[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 18.11.2008

KOM(2008) 773 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMITTÉN

om genomförande av Europeiska gemenskapens miljölagstiftning

{SEK(2008) 2851}{SEK(2008) 2852}{SEK(2008) 2876}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMITTÉN

om genomförande av Europeiska gemenskapens miljölagstiftning

1. Inledning

Syftet med detta meddelande är att visa hur de nya strategierna i meddelandet ”En Europeisk Union som bygger på resultat – tillämpningen av gemenskapsrätten” ska tillämpas på miljöområdet.

Det ska visa hur EU:s miljörätt kan genomföras bättre genom en kombination av

- Förhindrande av överträdelser genom insatser i samband med och efter lagstiftningsfasen.

- Hänsyn till den europeiska allmänhetens särskilda frågeställningar.

- En mer direkt och intensiv hantering av de viktigaste överträdelserna .

- Ökad dialog med Europaparlamentet .

- Ökad insyn, kommunikation och dialog med allmänheten och berörda parter.

Denna översyn är särskilt relevant med tanke på EU:s utvidgning under åren 2004–2007, det växande miljömedvetandet, EU:s ökade miljölagstiftning, viktig utveckling i EG-domstolens praxis och uppkomsten av nya metoder för att främja efterlevnaden av lagstiftningen. Meddelandet återspeglar den ökade betydelse som genomförandet ges (i synnerhet så som beskrivs i det sjätte miljöhandlingsprogrammet[1] och halvtidsöversynen av detta[2]) och är i linje med det intresse som Europaparlamentet länge har visat för frågan.

Meddelandet ger först en översikt över problemen i samband med tillämpningen av miljölagstiftning i EU. Därefter beskrivs de särskilda metoder som används för att främja och uppnå efterlevnad av denna lagstiftning, uppdelade mellan följande: att förebygga brott genom förbättrad ny EU-lagstiftning och genom att sträva efter hög kvalitet på medlemsstaternas efterlevnad, Att reagera på den europeiska allmänhetens specifika farhågor och synpunkter, med hjälp av en förbättrad mekanism för problemlösning och ökad närvaro för kommissionen i medlemsstaterna. Kriterier för att upptäcka brott som kräver särskild uppmärksamhet. Förslag till ökad dialog med Europaparlamentet, allmänheten och berörda parter. Meddelandet kompletteras av två separata kommissionsdokument, varav det ena innehåller en beskrivning av vilka utmaningar varje sektor står inför och av förebyggande åtgärder för att främja efterlevnaden och det andra en sammanfattning av en konsekvensbedömning[3].

2. PROBLEM I SAMBAND MED GENOMFÖRANDET AV EU:S MILJÖLAGSTIFTNING

2.1. Allmänna utmaningar

Gemenskapens regelverk på miljöområdet är omfattande och ambitiöst, och täcker så skilda områden som klimatförändring, luftkvalitet, avfallshantering, skydd av vattenresurser och biologisk mångfald, kemikaliekontroll och miljökonsekvensbedömningar. Regelverket utnyttjar ett stort antal tekniker såsom produktstandarder, mål för miljöns tillstånd, förbud och begränsningar, ekonomiska instrument, utnämning av känsliga områden, planer och program och bestämmelser om allmänhetens deltagande och information. Gemenskapslagstiftningen måste tillämpas på en mängd olika naturförhållanden och inom ramen för mycket olika nationella och regionala administrativa bestämmelser, och ofta i situationer som har en gränsöverskridande dimension. Det finns också ett stort allmänt intresse, vilket återspeglas i utövandet av miljörättigheter, inbegripet klagomål och framställningar.

Till detta kommer följande problem:

- tidsfrister och fullständighet beaktas inte i tillräcklig utsträckning när nationell och regional lagstiftning antas.

- Det finns brister när det gäller kunskap och medvetenhet i de nationella och regionala förvaltningarna.

- Förvaltningskapaciteten är otillräcklig .

- Svaga nationella och regionala strategier och metoder för kontroll av efterlevnad.

