[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.2.2007

SEK(2007) 138 slutlig

Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Allmän bakgrund

Stabilitets- och tillväxtpakten, som trädde i kraft den 1 juli 1998, syftar till att genom sunda offentliga finanser förbättra förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning. Reformen av pakten 2005 genomfördes mot bakgrund av att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin, men syftade till att stärka dess effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet.

Medlemsstaterna skall lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa för rådet och kommissionen, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten (medlemsstater som redan har övergått till den gemensamma valutan lägger fram [uppdaterade] stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram [uppdaterade] konvergensprogram). Finlands första stabilitetsprogram lades fram i september 1998. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 12 oktober 1998, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. I enlighet med samma förfarande bedöms uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram av kommissionen och granskas av den ovannämnda kommittén. De kan även granskas av rådet.

bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet

Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Finlands stabilitetsprogram, som lades fram den 30 november 2006, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om detta program (se faktarutan när det gäller de viktigaste punkterna i bedömningen).

För att beskriva den bakgrund mot vilken den finanspolitiska strategin i det uppdaterade stabilitetsprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande:

1. Den ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna under de senaste tio åren.

2. Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet).

3. Kommissionens bedömning av det nationella reformprogrammet från oktober 2006.

Den senaste ekonomiska utvecklingen och utvecklingen av de offentliga finanserna

Under det senaste årtiondet har den finska ekonomin uppvisat enastående resultat. Konjunkturuppgången efter avmattningen under början av 1990-talet stärktes genom att ekonomin omstrukturerades och sektorn för informations- och kommunikationsteknik växte fram. Detta svarade för en stor del av de anmärkningsvärda produktivitetsförbättringarna. Den genomsnittliga tillväxttakten har legat klart över genomsnittet i euroområdet, samtidigt som inflationen har varit fortsatt låg. Ekonomins starka expansion åtföljdes av en målmedveten finanspolitisk konsolidering, vilket på nytt gav ett betydande överskott i de offentliga finanserna. Inför inträdet i EMU anpassade sig Finland framgångsrikt till en låginflationsmiljö med en stabilitetsinriktad makroekonomisk politik för tryggad konkurrenskraft, vilket fortsatte att främja landets goda ekonomiska resultat.

Bedömningen i rådets yttrande om det föregående programmet

Den 24 januari 2006 antog rådet sitt yttrande om den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet för perioden 2005–2009. Sammanfattningsvis bedömde rådet att ”de offentliga finanserna är sunda, och den finanspolitiska strategi som presenteras utgör ett gott exempel på en finanspolitik som förs i överensstämmelse med pakten”.

Kommissionens bedömning av 2006 års nationella reformprogram

Den 12 oktober 2006 lämnades rapporten om genomförandet av Finlands nationella reformprogram, som skall tas fram inom ramen för den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I Finlands reformprogram anges följande centrala problem och prioriteringar: Att åstadkomma hållbarhet i de offentliga finanserna, att förbättra konkurrenskraften och produktiviteten och att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt. Av kommissionens bedömning (antagen i samband med dess årliga lägesrapport [2] -december 2006) framgick att Finland med mycket stor framgång genomför sitt nationella reformprogram.

Mot bakgrund av de gjorda framstegen rekommenderades Finland att uppmärksamma följande områden: tjänstesektorns konkurrens och produktivitet, företagens anställningsförfaranden, lokala löneförhandlingssystem och flaskhalsar på arbetsmarknaden.

Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningen I enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97 tas följande punkter upp i bedömningen: Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga? Vilket är medlemsstatens medelfristiga mål för de offentliga finanserna? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål? Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att nå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna över konjunkturcykeln? I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna. När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), ingår det ett genomförande av större strukturreformer som har direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (under iakttagande av villkoret att en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP skall behållas och att situationen för de offentliga finanserna förväntas återgå till det medelfristiga målet under programperioden)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel. Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken? Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens höstprognos 2006 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon. Bedömningen av förenligheten med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken bygger på de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller de offentliga finanserna som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008. Bedömningen tar också upp följande: Utvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten[3]. Graden av integration med de nationella reformprogram som medlemsstaterna överlämnat inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets- och konvergensprogrammen. Efterlevnaden av uppförandekoden[4], som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets- och konvergensprogrammen. |

- Rekommendation till

RÅDETS YTTRANDE

enligt artikel 5.3 i rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2006–2010

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[5], särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

4. Den [27 februari 2007] granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2006–2010.

5. I det bakomliggande makroekonomiska scenariot förutspås att den reala BNP-tillväxten sjunker från en konjunkturmässig topp på 4 ½ år 2006, till i genomsnitt 2,5 % under resten av programperioden. Enligt nu tillgänglig information verkar detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden och antagandena för 2006 och 2010 framstår som försiktiga. Inflationsberäkningarna i programmet verkar vara realistiska.

