Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Mot ett europeiskt område för forskningsverksamhet"

(2000/C 204/16)

Den 18 januari 2000 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som fick uppdraget att förbereda ärendet, antog sitt yttrande den 3 maj 2000. Föredragande var Gerd Wolf.

Vid sin 373:e plenarsession den 24-25 maj 2000 (sammanträdet den 24 maj 2000) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 61 röster för, 2 emot och 1 nedlagd röst.

Yttrandet är indelat i följande kapitel:

1. Sammanfattning

2. Inledning

3. Forskning och utveckling i Europa, grunden för välstånd och sociala framsteg

4. Uppgifterna för forskning och utveckling

5. Forskning och samhälle

6. Det mänskliga kapitalet

7. Forskning och teknisk innovation

8. Personalutbyte mellan forskningsinstitutioner och industrin

9. Den europeiska dimensionen: Subsidiaritet, koncentration och mångfald, konkurrens och ordning

10. Förfaranden och expertutvärdering

11. Slutsatser och rekommendationer

1. Sammanfattning

1.1. Ekonomiska och sociala kommittén pekar på den avgörande betydelse som forskning och utveckling har för välstånd och sociala framsteg och för vår gemensamma konkurrenskraft och framtid. Kommittén vädjar till rådet, parlamentet, medlemsstaternas regeringar och industrin att förstärka stödet till forskning och utveckling, att intensifiera och stärka den vetenskapliga och tekniska utbildningen i skolorna och vid universiteten samt att göra forskning och utveckling tillräckligt attraktivt och lönande som yrkesalternativ för att de skarpaste hjärnorna skall lockas över till detta område.

1.2. De föreslagna åtgärderna i kommissionens meddelande kan vara viktiga verktyg för att komma närmare detta mål. Ett nätverk av "centres of excellence", koncentration av expertis och teknisk apparatur samt utveckling av nödvändig infrastruktur på europeisk nivå kan ligga till grund för genomförandet av dessa uppgifter och skapandet av den kritiska massa som de enskilda medlemsstaterna inte klarar av på egen hand. Detta skulle vara ett praktexempel på subsidiaritetsprincipens tillämpning.

1.3. För att kunna utnyttja denna potential fullt ut och skapa ett gynnsamt klimat för initiativ, kreativitet och uppfinningsrikedom måste man emellertid se till att inledningsvis använda dessa verktyg under en välavgränsad försöksperiod, kartlägga de lämpligaste kandidaterna, möjliggöra effektiva strukturer för en omfattande självorganisation och självförvaltning samt delegera klart avgränsade ansvarsområden. Samtidigt måste förfarandena för förvaltning, ansökningar, bedömningar och rapportering m.fl. förenklas och harmoniseras så att kostnaderna för dessa hålls inom rimliga gränser.

1.4. Ett flertal hinder måste övervinnas för att förbättra och förstärka den samverkan mellan grundforskning och produkt- och processorienterad utveckling som är en förutsättning för all innovation. Effektivare incitament måste skapas för att vetenskapsmän och ingenjörer lättare skall kunna röra sig mellan industri (inklusive små och medelstora företag), (tekniska) universitet och andra forskningsenheter. Den immateriella äganderätten måste fördelas på ett välavvägt sätt, och resultatinriktad grundforskning måste ges tillräckligt stöd som källa för nya upptäckter, koncept och metoder.

1.5. Med tanke på de små och medelstora företagens innovationspotential skall bildandet av små och medelstora företag främjas ytterligare och deras existensvillkor förbättras. Privata forsknings- och utvecklingsinvesteringar måste gynnas genom de ekonomiska ramvillkoren. Företagen å sin sida måste bygga upp tillräckligt mycket vetenskaplig och teknisk kompetens för att kunna genomföra självständiga analyser och anpassa sig efter rådande förhållanden. Know-how kan endast överföras om den redan finns tillgänglig och om folk känner till och förstår den.

1.6. Dessa faktorer kommer att analyseras ingående i kommitténs yttrande och ligga till grund för detaljerade rekommendationer.

2. Inledning

2.1. Synpunkterna och förslagen i kommissionens meddelande "Mot ett europeiskt område för forskningsverksamhet" grundar sig på följande konstaterande:

"Men i Europa är situationen för forskningen oroande. Utan en samordnad åtgärd för att avhjälpa denna situation riskerar de aktuella tendenserna att försvaga tillväxten och konkurrenskraften i den globaliserade ekonomin. Gapet i förhållande till andra tekniskt framstående länder kommer att öka ytterligare. Europa kanske inte lyckas ta språnget till kunskapssamhället."

2.2. I ljuset av denna situation föreslår kommissionen i sitt meddelande en rad riktade åtgärder som man sammanfattningsvis kallar "En helhet av materiella resurser och infrastrukturer, anpassad till europeisk nivå". Såtillvida kan detta meddelande även ses som en principförklaring för de vidare förberedelserna av det sjätte ramprogrammet.

2.3. Kommissionen föreslår följande åtgärdskategorier och initiativ:

- En helhet av materiella resurser och infrastrukturer, anpassad till europeisk nivå,

- En mer samstämmig användning av offentliga instrument och medel,

- Mer dynamiska privata investeringar,

- Ett gemensamt vetenskapligt och tekniskt referenssystem för det politiska genomförandet,

- Att öka tillgången till mänskliga resurser och deras rörlighet,

- Ett Europa som är dynamiskt, öppet och attraktivt för forskare och investeringar,

- Ett område med gemensamma värderingar.

2.4. Ekonomiska och sociala kommittén anser att kommissionens meddelande är ett principiellt viktigt och mycket lovvärt initiativ. Detta gäller även åtgärdsförslagen och den betydelse dessa tillmäter forskning och utveckling i fråga om Europas välstånd, konkurrenskraft och kultur. ESK konstaterar med tillfredsställelse att ett antal förslag från dess förra yttrande av den 25 oktober 1995(1) ("Samordning av FoU-politiken") tagits med.

2.5. Kommittén har noterat Europeiska rådets beslut i Lissabon att stödja de målsättningar som formulerades i kommissionens dokument om ett europeiskt forskningsområde. I ordförandeskapets slutsatser har rådet också framhävt ett antal specifika insatser som har betydelse för uppbyggnaden av ett europeiskt forskningsområde. Kommittén välkomnar denna snabba reaktion från Europeiska rådets sida, som innebär att arbetet med att etablera ett forskningsområde kommer att påskyndas.

2.6. ESK ser i kommissionens meddelande en stor utvecklingspotential och möjligheter att stärka och strukturera det europeiska forskningsprogrammet. Den stöder därför de enskilda åtgärdsförslagen, vars resultat emellertid hänger på tillgången till materiella resurser såväl som på åtgärdernas exakta utformning och genomförande.

2.7. Särskilt viktig är frågan om hur man skapar den bästa möjliga jordmånen för kreativa idéer, nya kunskaper och betydande framsteg och för utvärderingen av dessa. Det gäller att hitta en balans mellan mångfald och koncentration, mellan att styra forskarna i deras arbete och samtidigt garantera deras självständighet, mellan federalism och centralism samt mellan grundforskning, problemorienterad forskning och produkt- och processorienterad utveckling.

2.8. Här nedan följer kommitténs ståndpunkt i denna fråga. För att ytterligare medvetandegöra medborgarna om betydelsen av forskning och utveckling och av att skapa ett gynnsamt forskningsklimat presenteras först en del grundläggande fakta och principiella synpunkter.

3. Forskning och utveckling i Europa, grunden för välstånd och sociala framsteg

3.1. Renässansen och upplysningen blev upptakten till en kulturell process som kommit att förändra och förbättra levnadsförhållandena för de folk och regioner som tagit del av denna på ett sätt som aldrig tidigare skådats i mänsklighetens historia. De tekniska, medicinska, kulturella och sociala framsteg som gjorts sedan dess är en förutsättning och symbol för det dynamiska välfärds- och informationssamhälle vi idag lever i.