- Otillräckliga och försenade investeringar i nödvändig utsläppsminskande infrastruktur.

De utmaningar som den nyligen genomförda utvidgningen har medfört bör också nämnas. Tillämpningen av gemenskapens lagstiftning i EU-12 kräver betydande insatser i form av förbättringar när det gäller infrastruktur, administrativa bestämmelser och medborgarnas deltagande. Liknande problem uppstår i utvidgningsländerna.

2.2. Särskilda utmaningar

Bristande anmälan av nationell och regional genomförandelagstiftning, och brister i denna lagstiftning, påverkar alla delar av miljöregelverket. Följande särskilda problem kan nämnas:

- Avfall – vissa medlemsstater måste göra slut på olagliga avfallsdeponier, införa fungerande nätverk av reglerade avfallsanläggningar, förebygga olagliga avfallstransporter och öka befolkningens medvetenhet om målen att förebygga, återanvända och återvinna avfall. Dt krävs en kombination av investeringar och välstrukturerade nationella och regionala insatser för att förbättra efterlevnaden och höja medvetenheten.

- Vatten – vissa medlemsstater måste investera mer insamling och rening av avloppsvatten från hushållen. Detta kräver långsiktig planering och ekonomiska åtaganden.

- Natur – EU:s nät av naturskyddsområden är visserligen omfattande, men har fortfarande luckor. Det krävs också ytterligare insatser för att sköta områdena i enlighet med naturskyddsmålen.

- Industrianläggningar – många industrianläggningar har fortfarande inte skaffat sig EG-tillstånd, eller har ännu inte uppfyllt liknande krav.

- Miljökonsekvensbedömning – frågan om efterlevnaden av gemenskapens regler för miljökonsekvensbedömning åberopas ofta i samband med invändningar mot stora projekt. Målet är en strukturerad utveckling som tar hänsyn till berättigade miljöspörsmål.

- Luftkvalitet – många städer i Europa uppfyller ännu inte EU:s luftkvalitetsnormer, vilket kräver samordnade insatser för att minska föroreningshalterna.

- Klimatförändring – det finns ett ständigt behov av att se till att alla medlemsstater lämnar de uppgifter som behövs för att man ska kunna följa upp Kyotoprotokollet till Förenta nationernas konvention om klimatförändringen[4].

I ett medföljande dokument redogörs för detta i större detalj.

3. Lösningar: mot bättre tillämpning av EU:s miljölagstiftning

Bättre genomförande av EU:s miljölagstiftning förutsätter förebyggande och korrigerande insatser inom olika viktiga områden. Det finns också strategiska aspekter.

Generaldirektoratet för miljö har inrättat interna arbetsgrupper för naturskydd, vatten, luft, klimatförändring, avfall och konsekvensbedömningar för att säkerställa en samstämmighet, från utformningen till genomförandet av politiken, och en samordnad användning av den breda uppsättning verktyg som beskrivs nedan.

Det har lett till en strategisk, sektorsinriktad metodik som går ut på att identifiera och åtgärda stora problem som berör flera medlemsstater. Detta har till exempel gjort det möjligt för kommissionen att ta sig an bristen på anläggningar för rening av avloppsvatten i många fler städer, och förekomsten av illegal avfallsdeponering på många fler platser än vad som hade varit möjligt om den enbart hade inriktat sig på enskilda problem. Inom naturskyddslagstiftningen har det gjort det möjligt att utse tusentals områden över hela EU. Detta utvidgas nu till att även omfatta förvaltning av områden, bland annat genom främjande av dialoger och bästa praxis inom specifika branscher som hamnar och utvinningsindustri (utom energiproduktion). I en rapport som kommissionen inom kort kommer att lägga fram om en första hälsokontroll av livsmiljöer och arter som skyddas genom EU:s naturskyddslagstiftning ska visa hur den nuvarande lagstiftningen fungerar.

