåer, är att undvika att berörda instanser arbetar utan samordning när stadsproblem skall behandlas. Emellertid har få konkreta initiativ ännu inletts.

28. Kommissionen konstaterar att(25) där det är möjligt och lämpligt bör den verksamhet som skall finansieras genom denna utvidgning förberedas och genomföras med hänsyn tagen till andra åtgärder som stöds av strukturfonderna och gemenskapsprogram som Fattigdom IV och Leonardo, liksom till åtgärder som stöds genom bidrag från Sammanhållningsfonden, Efta och lån från Europeiska investeringsbanken.

29. Ändå är det med nuvarande förutsättningar inte praktiskt möjligt att förbereda och genomföra åtgärder och samtidigt ta hänsyn till andra gemenskapsåtgärder. Förvaltningen av gemenskapsåtgärder fortsätter att präglas av uppdelning på olika nivåer (gemenskapsnivå respektive nationell, regional eller lokal nivå) och på avsaknad av uppdaterad, komplett och trovärdig information om genomförandet, och t.o.m. förekomsten, av åtgärder som ofta står inskrivna i ramprogram. Ännu har inte någon samlad inventering skett av pågående gemenskapsåtgärder i t.ex. en kommun eller ett område av den kategori som Urban-initiativet riktas till. En sådan inventering skulle kräva samarbete mellan samtliga tänkbara förvaltare och mottagare vilket är en mycket ambitiös uppgift. Konsekvenserna av en sådan inventering för övervakning och granskning vore betydande.

30. Beträffande framförallt ERUF genomförde kommissionen en undersökning(26) av dess ekonomiska effekt på städer, vilka definierades som stadsområden med minst 100000 invånare. Resultatet visar att ungefär 40 % av ERUF:s sammanlagda budget för mål 1 (1994-1999) och mål 2 (1994-1996) går till utveckling av stadsområden (dvs. cirka 21 miljarder euro). Förutom denna kortfattade utvärdering av den rent ekonomiska effekten, och trots det omfattande ekonomiska stöd som lämnas till stadsutveckling, har inte någon utvärdering gjorts av effekterna på utvecklingen.

31. I specialfallet med städer som ingår i mål 1 och där åtgärderna inom Urban-programmet ofta utgör endast en liten del av pågående gemenskapsåtgärder, bl.a. genom strukturfonderna, blir en analys av enbart Urban-åtgärderna meningslös utanför gemenskapsstödramar eller samlade programdokument (SPD)(27). Stödet från strukturfonderna enbart för stödramar inom mål 1 och perioden 1994-1999 överstiger 1000 euro per invånare(28) medan stödet genom Urban-åtgärder inte överstiger 280 euro per invånare.

32. Dessutom inriktas pilotprojekten för städer och flera åtgärder inom strukturfonderna speciellt på frågan om stadsområden(29). Eftersom de åtgärder som planeras inom Urban-initiativet påminner om sådana som redan fanns, hade de kunnat genomföras inom samma ramar med högre grad av integration och effektivitet och utan långdragna och dyrbara förfaranden för utarbetande, beredning och förvaltning. Deltagande från lokala myndigheter i strukturfondernas regionala åtgärder för lokal utveckling har endast liten betydelse i de flesta länder. Urban-initiativet har gjort det lättare för lokala myndigheter att få medfinansiering från gemenskapen.

33. För övrigt finns det ofta nationella program i medlemsstaterna med stöd för åtgärder som liknar dem inom ramen för Urban. Det finns stora variationer i hur mycket dessa program är samordnade och integrerade med Urban-åtgärderna. I flera fall har man skapat och genomfört nya åtgärder i stället för att utgå från de nationella åtgärder för förnyelse av stadsbebyggelse som redan pågick, därför att dessa till viss del skilde sig beträffande tidsplan och inriktning från vad som angavs i meddelandet om Urban. Resultatet har blivit en mångfald åtgärder som inriktas på liknande mål, och högre förvaltningskostnader(30).

STRUKTURER FÖR FÖRVALTNING OCH ÖVERVAKNING

Nivån för beslutsfattande

34. I fördraget finns inga föreskrifter om genomförandet av en gemenskapspolitik för städer, och följaktligen är det subsidiaritetsprincipen(31) som reglerar gemenskapens insatser. Även om den har skrivits in i texten till kommissionens meddelanden skulle en tydligare definition varit nödvändig för att undvika sammanblandning med partnerskapsprincipen. "I enlighet med subsidiaritetsprincipen bör de åtgärder som skall ingå i ett samordnat program utarbetas av lokala partner och ta hänsyn till den mängd problem som tätorter ställs inför"(32). Den praktiska tillämpningen av subsidiaritetsprincipen på Urban-initiativet har stött på många svårigheter vilka påvisas nedan.

35. Inom kommissionen råder samtidigt betydande skillnader i inställning. För en del program (i till exempel Förenade kungariket), och med tanke på sin tolkning av subsidiaritetsprincipen, har kommissionen bedömt att den inte skall ingripa i projektens urvalsprocess och följaktligen saknas hänvisningar till enskilda projekt i programmen. I andra program har kommissionen deltagit mycket aktivt i bestämning och urval av projekt vilket orsakat diskussioner om ibland mycket marginella detaljer i det ena eller andra projektet och mycket detaljerade program. I Grekland till exempel inleds inte projektens genomförandeförfarande förrän respektive enhet vid kommissionen godkänt varje enskilt projekt.

36. I kommissionens meddelanden prioriteras det lokala partnerskapet som instrument för beslutsfattande och förvaltning av de åtgärder som skall genomföras. Denna konstruktion möttes av frånvaron av rättsliga strukturer att utgå från, och sådana måste alltså utformas och skapas. I Förenade kungariket ledde en total förändring av det ursprungligen föreslagna tillvägagångssättet till ett improviserat skapande, utan lämplig rättslig grund, av nya strukturer för lokala partnerskap, vilket ledde till åtskilliga diskussioner som på ett påtagligt sätt påverkade programmens genomförande. I allmänhet utformades och genomfördes programmen av offentliga förvaltningar (på central, regional eller lokal nivå) och deltagandet från de samhällslivets parter var begränsat eller snarast obefintligt vid programmens beredning. Parterna har emellertid kunnat följa genomförandet av ett antal åtgärder.

Nivån för genomförande och övervakning

37. Gemenskapsinitiativet Urban genomförs vid kommissionen av en horisontell enhet vid GD Regionalpolitik som ansvarar för stadsfrågorna och som formulerat initiativets riktlinjer, och av enheter som ansvarar för beredning och förvaltning av programmen både inom GD Regionalpolitik och GD Sysselsättning. Bättre samordning mellan de förvaltande enheterna och den horisontella enheten hade varit nödvändig för att säkerställa att man inom alla program gjorde lika stora ansträngningar att finna lösningar för att nå uppställda mål, och för att undvika att olika metoder används vid övervakning av gemenskapsinitiativet. Dessutom är förvaltningen av flerfondsprogram (se punkt 2), och då särskilt de mindre programmen, mycket tungrodd och samordningen mellan olika enheter på nationell nivå och inom gemenskapen är besvärlig på grund av tillgängliga personalresurser och enskilda prioriteringar. Sålunda är GD Sysselsättnings deltagande i Urban-programmens förvaltning och beredning snarast en formsak och man koncentrerar sig framförallt på besluts- och budgetförfaranden.

38. Eftersom formuleringarna i meddelandet är vaga och det är många enheter som berörs både vid kommissionen och i medlemsstaterna (central, regional, kommunal och övrig förvaltning) och man inte alltid är van vid gemenskapsregler, hade det varit nödvändigt att upprätta snabba och effektiva kanaler för informationsutbyte. Informationsspridning och lösning av de många problem som uppstår vid genomförande av mycket komplexa gemenskapsprogram har varit beroende av informella kontakter mellan de olika förvaltningsnivåerna, och följaktligen också av enskilda förvaltares personlighet.

39. Övervakningskommittéerna(33) är inte alltid, på grund av sin sammansättning och mötesfrekvens, det lämpligaste forumet för diskussion av tekniska problem i samband med genomförande av åtgärder och utgifters stödberättigande, de koncentrerar sig på mer allmänna frågor och på utformning av programförändringar(34). Det är också svårt för kommissionen att delta i övervakningskommittéerna eftersom de små programmen antas områdesvis och eftersom de är så många. Den stora personalomsättningen, både inom kommissionen och i medlemsstaterna, i ett läge där många informella diskussioner förts på olika administrativa nivåer, har också hindrat förvaltningen.

40. De åtgärder som inleds är i hög grad beroende av mottagarnas ansvarsområden. Faktum är att flertalet program inte planerats med utgångspunkt från strategier för stadsutveckling utan utifrån mottagarna. När det väl beslutats vem som skall vara mottagare, oftast endast kommunen, anpassas åtgärderna till dess verksamhetsområden. Flera kommuner har försökt genomföra åtgärder på områden de inte var vana att administrera, som till exempel statligt stöd eller yrkesutbildning. Detta har lett till ineffektivitet och dubbelt arbete genom att kommunerna varit tvungna att upprätta nya genomförandebestämmelser utöver de som redan fanns.

41. Verksamhetsområden liksom stödberättigade åtgärder för Europeiska regionala utvecklingsfonden och Europeiska socialfonden definieras med utgångspunkt från strukturfondernas olika mål. Detta innebär att det inom ett och samma program kan vara skillnad på vilka åtgärder som möjligen är stödberättigade beroende på var det aktuella stadsområdet ligger. Sammanlagt finns det 66 områden i regioner inom mål 1 eller 6, 33 stycken i regioner inom mål 2 och ett tjugotal ligger i områden utanför mål 1, 2 eller 6. De investeringar i infrastruktur som Europeiska regionala utvecklingsfonden(35) inriktas på är olika beroende på mål, och investeringar inom utbildning och hälsa riktas enbart till regioner i mål 1. Men sådana investeringar har ändå medfinansierats i regioner utanför mål 1 inom ramen för Urban-initiativet. Dessutom är genomförandebestämmelserna (särskilt beträffande utvärdering, övervakningskommittéernas övervakning och ansvarsområde, samt ekonomiskt genomförande) för gemenskapens stödramar och samlade programdokument (SPD) inte exakt lika i de olika målen, och för områden utanför målen saknas de naturligtvis helt. Härav följer att bestämmelserna som reglerar åtgärderna bör vara tydligt definierade för att undvika luckor och tveksamheter och samtidigt underlätta arbetet för förvaltarna som inte alltid är vana vid att arbeta enligt gemenskapsregler(36).