3.1.1. En väsentlig förutsättning för denna process var inledningsvis den förbättrade dokumentations- och kommunikationstekniken (boktryckarkonsten) liksom utvecklingen av olika maskiner och energiomvandlingsapparater; allt detta bidrog till att befria människor från tungt kroppsarbete, öka produktiviteten i en omfattning man tidigare inte varit i närheten av samt kraftigt förbättra befolkningens mobilitet och informationstillgång. Först härigenom skapades de nödvändiga förutsättningar för en bred och differentierad kulturutveckling som dittills varit förbehållna ett litet, privilegierat samhällsskikt.

3.1.2. Under de senaste 200 åren har den genomsnittliga realinkomsten (alltså den del av inkomsten som kan läggas på mat, dryck, kläder, boende, hälsa, utbildning, resor och nöjen) per person i stort sett tolvdubblats(2). Enbart under de senaste 120 åren har den förväntade medellivslängden mer än fördubblats(3). De numera för alla samhällsskikt tillgängliga utbildningssystemen har till den grad utvecklats att den genomsnittliga åldern för en person som går ut i yrkeslivet i dag ungefär motsvarar människors medellivslängd för 400 år sedan.

3.1.3. EU:s medlemsstater är demokratiskt styrda, och rättssäkerheten, den sociala tryggheten och den personliga friheten har numera nått en aldrig tidigare skådad nivå.

3.2. Det finns ett starkt samband mellan kulturell, social, medicinsk och teknisk utveckling. En kraftig drivfjäder är den empiriska vetenskapsmetodik som utvecklades här i Europa och som systematiskt tillämpas vid forskning och utveckling.

3.2.1. Denna vetenskapsmetodik och dess resultat har också haft direkt inflytande på kulturutvecklingen. Den har på ett revolutionerande vis vidgat och berikat våra kunskaper om världen och livet. Den erbjuder skydd mot fundamentalistiska ideologier, vars grogrund är okunskap och förment vetande.

3.3. Det ligger i vetenskapens natur att de kunskaper och insikter den förmedlar leder fram till nya frågeställningar, problem och teser om vetenskapliga lagbundenheter, som i sin tur inte bara innebär nya och fördjupade kunskaper utan även nya tillämpningsområden för dessa.

3.4. Välståndet i en stat eller region, som mäts genom bruttonationalprodukten, sysselsättningsnivån och andra indikatorer, har ett tydligt samband med forskningens och utvecklingens omfattning i det berörda området. Inte bara den samhällsekonomiska konkurrenskraften utan även det kulturella och politiska anseende som en stat och dess befolkning åtnjuter beror på dess vetenskapliga och tekniska kapacitet.

3.5. Forskning och utveckling är fröet till framtida välstånd och fred. Eftersom det kan ta flera årtionden för ett frö att mogna finns emellertid risken att man för sent upptäcker att alltför få frön såtts, vilket kan få ödesdigra konsekvenser.

3.6. Därför delar Ekonomiska och sociala kommittén de farhågor som kommissionen uttrycker inför Europas framtida möjligheter, såvida inte forskning och utveckling främjas och stärks i tillräcklig omfattning: "Europa kanske inte lyckas ta språnget till kunskapssamhället."

3.7. ESK stöder sålunda kommissionen i dess åtagande att i betydande omfattning främja och stärka forskningen och utvecklingen i Europa. Kommittén anmodar rådet och Europaparlamentet att likaledes ge dessa ansträngningar sitt uttryckliga stöd. Kommittén anmodar vidare medlemsstaternas regeringar och parlament att se till att dessa avsikter även kommer till uttryck på nationell nivå som ett stöd och komplement till kommissionens åtgärdsförslag.

3.8. Som framgår av kommissionens meddelande bedrivs och bekostas forskningen och utvecklingen i första hand av industrin. Därför vädjar Ekonomiska och sociala kommittén även till den europeiska industrin att göra sitt till för att på ett kraftfullt vis föra denna framåt.

4. Uppgifterna för forskning och utveckling

4.1. Grundmotivet för all forskning och utveckling är att skaffa kunskaper och färdigheter och att utforska sammanhangen mellan olika företeelser och i möjligaste mån foga samman detta till en logisk helhetsbild. Med detta som utgångspunkt tillkommer sedan att vidareutveckla vårt tekniska kunnande och tillämpa kunskaperna till vårt eget fromma.

4.2. Trots alla enorma framsteg som gjorts - och delvis också till följd av dem - finns det fortfarande frågeställningar och problem som berör människorna, samhället och naturen och som måste analyseras och lösas. Här handlar det både om frågor om människans självförståelse och vår plats på hemplaneten Jorden (t.ex. ozonhål, växthuseffekt) och om en medvetenhet om att överflöd och omåttlighet kan utvecklas som motpol till fattigdom och nöd.

4.2.1. I regel har det varit vetenskapen själv som först identifierat denna typ av problem och föreslagit lösningsmodeller.

4.2.2. Ena sidan av saken är att sådana problem bland annat uppstår på grund av att våra värderingar och politiska och ekonomiska tankekategorier hittills inte konfronterats med alla aspekter av dagens kunskaper och kunnande. Vi måste få bättre förståelse för effekterna av dagens livsstil på samhälle, arbetsliv, miljö, folkens samexistens och de nödvändiga resurstillgångarna - särskilt energi- och vattenförsörjningen - och vårt agerande måste ta hänsyn till dem.

4.3. Å andra sidan orsakas sådana problem av att en del av de folk som inte på allvar är delaktiga i denna integrerade utvecklings- och mognadsprocess men som utnyttjar en del av den nya tekniken och landvinningarna ytterligare måste anpassa sig till och integreras i den sociala och kulturella miljön.

4.4. Dessutom riskerar man politiska, sociala och kulturella störningar. De största faromomenten med en snedvriden befolkningsutveckling är bland annat den befolkningsexplosion som på inget sätt bemästrats - och en migrationsproblematik som eventuellt blir följden - och tillgången till massförintelsevapen.

4.5. Med tanke på denna situation är det forskningens och utvecklingens uppgift att analysera de erkända problemen, delta i det filosofiska och politiska meningsutbytet och utveckla modeller eller tekniska lösningar för att hantera dem.

4.6. Det är emellertid lika viktigt att vi även i framtiden vidgar och fördjupar våra kunskaper, upptäcker det okända, förbättrar och säkrar grundvalarna för vår existens och vår civilisation. Det gäller också att stödja dynamiken i den kulturella, sociala och tekniska utvecklingen i Europa och hålla den på rätt kurs.

4.7. Här kan Europeiska kommissionen spela en betydelsefull roll. Kommissionens koncept "ett europeiskt område för forskningsverksamhet" är ett substantiellt bidrag i detta sammanhang.

5. Forskning och samhälle

5.1. Vetenskapliga och tekniska landvinningar betraktas i dag i stor utsträckning som självskrivna, samtidigt som deras möjliga eller påstådda effekter inte så sällan väcker oro. Allmänhetens reaktioner på ny teknik blir ofta ambivalent eller inkonsekvent, beroende på om man befarar okända risker (t.ex. genmanipulerade livsmedel) eller väntar sig hjälp i en nödsituation (t.ex. genterapi mot vissa sjukdomar). I detta sammanhang stöder ESK ansatserna från kommissionens sida "att utveckla en gemensam vision för etiska aspekter på vetenskap och teknik", som tas upp i meddelandet.

