EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 05.11.1997 
KOM(97) 560 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN TILL EURON FÖR 
GEMENSKAPENS POLITIK, INSTITUTIONER OCH LAGSTIFTNING 

KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN TILL EURON FÖR 
GEMENSKAPENS POLITIK, INSTITUTIONER OCH LAGSTIFTNING 
Innehållsförteckning 
A INLEDNING 
B KONSEKVENSER AV ÖVERGÅNGEN 
INOM VISSA SEKTORER 
Bl. Gemenskapens budget 
B. 2. Jordbrukspolitiken 
B. 3. Administrativa utgifter 
C. ÖVERGÅNGEN FÖR GEMENSKAPSLAGSTIFTNINGEN 
Cl. Den rättsliga ramen för euron 
C.2. Eurons huvudsakliga konsekvenser för 
EG-lagstiftningen 
D. OPERATIVA ASPEKTER AV ÖVERGÅNGEN 
Dl. Kassa och finansförvaltning 
D.2. Statistik 
D. 3. Informationsteknik (IT) 
D.4. Övrigt 
E. SLUTSATSER 
Bilauor: 
I Genomförande av betalningar från 1996 års budget 
2. Konsekvenser av övergången på politikområden som förvaltas utanför 
gemenskapens budget 
3. Agrimonetära avvikelser för 1997 enligt en den 1 oktober gjord uppskattning 
4. Övergång för löner 
5. Införandet av euron i gemenskapens sekundärlagstiftning 
(v Olika typer av bestämmelser om tröskelvärden och beloppsgränser i lagstiftningen 
som påverkas av euron 
7 Riktlinjer om den rättsliga övergängen vad gäller monetära hänvisningar 
8 Översikt över konsekvenserna av övergången för gemenskapslagstiftningen 
i <K 
ÖVERSIKT ÖVER KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN FÖR 
GEMENSKAPSLAGSTIFTNINGEN 
TULLAR 
Tullkodexen 
DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLITIKEN 
Det agromonetära systemet 
FRI RÖRLIGHET FÖR ARBETSTAGARE 
Social trygghet för migrerande arbetare 
DEN INTERNA MARKNADEN 
Kulturföremål 
Offentlig upphandling 
Bankväsende 
Försäkringsverksamhet 
Värdepapper 
Bolagsrätt 
Redovisning 
Produkter med säkerhetsbrister 
Immaterialrätt 
INDIREKT BESKATTNING 
Mervärdesskattelagstiftning 
DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN 
Exportkrediter 
YTTRE FÖRBINDELSER 
Internationella avtal 
KONSUMENTSKYDD 
Konsumentkrediter och vissa andra former av avtal 
BUDGET 
Budgetförordningen 
FORYALTNINGSUTGIFTER 
Löner och pensioner 
i b 
KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN TILL EURON FÖR 
GEMENSKAPENS POLITIK, INSTITUTIONER OCH LAGSTIFTNING 
A. INLEDNING 
1. Avsikten med detta meddelande är att ge en samlad bedömning av övergångens 
konsekvenser på gemenskapsnivå och hur detta påverkar medlemsstaterna. I 
meddelandet beskrivs resultatet av förberedelsearbetet inom kommissionen, i vilket 
samtliga tjänstegrenar medverkar, samt kontakterna med företrädare för de övriga 
gemenskapsinstitutionerna och -organen. 
Förberedelsearbetet har framför allt omfattat följande områden: 
- De praktiska konsekvenserna för gemenskapens politik. 
- Gemenskapslagstiftningens förenlighet med euron. 
- Konsekvenserna på det tekniska och operativa området (informationsteknik, 
administrativa förändringar, information till och utbildning av personalen etc). 
2. Förutom en bedömning av de olika konsekvenserna av övergången till den 
gemensamma valutan innehåller detta meddelande även en översikt över det (både 
lagstiftningsmässiga och övriga) arbete som behöver utföras före och efter början av 
etapp tre. Detta arbetsprogram beskrivs närmare i bilaga 8. 
En del av dessa förberedelser kommer att beröra andra gemenskapsinstitutioner, t.ex. 
när specifik lagstiftning behöver antas. Dessutom kommer den lagstiftning som 
initieras på gemenskapsnivå att fa direkta och indirekta effekter på medlemsstatsnivå. 
Föreliggande meddelande kommer i detta avseende att vara en hjälp för både 
medlemsstaterna och gemenskapsinstitutionerna i allmänhet när de slutför sina 
interna förberedelser. 
B. KONSEKVENSER AV ÖVERGÅNGEN INOM VISSA SEKTORER 
Bl. GEMENSKAPENS BUDGET 
3. Enligt den nuvarande rättsliga ramen (artikel 11 i budgetförordningen) uppställs 
budgeten i ecu, men både inkomster (medel) och utgifter betalas helt eller delvis i 
nationell valuta: 
- På inkomstsidan betalar medlemsstaterna sina bidrag i nationell valuta. De 
traditionella egna medlen betalas in samtidigt som de uppbärs (minus en 
uppbördsavgift på 10% som medlemsstaterna behåller), medan de preliminära 
mervärdesskatte- och BNI-bidragen fastställs och inbetalas enligt en 
3-
IT 
beräkningsmetod som inbegriper två ecukurser (den 1 februari samt årets sista 
arbetsdag)1. 
- På utgiftssidan anslås och utbetalas för närvarande en betydande del av de totala 
medlen i ecu (t.ex. strukturfonderna, forskning, andra driftsanslag etc). Allmänt 
sett sker alla utbetalningar i ecu, med undantag av utbetalningar inom ramen för 
garantisektionen inom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket 
(EUGFJ) samt den administrativa budgeten (varav en stor del utgörs av löner och 
pensioner för personalen). I relativa termer står dock utgifterna inom ramen för 
den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) för över hälften av de totala utgifterna 
(nästan 52 % av betalningsbemyndigandena 1996) i gemenskapens budget och de 
administrativa utgifterna för ytterligare 3,5 % (se tabell i bilaga I A). Båda dessa 
områden undersöks närmare i avsnitt B.2. och B.3. 
4. Transaktioner som utförs i nationell valuta, i motsats till ecu, innebär att 
gemenskapens budget tvingas stå för den växelkursrisk som är förknippad med 
variationer i de nationella valutakurserna. Detta är för närvarande fallet på 
inkomstsidan och, i mindre utsträckning, på utgiftssidan. 
I och med införandet av euron kommer de deltagande medlemsstaterna att ha samma 
valuta som den som gemenskapens budget ställs upp i. Växel kursrisken kommer att 
försvinna för dessa länder, medan den kommer att finnas kvar för övriga länder. 
Allmänt sett kommer således växelkursrisken att minska betydligt för både inkomster 
och utgifter. 
Från och med den 1 januari 1999 avser kommissionen, som en allmän regel, att för 
budgetutgifter som skall utbetalas i de deltagande medlemsstaterna, använda den 
möjlighet som en gäldenär kommer att ha att betala sina skulder i enheten euro2,. 
5. De omedelbara fördelarna med den monetära unionen kan konsolideras och även 
förstärkas genom kompletterande åtgärder. Det skulle till exempel vara fallet om 
användningen av euron, när så är lämpligt, i alla medlemsstater kunde utvidgas till att 
omfatta de budgetutgifter som för närvarande fortfarande genomförs i nationell 
valuta (garantisektionen inom EUGFJ, administrativa utgifter, etc). För de 
medlemsstater som inte deltar i euroområdet från början skulle dock de 
underliggande betalningsförpliktelserna fortsätta att vara uttryckta i de nationella 
valutaenheterna, dvs. gemenskapens budget skulle fortfarande stå för 
växel kursrisken3. Ytterligare information ges i bilaga 8 (se faktabladet om 
budgetförordningen). 
Cicnoin en anpassningsmekanism korrigeras alla preliminära anpassningar under ar "n+l". sä alt de 
slulliga bidragen motsvarar det faktiska skatteunderlaget i nationell valuta ar "n". 
Enligt artikel 8.3 i rådets förordning nr .798 om införande av euron. grundad pä artikel 109/.4 i EG-
fördraget. som kommer att antas i mitten av 1998 sä snart förteckningen över de deltagande 
medlemsstaterna har upprättats. Se även rädets resolution av den 7 juli 1997 om den rättsliga ramen 
för införandet av euron (EGT nr C 236, 2.8.1997. s. 7-12). 
Kommissionen lade redan 1994 fram ett liknande förslag, vilket bestod av att ändra artikel II i 
budget förordningen sä att budgeten inte enbart skulle uttryckas utan även genomföras i ecu. såvida 
6. Övergången till euron kommer att få ytterligare konsekvenser för gemenskapens 
budget, särskilt vad gäller kassatransaktioner och finansförvaltning. På grund av sin 
operativa karaktär tas dessa konsekvenser upp i avsnitt D. 
Inkomster och utgifter i Europeiska kol och stålgemenskapens (EKSG) och 
Europeiska utvecklingsfondens (EUF) budgetar styrs av särskilda regler (se 
beskrivning i bilaga 2). I båda fallen uttrycks in- och utbetalningar i ecu och 
övergången förväntas därför bli okomplicerad. 
B.2. JORDBRUKSPOLITIKEN 
7. Enligt de nuvarande agromonetära reglerna fastställs priser och andra belopp i ecu, 
trots att medlemsstaterna betalar ut eller uppbär beloppen i nationell valuta. I detta 
syfte används jordbruksomräkningskurser och som referensdag för omräkningen 
används dagen för den avgörande faktorn4. Jordbruksomräkningskurserna följer den 
dagliga växelkursen med viss eftersläpning, varvid eftersläpningen har större 
betydelse om den nationella valutan apprécieras i förhållande till ecun än om den 
deprecieras. Om en appreciering ger upphov till en betydande minskning av jord-
bruksomräkningskursen, och således även av nivån för priser och belopp uttryckta i 
nationell valuta, kan tillfälligt finansiellt stöd beviljas för att kompensera jordbrukarna 
för inkomstförlusten. 
8. EUGFJ:s garantisektion ersätter varje månad i nationell valuta medlemsstaterna för 
de utgifter som dessa haft inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken 
(GJP). För budgetredovisningsändamål omräknas dessa utbetalningar till ecu enligt 
bokföringskursen5. Systemet ger således upphov till systematiska avvikelser mellan 
de priser och belopp som fastställs i ecu inom ramen för GJP och de belopp som 
slutligen tas upp i budgeträkenskaperna. Av tabellen i bilaga 3 framgår att 
avvikelserna mellan jordbruksomräkningskurserna och marknadskurserna på de flesta 
interventionsområden vanligtvis ligger under 3-4 %, även om toppar på över 10 % 
kan inträffa för vissa länder och slag av belopp. Som en tumregel motsvarar en total 
skillnad mellan omräkningskurserna och marknadskurserna på 1 % grovt räknat 400 
miljoner ecu i utgifter. 
9. Efter eurons införande den 1 januari 1999 kommer det agromonetära systemet att 
påverkas på olika sätt: 
För en deltagande medlemsstat kommer tidigare utbetalningar i euro som denna 
medlemsstat gjort i princip att ersättas ur gemenskapens budget utan att det 
inte annat föreskrevs genom bestämmelser för vissa sektorer. Vissa medlemsstater invände mot denna 
allmänna användning av ecun. men av särskilda skäl som inte har direkt relevans i den nuvarande 
situationen. 
Den dag dä det ekonomiska syftet med transaktionen har uppnatts, i enlighet med definitionen i 
lagstiftningen om den gemensamma jordbrukspolitiken. 
s Bokföringskursen motsvarar växelkursen för ecun den tionde dagen i den manad som följer pä den 
manad dä utgiften rapporterades. 
behöver göras några ytterligare anpassningar eller omräkningar (växelkursrisken 
är avskaffad). 
- För de medlemsstater som inte deltar från början kommer det fortfarande att 
finnas behov av en omräkningskurs för att medlen skall kunna användas i dessa 
medlemsstater. Det innebär dock inte nödvändigtvis att det nuvarande systemet 
måste behållas i sin nuvarande form. Vissa eller samtliga centrala delar (jordbruks-
omräkningskurser, avgörande faktorer, bokföringskurser etc.) skulle t.ex. kunna 
omdefinieras. 
10. Övergången till det nya agromonetära systemet kommer att kräva att ett antal 
tekniska svårigheter löses: 
- För de deltagande medlemsstaterna kommer skillnaderna mellan de agromonetära 
bestämmelser (om förhållandet mellan ecu och de nationella valutorna) som gäller 
i slutet av 1998 och de oåterkalleligen låsta omräkningskurserna (mellan euron 
och de nationella valutorna för de deltagande medlemsstaterna) att behöva 
avvecklas på ett sätt som återstår att definiera. 
- En liknande övergångsordning kan komma att visa sig nödvändig för de 
medlemsstater som inte deltar från början om jordbruksomräkningskurserna 
definieras på ett nytt sätt från och med den 1 januari 1999. 
- Det kommer att krävas tekniska anpassningar för att gå över från det gamla till 
det nya systemet. Transaktioner som grundar sig på avgörande faktorer som går 
tillbaka till 1998 eller tidigare kommer att behöva genomföras enligt de gamla 
reglerna. 
11. Kommissionens förslag bör i vilket fall grundas på förhållandevis tillförlitliga 
uppskattningar av de totala avvikelser som skall avskaffas och således särskilt ta 
hänsyn till förteckningen över de deltagande medlemsstaterna samt till marknadernas 
utveckling fram till genomförandet av den monetära unionen. Specifika förslag 
kommer att läggas fram under första halvåret 1998 i syfte att träda i kraft den 
1 januari 1999 (se även bilaga 8). Anpassningar av det agromonetära systemet 
kommer även att gälla fiskesektorn, närmare bestämt för alla de belopp som direkt 
eller indirekt fastställs på grundval av artikel 43 i fördraget. 
B.3. ADMINISTRATIVA UTGIFTER 
12. Dessa utgifter utgör ca 2,7 miljarder ecu i absoluta tal (år 1996) för samtliga 
gemenskapsinstitutioner och organ, vilket motsvarar ca 3,5 % av den totala budgeten 
(betalningsbemyndiganden 1996). Utbetalningar av löner och pensioner utgör den 
överlägset största delen av denna utgiftskategori och de görs i nationell valuta (se 
bilaga IB). Detta är även fallet för kontorshyra och motsvarande underhållsutgifter. 
13. Beräkning och utbetalning av lön till personalen grundar sig på tjänsteföreskrifterna 
(artikel 63-65)6. De grundläggande principerna för metoden är följande: 
'' Allmänt sett gäller samma bestämmelser för pensioner, vilka beräknas pä ett jämförbart sätt. 
- Löner beräknas och utbetalas i den nationella valutan för det land där 
tjänstemannen är stationerad7. 
- Den månatliga lönenivån är fastställd i nationell valuta (med förbehåll för en eller 
två årliga anpassningar för att ta hänsyn till hur priser och de nationella 
tjänstemännens köpkraft utvecklas). Budgetutgifterna, som är uttryckta i ecu, 
varierar följaktligen från månad till månad. Med införandet av euron kommer 
denna växelkursrisk således att försvinna för alla löner och pensioner som 
utbetalas till personal som är stationerad i de deltagande medlemsstaterna. 
- Likvärdig köpkraft säkerställs genom att lönerna till tjänstemän som är 
stationerade utanför Bryssel/Luxemburg anpassas. För detta ändamål tillämpas en 
korrigeringskoefficient som tillsammans med en fastställd växelkurs gör att hänsyn 
tas till den allmänna prisnivån i förhållande till Bryssel/Luxemburg. 
