MOTIVERING

Bakgrund till förslaget

EU:s makroekonomiska stöd har sedan det inrättades 1990 använts för att ge ekonomiskt stöd till tredjeländer som har kortsiktiga problem med betalningsbalansen. Hittills har totalt 55 beslut om makroekonomiskt stöd godkänts till förmån för 23 länder. Den sammanlagda summan av beviljade bidrag och lån uppgår till 7,4 miljarder euro.

Det makroekonomiska stödet kompletterar finansieringen från Internationella valutafonden (IMF) i samband med ett anpassnings- och reformprogram. Trots att det inom ramen för den globala ekonomiska strukturen i första hand är IMF:s uppgift att tillhandahålla betalningsbalansstöd, är det i vissa fall lämpligt att EU, i undantagsfall, kompletterar IMF:s stöd till länder som politiskt, ekonomiskt och geografiskt står nära EU.

De huvudsakliga villkoren för att EU ska bevilja makroekonomiskt stöd är, förutom att det ska finnas en finansieringsöverenskommelse med IMF, att kommissionen tillsammans med IMF identifierat ett återstående externt finansieringsbehov samt att mottagarlandet respekterar gällande demokratiska institutioner och mekanismer. När makroekonomiskt stöd har beviljats är villkoret för utbetalning av stödet att mottagarlandet gör tillfredsställande framsteg inom IMF-programmet och uppfyller vissa ekonomiska och finanspolitiska åtgärder som EU och mottagarlandet enats om på grundval av en samsyn kring landets viktigaste ekonomiska och strukturella utmaningar. Det makroekonomiska stödet är av exceptionell karaktär och ska avbrytas så snart landet kan klara sitt externa finansieringsbehov med andra källor, som de internationella finansinstituten och privat kapitalinflöde.

Det makroekonomiska stödet har på ett väsentligt sätt bidragit till den makroekonomiska stabiliteten i kandidatländerna, potentiella kandidatländer och EU:s grannländer, vilket har fått positiva överspillningseffekter på EU:s ekonomi. Det finns dock vissa aspekter som tenderar att minska stödets effektivitet och öppenhet. Bland annat beslutas det makroekonomiska stödet för tillfället från fall till fall, dvs. varje enskild stödinsats till ett land i kris kräver ett separat lagstiftningsbeslut.

Förslagets bakgrund och syfte

Med den föreslagna ramförordningen vill kommissionen skapa ett formellt rättsligt instrument för makroekonomiskt stöd till tredjeländer. Det primära målet är att göra det makroekonomiska stödet effektivare genom att göra beslutsprocessen smidigare. Den globala finanskrisen har visat att en effektiv hantering av makroekonomiska och finansiella nödsituationer kräver ett instrument som snabbt och effektivt kan sättas in i krissituationer. Det innebär att beslutsprocessen inte får omfatta långa förfaranden och fördröjningar. Den föreslagna förordningen kommer att snabba upp beslutsförfarandet för enskilda makroekonomiska stödinsatser, så att instrumentet bättre kan hjälpa mottagarländerna att motstå kortvariga externa finansiella problem, och samtidigt stödja dem i att anta anpassningsåtgärder som ska återställa en hållbar betalningsbalans. Möjligheten att sätta in det makroekonomiska stödet snabbare bör också göra det enklare att använda det som ett komplement till de internationella finansinstitutens instrument.

Den föreslagna förordningen kommer dessutom att anpassa beslutsprocessen för makroekonomiskt stöd till den som gäller för EU:s övriga finansieringsinstrument för yttre åtgärder. Bland annat kommer kommissionen att bli behörig att anta beslut om beviljande av makroekonomiskt stöd under översyn av en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna i enlighet med det granskningsförfarande som infördes med de nya kommittébestämmelserna som trädde i kraft den 1 mars 2011.[1]

Den föreslagna ramförordningen ska också formalisera och förtydliga de viktigaste reglerna för det makroekonomiska stödet, i syfte att förstärka instrumentets öppenhet och förutsägbarhet, utan att för den skull väsentligt förändra det. Hittills har stödet grundats på principer som fastställts genom rådets slutsatser. De så kallade Genvalkriterierna[2] fastställer det makroekonomiska stödets geografiska tillämpningsområde, förhandsvillkor och de huvudsakliga villkoren för dess genomförande. Kriterierna har varit användbara riktlinjer för tidigare stödinsatser. De bör därför bevaras och bekräftas. Den föreslagna förordningen uppdaterar och förtydligar en del av dessa kriterier.

Redan 2003 framhöll Europaparlamentet, i sin resolution om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredjeländer, behovet av att anta en ramförordning för att göra beslutsprocessen mer effektiv, skapa en mer öppen rättslig grund för instrumentet och förfina en del av Genvalkriterierna.[3]

Efter Lissabonfördragets ikraftträdande fattas dessutom inte besluten om makroekonomiskt stöd av rådet ensamt, utan enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet (medbeslutande). Detta understryker behovet av att göra parlamentet delaktigt i de regler och kriterier som styr det makroekonomiska stödet genom att införliva dem i ett grundläggande rättsligt instrument som godkänts av båda lagstiftarna. Den föreslagna ramförordningen skulle ge Genvalkriterierna denna formella, rättsligt bindande status.

Allmän bakgrund

Den globala finanskrisen 2008–2009 har belyst hur viktigt det är att EU skaffar sig solida och effektiva system för krisförebyggande och krishantering, däribland lämpliga ekonomiska instrument. Processen med att anta enskilda lagstiftningsbeslut för varje makroekonomisk stödinsats har lett till avsevärda fördröjningar mellan landets begäran om hjälp och den första utbetalningen. Detta hämmar effektiviteten hos ett verktyg som är tänkt att användas i samband med allvarliga betalningsbalanskriser som kräver snabba och effektiva reaktioner. Den utdragna processen har lett till tidsförskjutningar mellan godkännandet av IMF-program och åtföljande makroekonomiskt stöd från EU. I linje med dessa överväganden har en metautvärdering av tidigare insatser för makroekonomiskt stöd[4], som gjordes 2009, identifierat fördröjningen vid antagandet av beslut om makroekonomiskt stöd som en av instrumentets allvarligaste brister – en brist som den föreslagna förordningen syftar till att avhjälpa. Beslutsprocessen riskerar dessutom att förlängas ytterligare genom medbeslutandeförfarandet, som enligt Lissabonfördraget ska tillämpas i fråga om besluten om makroekonomiskt stöd, i kombination med kravet på att de nationella parlamenten ska ha åtta veckor på sig att granska förslag till ny lagstiftning. Det ger ytterligare ett skäl till att föreslå den nya ramlagstiftningen nu.

Jämförelse med gällande bestämmelser på området

Beslutsprocessen

Enligt den föreslagna ramförordningen ska kommissionen lägga fram utkast till landspecifika beslut om makroekonomiskt stöd till en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna (nedan kallad kommittén). Kommittén ska avge ett yttrande i enlighet med förfarandet som fastställs i förordningen om kommittéförfarandet, som trädde i kraft den 1 mars 2011.[5] Denna beslutsprocess ersätter den nuvarande mer utdragna processen där lagstiftningsbeslut om makroekonomiskt stöd fattas från fall till fall.

I enlighet med förordningen om kommittéförfarandet ska kommittén bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande. Ordföranden har inte rösträtt i kommittén. Följande förfarande ska följas: Kommissionen förelägger kommittén ett utkast till beslut om beviljande av makroekonomiskt stöd till ett tredjeland (utkast till genomförandeakt). Om kommittén avger ett positivt yttrande (som antagits med kvalificerad majoritet bland medlemsstaternas företrädare) om det föreslagna beslutet ska kommissionen anta det. Om kommittén avger ett negativt yttrande (som också ska antas med kvalificerad majoritet bland medlemsstaternas företrädare) ska kommissionen inte anta utkastet, men kan hänskjuta det till omprövningskommittén eller lägga fram en ändrad version av utkastet. Om inget yttrande avges kan kommissionen ändå anta utkastet, såvida inte en enkel majoritet av kommitténs ledamöter motsätter sig det.