3.1. Förebygga överträdelser

EU-miljölagstiftningens omfång och komplexitet, i kombination med det stora antalet överträdelser, visar tydligt vikten av en väl utformad strategi för att förebygga överträdelser. Kommissionen använder också systematiskt förebyggande åtgärder, vilket beskrivs nedan. I det bifogade dokumentet ges en fullständigare beskrivning.

Insatserna för att förhindra överträdelser måste bäddas in i hela lagstiftningsprocessen. De ska inledas i samband med utformningen och utarbetandet av lagstiftningen, omfatta en rad åtgärder och verksamheter så snart lagstiftningen har antagits och möjliggöra översyn och anpassning av lagstiftningen. Lagstiftningen om konsekvensbedömning, luftkvalitet och avfall är exempel på uppdatering av lagar i ljuset av de erfarenheter som gjorts vid genomförandet och kontrollen av efterlevnaden.

Användning av metoder och instrument som tematiska strategier, samråd och konsekvensbedömningar kan bidra till att se till att ny lagstiftning och nya strategier – och översyn och anpassning av gällande lagstiftning och strategier – är sammanhängande, effektiva och ändamålsenliga.

När lagstiftningen och strategierna är på plats finns det en rad preventiva verktyg för att säkerställa att de uppgifter som fastställs i lagstiftningen slutförs med gott resultat. Dessa omfattar följande:

- Effektiv informationsinsamling för att kontrollera i vilken utsträckning lagstiftningen och strategierna fungerar som de ska. Exempelvis ger kommissionens årliga badvattenrapport en översikt över badvattenkvaliteten i hela EU som brukar få stor medial uppmärksamhet.

- Resultattavlor som hjälper medlemsstaterna och allmänheten att jämföra medlemsstaternas resultat när det gäller att uppnå vissa mål. En sådan resultattavla har visat medlemsstaternas framsteg med upprättandet av ett nätverk av skyddade naturområden[5].

- Ändamålsenlig användning av gemenskapens resurser . Miljörelaterade utgifter för jordbruket ger exempelvis stöd till jordbrukssystem som bevarar sårbara halvnaturliga livsmiljöer. Gemenskapen ger stöd till stora investeringar i insamling och rening av avloppsvatten. Europeiska regionala utvecklingsfonden hänvisar uttryckligen till rena transporter.

- Stöd inför anslutningen i utvidgningsländer för att säkerställa att de nya medlemsstaterna från och med anslutningen är bättre rustade för att uppfylla bestämmelserna i gemenskapens regelverk.

- Utarbetande av kommissionens vägledande dokument som bidrar till att förhindra tolkningstvister och missförstånd. Exempelvis har kommissionen utarbetat 24 vägledande dokument för olika aspekter av ramlagstiftningen om vatten. Detta speglar den berörda lagstiftningens stora betydelse och de berörda parternas intresse.

- Andra former av stöd och strukturerad dialog med nationella myndigheter inbegripet via de etablerade expertnätverken, IMPEL[6] och GreenForce[7] samt andra berörda parter. Kommission för bland annat en dialog om problem med olagliga och misskötta avfallsanläggningar och olagliga avfallstransporter.

Kommissionen har också för avsikt att bidra till finansieringen av ett program för rättslig utbildning i miljölagstiftning och utbyta information och samarbeta med nätverk bestående av domare, så som Europeiska unionens miljödomarförening (European Forum of Judges for the Environment) och föreningen för europeiska förvaltningsdomare (Association of European Administrative Judges). Detta återspeglar den viktiga roll som nationella domstolar spelar: De beslutar i många individuella fall, och på områden som avfall och naturskydd har EG-domstolens tolkande praxis till följd av kommissionens direkta åtgärder enligt artikel 226 i EG-fördraget i betydande grad kompletterats av praxis varvid de nationella domarna har tillämpat artikel 234 i fördraget.

Efter att nya större miljödirektiv har antagits, kommer kommissionen att inrätta permanenta nätverk bestående av tjänstemän från kommissionen och kontaktinstanser i medlemsstaterna. Syftet med detta är att genom utbyte av råd och erfarenhet garantera ett fullständigt genomförande i rätt tid. Liknande nätverk finns till exempel redan för EG:s naturlagstiftning.