14. Större delen av gemenskapens personal är koncentrerad till endast några få 
medlemsstater. Vissa nationella valutor står därför för en proportionellt sett större 
andel av de totala beloppen. Ca 90 % av de 29 650 gemenskapstjänstemän som 
arbetar för de olika institutionerna och organen är t.ex. stationerade i Bryssel eller 
Luxemburg. En majoritet av pensionärerna (55% av de 8 350 pensionärerna) bor 
också i Belgien eller Luxemburg. Vilka konsekvenser övergängen far på detta 
område kommer därför huvudsakligen att avgöras av om Belgien och Luxemburg 
deltar i den monetära unionen. Vissa andra utgiftskategorier är nära förknippade med 
avlöningssystemet (se bilaga 4) och kommer därför att påverkas på ett liknande sätt. 
15. För närvarande är såväl lönetabellerna som alla andra finansiella belopp 
(tröskelvärden, tak) i tjänsteföreskrifterna uttryckta i belgiska franc. Om Belgien går 
med i euroområdet kommer dessa belopp, om inte ytterligare lagstiftning antas, att 
ersättas med motsvarigheten i euro enligt de officiella omräkningskurserna först vid 
utgången av övergångsperioden (31.12.2001), i enlighet med förordningen om 
införande av euron8. 
På grund av symbolvärdet och den politiska betydelsen av avlöningen av 
gemenskapspersonalen skulle det vara lämpligt om alla belopp i tjänsteföreskrifterna 
uttrycktes i euro från och med början av etapp tre (1.1.1999). Denna omedelbara 
övergång till euron skulle kunna ske genom en generalklausul (se faktabladet om 
löner och pensioner i bilaga 8) enligt vilken längden på övergångsperioden skulle 
minskas till noll på detta specifika område, vilket således skulle föregripa ersättandet 
med euro av alla monetära hänvisningar som för närvarande är uttryckta i belgiska 
franc. Genom en sådan klausul skulle den omedelbara övergängen, från och med den 
I januari 1999, säkerställas för den valutaenhet som de lagliga rättigheterna pä 
området för personalens löner och pensioner uttrycks och fastställs i (till skillnad frän 
7 Gemcnskapspcrsonal som är stationerad i länder utanför Europeiska unionen är som en allmän regel 
avlönad i belgiska franc, med möjlighet att växla in en del av lönen till lokal valuta. 
Artikel 14 i rådets förordning nr .798 om införande av euron. grundad pä artikel 109/4 i EG-
fördraget. som kommer att antas i mitten av 1998 sä snart förteckningen över de deltagande 
medlemsstaterna har upprättals. Se även rädets resolution av den 7 juli 1997 om den rättsliga ramen 
för införandet av euron (EGT nr C 236, 2.8.1997. s. 7-12). 
-7 
den valutaenhet som lönerna för närvarande utbetalas i). Det bör dessutom 
observeras att även om denna åtgärd på intet vis påverkar själva innehållet (dvs. de 
slutliga belopp som personalen erhåller) skulle alla lönebesked vara uttryckta i euro, 
och löner och pensioner skulle utbetalas i euro i de deltagande medlemsstaterna och i 
nationell valuta i de icke-deltagande medlemsstaterna. 
16. Slutligen kommer en omfattande och väl förberedd informationskampanj att sättas 
igång i syfte att fullständigt informera gemenskapspersonalen om euron i allmänhet 
och om övergången för deras löner och pensioner i synnerhet. Kampanjen bör sättas 
igång i god tid före den 1 januari 1999, och förberedas i samråd med 
fackföreningarna. Särskilda informationsinsatser bör riktas till den pensionerade 
gemenskapspersonalen, för vilka informationen annars inte skulle vara lika tillgänglig. 
Kampanjen skall förberedas och sättas i gång samtidigt i alla gemenskaps­
institutionerna. 
C. ÖVERGÅNGEN FÖR GEMENSKAPSLAGSTIFTNINGEN 
Cl. DEN RÄTTSLIGA RAMEN FÖR EURON 
17. Den rättsliga ramen för övergången till euron fastställs genom de två euro­
förordningarna9 (se den sammanfattande beskrivningen i bilaga 5). Genom dessa två 
förordningar säkerställs en smidig övergång som grundar sig på principen om rättslig 
kontinuitet. Förutom att avgöra vissa praktiska frågor (t.ex. omräknings- och 
avrundningsregler) fastställs genom dessa förordningar även den grundläggande 
monetära lagstiftningen i de deltagande medlemsstaterna. 
Enligt den rättsliga ramen gäller följande beträffande utbyte av monetära 
hänvisningar i rättsliga instrument (t.ex. lagar eller avtal): 
- Från och med den 1 januari 1999 kommer hänvisningar till ecun att bli 
hänvisningar till euron enligt kursen 1 till 1. 
- Från och med den 1 januari 2002 kommer hänvisningar till nationella 
valutaenheter att betraktas som hänvisningar till enheten euro enligt 
omräkningskurserna. 
18. Gemenskapslagstiftningen påverkas direkt av de två euroförordningarna. Genom en 
sökning i databasen Celex, som innehåller alla gemenskapens rättsakter (inklusive 
internationella avtal), har de texter som berörs av övergången identifierats (totalt ca 
4 000), dvs. de texter som innehåller hänvisningar av monetär natur (belopp uttryckta 
i ecu eller nationell valuta, hänvisningar till räntesatser eller växelkurser, omräknings-
och avrundningsbestämmelser etc). Kommissionen har genomfört en noggrann 
genomgång av denna lagstiftning i syfte att säkerställa att var och en av dessa texter 
1. Rädcts förordning nr 1103/97 av den 17 juni 1997, grundad pa artikel 235 i EG-fördragct. om 
vissa bestämmelser som har samband med införandet av euron (EGT nr L 162. 19.6.1997. s. 1-3). 
2. Rädcts förordning nr .../98 om införande av euron. grundad pa artikel 109/4 i EG-fördragct. som 
kommer att antas i mitten av 1998 sä snart förteckningen över de deltagande medlemsstaterna har 
upprättats. Se även rädcts resolution av den 7 juli 1997 om den rättsliga ramen för införandet av 
euron (EGT nr C 236, 2.8.1997, s. 7-12). 
är helt och hållet förenlig med euron den 1 januari 1999. Det förefaller som om den 
absolut övervägande delen av dessa texter endast innehåller enkla hänvisningar till 
belopp i ecu. På den administrativa nivån har det även gjorts en genomgång av 
kontrakt och andra avtal med tredje part (leverantörer av varor och tjänster, 
konsulter etc). 
C.2. EURONS HUVUDSAKLIGA KONSEKVENSER FÖR EG-
LAGSTIFTNINGEN 
a) Hänvisningar till belopp, tak, tröskelvärden osv, uttryckta i ecu 
19. Den första och mest uppenbara konsekvensen för EG-lagstiftningen är att ecun 
ersätts med euron från och med den 1 januari 1999. På en teknisk nivå är detta 
relativt lätt att anpassa sig till eftersom, i motsats till vad som gäller för de nationella 
valutorna, omräkningskursen på 1:1 redan är känd och fastlagd. 
Vid enkla hänvisningar, t.ex. om det fastställs i ett gemenskapsdirektiv att 
minimikapitalet för ett kreditinstitut skall vara 5 miljoner ecu, står det klart att från 
och med den 1 januari 1999 kommer beloppet i direktivet i rättslig mening att ha 
ändrats till 5 miljoner euro till följd av euroförordningarna, utan att någon annan 
åtgärd behöver vidtas på EU-nivå eller på nationell nivå förutsatt att den nationella 
lagstiftningen följer gemenskapslagstiftningen. Enkla hänvisningar är de hänvisningar 
till gällande värden där ecubeloppets motsvarighet i nationell valuta alltid måste 
iakttas (t.ex. beträffande en förordning eller ett direktiv som gäller i samtliga 
medlemsstater). 
20. Frågan blir mer komplicerad om ecubeloppet i ett rättsligt gemenskapsinstrument 
åtföljs (vilket ofta är fallet) av en bestämmelse om omräkning till ifrågavarande 
nationella valutor. Standardbestämmelsen innehåller en referensdag (eller 
beräkningsformel) för att räkna om ecubelopp till nationell valuta, ofta med en viss 
avrundningsmöjlighet för de nationella myndigheterna (t.ex. upp till 10% av 
beloppet) i syfte att komma fram till lämpliga belopp i nationell valuta. De 
omräknade beloppen ligger sedan fast fram till nästa översyn ett, två eller tre år 
senare eller ibland ännu längre fram i tiden (ändringsklausul). I vissa fall anges i 
klausulen att medlemsstaten skall göra en anpassning om dess valuta har överskridit 
en viss variationsmarginal, vilket leder till ändringar utan regelbundna mellanrum och 
vid olika tidpunkter och med olika intervall för varje medlemsstat. I ytterligare andra 
bestämmelser anges en omräkningskurs som gäller en viss dag utan möjlighet till 
ändringar. I tabellen i bilaga 6 ges en översikt över de vanligaste omräknings-
bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen. 
21. Två principer bör hållas i minnet vid tolkning av de relevanta rättsliga texterna. 
- Enligt principen om rättslig kontinuitet kan det hävdas att de belopp som redan 
fastställts på nationell nivå för en bestämd tidsperiod enligt ett direktiv inte 
omedelbart bör ändras till följd av eurons införande. I enlighet med denna princip 
kan de olika beloppen i nationella valutaenheter behållas för en viss tid under 
övergångsperioden, framfor allt på grund av att de nationella valutaenheterna mot 
bakgrund av principen om "avsaknad av tvång och avsaknad av förbud" kommer 
att fortsätta att utgöra referensvärdet i varje medlemsstat fram till utgången av är 
2001. 
- Enligt principen om rättslig överensstämmelse (och likabehandling av de 
deltagande medlemsstaterna) kan det hävdas att alla sådana harmoniserade 
gemenskapsbelopp bör "ombaseras" från och med den 1 januari 1999, så att de 
deltagande medlemsstaterna från och med den dagen tillämpar identiska värden 
och på så sätt säkerställer en inbördes likabehandling. Avrundningsmöjligheten 
försvinner således för de deltagande medlemsstaterna eftersom det inte längre 
kommer att vara möjligt att omräkna till några andra kurser än till de 
oåterkalleligen låsta omräkningskurserna. 
22. Det valda tillvägagångssättet kommer att behöva ta hänsyn till ovanstående principer. 
Resultatet kommer att bero på den exakta ordalydelsen i den berörda lagstiftningen. 
På grund av att det förekommer ett stort antal varierande monetära omräknings-
bestämmelser har kommissionen utarbetat vissa riktlinjer och beslutskriterier som 
beskrivs nedan, i avsikt att säkerställa konsekvens mellan olika politikområden och 
för att undvika onödig lagstiftning. På vissa områden har tillvägagångssättet redan 
diskuterats med medlemsstaterna i syfte att utröna de praktiska konsekvenserna. 
I de fall då belopp i gemenskapslagstiftningen ger upphov till betalningsförpliktelser 
(t.ex. från gemenskapens budget) finns det starka skäl för likabehandling, enligt 
principen om rättslig överensstämmelse, och således för en så tidig utjämning som 
möjligt (dvs. den 1 januari 1999). 
För belopp som används som rättsliga hänvisningar (t.ex. tröskelvärden, tak etc.) 
kommer situationen framför allt att bero på huruvida texten innehåller en klausul om 
automatiska ändringar eller om valutakursvariationer (vilket inte generellt är fallet) 
och huruvida avrundning är tillåten: 
- Om det inte finns någon ändringsklausul (t.ex. om ändring på en fastställd dag) 
skulle kontinuitetsprincipen kunna leda till att belopp i den nationella 
lagstiftningen aldrig skulle konvergera i euro för de deltagande medlemsstaterna, 
inte ens efter den 1 januari 2002.1 sådana fall skulle specifika lagstiftningsåtgärder 
(t.ex. ändring av omräkningsbestämmelserna, möjligtvis kombinerat med 
införandet av en klausul om automatisk ändring för de icke-deltagande 
medlemsstaterna) kunna vara lämpliga för att fa identiska värden i euro, 
åtminstone från och med den 1 januari 2002. 
- För ändringar med fastställda intervall (t.ex. återkommande ändringar som i 
förväg fastställts i det rättsliga instrumentet) bör tillvägagångssättet den 1 januari 
1999 och fram till den första ändringen efter den dagen grunda sig på kontinuitet. 
Vid denna första ändring kommer ändringsklausulen generellt sett inte längre att 
vara tillämplig för de deltagande medlemsstaterna i den män den inte längre tjänar 
något syfte (dess ändamål är att kompensera för valutakursvariationer) och 
omräkningskurserna blir följaktligen direkt tillämpliga. Ändringsförfarandet 
påverkas dock inte för de icke-deltagande medlemsstaterna. 
- För ändringar med varierande intervall (t.ex. klausuler om valutakursvariationer) 
är syftet med klausulen att tillse att beloppen i nationell valuta ligger så nära 
beloppen i gemenskapslagstiftningen som det är praktiskt möjligt. Dessa klausuler 
blir således inte längre tillämpliga för de deltagande medlemsstaterna från och med 
den I januari 1999 och dessa medlemsstater bör således fortsätta att anpassa sina 
10-
nationella belopp till det belopp i nationell valuta som motsvarar beloppet i 
gemenskapslagstiftningen. 
- Medlemsstaterna kan dock fortsätta att om de så önskar tillämpa avrundnings-
klausuler, eftersom deras underliggande motiv (dvs. att fastställa lämpliga belopp i 
nationella valutaenheter) fortsätter att vara giltigt under övergångsperioden. Efter 
övergångsperiodens slut tjänar dock sådana klausuler inte längre något syfte för 
de deltagande medlemsstaterna och de medlemsstater som beslutat att använda 
dem bör vidta åtgärder för att tillse att eurobeloppen i gemenskapslagstiftningen 
senast den 1 januari 2002 även gäller på den nationella lagstiftningsnivån. Det 
skulle för överensstämmelsens skull ofta vara önskvärt om de deltagande 
medlemsstaterna avstod från att använda avrundningsmöjligheten. 
23. En konsekvent tillämpning av de ovan beskrivna riktlinjerna kommer att säkerställa 
den övergripande överensstämmelsen för gemenskapslagstiftningen. I de fall 
resultatet inte anses lämpligt från en politisk utgångspunkt kommer särskilda 
åtgärdsförslag (t.ex. ändringsförslag eller t.om. ny lagstiftning) att läggas fram. I 
bilaga 7 ges en mer uttömmande beskrivning av riktlinjerna. Resultatet av 
kommissionens ingående undersökning av gemenskapslagstiftningen samt eventuella 
kompletterande åtgärder, beskrivs i ett antal tekniska faktablad (se bilaga 8), vilka 
omfattar olika områden av gemenskapens politik. Faktabladen illustrerar även 
tillämpningen av riktlinjerna. 
I de flesta fall har dessa faktablad formen av "förtydligande meddelanden" som ger 
den rättsliga tolkningen av innebörden i och verkningarna av de olika klausulerna 
mot bakgrund av eurons införande. I andra fall beskriver faktabladen varför och när 
kommissionen avser att lägga fram förslag till lagstiftning, I ett antal fall har 
kommissionen redan diskuterat vissa rättsliga tolkningar med medlemsstaterna, t.ex. 
inom ramen för kommittémöten. Alla sådan texter är tillgängliga10. 
Dessutom kräver många gemenskapstexter genomförande från medlemsstaternas sida 
(t.ex. införlivande av ett direktiv med en nationell rättslig text eller återkommande 
uppdateringar, när så är nödvändigt, av klausuler om "gällande värde" i direktiv). 