När ett beslut om att ge stöd till ett tredjeland har antagits i enlighet med det ovan beskrivna förfarandet ska kommissionen genomföra insatsen för makroekonomiskt stöd. Samförståndsavtalet som fastställer de politiska åtgärder som är kopplade till stödet antas av kommissionen, efter kommitténs yttrande. I detta sammanhang agerar kommittén i enlighet med det rådgivande förfarandet, eftersom samförståndsavtalen inte har budgetkonsekvenser eller konsekvenser för tredjeland, utöver de som följer av beslutet om att bevilja stödet. När ett samförståndsavtal har antagits ska kommissionen besluta om utbetalning av stödet under förutsättning att mottagarlandet på ett tillfredsställande sätt genomför ett IMF-stött ekonomiskt program och de politiska åtgärder som överenskommits mellan EU och landet.

Enligt artiklarna 10 och 11 i förordning (EU) 182/2011 ska Europaparlamentet och rådet ha tillgång till handlingarna om kommitténs arbete och rätt att invända mot ett utkast till genomförandeakt som lagts fram av kommissionen om de anser att detta överskrider de genomförandebefogenheter som anges i ramförordningen.

Riktlinjer för insatser för makroekonomiskt stöd

Utöver ändringarna av beslutsprocessen skulle ramförordningen också formalisera och, där så är lämpligt, uppdatera Genvalkriterierna som styr åtgärderna för makroekonomiskt stöd. Dessa kriterier angavs i slutsatserna från Ekofin-rådet den 8 oktober 2002 och bekräftades av Ekonomiska och finansiella kommittén i mars 2006.

- Exceptionalitet: Det makroekonomiska stödet är av exceptionell karaktär och används från fall till fall för att hjälpa mottagarländer som drabbats av kortsiktiga problem med betalningsbalansen eller budgeten. Det ska avbrytas så snart landets externa finansieringsbehov kan tillgodoses med andra källor.

- Geografisk begränsning: Enligt Genvalkriterierna är det makroekonomiska stödet reserverat för tredjeländer med nära politiska och ekonomiska band till EU. Rådet klargjorde 2002 att avsikten var att stödet skulle omfatta kandidatländer och potentiella kandidatländer, de tre europeiska OSS-länderna (Vitryssland, Moldavien och Ukraina) samt de länder som omfattas av Barcelonaprocessen (dvs. länder som undertecknat eller förväntas underteckna Europa-Medelhavsavtal). Andra tredjeländer kan under exceptionella omständigheter också bli berättigade.I ramförordningen anges att de länder och territorier som kan vara berättigade till makroekonomiskt stöd är kandidatländerna och potentiella kandidatländer, alla länder och territorier som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken (däribland södra Kaukasus: Armenien, Azerbajdzjan och Georgien), samt andra tredjeländer under exceptionella och vederbörligen motiverade omständigheter. Sådana andra tredjeländer ska stå nära EU politiskt, ekonomiskt och geografiskt.

- Politiska förhandsvillkor: I linje med EU:s grundläggande värderingar ska ett potentiellt mottagarland ha fungerande demokratiska institutioner och mekanismer, däribland ett parlamentariskt flerpartisystem, samt respektera de mänskliga rättigheterna och rättsstatsprincipen.

- Komplementaritet och delad börda : Det makroekonomiska stödet kan bara ges om det finns ett IMF-stött program som genomförs på tillfredsställande sätt i mottagarlandet och som använder IMF-medel För att få en lämplig fördelning av den finansiella bördan mellan EU och andra givare fastställs i Genvalkriterierna ett tak för EU:s bidrag på 60 procent av mottagarlandets återstående externa finansieringsbehov (dvs. efter det stöd som förväntas från de internationella finansinstituten) för kandidatländer och potentiella kandidatländer. För övriga länder är taket en tredjedel av det återstående externa finansieringsbehovet.Kommissionen bekräftar principerna om att komplettera stödet från de internationella finansinstituten och dela bördorna med andra givare, men föreslår inte uttryckliga tak för den andel av bidragen som ges genom EU:s makroekonomiska stöd för att täcka mottagarländernas återstående finansieringsbehov. Detta grundas på erfarenheten att finansieringsbehoven i vissa fall är svåra att bedöma exakt. Dessutom deltar bilaterala givare utanför EU oftast bara i liten omfattning, om alls, för att täcka de externa finansieringsbehoven för länder som gränsar till EU.

- Villkor: Åtgärder för makroekonomiskt stöd kan bara inledas om mottagarlandet genomför ett IMF-stött program som använder IMF-medel. Dessutom ska kommissionen, på EU:s vägnar, komma överens med mottagarlandet om särskilda politiska villkor. Dessa villkor fastställs i ett samförståndsavtal.

- Budgetdisciplin: När det makroekonomiska stödet ges i form av bidrag kommer medlen från EU:s budget. De belopp som ges som makroekonomiskt stöd måste rymmas inom de tak som fastställts för de relevanta budgetanslagen i EU:s fleråriga budgetplan. När stödet ges i form av lån ska kommissionen, på EU:s vägnar, emittera en obligation på kapitalmarknaderna som motsvarar de ekonomiska villkor som avtalats med mottagarlandet och direkt låna medlen vidare. För att täcka upp mot risken för betalningsförsummelser från mottagarlandets sida ska EU-obligationen garanteras av garantifonden, där en avsättning ska göras med 9 procent av det utestående beloppet.För att stärka budgetdisciplinen och öka instrumentets förutsägbarhet föreslås i ramförordningen ett mer öppet tillvägagångssätt för att avgöra under vilka omständigheter makroekonomiskt stöd ska ges som lån eller bidrag, eller som en kombination av båda. I linje med Världsbankens och IMF:s praxis är huvudkriterierna vid avgörandet av stödform följande: den sociala och ekonomiska utvecklingsnivån (genomsnittliga inkomster, fattigdomskvoter) samt landets förmåga att klara av sina skuldbördor, även med beaktande av landets återbetalningsförmåga.

Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Ramförordningar har antagits för alla EU:s viktigaste finansieringsinstrument för yttre åtgärder (instrumentet för föranslutningsstöd, instrumentet för europeiskt grannskaps- och partnerskap, finansieringsinstrumentet för utvecklingssamarbete, stabilitetsinstrumentet, instrumentet för kärnsäkerhetssamarbete och instrumentet för humanitärt bistånd). Dessa omfattar budgetplanen för 2007–2013 och ger kommissionen genomförandebefogenheter. Det beslutsförfarande som fastställs för det makroekonomiska stödet i ramförordningen motsvarar det som används i de övriga finansieringsinstrumenten för yttre åtgärder.

Det makroekonomiska stödet och de övriga instrumenten för externt stöd förstärker varandra. De politiska åtgärder som kommissionen och mottagarlandet ska enas om ska överensstämma med befintliga partnerskaps-, samarbets- eller associeringsavtal som ingåtts mellan EU och mottagarlandet. Det makroekonomiska stödet kan också öka effektiviteten i de program som får stöd från EU:s andra finansieringsinstrument för yttre åtgärder, särskilt projekt som finansieras genom instrumentet för föranslutningsstöd och instrumentet för europeiskt grannskaps- och partnerskap, bland annat genom att bidra till att det finns en lämplig övergripande ram för makroekonomisk stabilitet och strukturella reformer genom de villkor som krävs för stödet. De politiska åtgärder som omfattas av samförståndsavtalet för det makroekonomiska stödet får i gengäld ofta stöd i form av tekniskt bistånd som tillhandahålls av EU genom de reguljära samarbetsinstrumenten, liksom genom de sektoriella åtgärder som identifieras under åtgärderna för direkt budgetstöd. Slutligen kompletterar de målet för förvaltningen av de offentliga finanserna och andra mål i EU:s mer långsiktiga åtgärder för sektoriellt budgetstöd.

