A4-0085/98

Resolution om kommissionens meddelande om riktlinjer inför förhandlingarna om nya samarbetsavtal med länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) (KOM(97)0537 - C4-0581/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet (KOM(97)0537 - C4-0581/97),

- med beaktande av rådets resolution om jämställdhet och utveckling från december 1995, Beijing-handlignsplanen, resultaten från konferenserna i Köpenhman och Wien och FN:s konvention om avskaffande av diskriminering mot kvinnor (CEDAW),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och samarbete och yttrandena från budgetutskottet, utskottet för kvinnors rättigheter och fiskeriutskottet (A4-0085/98).

A. Europaparlamentets resolution av den 2 oktober 1997 om kommissionens grönbok om förbindelserna mellan Europeiska unionen och AVS-länderna inför 2000-talet - Utmaningar och valmöjligheter inför ett nytt partnerskap ((EGT C 325, 27.10.1997, s. 28.)) antogs med mycket stor majoritet, och beaktats i stor utsträckning av kommissionen.

B. Vid det första toppmötet mellan regeringscheferna och AVS-ländernas regeringar bekräftades att man tänkte hålla fast vid Georgetownavtalet, genom vilket AVS-gruppen skapades, och att man var fast besluten att låta de framtida relationerna mellan AVS-länderna och EU utgöra en effektiv ram för den sociala och ekonomiska utvecklingen.

1. Parlamentet stödjer till fullo kommissionens förslag till politiska riktlinjer inför förhandlingarna om nya samarbetsavtal med länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet och anser att dessa riktlinjer erbjuder en utmärkt grundval för att inom ramen för den nya Lomékonventionen förnya, aktualisera och stärka samarbetet mellan AVS-länderna och EU och anpassa det efter de utmaningar som det 21 århundradet innebär,

2. konstaterar med tillfredsställelse att jämställdhetsfrågorna införlivats med den politik som föreslagits för att bekämpa fattigdom och främja demokrati och mänskliga rättigheter men finner det oacceptabelt att det hittills inte finns någon hänvisning till jämställdhetsfrågor i samband med handel, makroekonomisk politik eller ekonomiskt och tekniskt samarbete,

3. välkomnar att AVS-gruppen erkänts som en politisk helhet samt att man infört en geografisk differentiering som återspeglar olikheterna på det regionala planet liksom den allt viktigare rollen för regionalt samarbete och regional integration som utvecklingsfaktorer,

4. upprepar sitt synsätt enligt vilket det inte räcker med ekonomisk tillväxt och friare handel för att man skall kunna minska fattigdomen och vidhåller att det europeiska utvecklingssamarbetet måste erkänna behovet av att de fattigaste människorna i världen får tillgång till och kontroll över sådana resurser som jord och krediter,

5. erinrar om och vidhåller sitt synsätt enligt vilket främjandet och skyddet av de allmänna mänskliga rättigheterna, sådant de stadfästs i internationella överenskommelserna från Wien, Köpenhamn och Beijing skall utgöra grundvalen för samarbetet mellan AVS-länderna och EU, något som i synnerhet skall gälla för kvinnornas rättigheter,

6. anser att Europeiska unionen och AVS-länderna har ett strategiskt tillfälle att ta tillvara, vilket innebär krav på en helhetsomfattande samsyn, en omvärdering av partnerskapet mellan AVS-länderna och EU på helt nya grundvalar samt stärkande av demokratin, de mänskliga rättigheterna och den politiska dialogen,

7. framhåller i enlighet med detta synsätt att nästan samtliga afrikanska länder efter undertecknandet av den fjärde Lomékonventionen år 1991 har undertecknat och senare ratificerat Abujafördraget, som fastställer att en afrikansk ekonomisk gemenskap skall upprättas inom trettio år; anser därför att de samarbetsambitioner som kommer att uttryckas i den nya konventionen mellan EU och AVS-länderna bör ges en utformning och en inriktning som inte på något sätt motverkar utan i stället bidrar till uppbyggandet av denna gemenskap,

8. understryker vikten av det första mötet mellan AVS-ländernas stats- och regeringschefer som hölls i Libreville den 6 och 7 november 1997,

9. noterar att råden (allmänna frågor och biståndsfrågor) klargjort att Europeiska unionen håller fast vid att fullfölja Lomé-processen och att man instämmer med flera av de grundläggande riktlinjer som framförts av parlamentet (tydligare politisk inriktning, kamp mot fattigdomen som en central punkt i partnerskapet, effektivt införlivande av nya aktörer, könsrolls- och miljöaspekter etc.),

10. anser att Loméprocessen är en del av gemenskapens regelverk som det åligger ett utvidgat Europa att stödja såväl på det politiska som på det ekonomiska planet,

11. föreslår att det skall hållas en fullständig och strukturerad debatt om de avsnitt som varken berör budget eller handel i den framtida konventionen och att detta skall kunna utgöra grunden för ett bestående fördrag,