42. Årliga rapporter om genomförande är de övervakningsverktyg som förordas i strukturfondernas regler för samordning(37). Kommissionen begär emellertid inte några årsrapporter förrän ett åtagande skall avslutas. Årsrapporterna blir sålunda de facto rapporter om avslut av årliga delar och när endast ett åtagande ingåtts (vilket är regel, förutom i I, EL, E, P) sammanfaller årsrapporterna och den enda slutrapporten. I några av dessa fall har det i beslutstexterna angivits en skyldighet att varje år utarbeta en rapport men detta har inte alltid respekterats. För många program med endast ett åtagande hade inte någon årsrapport upprättats per den 31 december 1999. För program där åtagande gjorts för olika delar utarbetades rapporter om genomförande med försening. Som exempel kan nämnas de första årsrapporterna för Greklands operativa program som inte presenterades förrän i november 1999.

Nivån för tekniskt bistånd

43. En genomgång av Urban-programmens finansiella planer visar att utgifterna för tekniskt bistånd, inklusive förvaltning, övervakning, utvärdering och granskning, var betydligt högre än vad som i allmänhet planerats (med i storleksordningen 2 %) i gemenskapens stödramar eller samlade programdokument. Även om karaktären av gemenskapsinitiativens program kan motivera ökade behov av tekniskt bistånd överstiger dessa utgifter i vissa fall 10 % av programmens totala anslag.

44. Vid flera tillfällen har det konstaterats att man skapat nya kontor för tekniskt bistånd och även nya utvecklingsföretag enbart för Urban-programmens behov. Programmens storlek liksom den typ av åtgärder som genomförs motiverar inte att nya förvaltningsstrukturer skapas.

45. I medlemsstaterna motiveras skapandet av dessa nya strukturer med gemenskapens komplexa och tungrodda förvaltningsförfaranden och med behovet av att samordna berörda förvaltare samt av bristande kommunal förvaltning. Men de belopp som lagts ned på tekniskt bistånd skulle kunnat få mera hållbara effekter om de istället använts för att förstärka och förbättra redan existerande strukturer, särskilt som det är meningen att de nytillkomna strukturerna skall försvinna när programmet en gång är avslutat.

46. I några fall var de nyskapade strukturerna illa avpassade till målen beträffande sammansättning eller placering. I andra fall hade förvaltningen av programmen överlämnats till privata bolag, vilket kan leda till intressekonflikter. I Grekland var ett av de företag som förvaltar program samtidigt mottagare av stöd från samma program. Dessutom ersatte programmet kostnaden för rådgivning som företaget gav till små och medelstora företag som deltog i Urban-programmet. I flera fall (E, EL) betraktades förvaltningsföretag som offentliga myndigheter och inte som skattskyldiga, i strid med bestämmelserna i gemenskapsdirektiven för mervärdesskatt, vilket lett till att fakturering saknas för arbeten och tjänster som utförts av dessa företag. I Portugal ledde skapandet av en stiftelse för förvaltning av ett program till betydligt högre kostnader för infrastruktur eftersom mervärdesskatten för infrastrukturarbeten är lägre när arbetet utförs av en lokal myndighet än när samma arbete görs av en juridisk person som till exempel en stiftelse (5 % i stället för 17 %)

47. Trots de betydande anslag som beviljas till tekniskt bistånd uppvisar Urban-programmen samma slags brister, vilka påtalats ett flertal gånger av revisionsrätten(38), som andra program som medfinansieras av strukturfonderna beträffande ekonomisk förvaltning (redovisning eller deklaration av utgifter) övervakning och utvärdering. Dessutom har få konkreta åtgärder genomförts för att främja erfarenhetsutbyte mellan mottagarstäder trots att detta mål(39) var skälet till höjda anslag för tekniskt bistånd.

48. Kommissionen har också själv anlitat en konsult. Trots en tydlig beteckning på de uppgifter den utvalde konsulten skulle utföra (Coordination and reporting on Urban Community Initiative), är resultatet blygsamt: skapandet av en hemsida på Internet, framtagning av blad för "sammanställning av program" och förberedande av fallstudier av ett tjugotal kvarter i Urban-program. Detta beror framförallt på en vag beskrivning av de uppgifter konsulten skulle utföra. Hemsidan på Internet, som bara beskriver Urban-initiativet och dess program, har dessutom inte uppdaterats sedan november 1999.

GENOMFÖRANDE AV PROGRAMMEN

Ekonomisk förvaltning

49. Slutdatum för juridiska och ekonomiska åtaganden på nationell nivå var satt till den 31 december 1999 och kommissionen beviljade inte några förlängningar. Slutdatum för utbetalningar var satt till den 31 december 2001, utom för eventuell förlängning. Med tanke på att de operativa programmen gick så långsamt framåt (se punkterna 8 och 9), och att en del egentligen inte startade förrän 1999, var förvaltarna tvungna att finna sätt att snabbt göra åtaganden för åtgärder för att undvika att de operativa programmen underutnyttjades och motsvarande gemenskapsmedel förföll.

50. Övervakningskommittéerna kunde ända fram till den 31 december 1999, inom sitt ansvarsområde, föreslå eller genomföra förändringar inom programmen. Denna möjlighet har i hög grad utnyttjats. Programinnehållet anpassades alltså för att överensstämma med vad som genomförts, vilket lett till att programplaneringens kvalitet kan ifrågasättas. De successiva ändringsförslag som genomfördes i programmen under de sista månaderna av 1999 har lett till osäkerhet hos förvaltarna och mottagarna genom att dessa ofta varit tvungna att arbeta utifrån tre olika texter och finansiella planer: gällande planer, de som kommissionen bereder och de som förmodligen skulle antas vid övervakningskommitténs sista möte för året.

51. Vissa diskutabla, men inte nödvändigtvis oriktiga, metoder har använts för att göra det lättare att göra åtaganden för åtgärder:

a) Ersättande av de verksamheter och åtgärder som ursprungligen planerats med andra som går snabbare att genomföra eller redan har avslutats. Åtgärder som skulle genomföras i samarbete med den privata sektorn, liksom nyskapande åtgärder som är svårare att genomföra, har ersatts med mera traditionella åtgärder (se punkt 8).

b) En ökning av strukturfondernas andel av medfinansieringen gör det möjligt att avsluta programmet snabbare samtidigt som samma utgiftsbelopp betalas ut. En analys av programmens finansiella planer visar på betydande minskningar av de nationella bidragen till vissa program (se tabell 1).

c) Överenskommelser om genomförande av åtgärder tecknas mellan den myndighet som svarar för att det operativa programmet inleds och andra myndigheter eller privata eller halvstatliga företag. Genom dessa avtal framstår den som egentligen endast är förvaltare som slutlig mottagare.

d) Beställning av varor eller tjänster mycket tidigare än vad som normalt skulle skett. I flera fall har man kunnat konstatera att mottagare redan köpt utrustning eller slutit avtal om tjänster för verksamheter som skulle utföras i byggnader som var under uppförande eller till och med på projektstadiet.

e) Bildandet av fonder med ansvar för genomförandet av vissa åtgärder. Ansvariga myndigheter betraktar själva bildandet av en fond som ett juridiskt och ekonomiskt åtagande. Detta arbetssätt överensstämmer inte med genomförandebestämmelserna, och det gör det möjligt att avsluta åtgärder på åtagandenivå trots att varken verksamhet eller projekt inletts.

52. Dessutom skulle de ändringsförslag som genomfördes i slutet av perioden beträffande programmens finansiella planer och konkreta åtgärder ha åtföljts av förändringar av mål, indikatorer och slutsatser av förhandsbedömningen, vilket inte skett.

53. Förseningen av programmens fortskridande har lett till en koncentration av slutande av avtal till de sista månaderna 1999. Dessutom kommer flera projekt på infrastrukturområdet inte att vara avslutade förrän efter det att åtagande- och betalningsperioden är över. Tillhandahållande av tjänster eller genomförande av åtgärder inom dessa infrastrukturer, vilket var de huvudsakliga skälen för finansiering, kommer alltså inte att kunna realiseras inom ramen för Urban-initiativet. Åtgärder måste vidtas för att säkerställa att gjorda investeringar verkligen används för genomförande av de projekt de var avsedda för. Urban II (2000-2006) riktas främst till nya områden och det finns en reell risk för definitiv nedläggning av planerad verksamhet om inte lämplig övervakning och uppföljning äger rum.

54. Åtgärder som planerades pågå över de operativa programmens hela genomförandeperiod har genomförts under en mycket kort tidsperiod. I flera fall har man konstaterat att utbildningar, som ursprungligen planerades pågå under fem eller sex år, har genomförts på några månader. Dessutom har stödsystem för hjälp till små och medelstora företag inte kunnat starta förrän i slutet av perioden på grund av svårigheter att definiera den rättsliga grunden för en liten befolkning.

Val av åtgärder och genomförande

55. Vid programplaneringen av majoriteten av åtgärder bestämdes vem mottagaren var, vilken typ av åtgärd som skulle genomföras och ofta också uttryckligen eller underförstått hur de enskilda projekten skulle se ut. Det var alltså ovanligt att urvalsprocesser genomfördes för enskilda projekt.

56. I majoriteten av granskade program tilläts finansiering av administrativa utgifter för vissa offentliga tjänster, speciellt på det sociala området(40). För övrigt är samma tjänster i några av Urban-programmen ibland finansierade genom Europeiska regionala utvecklingsfonden och ibland genom Europeiska socialfonden. Varken förordningen för Europeiska regionala utvecklingsfonden eller för Europeiska socialfonden(41) tillåter finansiering av sådana tjänster.