Samråd med berörda parter och konsekvensanalys

Kommissionen genomförde 2009, med stöd av externa experter, en omfattande metautvärdering av insatserna för makroekonomiskt stöd mellan 2004 och 2008. I samband med denna metautvärdering organiserade kommissionen i maj 2009 en workshop på hög nivå där man samlade tjänstemän från de relevanta avdelningarna hos kommissionen, IMF och Världsbanken. Den föreslagna ramförordningen överensstämmer med resultaten av metautvärderingen och samrådsprocessen, som betonade behovet av en snabbare beslutsprocess och en mer öppen rättslig grund. Den överensstämmer också med Europaparlamentets resolution om genomförandet av makroekonomiskt stöd som antogs 2003[6], där parlamentet efterlyste en ramförordning för att effektivisera beslutsförfarandet och skapa en klarare rättslig grund. Eftersom huvudsyftet med den föreslagna ramförordningen är att ändra EU:s beslutsförfarande i samband med makroekonomiskt stöd, snarare än att ändra själva instrumentet, har kommissionen inte gjort någon formell konsekvensbedömning. Konsekvenserna av den föreslagna förordningen bedöms i viss mån i kommissionens arbetsdokument som åtföljer förslaget.

Rättsliga aspekter

Rättslig grund

Till skillnad mot vad som var fallet enligt EG-fördraget, omfattas det makroekonomiska stödet av den artikel i EUF-fördraget som styr det ekonomiska och finansiella samarbetet med tredjeländer (artikel 212 i EUF-fördraget). Den artikeln har utgjort den rättsliga grunden för de beslut om makroekonomiskt stöd som fattats sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. I de fall mottagarlandet är ett utvecklingsland ska dock beslutet fattas på grundval av artikel 209 i EUF-fördraget, som styr EU:s utvecklingsbistånd. Eftersom den föreslagna förordningen skapar en ram för framtida åtgärder för makroekonomiskt stöd i krisdrabbade tredjeländer har den samma rättsliga grund som de enskilda landspecifika besluten om makroekonomiskt stöd efter Lissabonfördragets ikraftträdande, dvs. artiklarna 209 och 212 i EUF-fördraget.

Dessutom föreslås att kommissionen ska kunna anta landspecifika beslut om makroekonomiskt stöd under överinseende av en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna, eftersom beslut om makroekonomiskt stöd hör till den kategori av rättsligt bindande akter som kräver enhetliga och därmed centrala villkor för genomförandet, enligt artikel 291 i EUF-fördraget om kommissionens genomförandebefogenheter, särskilt punkt 2 i denna. Eftersom besluten om makroekonomiskt stöd är utkast till genomförandeakter med väsentliga budgetkonsekvenser ska den ovannämnda kommittén med företrädare för medlemsstaterna handla enligt det granskningsförfarande som fastställs i förordningen om kommittéförfarandet.[7]

Subsidiaritetsprincipen

Den föreslagna ramförordningen gäller EU:s ekonomiska stöd till tredjeländer, vilket är ett område med delad befogenhet i EU. Instrumentet för makroekonomiskt stöd är förenligt med subsidiaritetsprincipen eftersom syftet att återupprätta makroekonomisk stabilitet på kort sikt i tredjeländer kan uppnås på ett effektivare sätt av EU än av medlemsstaterna individuellt. EU som helhet kan samla finansiella resurser och kan som ensam förhandlingspart förhandla med mottagarländerna om villkoren för stöd och politiska villkor.

Proportionalitetsprincipen

Förslaget överensstämmer med proportionalitetsprincipen. Detta garanteras genom den fortsatta tillämpningen av huvudprinciperna i det makroekonomiska stödet, som komplementaritet med stöd från de internationella finansinstituten och delning av bördorna med andra givare, vilket förhindrar att EU täcker en orimligt stor del av mottagarlandets finansieringsbehov. Proportionaliteten garanteras också genom att det makroekonomiska stödet inte kommer att överskrida de medgivna budgetanslagen och att det ska överensstämma med den fleråriga budgetplanen.

Val av regleringsform

Den föreslagna ramförordningen innebär inte någon väsentlig ändring av det makroekonomiska stödet som instrument – i stället fokuserar den på att göra beslutsprocessen smidigare. För ett finansiellt instrument som det makroekonomiska stödet, som förvaltas centralt av kommissionen för hela EU, är en förordning (och inte ett direktiv) det lämpligaste rättsliga instrumentet för att åstadkomma detta. En ramförordning kan anpassa beslutsprocesserna för det makroekonomiska stödet till beslutsprocesserna för de övriga instrumenten för externt stöd, och samtidigt skapa möjligheter att nå andra mål för det makroekonomiska stödet, som formalisering och uppdatering av Genvalkriterierna, inbegripet ett formellt antagande av kriterierna av både rådet och parlamentet.

Ett annat tänkbart sätt att nå det primära målet att strömlinjeforma beslutsprocessen för det makroekonomiska stödet hade varit att genomgående använda artikel 213 i EUF-fördraget för beslut om stödet. Den artikeln ger rådet befogenhet att ”på förslag av kommissionen anta de beslut som krävs” om ”situationen i ett tredjeland kräver att unionen lämnar omedelbart finansiellt bistånd”. Rådets och kommissionens rättstjänster har dock påpekat att det inte hade varit lämpligt att använda ett nödförfarande som reguljär rättslig grund för alla eller nästan alla insatser under ett specifikt instrument som det makroekonomiska stödet.

Budgetkonsekvenser

Den föreslagna ramförordningen innebär inte i sig någon ändring av nuvarande praxis i fråga om antal insatser för makroekonomiskt stöd, eller de belopp som beviljas för var och en av insatserna. Antalet insatser, och deras omfattning, avgörs av förekomsten och allvaret i de ekonomiska och finansiella kriserna, som alltid när det gäller instrument för krisåtgärder. Det makroekonomiska stödet kommer i varje fall att hållas inom ramen för den aktuella budgetplanen för perioden 2007–2013 och de budgetanslag som föreskrivs i den.

2011/0176 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om allmänna bestämmelser för makroekonomiskt stöd till tredjeländer

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 209 och 212,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

1. Europeiska unionen är en viktig givare av ekonomiskt, finansiellt och tekniskt bistånd till tredjeländer. Unionens makroekonomiska stöd har visat sig vara ett effektivt instrument för ekonomisk stabilisering och en drivkraft för strukturella reformer i mottagarländerna. Unionen bör, i enlighet med sin övergripande politik gentemot kandidatländerna, de potentiella kandidatländerna och grannländerna, kunna tillhandahålla makroekonomiskt stöd till dessa länder med sikte på att bygga upp ett område med gemensam stabilitet och säkerhet och gemensamt välstånd.

2. För närvarande grundas det makroekonomiska stödet till tredjeländer på landspecifika beslut av Europaparlamentet och rådet från fall till fall. Detta hämmar stödets effektivitet genom att onödiga fördröjningar uppstår mellan ansökan om makroekonomiskt stöd och den faktiska utbetalningen av stödet.

3. En ram för tillhandahållandet av makroekonomiskt stöd till tredjeländer med vilka unionen har viktiga politiska, ekonomiska och handelsmässiga kontakter skulle göra stödet effektivare. I synnerhet bör det vara möjligt att ge makroekonomiskt stöd till tredjeländer för att uppmuntra dem att anta ekonomipolitiska åtgärder som kan bidra till att lösa en betalningsbalanskris.

4. Europaparlamentet har, i sin resolution om genomförandet av makroekonomiskt stöd till tredjeländer av den 3 juni 2003[8], efterlyst en ramförordning för det makroekonomiska stödet för att göra beslutsprocessen snabbare och förse detta finansiella instrument med en formell och tydlig rättslig grund.

5. Antagandet av en allmän förordning för makroekonomiskt stöd på grundval av artiklarna 209 och 212 påverkar inte tillämpningen av artikel 213 i fördraget som gäller brådskande ekonomiskt stöd till tredjeländer och de befogenheter rådet har i samband med detta.