12. uppmanar kommissionen att alltid skriftligen reagera på den antagna rapporten från den allmänna föredraganden och överlämna denna skriftliga kommentar till den gemensamma församlingen för behandling, så att garantier skapas för en adekvat uppföljning av rapporten i fråga,

13. anser att samarbetet mellan utomeuropeiska länder och territorier och AVS-länderna bör stimuleras så att dessa får bättre relationer inbördes men också att de utomeuropeiska länderna och territorierna förbättrar sina relationer med unionen,

14. uppmanar dessutom kommissionen att studera möjligheten att utarbeta och förhandla fram villkor för hur utomeuropeiska länder och territorier samt regionerna i gemenskapens ytterstarandområden i högre grad skulle kunna integreras i de regionala ekonomier de är beroende av och menar att denna integrering skulle kunna underlättas om man som en av flera åtgärder gav utomeuropeiska länder och regioner rätt att ständigt närvara vid gemensamma församlingen AVS-EU:s möten,

15. uppmanar till ett utökat politiskt engagemang till förmån för ett förnyat samarbete mellan AVS-länderna och EU,

Vad beträffar den politiska dimensionen:

16. ger starkt stöd åt förslaget att ge det nya partnerskapet en tydlig politisk inriktning som bör grundas på demokratiska värden och respekt för mänskliga rättigheter,

17. anser alltså, vilket Förenta nationernas konferens understrukit, att för att lyckas måste bistånds- och utvecklingssamarbetet styras av ett övergripande synsätt som omfattar ekonomiska, politiska, kulturella, sociala och miljömässiga aspekter; dessutom måste hänsyn tas till könsrollsfrågor,

18. anser att den allt snabbare globaliseringen ställer krav på ett mer jämställt partnerskap och erinrar i detta sammanhang om att parlamentet bland annat har förespråkat en omfördelning av tyngdpunkten inom partnerskapet för att gynna att AVS-länderna övertar utvecklingen och låta dem få bättre kontroll över sin egen utveckling; samt att den ansvarsfulla och mogna politiska dialogen förstärks; anser att man måste ta hänsyn till den oro som AVS-länderna framförde vid toppmötet i Libreville för de störningar deras sårbara ekonomier kan utsättas för och den upplösning av de sociala strukturerna som kan bli följden om Världshandelsorganisationens regler och skyldigheter genomförs utan urskiljning,

19. understryker att man föreslagit att kontrakt förbundna med en mängd villkor om att de berörda länderna respekterar demokratiska principer och mänskliga rättigheter skulle utgå; anser att samarbetet mellan AVS-länderna och EU bör utspela sig på villkor av ett nytt slag, som präglas av en politisk dimensionen, i synnerhet respekten för principerna om demokrati och mänskliga rättigheter och som grundar sig på en långtgående utvärdering av regeringarnas strävanden till förmån för hållbar utveckling på lång sikt genom gott styrelseskick och respekt för de mänskliga rättigheterna,

20. ger sitt fulla stöd åt de förslag som avser upprätthållandet av fred, förstärkt säkerhet och åtgärder för att förebygga och lösa konflikter; uppmanar i detta sammanhang EU att stödja regionala säkerhetsarrangemang och upprättandet av regionala medlingsstrukturer och framför allt inrättandet av regionala observationscentrum för bevakning av etniska, språkliga eller religiösa motsättningar,

21. föreslår att regionala institutioner för medling inrättas och vill i detta sammanhang framföra ett förslag om att en idé som framförts av OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd skall undersökas mer ingående, nämligen tanken på att det skall inrättas system för resurshantering som skall fälla avgöranden i konflikter om gemensamma resurser såsom vatten, odlingsbara marker och skogar,

22. kräver att de parter som är i färd med att förhandla om det nya EU-AVS-avtalet i det nya avtalet inför ett förbud mot personminor för samtliga medlemsstater, en tidsplan för undanröjande av befintliga minor och en särskild fond med syfte att uppnå målet om en minfri EU-AVS-zon inom rimlig tid,

23. upprepar sitt förslag till kommissionen att låta konventionen innefatta bestämmelser om begränsning och kontroll av vapenförsäljning; man kunde i detta sammanhang ta intryck av de uppföranderegler som den brittiska regeringen föreslagit; noterar i detta sammanhang att många AVS-stater kommer att behöva stöd utifrån för att de skall kunna få en effektiv kontroll på hur vapen rör sig över gränserna; föreslår att EU bland annat bör överväga att erbjuda bistånd att utarbeta eller effektivera lagar och administrativa åtgärder avsedda att reglera och effektivt övervaka överföringarna av vapen,

24. noterar i detta sammanhang att många AVS-stater kommer att behöva stöd utifrån för att de skall kunna få mer effektiv kontroll på hur vapen rör sig över gränserna; föreslår att EU bland annat bör överväga att erbjuda bistånd att utarbeta eller effektivera lagar och administrativa åtgärder avsedda att reglera och effektivt övervaka överföringarna av vapen,

25. uppmanar kommissionen att i den framtida konventionen infoga bestämmelser som gör det möjligt att förverkliga de mål som fastställts av FN-konferenserna, framför allt åtaganden från Rio 1992 och Köpenhamn 1995,

