21. När det gäller belopp som är undantagna från kvarstad motsätter sig Europaparlamentet en gemen-
sam lösning för hela EU. Det bör i stället rimligtvis överlåtas åt gäldenären att åberopa de olika nationellabestämmelserna om sådana undantag.
22. Europaparlamentet ställer sig bakom gäldenärens rätt att överklaga och få kvarstaden hävd genom att
ställa en säkerhet eller borgen. Parlamentet anser i synnerhet att svaranden i fall av överklagande av eller
ansökan om upphävande av kvarstadsbeslut inte får missgynnas när det gäller principerna och varaktigheten
för förfarandet.
23. Vad avser förvaltarkonton anser Europaparlamentet att sådana måste skyddas i särskild utsträckning
mot kvarstad på bankmedel. Parlamentet anser att kvarstad på bankmedel bör vara möjlig i samband medgemensamma konton, förutsatt att lämpliga garantier och skyddsbestämmelser föreligger när det gäller rät-tigheterna för tredjeparterna jämte gäldenären.
24. Med tanke på översändandet av beslut om kvarstad betonar Europaparlamentet att man måste se till
att enhetliga standarder skapas inom EU för kommunikationen mellan domstolar och banker (t.ex. medhjälp av standardformulär).
25. Europaparlamentet anser att beslut om kvarstad bör översändas till banken på ett sådant sätt att
banken garanterat får informationen nästföljande dag, och att sådana beslut ska behandlas senast 24 timmar
efter det att kontot identifierats. Ett formellt meddelande måste gå från banken till den verkställande myn-
digheten och borgenären om huruvida beloppet i fråga har säkrats. Banken måste även formellt meddelagäldenären den tidpunkt då kvarstaden ska verkställas. Parlamentet anser att det vore önskvärt att skapastandardiserade formella meddelanden, tillgängliga på alla Europeiska unionens officiella språk, så att beho-vet av skräddarsydda översättingar skulle minska eller falla bort helt.
26. Europaparlamentet anser att en rättsakt om detta bör anta formen av en förordning.
27. Kommissionen uppmanas av Europaparlamentet att genom ingående och omfattande undersökningar
lösa de, i vissa fall svåra, frågor som återstår och framför allt göra en bedömning av lagstiftningens konse-kvenser innan den lägger fram ett förslag.
28. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommis-
sionen.
P6_TA(2007)0487
Europeiska ombudsmannens verksamhet (2006)
Europaparlamentets resolution av den 25 oktober 2007 om årsrapporten om Europeiska ombuds-
mannens verksamhet 2006 (2007/2131(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
— med beaktande av årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet 2006,
— med beaktande av artiklarna 195, 230 och 232 i EG-fördraget,
— med beaktande av artikel 43 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,
— med beaktande av sitt beslut 94/262/EKSG, EG, Euratom av den 9 mars 1994 om föreskrifterna och de
allmänna villkoren för ombudsmannens ämbetsutövning (1),
(1) EGT L 113, 4.5.1994, s. 15. Beslut ändrat genom beslut 2002/262/EG, EKSG, Euratom (EGT L 92, 9.4.2002, s. 13).16.10.2008 SV C 263 E/657 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007
— med beaktande av sin resolution av den 6 september 2001 om ändring av artikel 3 i föreskrifter och
allmänna villkor för ombudsmannens villkor (1),
— med beaktande av det ramavtal om samarbete som slöts mellan Europaparlamentet och ombudsman-
nen den 15 mars 2006 och trädde i kraft den 1 april 2006,
— med beaktande av kommissionens meddelande av den 5 oktober 2005 ”Empowerment to adopt and
transmit communications to the European Ombudsman and authorise civil servants to appear beforethe European Ombudsman ”(SEK(2005)1227),
— med beaktande av den skrivelse som Europeiska ombudsmannen sände till Europaparlamentets talman
den 11 juli 2006 för att inleda förfarandet för översyn av ombudsmannens stadga,
— med beaktande av artikel 195.2 andra och tredje meningen i arbetsordningen,
— med beaktande av betänkandet från utskottet för framställningar (A6-0301/2007), och av följande skäl:
A. Årsrapporten om Europeiska ombudsmannens verksamhet 2006 överlämnades formellt till Europa-
parlamentets talman den 12 mars 2007, och ombudsmannen, Nikiforos Diamandouros, lade framrapporten för utskottet för framställningar den 2 maj 2007 i Bryssel.