5.2. En del av dessa motsägelser beror på den snabba ökningen av nya kunskaper och ny teknik och på svårigheten att förklara, förstå och vilja förstå materialet och de mycket komplicerade sammanhangen. Båda parter - den vetenskapliga världen och samhället - måste hela tiden gå in för att föra en dialog, klargöra det substantiella innehållet, ta hänsyn till befogade farhågor och undvika missförstånd. Här har framför allt skolväsendet en viktig utbildningsuppgift, och massmedia har en ansvarsfull roll som mellanhand.

5.3. Därför stöder ESK kommissionens planerade initiativ "att främja ungdomars intresse för forskning och vetenskapliga karriärer", men rekommenderar dessutom att rådet, parlamentet och kommissionen utövar inflytande på mediaföretagen för att öka utbudet av objektiv information om vetenskap, forskning och modern teknik. Samtidigt gäller det att göra medborgarna steg för steg mer förtrogna med de ofta mycket komplexa sambanden (inom ramarna för ett objektivt opinionsspektrum men utan sensationsinriktad polarisering).

5.4. Centrala kriterier för vetenskapliga upptäckter är att resultaten kan upprepas och är allmängiltiga, och områdesgränserna för erkända lagar måste utforskas i varje enskilt fall.

5.4.1. Eftersom det är nödvändigt att påvisa att upptäckterna kan reproduceras är det fel att betrakta andra forskargruppers "dubbelforskning" - parallella eller upprepade experiment, i regel med modifierad teknik och andra metoder - som slöseri. Det är tvärtom ett väsentligt element i den vetenskapliga metodiken och det vetenskapliga framåtskridandet, och en garanti mot fel, missförstånd och rent bedrägeri. Dessutom möjliggörs konkurrensen (t.ex. om de senaste och viktigaste resultaten) mellan olika forskningsgrupper, som är nödvändig för att stimulera till prestationer och höja kvaliteten (jfr dock 9.3).

5.4.2. Det finns ett motsvarande element i den naturvetenskapliga forskningen: Metodiken och de vetenskapliga begrepp som är kopplade till den är desamma i alla länder och hos alla folk. Det finns således bara en (natur)vetenskaplig "världskultur" och bara ett (natur)vetenskapligt "begreppsspråk" med anknutna gemensamma värderingar. (För övrigt kan vetenskap givetvis formuleras på många språk, men engelskan har en oomtvistad dominans när det gäller att kungöra och sprida resultaten.) Det är först därigenom som ett internationellt kunskapsutbyte och globalt samarbete möjliggörs. Detta är också en lämplig grund för att kommissionen verkar för "ett område med gemensamma värderingar".

5.4.3. Här bidrar vetenskapen till en sammanhållning som ibland till och med överbryggar ideologiska gränser och som knyter samman folk och präglar kulturer över hela världen.

6. Det mänskliga kapitalet

6.1. ESK stöder kommissionen initiativ "att främja ungdomars intresse för forskning och vetenskapliga karriärer", men också att stimulera till yrkesverksamhet inom "forskning och utveckling". Dessa karriärutsikter måste göras tillräckligt attraktiva för att förmå de bästa begåvningarna att genomgå en dyr, avancerad och krävande utbildning och hitta adekvat sysselsättning. I linje med detta ligger också kommissionens planerade initiativ att bygga ut undervisningen i naturvetenskapliga ämnen på alla skolnivåer och över hela EU.

6.1.1. Kommissionen har presenterat statistik som tyder på att Europeiska unionen som helhet har distanserats av Förenta staterna och Japan med avseende på antalet forskare per 1000 arbetstagare. Olika rapporter inom EU ger samma bild, vilket visar att det råder generell brist på forskningsutbildad personal, både inom de privata och de offentliga sektorerna. Det vore positivt om kommissionen i samband med kommande åtgärder för inrättande av ett europeiskt forskningsområde kunde högprioritera insatser i samarbete med medlemsstaterna för att kraftigt utöka utbildningen av nya forskare. Eftersom utbildningen är en process som tar lång tid är det desto mer brådskande att vidta åtgärder.

6.2. Samhället måste handskas med sin värdefulla och knappa "human capital"-resurs, och potentialen till kreativa prestationer, med försiktighet och ekonomisk effektivitet. Det måste gå in för att få de bästa talangerna att bli akademiska lärare som kan utbilda återväxten bland vetenskapsmännen. Det gäller också att i högre grad få (yngre!) vetenskapsmän från forskningsorgan utanför universiteten och från näringslivet att ta del i den akademiska undervisningen, att eliminera hindren för detta och att erbjuda skälig ersättning (se punkt 6.3).

6.2.1. Även i detta sammanhang stöder ESK kommissionens planerade initiativ "att öka forskarnas rörlighet i Europa". Vi understryker speciellt att man bör verka för en ömsesidig rörlighet även mellan universitet, forskningscentra utanför universiteten och, framför allt, näringslivet.

6.3. I detta sammanhang föreslår kommittén dessutom att man studerar om det skulle kunna vara en förnuftig komplettering till dessa målsättningar att grunda ett europeiskt universitet som drivs gemensamt av alla europeiska "kunskapscentra" (se punkt 9.8). Formerna för detta bör också undersökas: centralt, virtuellt, naturvetenskapligt-tekniskt, begränsning till forskningsnivån).

6.3.1. Ideallösningen för forskning och undervisning kan realiseras även på Europanivå i samverkan och konkurrens mellan Europas bästa forskningsinrättningar. Decentraliserad medverkan av ett stort antal forskningscentra, industrilaboratorier och universitet skulle dessutom utveckla en stimulerande persondynamik, både bland pedagogerna och när det gäller forskningsmöjligheterna vid sidan av undervisningen.

6.3.2. ESK har uppfattningen att ett europeiskt universitet inte bara skulle etablera nya måttstockar för Europas kulturella sammansmältning, det skulle också kunna bidra till kommissionens mål "att införa en europeisk dimension i vetenskapliga karriärer" och "att göra Europa attraktivt för forskare från övriga världen". En avgörande utgångspunkt skulle kunna vara det gemensamma bruket av engelskan. Ett antal redan väletablerade institutioner (Europeiska universitetet i Florens, Europauniversitetet Viadrina), men även nyare pilotprojekt (som t.ex. flernationellt samarbete på bioteknikområdet) skulle kunna bidra med erfarenheter. Samma sak gäller olika internationella "sommarskolor" eller "sommarakademier".

6.3.3. I linje med målsättningen "att integrera forskarsamhällena i Västeuropa och Östeuropa" kan man bidra till att erbjuda studiebegåvningarna från de blivande medlemsstaterna en förstklassig utbildning som också ger studenterna möjlighet att medverka vid utbyggnaden av forskningsinstituten i sina hemländer, som bl.a. stöds av Phareprogrammet eller strukturfonderna.

6.4. För att skaffa en viss kompetens, kapacitet eller topposition måste de berörda människorna och arbetsgrupperna först ta itu med en krävande inarbetningsprocess. Dessutom är det ofta fallet att man måste bygga upp avancerad teknisk utrustning och etablera stimulerande villkor i form av forskningsstrukturer.

6.4.1. Även om det är viktigt att forskningsprogram är flexibla och även om det kan uppfattas som tecken på stelhet att framhärda i en forskningsinriktning som en gång fastställts kan alltför snabba och alltför många riktningsbyten leda till slöseri med den mänskliga kapitalresursen. Impulserna till att slå in på nya, fruktbara vägar utlöses av - ofta oväntade - forskningsresultat och kommer i regel från forskarna själva.

6.5. I växelverkan mellan forskarvärlden och samhället - i regel representerat av politiker, regeringstjänstemän eller ansvariga för stödorgan - handlar det emellertid särskilt om forskningsstödets karaktär och omfattning, om avtal om forskningsmål och forskningsteman, om utvärdering av forskningsresultat samt om de personligheter som är inblandade.