26. erinrar om sitt krav på att man inför det kommande toppmötet Europa - Afrika utformar en för unionen gemensam Afrikapolitik som bör omfatta alla aspekter inklusive säkerhetsfrågorna,

27. uppmanar i samma anda kommissionen att föreslå AVS-länderna - förslaget kan kanske förmedlas till några AVS-länder genom OAU - att dessa själva skall föreslå säkerhetskriterier, begränsning av militärbudget, respekt för mänskliga rättigheter, kamp mot metoder för att göra sig rik på otillbörligt sätt och korruption, införande av yttrande- och pressfrihet och god förvaltning, kriterier om icke-förskingring av bistånd, och som om de inte respekterades, enligt deras uppfattning, skulle kunna leda till sanktioner i enlighet med målen i artikel 130u i EG-fördraget,

28. hänvisar till människorättskonferensen i Wien år 1993, framför allt fastställandet av principen om de mänskliga rättigheternas allmängiltighet och principen om att kvinnors rättigheter är mänskliga rättigheter och uppfordrar därför de AVS-länder som ännu inte har gjort detta att ratificera FN:s konvention om avskaffande av diskriminering av kvinnor,

29. anser det därför nödvändigt att det nya avtalet innehåller klara åtaganden beträffande kvinnors rättigheter och principen om politisk, social och ekonomisk jämställdhet mellan könen så att man med detta som utgångspunkt kan genomföra en lämplig jämställdhets- och utvecklingspolitik som inbegriper integrering av jämställdhetsaspekterna inom alla områden samt positiv särbehandling av kvinnor,

30. anser att om det skall råda balans i den politiska dialogen bör alla politiska frågor på bägge sidor kunna behandlas, om det rör sig om frågor som kan påverka samarbetet,

31. föreslår att den dialog som inletts om värderingar i samband med mänskliga rättigheter vidgas till att omfatta till exempel olika sidor av livet (familjen, rättslig och politisk jämlikhet för kvinnor, barns och gamlas situation etc.) framför allt inom ramen för den gemensamma församlingen och dess regionala sammanträden; anser dessutom att dialogen om de mänskliga rättigheterna bör ägna särskild uppmärksamhet åt barnens situation och åt försvaret av barnens rättigheter i AVS-länderna,

32. påminner om att de länder som är inblandade i partnerskapet har olika kulturer, seder och traditioner och anser i detta sammanhang att en dialogen om värderingar är väsentlig om olika kulturer i morgondagens multipolära värld skall kunna samexistera i stället för att krocka med varandra och om de grundläggande rättigheterna skall kunna befästas; understryker behovet av att det politiska och kulturella samarbetet ställs på en ny grundval,

33. föreslår att den framtida konventionen fastställer förfaranden och finansieringsformer för att stärka demokratin:

- utbildning av domare och advokater,

- stöd till skapandet och spridningen av oberoende medier som inte är statligt subventionerade,

- stöd till utbildning om mänskliga rättigheter, bibehållande av rättsstaten och till rättsliga förfaranden för personer anställda vid armén, polisen och gendarmeriet,

- stöd till traditionella former för att lösa tvister och rättsligt förfarande i de fall dessa visat sig vara effektiva,

- stöd till organisationer inom det civila samhället, däribland kvinnoorganisationer

- stöd till kvinnors deltagande i oberoende politiska, ekonomiska och samhälleliga beslutsprocesser,

- stöd till kapacitetsutveckling, särskilt på kommunal nivå,

34. föreslår att migrationen, framför allt i Afrika, skall tas upp till behandling i den politiska dialogen mellan AVS-staterna och Europeiska unionen,

35. bekräftar på nytt sitt stöd till konventionens gemensamma institutioner, framför allt den gemensamma församlingen, och kräver att dessa institutioner stärks, som ett villkor för att förstärka den politiska dimensionen,

36. anser att denna förstärkning borde ske bland annat genom möten på regional och subregional nivå med lämpliga anknytningar och samordning på alla nivåer utan att detta påverkar de regelbundna plenarmötena,

37. föreslår att den gemensamma församlingen utforskar nya arbetsmetoder, framför allt:

- att man bildar ett blandat parlamentariskt utskott som kan sammanträda regelbundet,

- att man organiserar möten på regional och subregional nivå, som främst skall ha till uppgift att granska hur samarbetet genomförs, villkoren för hur rådets beslut tillämpas, och som skall sammanföra alla samarbetsaktörer med parlamentsledamöterna,

38. kräver att bestämmelser om en demokratisering av den gemensamma församlingen införs så att denna kan spegla de många olika åsiktsriktningar som finns i AVS-länderna, vilka i dag endast företräds av en representant per land, och att det skapas balans mellan kvinnliga och manliga företrädare både från EU-länderna och AVS-länderna,

Vad beträffar «att göra kampen mot fattigdom som det centrala i det nya partnerskapet»