57. Handläggarna motiverar användandet av denna typ av åtgärder i Urban-program med oklarheter i meddelandet som skulle kunna tydas så att initiativet vill gynna åtgärder för social integration i städerna(42) och utveckling av lokala bostadskvarters inneboende potential. Meddelandet är dock endast ett dokument som fastställer kommissionens riktlinjer och det kan aldrig avvika från gemenskapens regelverk.

58. Ett stödberättigat område skall vara en del av staden som är geografiskt definierad och avgränsad. I detta sammanhang har följande problematiska fall framkommit vid revisionsrättens granskning:

a) I flera program har det stödberättigade området inte varit tydligt definierat vilket lett till diskussioner och tveksamheter, något som i Nederländerna (Haag) inte reglerades förrän 1998 efter en ny avgränsning av kvarteret.

b) Flera områden har blivit omdefinierade under pågående program för att ett eller annat enskilt projekt skall bli stödberättigat, och det har till och med inträffat att ett område ersatts av ett annat (Madrid).

c) I andra fall har programmens förvaltare uppfattat det som att åtgärder i andra områden än de som utvalts inte var uteslutna, under förutsättning att huvuddelen av verksamheten koncentrerades till målområdet (EL).

d) Man har kunnat konstatera att projekt genomförts utanför det utvalda området, till exempel en bro i ett annat kvarter i den aktuella kommunen (E-León) eller ett centrum för drogbekämpning i en annan kommun (EL).

59. Oftare har byggprojekt eller projekt för restaurering av byggnader genomförts för att inhysa social verksamhet eller verksamhet för små och medelstora företag och dessa finns fysiskt i stödberättigade kvarter, men de tänkta mottagarna finns i hela kommunen eller till och med i regionen. I Peristeri till exempel (EL, 140000 invånare) är det stödberättigade området med en befolkning på cirka 5000 invånare ett industriområde där infrastruktur för hela kommunen kommer att placeras. Med tanke på de omfattande investeringar som görs skulle det vara slöseri att begränsa användningen av dessa tjänster enbart till invånarna i kvarteret. Denna typ av verksamhet borde ha ingått inom ramen för andra, mer omfattande åtgärder.

60. Andra åtgärder som orsakat problem uppräknas nedan:

a) Åtgärder till förmån för små och medelstora företag som framförallt inriktats på att bygga upp ny infrastruktur till stöd för små och medelstora företag, men där lämpliga analyser för att utreda att åtgärderna verkligen motsvarar behoven inte alltid genomförts på förhand.

b) Med tanke på att hela gemenskapens territorium är berättigat till stöd från mål 1 eller mål 3 och 4 och att det redan finns ett betydande utbud av yrkesutbildningar är det svårt att rättfärdiga anordnandet av nya utbildningsåtgärder som ibland överlappar dem som redan finns på regional eller kommunal nivå. Dessutom har utbildningsåtgärder inte alltid begränsats till befolkningen i ett stödberättigat kvarter, och ibland har stadsområden omdefinierats för att öka befolkningen som har rätt till stöd. Om ett verkligt och definierat behov hade funnits i det utvalda kvarteret skulle åtgärderna ha kunnat vända sig enbart till invånarna. Om däremot åtgärden är av mer allmänt slag skulle den ha genomförts inom ramen för mer omfattande kommunala eller regionala åtgärder.

c) Bostäder kan inte finansieras genom Urban-initiativet(43) fastän den dåliga bostadskvaliteten var ett av kriterierna vid val av kvarter som angavs i meddelandet. I Utrecht hade de lokala myndigheterna uppfattat det som att åtgärder på bostadsområdet var möjliga inom den huvudsakliga åtgärden inom programmet "livskvalitet" och de första projekten hade lanserats. När man från myndighetshåll upptäckte att sådana åtgärder inte var stödberättigade fick programmet ses över i sin helhet för att kraftigt minska ramanslaget för åtgärden i fråga (från 78 % till 40 % av det operativa programmet.) Slutligen har projekt inom detta område indirekt medfinansierats, till exempel upprustning av fasader (E), upprustning av bostäder för eventuell framtida uthyrning av rum till turister (I), eller medfinansiering av gemensamma utrymmen och kommersiella lokaler i förhållande till bostadsytan i nybyggda subventionerade bostäder (P).

Utvärdering

61. De brister som konstaterades i samband med förhandsbedömningarna (se punkterna 22-23) påverkar även löpande övervakning och utvärdering. Värdet av kommande utvärderingar liksom möjligheten till jämförelse begränsas av frånvaron av relevanta fysiska resultatindikatorer samt bristen på exakta och kvantifierbara målsättningar.

62. Få löpande utvärderingar genomfördes i tid för att resultaten skulle kunna användas vid den sista programjusteringen innan slutdatum för genomförande av åtaganden (31 december 1999). Även om det fåtal utvärderingar som utförts innehåller intressanta delar begränsas möjligheten till jämförelser av avsaknaden av utgångspunkt. I flera fall kan de definieras som förhandsbedömningar och har haft det goda med sig att system för indikatorer tagits fram, även om dessa haft mycket begränsat värde eftersom åtgärderna redan kommit långt i genomförande. I några länder planeras inte någon löpande utvärdering alls, och i de flesta fall utförs den snarare för att formellt följa regelverket än för att få användbara resultat. I själva verket är det så att de löpande utvärderingar som genomförs efter åtagandeperiodens slut inte påverkar pågående program och de görs för tidigt för att effekterna av programmen skall kunna avläsas. Det finns alltså risk för överlappning med utvärderingarna i efterhand.

63. Kommissionens meddelanden innehåller en lista(44), som exempel och vägledning, över sådana åtgärder som möjligen skulle kunna ingå i integrerade program. Revisionsrätten har emellertid vid flera tillfällen redan konstaterat(45) att kommissionen ännu inte förfogar över kompletta och pålitliga uppgiftssystem som gör det möjligt att klassificera pågående åtgärder enligt enhetliga åtgärdskategorier, liksom förväntade respektive uppnådda effekter. Detta hindrar en lämplig utvärdering av gemenskapsfinansieringens samlade effekter.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

64. Gemenskapsinitiativet Urban har bidragit till att många utvecklingsprojekt för stadsområden inletts i 118 områden inom Europeiska unionen och det har underlättat för lokala myndigheter att få tillgång till medfinansiering från gemenskapen. Dock anser revisionsrätten att dessa projekt lika väl hade kunnat genomföras inom ramen för redan existerande gemenskapsåtgärder för att på så sätt undvika skapandet av nya förfaranden och dyrbara förvaltningsstrukturer. I framtiden bör nya gemenskapsaktioner föregås av en fördjupad behovsanalys som beaktar revisionsrättens iakttagelser och tidigare erfarenheter för att säkerställa att aktionerna verkligen tillför nya värden.

65. Kommissionens meddelanden lägger fast riktlinjerna för Urban-initiativet som inriktas på många och ambitiösa, men föga konkreta, mål. De program som antas saknar också exakta och specifika mål. Resultatet är en spridning av åtgärder som gör det vanskligt att utvärdera effekten av enskilda program och av det sammantagna gemenskapsinitiativet. Kommissionens nya meddelande(46) sätter också upp ambitiösa mål för perioden 2000-2006. För att förhandsbedömning, övervakning och utvärdering verkligen skall kunna påverka planering och genomförande av åtgärder är det nödvändigt att på förhand ange exakta mål för åtgärderna.

66. Avsaknaden av en tydlig metodik för bestämning av stödberättigade stadsområden, grundad på jämförelser mellan i förväg angivna objektiva faktorer, har resulterat i ett val av områden som kan ifrågasättas. Antalet områden som får stöd (118) överstiger det planerade antalet (70) och de områden som får stöd är ofta för stora för att den beviljade finansieringen skall kunna ge någon märkbar effekt (se punkterna 7 och 11-16). För den nya perioden har ansvaret preciserats beträffande urvalet av stödberättigade områden. Hädanefter är det medlemsstaternas uppgift att identifiera områden och att fördela finansieringen per område enligt vissa kriterier som upprepas i det nya meddelandet(47). Det är lämpligt att kommissionen bevakar att medlemsstaterna anger tydliga kriterier och öppna urvalsmetoder som medför konkurrens i enlighet med nationella regler om fördelning av offentliga subventioner.

67. Fördelningen av gemenskapsresurser mellan medlemsstater, regioner, städer och stadsområden har brustit i öppenhet och de slutliga besluten om antalet områden som får stöd och deras respektive anslagsramar fattades inte förrän programmen utarbetats och framlagts vilket orsakade förseningar och komplicerade interna omarbetningar av programmen (se punkterna 6 och 21). Resursfördelningsprocessen bör ske så tidigt som möjligt för att undvika osäkerhet om vilka finansiella medel de olika åtgärderna kan beviljas.

68. Trots att det finns många olika typer av problem i stadsområdena är de åtgärdsförslag som ges i de operativa programmen mycket likartade. På grund av programmens omfattning har denna strategi lett till en spridning av finansieringen som är mycket tungrodd att administrera (se punkterna 19-20). De nya åtgärderna, som hädanefter finansieras enbart genom ERUF, bör vara enklare och bättre inriktade på de huvudsakliga problemen i de berörda områdena.

69. Genomförandet av Urban-initiativet utmärks av mycket stora förseningar vilka lett till att verksamheterna koncentrerats till periodens slut. Detta är konsekvensen av en ytlig eller snarare obefintlig förhandsbedömning, en föga realistisk programplanering och en svag övervakning. Diskutabla metoder har dessutom använts för att möjliggöra åtaganden för åtgärder före slutdatumet 31 december 1999 (se punkterna 49-54). En förstärkning av verktygen för programplanering och förhandsbedömning är absolut nödvändig för att förbättra övervakning och utvärdering av åtgärderna. De finansiella planerna borde inte heller begränsas till att återge den årliga fördelning som anges i budgetplanen utan de borde åtföljas av realistiska förutsägelser om åtgärdernas utveckling.