B. I artikel 41 i stadgan om de grundläggande rättigheterna anges att ”var och en har rätt att få sina
angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid av unionens institutioner och organ ”.
C. I artikel 195.1 i EG-fördraget och artikel 43 i stadgan om de grundläggande rättigheterna anges att
”varje unionsmedborgare och varje fysisk eller juridisk person som är bosatt eller har sitt säte i en
medlemsstat har rätt att vända sig till unionens ombudsman vid missförhållanden i gemenskaps-institutionernas eller gemenskapsorganens verksamhet, med undantag för domstolen och förstainstan-srätten då dessa utövar sina domstolsfunktioner ”.
D. För att öka känslan av demokratisk delaktighet i Europeiska unionen och förbättra kommunikationen
mellan unionen och dess medborgare är det av yttersta vikt att EU:s institutioner och organ ger med-borgarna snabba och substantiella svar på deras förfrågningar, klagomål och framställningar, och det äräven av yttersta vikt att dessa institutioner och organ ges de budget- och personalresurser som krävs föratt se till att medborgarna kan få dessa snabba och substantiella svar.
E. Trots att det har gått en och en halv valperiod sedan antagandet av resolutionen av den 6 september
2001, då parlamentet godkände Europeiska ombudsmannens kodex för god förvaltningssed, har deandra stora EU-institutionerna ännu inte hörsammat parlamentets enträgna begäran om att de skaanpassa sina förfaranden till bestämmelserna i denna kodex.
F. Även om antalet inkommande klagomål under 2006 stabiliserades vid den höga nivå som nåddes
2004, ligger över tre fjärdedelar av klagomålen fortfarande utanför ombudsmannens ämbetsområde,främst för att de inte riktas mot en gemenskapsinstitution eller ett gemenskapsorgan.
G. I 95 ärenden (eller 26 procent av de undersökta ärendena) avslöjade ombudsmannens undersökningar
inga administrativa missförhållanden.
(1) EGT C 72 E, 21.3.2002, s. 336.C 263 E/658 SV 16.10.2008 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007
H. Ombudsmannens och utskottet för framställningars verksamheter måste förbli åtskilda. För att undvika
konflikter mellan sina respektive befogenheter bör de som en allmän regel underrätta varandra om deslutliga resultaten av sina undersökningar.
I. Antalet fall av administrativa missförhållanden som löstes genom vänskapliga förlikningar minskade
markant under 2006, samtidigt som en lika anmärkningsvärd ökning av antalet undersökningar somavslutades med en kritisk anmärkning kunde noteras. Dessutom tenderar institutionerna att i mindreutsträckning godta ombudsmannens förslag till rekommendationer.
J. Varken kritiska anmärkningar i beslut som avslutar ohjälpliga fall av administrativa missförhållanden,
rekommendationer eller särskilda rapporter har bindande verkan, eftersom ombudsmannen inte har
befogenhet att direkt rätta till fall av administrativa missförhållanden, utan ska uppmuntra till själv-
reglering hos Europeiska unionens institutioner och organ.
K. Att överlämna en särskild rapport till Europaparlamentet förblir Europeiska ombudsmannens sista
åtgärd för att agera när en institution vägrar att följa en rekommendation av ombudsmannen.
L. Sedan Nicefördraget trädde i kraft har Europaparlamentet haft samma rätt som medlemsstaterna, rådet
och kommissionen att väcka talan inför EG-domstolen i samband med fall av bristande kompetens,brott mot grundläggande förfaranderättsliga regler, brott mot EG-fördraget eller mot de lagbestämmelsersom reglerar dess tillämpning, eller vid maktmissbruk.
M. Under 2006 gjorde ombudsmannen bruk av sina befogenheter på ett omdömesgillt sätt genom att
lägga fram två särskilda rapporter (
1) för parlamentet efter det att rådet och kommissionen förkastat
det aktuella förslaget till rekommendation.