Överensstämmelsen för sådana texter bör kontinuerligt övervakas av 
medlemsstaterna. 
24. Det förekommer talrika hänvisningar till "nationella valutor" i EG-lagstiftningen. 
Dessa hänvisningar blir dock inte obsoleta för de deltagande medlemsstaterna endast 
på grund av att flera medlemsstater kommer att ha samma valuta från och med den 1 
januari 1999, och de förblir uppenbart i kraft för de icke-deltagande 
medlemsstaterna. För de deltagande medlemsstaterna står det klart att de hänvisar till 
\alutan euro och de kommer allmänt att tolkas som hänvisningar till eurons 
"nationella valutaenheter" fram till 2002. 
Kl Försäkringskommitlcn (XV/2049/97), Rådgivande bankrörclsckommillén (XV/1057/97), Rädgivande 
kommittén för offentlig upphandling (CC/97/11 och C(797/2(>). Kontaktkommittén lör 
redox isningsdircktiven (XV/7002/97). 
b) Fall som fordrar särskilda lösningar 
25. I ett litet antal av de undersökta fallen skulle en tillämpning av principen om 
kontinuitet leda till ett otillfredsställande resultat, antingen genom att inte lösa ett 
tekniskt problem eller genom att leda till en rättslig eller ekonomisk anomali. Det 
handlar om ett relativt begränsat antal fall som kommer att behöva lösas vart och ett 
för sig. De kräver ofta särskild lagstiftning och behandlas även de i bilaga 8. 
Ett exempel på ovanstående är den svårighet som kan uppstå när det hänvisas till 
specifika räntesatser (t.ex. i samband med bötesklausuler). Vissa av dessa räntesatser 
kommer att försvinna efter eurons införande. I vissa fall kommer en större översyn 
att bli nödvändig, t.ex. beträffande det nuvarande systemet med lägsta räntesatser 
(s.k. marknadsreferensräntor - CIRR), som tillämpas för de olika valutor som det 
hänvisas till i OECD-avtalet om exportkrediter med offentligt stöd. Eurons införande 
kommer att kräva att de nuvarande metoderna för att fastställa dessa lägsta 
räntesatser ändras, i den mån de berör de deltagande medlemsstaterna (se faktabladet 
om exportkrediter i bilaga 8). 
c) Konsekvenser för avtal med tredje land 
26. Det finns ett stort antal bilaterala avtal mellan gemenskapen och tredje land på 
diverse områden (försäkringar, fiske osv). Dessa avtal innehåller vanligtvis monetära 
hänvisningar och påverkas följaktligen av införandet av euron. De kommer till och 
med slutet av 1998 att baseras på finansiella förpliktelser och hänvisningar uttryckta i 
ecu, vilka utan särskilda åtgärder från någon parts sida automatiskt kommer att 
ersättas med euro enligt euroförordningarna. På grundval av internationell monetär 
rättsdoktrin, som allmänt anses omfatta ecun, finns det formellt sett inget behov av 
att "förhandla" om övergången till euron med de inblandade parterna. Detta är en 
fördel med tanke på de omständliga förfaranden som krävs för att formellt ändra 
sådana avtal. Av praktiska skäl vore det tillrådligt med någon form av information till 
de berörda parterna före den 1 januari 1999 (se faktablad om internationella avtal i 
bilaga 8). 
D OPERATIVA ASPEKTER AV ÖVERGÅNGEN 
Dl. KASSA OCH FINANSFÖRVALTNING 
27. Till följd av den i avsnitt B.l beskrivna situationen, med inkomster som nästan 
uteslutande inbetalas i nationella valutor samtidigt som ungefär hälften av utgifterna 
utbetalas i ecu har kommissionens finansförvaltning för närvarande en betydande och 
strukturellt betingad brist på ecu. På grund av detta "underskott" i ecu måste finans­
förvaltningen varje år köpa mellan 33 och 35 miljarder ecu pä den öppna marknaden, 
varvid den vanligtvis använder valutorna för de medlemsstater som är 
nettobidragsgivare till budgeten. Övergången till euron och det åtföljande inflödet av 
medel som inbetalas i euro kommer att tendera att jämna ut denna situation och 
följaktligen drastiskt minska behovet av massiva valutaköp av detta slag. Från och 
med början av etapp tre kommer således kommissionens valutatransaktioner att 
utgöra en mycket mindre del av budgetinkomsterna och -utgifterna än vad som för 
närvarande är fallet. Hur stor denna minskning kommer att bli beror framförallt på 
hur många länder som kommer att ingå i euroområdet. 
12-
28. Ytterligare en faktor kommer att bidra till minskningen av valutatransaktionerna. 
Medlemsstaterna betalar in sina bidrag till budgeten via "egna medel-konton" som 
förs av antingen finansförvaltningen eller av centralbanken i den berörda 
medlemsstaten. Kommissionens finansförvaltning gör sedan uttag från dessa konton 
för att täcka gemenskapens betalningsförpliktelser. En eller två gånger per månad 
utfärdar kommissionen ett antal överföringsuppdrag mellan dessa konton för att tillse 
att saldona på de 15 kontona i stora drag är proportionella mot varje medlemsstats 
budgetbidrag11. De valutatransaktioner som blir följden av denna månatliga 
utjämningsoperation (som för närvarande motsvarar i genomsnitt ca 1,5 miljarder ecu 
per månad) kommer att minska avsevärt fr.o.m. den 1 januari 1999, eftersom många 
överföringar helt enkelt kommer att utföras i euro utan nägot behov av valutaväxling. 
29. Den sammantagna minskning av antalet valutor som blir följden av eurons införande 
har ytterligare fördelar för valuta- och kontoförvaltning. Kommissionen har för 
närvarande åtminstone två affärsbankskonton i varje medlemsstat, varav ett används 
för transaktioner i nationell valuta och det andra för transaktioner i ecu. I de 
deltagande medlemsstaterna kommer de två bankkontona slutligen att slås samman 
till ett enda konto (senast den 1 januari 2002). Det övervägs för närvarande att 
genomföra denna förenkling på ett tidigt stadium under övergångsperioden. Det förs 
fortlöpande diskusssioner med de finansiella instituten om de praktiska aspekterna av 
betalningstransaktioner under övergångsperioden och därefter. 
30. Kommissionen kommer i sin egenskap av låntagare enligt EG-, EKSG- och Euratom-
fördragen att fastställa sin ståndpunkt beträffande redenominering av utestående 
skuldemissioner till euro mot bakgrund av de deltagande medlemsstaternas beslut i 
frågan. Som det för närvarande ser ut kommer större delen av den skuld som 
emitterats av EG, EKSG och Euratom att ha lösts in före 1999. Större delen av den 
återstående skulden är denominerad i ecu och kräver inga särskilda åtgärder vid tiden 
för övergången. Den återstående skulden består av små emissioner och följaktligen 
ses inte redenominering som en väsentlig prioritet. 
På utlåningssidan skulle gäldenärerna kunna vara villiga att godta redenominering av 
sina skulder till euro. Gäldenärerna kommer även att påminnas om sin rättighet att gå 
över till att använda euron för alla betalningar som har samband med lån uttryckta i 
de deltagande medlemsstaternas valutor. 
3 1. Kommissionen avser att genom sin finansförvaltning ha ett fortlöpande samarbete 
med Europeiska centralbanken (ECB) beträffande utförandet av sina finansiella 
transaktioner, särskilt i syfte att ytterligare förenkla och rationalisera befintliga 
penningflöden närhelst så är möjligt och lämpligt. Kommissionen diskuterar för 
närvarande med Europeiska monetära institutet (EMI) hur den, på frivillig basis, 
skulle kunna delta i ECB:s framtida anmälningssystem för stora valutatransaktioner, 
vilket kommer att utgöra en del av bankens instrument för övervakning av penning­
politiken. 
Detta krav pä utjämning följer av artikel 12.4 i rädcts förordning nr I552/S9 av den 29 maj 19S9 om 
systemet för gemenskapernas egna medel. 
- 13 
D.2. STATISTIK 
32. En stor del av Eurostats statistiska tidsserier uttrycks i monetära enheter och berörs 
därför direkt av övergången. Vissa av dessa tidsserier uttrycks i nationella valutor 
(primärserier), medan andra uttrycks i ecu (gemensamma referensserier). De 
förstnämnda används vanligtvis som primärserier, medan de sistnämnda oftast 
används för jämförelser och/eller för aggregerade data (t.ex. för beräkning av 
gemenskapens BNP). Andra serier, t.ex. de som omfattar prisindex, berörs också, om 
än på ett indirekt sätt. 
33. Eurostats förberedande arbete om de praktiska konsekvenserna av övergången till 
euron har utförts inom ramen för arbetsgruppen om statistik inom EMI (där även 
IMF och BIS deltagit). Medlemsstaterna har också knutits till detta arbete genom 
kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik. Eurostat har dessutom 
föreslagit inrättandet av en särskild LEG (ledarskapsgrupp, en ny form av 
partnerskap mellan kommissionen och medlemsstaterna) om euron. LEG skall ta 
fram material som skall hjälpa medlemsstaterna med övergången för deras nationella 
statistik till euron. INSEE i Frankrike kommer i detta fall att leda arbetet, men 
Finland, Tyskland, Italien, Luxemburg, Nederländerna och Spanien är också 
representerade i gruppen. 
34 De huvudsakliga operativa slutsatser som Eurostat hittills kommit fram till kan 
sammanfattas enligt följande: 
- Primära tidsserier (uttryckta i nationell valuta) för de deltagande medlemsstaterna 
kommer att omgraderas genom att dividera dem med omräkningskurserna, i den 
utsträckning det rör sig om data från före den 1 januari 1999 (data uttryckt i 
valuta för de icke-deltagande medlemsstaterna påverkas inte). På så sätt 
säkerställs statistikens kontinuitet och även att alla statistiska egenskaper hos 
serierna förblir intakta (t.ex. tillväxttakter). Tre andra möjligheter diskuteras 
fortfarande (att behålla heterogena serier, att endast offentliggöra data i ecu samt 
att ta fram en särskild lösning för varje serie). 
- Gemensamma referenstidsserier (uttryckta i ecu enligt den växelkurs som 
offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning) påverkas ej i den 
utsträckning det rör sig om data från före 1999. Senare data kommer att uttryckas 
i euro. 
Ny aggregerad statistik kommer att tas fram för euroomrädet, tillsammans med 
motsvarande statistik för de länder som ännu inte deltar i området. 
Dessa rekommendationer gäller endast för offentliggörande av data. För hela det 
europeiska statistiska systemet vore en gemensam omräkningsmetod att föredra. 
35. Omräkningskurser måste fastställas och offentliggöras av flera olika skäl, särskilt 
med tanke på hänvisningar i rättsliga texter. Till följd av önskemål från marknads­
aktörer om att referenskurser dagligen skall offentliggöras av ett officiellt och 
auktoritativt organ, har EMI tillkännagivit sin avsikt att föreslå att Europeiska 
centralbankssystemet (ECBS) blir ansvarigt för offentliggörandet av dessa kurser 
(jmfr EMI:s policyuttalande den 1 juli 1997). Härigenom kommer även rättslig 
kontinuitet att säkerställas för kommissionens nuvarande dagliga offentliggörande av 
växelkurser för ecun, vilka det ofta hänvisas till i gemenskapslagstiftningen. 
Behovet av lämpliga referensräntesatser för euron förtjänar även uppmärksamhet, 
framför allt på grund av deras tillämpning på vissa områden (exportkrediter) och av 
externa användare. Det skulle dessutom säkerställa kontinuitet för den nuvarande 
avkastningskurvemodellen i ecu. Olika tekniska och metodologiska frågor håller för 
närvarande på att undersökas. 
D.3 INFORMATIONSTEKNIK (IT) 
36. Eurons införande kommer att påverka de befintliga informationssystemen i de olika 
gemenskapsinstitutionerna vid ungefär samma tid som de problem som hänger 
samman med milleniumskiftet. De nödvändiga anpassningarna av datorprogram 
förbereds och genomförs i allmänhet på ett decentraliserat sätt. 
Kommissionen har inrättat en särskild arbetsgrupp, "Euro/år 2000", för att bistå de 
olika tjänstegrenarna i deras arbete att förbereda sina system för de båda händelserna. 
Gruppen håller på att inventera alla större system och program som kommer att 
beröras av endera händelserna. Efter en första översyn förefaller det som om arbetet i 
samband med euron på IT-området kommer att koncentreras på följande områden: 
statistiska databaser, kassatransaktioner (in- och utbetalningar till respektive från 
budgeten), uppföljning av kontrakt och de agromonetära systemen. Arbetet planeras 
vara slutfört i tid för övergången till etapp tre på vart och ett av dessa områden. 
Slutligen förbereder kommissionen integrationen av eurosymbolen med standard-
konfigurationerna i kommissionens IT-system. 
D.4. ÖVRIGT 
37. I takt med att etapp tre av den monetära unionen närmar sig blir kommissionen 
alltmer involverad i informationsverksamhet i samband med de praktiska aspekterna 
av övergången och företagens och medborgarnas förberedelser inför denna. Tekniska 
skrifter i rättsliga och ekonomiska frågor som ursprungligen var avsedda för 
kommissionens interna bruk är ofta av intresse för utanförstående. Sådana skrifter 
sprids därför i ökande utsträckning utanför institutionen, särskilt när de kan hjälpa 
tredje part i dess förberedelser inför övergången. En del av dessa interna rapporter 
har i själva verket sitt upphov i specifika frågor eller önskemål om förtydliganden 
som ställts till kommissionen . 
lin särskild skriftserie med eurorelaterade publikationer, kallad EURO PAPERS12, 
har nyligen börjat ges ut i syfte att sprida dokument av teknisk eller praktisk 
karaktär. Avsikten med denna nya skriftserie är att hjälpa ekonomiska aktörer och 
andra parter i deras förberedelser inför övergången till euron. Dessutom används i 
ökande utsträckning kommissionens officiella Internet-server EUROPA och i 
Nr 1 "Ekonomiska och monetära unionen och omvärlden", nr 2 "Redovisning för införandet av 
euron". nr 3 "Effekterna av införandet av euron pä kapitalmarknaderna", nr 4 "Den rättsliga ramen 
för användningen av euron". nr 5 "Rundabordskonfercnscn om de praktiska aspekterna av 
övergången till euron". nr 6 "Checklista för förelag och revisorer om införandet av euron". 
- 15 
synnerhet webbplatsen EURO (http://euro.eu.int) för att sprida dessa skrifter och allt 
annat material som riktar sig till allmänheten. 
Eftersom samtliga gemenskapsinstitutioner och -organ berörs av övergången till 
euron, om än i olika utsträckning, har ett informellt interinstitutionellt nätverk med 
kontaktpunkter upprättats i syfte att främja informationsutbyte och -spridning. 
Genom nätverket skall det även säkerställas att alla åtgärder av gemensamt intresse 
samordnas (t.ex. informationsinsatser till personalen om euron). Andra fora för inter­
institutionellt samarbete är förvaltningschefernas kollegium ("Collège des chefs 
d'administration") som framförallt behandlar lönefrågor och den interinstitutionella 
kommittén för informationsteknik ("Comité Interinstitutionnel de l'Informatique"). 
E. SLUTSATSER 
39. Kommissionens övergripande bedömning av verkningarna och de praktiska 
konsekvenserna av övergången till euron är huvudsakligen positiv, både vad avser 
följderna för gemenskapens politik och för kommissionens och gemenskaps­
institutionernas interna funktionssätt: 
- Konsekvenserna för gemenskapens budget kommer att vara positiva, både på 
inkomst- och utgiftssidan. Den växelkursrisk som gemenskapens budget står för 
kommer t.ex. att minska väsentligt, valutaförvaltningen kommer att underlättas, 
osv. 