6.5.1. Här behövs de skickligaste och mest framgångsrika vetenskapsmännens erfarenheter och sakkunskaper. Samtidigt medför de berörda procedurerna - t.ex. utlåtanden, ansökningar, sammanträden, hearingar - att vetenskapsmännen inte kan bedriva aktiv forskning. ESK rekommenderar därför en utformning av stödsystemen och en optimering av växelverkan som gör att den totala resursinsatsen blir skälig och ekonomiskt försvarbar (jfr 9.8 och framåt).

6.6. Det mänskliga kapitalet är den känsligaste och mest värdefulla resursen för forskning och utveckling. I linje med detta stöder ESK kommissionens ansträngningar "att öka tillgången till mänskliga resurser".

7. Forskning och teknisk innovation

7.1. I princip utgör forskning och utveckling en enhet som omfattar olika typer av forskning (och därmed också olika mognadsstadier av kunskap för möjlig ny teknik) som grundforskning, tillämpad forskning, "encyklopedisk" forskning (för att t.ex. komplettera vår kunskap om olika materials egenskaper, nya material, aktiva substanser), teknisk utveckling samt produkt- och processutveckling.

7.1.1. Innovation uppstår genom samverkan och korsbefruktning mellan dessa forskningsområden, mellan vilka gränsdragningarna delvis är konstlade. Därigenom kan det europeiska området för forskningsverksamhet även bli ett europeiskt område för innovation.

7.1.2. Man kan emellertid agera målinriktat och planerat först när målet kan definieras och vägen dit är tillräckligt klar. Då kan en enda ny idé leda till en kraftig våg av förnyelse som tränger in på flera olika teknikområden. De senaste exemplen är data- och kommunikationstekniken samt gentekniken. Deras utomordentligt positiva inverkan på ekonomin och arbetsmarknaden kan man se i vissa länder i Europa.

7.1.3. Växelverkan mellan de olika forskningsområdena framgår till exempel av att till och med grundforskningen hela tiden behöver nya instrument och hjälpmedel som ofta kan utvecklas endast genom att gränserna för det tekniska vetandet måste överskridas, och som ofta leder till helt nya produkter till och med utanför det ursprungliga användningsområdet (se bl.a. 9.6.2).

7.1.4. Denna växelverkan framgår också av att många företag, som till exempel arbetar med kemi, läkemedel, elektroteknik eller informationsteknik, bedriver grundforskning på hög nivå vid sidan om den tillämpade och produktinriktade forskningen och ofta finansierar detta med egna medel.

7.2. Trots att de nämnda forskningsområdena har så mycket gemensamt genomförs grundforskning - som naturligtvis alltid måste beakta möjliga tillämpningsområden - vanligen främst vid de offentligt finansierade universiteten och forskningsinstitutionerna, medan de flesta industriföretagen nuförtiden primärt har koncentrerat sig på produkt- och processinriktad utveckling, även till följd av kostnadstrycket och den globala konkurrensen.

7.2.1. Av flera skäl motsvarar denna uppdelning också den vanliga uppdelningen mellan statens och näringslivets stöd till forskningen:

- Man kan inte förutse för vilka ekonomiska sektorer och branscher som resultaten av grundforskningen kommer att vara relevanta. Den fulla ekonomiska avkastningen av grundforskningen kan bara ses i hela samhällets perspektiv.

- De tidsperspektiv inom vilka kommersiellt användbara resultat av grundforskning och produktinriktad utveckling kan väntas respektive behövs är mycket olika.

- Grundforskning och all mer långsiktig forskning och utveckling utvecklas genom att resultaten offentliggörs i ett tidigt skede för att andra forskare skall få möjlighet att kontrollera dem. Dessutom måste man utnyttja de synergieffekter som uppstår i en ögonblicklig, ömsesidig kommunikation inom forskarsamhället, och särskilt när många laboratorier samarbetar i ett gemensamt forsknings- och utvecklingsprogram.

- Staten måste vanligen kräva att resultat av forskning som får statligt stöd skall offentliggöras för att säkerställa en rättvis stöd- och konkurrenssituation.

- Med hänsyn till konkurrenssituationen är å andra sidan företag vanligen intresserade av att behandla resultat av sin produktutveckling konfidentiellt tills en ny produkt är klar att marknadsföras.

7.3. Dessa skillnader i organisationsformer och målsättningar hindrar det tätare samarbete som vore önskvärt mellan de olika formerna av forskning och utveckling för att deras fulla ekonomiska potential skulle kunna utvecklas. Det finns problem i samarbetet mellan de offentligfinansierade universiteten och forskningsinstitutionerna och företagens utvecklingsavdelningar.

7.3.1. Det rör till exempel frågor om immateriell äganderätt och allmänna patenträttsliga aspekter. ESK stöder i detta sammanhang kommissionens ansträngningar att "utveckla effektiva verktyg för immaterialrättsligt skydd".

7.3.1.1. Exempelvis kan det vara till förfång för samarbetet om rättigheterna till forskningsresultaten helt övergår till de uppdragsgivande företagen.

7.3.2. Därtill kommer att organisationsstrukturerna - och då även de sociala villkoren: löner, pensioner etc. - i å ena sidan de statligt finansierade forskningsinstitutionerna och universiteten och å andra sidan de privata utvecklingslaboratorierna i regel inte är samordnade ens inom medlemsstaterna.

7.4. Ändå kan organisationer för förvaltning av rättigheter eller centra för tekniköverföring uppnå vissa framgångar i sin uppgift att låta användbart know-how från statligt finansierade forskningsinstitutioner komma näringslivets produktutveckling till godo. Gemensamma konferenser, teknikmässor, databaser och liknande kan bidra till detta. Dessutom har samarbete där institutioner delat på uppgifterna - bl.a. i form av entreprenader eller underentreprenader - fungerat väl i enskilda fall trots den ovannämnda problematiken.

7.4.1. Även det initiativ som föreslås i kommissionens meddelande kan bidra till det: "Man måste också främja initiativ för att skapa kontakter mellan forskarsamhället, industrin och finansvärlden på alla nivåer. Detta kan göras genom de nationella och europeiska forskningsprogrammen, och då helst i kombination. Det har gjorts lovande erfarenheter inom detta område, såsom 'Investeringsforum' inom området informations- och kommunikationsteknik eller skapandet av 'Biotekniskt och finansiellt forum'."

7.5. De små och medelstora innovationsföretagens roll

7.5.1. De små och medelstora företagen har en viktig uppgift att fylla för att idéer till nya produkter skall tillvaratas och utvecklas. Ofta grundas (små)företag just för detta ändamål. Deras möjligheter på marknaden och deras möjligheter att överleva är då inte längre bara en fråga om överföring av know-how utan snarare om de totala ekonomiska ramvillkoren, om tillräckligt startkapital, om finansieringssätt och företagsekonomisk erfarenhet.

7.5.2. I detta sammanhang handlar det alltså inte i första hand om stöd just till forskning och utveckling, utan om att ge unga företag bättre möjligheter att konkurrera.

7.5.3. Med hänsyn till Europas eftersläpning när det gäller privata investeringar i forskning och utveckling måste förutsättningarna för privata forskningsinvesteringar förbättras på ett varaktigt sätt. I princip är indirekta stödåtgärder, till exempel skattelättnader, det effektivaste instrumentet för att få fart på FoU-investeringarna framför allt i små och medelstora företag. I de enskilda EU-medlemsstaterna finns redan nu ett flertal instrument för indirekt stöd till forskningen, vilka delvis är olika utformade. Denna situation är inte bara oöverskådlig, utan leder också till bristande balans i EU:s forskningsstöd. Flera indirekta stödåtgärder på EU-nivå samt på regional och lokal nivå har dock visat sig fungera bra som ett incitament för ökade forskningsinsatser. Kommittén instämmer därför i följande konstaterande från kommissionen: "Användarvänliga system för information om befintliga instrument bör utvecklas. Utbyte och spridning av 'best practices' bör också främjas för att stimulera privata investeringar i forskning och innovation, i synnerhet investeringar gjorda av små och medelstora företag (...) I de fall då de instrument som används har inslag av statligt stöd måste dock gemenskapens bestämmelser för statsstöd iakttas" (avsnitt 3.1).