3.2. Problemlösning – beaktande av den europeiska allmänhetens särskilda frågeställningar

För att den europeiska miljölagstiftningen ska kunna iakttas enhetligt är det viktigt att medborgarna kan få tillgång till riktig information om den på alla officiella språk, kan uppmana behöriga instanser att tillgodose de krav som lagstiftningen ställer, och under vissa omständigheter, kan utnyttja nationella problemlösningsmekanismer som härrör från EG:s lagstiftning. Det bör också finnas ett samstämmigt och effektivt förhållande mellan de olika ansvariga instanserna så att man så långt det går undviker att samma insatser upprepas.

Då genomförandet i första hand är medlemsstaternas ansvar måste tonvikten läggas på åtgärdernas effektivitet och en ändamålsenlig ansvarsfördelning på nationell och regional nivå.

Effektiva åtgärder på national och regional nivå, inbegripet metoder för prövning på förvaltnings- och domstolsnivå

Krav från medborgarna att de behöriga myndigheterna upprätthåller EG-lagstiftning i situationer som ger anledning till oro

Medborgarna är ofta de första som blir medvetna om verksamhet som är i strid med EG:s miljöbestämmelser, till exempel olaglig deponering av avfall och förorenade utsläpp till vatten. En viktig indikator på meningsfullt genomförande är hur snabbt och effektivt myndigheterna agerar efter att ha fått information från medborgarna. Medlemsstaterna kan underlätta interaktionen mellan myndigheter och allmänhet bland annat genom anonyma tipstelefoner, förfarande för hantering av klagomål, instanser för kontroll av efterlevnaden och ombudsmän.

Tvister: Tvistlösningsförfaranden på nationell och regional nivå med utgångspunkt i EG:s lagstiftning; Århuskonventionens roll

Det kommer att uppstå situationer där medborgare å ena sidan och de behöriga myndigheterna å andra sidan inte är överens om huruvida EU:s miljölagstiftning iakttas.

Århuskonventionen[8], i vilken gemenskapen är part[9], innehåller bestämmelser om omfattande tillgång till rättsliga förfaranden. Kommissionen antog 2003 ett förslag till direktiv om tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor[10], som för närvarande granskas av medlagstiftaren. Kommissionen har även publicerat en undersökning om hur medlemsstaterna genomför konventionen[11], och har inlett en offentlig debatt om undersökningens resultat[12]. Kommissionen anser fortfarande att EU:s miljölagstiftning skulle kunna genomdrivas bättre och mer samordnat om det föreslagna direktivet antogs. Genom att göra det lättare att dra ärenden inför nationella domstolar kan man lösa problemen närmare medborgarna. Det skulle också minska behovet av ingrepp från kommissionens sida.

EU:s miljölagstiftning innehåller redan bestämmelser om förfaranden för omprövning i de fall tvisterna rör vägran att tillhandahålla den begärda miljöinformationen eller offentligt samråd i samband med miljökonsekvensbedömningar och beslut om tillstånd för samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar. Genom att kontrollera kvaliteten på nationell lagstiftning och dess konkreta genomförande kommer kommissionen att bidra till att dessa förfaranden är ändamålsenliga i alla medlemsstater. I samband med översynen av gällande lagstiftning eller förslag till ny lagstiftning kommer kommissionen att undersöka om liknande omprövningsförfaranden bör föras in.

Kommissionens roll när det gäller behandling av ansökningar om information, klagomål eller framställningar

I första hand måste man naturligtvis se till att allmänheten och berörda parter får tillfredsställande svar på nationell och regional nivå, men kommissionen får också in klagomål och framställningar, och ombeds ofta ge upplysningar om miljön.

Kommissionen har upprättat en pilotmekanism för problemlösning med femton medlemsstater för att pröva hur man bättre kan svara på allmänhetens frågor om tillämpningen av EU-lagstiftningen. Miljöfrågor kommer omgående att ledas vidare till de medlemsstater som deltar i det pågående pilotprojektet. Medlemsstaterna kommer att uppmuntras att mer allmänt tillämpa de bästa metoder som uppdagas i enskilda fall.