70. Urban-programmen har pågått fristående från andra åtgärder, både nationella åtgärder och gemenskapsåtgärder, som inletts samtidigt i de berörda områdena. Avsaknaden av tillförlitliga uppdaterade uppgiftssystem vid kommissionen gör att det inte är möjligt att i detalj känna till vilka åtgärder i stadsmiljö som medfinansieras av strukturfonderna. Konkreta initiativ bör tas för att säkerställa att det finns kunskap om åtgärderna i stadsområden och om deras samstämmighet och integration (se punkterna 26-33). För övrigt borde förstärkningen av de åtgärder till förmån för stadsutveckling som förordas av kommissionen(48) för strukturfondernas verksamhet under perioden 2000-2006 leda till en minskning av specifika stödverktyg till städer som redan omfattas av strukturfondernas prioriterade mål.

71. Bristfälliga indikatorer, särskilt resultatindikatorer, liksom försenade, eller snarare obefintliga, årliga rapporter om genomförande, visar hur bristfälligt åtgärder övervakas, trots omfattningen av beviljad medfinansiering av tekniskt bistånd (se punkterna 22-23, 42 och 61). En förbättring av statistiska uppgifter på lokal nivå är nödvändig, och de ansträngningar som redan påbörjats, som till exempel inom ramen för projektet Urban revision, stadsrevision(49), bör fortsätta. Kommissionen borde dessutom inom partnerskapsprogrammen skapa vägar för utbyte av operativ information för att undvika förseningar vid beredning av akter och osäkerhet vid behandling av tekniska problem i samband med genomförande (se punkterna 37-41). Få konkreta resultat har uppnåtts genom de åtgärder som skall främja erfarenhetsutbyte vilket borde ge kommissionen anledning att fundera över ett effektivt sätt att främja spridandet av lämpligaste metoder för stadsmiljöer utan att begränsa sig enbart till de åtgärder som medfinansieras genom Urban-initiativet.

72. Revisionsrättens viktigaste iakttagelser om genomförandet av Urban-programmen liknar dem som kommit till uttryck i tidigare undersökningar av strukturfondernas verksamhet och särskilt av gemenskapsinitiativen. De nya bestämmelserna och inledningen av programperioden 2000-2006 erbjuder en ny möjlighet för kommissionen och medlemsstaterna att snabbt införa konkreta åtgärder för att förenkla och förbättra programplanering, förvaltning, övervakning och utvärdering av strukturåtgärder.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 21 och 22 februari 2001.

För revisionsrätten

Jan O. Karlsson

Ordförande

(1) Rådets förordning (EEG) nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet, ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 2082/93 (EGT L 193, 31.7.1993, s. 20). I artikel 11, Gemenskapsinitiativ, anges det att kommissionen på eget initiativ kan besluta att föreslå medlemsstaterna att de lämnar in ansökningar om stöd för åtgärder av väsentlig betydelse för gemenskapen.

(2) Pilotprojekten för städer medfinansieras av ERUF enligt artikel 10 i fondens förordning (rådets förordning (EEG) nr 4254/88, ändrad genom förordning (EEG) nr 2083/93 om genomförandebestämmelser till förordning nr 2052/88 om ERUF). Det övergripande målet för pilotprojekt för städer är att ta fram och införa nyskapande medel och begrepp för städernas politik och programplanering som bidrar till hållbar ekonomisk och social sammanhållning.

(3) Meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för de åtgärdsprogram som medlemsstaterna inbjuds att utarbeta inom ramen för ett gemenskapsinitiativ för tätorter (EGT C 180, 1.7.1994, s. 6).

När detta meddelande antogs uttrycktes beloppen i ecu, men i denna rapport används genomgående euro för både ecu och euro.

(4) Meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för åtgärdsprogram som medlemsstaterna inbjuds att utarbeta inom ramen för ett gemenskapsinitiativ för tätorter (EGT C 200, 10.7.1996, s. 4).

(5) Punkt 14 i kommissionens meddelanden.

(6) Punkt 7 i kommissionens meddelanden.

(7) Årsrapport för budgetåret 1994, punkterna 4.61-4.73 (Gemenskapsinitiativ för samarbete mellan regioner och över gränser - Interreg). Årsrapport för budgetåret 1995, punkterna 7.9-7.60 (Gemenskapsinitiativet Leader 1990-1993) och årsrapporten för budgetåret 1996, punkterna 6.86-6.91 (Gemenskapsinitiativ avseende små och medelstora företag).

Särskild rapport nr 7/2000 om Internationella fonden för Irland och särskilda stödprogrammet för fred och försoning i Nordirland och de angränsande grevskapen i Irland (1995-1999) (EGT C 146, 25.5.2000).

(8) Särskild rapport nr 4/94 om stadsmiljön (EGT C 383, 31.12.1994, s. 1). Årsrapport för budgetåret 1994, punkterna 4.394-.60 (Globala subventioner som verktyg för lokal utveckling). Årsrapport för budgetåret 1995, punkterna 5.71-5.87 (Utbyte av erfarenheter mellan lokala och regionala myndigheter).

(9) Se speciellt punkterna 6.1-6.7 i den särskilda rapporten nr 4/94 om stadsmiljön.

(10) För perioden 2000-2006 har endast fyra gemenskapsinitiativ förlängts av de 13 som funnits under perioden 1994-1999.

(11) Nedan följer exempel på de vanligaste typer av projekt som medfinansierats genom Urban-initiativet: centrum för företag och hjälp till sysselsättning, stöd till små och medelstora företag (särskilt inom handel och hantverk), förbättring av stadsmiljön (vägar, trottoarer, parker...), renovering av byggnader, socio-kulturell utrustning, social verksamhet riktad till utsatta delar av befolkningen, utbildningskurser.

(12) Strukturfonderna bidrar till genomförandet av sex prioriterade mål där mål 1 innebär att främja utveckling och strukturanpassning i regioner med eftersatt utveckling och mål 2 innebär omvandling av regioner, gränsområden eller delar av regioner som är allvarligt påverkade av industriell tillbakagång.

(13) Särskild rapport nr 16/98 om genomförande av anslag för strukturåtgärder under programperioden 1994-1999 (punkt 3.1 och bilaga 1) (EGT C 347, 16.11.1998, s. 48) liksom årsrapporten för budgetåret 1995 (punkterna 5.32-5.33).

(14) Punkt 12 i kommissionens meddelanden.

(15) Årsrapport för budgetåret 1997 (punkterna 3.24-3.34) och årsrapporten för budgetåret 1999 (punkterna 3.3 och 3.18-3.22) liksom den särskilda rapporten nr 16/98 om genomförande av anslag för strukturåtgärder under programperioden 1994-1999, punkt 6.19.

(16) Finansiella bestämmelser för interventionsåtgärder. Gemenskapens mekanismer för åtaganden och betalningar. Standardbilaga till gemenskapsstödramar, samlat programplaneringsdokument eller operativa program.

(17) Punkt 10 i kommissionens meddelanden.

(18) KOM (94) 61 slutlig av den 20 april 1994 om gemenskapsinitiativ för tätorter (Urban).

(19) Punkt 5 i kommissionens meddelande. Dessa indikatorer är: arbetslöshetsnivå, utbildningsnivå, brottslighet, bostadskvalitet, andel socialbidragstagare, etnisk sammansättning, förfallen stadsmiljö, försämring av allmänna kommunikationer, dåligt lokal utrustning osv.

(20) Punkt 15 i kommissionens meddelanden.

(21) Punkt 20 i kommissionens meddelanden.

(22) Artikel 14.3 i samordningsbestämmelserna anger att kommissionen, när nödvändiga villkor är uppfyllda, i normalfallet skall fatta beslut inom sex månader från mottagandet av förfrågan.

(23) KOM(97) 197 slutlig av den 6 maj 1997. Meddelande från kommissionen "Mot ett program för städer inom Europeiska unionen".

(24) KOM(98) 605 slutlig av den 28 oktober 1998. Meddelande från kommissionen: "En hållbar utveckling i Europeiska unionens städer: Ett handlingsprogram."

(25) Punkt 19 i kommissionens meddelanden.

(26) Beräkning av den ekonomiska effekten på städer som får stöd från Europeiska regionala utvecklingsfonden och Sammanhållningsfonden. Bilaga III till KOM(97) 197 slutlig av den 6 maj 1997.

(27) Gemenskapsstödramen är det dokument som godkänts av kommissionen i överenskommelse med den berörda medlemsstaten efter bedömning av den plan medlemsstaten lagt fram, som innehåller strukturfondernas och medlemsstatens handlingsplan och prioriterade åtgärder, specifika mål, bidrag från strukturfonderna och andra ekonomiska resurser.

Ett operativt program är det dokument kommissionen godkänner för att gemenskapens stödram skall kunna påbörjas.

Det samlade programdokumentet (SPD) är ett enda dokument som godkänns av kommissionen och där samtliga delar av stödramen och det operativa programmet har förts samman.

(28) Årsrapport för budgetåret 1995, tabell 5.3 - Gemenskapsstöd, befolkning och BNP per område inom mål 1.

(29) Som exempel kan nämnas det operativa programmet Miljö och förnyelse av stadsområden (P), som antogs innan Urban-initiativet startade, och där man redan planerade delprogram för förbättring av förfallna kvarter i Lissabons och Portos stadsmiljöer. Samma situation råder i Irland inom ramen för det operativa programmet Lokal stads- och landsbygdsutveckling.

(30) Detta är fallet i Italien med det nationella programmet för förnyelse av stadsbebyggelse och i Storbritannien med program som till exempel Single Regeneration Budget (SRB) och City Challenge. I Frankrike respektive Nederländerna utgår däremot vissa Urban-program helt från "stadskontrakt" och stora, nationella stadsprojekt, liksom från "Grote Stedenbeleid" (En politik för stora städer).