7.5.4. Lämpliga ramvillkor (inklusive program för ekonomiskt stöd) och en gynnsam konkurrenspolitik (se även ESK:s yttrande från december 1999(4)) för små och medelstora företag - och särskilt för unga företag - som är inriktade på innovativ produktutveckling, kan ge ett viktigt bidrag till uppgiften att introducera innovativa, nya produkter på marknaden och att skapa nya arbetstillfällen. ESK anser att det finns ett behov av ytterligare förbättringar på detta område och kommer även att utarbeta ett eget yttrande (se även 7.8).

7.5.5. I syfte att stärka den europeiska forskningens effekt för näringslivet och i synnerhet för de små och medelstora företagen (som kommer att stå för de flesta av de nya arbetstillfällena under de närmaste 20 åren) och för att fullt ut utnyttja de små och medelstora företagens innovationspotential bör innovationsfrämjande åtgärder utgöra en tyngdpunkt inom forskningspolitiken(5). I detta syfte bör även nationella och regionala nätverk för spridning av forskningsresultat och teknisk information öppnas för det europeiska området för forskningsverksamhet.

7.5.6. ESK vill dessutom påpeka att de små och medelstora företagen kan vara missgynnade gentemot stora koncerner i fråga om förmågan att delta i europeiska stödprogram. Medan stora koncerner kan inrätta egna kontaktavdelningar som samlar in den information som behövs och utvecklar rutiner för ansökningsprocedurerna m.m., är den tid och ansträngning som krävs för ansökan, för utformning av kontrakt, för projektadministration så omfattande att småföretag - och detta gäller även för mindre forskningsinstitutioner - ofta inte har möjlighet att ta initiativ till en ansökan. Detta gäller än mer om tidigare ansökningar har avslagits, även av formella skäl.

7.6. Den resignation som detta skapar leder dessutom ofta till en irritation över EU:s forskningspolitik och till och med mot EU:s institutioner i allmänhet. Kommissionens strävan efter tydliga riktlinjer, information och stöd till de sökande respekteras visserligen, men med tanke på att så många ansökningar får avslag rekommenderar ändå kommittén att andra möjliga lösningar söks. ESK anser att ett mer integrerat och mindre fragmentariskt angreppssätt, som kommissionen föreslår i sitt meddelande om det europeiska forskningsområdet, även kan bidra med lösningar i detta sammanhang.

7.7. Det finns dock två grundläggande förutsättningar för allt nyskapande av know-how och all överföring av know-how. Dels måste långsiktig forskning med tillräcklig bredd och tillräckligt djup äga rum, eftersom det endast är under sådana omständigheter de nya idéer uppstår på vilka man kan bygga en mål- och produktinriktad utvecklingsplanering. Dels måste företag som är intresserade av att utveckla nya produkter bygga upp så stor vetenskaplig och teknisk kompetens att de kan bedöma nya idéer och har anpassningsförmåga. Know-how kan man bara överföra eller köpa om den existerar, är känd och om man förstår den.

7.8. Åtgärder som (1) främjar och stimulerar personalutbyte mellan företag och statligt finansierade forskningsinstitutioner och (2) förbättrar konkurrenssituationen för unga företagare, stöder det viktiga byggandet av nätverk mellan grundforskning och produktutveckling som utgör grunden för framåtskridande, teknisk innovation och ekonomisk tillväxt. I detta sammanhang måste man framhäva kommissionens strävan "att främja företagsetableringar och riskkapitalinvesteringar", som också kom till uttryck i ett tidigare meddelande "Risk capital, a key to job creation in the European Union", april 1998(6).

7.9. ESK rekommenderar ännu en gång att procedurerna för att få och bibehålla ett europeiskt patent görs enklare, snabbare och billigare. Detta skulle få mycket stor ekonomisk betydelse. Ett mycket viktigt bidrag till detta mål vore att använda engelska som gemensamt andraspråk, vilket för övrigt är det vanliga inom vetenskap och teknik. Det skulle också väsentligt underlätta kommunikationen med patentväsendet i USA. Dessutom borde man återuppta diskussionerna om förhandspublicering under en period utan att detta är till men för nyheten.

8. Personalutbyte mellan forskningsinstitutioner och industrin

8.1. Den mest effektiva överföringen av know-how sker genom de personer som själva har varit delaktiga i att ta fram den nya kunskapen och som för med sig den till den plats där produktutvecklingen sker, eller som kommer från produktutvecklingen och som deltar i sökandet efter källorna till nya förfaranden och ny teknik vid (tekniska) universitet och statliga forskningsinstitutioner. Det är dessa personer som utgör länkarna mellan grundforskning, tillämpad forskning och produktutveckling.

8.2. För att detta skall ske måste ett intensivt personalutbyte mellan industrin och de statliga forskningsinstitutionerna äga rum. Detta sker dock alltför sällan, på grund av de olika sociala villkoren - även på nationell nivå - och en mängd olika extra kostnader som hindrar rörligheten, men även på grund av de olika karriärvägarna och karriärsystemen. Om det dessutom handlar om rörlighet över gränserna finns det ytterligare hinder genom den otillräckliga harmoniseringen av de nationella sociala systemen, men också genom de ofta förekommande bristerna med avseende på ömsesidigt erkännande av examensbevis samt av studie- eller praktikterminer i andra länder. I stället för att rörligheten uppmuntras blir den på många sätt till och med bestraffad.

8.2.1. Därför välkomnar ESK att kommissionen i sitt meddelande utrycker sig på detta sätt om rörligheten: "Det handlar också om att främja och utveckla forskarnas rörlighet i olika former mellan den akademiska världen och näringslivet. Detta är i själva verket ett av de bästa sätten att stärka samarbetet mellan universiteten (ESK:s anmärkning: samt forskningsinstitutionerna utanför universiteten) och industrin. Dessutom bör medlemsstaterna och kommissionen gemensamt vidta åtgärder som rör information, utbildning och förtrolighet mellan forskare och administrativt ansvariga inom forskningsorganisationerna. På längre sikt måste man också undersöka möjligheten för de berörda organisationerna att på ett samordnat sätt förbättra vissa interna bestämmelser och administrativa arrangemang."

8.2.2. I detta sammanhang vill ESK därför rekommendera att det redan existerande programmet för att främja rörlighet (stipendier med industrin som värd) skall modifieras och förstärkas, inte bara så att de sociala hindren för berörda personer kan övervinnas och de därmed förbundna riskerna minskas, utan också så att tydliga incitament för ökad mobilitet uppstår, vilket gör tillräckligt långa utbytesperioder attraktiva. Det måste också skapas möjligheter för de "givande" institutionerna att tillfälligt fylla personalluckan och att efter utbytestiden åter sätta in den ursprungliga tjänsteinnehavaren. Resonemanget gäller i viss mån också när personer tar med sig sin kunskap från offentligt finansierade forskningsinstitutioner och grundar företag. Med sådana möjligheter skulle man framför allt kunna hjälpa små och medelstora företag att bygga upp egen forskningskapacitet.

8.2.3. Det finns dock andra hinder för rörlighet än de administrativa, rättsliga och kulturella som kommissionen tar upp i sitt meddelande. En viktig aspekt som ingår i forskarnas och ingenjörernas överväganden om de skall flytta på sig, är följderna för deras familj och familjesammanhållning om man flyttar till en annan stad eller ett annat land. Förutom att det måste finnas lämpliga skolor ("Europaskolor"!) är det framför allt viktigt att livspartnern även hittar ett arbete. Med andra ord måste partnern till forskaren eller ingenjören som skickas ut eller erbjuds en tjänst i en annan stad eller i ett annat land antingen samtidigt erbjudas ett attraktivt arbete eller andra betydligt intressantare incitament eller möjligheter som kompensation(7).

