I dag antar kommissionen ett omfattande paket som tar itu med de fyra områden som beskrivs ovan och främjar i och med detta finansiell stabilitet i EU (se bild 2 om hur kommissionens åtgärdspaket passar in i den allmänna handlingsplanen). De föreslagna åtgärderna kommer att göra det möjligt för banker och medlemsstaterna att ta itu med nödlidande lån på ett ännu mer kraftfullt sätt än innan och undvika en alltför stor ackumulering av sådana lån i framtiden.

Trots goda framsteg verkar ytterligare rättsliga åtgärder krävas för att ta itu med de kvarstående problemen med den stora omfattningen nödlidande lån. I samband med detta krävs ett brett tillvägagångssätt som bör inriktas på en blandning av kompletterande politiska åtgärder inom fyra områden: i) banktillsyn och bankreglering, ii) ytterligare reformer av nationella ramar för omstrukturering, insolvens och skuldindrivning, iii) utveckling av sekundärmarknader för osäkra fordringar och iv) främjande av omstrukturering av banker, enligt vad som är lämpligt och nödvändigt. Åtgärder inom dessa fyra områden bör vidtas på nationell nivå och på EU-nivå om så är nödvändigt. Kommissionen är fast besluten att gå vidare med de delar av handlingsplanen för nödlidande lån som ligger under dess direkta ansvar.

Tabell 1: Nödlidande lån och avsättningar per medlemsstat

De institutionella strukturerna för tillsyn och resolution av EU-banker, i synnerhet i euroområdet, har även stärkts i grunden genom inrättandet av bankunionen och två av dess tre pelare, nämligen den gemensamma tillsynsmekanismen och den gemensamma resolutionsnämnden . Dessutom har rekommendationerna från den europeiska planeringsterminen, som riktar sig till de berörda medlemsstaterna, understrukit vikten av kraftfulla åtgärder för att ta itu med höga andelar nödlidande lån. Kommissionens stödtjänst för strukturreformer tillhandahåller dessutom medlemsstaterna tekniskt bistånd i projekt som rör nödlidande lån . ECB:s tillsynsgren (den gemensamma tillsynsmekanismen), nationella behöriga myndigheter och Europeiska bankmyndigheten (EBA) har också spelat en viktig roll för att förbättra tillsynen och rapporteringen av nödlidande lån i Europa, samtidigt som ECB har spelat en avgörande roll för att skydda den finansiella stabiliteten i EU. Som ett resultat av dessa samlade ansträngningar har man gjort betydande framsteg under de senaste åren med att minska volymerna och andelarna nödlidande lån i EU-banker.

Kommissionen har ägnat avsevärd uppmärksamhet åt att ta itu med frågan om nödlidande lån ända sedan finanskrisens början 2008–2009. För banker vars ekonomiska bärkraft hotades av höga nivåer av nödlidande lån har kommissionen hjälpt medlemsstaterna att införa både enstaka och systemomfattande åtgärder för att minska volymerna av nödlidande lån, på ett sätt som är förenligt med reglerna om statligt stöd. Detta har lett till en väsentlig minskning av den aggregerade stocken nödlidande lån i banksektorn. Det har uppmuntrat banker att hantera och minska sina nödlidande lån via marknadsmekanismer och har därmed genom lämplig bördefördelning och djupgående omstrukturering skyddat skattebetalare från att behöva bära kostnaderna. Som ett av kraven enligt reglerna för statligt stöd har bankerna dessutom varit tvungna att omstrukturera sin verksamhet för att garantera sin långsiktiga lönsamhet. De banker vars lönsamhet inte kunde säkerställas likviderades eller togs över av lönsamma banker. Dessa åtgärder har bidragit till ett mer motståndskraftigt och sunt banksystem. På liknande sätt ska konkursfärdiga banker framöver antingen omstruktureras eller likvideras för att vara berättigade till statligt stöd, vilket kommer att stärka banksystemet.

4.Tillräcklig förlusttäckning av banker för nödlidande lån i framtiden

Genom en förordning som ändrar kapitalkravsförordningen kommer det krävas att banker har tillräcklig förlusttäckning för nyligen beviljade lån om de blir nödlidande exponeringar. Genom ändringen införs en lagstadgad säkerhetsmekanism för att förebygga risken för otillräckliga avsättningar för nödlidande lån i framtiden. En sådan mekanism uppgår till en miniminivå av avsättningar och avdrag från kapitalbasen som banker skulle behöva göra för att täcka gjorda och förväntade förluster på nya lån som senare blir nödlidande. En bank som inte når upp till den tillämpliga miniminivån skulle behöva göra avdrag från kapitalbasen.