Kommissionen kommer på försök också att placera ut miljötjänstemän i sina representationskontor i fyra medlemsstater[13] för att ge allmänheten och andra berörda parter bättre tillgång till miljörättslig expertis, ge rättslig och allmän information, informera, identifiera och hantera problem och lösningar samt samarbeta med nationella myndigheter och organ med genomföranderelaterade uppgifter. Dessa tjänstemän ska agera i nära samverkan med kommissionens genomförandeinitiativ, bland annat den förbättrade problemlösningsmekanismen. Det man har kunnat se i detta tidiga stadium tyder på att initiativet bidrar till att snabbare upptäcka problem och lösningar.

De olika möjligheterna att främja och uppnå efterlevnad av all miljölagstiftning ska löpande ses över och granskas mot målen: snabbt och fullständigt genomförande och öppenhet för allmänhetens frågeställningar.

3.3. En mer direkt och intensiv hantering av de viktigaste överträdelserna

EG-domstolens domar har spelat en viktig roll för att förbättra genomförandet av EG:s miljölagstiftning. Till exempel har domstolsärenden i samband med att Nederländerna[14] inte har utsett tillräckligt många våtmarker och andra områden som särskilda skyddsområden för vilda fåglar eller att Tyskland[15] och Frankrike[16] inte har utsett tillräckligt många livsmiljöer till det europaövergripande nätet av viktiga naturområden lett till dessa länder nu har avsatt stora skyddade områden för hotade arter. Målen om de omfattande brotten mot gemenskapens avfallslagstiftning på Irland[17] och mot att ett stort antal illegala avfallsdeponier tolererades i Grekland[18] har skapat förutsättningarna för omfattande avfallshanteringsreformer i dessa medlemsstater.

Det är viktigt att överträdelseförfaranden sätts in effektivt för de största problemen. Alla klagomål och överträdelser kommer naturligtvis att behandlas, men i ”En europeisk union som bygger på resultat” hänvisas det till tre typer av överträdelser som kommer att behandlas mer omedelbart och kraftfullt.

1. Den första typen omfattar försummelse att anmäla genomförandeåtgärder till direktiv, och är särskilt betydelsefull på miljöområdet eftersom den dominerande rättsakten här är just direktivet.

2. Den andra typen är försummelse att efterleva EG-domstolens domslut inom en eftersträvad tidsfrist på i genomsnitt 12–24 månader, med beaktande av särskilda omständigheter och undantagsfall. Många miljölagstiftningsdomslut handlar om resultatgrundade skyldigheter, som att miljökvalitetsstandarder måste uppnås eller att reningsanläggningar för avloppsvatten måste upprättas. Genom att tillämpa de eftersträvade tidsfristerna kommer kommissionen att ta hänsyn till EG-domstolens rättspraxis[19].

3. Den tredje typen är överträdelser av gemenskapslagstiftningen, inklusive fall av bristande överensstämmelse, som väcker frågor av principiell natur eller med långtgående negativa verkningar för EU-medborgarna , till exempel frågor om tillämpningen av fördragsprinciper och viktiga bestämmelser i ramförordningar och ramdirektiv. Kriterierna för denna typ av överträdelse måste fastställas separat för varje sektor.

Överträdelser på miljöområdet som har särskilt långtgående negativa följder för befolkningen är bland annat sådana där människor i stor omfattning eller vid upprepade tillfällen utsätts för eller i framtiden kan komma att utsättas för direkt skada eller allvarliga försämringar av livskvaliteten till följd av att miljökvalitetsstandarder eller villkor för förorenande verksamhet inte efterlevs. Om skadorna är irreparabla är det en prioriterande faktor.

Principfrågor kan uppstå på många sätt, till exempel om en medlemsstat allvarligt undergräver EU-lagstiftningens allmänna effektivitet genom att anta införlivandeåtgärder som bryter mot det berörda direktivets bestämmelser på ett allvarligt sätt eller genom att försumma att vidta åtgärder för att bidra till en överenskommen speciell gemenskapsövergripande insats som systemet för handel med utsläppsrätter.