(31) Artikel 5 (tidigare artikel 3b) i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och protokollet om tillämpning av principerna om subsidiaritet och proportionalitet.

(32) Punkt 17 i kommissionens meddelanden.

(33) Enligt artikel 25 i förordning (EEG) nr 4253/88 ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 2082/93 den 20 juli 1993 (EGT L 31.7.1993, s. 20).

(34) Särskild rapport nr 16/98 om genomförande av anslag för strukturåtgärder under programperioden 1994-1999, punkterna 6.12 och 6.13.

(35) Förordning (EEG) nr 4254/88 ändrad genom förordning (EEG) nr 2083/93 om genomförandebestämmelser till förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller Europeiska regionala utvecklingsfonden. (EGT L 193, 13.7.1993, s. 34).

(36) Sammanblandning har också kunnat konstateras. I det första spanska Urban-programmet anges det i beslutets artikel 8 att tillämpningsbestämmelserna skall vara de som anges i programmets bilaga, vilka är mycket kortfattade. Samtidigt finns det som bilaga till samma beslut standardbestämmelser för genomförande vilket, till exempel, leder till två regelverk för övervakningskommitténs arbete och ansvarsområden. I det andra spanska programmet ingår endast bestämmelserna från det operativa programmet och standardbestämmelserna saknas, vilket innebär att viktiga delar av programmets genomförande är oreglerade, framförallt det ekonomiska genomförandet.

(37) Artikel 25 i förordning (EEG) nr 4253/88 ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, 31.7.1993, s. 20).

(38) Senast i årsrapporten för budgetåret 1999: Särskild bedömning inom ramen för revisionsförklaringen (punkterna 3.38-3.81) och ekonomisk förvaltning av strukturfonderna (punkterna 3.100-3.127).

(39) Punkt 16 i kommissionens meddelanden.

(40) Daghem och fritidshem, centrum för kamp mot narkotika (sprutor och metadon har också medfinansierats), byrå för familjerådgivning eller rådgivning till äldre, kombinerad simhall och bibliotek, sport och kulturell verksamhet, kurser i dans och sportfiske, caféverksamhet, integrationscentrum för etniska minoriteter, offentliga duschar, stöd till barns skolgång, motionsanläggningar, gratisbuss, stöd till fotbollsmatcher för kvarterets barn.

(41) Artikel 1 i förordning (EEG) nr 4254/88 ändrad genom förordning (EEG) nr 2083/93 om genomförandebestämmelser till förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller Europeiska regionala utvecklingsfonden (EGT L 193, 31.7.1993, s. 34).

Artikel 1 i förordning (EEG) nr 4255/88 ändrad genom förordning (EEG) nr 2084/93 om genomförandebestämmelser till förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller Europeiska socialfonden. (EGT L 193, 31.7.1993, s. 39).

(42) Punkt 14 i kommissionens meddelanden.

(43) Punkt 15 i kommissionens meddelanden.

(44) Mer specifikt handlar det om åtgärder som syftar till start av ny ekonomisk verksamhet, sysselsättning på lokal nivå, förbättring av utrustning på områdena för social verksamhet, hälsa och säkerhet eller förbättring av infrastrukturer och miljö.

(45) Årsrapport för budgetåret 1999, punkterna 3.23-3.28.

(46) Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna av den 28 april 2000 om fastställande av riktlinjer för ett gemenskapsinitiativ för ekonomisk och social förnyelse av städer och förorter som befinner sig på tillbakagång för att främja hållbar stadsutveckling (EGT C 141, 19.5.2000, s. 8).

(47) Punkt 16 i kommissionens nya meddelande.

(48) Strukturfonderna och samordningen med Sammanhållningsfonden. Riktlinjer för programmen 2000-2006. KOM(1999) 344 slutlig, av den 1 juli 1999.

(49) Urban revision, stadsrevision, är ett pilotprojekt finansierat av ERUF vars mål är att inventera städernas tillstånd inom Europeiska unionen. Resultatet av den första fasen omfattar 58 av de största städerna i varje medlemsstat och publicerades år 2000 (ref. vol.1 - ISBN 92-828-9242-5 och vol.2 - ISBN 92-828-9244-1). Det bör noteras att som ett resultat av de nya prioriteringar som anges i Urban II (2000-2006) kommer ett fåtal av de städer som analyserats av Urban revision att vara berättigade till finansiering inom ramen för Urban-initiativet.

Bilaga

FÖRFARANDET FÖR FÖRDELNING AV MEDEL FRÅN GEMENSKAPSINITIATIVET URBAN

1. Den ursprungliga fördelningen på 600 miljoner euro (400 miljoner euro till regioner som omfattas av mål 1 och 200 miljoner till övriga) gav följande resultat:

K(94) 1818, juli 1994

>Plats för tabell>

2. Det första kriteriet för fördelning av dessa medel utgjordes, enligt kommissionen, av den befolkning som omfattades av mål 1, 2 och 5b, men justeringar gjordes (tillägg för Spanien och Förenade kungariket och avdrag för Frankrike, Tyskland och Italien).

3. Efter fördelningen av 600 miljoner euro gjordes ytterligare justeringar för Spanien (30 miljoner euro), Förenade kungariket (21,6 miljoner euro) och Nederländerna (-0,7 miljoner euro). Efter överföringen av programmet Textil Portugal till rubrik 3 i budgetplanen gjordes en ny justering med 50 miljoner euro till förmån för Spanien.

4. Den första fördelningen av gemenskapsinitiativ mellan de nya medlemsstaterna gav följande resultat:

KOM(95) 123 slutlig, april 1995

>Plats för tabell>

5. Efter fördelning av gemenskapsinitiativens reserv och det andra Urban-meddelandet blev ytterligare 157 miljoner euro tillgängliga, varav 61 miljoner för regioner som omfattades av mål 1 och 96 miljoner för övriga regioner. Resultatet av den fördelning av medel per medlemsstat för vilken inget objektivt kriterium angetts är följande:

SEK(96) 851

>Plats för tabell>

6. Sammantaget gav dessa fördelningar och justeringar följande resultat uttryckt i 1995 års priser:

>Plats för tabell>

7. Efter att förvaltningskommittén för gemenskapsinitiativ hållit sitt sjätte möte den 22 september 1998 godkände kommissionen den 16 december 1998 en ändring av fördelningen på de olika gemenskapsinitiativen. För Urbans del uppgick de beslutade justeringarna till -18,7 miljoner euro (Frankrike -2,6, Grekland -7,4, Italien -3,2, Luxemburg -0,2 och Förenade kungariket -5,3). Eftersom det handlade om medel som redan avsatts för olika åtgärder, framförallt i de nationella operativa programmen, kan de förändrade anslagen inte omfördelas i sin helhet om inte de berörda medlemsstaterna samtycker till sänkta anslag, vilket man inte kan utgå ifrån. Dessutom är tabellen över fördelningen per medlemsstat och initiativ, som utgjorde ämnet för kommissionens beslut, uttryckt i miljoner euro och följaktligen avrundad.

8. Ett överklagande (C 107/99) gjordes den 29 mars 1999 av Republiken Italien mot kommissionen för att beslutet av den 16 december 1998 om tillägg skulle upphävas. Begäran om uppskov med verkställigheten av detta beslut var föremål för interimistiska åtgärder av ordföranden i EG-domstolen den 29 juni 1999. Vissa avsnitt som lades fram i detta interimsbeslut och nödvändigheten av att avvakta domstolens dom leder till ytterligare osäkerhet beträffande den slutliga fördelningen av resurser från gemenskapsinitiativen.

9. Det slutliga resultatet är, med beaktande av justeringarna ovan, uttryckt i 1999 års priser:

>Plats för tabell>

10. Under de sista månaderna av 1999, eller snarare de sista veckorna, genomfördes efter beslut av kommissionen flera omfördelningar mellan gemenskapsinitiativen. Man genomförde överföringar till Urban från andra initiativ, samtidigt som anslag avsedda för Urban minskades till förmån för andra program.

Kommissionens svar

INLEDNING

3. Kommissionen anser att omfattningen och syftet med gemenskapsinitiativet Urban I anges i dess riktlinjer(1).

Initiativets syfte var följande: att genom stöd till ett antal exemplariska insatser visa att det i stadsdelar som vanligen anses som krisdrabbade finns en möjlighet att ge invånarna nytt hopp och åter få igång en ekonomisk utveckling.

Man kan dock inte förvänta sig att initiativet helt skulle kunna åtgärda vad som egentligen är ett grundproblem i vårt samtida samhälle. Det skall stödja de ansvariga myndigheterna i deras ansträngningar att inrätta strukturer för att få igång ekonomisk verksamhet, att skapa ett förtroendeklimat och en trygghet bland invånarna i de berörda regionerna, samtidigt som de integreras i det normala ekonomiska och sociala livet.

Urban I faller alltså helt inom ramen för subsidiaritet och sammanhållning.

FÖRDELNING AV RESURSER OCH EKONOMISK STÄLLNING

6. Strukturfondernas fördelning av anslagen mellan prioriterade mål, gemenskapsinitiativ och medlemsstaterna har inneburit en teknisk och politisk insats av betydande omfattning, som kommissionen anser sig ha genomfört väl och inom förordningarnas ramar. Fördelningen har baserats på objektiva kriterier, men en del har också förhandlats fram med medlemsstaterna.

7. Gemenskapsinitiativets genomförande har utmärkts av stor efterfrågan bland målgrupperna och ett starkt stöd från Europaparlamentet.

Totalt har gemenskapsinitiativet Urban inneburit investeringar på cirka 1800 miljoner euro för 3,2 miljoner invånare (560 euro per capita, vilket motsvarar insatserna i samband med mål 2-programmen).

9. Ändringarna av programmens finansieringsplaner sker i enlighet med finansiella tillämpningsbestämmelser som bifogas strukturfondsprogrammen. I punkt 18 i dessa fastställs att "Vid en ändring av finansieringsplanen som överskrider övervakningskommittéernas befogenheter, skall tidigare års belopp i den ändrade finansieringsplanen motsvara dessa års faktiska utgifter, som de föreläggs eller företes i intyg och i genomföranderapporterna". För åren efter ändringen utgör finansieringsplanen en prognos och är en del av det tidsmässigt begränsade genomförandet.