N. Ombudsmannens nya tillvägagångssätt gentemot kommissionen, som består i att främja en service-
kultur som en integrerad del av god förvaltningssed och som ett grundläggande hjälpmedel för attråda bot på bristande åtgärder eller bristande agerande, måste genomföras överallt och bygga på sam-förstånd.
O. De kritiska anmärkningar som Europeiska ombudsmannen framfört beträffande 41 fall av administra-
tiva missförhållanden i 2006 års rapport (kritiska iakttagelser, förslag till rekommendationer och sär-skilda rapporter) kan tjäna som exempel för att undvika att upprepa misstag och missförhållanden i
framtiden, genom att EU:s institutioner och organ vidtar och tillämpar lämpliga åtgärder.
P. Det frivilliga samarbete som har inrättats av ombudsmannen inom ramen för Europeiska ombudsman-
nanätverket har i över tio år fungerat som ett flexibelt system för att utbyta information och bästapraxis och som ett hjälpmedel för att lotsa klagande till ombudsmännen eller till liknande organ somär bäst lämpade att hjälpa dem.
Q. Ombudsmannens uppdrag att skydda EU-medborgarna har utvecklats under det dryga årtionde som har
förflutit sedan ämbetet inrättades, tack vare ombudsmannens oberoende och Europaparlamentets demo-kratiska granskning av insynen i ombudsmannens verksamhet.
R. Ombudsmannen har förklarat sig villig att använda sina befogenheter att starta utredningar på eget
initiativ när tredjelandsmedborgare som är bosatta utanför EU riktar ett klagomål till honom som iandra avseenden omfattas av hans mandat.
(1) Ombudsmannens särskilda rapport till Europaparlamentet efter utkast till rekommendation till rådet i klagomål
1487/2005/GG och efter utkastet till rekommendation till kommissionen i klagomål 289/2005/(WP)GG.16.10.2008 SV C 263 E/659 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007
S. Den 30 november 2006 undertecknade Europeiska ombudsmannen och Europeiska datatillsynsmannen
en avsiktsförklaring om samarbete och närmare bestämmelser för utövandet av deras respektive befo-genheter.
T. En av de grundläggande principerna för den europeiska integrationen är demokratisk jämlikhet för alla
EU-medborgare, utan diskriminering på grund av nationalitet eller språk, och det inkommer fortfarandemånga klagomål från medborgare, sammanslutningar eller företag om att de inte mottar den informa-
tion de begärt på sitt eget språk i samband med gemenskapens upphandlings- eller uttagningsförfaran-
den.
U. I juli 2006 begärde ombudsmannen på nytt att ombudsmannens stadga skulle ändras. Ett av ombuds-
mannens krav, nämligen kravet om en ändring av artikel 3 i stadgan, godkändes av Europaparlamentetredan den 6 september 2001 på grundval av ovannämnda resolution.
1. Europaparlamentet godkänner den årsrapport för 2006 som Europeiska ombudsmannen har lagt fram
och samtycker till rapportens utformning, som följer den gängse modellen såtillvida att den innehåller ensammanfattning av verksamheten och en tematisk analys av ombudsmannens beslut och de problem somhar uppkommit i olika skeden av förfarandet. Parlamentet uppmanar emellertid ombudsmannen att göravissa tekniska ändringar för att underlätta läsningen av de olika kapitlen, såsom tabeller för statistiken ochsammanfattningar för den analytiska delen.
2. Europaparlamentet betonar att alla EU:s institutioner och organ måste ges de budget- och personal-
resurser som behövs för att se till att medborgarna får snabba och meningsfulla svar på sina förfrågningar,klagomål och framställningar.
3. Europaparlamentet anser att ombudsmannen har fortsatt att utöva sina befogenheter på ett omdömes-
gillt och handlingskraftigt sätt, både när det gäller att undersöka och behandla klagomål och bedriva ochslutföra undersökningar samt när det gäller att upprätthålla konstruktiva förbindelser med Europeiska unio-nens institutioner och organ och uppmuntra medborgarna att hävda sina rättigheter i förhållande till dessainstitutioner och organ.
4. Europaparlamentet uppmuntrar Europeiska ombudsmannen att fortsätta sina ansträngningar och att
göra reklam för sin verksamhet på ett effektivt och flexibelt sätt så att han i allmänhetens ögon representerarden som vakar över en god förvaltning inom gemenskapsinstitutionerna.