6. Under 2006 såg unionen över sitt regelverk angående externt bistånd och anpassade det för att göra det effektivare. För alla de viktigaste finansieringsinstrumenten för yttre åtgärder antogs ramförordningar som gav kommissionen genomförandebefogenheter. Det enda större instrumentet som för närvarande inte har någon egen ramförordning är det makroekonomiska stödet.

7. I sina slutsatser av den 8 oktober 2002 fastställde rådet kriterier för EU:s insatser för makroekonomiskt stöd (de så kallade Genvalkriterierna).[9] Dessa kriterier bör formaliseras i en rättsakt som antas av både parlamentet och rådet, samtidigt som de uppdateras och förtydligas.

8. Lämpliga förfaranden och instrument bör skapas i förväg så att unionen kan se till att det makroekonomiska stödet kan göras tillgängligt snabbt, särskilt när omständigheterna kräver omedelbara åtgärder. Detta skulle också förtydliga kriterierna som gäller för genomförandet av det makroekonomiska stödet och göra dem mer öppna.

9. Kommissionen bör se till att det makroekonomiska stödet överensstämmer med de viktigaste principerna, målen och åtgärderna som vidtas inom de olika områdena för externa åtgärder och unionens andra relevanta politikområden.

10. Det makroekonomiska stödet bör främja mottagarländernas efterlevnad av de värderingar man delar med unionen, däribland demokrati, rättsstatsprincipen, goda styrelseformer, respekt för de mänskliga rättigheterna, hållbar utveckling och fattigdomsminskning, liksom principerna om en öppen, regelstyrd och rättvis handel.

11. Det makroekonomiska stödets specifika mål bör omfatta förstärkning av effektiviteten, öppenheten och ansvarigheten i systemen för förvaltning av offentliga finanser i mottagarländerna. Kommissionen bör regelbundet övervaka hur dessa mål uppfylls.

12. Eftersom målet för denna förordning, närmare bestämt att bidra till makroekonomisk stabilisering i tredjeländer som är partner med unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan nås av medlemsstaterna själva och det därför, på grund av åtgärdernas omfattning, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

13. Det makroekonomiska stödet ska komplettera de resurser som tillhandahålls av Internationella valutafonden (IMF) och andra multilaterala finansinstitut, och bördorna ska delas rättvist med andra givare. Stödet ska också innebära att unionens insatser skapar ett mervärde.

14. För att effektivt skydda unionens finansiella intressen i samband med det makroekonomiska stödet är det nödvändigt att fastställa dels lämpliga åtgärder som mottagarländerna ska vidta för att förhindra och bekämpa bedrägerier, korruption och andra oegentligheter i samband med stödet, dels lämpliga kontroller och granskning från kommissionens och revisionsrättens sida.

15. Kommissionen bör tilldelas genomförandebefogenheter för att garantera enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning i samband med godkännande och förvaltning av insatser för makroekonomiskt stöd i mottagarländerna. Genomförandebefogenheterna bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[10].

16. Granskningsförfarandet bör användas för antagandet av genomförandebeslut som fastställer belopp, form, varaktighet och allmänna villkor för de enskilda insatserna för makroekonomiskt stöd, eftersom dessa beslut har väsentliga budgetkonsekvenser.

17. Det rådgivande förfarandet bör användas för antagandet av samförståndsavtalet om vilka ekonomipolitiska åtgärder som ska vidtas i samband med unionens makroekonomiska stöd, eftersom samförståndsavtalet varken är en genomförandeakt av allmän räckvidd eller har budgetkonsekvenser eller konsekvenser för tredjeland utöver de som redan följer av beslutet om beviljande av stöd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Stödets syfte och mekanismer

18. I denna förordning fastställs allmänna bestämmelser för beviljande av makroekonomiskt stöd till berättigade tredjeländer och territorier enligt artikel 2.

19. Makroekonomiskt stöd ska vara ett exceptionellt finansiellt instrument för obundet och obestämt betalningsbalansstöd till berättigade tredjeländer och territorier. Stödet ska syfta till att återställa en hållbar finansiell situation i länder med externa finansiella svårigheter. Det ska underbygga genomförandet av starka justerings- och strukturreformprogram som är avsedda att åtgärda mottagarlandets problem med betalningsbalansen.

20. Makroekonomiskt stöd kan beviljas under förutsättning att det finns ett betydande externt finansieringsunderskott som identifierats gemensamt med de multilaterala finansinstituten, utöver de resurser som tillhandahålls av Internationella valutafonden (IMF) och andra multilaterala institut, trots genomförande av strikta program för ekonomisk stabilisering och reform.

21. Makroekonomiskt stöd ska vara av tillfällig art och avbrytas så snart mottagarlandets externa finansiella situation åter är hållbar.

Artikel 2

Stödberättigade länder

Följande tredjeländer och territorier kan vara berättigade till makroekonomiskt stöd:

a) Kandidatländer och potentiella kandidatländer som förtecknas i punkt 1 i bilaga I till den här förordningen.

b) Länder och territorier som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken och som förtecknas i punkt 2 i bilaga I till den här förordningen.

c) Andra tredjeländer under exceptionella och väl motiverade omständigheter. Dessa länder ska stå nära Europeiska unionen politiskt, ekonomiskt och geografiskt.

Artikel 3

Stödets form

22. Makroekonomiskt stöd ska ges i form av lån eller bidrag eller en kombination av båda. När kommissionen avgör vilken form som är lämplig ska den beakta mottagarlandets ekonomiska utvecklingsnivå, mätt som inkomst per capita och fattigdomskvoter, samt landets återbetalningsförmåga med beaktande av analyser av dess förmåga att klara av sina skuldbördor.

23. När det makroekonomiska stödet ges i form av lån ska kommissionen ha befogenhet att på unionens vägnar låna upp de nödvändiga medlen på kapitalmarknaderna eller av finansinstitut och låna dem vidare till mottagarlandet.

24. Upplånings- och utlåningstransaktioner ska genomföras i euro med användande av samma valutadag, och de får inte innebära någon ändring av löptider eller någon valutakurs- eller ränterisk för unionen.

25. Alla kostnader som uppstår när unionen ingår och utför upplånings- och utlåningstransaktioner ska bäras av mottagarlandet.

26. På mottagarlandets begäran och om omständigheterna tillåter en lägre låneränta får kommissionen refinansiera hela eller en del av sin ursprungliga upplåning eller omstrukturera motsvarande finansiella villkor. Transaktioner för refinansiering och omstrukturering ska göras enligt villkoren i punkt 4 och får inte medföra en förlängning av den genomsnittliga löptiden för lånet eller en ökning av det belopp som är utestående på dagen för refinansiering eller omstrukturering.

Artikel 4

Finansiella bestämmelser

27. De belopp som beviljas som makroekonomiskt stöd i form av bidrag enligt den här förordningen ska överensstämma med de budgetanslag som fastställts i den fleråriga budgetramen.

28. De belopp som beviljas som makroekonomiskt stöd i form av lån enligt den här förordningen ska tillhandahållas i enlighet med rådets förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 av den 25 maj 2009 om upprättande av en garantifond för åtgärder avseende tredje land[11].

29. De årliga anslagen ska godkännas av budgetmyndigheten inom budgetramens gränser. Referensbeloppen för perioden 2011–2013 fastställs i bilaga II.

Artikel 5

Stödbelopp

30. Stödbeloppet ska grundas på mottagarlandets återstående externa finansieringsbehov. Detta ska fastställas av kommissionen i samarbete med de internationella finansinstituten, på grundval av en omfattande och väl dokumenterad kvantitativ bedömning. Kommissionen ska i synnerhet beakta IMF:s senaste prognoser för mottagarlandets betalningsbalans och ta hänsyn till de förväntade ekonomiska bidragen från multilaterala givare.

31. Vid fastställandet av det makroekonomiska stödbeloppet ska hänsyn också tas till behovet av att dela bördan rättvist med andra stödgivare.