Vad gäller program som godkänns årsvis har kommissionen i enlighet med regler och tillämpningsförfaranden ändrat besluten om dessa, för att därigenom kunna anpassa dem till den reella genomförandesituationen och säkerställa att samtliga anslagna medel tas i anspråk som planerat.

10. Kommissionen gav anvisningar till medlemsstaterna för att i möjligaste mån undvika att anslagsöverföringar mellan fonderna medförde korrigeringsöverföringar i gemenskapens räkenskaper. Behövdes sådana skulle de rapporteras i tillräckligt god tid (senast den 31 juli 1999) så att kommissionen kunde bokföra dem före årets slut. I dessa anvisningar angavs det uttryckligen att ändringsförslag inte skulle tillåtas om de innebar sänkta åtaganden och utbetalningar.

Emellertid har det i exceptionella fall tillåtits undantag från denna regel. Till exempel har undantag gjorts för program där åtagandet för sista etappen (1999) gjordes 1998 eller för vissa program som innebär endast ett åtagande.

Kommissionen vill framhålla att de differenser i räkenskaperna som revisionsrätten påtalar för slutet av budgetåret 1999 bara är tillfälligheter som kan uppträda när som helst under budgetgenomförandet och som justeras, sedan programändringarna väl slutförts. Till följd av beslut som fattats under 1999 har det under 2000 gjorts vissa justeringar, frigöranden av anslag eller indrivningar för att anpassa vissa program sedan bidraget från en av de deltagande fonderna minskats.

URVAL AV STÖDBERÄTTIGADE STADSOMRÅDEN

11-16. Valet av stödberättigade stadsområden har gjorts enligt reglerna i initiativets riktlinjer och, mer allmänt, i strukturfondsförordningarna.

Enligt dessa regler skall de operativa programmen föreslås av medlemsstaterna, i samråd med lokala myndigheter och på ett för respektive part lämpligt sätt.

Det är i praktiken medlemsstaterna som skall ange vilka områden som skall prioriteras i samband med initiativet Urban, med hänsyn till både den faktiska situationen i respektive land och till de av kommissionen föreslagna kriterierna (hög arbetslöshet, nedsliten stadsstruktur, dåliga boendeförhållanden, brist på social infrastruktur)(2). Man skall då särskilt beakta andra nationella program för stadsförnyelse.

Revisionsrätten tar i punkt 12 i rapportförslaget upp möjligheten att anlita en expertgrupp för yttrande om det slutgiltiga urvalet. Detta avfördes dock av samma motiv som ovan och fanns inte med i de slutgiltiga riktlinjerna för Urban som kommissionen antog den 15 juni 1994.

Efter erfarenheterna från Urban I har det nya initiativet Urban II speciellt sökt förbättra förfarandet för hur stödberättigade områden väljs ut och där nio gemensamma indikatorer har lagts fast. Varje val av område måste kunna motiveras med åtminstone tre av dessa gemensamma indikatorer.

I urvalsförfarandet för det nya initiativet Urban II försöker man undvika att diskussioner om antalet områden skall belasta och försena de konkreta programförhandlingarna. Därför ingår numera följande:

- Godkännande av ett antal områden i varje medlemsstat, samtidigt med förhandsgodkännande av att antalet områden kan öka på begäran av medlemsstaten.

- Fastställande av områden och deras finansieringsbild, på grundval av de kriterier som kommissionen anger i punkt 11 i de nya riktlinjerna.

Den brist på statistik som revisionsrätten nämner i punkt 15 är något som inte kan förnekas men som samtidigt inte kan lösas på kort sikt. Detta kräver att man tillsammans med medlemsstaterna tittar på de reella förhållandena i berörda områden och vid behov också utgår från kvalitativa aspekter och/eller ytterligare indikatorer.

Programplanering

INTEGRERAD METOD

18. Medlemsstaterna har faktiskt inte begärt att man skall kunna komplettera insatserna i de utvalda stadsområdena med mer ambitiösa och övergripande strategier för områdena som helhet.

Kommissionen anser att detta beror på komplexiteten i stadsplaneringens institutioner och lagstiftning. Med hänsyn till subsidiariteten anser den också att man bör respektera medlemsstaternas önskan att inte genomföra alla de kompletteringsinsatser som är möjliga.

Revisionsrätten håller dock med om att Urban har gjort det möjligt för flera lokala myndigheter att för första gången utarbeta och på ett koordinerat sätt genomföra olika åtgärder i ett stadsområde.

För förslag på nya Urban II-program kommer kommissionen att uppmuntra städerna att i möjligaste mån följa samma programstruktur.

Val av åtgärder

19. Kommissionen anser inte att programmen borde ha begränsats till det största problemet/de största problemen.

Det är sant att problemen är mer eller mindre allvarliga i olika områden. De får dock i allmänhet relativt snarlika socioekonomiska konsekvenser: ekonomisk stagnation, försämrade transporter och sämre miljö, otrygghet osv.

Det särskilda värdet med Urban är den integrerade metoden som gör att man kan ta hänsyn till att problematiken omfattar flera sektorer. Den begränsar sig därigenom inte till symptomen utan söker angripa själva roten till invånarnas misär.

20. Revisionsrätten hävdar att handläggarna på plats skulle föredragit enklare program och enfondsprogram (ERUF eller ESF).

Visserligen kan man instämma i det senare, vilket beaktats i Urban II som fortsättningsvis bara kommer att finansieras genom ERUF. Förvisso borde förvaltningen också på olika sätt kunna förenklas. Trots detta anser kommissionen att Urban inte bör förenklas så att det inkräktar på dess särskilda värde, något som förklaras i det följande och i kommentarerna till punkterna 31 och 32.

Det bör nämnas att av de 118 städer som omfattas av Urban, är det bara ett tjugotal som inte ingår i ett "målområde". Alla övriga omfattas av mål 1, 2 eller 6. Det särskilda värdet med Urban består just i den integrerade metoden, eftersom de "enklare" programmen löpande har genomförts inom strukturfondernas "mainstream". Så var redan fallet med programplaneringen för 1994-1999 och kommer att gälla ännu mer för programplaneringen för 2000-2006, där det inom mål 2 kommer att finnas särskilda åtgärder i städerna.

Godkännande av program

21. Man kan hålla med revisionsrätten om att en del av förseningarna vid godkännandet av de under 1994 inlämnade programmen kan förklaras med det tungrodda urvalsförfarandet för mottagarområdena samt med de omfattande och ingående förhandlingarna mellan kommissionen och medlemsstaterna. De beror också på att Urban oftast innebär att de lokala myndigheterna för första gången måste spela en viktig roll i programarbetet, vilket gjort att man i många fall tvingats göra betydande ändringar i programmen för att uppnå en tillfredsställande kvalitet.

Denna läroprocess på lokalplanet har dock också varit fruktbar, för jämfört med 1994 hade det redan 1996 skett en halvering av förseningarna i samband med godkännandet av programförslag.

Olägenheterna i samband med valet av mottagarområden är hur som helst nu undanröjda redan innan programmen lämnas in (se kommentarerna ovan till punkterna 11-16). De kommer inte att återkomma under Urban II.

22. (Se punkt 61.)

23. Kommissionen håller med om att förberedelsetiden på fyra månader för att förbereda den första generationen Urban-program 1994 i vissa fall visade sig vara kort. Kommissionen delar revisionsrättens åsikt att situationen förbättrades för de efter 1996 inleddda programmen. Förberedelsetiden för Urban-programmen för perioden 2000-2006 förlängdes till sex månader.

Revisionsrätten nämner ett antal skäl och det måste erkännas att ett avgörande problem är bristen på tillförlitliga statistiska och socioekonomiska uppgifter om områdena i fråga. På detta problem finns på kort sikt inte någon tillfredsställande lösning. Kommissionen accepterar dock revisionsrättens förslag (punkt 71 i rapportförslaget) om att fortsätta det projekt som inletts för för att få bättre kunskaper och statistiska data om lokala förhållanden, nämligen kartläggningen av situationen i städerna genom projektet Urban Audit.

Kommissionen kommer också att inbjuda de ansvariga för programförslagen inom Urban II för att försöka komma fram till ett gemensamt antal huvudinriktningar som kan göra övervakningssystemet mer konsekvent. Önskvärda är också ett mindre antal generella indikatorer för att framför allt få en konsekvent och enhetlig programutvärdering.

24. Det är medlemsstaterna som skall föreslå operativa program(3), och de skall då också välja särskilda program för olika områden eller ett enda program för hela landet.

Kommissionen har i vissa fall funnit det lämpligt att anpassa sig till den i respektive medlemsstat etablerade förvaltningen av strukturfonderna.

25. Det faktum att det finns två förfaranden (program för hela landet respektive per stad) anser revisionsrätten ibland har förorsakat förseningar i godkännandet av programmen och att de förvaltats ineffektivt. Revisionsrätten nämner här exempel på nationella program där det räckt med att en stad varit försenad för att också försena alla övriga, eftersom utgiftsdeklarationerna varit gemensamma. Vad gäller erfarenheterna från Urban I delar kommissionen denna åsikt och söker undvika problemet i samband med Urban II, där det i riktlinjerna sägs att "Varje program skall inriktas på ett stadsområde och utarbetas av dess lokala myndigheter".

Under förhandlingsfasen kommer kommissionen däremot att utnyttja alla möjligheter till förenkling och ökad effektivitet genom "en förbättrad samordning av insatserna och ett bättre utbyte av nödvändig information". Att detta är möjligt har faktiskt de nationella programmen visat. Till exempel kommer man att så ofta det går omorganisera övervakningskommittéerna så att de arbetar parallellt, utse ett enda utbetalningsställe och harmonisera kontrollsystemet.