5. Europaparlamentet betonar att huvudsyftet med ombudsmannens ingripanden är att nå en vänskaplig
förlikning mellan den klagande och den berörda institutionen och att förhindra att tvisten kommer upp idomstol.
6. Europaparlamentet instämmer i att begreppet ”administrativa missförhållanden i gemenskaps-
institutionernas och gemenskapsorganens verksamhet ”bör ges en vid tolkning för att inte enbart omfatta
olagliga administrativa åtgärder eller överträdelser av bindande rättsliga regler eller principer, utan även tillexempel ärenden där administrativa myndigheter har agerat långsamt, försumligt eller visat prov på bris-tande öppenhet eller brutit mot andra principer som hör till god förvaltning.
7. Europaparlamentet uppmuntrar ombudsmannen att fortsätta att främja en verklig servicekultur som
en integrerad del av god förvaltningssed för att se till att Europeiska unionens offentliga förvaltning inriktas
på öppenhet och dialog med allmänheten som använder deras tjänster, genom att förvaltningen erkänner
och ber om ursäkt för misstag och söker tillfredsställande lösningar för de klagande.
8. Europaparlamentet anser att det inte är tillräckligt att några av gemenskapens andra institutioner och
organ, främst kommissionen och rådet, har antagit separata kodexar för god förvaltningssed, i kommis-sionens fall kodexen av den 13 september 2000 om regler för de anställdas kontakter med allmänheten,och i rådets fall kodexen av den 25 juni 2001 om de anställdas yrkesmässiga kontakter med allmänheten.C 263 E/660 SV 16.10.2008 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007
9. Europaparlamentet hävdar att den ”europeiska kodex för god förvaltningssed ”som föreslagits av Euro-
peiska ombudsmannen och som antogs av Europaparlamentet den 6 september 2001 bör omfatta anställdavid samtliga gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan och att den, till skillnad från andra kodexar, böruppdateras regelbundet samt offentliggöras på ombudsmannens webbplats.
10. Europaparlamentet betonar att ombudsmannen i sin skrivelse av den 11 mars 2002 till Europaparla-
mentets talman förklarade att kodexen, som har offentliggjorts på ombudsmannens webbplats, var allmäntgällande. Parlamentet anser därför att ingen annan kodex med mer begränsad tillämpning kan ersätta ellerbegränsa den ”europeiska uppförandekodexen ”.
11. Europaparlamentet uppmanar samtliga institutioner att föra ett konstruktivt samarbete med ombuds-
mannen i alla skeden av förfarandet samt att stå fast vid vänskapliga förlikningar, följa upp ombudsmannenskritiska anmärkningar och tillämpa hans förslag till rekommendationer.
12. Europaparlamentet uppmuntrar ombudsmannen att varje år sammanställa en förteckning över bästa
administrativa praxis och en förteckning över metoder som inte överensstämmer med hans beslut, samt att
lägga fram en undersökning om resultatet av de kritiska anmärkningar som han utfärdat.
13. Europaparlamentet uppmanar alla som är föremål för kritiska anmärkningar att respektera och ta
hänsyn till dem i sina framtida åtgärder för att undvika varje form av exempel på bristande överensstäm-melse mellan officiella uttalanden och administrativt agerande eller underlåtenhet att agera.
14. Europaparlamentet påminner alla gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan om deras skyldig-
heter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmän-hetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (
1), vilken måste tillämpas
effektivt, inte minst för att den planerade översynen ska bli trovärdig, samt erinrar om deras skyldigheterenligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskildapersoner med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (
2).
15. Europaparlamentet uppmanar återigen kommissionen att på lämpligt sätt utnyttja sina skönsmässiga
befogenheter för att inleda överträdelseförfaranden enligt artikel 226 i EG-fördraget eller föreslå påföljderenligt artikel 228 i EG-fördraget, samtidigt som den noggrant bör undvika förseningar eller att på ett otill-börligt sätt underlåta att snabbt vidta åtgärder, vilket är oförenligt med kommissionens befogenheter attövervaka tillämpningen av gemenskapsrätten.