Mot denna bakgrund ska följande kriterier tillämpas på miljöområdet:

a) Viktig lagstiftning som inte överensstämmer med EU-lagstiftningen och som anses utgöra ett betydande hot mot genomförandet av miljöbestämmelserna och därmed deras övergripande effektivitet . Det kriteriet ska begränsas till direktiv och direktivförslag som utgör miljölagstiftningens huvudramar. Det omfattar felaktig och ofullständig lagstiftning som på ett betydande sätt begränsar ett direktivs tillämpningsområde eller på annat sätt utgör ett betydande hot mot uppnåendet av direktivets mål. På naturskydds- och konsekvensbedömningsområdet pågår exempelvis redan överensstämmelseärenden kring fågeldirektivet[20], habitatdirektivet[21] och direktivet om bedömning av inverkan på miljön[22]. Liknande åtgärder vidtas allt eftersom för de stora direktiven på avfallshanterings-, vatten- och luftskyddsområdet.

Systemgrundade överträdelser av krav avseende miljökvalitet eller miljöskydd, som har allvarliga följder eller utgör allvarliga hot för människors hälsa och välmåga eller för naturaspekter med stort ekologiskt värde. Detta kriterium omfattar situationer med upprepad eller omfattande överträdelse av antingen viktiga miljöstandardkrav (som maximala föroreningsnivåer för luft eller vatten, eller förbud mot förstörelse av livsmiljöer), eller viktiga procedur- eller verksamhetsrelaterade krav (som att det krävs avfallstillstånd för drift av deponier, att vissa industrier behöver IPPC-tillstånd[23], eller att hushållsavloppsvatten måste samlas upp och renas). Behandling av enskilda fall kan visserligen också ge resultat, men erfarenheten visar att det ofta är effektivare och rättvisare att försöka lösa omfattande problem på ett mer systeminriktat sätt. Exempel på systemgrundade överträdelser som kommissionen har tagit itu med eller håller på att behandla omfattar (på vattenområdet) överträdelser av bad- och dricksvattenstandarder och försummelse att samla upp och rena hushållsavloppsvatten, (på avfallsområdet) tolerans av illegala avfallsverksamheter och (på naturskyddsområdet) överträdelse av jakt- och undantagsregler. Kommissionen tänker utgå från dessa exempel och på grundval av tillgängliga bevis inrikta sig på systemgrundade brott mot viktiga bestämmelser i miljödirektiven, som bestämmelserna om skydd av områden i habitatdirektivet.

c) Överträdelse av viktiga strategiska bestämmelser som är en förutsättning för uppfyllandet av andra skyldigheter. Detta kriterium omfattar försummelse att uppfylla skyldigheter i fråga om utseende, planering, programmering, rapportering och liknande, som ligger till grund för enskilda miljölagar och ska utgöra strategiska ramar för andra skyldigheter. Exempel på detta kan hittas i kommissionens rättsliga åtgärder för att (på naturskyddsområdet) garantera utseende eller utnämnande av nät av viktiga naturområden, (på vattenlagstiftningsområdet) garantera åtgärdsprogram för att minska vattenföroreningen med jordbruksgödsel, (på utsläppshandelsområdet) garantera antagandet av nationella tilldelningsplaner och (på avfallslagstiftningens område) garantera avfallshanteringsplaner.

d) Överträdelser i samband med stora infrastrukturprojekt eller ingrepp som får EU-finansiering eller har omfattande negativa följder. Med tanke på Århuskonventionen kan de nationella domstolarna ofta vara den lämpligaste nivån för att ta itu med sådana överträdelser. Men kommissionen kan också behöva agera, t.ex. om samfinansiering från EU är inblandad. Kommissionen kommer att beakta aspekter som bestående ekologiska skador och vid behov be domstolen om interimistiska ingrepp. Interimistiska åtgärder begärs endast i undantagsfall, men de är ett potentiellt viktigt skydd som ska förebygga att överträdelser leder till allvarliga fullbordade faktum.