- Politiken på vissa områden kommer att förenklas avsevärt. Det agromonetära 
systemet utgör troligen det mest iögonfallande exemplet. 
- Även om vissa åtgärder måste vidtas i syfte att få en smidig övergång, förefaller 
omfattningen av övergångsarbetet vara ganska rimlig i förhållande till utbytet. 
Särskild övergångslagstiftning kommer till exempel att behövas endast i mycket 
liten utsträckning och själva den praktiska övergången förväntas inte leda till 
några störningar förutsatt att de pågående förberedelserna går som planerat. 
Vad gäller den lagstiftningsmässiga övergången kommer den största delen av arbetet 
att hamna på medlemsstaternas lott. Denna uppgift kommer att behöva lösas inom 
ramen för deras övergripande genomgång av sin nationella lagstiftning, i vissa fall 
med verkan från och med den 1 januari 1999, men i de flesta fall med verkan från och 
med 2002 eller från och med en tidpunkt under själva övergångsperioden. 
40. Gemenskapens övergångsarbete kommer huvudsakligen att koncentreras till tiden 
före den 1 januari 1999, i motsats till övergången på nationell/regional/lokal nivå, där 
övergångsarbetet kommer att fördelas över hela övergångsperioden, och i några fa 
fall koncentreras till slutet av den (1.1.2002), när de nationella valutaenheterna börjar 
försvinna. Eftersom gemenskapens finansiella transaktioner huvudsakligen grundar 
sig på ecun kommer övergången till euron nästan uteslutande att äga rum den 
I januari 1999, dvs. utan övergångsperiod. Trots att de flesta anpassningar således 
kommer att ske redan i inledningsfasen, kommer införandet av euron att ske på ett 
smidigt och ordnat sätt vad beträffar gemenskapens politik och lagstiftning. Detta 
gäller även de olika gemenskapsinstitutionernas interna organisation och 
funktionssätt. 
- 17 
GENOMFÖRANDE AV BETALNINGAR FRÅN 1996 ÅRS BUDGET BILAGA 1A 
Beskrivning Betalningar i ecu Betalningar i nationell 
valuta Totalt 
Under­
avsnitt 
Del A 
Del B 
BO 
Bl 
B2 
B3 
B4 
B5 
B6 
B7 
B8 miljoner ecu mm miljoner ecu miljoner ecu m 
Administrativa anslag 
Driftsanslag 639,80 iiiiiiiÄi 2 023,10 75,97 % 2 662,90 tmm % 
Garantier, reserver 
EUGFJ. garantisektionen 
Strukturfonder, utgifter för struktur och sammanhållning, 
finansieringsmekanism, övriga jordbruks- och regionalpolitiska 
åtgärder, transporter och fiske 
Utbildning, ungdomsfrågor, kultur, audiovisuella medier, 
information och annan social verksamhet 
Energi. Euratoms nukleära säkerhetskontroll samt miljö 
Konsumentskydd, den inre marknaden. industri och 
transeuropeiska nät 
Forskning och teknisk utveckling 
Externa åtgärder 
Gemensam utrikes- och säkerhetspolitik 936,40 
40,10 
24 142,30 
654,30 
163,80 
538,20 
2 615,90 
3 642,20 
51,40 iiiliiiiii:!:! 
iiiiiiiiii! 
iiiiiiifiÉÄ 
wmmmmm 
llliliiiliil 
lllliipsi 
mmm&&jm: 
wmmmmM^ 
wmmmmw 0 
39 041,80 
493,60 
30,50 
9,80 
18,50 
281,90 
110,10 
0 Q% 
99,90 % 
2,00 % : 
4,45 % 
5,65 % 
3,32 % 
9,73 % 
2,93 % 
0% 936,40 
39 081,90 
24 635,90 
684,80 
173,60 
556,70 
2 897,80 
3 752,30 
51,40 100,00 % 
100,00 % 
100,00 % 
Ï 00,00% 
100,00% 
100,00 % 
100,00% 
100,00 % 
100,00% 
Totalt del B 
Totalt del A + B 32 784,60 
33 424,40 mmm-M* 
mmÊÊ$km± 39 986,20 
42 009,30 54,95 % 
55,69 % 72 770,80 
75433,70 100,00 % 
iQQtM % 
- 18 
BILAGA IB 
GENOMFÖRANDE AV BETALNINGAR FRÅN DEL A I 1996 ÅRS BUDGET 
Beskrivning Betalningar i ecu Betalningar i nationell 
valuta Totalt 
Under­
avsnitt miljoner ecu |;!||;llll;;|i|ll;|||l miljoner ecu ||i;||l|ii;||||||!||| miljoner ecu i^H^^B 
Al 
A2 
A3 
A4 
A5 
A6 Utgifter avseende personer som är knutna till institutionen 
Byggnader, utrustning och diverse driftsutgifter 
Utgifter på grund av särskilda uppgifter som institutionen utför 
Samarbete mellan institutionerna, gemensamma tjänster och 
verksamheter 
Databehandling 
Personal- och administrationsutgifter för Europeiska 
gemenskapens delegationer 
Publikationsbyràn 94,20 
165,80 
193,80 
50,40 
95,20 
14,60 
25,80 :llli;lllllillli::| ^•^^K 
illlillllil l||l!;||i|||||ii 
llllllpÉI 
IllllliiÉiiil 
lllliiiiiiiii 1 606,90 
183,20 
5,90 
27,70 
2,30 
155,30 
41,80 ••••f 
liiifliiiiill 
WÊÈËÈmÊm 
^^••H 
llllllpiliil 
Illlliillllll 
llllliilllliil 1 701,10 
349,00 
199,70 
78,10 
97,50 
169,90 
67,60 100,00% ! 
100,00% 
100,00 % 
iOO,00 % 
100,00% 
100,00% 
100,00 % 
Totalt del A 639,80 i|||ilil«l 2 023,10 mmm&Mmm 2 662,90 100*00 % 
19 
BILAGA 2 
Konsekvenser av övergången på politikområden som förvaltas utanför 
gemenskapens budget 
A. EKSG 
Al. Inkomster och utgifter 
Det finns två slag av budgetmedel. 
- avgifter på produktionen av kol och stål som betalas av företagen i de båda sektorerna. 
Det förväntas emellertid att dessa avgifter kommer att avskaffas från och med 1998. 
- finansiella medel som härrör från investerade EKSG-reserver (i huvudsak garantifonden 
för upplåning). 
Utgifterna avser att täcka följande: 
- sociala åtgärder (omställning, allmännyttiga bostäder för arbetare inom kol- och 
stålsektorn), 
- forskningsprogram inom de båda sektorerna, och 
- räntesubventioner till sysselsättningsfrämjande omstruktureringslån. 
Eftersom EKSG:s budget grundas på åtaganden, redovisas alla utgifter enbart som 
åtaganden. Utestående åtaganden bokförs som en skuld i EKSG:s balansräkning och 
betalas ut senare (eller återförs i annat fall helt eller delvis). 
A.2. Rättslig ram 
1 den rättsliga ramen för EKSG.s budgetverksamhet13 anges att avgifterna på EKSG-
produkterna uttrycks i europeiska beräkningsenheter (senare omvandlat till ecu genom 
beslut 3334/80/EKSG), samt att alla utgifter också skall utryckas i europeiska 
beräkningsenheter (numera ecu). Detta innebär att bidragsgivare till och 
betalningsmottagare från EKSG:s budget helt och fullt står för alla växelkursrisker. Även i 
de fall begäran om utbetalningar uttrycks i nationell valuta, är dessa begränsade till det 
ursprungligen överenskomna motvärdet i ecu, oavsett växelkursvariationer mellan de 
berörda valutorna och euron. Genom att förordningarna om euron automatiskt omvandlar 
hänvisningar till ecun till hänvisningar till euron, krävs ingen särskild åtgärd för att 
säkerställa en smidig övergång till euron. 
n Artiklarna 49 och 50 i EKSG-fördragct, kompletterat med besluten 2/52/EKSG och 3/52/EKSG 
(EKSG:s inkomster) samt beslut 3289/75/EKSG (utgifter). 
-20 
B. Europeiska utvecklingsfonden (EUF) 
B.l. Inkomster 
Medlemsstaternas bidrag betalas i ecu, utom i fråga om Tyskland som betalar i nationell 
valuta. Alla hänvisningar till biståndsbelopp i Lomékonventionen uttrycks också i ecu. 
Övergången till euron kommer därför att vara automatisk och utan märkbara svårigheter. 
B.2. Betalningar 
Samtliga bankkonton såväl som flertalet finansiella transaktioner är ecubaserade. En viss 
del av transaktionerna görs i gemenskapsvalutor, och tillfälligtvis också i andra valutor 
(USD, YEN, ...). 
Lokala projekt betalas ofta i det mottagande AVS-landets valuta. Till följd av avtal med 
lokala banker, hålls emellertid alltid de konton som EUF har i dessa länder i europeiska 
valutor och omvandlingen av dessa konton till euro bör kunna ske utan problem. 
-21 
BILAGA 3 
AGRIMONETÄRA AVVIKELSER FÖR 1997 ENLIGT EN DEN 1 OKTOBER 1997 GJORD UPPSKATTNING 
BEF DKK DEM GRD PTE FRF F1M MLG IEP ITL ATS ESP SEK GBP 
A. Monetära avvikelser mellan RMK and JOK (% av JOK) 
1 ) för marknadspriser och belopp 
2) för arealstöd (per hektar) för jordbruksgrödor 
3) för bidrag per djur och strukturstöd 0,82 
0,58 
0,58 0,79 
3,25 
3,25 0,77 
-0,90 
-0,90 0,37 
0,37 
0,37 0,10 
0,10 
0,10 1,19 
1,19 
1,19 2,54 
2,54 
2,54 0,78 
-0,85 
-0,85 0,09 
8,56 
8,56 2,67 
11,23 
5,37 0,75 
-0,91 
-0,91 0,67 
0,67 
0,67 5,25 
8,91 
15,02 1,09 
15,03 
14,38 
B. Årskostnad för en avvikelse på 1 % 14 (miljoner ecu / %) 
1 ) för marknadspriser och belopp 
2) för arealstöd (per hektar) för jordbruksgrödor 
3) för stöd per djur och strukturstöd 11,33 
1,56 
1,34 6,83 
6,11 
0,64 22,84 
30,88 
6,61 19,21 
5,44 
1,07 3,00 
1,86 
2,20 32,59 
46,47 
11,53 1,16 
2,12 
2,05 14,98 
1,39 
0,38 10,05 
1,09 
7,25 27,83 
18,28 
5,06 1,74 
3,35 
3,61 19,07 
16,65 
6,45 1,26 
4,31 
1,61 11,41 
16,20 
7,11 
C. Total årskostnad (miljoner ecu)*5 
för monetära avvikelser 10.90 27.32 -16.1 9.57 0.68 108.06 13.50 0.20 72.27 306.67 -5.05 28.34 69.21 358.15 
Total årskostnad EU:s 15 medlemsstater: (miljoner ecu) 993,72 
14 Uppskattning enligt 1997 ars budget. (JOK: jordbruksomräkningskurs: RMK: representativ marknadskurs). 
15 Del C i tabellen har beräknats genom att multiplicera de motsvarande beloppen i del A och dëiB i tabellen och summera de tre erhållna talen. 
BILAGA 4 
Övergång för löner; 
(närstående frågor) 
Löner utanför unionen 
Dessa löner betalas i belgiska francs med den korrigeringskoetficient som gäller för 
Belgien. På begäran kan en del av lönen betalas ut i lokal valuta enligt den fastställda 
omräkningskursen och lokala korrigeringskoefficienten. 
2. Utgifter i samband med tjänsteresa 
Inom EU: alla schablonbelopp och utgiftstak uttrycks i belgiska franc och utbetalas 
enligt den månatligt fastställda växelkursen. 
Utanför EU: alla belopp uttrycks i ecu och kommer automatiskt att omvandlas till 
euro från och med den 1 januari 1999. 
3. Frilanstolkar 
Det nuvarande avtalet gäller till och med den 31 december 1998 och kommer att 
omförhandlas under 1998. Ökningar vägs för närvarande enligt de relativa vikterna för 
de valutor som ingår i ecukorgen. Betalningar görs i ecu och kommer således att 
omvandlas till euro. 
4. Sjukförsäkringssystem 
Alla ersättningstak uttrycks i belgiska franc. Betalningar görs till bokföringskursen. 
-23 
BILAGA 5 
Införandet av euron i gemenskapens sekundärlagstiftning 
Enligt det program för övergången till den gemensamma valutan som fastställdes vid 
Europeiska rådets möte i Madrid13, beslutades att en rådsförordning som träder i kraft 
den 1 januari 1999 skall utgöra den rättsliga ramen för användningen av euron. Det är 
mot bakgrund av Madrid-programmet och de båda euroförordningar14 vilka kommer att 
utgöra den rättsliga ramen för genomförandet av programmet, som konsekvenserna för 
nuvarande EG-lagstiftning skall bedömas. 
Euroförordningarna kommer huvudsakligen att påverka EG-lagstiftningen på följande tre 
sätt: 
(1) Principen om rättslig kontinuitet 
Genom förordning 1103/97 om vissa bestämmelser som har samband med införandet av 
euron föreskrivs att "rättsliga instrument" inte skall påverkas av införandet av euron, 
utom naturligtvis genom att euron ersätter de befintliga valutaenheterna (nationella 
valutor eller i EU-lagstiftningen vanligen ecun). Detta kommer att gälla om inte 
lagstiftaren beslutar att införa någon förändring. Lagstiftaren har naturligtvis en 
begränsad frihet på det här området, exempelvis skulle en förändring som står i strid med 
själva kontinuitetsprincipen inte vara godtagbar. 
(2) "avsaknad av förbud, avsaknad av tvång" 
Detta tillvägagångssätt fastställdes av stats- och regeringscheferna i Madrid-programmet 
för att ge de ekonomiska aktörerna största möjliga frihet att avgöra takten i deras 
övergång till euron och samtidigt säkerställa att de som föredrar en sen övergång i slutet 
av fas C har möjlighet att fortsätta använda deras vanliga respektive nationella valuta 
fram till slutet av denna period. När det gäller euroförordningen förutsätter principen om 
frihet att använda euroenheten i avtalsförhållanden motpartens samtycke. 
I detta lagstiftningssammanhang klargörs i euroförordningarna att både den nationella 
valutaenheten och euroenheten under övergångsperioden får användas för att upprätta 
nya rättsliga instrument. Det är emellertid inte möjligt att påtvinga användningen av 
euroenheten under denna period utom i de klart definierade och begränsade fall som 
anges i euroförordningarna. Offentliga förvaltningar kan dock besluta att ge 
privatpersoner, företag osv. den alternativa möjligheten att använda euroenheten. 
M Godkänt av siats- och regeringscheferna vid toppmötet i Madrid i december 1995. 
1 ' Radels förordning 1103/97 av den 17 juni 1997 (EGT nr L 162. 19.6.1997. s. ! - 3) och utkast Ull 
nidets förordning .../98 (se Europeiska rådets resolution av den 7 juli 1997 om den rättsliga ramen 
lör införandet av euron: EGT nr C 236, 2.8.1997, s. 7-12). 
24-
(3) Undantag från "avsaknad av tvång" och moratorium för lagstiftningsåtgärder som 
föreskriver användningen av euroenheten 
I utkastet till euroförordning enligt artikel 1091.4 i fördraget fastslås att medlemsstaterna 
inte får lagstifta om tvingande användning av euron annat än genom ett samordnat 
förfarande som innehåller en gemensam tidsplan, utom i fråga om vissa undantag som 
särskilt anges i den andra förordningen ( bland annat betalningar genom kreditering av ett 
konto, redenominering av utestående offentlig skuld, övergång till euron för organiserade 
marknader och betalningssystem). 
