A4-0273/98

Resolution om situationen för ensamstående föräldrar

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av texten i Förenta Nationernas konvention om barnets rättigheter, vilken ratificerats av medlemsstaterna,

- med beaktande av sin resolution av den 8 juli 1986 om ensamstående med barn ((EGT C 227, 8.9.1986, s. 31.)),

- med beaktande av kommissionens rapport om kvinnor i Europeiska gemenskapen ((EUROSTAT, Luxemburg, ISBN 92-826-3136-2, 1992.)),

- med beaktande av kommissionens befolkningsrapport 1997 ((GD V, Enhet V/E.1, i serien om sysselsättning och socialpolitik, september 1997.)),

- med beaktande av sin studierapport om ensamstående med barn i Europeiska unionens medlemsstater ((Europaparlamentet, Forskning, W-9, 6-1996.))

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0273/98) och av följande skäl:

A. Var och en har rätt till en människovärdig tillvaro, och de som inte tjänar tillräckligt på sitt arbete, eller av annan anledning inte har tillräckligt för att kunna ha en människovärdig tillvaro, skall få statliga bidrag som motsvarar existensminimum.

B. Den offentliga sektorns budgetar utsätts för allt hårdare påtryckningar, däribland de som ingick i konvergenskriterierna för EMU.

C. Kostnaden för sociala utgifter utgör traditionellt en stor del, ofta den största, av den offentliga sektorns budget.

D. Sociala förmåner för ensamstående och deras barn är en central budgetpost i många medlemsstater; önskemål om att införa en ny stödpolitik för att spara pengar har dominerat den socialpolitiska debatten.

E. Nödvändiga nedskärningar i utgifterna för den offentliga sektorn får inte förvärra situationen för de svagaste familjerna, varav många ofta är familjer med en förälder.

F. Många medlemsstater granskar bestämmelserna för ensamstående med barn, framför allt ur budgetperspektiv.

1. Parlamentet konstaterar att familjestrukturen i Europeiska unionen genomgår betydande förändringar, delvis på grund av den pågående omvandlingen av befolkningsstrukturen, samt att familjer med en ensamstående förälder utgör tio procent av Europeiska unionens familjeenheter och att social- och omsorgspolitiken därför måste beakta dessa förändringar,

2. framhåller att familjer med ensamstående föräldrar har avsevärt mindre inkomster än familjer med båda föräldrarna och är därför mera utsatta för att hamna i en situation av fattigdom och social utslagning,

3. betonar att 80-90 procent av dessa ensamstående med barn är kvinnor, vilka fungerar som familjeförsörjare med ensamt ansvar för vårdnaden,

4. understryker att familjer med en förälder kan ha uppstått under synnerligen svåra omständigheter och att familjer av detta slag rent definitionsmässigt befinner sig i ett särskilt utsatt läge och därför kan behöva särskilt stöd; vidhåller därför att det behövs en undersökning av de olika typerna av familjer med en förälder för att man skall kunna fastställa den lämpligaste politiken,

5. inser att den typiska ensamstående modern ofta är arbetslös eller en deltidsarbetande låginkomsttagare med sämre arbetsrättsligt skydd och liten möjlighet att skaffa vare sig baskunskaper eller nya yrkesmässiga färdigheter, vilket omöjliggör en vidare utveckling i yrkeslivet eller en förbättrad anställbarhet; oroar sig över att avsaknaden av en lämplig officiell politik också skapar missuppfattningen att den typiska ensamstående modern medvetet går arbetslös eller föredrar ett låglöne- eller halvtidsarbete framför ett välavlönat heltidsarbete och därför i alltför hög grad utnyttjar det sociala trygghetssystemet,

6. insisterar på att i synnerhet ensamstående mödrar men även ensamstående fäder, kan få tillträde till arbetsmarknaden på lika villkor endast om stora ansträngningar görs för att tillhandahålla barnomsorg och fritidsverksamhet till rimlig kostnad i alla offentliga och privata utbildningsanstalter; utan dessa är det omöjligt för en ensamstående mamma eller pappa att förena familje - och yrkesliv,

7. påminner om att trots att socialförsäkringssystemen utgör en stor utgiftspost i de offentliga budgetarna är det nödvändigt att stödja familjer med en förälder som befinner sig i svåra ekonomiska omständigheter så att de får en utkomst som kan täcka deras väsentliga behov,

8. konstaterar med oro att i senare politiska debatter om att minska utgifterna för socialförsäkringssystemen har frågan om bidrag till ensamstående föräldrar ofta fått stort utrymme,