39. godkänner kommissionens riktlinjer och understryker särskilt vikten av en helhetssyn vad gäller utrotandet av fattigdomen, integreringen av jämställdhetsaspekten i allt arbete samt miljökonsekvensbedömningarna, i syfte att säkerställa de mänskliga grundbehoven som tillgång till rent vatten, grundutbildning och grundläggande hälsovård; välkomnar också att uppmärksamhet ägnats arbetet med att minska ojämlikheten i fråga om tillgången till hälsovård och undervisning,

40. yrkar på att könsrollsaspekterna till fullo skall beaktas vid utvecklingssamarbetet med beaktande av de FN-konferenser där olika aspekter på kvinnorna framhållits - till exempel kvinnornas roll i u-länderna,

41. efterlyser en omfördelning av resurserna till förmån för investeringar i sociala program, såsom undervisning, hälsovård, yrkesutbildning, tillhandahållande av rent vatten, avlopp och bostäder på grundval av vad som överenskommits vid det sociala toppmötet 1995,

42. tror att det är synnerligen viktigt att prioritera en snabb uppbyggnad av social basservice vid återuppbyggnaden efter lösningen av konflikten för att visa de demobiliserade krigsförande fördelarna med fred och göra dem delaktiga i fredsprocessen,

43. riktar en uppmaning till att det fortsatta samarbetet mellan EU och AVS-länderna bör fästa större avseende vid att förbättra tillgången till tjänster av hög kvalitet inom den reproduktiva hälsovården, särskilt familjeplaneringen, med beaktande av det stora otillfredsställda behovet av sådana tjänster samt av upplysning i AVS-länderna,

44. påminner om att det i det framtida samarbetet måste finnas tydliga hänvisningar till barnens situation och till befolkningsutvecklingen,

45. ser positivt på förslaget att inbegripa den folkliga ekonomin som ett centralt led inom utvecklings- och samarbetspolitiken eftersom den verkar till förmån för att befolkningen i högre grad kan delta i näringslivet, känna ansvar för det och överta den,

46. anser det vara väsentligt, framför allt vad gäller utrotandet av fattigdomen, att frågan om hur man skall bemästra städernas kris i AVS-länderna blir en integrerad del av samarbetet,

47. betonar i detta sammanhang vikten av att utveckla system med små lån samt främja befolkningens möjligheter att få lån; kräver att dessa två väsentliga frågor skall tas upp under förhandlingarna,

48. betonar - i väntan på förslag från den gemensamma församlingen - vikten av att stödja den regionala samarbets- och integrationsprocessen i AVS-länderna särskilt förbindelserna med utomeuropeiska länder och territorier; understödjer i detta sammanhang förslaget om ett helhetsbetonat avtal med regional struktur som skall ta de olika situationerna i beaktande ochtillhandahålla adekvata svar för enskilda regioner,

49. betonar att det är nödvändigt att övervinna det ensidiga beroendet av monokulturer och att förbättra självförsörjningen framför allt genom en diversifierad uppbyggnads-, framställnings- och utbudsstruktur,

50. anser att det är nödvändigt att främja en industriell utveckling som tar hänsyn till människornas behov vid sidan om en effektiv livsmedelsproduktion och livsmedelsbearbetning, att vidta lämpliga åtgärder för att alfabetisera och förmedla yrkes- och hantverksmässig verksamhet och utbildning, framför allt till kvinnor och flickor, samt att utarbeta strategier för att undvika barnarbete,

51. konstaterar att flyktingarnas och de tvångsförflyttades behov i hög grad kommit att förbises i riktlinjerna; anser att samarbetet mellan EU och AVS-länderna i framtiden bör syfta, inte bara till att bereda tillgång till mat, vatten, sanitetsanordningar och husrum utan också hälsovård, även på områdena sexuell och reproduktiv hälsa samt förebyggande av sexuellt våld; detta både under själva den kritiska fasen och på längre sikt,

52. erinrar om sitt förslag att i kampen för att utrota fattigdomen så mycket som möjligt använda sig av den senaste tekniken vad gäller hygien, sanering, avfallshantering, utvecklandet av nya nyttoväxter, medicinsk användning av lokala tillgångar, framför allt medicinalväxter, bevattning «droppvis» och att man betonar vikten av att driva forskningen vidare främst inom dessa områden,

53. föreslår att handeln på lika villkor ges en plats i de nya avtalen med AVS-länderna eftersom detta är ett effektivt samarbetsinstrument och begär att kommissionen gynnar och certifierar varor som utgår från denna typ av handel,

54. kräver att kommissionen omedelbart vidtar alla erforderliga administrativa åtgärder så att kampen mot fattigdomen, genom stöd till den folkliga ekonomin, stöd till reklam för lokala varor i stället för till importvaror, utvecklandet av system för små lån och användning av den senaste tekniken, inte blir en parentes i ett mer allmänt och traditionellt samarbete, utan att denna kamp förs i direkt samverkan mellan stad och landsbygd med experters medverkan och utifrån klara och detaljerade beslut och att man i möjligaste mån försöker hålla direktkontakt med aktörerna på fältet, lokala myndigheter, ekonomiska och sociala aktörer - inklusive privata sådana (särskilt små och medelstora företag), - och icke-statliga organisationer,