För att se till att tillsynsramen är konsekvent inför kommissionen även en gemensam definition av nödlidande exponeringar som överensstämmer med den som redan används vid tillsynsrapportering. Säkerhetsmekanismen kommer att minska finansiella stabilitetsrisker som uppstår på grund av höga nivåer av nödlidande exponeringar som inte har tillräcklig täckning genom att undvika att sådana exponeringar ökar och under stressade marknadsförhållanden kan få spridningseffekter. Mekanismen är även ett sätt att se till att institut har tillräcklig förlusttäckning för nödlidande lån, vilket skyddar deras lönsamhet, kapital och finansieringskostnader under perioder av stress. Det skulle i sin tur säkerställa att hushåll och företag får tillgång till stabil och mindre konjunkturförstärkande finansiering.

5.Ett direktiv om kreditförvaltare, kreditköpare och återvinning av säkerheter

Direktivet gör det möjligt för banker att mer effektivt hantera lån som blir nödlidande genom att förbättra möjligheterna att antingen överta den säkerhet som använts för att säkra krediten eller att sälja krediten till tredje parter. Ett påskyndat förfarande utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet skulle minska kostnaderna för att lösa nödlidande lån och därmed hjälpa banker att driva in sina fordringar. Om banker står inför stora ackumuleringar av nödlidande lån och saknar personal eller expertis för att kunna förvalta dem på lämpligt sätt gör direktivet det lättare att lägga ut förvaltningen av lånen på en specialiserad kreditförvaltare eller att sälja kreditavtalen till en kreditköpare som har den riskbenägenhet och expertis som krävs för att sköta dem.

Dessa två sätt för banker att hantera nödlidande lån underlättas genom direktivet och är ömsesidigt förstärkande. Genom att det påskyndade förfarandet utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet bör göra att det går snabbare att lösa lån och öka indrivningen av fordringar kommer värdet på de nödlidande lånen, och köpkurser i eventuella transaktioner med sådana lån, att stiga. Det är också lättare att fastställa priset på ett nödlidande lån mot säkerhet än på ett utan säkerhet på sekundärmarknader eftersom säkerhetens värde motsvarar det lägsta värdet på ett nödlidande lån. Kreditköpare kommer därför att föredra nödlidande lån där det finns en bestämmelse om ett påskyndat förfarande utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet. Det uppmuntrar i sin tur kreditinstitut att inkludera denna mekanism när nya lån beviljas. Den harmonisering som uppnås med hjälp av ett påskyndat förfarande utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet skulle dessutom främja framväxten av alleuropeiska investerare i nödlidande lån, vilket skulle öka likviditeten på marknaden ytterligare.

5.1.Ytterligare utveckling av sekundärmarknader för nödlidande lån

Direktivet kommer att bidra till utvecklingen av sekundärmarknader för nödlidande lån genom att undanröja onödiga hinder för låneförvaltning av tredje parter och överlåtelse av lån till tredje parter, samtidigt som unionens gällande civilrättsliga regelverk och medlemsstaternas konsumentskyddsbestämmelser beaktas.

För närvarande klarar bankerna inte alltid av att hantera sina nödlidande lån på ett effektivt eller ändamålsenligt sätt. Det betyder att bankerna driver in färre fordringar i sin portfölj än vad som annars skulle vara möjligt. Detta kan till exempel vara fallet när banker har stora volymer nödlidande lån och inte kan förvalta dessa lån på lämpligt sätt. Banker kan också hamna i en situation där de har en portfölj med nödlidande lån av ett slag som ligger utanför deras huvudsakliga expertis. I dessa fall kan det bästa alternativet vara att antingen överlåta förvaltningen av dessa lån till en specialiserad kreditförvaltare eller att sälja kreditavtalet.

Genom förslaget fastställs därför ett antal gemensamma regler som kreditförvaltare måste följa för att bedriva gränsöverskridande verksamhet i unionen. Genom förslaget fastställs gemensamma standarder för att se till att låneköpare och kreditförvaltare i hela unionen agerar och övervakas på rätt sätt, samtidigt som det skapar utrymme för ökad konkurrens genom att regler för marknadstillträde harmoniseras i alla medlemsstater. Detta kommer att sänka kostnaden för tillträde till marknaden för potentiella låneköpare genom att öka tillgången till och minska kostnaderna för kreditförvaltning. Fler köpare på marknaden ökar konkurrensen, vilket leder till större efterfrågan och högre priser.

För att skapa en sund sekundärmarknad för nödlidande lån och en gedigen ram för kreditförvaltare föreslås tydliga regler för att skydda konsumenters rättigheter och intressen. Förslaget innehåller rättsliga skyddsåtgärder och regler om transparens för att se till att konsumentskyddet inte påverkas av överlåtelsen av skulden. Särskild uppmärksamhet ägnas de mest sårbara och överskuldsatta konsumenterna. Kreditförvaltare bör till exempel ha lämpliga strategier på plats för att hantera låntagare och bör vid behov hänvisa konsumenten till skuldrådgivning eller socialtjänster.