8.3. I detta sammanhang bör man även överväga på vilket sätt - och då redan när det gäller yrkesvalet - den negativa sysselsättningstrenden i det privata näringslivet kan motverkas genom statliga anticykliska program för att förhindra att "humankapitalet" blir lidande. En anledning till dagens brist på nyexaminerade forskare är att många mycket kvalificerade unga forskare var arbetslösa för några år sedan. Bristen på nya forskare leder inte enbart till ett minskat "humankapital" utan även till en snedvridning av åldersfördelningen.

9. Den europeiska dimensionen: Subsidiaritet, koncentration och mångfald, konkurrens och ordning

9.1. Det är uppenbart mycket svårt att i förväg förutse eller planera genom vilka personer eller grupper, på vilken plats, med vilka metoder eller inom vilket forskningsområde som nya och särskilt viktiga upptäckter kommer att göras. Denna svårighet och problematik gäller två aspekter: å ena sidan förhands och efterhandsbedömningen (se kapitel 10) och å andra sidan nödvändigheten av ett lämpligt mått av mångfald av forskningsteman och strukturer.

9.2. Det är därför nödvändigt att främja pluralistiska forskningsinitiativ och forskningsstrukturer för att stimulera konkurrensen kring de bästa idéerna och resultaten. De bästa förutsättningarna för att uppnå detta är en "ekologisk" jämnvikt mellan, och ett tillräckligt antal konkurrerande idéer, koncept och utbildningsformer.

9.3. De begränsade anslagen för forskning och utveckling är dock inte det enda hindret för att uppnå detta ideal utan även den för många forskningsgrenar nödvändiga "kritiska massan" liksom dyrbara infrastrukturer och stora forskningsinstrument som kräver betydande resurser. Detta är ett dilemma för all sorts forskningsstöd.

9.3.1. Enskilda medlemsstater kan ofta inte finansiera eller i tillräcklig utsträckning dra nytta av utvecklingen av en "kritisk massa" liksom upprättandet och underhållet av infrastrukturer och stora forskningsinstrument.

9.4. Det är anledningen till att världskända och mycket framgångsrika transnationella eller europeiska självständigt ledda och drivna organisationer som CERN, ILL, ESRF, ESO, EMBO, EMBL(8) upprättats, framför allt på initiativ av forskarna själva. Ytterligare ett exempel är ESA som bidragit till att de europeiska ansträngningarna för att utarbeta ett luftfartsprogram lett till imponerande resultat. I vissa medlemsstater finns det dock även stora provningsanstalter som utnyttjas bilateralt eller multilateralt.

9.4.1. Kommissionen har dock också integrerat och framgångsrikt genomfört gemensamma europeiska forsknings- och utvecklingsprogram som kräver omfattande instrument och välutbyggd infrastruktur; exempel på detta är det europeiska fusionsprogrammet som bidragit till att den europeiska fusionsforskningen tagit en ledande position.

9.4.2. En av anledningen till de ovan nämnda framgångarna är att skapandet av nätverk och ett optimalt utnyttjande av resurser grundats på ett gemensamt och klart uppsatt mål som inte kan uppnås på något annat sätt. Framgångarna är även resultatet av att gällande forskningsprogram och projekt styrs på ett försiktigt och lyhört sätt och att de inblandade forskarna och deras "moderorganisationer" är fullt delaktiga i utformningsprocessen samt att man gör en grundlig avvägning för att både kunna koncentrera sig på de hittills mest framgångsrika programmen och vara öppen för nya idéer och initiativ.

9.5. Denna självständiga organisationsform stödjs av de vetenskapliga fackförbunden som t.ex. EPS (European Physical Society) vars konferenser och publikationer utgör ett forum för utbyte av resultat och idéer, men även för en kritisk dialog, samarbete (även internationellt), kvalitetsbedömningar samt uppföljande debatter. En inbjudan för att hålla ett anförande under en sådan vetenskaplig konferens är ett tecken på erkännande, både vad beträffar forskningsarbetets kvalitet och nyskapande aspekter.

9.5.1. ESF (European Science Foundation) utgör en annan självständig organisationsform som ökar i betydelse, och ESK rekommenderar uttryckligen att den stärks och integreras i forskningen. Även Cost-initiativet bör framhävas i detta sammanhang.

9.5.2. Utöver dessa organisationer finns det också internationella organisationer som t.ex. Internationella energibyrån (IEA) som inom ramen för OECD:s forsknings- och utvecklingsprogram uppmuntrar och samordnar forskning om energi.

9.6. Mot bakgrund av detta föreslår kommissionen "en helhet av materiella resurser och infrastrukturer anpassad till europeisk nivå".

9.6.1. Kommissionen vill uppnå dessa mål genom en rad åtgärder och speciellt genom att "skapa nätverk mellan 'centres of excellence' och att skapa virtuella institut", "utveckla en gemensam strategi för forskningsinfrastrukturer i Europa", "förbättra samordningen av nationella och europeiska forskningsprogram" samt "stärka förbindelserna mellan olika organisationer för vetenskapligt och tekniskt samarbete i Europa".

9.6.2. För att genomföra dessa åtgärder vill kommissionen främst bygga ut och främja utnyttjandet av elektroniska nätverk inom de olika forskningsområdena. Vikten av dessa nätverk för nationalekonomin tydliggörs genom det knappt kända faktumet att "World Wide Web, som utvecklades av en forskare vid CERN för fysikersamfundets behov, idag används av tiotals miljoner användare". ESK stöder fullt ut kommissionens strävan eftersom dessa åtgärder även har en direkt inverkan på ekonomin.

9.7. ESK välkomnar i princip kommissionens mål, som utgör ett effektivt medel för att stärka Europas forsknings- och utvecklingsinsatser och harmonisera de nationella och internationella forskningsprogrammen.

9.7.1. ESK betraktar dessa mål som den rätta vägen - som kan skapa balans mellan mångfald och koncentration - för kommissionen att ta ansvar för samordningen av program och projekt som kräver koncentration av betydande resurser och därför är i behov av gemensamma europeiska resurser, medan det i första hand är medlemsstaternas uppgift att säkerställa en tillräckligt bred stödpolitik.

9.7.2. Kommissionen bör också delta i interkontinentala samarbetsprojekt och i själva projektförvaltningen. Samarbete mellan kontinenter är särskilt viktigt då den interna konkurrensen (och möjligheterna att reproducera forskningsresultaten) inom Europa med nödvändighet är begränsad till följd av vissa laboratoriers engångskaraktär - här får den globala konkurrenssituationen ökad betydelse.

9.7.3. ESK hoppas också att kommissionen skall lyckas med "att skapa förutsättningar för politiska diskussioner mellan dessa organisationer. Dessa skulle kunna säkerställas genom att ett råd bestående av deras högst ansvariga sammanträder med regelbundna intervall. Ett sådant råd skulle dessutom bidra till att ge européerna och externa observatörer en mer samstämmig bild av Europa som vetenskaplig och teknisk aktör."

9.8. Det gäller emellertid bara om huvudmålet är och förblir att förbättra kvaliteten och effektiviteten, och om de samlade resurser som forskarna och forskningscentra skall använda till den "byråkrati" som ofrånkomligen krävs för samordning osv. kan minskas och harmoniseras, och under inga omständigheter ökas.