55. kräver åtgärder som snabbt kan vidtas för att rena och bibehålla en sund miljö och en förnyad natur, i synnerhet strategier för användning av alternativa, förnybara energikällor för att motverka den ökande luftföroreningen och den skadliga skogsavverkningen,

Vad beträffar möjligheterna för ett ekonomiskt partnerskap:

56. noterar kommissionens förslag om att förhandla fram ekonomiska partnerskapsavtal på regional och subregional nivå; noterar att det vanligtvis tar längre tid innan förhandlingar om frihandelsområden kan slutföras; oroar sig över att kommissionens förslag om att förhandla om regionala ekonomiska partnerskap och regionala frihandelsområden kan vara förhastat, föga realistiskt samt leda till ökad fattigdom och ökade sociala motsättningar inom AVS-staterna; noterar särskilt de höga anpassningskostnaderna i form av uteblivna intäkter till statskassan och skador på den inhemska industriproduktionen för icke-industrialiserade länder; dessa skador brukar i oproportionerligt hög grad drabba de fattiga och utsatta i samhället och kan bli följden av en hastig övergång till handelsförbindelser på fullständigt ömsesidig basis med EU,

57. oroar sig över att det inte gjorts några stringent genomförda utredningar om den sannolika inverkan av antingen regionala frihandelsområden eller uppnående av medlemskap i det allmänna preferenssystemet för AVS-staternas del, i synnerhet med beaktande av Europeiska unionens engagemang till förmån för både utrotande av fattigdomen och förebyggande av konflikter, uppmanar därför kommissionen att verkställa sådana utredningar och ge resultaten av dem en publicitet på bred basis både i EU och AVS-staterna,

58. välkomnar kommissionens förslag om att de nuvarande Lomépreferenserna skall bibehållas för de minst utvecklade AVS-staterna och uppmanar till att dessa preferenser skall utvidgas till att omfatta AVS-stater med sårbart näringsliv, såsom små östater och länder som är starkt beroende av en basvara,

59. understryker att det behövs en väl genomtänkt och successivt genomförd övergång till ömsesidiga handelsförbindelser med AVS-länderna och anser att idén bakom de ekonomiska samarbetsavtalen är intressant och borde användas på ett flexibelt sätt av medlemsstaterna i Europeiska unionen och kommissionen för att bistå de AVS-stater som har inkomster på medelhög nivå men vilkas ekonomiska, sociala och politiska utveckling inte gör det möjligt för dem att på kort eller medellång sikt bli medlemmar av områden som har frihandel med EU, något som är klart förenligt med artikel XXIV i GATT-avtalet,

60. understryker att dessa avtal, som innebär ett steg på vägen mot jämställdhet inom handeln, borde organiseras gradvis genom stöd till den regionala integrationsprocessen och i samklang med denna; anser dock att EU måste använda alla tillgängliga medel för att utverka erkännande av att icke-ömsesidiga preferenser och protokoll är redskap i utvecklingens tjänst till dess de uttalade målen uppnåtts, men konstaterar att denna process i nästan ingen region i AVS-staterna knappast ens kommit i gång,

61. anser det vara absolut nödvändigt att man för att underlätta anpassningsprocessen och integreringen av de regionala marknaderna bibehåller det nuvarande handelssystemet (preferenser, färdiga protokoll och kompensation för inkomstförluster vid export) under en längre lämplig övergångsperiod som emellertid inte bör vara längre än tio år efter det att den fjärde konventionen mellan AVS-länderna och EU upphört att gälla,

62. erinrar om att handeln mellan AVS-länderna och EU utgör en väsentlig del av Lomékonventionen och anser därför att ett för tidigt och hastigt införandet av ett unilateralt system i de allmänna preferenserna skulle innebära en steg tillbaka och en massivt ökad unilateral protektionism från EU:s sida gentemot utvecklingsländerna; anser dock att det enda sättet att undvika en sådan utveckling består i att de alternativ inom handeln som erbjuds de AVS-stater som inte hör till de minst utvecklade länderna görs mera attraktiva och uppmanar därför de europeiska medlemsstaterna att de skall låta tyngdpunkten hos alternativet med ekonomiska samarbetsavtal vara utrotande av fattigdomen och en hållbar utveckling, och att nivån för det generella preferenssystemet skall höjas väsentligen vid nästa översyn,

63. är medveten om svårigheten att genomföra kommissionens förslag, framför allt på grund av WTO:s bestämmelser, men anser att detta hinder kan övervinnas om tillräcklig vilja och flexibilitet finns hos AVS-länderna och EU - som i dag tillsammans utgör 71 av totalt 132röstberättigade medlemmar i WTO - och föreslår att man innan några formella förhandlingar inleds tar kontakt med WTO för att undersöka villkoren för en förlängning av de undantag från WTO-bestämmelserna som godkändes i Marrakechfördraget; begär att man erbjuder AVS-länderna teknisk hjälp för att göra det möjligt för dem att på bästa sätt förhandla med WTO och att samarbetet mellan å ena sidan Europeiska unionen och AVS-länderna och å andra sidan WTO intensifieras,