32. Om mottagarlandets finansieringsbehov minskar avsevärt under den period som det makroekonomiska stödet betalas ut kan kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 14.2 besluta att minska de medel som görs tillgängliga inom ramen för stödet, skjuta upp stödet eller avbryta stödet helt.

Artikel 6

Villkor

33. Ett förhandsvillkor för beviljande av makroekonomiskt stöd ska vara att mottagarlandet respekterar gällande demokratiska mekanismer, däribland parlamentariska flerpartisystem, rättsstatsprincipen och respekt för mänskliga rättigheter.

34. Makroekonomiskt stöd är villkorat av att det finns ett IMF-program som inbegriper utnyttjande av IMF:s resurser.

35. Utbetalning av stöd är villkorat av ett tillfredsställande genomförande av ett IMF-program. Ytterligare ett villkor är att landet inom en specifik tidsram ska ha genomfört en rad tydligt definierade ekonomisk-politiska åtgärder med fokus på strukturella reformer, som kommissionen och mottagarlandet ska komma överens om och som ska fastställas i ett samförståndsavtal.

36. För att säkra ett effektivt skydd av unionens finansiella intressen och stärka mottagarländernas styrelseformer ska samförståndsavtalet innefatta åtgärder som syftar till att stärka effektiviteten, öppenheten och ansvarigheten i systemen för förvaltning av offentliga finanser.

37. Framsteg när det gäller ömsesidigt öppnande av marknader, utveckling av regelstyrd och rättvis handel och andra prioriteringar i unionens utrikespolitik ska också vederbörligen beaktas vid utformningen av de politiska åtgärderna.

38. De politiska åtgärderna ska stämma överens med befintliga partnerskapsavtal, samarbetsavtal eller associeringsavtal som ingåtts mellan unionen och mottagarlandet och med de program för makroekonomiska justeringar och strukturreformer som genomförs av landet med stöd från IMF.

Artikel 7

Förfarande

39. Ett land som vill få makroekonomiskt stöd ska skriftligen ansöka om detta till kommissionen.

40. Om de villkor som anges i artiklarna 1, 2, 4 och 6 är uppfyllda ska kommissionen bevilja makroekonomiskt stöd i enlighet med förfarandet i artikel 14.2.

41. I beslut om beviljande av lån ska lånebeloppet, lånets maximala genomsnittliga löptid och maximalt antal delbetalningar av det makroekonomiska stödet anges. I beslut om beviljande av bidrag ska belopp och maximalt antal delbetalningar anges. I båda fallen ska även tillgänglighetstiden för det makroekonomiska stödet fastställas. I regel ska denna inte överstiga tre år.

42. Efter godkännandet av beslutet om beviljande av makroekonomiskt stöd ska kommissionen och mottagarlandet, i enlighet med förfarandet i artikel 14.3, komma överens om de politiska åtgärder som avses i artikel 6.3, 6.4, 6.5 och 6.6.

43. Efter godkännandet av beslutet om beviljande av makroekonomiskt stöd ska kommissionen och mottagarlandet komma överens om närmare finansiella villkor för stödet. Dessa ska fastställas i ett bidrags- eller låneavtal.

44. Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet och rådet om utvecklingen när det gäller landspecifikt stöd och förse dessa med relevant dokumentation.

Artikel 8

Genomförande och finansiell förvaltning

45. Kommissionen ska genomföra stödet enligt denna förordning i enlighet med förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002[12] och genomförandebestämmelserna till denna[13].

46. Genomförandet av det makroekonomiska stödet ska ske under direkt centraliserad förvaltning.

47. Budgetåtaganden ska göras på grundval av beslut som kommissionen fattar i enlighet med denna artikel. Budgetåtaganden för stöd som pågår under flera budgetår kan delas upp i årliga delbetalningar.

Artikel 9

Utbetalning av stöd

48. Det makroekonomiska stödet ska betalas ut till mottagarlandets centralbank.

49. Stödet ska betalas ut i successiva delbetalningar, under förutsättning att de villkor som avses i artikel 6.2 och 6.3 har uppfyllts.

50. Kommissionen ska med jämna mellanrum kontrollera att villkoren som avses i artikel 6.2 och 6.3 fortsätter att uppfyllas.

51. Om villkoren som avses i artikel 6.2 och 6.3 inte uppfylls kan kommissionen tillfälligt uppskjuta, minska eller dra in utbetalningen av stödet.

Artikel 10

Stödåtgärder

52. Inom de begränsningar som avses i artikel 4.1 får unionens budgetmedel användas för att täcka utgifter för de förberedelser och för den uppföljning, övervakning, revision och utvärdering av makroekonomiskt stöd som krävs för genomförandet av denna förordning och för att uppnå dess mål.

53. De verksamheter som avses i punkt 1 ska utföras genom konsultkontrakt.

54. Om dessa konsultkontrakt har ett värde på mer än 250 000 euro styck ska de undertecknas av kommissionen enligt det förfarande som anges i artikel 14.2.

Artikel 11

Skydd av unionens finansiella intressen

55. Mottagarländerna ska regelbundet kontrollera att finansieringen från unionens budget används korrekt, och vidta lämpliga åtgärder för att förhindra oegentligheter och bedrägerier samt vid behov vidta rättsliga åtgärder för att återvinna medel som tillhandahållits enligt denna förordning och som förskingrats.

56. Varje avtal som ingås enligt denna förordning ska innehålla bestämmelser som kan garantera skydd för Europeiska unionens finansiella intressen, särskilt med avseende på bedrägeri, korruption och andra oegentligheter, i enlighet med förordning (Euratom, EG) nr 2988/95[14], förordning (Euratom, EG) nr 2185/96[15] och förordning (EG) nr 1073/1999[16].

57. Det samförståndsavtal som avses i artikel 6.3. ska uttryckligen ge kommissionen och revisionsrätten rätt att utföra revisioner, däribland granskning av dokument och inspektioner på plats, exempelvis operationella utvärderingar. Samförståndsavtalet ska också uttryckligen ge kommissionen eller dess företrädare rätt att genomföra kontroller och inspektioner på plats såsom föreskrivs i rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96.

58. Vid genomförandet av det makroekonomiska stödet ska kommissionen med hjälp av operationella utvärderingar övervaka mottagarlandets finansiella arrangemang, administrativa förfaranden samt mekanismer för intern och extern kontroll som är relevanta för stödet.

59. I det fall det konstaterats att ett mottagarland i samband med förvaltningen av stöd enligt denna förordning är inblandat i bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet som kan skada unionens finansiella intressen ska kommissionen ha rätt till full återbetalning av bidraget och/eller återbetalning av lånet i förtid.

Artikel 12

Utvärdering

60. Kommissionen ska regelbundet utvärdera det makroekonomiska stödets resultat och effektivitet för att fastställa huruvida målen har uppnåtts och kunna utforma rekommendationer för att förbättra kommande insatser.

61. Kommissionen ska överlämna utvärderingsrapporterna till Europaparlamentet och rådet, med en bedömning av i vilken omfattning nyligen genomförda insatser för makroekonomiskt stöd har bidragit till stödets syften.

Artikel 13

Årsrapport

62. Kommissionen ska granska framstegen i genomförandet av de åtgärder som vidtas med stöd av denna förordning, och till Europaparlamentet och rådet årligen överlämna en rapport om tillämpningen av det makroekonomiska stödet.

63. Årsrapporten ska redovisa mottagarländernas ekonomiska situation och framtidsutsikter, samt vilka framsteg som gjorts i fråga om genomförandet av de politiska åtgärder som avses i artikel 6.3.