SAMORDNING MED ÖVRIG GEMENSKAPSPOLITIK

27. Det bör påpekas att vissa av handlingsprogrammets initiativ - som den enhetsövergripande gruppen och expertgruppen - ännu inte har kunnat genomföras. Däremot har kommissionen koncentrerat sig på andra prioriterade insatser som nämns i handlingsprogrammet. Särskild vikt lades på åtgärderna 1(4), 8(5), 18(6) när kommissionen antog sina nya riktlinjer för strukturfondernas programplanering för perioden 2000-2006 (KOM(1999) 344 slutlig av den 1 juli 1999).

Som revisionsrätten mycket riktigt understryker i punkt 71 i sin rapport (och som nämns i handlingsprogrammets insats 23) är projektet Urban Audit ett exempel på kommissionens ansträngningar att höja kvaliteten på jämförbar information om förhållandena i städerna. Projektsamarbetet med Eurostat kommer här att fortsätta.

En annan viktig fråga tas upp i handlingsprogrammets insats 20: Att öka medvetandet, utbyta erfarenheter och utveckla förmågan att skapa en hållbar utveckling i städerna. Kommissionen avser att prioritera detta speciellt och utnyttja möjligheterna i det nya initiativet Urban II, där 15 miljoner euro avsatts för informationsutbyte under perioden 2000-2006.

29. Revisionsrätten tar här upp en reell svårighet för samtliga gemenskapsinsatser i ett visst geografiskt område.

Kommissionen är medveten om denna svårighet och har i de nya strukturfondsprogrammen, inbegripet det nya initiativet Urban II, därför bestämt att systemet för utgiftskontering skall avspegla vilka utgifter som avser stadsförnyelse, t.ex. transporter och investeringar i upprustning.

30. I enlighet med förordningen avser kommissionen att utvärdera mål 1- och mål 2-programmen för att bedöma de långsiktiga effekterna av strukturfondsinsatserna. Detta betyder att utvärderingarna inte kommer att avslutas före utgången av 2003. I enlighet med vad revisionsrätten föreslår kommer det att ingå en bedömning av programmens effekter på Urban-områdena.

31. Beträffande Urban-insatsernas ekonomiska betydelse bör följande nämnas:

- Urban I har fungerat som den förväntade katalysatorn då programmet slussat betydande medel till målområdena, där de totala investeringarna uppgår till i genomsnitt 560 euro per capita (vilket innebär att samfinansieringen från nationellt och privat håll har varit i samma storleksordning som gemenskapsbidraget).

- Visserligen är Urbans genomsnittliga anslag på 280 euro per capita blygsamt i jämförelse med de 1000 euro som beviljats 66 städer under mål 1, men det är också så att för 33 städer under mål 2 är detta belopp lika stort som vad som beviljats genom stödramar/samlade programdokument. För städer utanför mål 1 och 2 är detta dessutom strukturfondernas enda målinriktade insats i missgynnade stadsdelar.

32. Det bör framhållas att främsta syftet med Urban inte kan reduceras till en summa pengar som kompletterar anslagen inom programplaneringen för strukturfondernas mål 1 och 2. Dess särskilda värde ligger i att lokala partnerskap och invånarnas deltagande därigenom görs till det nav kring vilket man kan få igång en förnyelse av målområdena. Strukturfondernas generella regler utesluter förvisso inte denna metod och revisionsrätten erkänner att: "Deltagande från lokala myndigheter i strukturfondernas regionala åtgärder för lokal utveckling har endast liten betydelse i de flesta länder. Urban-initiativet har gjort det lättare för lokala myndigheter att få medfinansiering från gemenskapen."

33. Kommissionen anser att alla program som antagits inom ramen för Urban tar hänsyn till de andra insatser som på nationell nivå görs för stadsförnyelse.

Detta innebär samtidigt inte att de nationella insatserna är lika integrerade i alla medlemsstater, men enligt subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som beslutar i denna sak.

Italien: Inom ramen för initiativprogrammet Urban Italia har valet av deltagande städer och insatser gjorts i samarbete med behöriga nationella myndigheter som t.ex. Dipartimento per le aree urbane, Ministeri dell' Ambiente, Industria, Interni, Lavori pubblici, Lavoro osv., där kommunala och regionala myndigheter naturligtvis varit involverade. Därigenom har en strategi kunnat utformas både på nationell nivå och stadsnivå.

Förenade kungariket: Förvisso har en viss överlappning förekommit mellan Urban och vissa nationella program (t.ex. SRB och City Challenge). Detta har berott på de brittiska myndigheternas val att genomföra programmen och det faktum att SRB fungerar som en fond som samfinansierar Urban-programmen. Emellertid har det funnits vissa skillnader mellan Urban och programmen i Förenade kungariket vad gäller omfattning och urvalskriterier.

STRUKTURER FÖR FÖRVALTNING OCH ÖVERVAKNING

Nivån för beslutsfattande

34. Kommissionen anser att subsidiariteten är en nyckelprincip för initiativet Urban, både för programförberedelser och programgenomförande.

35. Deltagandet i övervakningskommittéer kan skilja sig åt, men det är alltid medlemsstaterna som skall stå för valet av projekt.

Vad gäller deltagandet i Spanien har kommissionen inte alls agerat under projektvalsprocessen, men har därefter mycket aktivt deltagit i utformningen av projektens innehåll.

Det är riktigt att alla projekt i Grekland som ingår i samfinansieringsprogrammet har granskats och godkänts av dess övervakningskommitté. Denna regel gällde under perioden 1994-1999 inte bara för initiativprogrammen utan för alla program under Greklands gemenskapsstödram II. Kommissionen har alltså granskat och godkänt dessa projekt som deltagare i övervakningskommittén. Granskningens syfte var att bara projekt med tillräcklig "mognad" skulle ingå i programmet. Detta blev en viktig garanti för att projekten faktiskt genomfördes och började fungera inom föreskriven tid, och att de på så sätt fullt ut kunde bidra till att uppnå de fastställda programmålen.

36. Kommissionen anser att partnerskapen är ett av kännetecknen för Urban och att företrädare för samhällslivets olika delar, och även invånarna, generellt deltagit på ett tillfredsställande sätt vid genomförandet av insatserna. Erkännas bör dock att man inte lyckats uppnå ett lika aktivt deltagande i själva programförberedelserna, framför allt i brist på lämpliga arbetsformer för detta.

Nivån för genomförande och övervakning

37. Under programmens besluts- och förvaltningsfaser har det alltid krävts ansträngningar inom kommissionen för att samordna dem, vilket skett genom samråd mellan kommissionens enheter och avdelningar.

Det nya initiativet Urban II kommer bara att vara knutet till en fond (ERUF).

38-40. Urban innebär bland annat att de ansvariga myndigheterna skall delta aktivt i initiativets genomförande. Vissa för Urban mycket kännetecknande svårigheter har berott på att dessa myndigheter, särskilt på lokal nivå, inte alltid varit vana vid gemenskapens regler.

Även om detta i vissa fall kunnat leda till förseningar eller ineffektivitet, är det också så att denna olägenhet i övermått har kompenserats av de erfarenheter som myndigheterna gjort genom Urban. Dessa kan de i framtiden utnyttja, om de vill delta i fler strukturfondsinsatser i sina regioner.

Vad gäller de alltför många aktörerna på gemenskapsnivå, anser kommissionen sig nu ha sett till att dessa problem inte återkommer. Hädanefter är det nämligen bara en enhet på GD REGIO som ansvarar för beredningen och förvaltningen av samtliga Urban II-program.

42. Trots dessa brister menar kommissionen att programövervakningen inte har drabbats utan har genomförts på ett normalt sätt.

Ett allmänt konstaterande i rapporten gäller svagheter i samband med de årliga rapporterna. Man kan anta att detta inte kommer att gälla Urban II, eftersom varje ansökan om delutbetalning kommer att förutsätta att kommissionen har erhållit den senaste relevanta årliga rapporten (artikel 32.3 b i förordning (EG) nr 1260/1999). Enligt artikel 34.2 i förordningen är denna rapport också nödvändig för kommissionens årliga dialog med förvaltningsmyndigheten.

Nivån för tekniskt bistånd

43. Det är uppenbart att utgifterna för tekniskt stöd är proportionerligt mycket större i program inom ramen för gemenskapsinitiativ som Urban än i program inom gemenskapsstödramar eller samlade programdokument.

I fallet Urban beror detta delvis på att programmens integrerade metod är innovativ. Delvis beror det också på att de ansvariga myndigheterna ofta inte har särskilt stor erfarenhet av strukturfondsförvaltning (se punkt 20 och punkterna 38-40).

Denna problematik erkänns i förordning (EG) nr 1685/2000 avseende stödberättigande utgifter i samband med insatser som medfinansieras av strukturfonderna under perioden 2000-2006. Särskilt gäller detta regel nr 11 där ett tak sätts för tekniska stödinsatser och där taket höjs med upp till 5 % för gemenskapsinitiativ, medan det är väsentligt lägre för gemenskapsstödramar och samlade programdokument.

Det bör här framhållas att det på området tekniskt stöd, förutom de klassiska aktiviteterna (förvaltning, övervakning, utvärdering och kontroll, med det ovan nämnda taket på 5 %), också föreskrivs om offentlighet och informationsspridning kring projekt samt stöd till nätverk och informationsutbyte.

46. Beträffande ett av de programförvaltande företagen i Grekland är detta något som bör undvikas i framtiden. I det föreliggande fallet håller kommissionen emellertid på att analysera fallet i syfte att vidta nödvändiga åtgärder.

Vad gäller mervärdesskatt bör det nämnas att infrastrukturerna i fråga tillhör kommunen, dvs. en offentlig och ej momsskyldig myndighet. Om en del av dessa infrastrukturer i framtiden skulle förvaltas eller t.o.m. utnyttjas kommersiellt av ett affärsdrivande förvaltningsföretag som fakturerar tredje part med moms, skulle en del av den projektrelaterade moms som konterats programmet kunna återbetalas. Detta antagande är dock svårt att bevisa. Dessutom gör de aktuella beloppen att verksamhetens kostnads-/intäktsförhållande inte nödvändigtvis blir positivt.