16. Europaparlamentet anser att om en institution vägrar att följa en rekommendation i en särskild rap-
port från Europeiska ombudsmannen, trots att Europaparlamentet har godkänt rekommendationen, kanEuropaparlamentet legitimt använda sina befogenheter att väcka talan inför EG-domstolen avseende detagerande eller den försummelse som ombudsmannens rekommendation gällde.
17. Europaparlamentet uppmanar alla gemenskapsinstitutioner och gemenskapsorgan samt medlems-
staternas ständiga representationer att samarbeta för att se till att det råder insyn och att de regler för godförvaltning som anges i detta betänkande följs, och att inte skjuta över ansvaret på något mäktigt organ,exempelvis rådets ordförandeskap eller Europaskolornas styrelse, som ombudsmannen har svårt att utövakontroll över.
18. Europaparlamentet uppmanar Europeiska gemenskapernas byrå för uttagningsprov för rekrytering av
personal att se till att det effektivt och till fullo uppfyller bestämmelser och vedertagen praxis för öppenhetoch insyn i samband med uttagningsförfaranden, särskilt när det gäller kandidaters tillgång till rättade prov.Byrån uppmanas också att se till att den språkliga diskrimineringen upphör och att inte försöka kommaundan sitt eget ansvar genom att hänvisa till beslut som fattats av uttagningskommittéerna.
(1) EGT L 145, 31.5.2001, s. 43.
(2) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. Direktivet ändrat genom förordning (EG) nr 1882/2003 (EUT L 284, 31.10.2003,
s. 1).16.10.2008 SV C 263 E/661 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007
19. Europaparlamentet välkomnar varmt Europeiska ombudsmannens uttalande om sin avsikt att
använda sina befogenheter för utredningar på eget initiativ i syfte att syna Europeiska investeringsbankens(EIB) låneverksamhet, och noterar att ombudsmannen kommer att behöva beräkna och säkra den internakapaciteten att ta hand om klagomål i sådana ärenden.
20. Europaparlamentet uppmanar Europeiska ombudsmannen att ingå en avsiktsförklaring med EIB om
de närmare villkoren för samarbetet mellan institutionerna när det gäller utövandet av ombudsmannensbefogenheter att utreda klagomål som gäller exempel på bristande förvaltning inom EIB:s verksamhet, och
anser att EIB bör vara det organ som är bäst lämpat att aktivt informera de personer som berörs av EIB-
finansierade projekt om möjligheten att klaga inför ombudsmannen, även när dessa personer är medborgarei och bosatta i länder utanför Europeiska unionen.
21. Europaparlamentet välkomnar det faktum att ombudsmannen kan genomföra undersökningar av hur
organ som bedriver verksamhet inom EU:s tredje pelare agerar.
22. Europaparlamentet konstaterar att ombudsmannen har lagt fram de två ovannämnda särskilda rap-
porter, varav den ena redan har nått det avsedda syftet och den andra kommer att granskas av parlamentet.
Parlamentet stöder de slutsatser som ombudsmannen riktar till rådet och som rör behovet av att tillämpa
konsekventa bestämmelser om de språkordningar som används av rådets olika ordförandeskap och behovetav att klargöra ordförandeskapets ställning som en del av rådet som institution betraktat.
23. Europaparlamentet skulle välkomna en stramare form för parlamentets interna förfaranden i syfte att
i framtiden garantera snabbare behandling av ombudsmannens årsrapport i utskottet för framställningar.
24. Europaparlamentet uppmanar ombudsmannen att framföra de önskemål han anser vara lämpliga till
parlamentet för att förbättra informationsutbytet mellan deras respektive tjänsteavdelningar och för att
stärka samarbetet inom den ram som fastställs i artikel 1 i ramavtalet om samarbete av den 15 mars
2006, särskilt med avseende på kommunikations-, IT- och översättningsenheterna.
25. Europaparlamentet gläder sig över de konstruktiva förbindelser som ombudsmannen har upprätthållit
med Europaparlamentets utskott för framställningar, både när det gäller ombudsmannens deltagande iutskottets sammanträden och den ömsesidiga respekten för respektive befogenheter och ansvarsområden.Parlamentet uppmanar därför ombudsmannen att i god tid lägga fram sin ståndpunkt om de viktigasteundersökningar han har inlett för utskottet för framställningar, så att värdefulla samverkanseffekter kanuppnås.