Artikel 14

Kommitté

64. Kommissionen ska biträdas av en kommitté.

65. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

66. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

Artikel 15

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning och upphör att gälla den 31 december 2013.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I LÄNDER OCH TERRITORIER SOM ÄR BERÄTTIGADE ENLIGT ARTIKEL 2 a OCH 2 b

1. Kandidatländer och potentiella kandidatländer

Albanien

Bosnien och Hercegovina

Island

Kosovo (enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1244/99)

Kroatien

f.d. jugoslaviska republiken Makedonien

Montenegro

Serbien

Turkiet

2. Länder och territorier som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken

Algeriet

Armenien

Azerbajdzjan

Egypten

Georgien

Israel

Jordanien

Libanon

Libyen

Marocko

Moldavien

De ockuperade palestinska territorierna

Syrien

Tunisien

Ukraina

Vitryssland

BILAGA II BELOPP SOM DET HÄNVISAS TILL I ARTIKEL 4.3

Budgetrubrik | Referensbelopp i tusental euro |

2011[17] | 2012 | 2013 |

Åtaganden om makroekonomiskt stöd (bidrag) (budgetrubrik 01 03 02) | 104 869 | 104 900 | 137 436 |

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET

Förslagets eller initiativets beteckning

Europaparlamentets och rådets förordning om allmänna bestämmelser för makroekonomiskt stöd till tredjeländer

Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen[18]

Berörda politikområden: Rubrik 01 – Ekonomi och finans

Verksamhet: Rubrik 03 – Internationell ekonomi och finans

Typ av förslag eller initiativ

( Ny åtgärd

( Ny åtgärd som bygger på ett pilotprojekt eller en förberedande åtgärd[19]

X Befintlig åtgärd vars genomförande förlängs i tiden

( Tidigare åtgärd som omformas till eller ersätts av en ny

Mål

Fleråriga strategiska mål för kommissionen som förslaget eller initiativet är avsett att bidra till:

”Att öka välståndet i länder utanför EU”.

GD ECFIN:s verksamhet rör huvudsakligen utveckling, övervakning och genomförande av det makroekonomiska stödet till tredjeländer i samarbete med de relevanta internationella finansinstituten.

Specifika mål eller verksamheter inom den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen som berörs

Specifikt mål nr 3: ”Ge makroekonomiskt stöd till tredjeländer för att hjälpa dem att lösa sin betalningsbalanskris och återfå en hållbar utlandsskuld”.

Berörda verksamheter enligt den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen: Internationella ekonomiska och finansiella relationer.Global styrning.

Verkan eller resultat som förväntas

Det primära syftet med den föreslagna förordningen är att göra det makroekonomiska stödinstrumentet effektivare genom en smidigare beslutsprocess.

Den globala finanskrisen har visat att en effektiv hantering av makroekonomiska och finansiella nödsituationer kräver ett instrument som snabbt och effektivt kan sättas in i krissituationer. Det innebär att beslutsprocessen inte får omfatta utdragna förfaranden. Den föreslagna förordningen kommer att snabba upp beslutsförfarandet för enskilda makroekonomiska stödinsatser, så att instrumentet bättre kan hjälpa mottagarländerna att motstå kortvariga externa finansiella problem, och samtidigt stödja dem i att anta anpassningsåtgärder som ska återställa en hållbar betalningsbalans.

Enligt förslaget ska kommissionen kunna anta landspecifika beslut om makroekonomiskt stöd under överinseende av en kommitté som består av företrädare för medlemsstaterna och som har en företrädare för kommissionen som ordförande, i enlighet med granskningsförfarandet. Detta skulle medföra en snabbare beslutsprocess jämfört med det förfarande från fall till fall som tidigare tillämpats vid beslutsfattandet.

Ramförordningen är ett nytt rättsligt instrument, men den påverkar inte själva innehållet i det makroekonomiska stödet.

Indikatorer för bedömning av resultat eller verkan

Genomförandet av de insatser för makroekonomiskt stöd som vidtas enligt den föreslagna förordningen kommer att övervakas på grundval av det system för regelbunden rapportering av indikatorer som avtalas för insatserna för makroekonomiskt stöd, de förklaringar om överensstämmelse som lämnas av mottagarlandets myndigheter före utbetalningarna samt dokumentation från IMF.

Liksom tidigare kommer varje insats för makroekonomiskt stöd att förhandbedömas och sedan i efterhand utvärderas av kommissionen eller dess vederbörligen bemyndigade företrädare inom två år efter att insatsen avslutats. I den föreslagna förordningen föreskrivs att en årsrapport ska lämnas till Europaparlamentet och rådet, med en bedömning av genomförandet av det makroekonomiska stödet.

Motivering till förslaget eller initiativet

Behov som ska tillgodoses på kort eller lång sikt

Inga särskilda krav har identifierats för antagandet av detta förslag.

Ett antal förhandsvillkor ska uppfyllas av mottagarlandet för att det ska vara berättigat till makroekonomiskt stöd. Dessa specificeras i ramförordningen.

Mervärdet av en åtgärd på unionsnivå

Det finansiella stöd som ges som makroekonomiskt stöd och de politiska åtgärder som är kopplade till stödet syftar till att stötta EU:s agenda gentemot mottagarländerna, särskilt genom att främja den makroekonomiska och politiska stabiliteten i EU:s grannskap. De politiska åtgärder som är kopplade till det makroekonomiska stödet omfattar utvalda bestämmelser som i tillämpliga fall är relaterade till anslutningsrelaterade avtal, stabiliserings- och associeringsavtal, partnerskaps- och samarbetsavtal samt handlingsplaner för den europeiska grannskapspolitiken eller motsvarande handlingar. De omfattar också villkor som syftar till att främja en hållbar betalningsbalans och budget, öka den potentiella tillväxten, främja integration och konvergens med EU i lagstiftningen samt till att stärka förvaltningen av offentliga finanser.

Insatserna för makroekonomiskt stöd gör att EU som helhet kan samla finansiella resurser och som ensam förhandlingspart förhandla med mottagarländerna om villkoren för stöd och politiska villkor.

Genom att komplettera de resurser som görs tillgängliga av de internationella finansinstituten och andra givare bidrar EU:s makroekonomiska stöd till att effektivisera det ekonomiska stödet från det internationella givarsamfundet i stort.

Huvudsakliga erfarenheter från liknande försök eller åtgärder

Utöver de landspecifika utvärderingarna har en metautvärdering av insatserna för makroekonomiskt stöd genomförts 2009, i vilken utvärderingarna av sju enskilda insatser för makroekonomiskt stöd mellan 2004 och 2008 granskades. Vid metautvärderingen konstaterades bland annat fördröjningar i processen för beslut om makroekonomiskt stöd, vilket beskrevs som en allvarlig brist hos instrumentet, särskilt vid jämförelse med de internationella finansinstitutens insatser.

Vidare konstaterades att det makroekonomiska stödet generellt har haft en positiv effekt på genomförandet av strukturreformer i mottagarländerna, särskilt när det gäller reformer inom de offentliga finanserna och den finansiella sektorn.

Förenlighet med andra finansieringsformer och eventuella synergieffekter

Som redan påpekats är det makroekonomiska stödet ett komplement till, och nära samordnat med, insatserna från de internationella finansinstituten, i synnerhet IMF.

Det makroekonomiska stödet och EU:s andra instrument för yttre åtgärder förstärker varandra. Det makroekonomiska stödet kan öka effektiviteten i de program som får stöd från EU:s andra finansieringsinstrument för yttre åtgärder, särskilt instrumentet för föranslutningsstöd och instrumentet för europeiskt grannskaps- och partnerskap, genom att bidra till att det finns en lämplig övergripande ram för makroekonomisk stabilitet och strukturella reformer. En del av de politiska åtgärder som är kopplade till det makroekonomiska stödet får i gengäld stöd i form av tekniskt bistånd som tillhandahålls av EU genom de reguljära samarbetsinstrumenten och genom de sektoriella åtgärder som identifieras under åtgärderna för direkt budgetstöd. Slutligen kompletterar de målet för förvaltningen av de offentliga finanserna och andra mål i de mer långsiktiga åtgärderna för direkt budgetstöd.

Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen

X Förslag eller initiativ som pågår under begränsad tid

- ( Förslaget eller initiativet ska gälla från [den DD/MM]ÅÅÅÅ till [den DD/MM]ÅÅÅÅ.