6. Både i uppdateringen och kommissionens höstprognos 2006 beräknas den offentliga sektorn nå ett överskott på 2,9 % av BNP under 2006, vilket skall jämföras med målet på 1,6 % av BNP i den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet. Detta beror på övervältringseffekter från 2005, då utfallet blev bättre än väntat. Det beror också på den oväntat positiva tillväxten under 2006 som ökade de offentliga intäkterna, samtidigt som utgifterna fortfarande hölls tillbaka.

7. I programmet är huvudmålet för den finanspolitiska strategin på medellång sikt att säkerställa hållbara offentliga finanser som är i balans under normala tillväxtförhållanden. Den offentliga sektorns totala underskott och de primära överskotten väntas sjunka långsamt med ½ % av BNP till 2010. Den lägre intäktskvoten beror på att skattesänkningspaketet successivt införts till 2007. Detta kompenseras dock inte helt med den lägre utgiftskvoten, till följd av av regeringens utgiftstak i budgeten och reformåtgärder inom den offentliga sektorn. Den finanspolitiska strategin är densamma som i den föregående uppdateringen, men målen för de offentliga finanserna har skrivits upp med cirka 1 % av BNP per år. Det senare beror på överföringen av det oväntat goda utfallet 2005 och på bättre tillväxtmöjligheter.

8. Enligt beräkningar med den allmänt vedertagna metoden väntas det strukturella saldot fortfarande uppvisa ett stabilt överskott på knappt 3 % av BNP över programperioden (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder). Programmets mål på medellång sikt för de offentliga finanserna är ett strukturellt överskott på 2 % av BNP, som skall bibehållas under hela programperioden. I den föregående uppdateringen angavs inget uttryckligt mål, men enligt rådets yttrande pekade det föregående programmets överskottsberäkningar på ett strukturellt överskott på 1 ½ % av BNP. Eftersom målet på medellång sikt är mer långtgående än minimiriktmärket (ett underskott på cirka 1 ¼ % av BNP), bör dess uppfyllande ge en tillräcklig säkerhetsmarginal mot ett alltför stort underskott. Detta mål ligger inom det intervall som i pakten och uppförandekoden anges för medlemsstaterna som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II. Det är också betydligt mer ambitiöst än vad som krävs med avseende på skuldkvoten och den genomsnittliga potentiella produktionstillväxten på lång sikt. Att målet ligger klart över fastställd miniminivå motiveras i programmet med målet att trygga de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt och med att Finland tidigt kommer att drabbas av den åldrande befolkningen.

9. De risker som omgärdar programmets beräkningar på de offentliga finanserna verkar i stort sett uppväga varandra. Programmets makroekonomiska antaganden och beräknade skatteintäkter verkar rimliga. Tillväxtens sammansättning kan innebära risker för skatteintäkterna, men riskerna uppvägs av försiktiga antaganden om skatteelasticitet. Medan återhållsamheten med utgifterna vilar på offentliga utgiftstak, kan utvecklingen av de lokala myndigheternas utgifter innebära vissa risker.

10. Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller den finanspolitiska inriktningen i programmet vara tillräcklig för att målet på medellång sikt skall kunna nås med god marginal under hela programperioden. Dessutom ger programmet en tillräcklig säkerhetsmarginal för att hålla underskottet inom referensvärdet på 3 % av BNP vid normala konjunktursvängningar under programperioden. Programmets finanspolitiska inriktning ligger helt i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.

11. Den offentliga bruttoskulden beräknas ha minskat till 39 % av BNP under 2006, vilket ligger klart under fördragets referensvärde på 60 % av BNP. I programmet beräknas skuldkvoten minska med 5 ½ procentenheter under programperioden.

12. Jämfört med EU-genomsnittet har åldrandet långsiktigt en större inverkan på de offentliga finanserna i Finland, men en genomförd pensionsreform har bidragit till att bromsa ökningen av pensionsutgifterna så att deras andel av BNP hamnar nära EU-genomsnittet under de närmaste årtiondena. De offentliga finansernas utgångsläge, med ett stort strukturellt överskott, bidrar väsentligt till att dämpa åldrandets långsiktiga effekter. De stora tillgångar som byggts upp i den offentliga pensionsfonden kommer dessutom att delvis kunna finansiera ökningen av pensionsutgifterna. Fortsatt höga primära överskott på medellång sikt bör dock bidra till att stävja riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Sammantaget verkar riskerna vara små när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet i Finland.