Att momsen för infrastrukturarbeten i Portugal är lägre om arbetet utförs av en lokal myndighet än när samma arbete görs av en juridisk person (t.ex. en stiftelse) är en konsekvens av den nationella lagstiftningen.

För momsen i Spanien måste man beakta att momsskyldigheten följer av den nationella lagstiftningen. I alla händelser kommer kommissionen att granska revisionsrättens iakttagelser och vidta nödvändiga åtgärder.

47. Det bör framhållas att det för tekniskt stöd, förutom de klassiska insatserna (förvaltning, övervakning, utvärdering och kontroll), även föreskrivs insatser för offentlighet och informationsspridning kring projekt samt stöd till nätverk och informationsutbyte.

Mot bakgrund av de i punkt 43 ovan framförda objektiva och samtidigt specifika argumenten, menar kommissionen att utgifterna för tekniskt stöd här ligger inom toleransmarginalen: i t.ex. Spanien utgör de 5 % av totalkostnaden.

Beträffande de få konkreta insatserna för informationsutbyte bör det nämnas att mottagarstäderna har utbytt viktiga erfarenheter. I flertalet fall har de dock begränsat sig till nationella initiativ och har inte alltid haft den egentliga gemenskapskaraktären.

Denna brist beror på att det inte funnits öronmärkta medel för transnationellt erfarenhetsutbyte. Kommissionen menar dock att den har skapat förutsättningar för en varaktig förändring i och med att det i Urban II avsatts 15 miljoner euro för detta syfte (se även punkt 27).

48. Det bör framhållas att de refererade uppgifterna avser ett tillägg i ett större avtal (ERUF 96/00/29/010) om tekniskt stöd för pilotprojekt i stadsområden.

De delar som avser initiativet Urban återfinns i punkterna 2 och 4.1 i bilaga II till ovannämnda tillägg. De medel som specificeras i tilläggets ekonomiska ram uppgår till 125775 euro för del 2 och 8700 euro för del 4.1.

Konsultens uppgift består bland annat i att uppdatera en datafil med uppgifter om 118 Urban-städer. Denne skall också förbereda en översiktsbroschyr på 5 språk och ta fram en tvåspråkig broschyr på 30 sidor med redovisning av ett antal goda erfarenheter, grundat på besök och studier av projekt i ett tjugotal Urban-städer. Skälet till att konsulten inte har uppdaterat hemsidan på Internet med information om Urban är att avtalet om tekniskt stöd löpte ut den 31 december 1999.

Kommissionen anser att det tekniska stödet har varit tillfredsställande och motsvarat avtalsvillkoren.

GENOMFÖRANDE AV PROGRAMMEN

Ekonomisk förvaltning

49-51. Vad gäller förvaltning och kontroll av projekt inom gemenskapsinitiativet Urban avser kommissionen att se till att all lagstiftning om strukturfonderna efterlevs. Den kommer därför att granska revisionsrättens iakttagelser och vidta nödvändiga åtgärder.

53. Strukturfondernas alla rättsregler är också tillämpliga på gemenskapsinitiativet Urban, vilket även gäller reglerna för hur efterlevnaden kontrolleras.

Förseningarna i programgenomförandet har olika orsaker, bland annat det faktum att ett och samma program kan omfatta flera olika städer (se punkterna 24-25). En annan orsak är att det är för många instanser som ansvarar för programförvaltningen (se punkterna 38-39). Detta är något som inte kan förekomma i Urban II. Den handledning som framställdes i september 2000 för gemenskapsinitiativet Urban har också inneburit bättre anvisningar för hur man skall utforma programförslag.

Utgifter för infrastrukturella projekt skall göras under den stödberättigande perioden (före betalningsperiodens slut). Denna period får bara förlängas i mycket motiverade fall.

Nyttan av infrastrukturella projekt måste vara tillräckligt uppenbar under programperioden, och skall under alla omständigheter framgå senare.

Vad slutligen gäller nedläggning av verksamheter är det tänkt att initiativets program skall genomföras under en begränsad period. Det är dock möjligt att framtida program inom det nya gemenskapsinitiativet Urban II kommer att innebära fler investeringar i tidigare områden, förutsatt att de uppfyller alla villkor och får ekonomiskt bidrag från ERUF.

Val av åtgärder och genomförande

56-57. En ny och bättre anpassad social infrastruktur är en grundförutsättning för att Urban-projektens integrerade metod skall kunna fungera.

Vad gäller förvaltning och kontroll av projekt inom gemenskapsinitiativet Urban avser kommissionen alltså att se till att all lagstiftning om strukturfonderna efterlevs. Den kommer därför att granska revisionsrättens iakttagelser och vidta nödvändiga åtgärder.

58. Ett projekts stödberättigade område definieras i och med att programmet läggs fram. I vissa fall har man dock gjort smärre ändringar, antingen för att rätta till upptäckta fel eller för att kunna genomföra de planerade insatserna på ett riktigt sätt.

Projektet i Madrid innebar dock ett annat problem. En ändring av regionplanereglerna i kommunen Madrid gjorde att det ursprungligen antagna projektet inte kunde genomföras. De spanska myndigheterna föreslog då att projektet skulle avbrytas och ersättas med ett projekt i en annan stadsdel.

Projektet i León innebar faktiskt att en bro byggdes utanför det stödberättigade området. Det bör dock framhållas att projektets syfte var att integrera en stadsdel som genom järnvägsspår var avskuren från resten av staden. Avgörande för var bron till stadsdelen lokaliserades var regionplaneringen, kostnaden och arbetets miljöpåverkan.

59. Om även andra invånare i en stad kan utnyttja en samfinansierad infrastruktur, är det helt riktigt fel att begränsa användningen till bara invånarna i det stödberättigade området. Det vore ett slöseri med resurser.

60. Kommissionen kommer att granska revisionsrättens iakttagelser och vidta nödvändiga åtgärder.

Beträffande det operativa programmet Urban Spanien har ingen samfinansiering skett av bostäder. Bara i samband med allsidig upprustning av miljön i nedslitna områden har även renovering av fasader förekommit som en förutsättning för att insatserna skall genomföras på ett bra sätt.

Generellt är det dock riktigt att bostäder inte får finansieras genom Urban. Kommissionen menar dock att det inte är ologiskt att vid valet av målområden betrakta dåliga bostäder som ett av de objektiva och vägledande kriterierna (se även kommentarerna till punkterna 11-16).

Utvärdering

61. Revisionsrätten har rätt i att det under den senaste programperioden funnits vissa brister i uppställandet av kvantifierbara mål. Detta har förorsakat vissa utvärderingsproblem. De första programförslag för perioden 2000-2006 som utgått från de nya förordningarna och mer utvecklade metodologiska riktlinjer från kommissionen pekar på betydande förbättringar på området.

62. Kommissionen håller med revisionsrätten om att många utvärderingar efter halva tiden har gett nyttiga resultat som kan användas för att utveckla indikatorsystemen. Resultaten av dessa utvärderingar kan också utnyttjas under den nya programperioden.

Om utvärderingarna efter halva tiden försenas kan de, som revisionsrätten påpekar, i viss mån påverka utvärderingarna i efterhand, trots att de har olika syften. Efter erfarenheterna från perioden 1994-1999 fastställs det i förordning (EG) nr 1260/1999 att utvärderingarna efter halva tiden för programperioden 2000-2006 skall vara inlämnade senast den 31 december 2003.

63. På kommissionens förslag föreskrivs det i artikel 36.1 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 om strukturfonderna att insatsområdena under den nya programperioden 2000-2006 skall kategoriindelas. Kommissionen har lagt fram ett konkret förslag i sitt metoddokument "Indikatorer och dessas kvantifiering" samt i en bilaga till utkastet till tillämpningsförordning för artikel 38 i förordning (EG) nr 1260/1999. Medlemsstaterna kommer att använda denna metod i sina programdokument.

Kommissionen förväntar sig att denna kategoriindelning och förhandsutvärderingarna skall ge mer detaljerad kunskap om strukturfondernas användning och effekter.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

64. Urbans särskilda värde består i att initiativets lokala partnerskap och invånarnas deltagande därigenom görs till det nav kring vilket man få igång en förnyelse av målområdena. Strukturfondernas generella regler utesluter förvisso inte denna metod och revisionsrätten erkänner att Urban-initiativet har gjort det lättare för lokala myndigheter att få medfinansiering från gemenskapen.

Det är de positiva sidorna av detta lokala partnerskap som bland annat fått Europaparlamentet att förlänga gemenskapsinitiativet Urban till perioden 2000-2006.

65. Man kan inte förvänta sig att man med detta initiativ helt skall kunna åtgärda det som är ett huvudproblem i dagens samhälle, nämligen krisdrabbade stadsdelar som i flera europeiska städer ibland är rena "getton".

Initiativets syfte är att stödja ett antal exemplariska insatser som skall visa att det till och med i sådana stadsdelar är möjligt att ge invånarna nytt hopp och få igång en ekonomisk utveckling.

För bättre måldefinitioner när Urban II-programmen antas kommer kommissionen att bland andra effektivitets- och förenklingsåtgärder också uppmuntra användningen av ett gemensamt antal huvudinriktningar och ett mindre antal generella indikatorer.

66. Valet av stödberättigade stadsområden har gjorts enligt reglerna i initiativets riktlinjer och, mer allmänt, i strukturfondsförordningarna. Det föreskrivs här att de operativa programmen skall föreslås av medlemsstaterna i samråd med de lokala myndigheterna och på ett för respektive part lämpligt sätt.

Det är i praktiken medlemsstaterna som skall ange vilka områden som skall prioriteras i samband med initiativet Urban, med hänsyn till både den faktiska situationen i respektive land och till de av kommissionen föreslagna kriterierna (hög arbetslöshet, nedsliten stadsstruktur, dåliga boendeförhållanden, brist på social infrastruktur). Man skall då särskilt beakta andra nationella program fö