9.8.1. Klagomål från vetenskapliga kretsar om betungande byråkratiska bördor och ett övermått av ansöknings- och utvärderingsförfaranden är redan i dag legio och tas därför dessvärre ofta inte längre på allvar. Just därför vill kommittén påpeka följande: Det finns av många skäl obestridligen ett behov av samarbete, utvärdering, samordning, kommunikation osv., men vetenskap och forskning kräver också faser av avskildhet och inåtvändhet då den enskilde forskaren - eller forskarlaget - får möjlighet att tänka efter, koncentrera sig och skriva.

9.8.2. En framgångsrik forskare har därför begränsade möjligheter - och en bråkdel av sin tid till - att knyta och underhålla värdefulla kontakter med andra personer, grupper, organ, kommittéer osv. utan att det inkräktar på hans eller hennes vetenskapliga produktivitet. För många och för krävande ansöknings- och utvärderingsförfaranden - som kanske dessutom är fruktlösa - stjäl kraft från forskningen, som verkligen behöver den. Och det gäller särskilt när det för ett givet projekt finns många stödinstrument och utvärderingsförfaranden som ofta överlappar varandra.

9.8.3. Rubbas balansen mellan introvert och extrovert arbetsstil finns det en risk att forskningsinsatsen blir improduktiv och att samma "papper" produceras gång på gång. Att inse detta kräver att man förstår forsknings- och utvecklingsarbetets natur.

9.8.4. Av detta och många andra skäl är det viktigt att kommissionens tjänstemän med ansvar för forskningsfrågor är framgångsrika vetenskapsmän med forskningserfarenheter, goda ledaregenskaper och god omdömesförmåga, och därför accepteras som medlemmar i forskarsamfundet. För att säkerställa detta i framtiden bör de välrenommerade vetenskapsorganisationer i Europa bidra med sin erfarenhet när lediga tjänster skall besättas, och dessa organisationer måste å sin sida vara villiga att frigöra högkvalificerade kandidater.

9.8.5. ESK föreslår också att de många ansöknings-, övervaknings- och utvärderingsprocedurerna, som dessutom ofta överlappar varandra, skall harmoniseras och integreras på institutionell, nationell och europeisk nivå.

9.9. Kommissionen föreslår ett nytt stödinstrument: "Att skapa nätverk mellan 'centres of excellence' och att skapa virtuella institut". Detta nya stödinstrument skall under en viss period samla forskningskompetens på olika områden på högsta nivå i Europa och utnyttja redan existerande forskningscentra. Flera olika åtgärdsformer är tänkbara inom detta stödinstrument.

9.9.1. ESK välkomnar principiellt förslaget. Kommittén anser att en väsentlig aspekt hos detta stödinstrument bör vara att ansvar delegeras till "centres of excellence" som själva organiserar sin verksamhet för ett specifikt forskningsområde.

9.9.2. För att dessa centra skall kunna samverka på ett effektivt sätt bör det finnas klara bestämmelser om ansvaret för såväl den tekniska samordningen av forskningsprogrammen som budgetmedlen. Man bör överväga i vad mån budgeten utöver egentliga forskningsutgifter även bör omfatta medel till att bygga upp institutionella strukturer för att man bättre skall kunna uppnå målet att stärka den europeiska forskningen med hjälp av detta instrument.

9.9.3. Innan det skapas ett "centre of excellence" bör man emellertid grundligt undersöka om forskningsinsatsen verkligen motiverar de därmed förknippade extrakostnaderna och om centret kan tillföra ett mervärde.

9.9.4. Detta gäller särskilt när man gemensamt bygger upp och utnyttjar stora laboratorier, och man bör därför ge prioritet åt sådana undersökningar.

9.9.5. Det är svårare att fatta ett beslut när det handlar om forskningsämnen som inte bygger på en central anläggning utan där man delar på arbetet. I detta fall är huvudmålet att skapa den "kritiska massa" av forskningsresurser som behövs för att effektivt kunna gripa sig an centrala frågor. Det är också viktigt att ta hänsyn till detta i samband med upprättande och förvaltning av databaser och tjänster som Europa behöver, däribland genetiska arkiv, biomedicinska databaser eller genetisk forskning.

9.9.6. En kvalitetsorienterad konkurrensprincip bör därför ligga till grund för urvalet och skapandet av "centres of excellence". De bör, åtminstone i en inledande pilotfas, vara begränsade till antalet och i början endast stödjas under en bestämd tidsperiod för att förhindra att de automatiskt blir permanenta anläggningar.

9.9.7. Kommissionen föreslår att "åtgärder också bör vidtas både på nationell nivå och på gemenskapsnivå för att uppmuntra forskare som rest till amerikanska laboratorier för att utbilda sig eller göra karriär att återvända hem". I ett sådant "brain-gain-initiativ" bör man också överväga om "centres of excellence" skulle kunna erbjuda ett system med stipendier till unga forskare som vill arbeta i Europa igen efter en tid i ett tredje land, till exempel i USA.

9.9.8. De erfarenheter som kan vinnas genom dessa centra öppnar också nya möjligheter för den framtida utvecklingen av EU:s forskningsstöd. I detta sammanhang bör man också dra lärdom av de administrativa och institutionella erfarenheter som gjorts inom det europeiska fusionsprogrammet. Det europeiska utvärderingsförfarandet i detta program har blivit ett kvalitetsmått, som också medlemsstaterna använder som riktlinje vid tilldelning av sina egna stödmedel.

9.9.9. En annan intressant aspekt av skapandet av "centres of excellence" ligger i deras potentiella inverkan och katalysatoreffekt på nya forskningsaktiviteter och -program i de nya medlemsstaterna efter utvidgningen. Kommissionens förslag om att "stärka regionernas roll i den europeiska forskningen" genom att "kombinera åtgärder genom strukturfonderna och gemenskapens forskningsprogram" skulle, om det realiseras, också kunna få en liknande värdefull effekt.

9.10. I sitt meddelande tar kommissionen upp en annan aspekt som rör den europeiska integrationen: "Det är nödvändigt att fastställa ett gemensamt referenssystem på gemenskapsnivå, bland annat genom att harmonisera metoder, förfaranden samt genom att jämföra resultat." ESK betraktar detta som en viktig europeisk uppgift, som bör stödjas. Vid genomförandet av initiativet är det dock viktigt att först ingående undersöka om befintliga nationella referenscentra - eventuellt samlade i ett nätverk med klar arbetsfördelning - kan utföra denna uppgift för EU:s räkning, eventuellt i samarbete med gemensamma forskningscentret.

10. Förfaranden och expertutvärdering

10.1. För att forskarna och ingenjörerna skall kunna få de resurser som de önskar och behöver måste man också bedöma om det föreslagna forskningsprogrammet är ändamålsenligt, om det har goda utsikter att nå framgång, om kostnaderna är rimliga och om anbudsgivaren har tillräckliga personella och institutionella kvalifikationer.

10.2. De flesta frågor som uppstår i detta sammanhang kan endast bedömas av högt kvalificerade specialister, som kan anlitas som sakkunniga ("peer review"). Vetenskapshistorien visar att det ändå kan vara svårt att göra korrekta förhandsbedömningar, särskilt när det är fråga om förslag av helt ny karaktär som alltid bygger på tankeexperiment.

10.2.1. Det finns dock ingen bättre metod än "peer review". Det är därför en viktig och svår uppgift att välja ut lämpliga experter med god omdömesförmåga. Denna uppgift kan i regel bäst - och bör därför också - genomföras av erfarna vetenskapliga organisationer, företag och sällskap. Vissa kritiker invänder dock att detta förfarande kan leda till att just dessa organisationer gynnas.