-25 
^^*^f" 
BILAGA 6: ÖLIK^TVPEl* AV B£SSrÂM8afêt>»l OM ?»08m.?%ffl9KK OJOS 8f LOÏ^SBA^SE&Ï LÂ^TïrTNÏ^fôÊrsr SOM M VERKAS ÂVXt&TJK 
Tidsskala: perioden före EMU 
ecu och mot\ ärden i nationell \ aluta Datum: 1.1.1999 
ecu = euro 
Omräkning av nationell valuta till 
euro Tidsskala. ÖVERGÅNGSPERIODEN 
Nationella valutaenheter som uttryck för euron, 
enligt den låsta omräkningskursen Datum: 1.1.2002 
De nationella valutaenheterna upphör att existera 
1. klausuler om gällande värde 
(t.ex. bankrörelse) Här gäller helt klart kontinuitet.Dessa klausuler är okomplicerade och fortsätter att gälla för både deltagande och icke-deltagande 
medlemsstater 
2. klausuler med fasta datumangivelser15 
(t.ex. försäkringsdirektiv 76/580 och 
direktivet om återlämnande av kulturföremål) Här gäller helt klart kontinuitet. Denna typ av klausul kommer att konservera skillnaderna (vilka är mycket betydande i fråga om t.ex. detta 
försäkringsdirektiv från 1976) mellan värdena i nationell genomförandelagstiftning. 
3A. Klausuler om automatiska ändringar 
med en tidsplan och en heltäckande metod för 
omräkning till nationell valuta 
(t.ex. offentlig upphandling och de flesta 
försäkringsdirektiven T ex. offentlig upphandling: 
ändringar var annat år grundad 
på fluktuationer under de gångna 
två åren. T.ex. försäkring: årlig 
ändring den 1 januari liksom vid 
särskilt angiven dag Vid den första revidering som skall träda i kraft 1999 anses det att omräkningskurser inte bör gälla för 
deltagande medlemsstater. Motiveringen för att fortsätta att tillämpa klausulen för deltagande 
medlemsstater överskuggas av huvudsyftet med direktivet, dvs. att fastställa ett harmoniserat 
tröskelvärde. För de icke-deltagande medlemsstaterna forsätter klausuler att gälla. 
3B. valutafluktuationsklausuler 
(t.ex. värdepapper. andra bolagsrätts-
direktivet) För dessa klausuler krävs att 
medlemsstaterna vidtar åtgärder 
för att anpassa sina 
tröskelvärden/beloppstak om deras 
valuta har fluktuerat utöver en 
viss toleransmarginal Motiven för fluktuationsklausuler finns inte längre kvar från och med den 1 januari 1999. Den 
underliggande rättsliga grunden för belopp i nationell valuta i de deltagande medlemsstaternas 
lagstiftningar (om de a\viker frän ecu/euro belopp i ett direktiv) upphör också att existera. De 
deltagande medlemsstaterna bör använda den omräkningskurs som anges i euroförordningen från och 
med den 1 januari 1999. 
4. *\\vrundningsklausuler" för att komma 
fram till ett lämpligt belopp i nationell valuta 
(t.ex. räkenskaper). Syftet med dessa klausuler är att hjälpa den nationella lagstiftaren att omvandla ett 
jämnt belopp i ecu till ett hanterbart belopp i nationell valuta. Som sädana kan de 
tillämpas mellan den 1 januari 1999 och den 31 december 2001. Klausulerna upphör att vara tillämpliga från och 
med den 1 januari 2002 
(tillämpningen av klausulen skulle endast motverka 
direktivet syfte). 
Några av dessa innehåller även en klausul som föreskriver att rådet far revidera tröskelvärdena pä förslag frän kommisionen. 
26 
BILAGA 7 
Riktlinier om den rättsliga övergången vad gäller monetära hänvisningar 
A INLEDNING 
Med hänsyn till det stora antalet monetära hänvisningar (t.ex. i form av tröskelvärden, 
nedre och övre beloppsgränser, betalningar och rapporteringsskyldigheter osv.) i 
gemenskapslagstiftningen, som antingen uttrycks i ecu eller i nationella valutor, har 
kommissionen utarbetat vissa riktlinjer för tolkningen av dessa bestämmelser i syfte att 
säkerställa en enhetlig tillämpning inom de olika politikområdena (se avdelning C.2 i 
meddelandet). 
I många fall är det tydligt att införandet av euron kommer att påverka tolkningen av 
monetära hänvisningar, även om det inte kommer att vara nödvändigt att föreslå särskild 
lagstiftning eftersom innebörden av bestämmelsen kan tolkas på ett otvetydigt och 
juridiskt enhetligt sätt. Enskilda tolkningar av sådana bestämmelser återfinns i bilaga 8, 
medan denna bilaga innehåller en mer allmän presentation av riktlinjerna. 
B MONETÄRA HÄNVISNINGAR 
Monetära hänvisningar i gemenskapslagstiftningen är i allmänhet uttryckta i ecu och 
kommer därför automatiskt att ändras till euro från och med den I januari 1999, vilket 
inte innebär några särskilda problem. Juridiska svårigheter kan emellertid uppstå i ett 
senare steg till följd av att en del av dessa belopp måste omräknas i nationell valuta. 
B.l. Enkla hänvisningar 
Enkla hänvisningar till belopp i ecu är sådana belopp för vilka det inte går att hänvisa till 
något lagrum vid omräkningen av beloppen i ecu till nationell valuta. Dessa enkla 
hänvisningar kan vara av följande båda slag: 
- I det enklaste fallet är referensbelopp i ecu direkt tillämpliga (dvs. ett belopp som både 
fastställs och utbetalas inom ramen för gemenskapens budget). I dessa fall kommer helt 
klart införandet av euron inte att kräva några särskilda åtgärder på gemenskapsnivå. 
- 1 övriga fall inbegrips omräkning i nationell valuta i det ifrågavarande slaget av 
lagstiftning även om det inte uttryckligen anges i EG-lagstiftningen. Detta gäller 
exempelvis varje gång det i en gemenskapsrättsakt anges ett beloppstak eller 
tröskelvärde som alltid måste iakttas utan angivande av omräkningsförfaranden (t.ex. 
alla transaktioner som överstiger ett visst i ecu angivet tröskelvärde måste anmälas). 
Som ovan angivits krävs inga särskilda åtgärder på gemenskapsnivå, eftersom det 
ankommer på medlemsstaterna och berörda parter att säkerställa att bestämmelserna i 
gemenskapslagstiftningen alltid tillämpas och att de i nationell valuta angivna beloppen 
överensstämmer med beloppen i ecu. Detta kommer att fortsätta från genom att 
ecubeloppet från och med den 1 januari 1999 helt enkelt ersätts av ett eurobelopp. 
Nationella myndigheter tillråds emellertid att se över sina nationella 
tillämpningsföreskrifter för att se till att de verkligen är aktuella den 1 januari 1999. 
Det bör här också understrykas att de praktiska problemen med växelkursfluktuationer 
kommer att försvinna för de medlemsstater som deltar i den tredje etappen av EMU. 
För de medlemsstater som inte deltar är situationen oförändrad. 
27-
B.2. Hänvisningar till belopp i ecu, med tillhörande bestämmelser om omräkning till 
nationell valuta 
Till skillnad från de enkla hänvisningar till ecu som diskuterades i föregående stycke, 
åtföljs många hänvisningar till belopp i ecu i gemenskapslagstiftningen av 
gemenskapsbestämmelser om omräkning av ecubelopp till nationell valuta. Många 
hänvisningar i lagstiftning som täcker den inre marknaden, tullkodexen, indirekt 
beskattning osv. är av det här slaget. Dessa bestämmelser har oftast en eller flera av 
följande beståndsdelar: 
- Bestämmelser om den växelkurs (och i vissa fall om hur den skall beräknas) som skall 
användas vid omräkningen från ecu till nationell valuta. 
- Bestämmelser genom vilka en löpande översyn av de angivna växelkurserna införs (och 
därigenom av beloppen uttryckta i nationell valuta), i syfte att justera för 
växelkursvariationer. Denna översyn sker antingen med en förutbestämd periodicitet 
(exempelvis vart annat år) eller så snart som ett visst rluktuationsutrymme har 
överskridits. 
- Begränsade möjligheter till avrundning (t.ex. högst 10 % uppåt eller nedåt), för att 
kunna införa praktiskt hanterbara belopp i nationella valuta. 
När det gäller de deltagande medlemsstaterna, vore det logiskt att säkerställa att 
differenser mellan monetära hänvisningar i gemenskapslagstiftning och nationell 
lagstiftning som enbart är en följd av växelkursvariationer eller avrundning avskaffas inom 
en rimlig tidsperiod. 
Detta skulle kunna uppnås genom åtminstone två generella tillvägagångssätt. 
- Ett tillvägagångssätt vore att eftersträva en tidig utjämning mellan monetära 
hänvisningar i gemenskaps- respektive nationell lagstiftning, dvs. med verkan från och 
med den 1 januari 1999. Särskild lagstiftning på EU-nivå skulle krävas för att ändra 
dessa bestämmelser. Detta sätt skulle förmodligen vara mindre problematiskt i de fall 
det inte finns några bestämmelser om periodisk översyn. Även i detta fall skulle 
emellertid motsvarigheterna (vid den tidpunkten) till eurobeloppen i de nationella 
valutaenheterna i de deltagande länderna inte vara kända förrän den 1 januari 1999 
eftersom omräkningskurserna kommer att fastställas först denna dag. 
- Ett andra möjlighet skulle vara att låta frågan lösas genom kontinuitetsprincipen som 
den har bekräftats i euroförordningarna. Medan detta skulle fungera väl i de fall det 
finns bestämmelser om periodisk översyn som planeras äga rum inom 
övergångsperioden, skulle avsaknaden av en ändringsklausul i lagstiftningen kunna leda 
till att ingen ändring av beloppen någonsin skulle ske i de deltagande medlemsstaterna. 
Det är tydligt att inget av dessa policyval ger helt tillfredsställande resultat i alla 
situationer. En pragmatisk metod, baserad på bestämmelsernas specifika karaktär, är 
därför nödvändig. I detta hänseende bör man i policyhänseende göra åtskillnad mellan 
- belopp som är förenade med betalningsskyldigheter (t.ex. utbetalningar som görs från 
gemenskapens budget enligt de agromonetära reglerna). I dessa fall föreligger starka 
skäl för att anpassa dem så fort som möjligt, exempelvis per den I januari 1999, och 
-28-
- belopp som används som rättsliga hänvisningar (t.ex. tröskelvärden), för vilka behovet 
av tidig utjämning vanligtvis är mindre tvingande, i synnerhet med tanke på att det 
kommer att fortsätta att hänvisas till beloppen i nationell valuta under 
övergångsperioden i enlighet med principen "avsaknad av förbud, avsaknad av tvång". 
I fråga om rättsliga hänvisningar, skulle följande riktlinjer kunna följas: 
- för lagstiftning som inte innehåller någon översynsklausul (eller där nästa dag för 
översyn infaller efter utgången av övergångsperioden), krävs ett lagstiftningsförslag för 
att säkerställa att en översyn görs senast vid utgången av övergångsperioden (1 januari 
2002). Efter övergångsperiodens utgång skulle således enhetliga eurobelopp att gälla. I 
praktiken förekommer det bara ett par fall av detta slag. 
- För lagstiftning som innehåller en översynsklausul, kommer införandet av euron att 
beaktas vid den planenliga dagen för översyn (såvida inte denna översyn inträffar efter 
övergångsperiodens utgång). Vid dagen för översynen skulle omräkningskurserna bli 
direkt tillämpliga för de deltagande länderna och därigenom ersätta den särskilda metod 
som beskrivs i lagstiftningen eftersom denna metod då skulle vara utan laga kraft. Om 
denna lagstiftning innehåller en valfri avrundningsklausul skulle deltagande 
medlemsstater kunna tillåtas att tillämpa denna klausul. Vid utgången av 
övergångsperioden skulle denna avrundningsklausul även för dem vara utan laga kraft, 
och i den mån de skulle ha utnyttjat den skulle således särskilda åtgärder behöva vidtas 
för en återgång till det i direktivet angivna värdet i euro. 
Genom dessa riktlinjer säkerställs att alla rättsliga hänvisningar i slutändan likställs i de 
deltagande medlemsstaterna, senast vid övergångsperiodens utgång. Mängden extra 
lagstiftning förblir begränsad (eftersom utformningen av lagstiftningen i de flesta fall är 
tillräckligt flexibel för att klara av förändringarna), vilket minimerar varje möjlig risk för 
tvister på känsliga områden. I synnerhet icke-deltagande medlemsstater har intresse av att 
minimera behovet av "extra" lagstiftning eftersom de inte kommer att ha någon nytta av 
den. 
Mer allmänt bör en tillräcklig grad av flexibilitet tillåtas vid tillämpningen av den 
föreslagna metoden, i synnerhet för att kunna ta hänsyn till regional särdrag, möjliga 
genomförandesvårigheter, övergripande överensstämmelse i lagstiftningen inom de 
berörda politikområdena osv. 
C TOLKNINGSANMÄRKNINGAR 
Av en detaljerad genomgång av gemenskapslagstiftningen framgår att de fall där särskild 
lagstiftning krävs är tämligen begränsade i antal. Det är emellertid lämpligt att förmedla 
kommissionens tolkning av vissa lagbestämmelser (inberäknat närmare upplysningar om 
denna metod), särskilt för att främja en enhetlig tillämpning och tolkning bland alla 
berörda parter och därigenom öka den rättsliga säkerheten. Bilaga 8 innehåller därför en 
beskrivning, i form av ett tolkningsmeddelande eller förtydligande meddelande, av alla 
lagtexter som inte kräver någon ändring av lagstiftningen, men som måste tolkas och 
tillämpas på ett enhetligt sätt efter den 1 januari 1999. Dessa tolkningar är grundade pä de 
under rubrik B ovan beskrivna riktlinjerna. 
På motsvarande sätt kommer inte de många hänvisningarna i EU-lagstiftningen till 
"nationell valuta" att bli föråldrade enbart därför att flera medlemsstater kommer att ha en 
-29-
gemensam nationell valuta. De kommer självfallet att fortsatt vara fullt giltiga för de icke­
deltagande medlemsstaterna. Vad gäller de deltagande medlemsstaterna hänvisar de 
självfallet till euron som valutaenhet och kommer att tolkas som en hänvisning till den 
"nationella valutaenheten" av euron fram till 2002. 
30-
BILAGA 8 
ÖVERSIKT ÖVER KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN FÖR 
GEMENSKAPSLAGSTIFTNINGEN 
TULLAR 
Tullkodexen 
DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLITIKEN 
Det agromonetära systemet 
FRI RÖRLIGHET FÖR ARBETSTAGARE 
Social trygghet för migrerande arbetare 
DEN INTERNA MARKNADEN 
Kulturföremål 
Offentlig upphandling 
Bankväsende 
Försäkringsverksamhet 
Värdepapper 
Bolagsrätt 
Redovisning 
Produkter med säkerhetsbrister 
Immaterialrätt 
INDIREKT BESKATTNING 
Mervärdesskattelagstiftning 
DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN 
Exportkrediter 
YTTRE FÖRBINDELSER 
Internationella avtal 
KONSUMENTSKYDD 
Konsumentkrediter och vissa andra former av avtal 
BUDGET 
B udgetförordningen 
FÖRVALTNINGSUTGIFTER 
Löner och pensioner 
31 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE: TULLAR 
BERÖRD LAGSTIFTNING: TuHkodex 
A. BESKRIVNING 
1. Genom rådets förordning (EEG) nr 2913/92, ändrad genom förordning (EG) nr 
82/97, inrättas gemenskapens tullkodex. Kommissionens förordning (EEG) nr 
2454/93, senast ändrad genom förordning (EG) nr 1427/97 innehåller 
tillämpningsföreskrifter. 