För att förhindra att konsumentkrediter blir en källa till nya nödlidande lån uppmanas medlemsstaterna även att införa regler för bedömningen av konsumenters kreditvärdighet. Det förberedande arbete om kreditvärdighetsbedömningar som planeras i handlingsplanen om finansiella tjänster för konsumenter pågår för närvarande och kommissionen kommer att fortsätta att arbeta med medlemsstaterna för att definiera bästa praxis och riktlinjer för kreditinstitut när konsumenters kreditvärdighet bedöms.

5.2.Effektivare återvinning av värde från säkrade lån

Genom direktivet kommer borgenärer med säkerhetsrätt även att få en effektivare metod att driva in fordringar gällande lån mot säkerhet genom ett påskyndat förfarande utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet. Med detta avses en snabb och effektiv mekanism utanför domstol som gör det möjligt för långivare med säkerhetsrätt att överta säkerheter som ställts för lån av företag och entreprenörer. Sådana mekanismer finns redan i 25 medlemsstater (men i hälften av dessa omfattar mekanismerna endast lösa eller fasta tillgångar).

Förslaget kommer att hjälpa banker att förbättra sina nuvarande omförhandlingsprocesser och hantera nödlidande lån genom att göra förfaranden för skuldindrivning effektivare genom ett påskyndat förfarande utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet. I de flesta fall hanterar bankerna själva sina nödlidande lån genom att driva in fordringar genom omförhandling. En stor andel lån som blir nödlidande är lån som garanteras genom säkerheter. Även om banker kan ta säkerheter i anspråk enligt nationella ramar om insolvens och skuldindrivning kan processen ofta vara långsam och rättsosäker. Under tiden stannar de nödlidande lånen kvar i bankernas balansräkningar, vilket exponerar banken för långvarig osäkerhet och binder upp dess resurser. Det hindrar banken att fokusera på ny utlåning till lönsamma kunder. Förslaget innehåller därför en effektiv metod för banker och andra företag med tillstånd att bevilja lån att driva in fordringar gällande lån mot säkerhet till låntagare som är företag med hjälp av ett förfarande utanför domstol. Detta effektiva förfarande utanför domstol skulle kunna användas när långivaren och låntagaren i förväg har kommit överens om detta i låneavtalet. Det kommer inte att kunna användas för konsumentkrediter och är utformat för att inte påverka tidiga omstrukturerings- eller insolvensförfaranden. Förfarandet kommer inte att ha någon inverkan på medlemsstaternas insolvenslagar i frågor såsom rangordningen av borgenärer vid insolvens.

Omstrukturerings- och insolvensförfaranden har företräde framför det påskyndade förfarande utanför domstol för ianspråktagande av säkerhet som beskrivs i detta förslag. För att säkerställa fullständig samstämmighet och komplementaritet med omstruktureringsförslaget kommer följande princip att tillämpas: ianspråktagande av säkerheter utanför domstol ska endast vara möjligt om ett tillfälligt avbrytande av enskilda verkställighetsåtgärder inte är tillämpligt, i enlighet med tillämpliga nationella lagar. I förslaget till omstrukturering fastställs redan att borgenärer, inklusive borgenärer med säkerhetsrätt i ett företag eller en entreprenör som genomgår omstruktureringsförfaranden, omfattas av ett tillfälligt avbrytande av enskilda verkställighetsåtgärder. I detta fall kan den gäldenär som befinner sig i svårigheter förhandla om en omstruktureringsplan med borgenärer och undvika insolvens.

6.En teknisk plan för hur nationella kapitalförvaltningsbolag kan inrättas

Som en del av paketet ges medlemsstaterna även icke bindande riktlinjer om hur de (om de önskar) kan inrätta nationella kapitalförvaltningsbolag i fullständig överensstämmelse med EU:s bankregler och regler om statligt stöd. Planen om kapitalförvaltningsbolag innehåller praktiska riktlinjer för hur man utformar och inrättar kapitalförvaltningsbolag på nationell nivå och utgår i möjligaste mån från bästa praxis från tidigare erfarenheter i medlemsstaterna. Kapitalförvaltningsbolag kan vara privata eller (delvis) offentligt understödda utan behov av statligt stöd, om staten kan anses agera som vilken annan ekonomisk aktör som helst. Alternativet med ett kapitalförvaltningsbolag som omfattar statligt stöd bör inte ses som standardlösningen. Genom att kapitalförvaltningsbolag med inslag av statligt stöd betraktas som en undantagslösning syftar emellertid planen till att klargöra hur sådana kapitalförvaltningsbolag får vara utformade för att fullt ut överensstämma med EU:s rättsliga ram, särskilt direktivet om återhämtning och resolution av banker, förordningen om den gemensamma resolutionsmekanismen och reglerna om statligt stöd.