- X Det påverkar resursanvändningen från 2011 till 2013.

( Förslag eller initiativ som pågår under obegränsad tid

- Efter en inledande period ÅÅÅÅ–ÅÅÅÅ,

- beräknas genomförandetakten nå en stabil nivå.

Planerad metod för genomförandet [20]

X Direkt centraliserad förvaltning som sköts av kommissionen.

( Indirekt centraliserad förvaltning genom delegering till

- ( genomförandeorgan

- ( byråer/organ som inrättats av gemenskaperna[21]

- ( nationella offentligrättsliga organ eller organ som anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning

- ( personer som anförtrotts ansvaret för genomförandet av särskilda åtgärder som följer av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen och som anges i den grundläggande rättsakten i den mening som avses i artikel 49 i budgetförordningen

( Delad förvaltning med medlemsstaterna

( Decentraliserad förvaltning med tredjeländer

( Gemensam förvaltning med internationella organisationer (ange vilka )

Vid fler än en metod, ange kompletterande uppgifter under ”Anmärkningar”.

Anmärkningar

Övervakning av stödet sker i aktivt samarbete med EU-delegationerna.

FÖRVALTNING

Bestämmelser om uppföljning och rapportering

Se avsnitt 1.4.4 ovan.

Administrations- och kontrollsystem

Risker som identifierats

Det makroekonomiska stödet är förknippat med såväl förvaltningsrisker som politiska risker.

Det finns risk för att stödet ska förskingras genom bedrägeri. Risken hänger samman med faktorer som centralbankens oberoende, kvaliteten på förvaltningssystem och administrativa förfaranden, förfaranden för kontroll och övervakning av ekonomihanteringsprocesserna, IT-systemens säkerhet samt om mottagarlandet har adekvat kapacitet för intern och extern revision.

När det gäller politiska risker grundas insatserna för makroekonomiskt stöd på antagandet att mottagarlandets regering är besluten att genomföra de anpassnings- och reformprogram som överenskommits med IMF. Det finns risk för att mottagarländernas regeringar inte uppfyller villkoren i IMF-programmen, eftersom målen kan vara svårare att nå än förväntat och eftersom de politiska villkoren kan skifta.

Slutligen finns även en begränsad risk för utebliven återbetalning av makroekonomiskt stöd i form av lån. De program för makroekonomisk anpassning och reform som får stöd genom insatserna för makroekonomiskt stöd och de relaterade finansiella arrangemangen med IMF bidrar till att minska den risken, eftersom de bidrar till att återupprätta betalningsbalansen och hållbara offentliga finanser. Avsättningarna till garantifonden för EU:s externa utlåning, som görs enligt reglerna för garantifondsmekanismen, syftar till att hantera eventuella negativa effekter av utebliven återbetalning av lånet.

Planerade kontrollmetoder

Se avsnitt 2.3 nedan.

Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter

Kommissionen har inrättat ett program för operationella utvärderingar av ekonomihanteringsprocesserna i alla tredjeländer som får makroekonomiskt stöd av EU, vilket överensstämmer med kraven i budgetförordningen för EU. Slutsatser från andra relevanta rapporter från IMF och Världsbanken beaktas också.

Kommissionen kommer att med hjälp av vederbörligen bemyndigade externa experter fortsätta att genomföra operationella utvärderingar av mottagarländernas finansministerier och centralbanker. Rapporterna från dessa omfattar områden som förvaltningsstruktur och organisation, förvaltning och kontroll av medel, säkerhet i IT-systemen, kapacitet för intern och extern redovisning samt centralbankernas oberoende.

Den föreslagna förordningen innehåller specifika bestämmelser om bedrägeribekämpning. Varje insats för makroekonomiskt stöd kommer att vara föremål för kontroll och revisioner under kommissionens ledning, bland annat genom Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) och Europeiska revisionsrätten. Bestämmelser om bedrägeribekämpning ska också finnas i samförståndsavtalet för varje insats för makroekonomiskt stöd.

BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET

Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel

- Befintliga budgetrubriker (även kallade ”budgetposter”)

Redovisa de berörda rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd.

01 03 02 – Makroekonomiskt stöd

Rubrik i den fleråriga budget-ramen | Budgetrubrik | Typ av utgifter | Bidrag |

Diff./Icke-diff ([22]) | från EFTA-länder[23] | från kandidat-länder[24] | från tredje-länder | enligt vad som avses i artikel 18.1 aa i budgetförordningen |

4 | 01 03 02 01 Makroekonomiskt stöd | Diff | NEJ | NEJ | NEJ | NEJ |

01 04 01 14 – Inbetalningar till garantifonden

Rubrik i den fleråriga budgetramen | Budgetrubrik | Typ av utgifter | Bidrag |

Diff./Icke-diff. | från EFTA-länder | från kandidat-länder | från tredje-länder | enligt vad som avses i artikel 18.1 a i budgetförordningen |

4 | 01 04 01 14 Inbetalning till garantifonden | Diff | NEJ | NEJ | NEJ | NEJ |

Medel ska avsättas till garantifonden för åtgärder avseende tredjeland i enlighet med förordningen om garantifonden, i dess lydelse efter ändring. Enligt den förordningen ska inbetalningar till fonden grundas på återstoden av lånets utestående belopp vid årets slut. Garantifonden garanterar tre typer av externa lån från EU: EIB:s utlåning till tredjeland, Euratom-lån och makroekonomiskt stöd.

När det gäller det makroekonomiska stödet är garantifonden kopplad till budgetrubrik 01 04 01 04 – EG:s garanti för gemenskapslån som har upptagits för makroekonomiskt stöd till tredjeländer. Angivelsen (p.m) i denna rubrik återspeglar budgetgarantin för varje makroekonomiskt stöd i form av lån. Den kommer bara att aktiveras om garantin faktiskt åberopas. Med beaktande av genomförandet hittills förväntas inte något åberopande av garantin.

Nya budgetrubriker som föreslås: Inga.

Beräknad inverkan på utgifterna

Sammanfattning av den beräknade inverkan på utgifterna

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Rubrik i den fleråriga budgetramen | 4 | 01 03 02 – Makroekonomiskt stöd 01 04 01 14 – Inbetalningar till garantifonden. |

Miljoner euro

GD ECFIN | 2011[25] | 2012 | 2013 |

( Driftsanslag (bidrag) |

Budgetrubrik: 01 03 02 | Åtaganden | (1) | 104,869 | 104,900 | 137,436 |

Betalningar | (2) | 88,700 | 88,500 | 116,000 |

( Varav uppskattade administrativa anslag som finansieras genom anslagen för särskilda program[26]: operationella utvärderingar och utvärderingar i efterhand. |

Budgetrubrik: 01 03 02 | Åtaganden | (3) | 0,700 | 0,600 | 0,600 |

Betalningar | (4) | 0,600 | 0,600 | 0,700 |

( Driftsanslag (lån) |

Budgetrubrik: 01 04 01 14 | Åtaganden[27] | (3) | 138,880 | 260,170 | 200,000 |

Betalningar[28] | (4) | 58,320 |

Avsättningsbeloppet beräknas vid början av år n som skillnaden mellan målbeloppet och fondens nettotillgångar vid slutet av år n-1. Detta avsättningsbelopp förs in år n i den preliminära budgeten för år n+1 och betalas ut i en transaktion i början av år n+1 från budgetrubriken ”Inbetalningar till garantifonden” (01 04 01 14). Följden blir att 9 procent av det belopp som faktiskt betalas ut kommer att beaktas i målbeloppet i slutet av år n-1 för beräkning av avsättningen till fonden.