Genom rådets förordning (EEG) nr 918/83, senast ändrad genom förordning (EG) nr 
355/94 upprättas ett gemenskapssystem för tullbefrielse. 
Genom rådets förordning (EEG) nr 3911/92, senast ändrad genom förordning (EG) 
nr 2469/96 fastställs regler om export av kulturföremål. 
B KOMMENTARER 
I artikel 18.1 och 18.2 i gemenskapens tullkodex fastställs att "Motvärdet i nationella 
valutor till ecun... skall fastställas en gång i månaden. De kurser som skall 
tillämpas skall vara de som gäller den sista dagen då en kurs för den valutan 
offentliggjordes i EGT" eller" i andra fall än dem som avses i första stycket... en 
gång om året. De kurser som skall tillämpas för denna omräkning skall vara de 
som offentliggörs i EGT den första arbetsdagen i oktober...". Dessa omräknings-
klausuler kommer inte längre att vara relevanta efter den 1 januari 1999 för de 
medlemsstater som deltar i EMU och kommer därför att upphöra att gälla för dem. 
Detta eftersom deras syfte är att erhålla motvärdet av ecun i de olika nationella 
valutorna med avseende på de i ecu uttryckta beloppen i förordningen. Eftersom 
motvärdet kommer att vara känt med exakthet från och med den 1 januari 1999 
kommer det inte längre finnas behov för de deltagande medlemsstaterna16 att 
utnyttja denna klausul. Dessa omräkningsklausuler kommer emellertid att fortsatt 
fullt ut gälla för valutorna i de icke-deltagande medlemsstaterna. 
De bestämmelser om avrundning som anges i det tredje stycket, enligt vilka 
tullmyndigheterna far avrunda uppåt eller nedåt belopp som erhålls genom omräkning 
av ett belopp i ecu till deras nationella valuta under förutsättning att det avrundade 
beloppet inte avviker från det ursprungliga beloppet med mer än 5 % , kommer att 
fortsätta att gälla eftersom deras underliggande syfte (dvs. behovet av jämna belopp i 
nationell valuta) kommer fortsatt att vara relevant under övergångsperioden. Vid 
Bestämmelser liknande dem i artikel 18 gäller för omräkning i nationell valuta av prisätagandcn 
(uttryckta i ecu) som ingätts mellan kommissionen och vissa c.xporlörcr inom ramen för 
antidumpningsförfaranden. Samma motivering gäller därför för omräkningen av dessa prisätagandcn 
frän och med den 1 januari 1999. 
32 
periodens utgång kommer de deltagande medlemsstaterna att direkt tillämpa beloppen 
i euro. 
3 Under övergångsperioden kommer företagen att kunna använda antingen euron eller 
den nationella valutan för ifyllande av tulldeklarationer med hjälp av 
enhetsdokumentet (ED). Enhetsdokumentet innehåller fält för belopp som för 
närvarande genomgående uttrycks i lokal valuta. Dokumentet innehåller därför inte 
någon hänvisning till den använda valutan. Lagstiftningsåtgärder måste vidtas för att 
kunna använda euron för detta ändamål. 
4. I artikel 132 i rådets förordning (EEG) nr 918/83 föreskrivs också regler för 
omräkning och avrundning. Av de ovan angivna skälen kommer omräkningsregler 
inte längre att vara relevanta för deltagande medlemsstater, medan 
avrundningsreglerna kommer att fortsatt gälla fram till utgången av 
övergångsperioden. Efter övergångsperiodens utgång kommer de olika beloppen i 
euro som anges i förordningen att utgöra de enda hänvisningarna i de deltagande 
medlemsstaterna. 
5. Bilagan till rådets förordning (EEG) nr 3911/92 innehåller monetära hänvisningar i 
förening med en omräkningsklausul som baseras pä den gällande växelkursen pä en 
viss dag (den 1 januari 1993), utan möjlighet till avrundning. I denna förordning 
föreskrivs emellertid att rådet vart femte år, på förslag från kommissionen, skall se 
över och vid behov ändra alla belopp som anges i bilagan på grundval av ekonomiska 
och monetära indikatorer i gemenskapen. Om inga åtgärder vidtas för att uppdatera 
dessa belopp och ändra dagen för omräkningen, kommer de deltagande 
medlemsstaterna att efter den 1 januari 2002 tillämpa belopp som skulle kunna skilja 
sig avsevärt från dem som tidigare tillämpats i nationell valuta. Av uppenbara skäl 
som rör lagöverensstämmelse, bör denna situation avhjälpas genom att ändra 
förordning 3911/92 ("Export av kulturföremål") på motsvarande sätt som direktiv 
93/7 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats 
territorium, vars bestämmelser kommer att ses över i en rapport som avses utarbetas 
1999 (det tilltänkta sättet att göra detta förklaras i faktabladet "Återlämnande av 
kulturföremål"). 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
6. Det krävs inga åtgärder på gemenskapsnivå i fråga om de regler för omräkning och 
avrundning som föreskrivs i artikel 18 i tullkodexen och i förordning (EEG) nr 
918/83. 
7. Vad gäller införandet av euron i enhetsdokumentet, kommer förordning (EEG) nr 
2454/93 (om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2913/92) att ändras för 
att förse medlemsstaterna med den nödvändiga rättsliga ramen för att göra denna 
ändring. Ett ursprungligt utkast har redan diskuterats i tullkodexkommittén. Det 
förväntas antas av kommittén i slutet av 1997. 
33 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN GEMENSAMMA JORDBRUKSPOLITIKEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Den agromonetära ordningen 
A. BESKRIVNING 
I. Införandet av euron den 1 januari 1999 kommer att få ett antal specifika 
återverkningar på jordbruksområdet. För de deltagande medlemsstaternas del 
kommer återbetalning ur gemenskapens budget för de utlägg de haft att ske i euro, 
och det kommer inte krävas några ytterligare justeringar eller omräkningar. För de 
övriga medlemsstaterna kommer det i princip fortfarande att krävas en växelkurs även 
om detta inte nödvändigtvis innebär att det nuvarande systemet kommer att förbli 
oförändrat. 
B. KOMMENTARER 
Vad gäller utbetalningar till bidragsmottagare, grundas den gemensamma 
jordbrukspolitiken på artikel 43 i fördraget och omfattas i allmänhet av den genom 
förordning (EEG) nr 3813/92 upprättade agromonetära ordningen. Mot bakgrund av 
dessa båda rådsförordningar som bildar den rättsliga ramen för användningen av 
euron gäller de huvudsakliga svårigheter som skulle kunna uppstå på det här området 
- den omräkningskurs som bör tillämpas i fråga om de icke-deltagande 
medlemsstaterna (den framtida agromonetära ordningen), och 
- åtgärder för att avveckla monetära avvikelser för de deltagande medlemsstaternas 
valutor. 
Alla dessa problem kan lösas juridiskt genom ett enda förslag till rådsförordning på 
grundval av artikel 43 i fördraget. 
3. När det gäller ersättning av medlemsstaternas utlägg, ersätts varje månad utgifter 
avseende den gemensamma jordbrukspolitiken genom EUGFJ:s garantisektion i 
nationell valuta. För deltagande medlemsstater kommer detta att ske i euro från och 
med den 1 januari 1999. När det gäller icke-deltagande medlemsstater vore det enligt 
kommissionen uppfattning lämpligt att överväga att genomgående använda euron på 
detta område, medan de underliggande finansiella åtagandena fortfarande skulle 
kunna uttryckas i nationell valuta (gemenskapens budget skulle därigenom fortsätta 
att stå för valutarisken). 
C ÅTGÅRDER OCH TIDSPLAN 
4 Ett kommissionsförslag om den framtida agromonetära ordningen samt 
övergångsbestämmelser bör inte läggas fram innan det är känt vilka medlemsstater 
som kommer att delta i EMU och tillförlitliga indikationer föreligger om de 
förväntade monetära avvikelser som måste avvecklas den 1 januari 1999. Det bör i 
princip vara möjligt att överlämna ett sådant förslag till rådet kring halvårsskiftet 
-34 
1998 för att det skall kunna träda i kraft den 1 januari 1999. Förslaget bör behandla 
alla de svårigheter som rör lagstiftning på grundval av på artikel 43 i fördraget. 
Generell användning av euron för att ersätta icke-deltagande medlemsstaters utgifter 
skulle kräva en ändring av förordning (EEG) nr 729/70. Ett eventuellt sådant förslag 
kommer att läggas fram på samma gång som översynen av den agromonetära 
ordningen. 
35 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE FRI RÖRLIGHET FOR ARBETSTAGARE 
BERÖRD LAGSTIFTNING:Social trygghet för migrerande arbetstagare 
A. BESKRIVNING 
1. I rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 fastställs tillämpnings­
föreskrifter för förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social 
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen. 
B KOMMENTARER 
2. I artikel 107 i förordning (EEG) nr 574/72 fastställs de praktiska förfarandena för 
omräkning av belopp mellan olika nationella valutor. Omräkningskursen skall grundas 
på det månatliga genomsnittet för växelkursen för dessa valutor under en 
referensperiod av en månad. Systemet innebär att man fyra gånger om året fastställer 
en genomsnittlig månatlig kurs som gäller för de följande tre månaderna. Således 
tillämpas den genomsnittliga januarikursen för hela andra kvartalet, aprilkursen för 
hela tredje kvartalet osv. 
3. Den i förordningens artikel 107 beskrivna metoden för justering av växelkurser 
kommer från och med den 1 januari 1999 inte längre vara tillämplig för omräkning 
mellan de deltagande ländernas valutor och kommer att ersättas av bestämmelserna i 
artikel 4 i förordning 1103/97. De kommer emellertid att fortsatt gälla för omräkning 
av valutor där minst en av dem är en icke-deltagande medlemsstats valuta. 
Omräkningsregeln syftar till att fastställa ett så exakt värde som möjligt på grundval 
av de växelkurser som noterats under referensperioden. Frän ock med den I januari 
1999 kommer emellertid inga växelkursfluktuationer att uppstå mellan de deltagande 
valutorna. Efter denna dag skulle tillämpningen av omräkningsklausulen motverka 
själva syftet med den. Klausulen kommer emellertid att fortsätta att vara fullt 
tillämplig när de gäller omräkningar där valutor från icke-deltagande länder ingår. 
4. Euron kommer från och med den 1 januari 1999 att vara den centrala valutan för 
omräkningar mellan en deltagande och en icke-deltagande medlemsstats valuta. Det 
befintliga systemet kommer att fortsätta att gälla för betalningar mellan icke­
deltagande medlemsstater. 
36 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING:Direktivet om återlämnande av kulturföremål 
A BESKRIVNING 
1. Direktiv 93/7 om återlämnande av kulturföremål berörs direkt tillsammans med 
förordning 93/ om export av kulturföremål. De bestämmelser som avses är de som 
preciserar tröskelvärden (ekonomiska gränsvärden) för tillämpningen (bilaga punkt B) 
samt den klausul som anger hur tröskelvärdena skall omräknas till nationell valuta. 
Rådets skall vart tredje år (med början i februari 1996) se över och vid behov 
aktualisera tröskelvärdena. Dessutom far rådet på förslag av kommissionen (vilket i 
regel görs i den rapport som kommissionen skall sammanställa vart tredje år) ändra 
direktivet. 
B KONSEKVENSER AV ÖVERGÅNGEN 
2. Om inte åtgärder vidtas för att ändra direktivet (dvs. den fasta växelkursen per den 1 
januari 1993) kommer de deltagande medlemsstaterna att fortsätta att tillämpa 
sinsemellan olika belopp (eftersom de grundas på 1993 års växelkurser i stället för 
1999 års oåterkalleligen låsta omräkningskurser gentemot euron). Denna situation 
kommer dessutom att bestå så länge som direktivet innehåller den ifrågavarande 
klausulen). 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
3. Det föreslås att kommissionen lägger fram ett förslag om ändring av direktivet pä så 
sätt att de deltagande medlemsstaterna från och med den I januari 2002 kommer att 
tillämpa enhetliga tröskelvärden i euro hämtade direkt ur direktivet. Icke-deltagande 
medlemsstater kommer att fortsätta att göra en omräkning till sina nationella valutor, 
vilken skall grundas på de nationella valutornas värde gentemot euron vid lämpligt 
datum (som det återstår att bestämma) före den dag de nya tröskelvärdena träder i 
kraft, dvs. den 1 januari 2002 (detta nya datum kommer att ersätta 1993 års 
omräkningsdatum gentemot ecun). Kommissionen skall lämna sin kommande 
treårsrapport om direktivet 1999. Det skulle vara ett lämpligt tillfälle för att föreslå en 
sådan förändring och skulle lämna mer än tillräcklig tid för direktivändringen att 
genomföras i medlemsstaterna till senast den 1 januari 2002. 
37 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Upphandlingsdirektiven 
A BESKRIVNING 
1. Direktiven 93/36 (varor), 93/37 (bygg- och anläggningsarbeten), 92/50 (tjänster), 
vilka alla tre ändras genom direktiv 97/... antaget den 13 oktober 1997, samt direktiv 
93/38 (vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna) utgör den EG-
lagstiftning på området offentlig upphandling som påverkas av övergången till euron. 
De relevanta bestämmelserna är de som specificerar tröskelvärdena17 för direktivens 
tillämpning, samt de klausuler som anger hur dessa skall revideras1 s. 
B. SAMMANFATTNING AV ÖVERGÅNGENS KONSEKVENSER 
2. Tröskelvärdena kommer från och med den 1 januari 1999 att uttryckas i euro i 
enlighet med förordning 1103/97 om vissa bestämmelser som har samband med 
införandet av euron. Beloppen i nationell valuta, som i enlighet med direktivet 
omräknas till växelkursen gentemot ecun enligt den omräkningsmekanism som för 
närvarande gäller, kommer inte att påverkas förrän vid nästa revideringstillfälle. 
3. Samtliga fyra upphandlingsdirektiv innehåller bestämmelser om att tröskelvärdena i 
nationell valuta skall ses över vartannat år. I bestämmelserna specificeras dessutom 
att beloppet uttryckt i nationell valuta skall baseras på den genomsnittliga dagskursen 
för den nationella valutan uttryckt i ecu under de tjugofyra månader före den siste 
augusti som föregår omräkningen per den 1 januari. 
Metoden för att anpassa tröskelvärdena i nationell valuta till förändringar av 
växelkurserna kommer inte längre att vara relevant och därför inte längre tillämplig i 
de deltagande medlemsstaterna vid den dag för revision av tröskelvärdena som följer 
på införandet av euron den 1 januari 1999 (nästa översynstillfälle den 1 januari 2000), 
men den kommer fortfarande att vara tillämplig och giltig för de icke-deltagande 
medlemsstaterna. Syftet med bestämmelsen är nämligen att så exakt som möjligt på 
grundval av konstaterad kursutveckling, dvs genomsnittstalen för de två föregående 
åren, bestämma motsvarande belopp för tröskelvärdena i medlemsstaternas valutor. 