64. glädjer sig åt att rådet beslutat utvidga de icke-ömsesidiga preferenserna i Lomékonventionen till att gälla samtliga minst utvecklade länder, vilket undanröjer alla former av handelsdiskrimineringen av dessa länder; välkomnar också att det erkänts att det behöver införas handelspreferenser som ägnar mera uppmärksamhet åt fattigdomen och mindre uppmärksamhet åt ländernas tidigare koloniala ställning,

65. stödjer AVS-ländernas uppfattning och deras begäran att EU beviljar utvecklingsländerna en särskild och differentierad behandling när de regler och förordningar som styr det internationella ekonomiska handelsutbytet skall tillämpas,

66. anser att prioriteringen av målet om hållbar utveckling bör bekräftas och uttryckas i de internationella institutionernas stadgar och policy samt i avtal som rör världshandeln,

67. uppmanar med eftertryck kommissionen att ge bistånd avsett att öka AVS-staternas kapacitet att föra talan inom Världshandelsorganisationen (WTO),

68. uppmanar kommissionen och rådet att före undertecknandet ge full information till AVS-parterna och rådgöra med dessa om effekterna av det multilaterala avtalet om investeringar; tror att det multilaterala avtalet om investeringar i sin nuvarande utformning hotar regeringarnas, kommunernas och medborgarnas rätt till demokratisk kontroll av de investeringar som görs i deras ekonomier,

69. upprepar sin begäran att EU:s regeringar inte undertecknar det multilaterala avtalet om investeringar och anmodar AVS-ländernas regeringar att inte begära anslutning till detta avtal i dess nuvarande utformning,

70. begär att ursprungsreglerna, som utgjort ett stort hinder för AVS-länderna görs öppnare och enklare både på det regionala och det internationella planet,

71. anser att EU borde ge AVS-länderna teknisk hjälp i syfte att stärka deras möjligheter att förhandla fram avtal på bättre villkor som kan gynna nystartade industrier samt garantera normala arbetsvillkor och en bättre miljö,

72. vill emellertid göra kommissionen uppmärksam på det faktum att en harmonisk utveckling i AVS-länderna inte åstadkomms genom en ensidig eller alltför omfattande yttre påverkan; man bör genom välavvägda program och strategier i lika hög grad stimulera en höjning av köpkraften och den inhemska konsumtionen som exporten,

73. välkomnar att bistånd och handel ytterligare integrerats med varandra, liksom engagemanget till förmån för att tekniskt och finansiellt bistånd skall användas för att undanröja svårigheter på leverantörshåll som hindrar AVS-staterna att använda sig av de möjligheter till handel som står dem till buds; riktar en uppmaning om att sådant bistånd bland annat skall omfatta tidsbestämt och selektivt skydd för framväxande industrier som ännu befinner sig i sin linda, liksom också långfristigt skydd för jordbruket,

74. anser att en normal stabilitet på lagstiftningsområdet för skatter och avtal är ett absolut villkor för all utveckling och föreslår att alla företag, grupper av företag eller sammanslutningar av producenter som anser sig vara offer för skadliga ändringar i lagstiftningen skall ha möjligheten att väcka talan vid en internationell juridisk ad hoc-instans eller vid den internationella domstolen i Haag,

75. efterlyser ett program för överföring av teknik till AVS-länderna; programmet skall vara utformat på icke-kommersiell basis och stödjas av utbildningsprogram anpassade efter de faktiska behoven; vidhåller att sådana överföringar måste ske i överensstämmelse med kraven på en hållbar utveckling,

76. begär att en policy och en åtgärdsram för att stärka kustområdena på det ekonomiska, sociala och miljömässiga planet skall utarbetas och genomföras i överensstämmelse med de program som antagits av FN:s internationella konferenser samt, vad beträffar de små östaterna, av FN-konferensen i Barbados 1994, om hållbar utveckling i små östater,

77. påminner kommissionen om att man av Europeiska rådet i Luxemburg uppmanats att studera möjligheten att inrätta en solidarisk fond för rehabilitering under ledning av Unaids för bekämpning av aids i utvecklingsländerna och uppmanar kommissionen att se till att denna fond genomförs inom ramen för den kommande konventionen,

78. yrkar på att kommissionen och AVS-länderna skall utarbeta förslag till en adekvat lagstiftningsram för skyddet av den intellektuella egendom som representeras av den biologiska mångfalden i de sydliga länderna; denna ram skall i vart fall innehålla stadganden om skapande av databanker med information om växter, djur och de naturliga livsmiljöerna samt om hur den nationella lagstiftningen i olika länder skyddar ländernas biologiska mångfald liksom också om det skydd som erbjuds av nationell lagstiftning i fråga om de infödda folkens oförytterliga rättigheter med hänsyn till deras traditionella kunskaper om hur växter och djur kan användas; dessutom skall Europeiska unionen stödja AVS-länderna med finansiella och tekniska medel och med nödvändig vetenskaplig sakkunskap, varvid särskild uppmärksamhet bör ägnas de inhemska folkens rättigheter,