9. varnar för att ensamstående mödrar görs till syndabockar i denna debatt och förespråkar en seriös debatt om riktlinjer och politik för att hjälpa ensamstående med barn att integreras i samhällslivet så att mänskliga resurser utnyttjas fullt ut, såväl från samhällets synvinkel som, inte minst, från den ensamstående förälderns och dennas barns,

10. accepterar inte åsikten att ensamt föräldraskap är en självvald situation eller att dessa personer avsiktligt missbrukar systemet; alla berörda parter måste istället hjälpa ensamstående med barn genom att förbättra politiken så att de kan få högsta möjliga nivå av ekonomiskt och samhälleligt oberoende,

11. uppmanar myndigheterna att fastställa och definiera de svårigheter som möter flertalet ensamstående med barn när de vill inträda eller återinträda i förvärvslivet, till exempel svårigheter att få tillträde till arbetsmarknaden, bristande tillgång till utbildning/yrkesutbildning och inte minst dålig tillgång till barnomsorg och fritidsverksamhet till överkomliga priser under tiden för utbildning och arbetssökande; utan detta löper man risken att alla insatser till stöd för ensamstående mödrar blir utan avkastning,

12. förkastar modellen att tvinga arbetslösa ensamstående mödrar att börja arbeta genom att dra in deras sociala förmåner, viket är oförenligt med europeisk socialpolitik som bygger på solidaritet istället för bestraffning,

13. uppmanar medlemsstaterna att på såväl nationell som regional och lokal nivå göra en omfattande analys av situationen för ensamstående med barn vilken kan variera betydligt, innan man formulerar en realistisk målsättning för att förbättra deras situation, däribland tillgången till arbete,

14. uppmanar kommissionen att undersöka om och i vilken mån det från arbetsgivarnas sida förekommer oskälig återhållsamhet, om inte rentav direkt eller indirekt diskriminering, vid anställandet av arbetssökande som visar sig vara ensamstående mödrar,

15. anmodar medlemsstaterna att förbättra lagstiftning och praxis i syfte att förmå båda föräldrarna att uppfylla alla sina skyldigheter gentemot barnen, framför allt beträffande omsorg och ekonomiskt underhåll, med ambitionen att undvika en större försämring av deras levnadsstandard,

16. uppmanar medlemsstaterna att säkerställa att deras rättsväsen med stöd av vederbörlig pedagogisk rådgivning skall utarbeta de bästa formerna för delad vårdnad, med passande information och kampanjer om de fördelar som finns att vinna av att familjeansvaret fördelas rättvist i de fall då båda föräldrarna finns till hands,

17. föreslår medlemsstaterna att de vid utarbetandet och tillämpningen av sin skattepolitik skall undersöka och utvärdera möjligheten av skattesänkningar; beskattningen får under inga omständigheter direkt eller indirekt drabba arbetstagare vilkas företag ställer barnomsorg till förfogande för sina anställda, särskilt inte i de fall då arbetet är organiserat i form av skiftarbete och arbetstiderna inte stämmer överens med öppettiderna för andra inrättningar inom barnomsorgen,

18. uppmanar med kraft medlemsstaterna att, där så inte redan skett, anpassa lagstiftningen och förfarandena i samband med skilsmässor så att bägge parterna, antingen själva eller med hjälp av en expert på det sociala området, skall kunna upprätta ett skilsmässoavtal där de kommer överens om gemensamma regler för vårdnad och uppfostran av barnen, vilket även förevisas en domstol för att få det prövat och stadfäst,

19. uppmanar medlemsstaterna att granska en rad politiska aspekter som socialförsäkring, beskattning, pensionsrättigheter och rätten till bra boende, vilka måste betraktas som primära rättigheter snarare än sekundära rättigheter, och med detta som grund införa stödåtgärder för att stimulera till sysselsättning och integrering i arbetslivet,

20. framhärdar i att man måste prioritera en förbättrad situation för ensamstående med barn framför hänsyn till offentliga besparingar, framhärdar också i att en samordnad översyn av den finansiella och ekonomiska politiken måste ske samtidigt som annan sociallagstiftning granskas, till exempel den om primära och sekundära individuella rättigheter,

21. erinrar om den kommande granskningen av unionens strukturfonder med utgångspunkt i ekonomisk och social sammanhållning, vilken kunde bidra till att förbättra situationen för ensamstående med barn,

22. betonar att gemenskaperna genom principen om integrering måste införliva jämställdhet i all politik och kräver att speciell uppmärksamhet ägnas åt situationen för ensamstående föräldrar,

23. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar och parlament och arbetsmarknadens parter i Europanivå.