I det medföljande dokumentet redogörs det i större detalj för kommissionens överträdelseförfaranden. Kommissionen är villig att med Europaparlamentet och berörda parter diskutera ovan nämnda kriterier och hur de ska användas på specifika områden som naturskydd, vatten och avfall. Kommissionen är också villig att anpassa eller se över kriterierna i samband med årsrapporterna om tillämpningen av EU-lagstiftningen. Kommissionen kommer också gärna att reflektera över de ståndpunkter som rådet kan vilja framföra.

Vid övervakningen kommer man särskilt att beakta utvecklingen i ovan nämnda fall. För att se till att de allmänna och sektorsbundna kriterierna är meningsfulla kommer andra fall att behandlas i ett tempo och på ett sätt som inte inverkar menligt på en effektiv och resultatinriktad hantering av de viktiga fallen. Särskilda insatser kommer att göras för att se till att andra ärenden hanteras i enlighet med vad som anges i avsnitten 3.1 och 3.2.

3.4. Dialog med Europaparlamentet

Som medlagstiftare har Europaparlamentet ett klart intresse av effektivt genomförande. Miljöfrågor utgör ungefär 10 % av alla parlamentsfrågor som ställs till kommissionen. Miljöutskottet har regelbundna möten om genomförandet av EC:s miljölagstiftning, och miljön är i dag huvudtemat i 35 % av alla ärenden som utskottet för framställningar hanterar.

Dessa utskott kan underlätta dialogen om genomförandets strategiska aspekter, exempelvis frågor om de utvärderingar som ska göras i kommissionens framtida årsrapporter om genomförande av EU-lagstiftningen. Miljöutskottets genomförandemöten är exempelvis ett tillfälle att diskutera läget på olika områden som vatten, avfall och naturskydd. Den förbättrade problemlösningsmekanismen bör hjälpa framställningsutskottets att hantera befolkningens klagomål. Man kan utgå ifrån att parlamentet också kommer att ha kontakter med nationella parlament, bland annat när dessa ska införliva de direktiv till vilka Europaparlamentet är medlagstiftare. Kommissionen hjälper gärna till vid dessa kontakter.

3.5. Insyn, kommunikation och dialog med allmänheten och berörda parter

Insyn och kommunikation är av särskild vikt på detta område, inte minst med tanke på att fördelarna med en välinformerad och aktiv allmänhet betonas i ett stort antal miljörättsakter. Information och viktig statistik som bland annat visar hur arbetet med viktiga frågor framskrider kommer att tillhandahållas i kommissionens årsrapporter. Regelbundet uppdaterade resultattavlor ska användas för de mest uppmärksammade målen som utseende av naturskyddsområden. Man kommer också att anordna informationskampanjer, medieevenemang och publikationer för allmänheten och för en specialiserad läsarkrets. Kommunikationsstrategier kommer att analyseras i förväg och anpassas till operativa krav. Där så är lämpligt kommer man att utnyttja Internet.

Icke-statliga miljöorganisationer spelar en viktig roll i främjandet av korrekt genomförande och information till allmänheten. Man har föreslagit att inleda en regelbunden dialog med dessa grupper i Bryssel och i medlemsstaternas huvudstäder, genom representationskontoren. Genom en sådan dialog vill kommissionen försöka få upplysningar om viktiga genomförandeproblem, uppmuntra strategiska analyser och se till att de olika möjligheterna till problemlösning utnyttjas, inte minst på nationell nivå.

Dialogen ska också föras med andra berörda parter, för att kommissionen ska kunna ta hänsyn till så många synpunkter som möjligt när den utarbetar sina allmänna ståndpunkter i fråga om genomförandet av miljölagstiftningen.