13. Stabilitetsprogrammet innehåller en kvalitativ bedömning av de samlade effekterna enligt rapporten från oktober 2006 om genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt. Vidare ges systematiska uppgifter om de direkta kostnaderna eller besparingarna i samband med reformprogrammets viktigaste planerade reformer. Stabilitetsprogrammets beräkningar tar också uttryckligen hänsyn till hur de offentliga finanserna påverkas av de åtgärder som beskrivs i det nationella reformprogrammet. De finanspolitiska åtgärderna i stabilitetsprogrammet verkar ligga i linje med åtgärderna i det nationella reformprogrammet. Enligt bägge programmen skall åtgärder genomföras för att effektivisera såväl statliga som lokala myndigheter, och det bekräftas att man tänker fortsätta tillämpa systemet med utgiftstak i statens finanser även efter den nuvarande mandatperioden.

14. Programmets finanspolitiska strategi överensstämmer i huvudsak med de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken, som ingår i de integrerade riktlinjerna för perioden 2005–2008.

15. När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknar programmet vissa obligatoriska och frivilliga uppgifter[6].

Sammantaget är slutsatsen att de offentliga finanserna är sunda på medellång sikt och att den finanspolitiska strategin är ett gott exempel på en finanspolitik i linje med stabilitets- och tillväxtpakten.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

Real BNP | SP nov. 2006 | 2,9 | 4,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | 2,1 |

(förändring i %) | KOM nov. 2006 | 2,9 | 4,9 | 3,0 | 2,6 | - | - |

SP nov. 2005 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 | - |

HIKP-inflation | SP nov. 2006 | 0,9 | 1,5 | 1,3 | 1,7 | 1,7 | 1,7 |

(i %) | KOM nov. 2006 | 0,8 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | - | - |

SP nov. 2005 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 | - |

Produktionsgap | SP nov. 20061 | -1,3 | 0,1 | 0,2 | 0,1 | -0,2 | -0,8 |

(i % av potentiell BNP) | KOM nov. 20065 | -1,5 | 0,1 | 0,2 | -0,2 | - | - |

SP nov. 20051 | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 | - |

Saldo i de offentliga | SP nov. 2006 | 2,7 | 2,9 | 2,8 | 2,7 | 2,7 | 2,4 |

finanserna | KOM nov. 2006 | 2,7 | 2,9 | 2,9 | 2,9 | - | - |

(i % av BNP) | SP nov. 2005 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 | - |

Primärt saldo | SP nov. 2006 | 3,9 | 4,5 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | 3,7 |

(i % av BNP) | KOM nov. 2006 | 4,1 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | - | - |

SP nov. 2005 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 | - |

Konjunkturrensat saldo | SP nov. 20061 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |

(i % av BNP) | KOM nov. 2006 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | - | - |

SP nov. 20051 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | - |

Strukturellt saldo2 | SP nov. 20063 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |

(i % av BNP) | KOM nov. 20064 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | - | - |

SP nov. 2005 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | - |

Offentlig bruttoskuld | SP nov. 2006 | 41,3 | 39,1 | 37,7 | 36,2 | 35,0 | 33,7 |

(i % av BNP) | KOM nov. 2006 | 41,3 | 38,8 | 37,3 | 35,8 | - | - |

SP nov. 2005 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 | - |

Anmärkningar: |

1Kommissionens beräkningar baseras på uppgifterna i programmet. |

2Konjunkturrensat saldo (liksom i föregående rader), exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. |

3Det finns inga engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder i programmet. |

4Det finns inga engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder i kommissionens höstprognos 2006. |

5Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 3,2 %, 3,1 %, 3,0 % respektive 2,9 % under perioden 2005–2008. |

Källor: |

Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognos 2006 (KOM) och kommissionens beräkningar. |

[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Meddelande från kommissionen inför Europeiska rådets vårmöte: ”Implementing the renewed Lisbon strategy for growth och jobs - A year of delivery”, 12.12.2006 [KOM(2006) 816].

[3] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.

[4] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.

[5] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Särskilt saknas uppgifter om externa antaganden för perioden 2008–2010.