Med hänsyn till att de deltagande medlemsstaterna vid tidpunkten för revideringen 
inte längre kommer att ha separata nationella valutor kommer en eventuell 
kurstluktuation gentemot de i euro uttryckta beloppen i direktiven inte längre att 
existera. Att tillämpa bestämmelsen på de deltagande medlemsstaterna skulle därför 
uppenbart strida mot dess syfte. För de icke-deltagande medlemsstaterna fortsätter 
17 Artikel 5.1 a i direktiv 93/36, artikel 6.1 i direktiv 93/37. artikel 7.1 i direktiv 92/50 och artikel 14 i 
direktiv 93/38. 
lx Artikel 5.1 c i direktiv 93/36. artikel 6.2 a i direktiv 93/37. artikel 7.S i direktiv 92/50 och artikel 38 i 
direktiv 93/38. 
38-
beräkningen att ske på samma sätt som tidigare. Beloppen för de deltagande 
medlemsstaterna kommer att utryckas i nationella valutaenheter enligt den tillämpade 
omräkningskursen för de tröskelvärden i euro som förekommer i direktivet. 
Resultaten av beräkningarna av referensvärdena (och vad gäller de deltagande 
medlemsstarna resultaten av omräkningen av eurobeloppen i nationella valutaenheter 
enligt omräkningskurserna) kommer att fortsätta att publiceras i Europeiska 
gemenskapernas officiella tidning för medlemsstaternas bruk. 
4. Det första översynstillfället efter införandet av euron kommer att infalla den 1 januari 
2000. I enlighet med principen om rättslig kontinuitet, kommer samtliga 
medlemsstater att genomföra upphandlingsdirektiven under den föregående 
tvåårsperioden (mellan den 1 januari 1998 och den 1 januari 2000) på grundval av de 
tröskelvärden uttryckta i nationella valutaenheter som fastställdes vid det föregående 
revideringstillfället den 1 januari 1998. Vid revideringen den 1 januari 2000 kommer 
den metod som föreskrivs i direktiven inte att gälla för de deltagande 
medlemsstaterna, men den kommer att fortsätta att gälla för de icke-deltagande 
medlemsstaterna vid beräkningen av motvärdet i nationell valuta av direktivens 
tröskelvärden enligt följande: Beräkningen kommer att grundas på den genomsnittliga 
dagskursen för den ifrågavarande nationella valutan gentemot ecun under de 16 
månader som föregår den I januari 1999 (1 september 1997 - 31 december 1998) i 
förening med den genomsnittliga dagskursen gentemot euron under de återstående 8 
månaderna (1 januari 1999 - 31 augusti 1999) av uppföljningsperiodens 24 månader. 
För de deltagande medlemsstaterna kommer tröskelvärdena i euro att vara direkt 
tillämpliga. 
C. ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
5. Medlemsstaternas representanter diskuterade frågan, på grundval av ett förtydligande 
meddelande, den 30 september. Medlemsstaterna var i allmänhet överens om 
tolkningen. Lagstiftningsåtgärder krävs ej (förutsatt att tolkningen godtas av alla 
medlemsstater). 
39 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Lagstiftning om bankverksamhet 
A. BESKRIVNING 
1. Direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG, 92/30/EEG, 92/121/EEG, 94/19/EEG, 
91/308/EEG, 93/6/EEG, 89/647/EEG och 96/1 O/EG, 89/647/EEG, 92/121/EEG, 
93/22/EEG, 77/780/EEG, 92/30/EEG, 95/26/EG, 86/635/EEG, utgör den 
gemenskapslagstiftning om bankverksamhet som påverkas av övergången till euron. 
B. SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
Hänvisningar till ecun 
2. En genomgång har företagits av samtliga hänvisningar till ecun i bankövervaknings-
direktiven samt av andra möjliga konsekvenser av införandet av den gemensamma 
valutan på dessa direktiv. Den viktigaste slutsatsen av detta arbete är att de tvä 
euroförordningarna i sig kommer att lösa det stora flertalet tänkbara frågeställningar 
utan att ytterligare åtgärder behöver vidtas. I synnerhet framgår tydligt av artikel 2 i 
rådets förordning 1103/97 att alla hänvisningar till ecun automatiskt blir hänvisningar 
till euron. 
3. Det faktum att alla tröskelvärden för bankverksamhet är enkla tröskelvärden, dvs att 
motvärdena i nationell valuta alltid måste följas, betyder att problemen med 
uppföljningsperioder, avrundningsregler, bestämmelser om växelkursvariationer inte 
finns i bankdirektiven. Detta betyder att övergången inte innebär några svårigheter 
och att såväl deltagande som icke-deltagande medlemsstater kommer att använda 
direktiven på exakt samma sätt och för samma belopp. Därför krävs det inga 
ytterligare förtydliganden med avseende på tröskelvärden, beloppstak och andra 
enkla ecuhänvisningar i gemenskapslagstiftningen om bankövervakning19. 
För vissa övriga frågor bedöms följande ytterligare förklaringar vara till nytta: 
Valutarisk 
4. Den gemensamma valutan kommer i enlighet med fördraget att införas i de 
deltagande medlemsstaterna genom förordningarna om euron och kommer att ersätta 
dessa medlemsstaters nationella valutor från och med den I januari 1999. Därför 
kommer det från och med den dagen20 inte att existera någon valutarisk mellan euron 
19 77/780/EEG, ändrad genom 89/646/EEG artikel 4.1 och 4.2 a. 92/30/EEG artikel 3.3. 92/121/EEG 
artikel 6.6. 94/19/EEG artikel 7.1, 91/308/EEG artikel 3.2 och 3.3. 93/6/EEG artikel 3.1 - 3.4 och 
4.6 ii och 4.6 iii. 
20 93/6/EEG Ibilaga 111 (3.1)|. 
40-
och de deltagande nationella valutaenheterna och inte heller inbördes mellan de 
deltagande nationella valutaenheterna. 
Positionsrisk för omsättningsbar skuld 
5 Den gemensamma valutan kommer i enlighet med fördraget att införas i de 
deltagande medlemsstaterna genom förordningarna om euron och ersätta dessa 
medlemsstaters nationella valutor från och med den I januari 1999. Utestående 
omsättningsbar skuld i euro och i de deltagande medlemsstaternas valutaenheter 
kommer således att utgöra utestående skuld i samma valuta vid beräkningen av 
kapitalbehov för täckande av marknadsrisk21. 
Derivatinstrument 
6. Valutaderivatinstrument i ecu och deltagande nationella valutor kommer att upphöra 
att fungera som derivatinstrument efter det att den gemensamma valutan införs i de 
deltagande medlemsstaterna och ersätter deras nationella valutor. Ett liknande särdrag 
kan också noteras för vissa räntederivatinstrument med referensräntesatser som 
härleds från ecun och andra deltagande nationella valutor. Sådana kontrakt bör i 
princip behandlas som kontantfordringar eller kontantkrav frän och med den I 
januari 1999. Vissa övergångsproblem kan emellertid som det anses åligga de 
behöriga myndigheterna att besluta om lösningar pä med hänsyn till de specifika 
omständigheterna i varje enskilt fall22. 
Europeiska centralbanken (ECB) 
7. När ECB upprättas 1998 bör den betraktas som en "centralbank'V'zon A 
centralbank" med avseende på samtliga aspekter av EG- direktiven om 
bankverksamhet och därmed förknippade direktiv23. 
C ÅTGÅRDER OCH TIDSPLAN 
8. Övervaka alla övergångsproblem (se stycke 6). 
21 9V6/EEG (bilaga 1.3. 1.9 i och 1.13). 
22 89/(>47/EEG ändrad genom 96/1 O/EEG (bilaga 2), 93/6/EEG (bilaga 3.3.1). 
21 89/647/EEG (artiklarna 2.1 och 6.1). 92/121/EEG (artikel 4.7). 93/22/EEG (artikel 2.4). 77/780/EEG 
(artikel 2.2). 92/30/EEG. 95/25/EG (artikel 4). 86/635/EEG (artikel 8.2. 14.1 och 14.2). 
41 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Försäkring 
A. BESKRIVNING 
1. Direktiven 73/239/EEG, 76/580/EEG, 88/357/EEG, 84/5/EEG, 79/267/EEG, 
92/96/EEG, 91/674/EEG och 91/370/EEG (Avtal med Schweiz) utgör den 
gemenskapslagstiftning om försäkringsverksamhet som påverkas av övergången till 
euron. De bestämmelser som mest berörs är de som specificerar tröskelvärden för 
direktivens tillämpning och därmed sammanhängande bestämmelser om omräkning av 
tröskelvärden från ecu/euro till belopp i nationell valuta. De återstående 
bestämmelserna rör valutamatchning, revidering av tröskelvärden och definition av 
ecun eller beräkningsenheten. Dessutom finns det en bestämmelse om räntegaranti 
och tre bestämmelser om förhållandet mellan ecun och schweizerfrancen. 
B SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
Hänvisningar till ecun och bestämmelser om omräkning 
2. Alla tröskelvärden i EG-lagstiftningen kommer i enlighet med förordning 1103/97 att 
från och med den 1 januari 1999 uttryckas i euro. 
3. Bestämmelserna om omräkning av tröskelvärden i ecu (euro) till nationell valuta 
kommer att fortsätta att gälla för icke-deltagande medlemsstater från och med den 1 
januari 1999 och den tillämpade växelkursen skall vara kursen den siste oktober som 
föregår omräkningen. Dessa bestämmelser kommer med verkan från och med den 
översyn som var fastställd till den 1 januari 1999 inte längre att gälla de deltagande 
medlemsstaterna, eftersom bestämmelsen inte längre har något syfte denna dag och 
därför inte kommer att vara tillämpbar efter det att de deltagande medlemsstaternas 
nationella valutor inte längre finns. Den 1 januari 1999 kommer de i ecu uttryckta 
beloppen att uttryckas i euro och deras motsvarighet i de nationella valutaenheterna 
under övergångsperioden kommer att vara det belopp som erhålls genom att tillämpa 
de oåterkalleligen låsta omräkningskurserna. I fråga om de övergångsåtgärder som 
föreskrivs i artikel 2 i direktiv 76/580/EEG, med beaktande av att tröskelvärdena i 
direktiv 73/239/EEG inte har ändrats, kommer denna bestämmelse att fortsätta att 
gälla under övergångsperioden och även därefter om den inte ändras. 
Lagstiftningsåtgärder på gemenskapsnivå kommer att erfordras om tröskelvärdena 
skall bli identiska inom hela euroomrädet från och med den I januari 2002. 
42 
Bestämmelser om valutamatchning 
4. Från och med den 1 januari 1999 och under hela övergångsperioden kommer de 
deltagande medlemsstaternas nationella valutaenheter att vad gäller reglerna för 
valutamatchning utgöra samma valuta som euron samt i förhållande till varandra 
utgöra samma valuta. 
Bestämmelser om räntegaranti 
5. När det gäller livförsäkringskontrakt med räntegaranti skall artikel 17.1 B.a i i 
direktiv 79/267/EEG, ändrat, fortsatt gälla som tidigare för kontrakt uttryckta i icke­
deltagande medlemsstaters valutor. I de fall kontraktet är uttyckt i deltagande 
medlemsstaters valutor eller i euro skall hemlandet tillämpa en av följande räntesatser: 
i) räntan på hemlandets emissioner av obligationslån i euro om hemlandet i fråga är 
en deltagande medlemsstat, eller 
ii) räntan på obligationer i euro som emitterats av någon annan deltagande 
medlemstat, eller 
iii) genomsnittet av räntorna på obligationer som emitterats i euro i samtliga 
deltagande medlemsstater (förutsatt att sådan information tillhandahålls av ett 
officiellt organ), eller 
iv) räntan på gemenskapsinstitutioners emissioner i euro. 
Alla dessa möjligheter kommer att vara förenliga med räntegarantiklausulen till följd 
av att de deltagande medlemsstaternas nationella valutor ersätts av euron och att ecun 
ersätts av euron. Mot bakgrund av rådsförordningarna är det inte möjligt att tolka 
bestämmelsen så att någon av de ovan nämnda möjligheterna utesluts. I syfte att 
uppnå en mer likformig tillämpning av den här klausulen, kommer kommissionen att 
föreslå att medlemsstaterna far välja att begränsa sig till att tillämpa alternativ iii eller 
alternativ i om den information som skall tillhandahållas av ett officiellt organ inte är 
tillgänglig. Detta utesluter ett senare beslut om en lagändring mot bakgrund av 
erfarenheterna av klausulens tillämpning efter övergången till euron. 
Avtalet med Schweiz 
6. Från och med den 1 januari 1999 kommer enligt kontinuitetsprincipen omräknings-
kursen mellan ecun och schweizerfrancen att kvarstå som det är inskrivet i avtalet -
dvs. en fast ränta som är föremål för översyn enligt villkoren i artikel 3.1 i protokoll 
nr 3, som anger att en justering endast skall företas om den fasta räntan avviker med 
mer än 10 % från den ränta som fastställs av den schweiziska nationalbanken den siste 
oktober varje år. Denna bestämmelse kommer att fortsätta att gälla efter den 1 januari 
1999 med endast den ändring att ecun ersätts med euron. 
Andra bestämmelser som berörs 
7 De övriga berörda bestämmelserna, revidering av tröskelvärden och definition av 
ecun, berörs endast genom att ecun ersätts av euron. 
43-
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
8. Det kommer att vara nödvändigt att vidta en lagstiftningsmässig ändring av direktiv 
73/239/EEG och direktiv 76/580/EEG, vilken senast bör träda i kraft den 1 januari 
2002. (se punkt 2 ovan). En ändring av direktiv 79/267/EEG kan också komma att 
behövas (se punkt 5 ovan), men detta kräver ytterligare undersökning. 
44 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Värdepappersmarknadsdirektiven 
A BESKRIVNING 
1. Direktiven 79/279 (om samordning av villkoren tor upptagande av värdepapper till 
officiell notering vid fondbörs), 89/298 (om samordning av kraven på upprättande, 
granskning och spridning av prospekt som skall offentliggöras när överlåtbara 
värdepapper erbjuds till allmänheten), 93/6 (om kapitalkrav för värdepappersföretag 
och kreditinstitut), 94/18 (om ändring av direktiv 80/390/EEG om samordning av 
kraven på upprättande, granskning och spridning av prospekt som skall offentliggöras 
vid upptagande av värdepapper till officiell notering vid fondbörs, såvitt gäller 
skyldigheten att offentliggöra prospekt ["eurolist"]), 97/9 (om kompensation till 
investerare) utgör den EG-lagstiftning på värdepappersområdet som direkt berörs av 
övergången till euron. De berörda bestämmelserna är de som specificerar 
tröskelvärden för direktivens tillämpning, samt de klausuler som anger hur dessa 
tröskelvärden skall revideras. 
B KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
2. Tröskelvärdena kommer i enlighet med rådets förordning 1103/97 att från och med 
den 1 januari 1999 uttryckas i euro. 
3. I direktiv 79/279 (villkoren för upptagande av värdepapper till officiell notering vid 
fondbörs) föreskrivs i lista A stycke 1.2 att motvärdet i nationell valuta av 
tröskelvärdena i ecu "skall tills vidare vara det värde som gäller den dag då detta 
direktiv antas". Direktivet antogs den 5 mars 1979. Den ovan citerade bestämmelsen 
åtföljs emellertid av en revideringsklausul enligt vilken medlemsstaterna skall justera 
sina nationella tröskelvärden om de (i fråga om motvärdet i ecu) avviker med mer än 
10 % från direktivets tröskelvärde. 