26. Europaparlamentet bekräftar den uppfattning som framfördes redan 2001, nämligen att det är posi-
tivt inställt till begäran att ombudsmannens stadga ska ändras när det gäller tillgång till handlingar ochhörande av vittnen, och stöder principen om att de begärda ändringarna kommer att bidra till att klargöraombudsmannens befogenheter, med tanke på de ökande kraven på hans ämbetsutövande och det faktum attde största EU-institutionerna i praktiken redan har godtagit de flesta av dessa ändringar.
27. Europaparlamentet betonar att dessa ändringar inte bör påverka grunden för och karaktären hos
ombudsmannens roll som väktare av medborgarnas intressen i kontakter med Europeiska unionens offent-liga förvaltning.
28. Europaparlamentet anser att Europeiska ombudsmannanätverket, i linje med subsidiaritetsprincipen,
på ett värdefullt sätt bidrar till att säkra förlikning utanför domstol.
29. Europaparlamentet anser att ombudsmannen och utskottet för framställningar bör samråda med var-
andra inom ramen för Europeiska ombudsmannanätverket för att finna en lösning på frågor som redan harbehandlats i framställningar.C 263 E/662 SV 16.10.2008 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007
30. Europaparlamentet välkomnar mediernas ökade medverkan när det gäller att offentliggöra ombuds-
mannens arbete och den kommunikationsstrategi som ombudsmannen har godkänt, där flera olika hjälp-medel används för att informera medborgarna och öka allmänhetens medvetande. Detta bidrar till att skapaolika former för dialog som för medborgarna närmare EU:s institutioner och organ och bör på längre siktleda till ett ökat medvetande om de medborgerliga rättigheterna och gemenskapens befogenheter, liksom tillökad förståelse för Europeiska ombudsmannens ansvarsområde.
31. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen
och Europeiska ombudsmannen samt till medlemsstaternas regeringar, parlament och ombudsmän ellermotsvarande behöriga organ.
P6_TA(2007)0488
Iran
Europaparlamentets resolution av den 25 oktober 2007 om Iran
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
— med beaktande av sina tidigare resolutioner om Iran, särskilt resolutionerna om mänskliga rättigheter,
— med beaktande av FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter, internationella konventionen om
medborgerliga och politiska rättigheter, internationella konventionen om ekonomiska, sociala och kul-turella rättigheter och FN:s konvention om barnets rättigheter, som Iran är avtalspart i,
— med beaktande av människorättsdialogen mellan EU och Iran,
— med beaktande av parlamentets talmans uttalande till följd av att en man stenats till döds i Iran, utta-
landet från EU:s ordförandeskap och kommissionsledamot Ferrero-Waldners uttalande om steningen av
Jafar Kiani,
— med beaktande av uttalandet från ordförandeskapet på Europeiska unionens vägnar den 25 maj 2007
och 3 augusti 2007 om dödsdomen mot Sian Paymard, dödsdomarna mot Adnan Hassanpour ochAbdolwahed Boutimar, den nära förestående avrättningen av Behnam Zare och dödsdomen mot AliMahin Torabi,
— med beaktande av artikel 115.5 i arbetsordningen, och av följande skäl:
A. Situationen i Iran när det gäller utövandet av medborgerliga rättigheter och politiska friheter har för-
sämrats under de senaste två åren, särskilt sedan presidentvalet i juni 2005, trots att Iran har förpliktigatsig till att främja och skydda de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna inom ramen förolika internationella instrument på detta område.
B. Antalet avrättningar i Iran, bland annat av minderåriga och homosexuella, ofta genom offentlig häng-
ning eller stening, har dramatiskt ökat och uppgår till minst 244 (
1) registrerade avrättningar sedan
början av året, i jämförelse med 177 registrerade avrättningar 2006.
C. FN:s generalförsamling kommer vid sin 62:a session i 2007 att rösta om en resolution i vilken man
kräver införandet av ett totalt moratorium för avrättningar som ett steg mot dödsstraffets avskaffande.
(1) Källa: Amnesty International, den 18 oktober 2007.16.10.2008 SV C 263 E/663 Europeiska unionens officiella tidning
Torsdag 25 oktober 2007