79. föreslår att den nya konventionen skall inrymma bestämmelser avseende principerna i artikel 8j i konventionen om biologisk mångfald vad gäller bevarandet av den inhemska befolkningens och lokalsamhällenas kunskaper, uppfinningar och tillämpningar och deras rätt att i enlighet med reglerna om skydd av intellektuell egendom godkänna, delta i och på lika villkor dela förtjänsterna av allt utnyttjande av sådana tillgångar,

80. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att genomföra en global aktion för att minska AVS-ländernas skuldbörda genom ett system med återbetalning i inhemsk valuta och i synnerhet verka för att initiativet till förmån för djupt skuldsatta fattiga länder skall genomföras effektivare, varvid lindrandet av skuldbördan skall ske tidigare och mera djupgående, och att se till att de vinster som uppkommer vid avskrivningen av skulderna används till investeringar för en hållbar utveckling av de mänskliga resurserna,

81. uppmanar kommissionen och regeringarna i medlemsländerna och AVS-länderna att införa en aktiv övervakning, eventuellt också åtföljd av restriktioner, beträffande bankernas rutiner och räntesatser med avseende på framför allt små och medelstora företag,

82. betonar att om AVS-ländernas produktion skall utvecklas måste produkterna säljas och påpekar att reklamen i AVS-länderna oftast gäller importerade varor; begär därför att man skapar program för att garantera att gratis eller subventionerad reklam av inhemska produkter sänds på statlig eller regional radio och TV eller på nationella kanaler med speciellt avsatt tid för sådana reklamsändningar,

83. erinrar om sin önskan att Europeiska unionens utvecklings- och biståndspolitik skall nå verklig samstämmighet med unionens övriga politik, särskilt vad gäller jordbruket, fisket, vapenexportpolitiken, miljön, jämlikheten, skuldfrågan, de mänskliga rättigheterna, demokratiseringen och rättsstaten genom att den framtida konventionen förses med konkreta mekanismer som främjar inbördes sammanhang; yrkar särskilt på att kommissionen skall beakta målen för sin utvecklingspolitik när kommissionen utformar sina ståndpunkter inom Världshandelsorganisationen (WTO),

84. kräver att genomförandet av snabba varningssystem och system för att förebygga naturkatastrofer skall fortsätta och stärkas i AVS-länderna både på nationell och regional nivå,

85. påminner om vikten av att uppmuntra vetenskaplig forskning i AVS-länderna och av att skydda immateriell egendom i alla dessa länder,

86. anser att följande bör vara ett prioriterat mål vid beviljandet av anslag: att mottagarländernas regeringar utvecklar program för hantering av sina naturtillgångar, både förnybara och icke-förnybara sådana; programmen bör vara utformade på en ekologiskt hållbar basis och med iakttagande av vederbörlig varsamhet,

87. understryker vikten av konvertibla valutor och efterlyser åtgärder som skall stödja utvecklingsländerna i deras arbete med att utveckla effektiva och stabila valutasystem,

88. begär att en objektiv studie skall genomföras om vilka ekonomiska och finansiella konsekvenser införandet av euron kommer att få för parterna inom samarbetet EU-AVS, framför allt vad gäller eurons förhållande till CFA-franc-området,

Vad beträffar budgeten:

89. upprepar sitt krav att kommissionen:

- gör en konkret uppföljning av den finansiella informationen om de europeiska utvecklingsfonderna och överlämnar denna varje år tillsammans med budgetförslaget,

- utarbetar ett förslag till modell som ger parlamentet större inflytande vid kommissionens årliga arbete med att utarbeta prognoser för Europeiska utvecklingsfondens utgifter,

90. uppmanar kommissionen att inom ramen för organisationen av det ekonomiska partnerskapet lägga fram förslag på lämpliga mekanismer och institutionella förfaranden som gör det möjligt att politiskt engagera samtliga institutioner och som gynnar erforderlig demokratisk kontroll,

91. beklagar att informationen om de nya finansiella instrumenten fortfarande är ofullständig vad gäller de ekonomiska konsekvenserna,

92. anser att dessa instrument genom sin beskaffenhet borde ge nödvändiga garantier för en planering av utgifterna och ett förverkligande av målen inom den stipulerade tiden,

93. uppmanar kommissionen att i det nya interinstitutionella avtalet och i den bilagda budgetplanen lägga fram en bestämmelse om progressiv budgetering av Europeiska utvecklingsfonden.