TOTALA anslag för RUBRIK 4 i den fleråriga budgetramen | Åtaganden | =4+6 | 243,749 | 365,070 | 337,436 |

Betalningar | =5+6 | 88,700 | 88,500 | 174,320 |

Rubrik i den fleråriga budgetramen | 5 | ”Administrativa utgifter” |

euro

2011[29] | 2012 | 2013 | TOTALT |

GD ECFIN |

( Personalresurser | 762 000 | 762 000 | 762 000 | 2 286 000 |

( Övriga administrativa utgifter: 01 01 02 11 01 – Uppdrag och representationskostnader | 160 000 | 133 000 | 200 000 | 493 000 |

TOTALT GD ECFIN | Anslag | 922 000 | 895 000 | 962 000 | 2 779 000 |

TOTALA anslag för RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen | (summa åtaganden = summa betalningar) | 922 000 | 895 000 | 962 000 | 2 779 000 |

Beräknad inverkan på de administrativa anslagen

Sammanfattning

- ( Förslaget/initiativet kräver inte att administrativa anslag tas i anspråk.

- X Förslaget/initiativet kräver att administrativa anslag tas i anspråk enligt följande[30]:Behoven av administrativa anslag ska täckas med de anslag som redan har avdelats för att förvalta åtgärden och/eller omfördelats, om så krävs kompletterade med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av anslag och med hänsyn tagen till rådande begränsningar i fråga om budgetmedel.

Beräknat personalbehov

- ( Förslaget/initiativet kräver inte att personalresurser tas i anspråk

- X Förslaget/initiativet kräver att personalresurser tas i anspråk enligt följande:

Uppgifterna ska anges i heltal (eller med högst en decimal)

2011[31] | 2012 | 2013 |

Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda) |

Ekonomi och finans 01 01 01 (vid huvudkontoret och vid kommissionens kontor i medlemsstaterna) | 6,0 | 6,0 | 6,0 |

XX 01 01 02 (vid delegationer) | - | - | - |

XX 01 05 01 (indirekta forskningsåtgärder) | - | - | - |

10 01 05 01 (direkta forskningsåtgärder) | - | - | - |

Extern personal (i heltidsekvivalenter)[32] |

XX 01 02 01 (kontraktsanställda, vikarier och nationella experter – totalt) | - | - | - |

XX 01 02 02 (kontraktsanställda, vikarier, unga experter vid delegationerna, lokalanställda och nationella experter vid delegationerna) |

XX 01 04 yy | - vid huvudkontoret |

- vid delegationer |

XX 01 05 02 (kontraktsanställda, vikarier och nationella experter som arbetar med indirekta forskningsåtgärder) |

10 01 05 02 (kontraktsanställda, vikarier och nationella experter som arbetar med direkta forskningsåtgärder) |

Annan budgetrubrik (ange vilken) |

TOTALT | 6,0 | 6,0 | 6,0 |

Personalbehoven ska täckas med personal inom generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärder för makrofinansiellt stöd, eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av anslag och med hänsyn tagen till rådande begränsningar i fråga om budgetmedel. Kostnaderna för personal som behövs på lokala kontor för att formulera och övervaka det makroekonomiska stödet beräknas på grundval av 50 procent av de årliga utgifterna för en tjänsteman i lönegraden AD5–AD12 för varje insats för makroekonomiskt stöd. Mot bakgrund av de senaste fem årens erfarenheter har man räknat med i genomsnitt åtta pågående eller nya insatser för makroekonomiskt stöd. Stödfunktioner inbegriper samordning, ekonomisk förvaltning, bidrag till operationella utvärderingar och utvärderingar samt sekreterartjänster, vilket beräknas innebära en extra kostnad på 50 procent av kostnaderna för de lokala kontoren.

Beskrivning av arbetsuppgifter:

Tjänstemän och tillfälligt anställda | T.ex. upprättande av samförståndsavtal samt låne- och bidragsavtal, samordning med myndigheter och internationella finansinstitut, samordning med externa experter för operationella utvärderingar och utvärderingar efter insatser, genomförande av granskningsuppdrag och utarbetande av kommissionens personalrapporter, förberedande av kommissionens förfaranden i samband med förvaltningen av stöden, inbegripet kommittéarbetet. |

Extern personal | ej tillämpligt |

Förenlighet med den gällande fleråriga budgetramen

- X Förslaget/initiativet är förenligt med den gällande fleråriga budgetramen.

- ( Förslaget/initiativet kräver omfördelningar under den berörda rubriken i den fleråriga budgetramen.

- ( Förslaget/initiativet förutsätter att flexibilitetsmekanismen utnyttjas eller att den fleråriga budgetramen revideras[33].

Bidrag från tredje part

- Det ingår inga bidrag från tredje part i det aktuella förslaget eller initiativet.

Beräknad inverkan på inkomsterna

- X Förslaget/initiativet påverkar inte budgetens inkomstsida.

- ( Förslaget/initiativet påverkar inkomsterna på följande sätt:

- ( Påverkan på egna medel

- ( Påverkan på ”diverse inkomster”

[1] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13) som ersätter rådets beslut 1999/468/EG.

[2] Genvalkriterierna bekräftades senast i Ekofin-rådets slutsatser den 8 oktober 2002.

[3] EUT C 68 E, 18.3.2004, s. 86.

[4] ”Meta-evaluation of Macro-Financial Assistance Operations, 2004-2008. Final Report”, GHK Consulting, oktober 2009. Rapporten finns tillgänglig på: http://ec.europa.eu/economy_finance/evaluation/pdf/final_report_meta_annex_en.pdf.

[5] Förordning (EU) nr 182/2011, a.a.

[6] EUT C 68 E, 18.3.2004, s. 86.

[7] Förordning (EU) nr 182/2011, a.a.

[8] EUT C 68 E, 18.3.2004, s. 86.

[9] Ekofin-rådets slutsatser – ”Översyn av EU:s makroekonomiska stöd och EG:s kapacitet att bevilja lån och garantier för externa åtgärder”, 8 oktober 2002.

[10] EUT L 55, 28.11.2011, s. 13.

[11] EUT L 145, 10.6.2009, s. 10.

[12] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1).

[13] Kommissionens förordning (EC, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 357, 31.12.2002, s. 1).

[14] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (EGT L 312, 23.12.1995, s. 1).

[15] Rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 av den 11 november 1996 om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter (EGT L 292, 15.11.1996, s. 2).

[16] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) (EGT L 136, 31.5.1999, s. 1).

[17] Anslag infört i 2011 års budget.

[18] Verksamhetsbaserad förvaltning och verksamhetsbaserad budgetering benämns ibland med de interna förkortningarna ABM respektive ABB.

[19] I den mening som avses i artikel 49.6 a respektive 49.6 b i budgetförordningen.

[20] Närmare förklaringar av de olika metoderna för genomförande med hänvisningar till respektive bestämmelser i budgetförordningen återfinns på BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html

[21] Organ som avses i artikel 185 i budgetförordningen.

[22] Differentierade respektive icke-differentierade anslag.

[23] Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen.

[24] Kandidatländer och i förekommande fall potentiella kandidatländer i västra Balkan.

[25] 2011 är det år då förordningen förväntas börja tillämpas. Från och med 2014 ska beloppen stämma överens med de nya fleråriga budgetramarna som träder i kraft det året.

[26] Tekniskt och/eller administrativt stöd och kostnader i samband med genomförandet av det makroekonomiska stödet.

[27] Anslag för alla typer av EU-lån: EIB, Euratom och makroekonomiskt stöd.

[28] Uppskattade utbetalningsanslag för makroekonomiskt stöd endast på grundval av avsättningen av 9 procent av det kvarstående beloppet året efter det att utbetalningen ägt rum.

[29] 2011 är det år då förordningen förväntas börja tillämpas. Från och med 2014 ska beloppen stämma överens med de nya fleråriga budgetramarna som träder i kraft det året.

[30] Befintlig personal med ansvar för makroekonomiska stödinsatser inom GD ECFIN.

[31] 2011 är det år då förordningen förväntas börja tillämpas. Från och med 2014 ska beloppen stämma överens med de nya fleråriga budgetramarna som träder i kraft det året.

[32] [Denna fotnot förklarar vissa initialförkortningar som inte används i den svenska versionen.]

[33] Se punkterna 19 och 24 i det interinstitutionella avtalet.