10.2.2. Bland annat för bemöta denna kritik har kommissionen gått över till att själv välja ut de experter som behövs i samband med olika program; detta förfarande innebär att experterna själva lämnar in ansökningar. Eftersom man inte heller med detta förfarande kan utesluta negativa aspekter (t.ex. bristfälliga ansökningar från framstående experter) skulle några av experterna kunna väljas ut enligt den metod som kommissionen hittills använt, där experterna själva ansöker, medan andra skulle kunna rekommenderas av de forskningscentra och företag som har särskild kompetens på det aktuella området och av relevanta vetenskapliga och tekniska fackorganisationer. Tillsammans med målet om en förenkling av kommissionens förfaranden och en starkare integrering av de berörda organisationerna skulle denna kombinerade metod vara den bästa garantin mot ensidighet.

10.2.3. För att säkerställa den öppenhet som krävs är det emellertid även viktigt att experterna - och deras anknytning till olika ämnesområden - är kända för de potentiella ansökarna, men utan att det är möjligt att få reda på om de är positivt eller negativt inställda till specifika projektansökningar.

10.3. Likaså rekommenderas att vissa kriterier - t.ex. de socioekonomiska aspekterna, såsom antalet månader till marknadslanseringen och effekter på arbetsmarknaden - tillämpas på ett flexiblare sätt när det gäller att bedöma de projekt det ansöks om; på så vis undviks intrycket av orealistiska och förvirrande riktlinjer.

10.4. Som förklarats tidigare i yttrandet är det dessutom viktigt att man inte belastar experterna - och de ansökande! - mer än vad som är absolut nödvändigt. Ett stort steg på vägen mot att säkerställa detta är även här att harmonisera utvärderingsförfarandena på lokalt, nationellt, europeiskt och andra plan.

10.5. Ett annat sätt att uppnå samma sak skulle kunna vara att genomföra en översiktlig strukturering av de program som kräver utvärdering, och undvika att dela in dessa i alltför små segment. ESK rekommenderar att man - som ett inslag i decentraliseringssträvandena och inom ramen för specifika pilotprojekt - på försöksbasis delegerar utvärderingen av välavgränsade delar av programmen till nationella eller europeiska organ.

10.5.1. Detta ligger i linje med ESK:s förslag om att man i enlighet med subsidiaritetsprincipen koncentrerar EU-stödet till större projekt, det vill säga projekt eller uppgifter som inte på lämpligt sätt kan genomföras på nationell nivå.

11. Slutsatser och rekommendationer

11.1. Kommissionens meddelande innehåller enligt ESK en rad viktiga och värdefulla strategiska överväganden och åtgärder, och tar även hänsyn till integrationen av de nya medlemsstaterna i EU efter utvidgningen.

11.2. ESK stöder kommissionens engagemang för att på ett avgörande sätt stärka forsknings- och utvecklingsinsatserna i Europa. Kommittén uppmanar också de nationella regeringarna och parlamenten samt näringslivet att främja och komplettera dessa insatser på nationellt och industriellt plan.

11.3. Resurssamling är ett viktigt och välkommet sätt att stärka Europas prestationsförmåga när det gäller forskning och utveckling.

11.4. Ett nytt och lovande koncept för att uppnå detta är att inrätta "kompetenscentrum" ("centres of excellence").

11.4.1. Man måste dock försäkra sig om att de nödvändiga samordnings- och samarbetsåtgärderna - inbegripet de personalresurser som används - under alla omständigheter också medför ett konkret mervärde.

11.4.2. Av detta skäl bör man inledningsvis - på försöksbasis och under begränsad tid - endast inrätta några få kompetenscentrum. De teman och uppgifter som behandlas bör begränsas till sådana projekt och målsättningar som är alltför resurskrävande för att en enskild medlemsstat skall kunna bidra med de nödvändiga insatserna, och där man endast med gemensamma ansträngningar kan uppnå den erforderliga kritiska massan och ett viktigt mervärde för EU.

11.5. I detta sammanhang måste man ovillkorligen se till att detta inte leder till en begränsning - och rentav en minskning - av grundforskningen i Europa. Grundforskningen är källan till nya kunskaper och färdigheter. Innovation skapas på grundval av konkurrens, men även genom att kombinera rivaliserande idéer, begrepp och metoder.

11.6. Kommissionen föreslår också ett gemensamt europeiskt referenssystem. Detta förslag bör stödjas; det är bland annat av stor betydelse för införande av ett certifieringssystem som gäller i EU i dess helhet, vilket är ett viktigt mål. När förslaget skall omsättas i praktiken bör man dock i första hand satsa på befintliga nationella institutioner och på gemensamma forskningscentra, som - genom arbetsfördelning - kan skapa ett gemensamt EU-referenssystem för hela Europa.

11.7. ESK skulle vilja ge följande rekommendationer rörande olika aspekter av och detaljinslag i forskningsprogrammet och dess utformning.

11.7.1. Redan befintliga organisationer och vetenskapliga sammanslutningar, särskilt de som har skaffat sig erfarenheter och nått framgångar inom internationellt samarbete, bör i stor utsträckning anlitas och deras medverkan bör eftersträvas.

11.7.2. Utvärderingsprocessen bör i högre grad baseras på användning av sakkunniga som rekommenderas av forskningscentra och industrilaboratorier ("peer review"). Dessutom bör utvärderingsprocessen göras enklare och tydligare, och inom bestämda områden (t.ex. områden med många mindre "projekt") bör den på försöksbasis delegeras till nationella institutioner med lång erfarenhet på området.

11.7.3. För att främja innovation och ökad sysselsättning bör företagens och, särskilt de små och medelstora företagens ekonomiska miljö och konkurrenskraft förbättras.

11.7.4. Förfarandena för ett europeiskt patent bör göras enklare, billigare och snabbare. Engelska bör vara det gemensamma (andra-)språket i detta sammanhang. En frist för förhandsoffentliggörande, som inte skadar nyhetskaraktären, bör övervägas.

11.7.5. För att öka mobiliteten mellan forskningscentrum, universitet och näringsliv - särskilt små och medelstora företag - bör det skapas tillräckliga incitament och passande ramvillkor för berörda forskare och ingenjörer, men även för avlämnar- och mottagarinstitutionerna.

11.7.6. En förutsättning för en vetenskaplig integration av Europa och för en förbättrad mobilitet bland berörda personer är att skol- och universitetsutbildningar blir lättare att jämföra sinsemellan och anpassas bättre till varandra.

11.7.7. Man bör undersöka vilka faktorer som talar för (eller emot) att det upprättas ett virtuellt europeiskt universitet - ännu ett instrument och en symbol för europeisk vetenskapsintegration - i vars verksamhet särskilt de olika kompetenscentrumen ("centres of excellence") skulle kunna delta.

11.7.8. De kommissionstjänstemän i ledande ställning som ägnar sig åt forskning och utveckling bör även i fortsättningen och i ökande utsträckning vara framgångsrika och högt kvalificerade vetenskapsmän. De europeiska forskningscentrumen bör bidra med sin erfarenhet vid utnämningen av dessa tjänstemän.

Bryssel den 24 maj 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) EGT C 18, 22.1.1996.

(2) Storbritannien.

(3) Tyskland.

(4) "XXVIII:e rapporten om konkurrenspolitiken (1998)", EGT C 51, 23.2.2000, s. 1.

(5) ESK:s yttrande om "Konsekvenser för de små och medelstora företagen av den fortgående och utbredda minskningen av anslagen till forskning och teknisk utveckling i EU (på gemenskaplig och nationell nivå)", EGT C 355, 21.11.1997, s. 31.

(6) SEK(98) 552 slutlig.

(7) Kommitténs yttrande om "Grönbok om grundutbildning, vidareutbildning och forskning - hinder för rörlighet över gränserna", EGT C 133, 28.4.1997, s. 42.

(8) CERN: Europeiskt centrum för atomforskning, ILL: Institut Laue-Langevin, ESRF: Europeiska synkotronljuslaboratoriet, ESO: Europeiska sydobservatoriet, EMBO: Europeiska molekylärbiologiorganisationen, EMBL: Europeiska molekylärbiologilaboratoriet.