Vad beträffar «de praktiska möjligheterna att förvalta det ekonomiska och tekniska samarbetet, som behöver omprövas i grunden»

94. upprepar att det råder ett absolut behov av att samarbetet sker på ett ansvarsfullt, effektivt och synligt sätt och dessutom att förfarandena på alla nivåer förenklas drastiskt,

95. upprepar sin begäran om en budgetering av Europeiska utvecklingsfonden,

96. begär att man i nästa konvention fastställer principerna för en uppdatering av Europeiska utvecklingsfondens resurser, som åtminstone bör stå i proportion till den befolkningsökning som blir resultatet av Europeiska unionens utvidgning och assimileringen av nya stater,

97. begär i enlighet med FN:s rekommendationer att EU:s medlemsstater bestämmer att det är en gemensam prioritet att var och en anslår 0,7 % av BNP till offentligt utvecklingsbistånd och att de i alla lämpliga sammanhang uppmanar sina partner, framför allt inom OECD, att göra på samma sätt,

98. påminner om att olika strategier anpassade efter de olika länderna är nödvändiga för att omsätta parlamentets högt uppställda mål i praktisk handling,

99. anser att en avsevärd förstärkning av programmeringen av de totala resurserna kommer att vara avgörande när «kontraktet» skall genomföras,

100. uppmanar kommissionen att skilja mellan privata biståndsarbetare och biståndsarbetare inom det civila samhället utan vinstsyfte (föreningar, europeiska lokala myndigheter, universitet etc.) och utforma sina administrativa rutiner i enlighet med detta,

101. anser att det är nödvändigt att genomföra en kraftig decentralisering av det ekonomiska och tekniska samarbetet som ett led i arbetet för en fullständig integrering av samtliga samarbetsaktörer, såväl i beslutsprocessen som vid genomförandet av programmen,

102. erinrar om att en av de viktiga nyheterna med partnerskapet mellan AVS-länderna och EU borde vara en verklig öppenhet gentemot nya aktörer; välkomnar kommissionens förslag om att samråda med icke-statliga organisationer och säkerställa att dessa fullt ut får medverka vid det europeiska utvecklingssamarbetet och efterlyser i detta sammanhang att en aktiv politik för information och insyn skall införlivas med konventionen så att det civila samhället lätt kan få tillgång till sådan information med vars hjälp det kan dra nytta av föreskrifterna i konventionen, men beklagar i detta sammanhang att kommissionen inte, såsom man önskade i grönboken, hållit fast vid principen om ett anslag avsett för icke-statliga aktörer; begär att ett sådant anslag inrättas,

103. betonar att det är viktigt att på ett målmedvetet sätt ta med det civila samhället i planeringen, utvecklingen och genomförandet av alla åtgärder,

104. begär att man skall föra en öppen och informationsinriktad policy gentemot aktörerna inom det civila samhället och på så sätt göra det möjligt för dem att dra nytta av det stöd som kommer att fastställas i den nya konventionen,

105. anser att decentraliserat samarbete borde anses vara en av samarbetsprinciperna i de framtida avtalen mellan AVS-länderna och EU och att detta bör anpassas till olika typer av berördaaktörer, vare sig det gäller lokala myndigheter, föreningar, icke-statliga organisationer, sammanslutningar för migranter, privata aktörer och privata företag, utbildningsinstitut ellericke-statliga hjälporganisationer,

106. betonar vikten av decentraliserat samarbetet eftersom sådant samarbete innefattar åtgärder och projekt som berör medborgarnas vardagsliv och verkar till förmån för initiativ som kommer från lokala företrädare för de fattigaste befolkningsgrupperna; detta samarbete skall gälla såväl offentliga lokala myndigheter som privata föreningar, utbildningsinstitut och icke-statliga hjälporganisationer,

107. anser i enlighet med detta att migrerande personer, exempelvis i Afrika, inte bör betraktas bara som ett problem utan också som aktörer inom utvecklingen och att de initiativ de tar inom sina sammanslutningar bör stödjas inom ramen för decentraliserat samarbete; det behöver övervägas hur det kan göras lättare för dem att sända över pengar till sina hemland, samt hur deras investeringar kan underlättas och deras utvecklingsprojekt stödjas,

108. understryker att flera punktförsök med hjälp till återvändande öppnar möjligheter för en generell politik för gemensam utveckling och gemensamt partnerskap som grundas på stöd till de migranter som genomför produktiva investeringsprojekt i sina ursprungsländer; för att underlätta för människor att återvända och bidra till utvecklingen i sina hemländer kan utbildning inom olika utvecklingssektorer (jordbruk, hantverk etc.) utformas genom överenskommelser mellan ursprungslandet och återvandringslandet och genomföras i industriländerna som tillfälligt tar emot denna arbetskraft,

109. efterlyser en oberoende mekanism för lösandet av tvister; denna mekanism skall inrättas för att verka som skiljedom i tvister som handlar om europeiskt utvecklingssamarbete och därvid skall också inräknas tvister om hur privata företag agerat när de genomfört utvecklingsavtal i EU:s namn,

110. anser det vara utomordentligt viktigt att kommissionens verksamhet omorganiseras så att alla politiska åtgärder på utvecklings- och samarbetsområdet underställs ett enda generaldirektorat,

111. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och till medlemsstaternas och AVS-ländernas regeringar.