4. Slutsatser

Ett effektivt genomförande av EU:s miljölagstiftning ska uppnås med hjälp av en rad olika insatser Med konsekvensbedömning och samråd som verktyg ska förberedandet av lagstiftningen främst inriktas på hur miljömålen kan uppnås på effektivast sätt. Därefter kommer man att satsa på att förhindra överträdelser genom att hjälpa medlemsstaterna att vid rätt tillfälle anta fullständiga och korrekta nationella och regionala lagar och andra författningar. Samtidigt kommer kommissionen att försöka hantera EU-befolkningens frågeställningar genom att främja uppföljning på nationell och regional nivå, utnyttja den förbättrade problemlösningsmekanismen och själv tillhandahålla miljörättsexpertis i medlemsstaterna, till att börja med som ett pilotprojekt. Ett antal kriterier ska användas för att identifiera överträdelser som kräver särskild uppmärksamhet, i förekommande fall med en begäran till EG-domstolen om interimistiska åtgärder. Det är också meningen att dialogen med Europaparlamentet, allmänheten och berörda parter ska utvecklas och att kommissionens handlande vid behov ska anpassas i ljuset av denna dialog.

Tack vare denna blandning av instrument bör denna strategi kunna hjälpa kommissionen att bli effektivare och mer målinriktad i sitt främjande av efterlevnad, och att bättre tillmötesgå allmänheten och de berörda parterna samt hantera de problem som uppstår i nya medlemsstater och anslutningsländer. Strategins resultat kommer att övervakas, och vid behov kommer kommissionen att föreslå ytterligare åtgärder för att förbättra genomförandet av EU:s miljölagstiftning.

ANVISNINGAR OCH FÖRKLARINGAR

EC = Europeiska gemenskapen

ECJ = EG-domstolen

EU = Europeiska unionen

EU12 = de medlemsstater i Europeiska unionen som anslöt sig under perioden 2004–2007.

Regelverk = all gällande lagstiftning.

[1] Beslut nr 1600/2002/EG.

[2] Kommissionens meddelande KOM (2007) 225

[3] SEK(2008) 2851 och SEK(2008) 2852.

[4] Beslut nr 280/2004/EG:

[5] Resultattavlan brukar kallas Natura 2000-barometern. Mer om denna finns påhttp://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/barometer/index_en.htm.

[6] EU:s nätverk för genomförande och upprätthållande av miljölagstiftningen. Nätverket består av nationella inspektörer och skapades 1992. För mer utförlig information se Impels webbplats: http://ec.europa.eu/environment/impel/index.htm.

[7] EU-nätverk bestående av yrkesverksamma i medlemsstaterna inom naturskydd och skogsbruk. För mer utförlig information se http://ec.europa.eu/environment/greenforce/index_en.htm. .

[8] Konvention om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och rättslig prövning i miljöfrågor.

[9] Rådets beslut 2005/370/EG (EUT L 124, 17.5.2005).

[10] KOM(2003) 624.

[11] Undersökningens titel är ”Measures on access to justice in environmental matters (Article 9(3))” (Åtgärder för tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor). Den finns på följande adress: http://ec.europa.eu/environment/aarhus/study_access.htm .

[12] Se föregående fotnot. Undersökningen tyder på att dt finns stort utrymme för förbättringar vad gäller tillgång till rättsväsendet runt om i EU.

[13] Spanien, Portugal, Italien och Polen.

[14] C-3/96 Kommissionen mot Nederländerna [1998] REG I-3031.

[15] Mål C-71/99 Kommissionen/Tyskland, [2001] REG I 5811.

[16] Mål C-220/99 Kommissionen/Frankrike, [2001] REG I -5831.

[17] Mål C-494/01 Kommissionen/Irland, [2005] REG I -3331.

[18] Mål C-502/03 Kommissionen mot Grekland.

[19] Mål C-278/01 Kommissionen mot Spanien [2003] REG I-14141, punkterna 26–30.

[20] Direktiv 79/409/EEG om bevarande av vilda fåglar, EGT L 103, 25.4.1979.

[21] Direktiv 92/43/EEG om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992 .

[22] Direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, EGT L 75, 5.7.1985.

[23] Integrerat förebyggande och kontroll av föroreningar.