4.5Uppkomna utgifter per åtgärdsslag

4.4Tilldelning av unionsbidraget per medlemsstat

-Uppgifter som har lämnats av medlemsstaterna i enlighet med kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1368 vad gäller stöd till biodlingssektor, inbegripet de årliga genomföranderapporter som föreskrivs i artikel 10 i den förordningen. Dessa genomföranderapporter innehåller en sammanfattning av de faktiska utgifterna i euro under biodlingsåret, fördelat per åtgärd, samt de resultat som har uppnåtts, på grundval av de valda resultatindikatorerna för varje genomförd åtgärd. Dessa indikatorer är dock inte harmoniserade på EU-nivå och har inte legat till grund för slutsatser inom ramen för den här rapporten.

Biodlingsprogrammen medfinansieras av Europeiska unionen till 50 % och varar under tre år. Programmen är frivilliga, men alla medlemsstater har valt att införa dem, vilket visar medlemsstaternas starka intresse för detta och sektorns behov.

Enligt artikel 225 a i den samlade marknadsordningen ska kommissionen lämna in en rapport till Europaparlamentet och rådet vart tredje år om genomförandet av de åtgärder för biodlingssektorn som anges i artiklarna 55, 56 och 57, inklusive en lägesrapport om identifieringssystem för bikupor. Denna rapport lämnas i enlighet med den bestämmelsen. Den åtföljs inte av något lagstiftningsförslag.

Sektorn producerade 280 000 ton honung under 2018, vilket innebär att EU är världens näst största honungsproducent efter Kina (550 000 ton). EU:s produktion har ökat med 16 % sedan 2014, då den låg på 240 000 ton, men unionen producerar ändå inte tillräckligt med honung för att täcka sin egen konsumtion. Under 2018 var självförsörjningsgraden cirka 60 %, vilket är ungefär samma nivå som under 2015. Den största leverantören av importerad honung är Kina (40 % av importen) följt av Ukraina (20 % av importen).

Figur 2: Honungsproduktionen i EU 2017 och 2018

Priser

Honungspriserna varierar kraftigt mellan medlemsstater, kvalitet och försäljningsställe. Det genomsnittliga EU-priset för blomsterhonung vid produktionsanläggningen under 2018 var 6,46 euro/kg. I de flesta medlemsstater är priset lägre vid försäljning i lösvikt hos grossister. Där var det genomsnittliga EU-priset 3,79 euro/kg under 2018. Det är värt att notera att dessa priser knappt har förändrats jämfört med de uppgifter som togs emot 2016, samtidigt som den genomsnittliga produktionskostnaden har ökat från 3,21 euro/kg år 2015 till 3,90 euro/kg år 2018, vilket skulle kunna leda till en mindre marginal per producerat kg honung. Eftersom medlemsstaterna dock inte rapporterar hur stor andel av den producerade honungen som säljs i lösvikt respektive vid produktionsanläggningen går det dock inte att dra några slutgiltiga slutsatser i fråga om lönsamheten för producenterna.

Figur 3: Genomsnittliga priser på honung under 2018. Malta: genomsnitt av högsta/lägsta pris.

3.2 Handel

Import

EU är endast självförsörjande till 60 % i fråga om honung. Under 2018 importerade EU 208 000 ton honung till ett sammanlagt värde av 452 miljoner euro. EU är världens främsta importör av honung och Kina är den största leverantören. EU:s import från Kina har dock minskat från nära 100 000 ton 2015 till 80 000 ton 2018. Under samma period ökade importen från Ukraina, som är den näst största leverantören, från 20 000 till 41 000 ton. Importen från de tredje och fjärde största leverantörerna, Argentina och Mexiko, låg kvar på 25 000 respektive 20 000 ton.

Honung som importeras från tredjeländer är oftast billigare än honung som har producerats i EU. För 2018 låg det genomsnittliga importpriset strax över 2 euro/kg.

Export

EU:s export är försumbar jämfört med importen. Under 2018 exporterade EU cirka 21 000 ton honung, vilket i volym räknat motsvarar 7 % av EU:s produktion. De viktigaste marknaderna för EU:s honung är Schweiz, Saudiarabien, Förenta staterna och Japan. Under 2018 var det genomsnittliga exportpriset 5,7 euro/kg.

Figur 4: Genomsnittliga priser i euro/kg på honung som importerats till (blå, heldragen linje) och exporterats från (röd, streckad linje) EU under 2009–2018. Källa: Eurostat Comext

4.GENOMFÖRANDE AV NATIONELLA BIODLINGSPROGRAM

4.1 Rättslig grund

Den rättsliga grunden för nationella biodlingsprogram är fr.o.m. biodlingsåret 2017, som inleds den 1 augusti 2016, artiklarna 55–57 i den samlade marknadsordningen, vilka kompletteras med

-kommissionens delegerade förordning (EU) 2015/1366 och