4. Med hänsyn till att syftet med denna klausul är att hålla de nationella beloppen så nära 
beloppet 1 miljon ecu/euro i direktivet som är praktiskt möjligt (och inte att 
underlätta införlivandet av beloppstak i ecu i nationell lagstiftning genom att tillåta 
avrundning av svårhanterbara belopp), blir klausulen överflödig för de deltagande 
medlemsstaterna från och med den I januari 1999. Direktivet bör tolkas som en 
skyldighet för medlemsstaterna att den 1 januari 1999 anpassa sina nationella belopp 
till motsvarigheten enligt omräkningskursen av 1 miljon ecu i den nationella 
valutaenheten. För de icke-deltagande medlemsstaterna påverkas inte den fortsatta 
tillämpningen av klausulen. 
Samma anpassningsmekanism återfinns även i lista B stycke III. I i direktiv 79/279 
och här bör man förfara på samma sätt som i fråga om lista A. 
5 Direktiv 89/298 (överlåtbara värdepapper erbjuds till allmänheten), direktiv 93/6 
(kapitalkrav) och direktiv 97/9 om kompensation för investerare innehåller vart och 
45-
ett fasta ecuhänvisningar (tröskelvärden och ett beloppstak) utan fluktuations­
marginaler eller andra system för revidering. Direktiven, såsom de ändrats genom 
euroförordningarna, bör tolkas som en skyldighet för de deltagande medlemsstaterna 
att, i fråga om tröskelvärdena, från och med den I januari 1999 behålla minst 
motvärdet till de i direktiven angivna eurobeloppen i sina nationella valutaenheter. 
Om medlemsstaternas beloppshänvisningar till utgången av 1998 är i 
överensstämmelse med direktiven förväntas inga ytterligare åtgärder erfordras av 
dem. Beloppen i nationell valuta far naturligtvis vara högre om medlemsstaterna 
skulle vilja det. Samma logik kommer på motsvarande sätt (j)ari passu) att gälla i 
fråga om beloppstaket (som skulle kunna vara lägre än eurobeloppet i direktivet). 
C ÅTGÅRDER OCH TIDSPLAN 
6. Inga åtgärder krävs enligt den tolkning som görs ovan. 
-46-
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Bolagsrätt 
A BESKRIVNING 
1. Direktiv 77/91/EEG är den enda gemenskapslagstiftning pä bolagsrättsomrädet som 
berörs av övergången till euron. Direktivet fastställer samordnade regler för bildande av 
aktiebolag och för bevarande eller ändring av deras kapital. De enda bestämmelser i 
direktivet som direkt påverkas av övergången till euron rör det minimibelopp på 25 000 
ecu i tecknat kapital som krävs för att registrera ett bolag och ändringen av motvärdet av 
detta tröskelvärde i nationell valuta om så krävs. 
Bortsett från dessa direkt berörda bestämmelser medför övergången några ytterligare 
konsekvenser vilka följer av direktivet, särskilt i fråga om redenominering i euro av 
bolagsaktiekapital, vilket bör bli klargjort i punkt 4. 
B. SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
Tröskelvärden i ecu och motvärden i nationell valuta 
2. De tröskelvärden i ecu som anges i artikel 6.1 i direktivet kommer i enlighet med 
rådets förordning 1103/97 att från och med den 1 januari 1999 automatiskt uttryckas 
i euro. 
Någon ändring av direktivet kommer inte att krävas till följd av införandet av euron. 
3. För icke-deltagande medlemsstater skall direktivets bestämmelser fortsätta att gälla, 
med tröskelvärdet angivet i euro. Om motvärdet av tröskelvärdet i nationell valuta 
understiger det nu fastställda tröskelvärdet i euro med mer än 10 %, vilket är den 
enligt artikel 6.2 i direktivet tillåtna marginalen, skall kommissionen i enlighet med 
artikelns bestämmelser meddela den berörda medlemsstaten att den måste ändra sin 
lagstiftning så att den anpassas till det i euro uttryckta minimibeloppet. 
47 
Redenominering av aktiekapital 
4. Avrundningsregler kan komma att behöva tillämpas för aktiekapital efter den 
automatiska omräkningen till euro. Detta kan bli nödvändigt för att inte få aktier med 
ett nominellt värde uttryckt i en eller flera decimaler, vilket är svårhanterligt för 
marknaden. Medlemsstater kan därför behöva införa nationella regler för att göra det 
möjligt för företagen att tillämpa kostnadseffektiva avrundningsförfaranden. 
Medlemsstaterna kan exempelvis införa förenklade förfaranden för ökning eller 
nedsättning av kapital om detta visar sig vara nödvändigt av avrundningshänsyn, eller 
införa aktier utan nominellt värde. Det andra bolagsrättsdirektivet bör inte tolkas som 
att det hindrar ett antagande av sådana förenklade förfaranden enbart för övergångens 
ändamål. Aktier utan nominellt värde är redan tillåtna enligt artikel 3 c i direktivet. 
C. ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
5. Det finns inte behov av ytterligare lagstiftningsåtgärder på gemenskapsnivå. 
48-
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Redovisning 
A BESKRIVNING 
1. Direktiv 78/660/EEG, ändrat, och direktiv 83/349/EEG, ändrat, utgör gemenskapens 
redovisningslagstiftning som påverkas av övergången till euron. I dessa direktiv 
fastställs redovisningsbestämmelserna för förberedande och framläggande av 
årsbokslut respektive sammanställd redovisning (koncernredovisning). De av 
direktivens bestämmelser som mest påverkas av övergången till euron gäller 
tröskelvärden för förberedande och framläggande av vissa redovisningshandlingar, de 
omräkningskurser som skall gälla vid omvandling av dessa tröskelvärden i nationell 
valuta samt möjligheten att avrunda resultatet av omräkningen till nationell valuta 
med upp till 10%. 
Med undantag av den sistnämnda bestämmelsen, som beskrivs närmare i del B stycke 
4 nedan, kommer någon ändring av direktiven inte att behövas till följd av övergången 
till euron. Denna ändring kan under alla förhållanden hanteras inom ramen för den 
översyn som måste ske vart femte år. De bestämmelser som medger att redovisning 
dessutom läggs fram i ecu påverkas också. 
2. Förutom dessa mest direkt berörda bestämmelser, finns det många bestämmelser som 
kräver förtydligande eller förklaring och som behandlas i ett av kommissionen utgivet 
policy dokument - XV/7002/97, "Redovisning för införandet av euron". Detta 
dokument som utarbetats inom kontaktkommittén för redovisningsdirektiven, ger 
förklarande information och riktlinjer för hur övergången till euron bäst kan behandlas 
inom ramen för den befintliga europeiska redovisningslagstiftningen. 
B SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
3. De nuvarande bestämmelserna om omräkning av tröskelvärden i nationell valuta som 
gäller sedan den 21 mars 1994 är i alla händelser föremål för översyn vart femte år, 
och den leder vanligtvis till en ändring i lagstiftningen. Nästa översyn, som kommer 
att fastställa de nya tröskelvärdena i de icke-deltagande medlemsstaternas nationella 
valutor, kommer (på kommissionens initiativ) att äga rum 1999 Det nya tröskelvärde 
som skall fastställas 1999 kommer att gälla direkt i euro för deltagande medlemsstater 
(eurobeloppen kan införlivas i den nationella lagstiftningen uttryckta i respektive 
nationell valutaenhet till omräkningskursen per den 1 januari 1999). 
4. Efter övergångsperiodens utgång kan inte de deltagande medlemsstaternas nationella 
valutaenheter längre användas. Det kommer inte längre att finnas något behov att 
omvandla de i euro uttryckta tröskelvärdena i det fjärde direktivet till de deltagande 
medlemsstaternas nationella valutaenheter. De icke-deltagande medlemsstaterna kan 
fortsätta att använda den tioprocentiga avrundningsregeln. För att säkerställa 
likabehandling av medlemsstaterna, måste, vid den femärsvisa anpassning av 
tröskelvärdena som skall äga rum 1999, säkerställas att ett system införs i direktiven 
49 
som garanterar likabehandling av små och medelstora företag i såväl deltagande som 
icke-deltagande medlemsstater. 
C. ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
5. Det kommer att krävas en ändring av lagstiftningen i direktiv 78/660/EEG, i samband 
med den normala översynen vart femte år, vilken bör börja gälla från och med 1999. 
Denna ändring kommer att utgöra en del av ett ändringspaket som kommissionen 
kommer att tillkännage under våren 1998. 
- 50 -
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE: DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Direktiv om skadeståndsskyldighet för produkter med 
säkerhetsbrister 
A. BESKRIVNING 
1. Direktiv 85/374 påverkas av övergången till euron. Till följd av det historiska 
tröskelvärdet för dess tillämpning på 500 ecu (självrisk) och beloppstaket på 70 
miljoner ecu (det totala beloppstaket) fördröjs effekterna på direktivet av eurons 
införande. De belopp som medlemsstaterna tillämpar i sina nationella lagstiftningar 
kommer att fortsätta att vara de som fastställdes enligt den historiska 
omräkningskursen av den 25 juli 1985 (dvs. dagen för direktivets antagande). Dessa 
nationella belopp kommer inte att förändras förrän tröskelvärdena/beloppstaken i 
direktiven ändras till följd av ett kommissionsförslag med denna verkan. 
B SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
Tröskelvärden i ecu, omräkningskurser och avrundningsbestämmelser 
2. Alla tröskelvärden i EG-lagstiftningen kommer i enlighet med rådets förordning 
1103/97 från och med den 1 januari 1999 att automatiskt uttryckas i euro. Nationella 
valutabelopp som gäller för direktivets tillämpning i den nationella lagstiftningen 
kommer inte att ändras förrän ett kommissionsförslag om revidering av beloppen i 
direktivet läggs fram (och antas). 
3. De nuvarande bestämmelserna om omräkning av tröskelvärdena i nationell valuta som 
gäller sedan den 25 juli 1985 är föremål för en översyn vart femte år som verkställs 
genom en ändring av lagstiftningen. Vid nästa översyn kommer de nya tröskelvärdena 
i euro att fastställas samt beslut fattas om vilken dag som skall gälla för omräkningen 
av dessa belopp till de icke-deltagande medlemsstaternas nationella valutor samt till 
de deltagande medlemsstaternas nationella valutaenheter (till den omräkningskurs 
som oåterkalleligen fastställs den 1 januari 1999). 
4. Efter övergångsperiodens utgång kan inte längre de deltagande medlemsstaternas 
nationella valutaenheter användas. Det kommer inte längre att finnas något behov att 
omvandla direktivets belopp i euro till de deltagande medlemsstaternas nationella 
valutaenheter. 
C. ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
5. Det föreslås att en ändring av lagstiftningen i direktiv 85/374/EEG företas i samband 
med den normala översynen. Denna bör göras vid en lämpligt vald tidpunkt för att 
kunna börja gälla se tidigt som möjligt efter den 1 januari 1999, och därefter kommer, 
för en ny femårsperiod, de deltagande medlemsstaterna att tillämpa de nationella 
valutaenheternas motsvarigheter till de nya eurobeloppen, medan de icke-deltagande 
medlemsstaterna kommer att omräkna de nya beloppen i euro till sina nationella 
valutor enligt den gällande kursen på dagen för revideringen. 
- 51 -
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN INRE MARKNADEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Immaterialrätt 
A BESKRIVNING 
I Förordning 2869/95 om de avgifter som skall betalas till Byrån för harmonisering 
inom den inre marknaden (varumärken, mönster, modeller) berörs direkt. 
B. SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSERNA AV ÖVERGÅNGEN 
Hänvisningar i ecu 
2. Enligt artikel 2 i rådets förordning 1103/97 kommer alla hänvisningar till ecun att 
automatiskt bli hänvisningar till euron. Dessa hänvisningar kommer inte att ge upphov 
till några tolkningsproblem. 
3. Det finns en något ovanlig klausul i artikel 6.2 i denna förordning, som hänvisar till 
omräkningskursen mellan pesetan och ecun såsom den dagligen fastställs av 
kommissionen. Denna klausul kommer självfallet att upphöra att gälla om Spanien 
inför euron, eftersom det inte kommer att finnas någon kurs att dagligen fastställa till 
följd av att omräkningskursen oåterkalleligen kommer att låsas den 1 januari 1999. 
Om Spanien inte inför euron den 1 januari 1999 kommer det fortfarande att finnas ett 
syfte med denna kontantomräkningsklausul, genom vilken en officiell kurs mellan 
förordningens belopp i euro och de belopp som skall betalas i peseta kommer att 
fastställas för att uppfylla kraven enligt förordningen. 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
4. Inga särskilda åtgärder krävs. 
52 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE INDIREKT BESKATTNING 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Lagstiftning om mervärdesskatt och punktskatter 
A BESKRIVNING 
1. Genom det sjätte direktivet 77/388/EEG (ändrat genom direktiv 91/680/EEG, 
92/111/EEG och 95/7/EG) inrättas ett gemensamt system för mervärdesskatt. 
Genom direktiv 69/169/EEG (senast ändrat genom direktiv 94/4/EG) fastställs de 
regler som styr beskattning av varor som införs av resande. 
Genom direktiv 78/1035/EEG (senast ändrat genom direktiv 85/576/EEG), införs 
befrielse från införsel skatter för småförsändelser, medan regler om befrielse från 
mervärdesskatt vid slutlig införsel av vissa varor fastställs genom direktiv 
83/181/EEG (senast ändrat genom direktiv 88/331/EEG). 
Genom direktiv 79/1072/EEG införs system för återbetalning av mervärdesskatt till 
skattskyldiga som inte är etablerade inom landets territorium. 
Genom direktiv 92/80/EEG, 92/82/EEG och 92/84/EEG fastställs de bestämmelser 
som styr beskattningen av andra tobaksvaror än cigaretter, mineraloljor och alkohol 
och alkoholdrycker. 
B. KOMMENTARER 
2. Enligt artikel 31 i direktiv 77/388/EEG har medlemsstaterna, när de räknar om de i 
direktivet angivna beloppen till sina egna valutor, frihet att avrunda de belopp som 
omräkningen leder till antingen uppåt eller nedåt med högst 10 %. Eftersom 
bestämmelsernas underliggande syfte (dvs. behovet av jämna belopp i nationell 
valuta) fortfarande kommer att vara relevant under övergångsperioden, kommer 
denna bestämmelse att fortsätta att gälla under den perioden. Vid utgången av 
övergångsperioden kommer medlemsstaterna att vara tvungna att införliva de i 
direktivet angivna beloppen i euro i sin nationella lagstiftning eftersom deras 
nationella valutor inte längre existerar som monetära enheter och avrundningsreglerna 
därför inte längre har något syfte. 
Å andra sida föreskrivs i artikel 28m i samma direktiv att omräkningen av vissa 
belopp bör baseras på den gällande växelkursen på en viss dag (den 16 december 
1991). De belopp det gäller är minimibelopp (för beskattning i destinationslandet av 
gemenskapsinterna förvärv, förenklad redovisning av mervärdesskatt) eller 
gemenskapsbelopp (beskattning av distansförsäljning). Eftersom det enligt artikel 
28m inte lämnas någon möjlighet till översyn, kommer beloppen i nationell valuta att 
fortsätta att gälla under övergångsperioden. Om inte särskilda lagstiftningsåtgärder 
vidtas kommer detta att även att förbli fallet för deltagande medlemsstater efter det 
att de helt gått över till euron den I januari 2002. Detta skulle ge upphov till olika 
belopp (samtliga uttryckta i euro) i de olika länderna som deltar i euroområdet. Det 
måste därför vidtas åtgärder för att avhjälpa den här situationen och för att säkerställa 
- 53 -
att deltagande länder antar de eurobelopp som fastställs i direktiven. Detta tillfälle bör 
också utnyttjas för att se över omräkningsbestämmelsen i artikel 28m, vilken 
fortfarande kommer att gälla för icke-deltagande länder i syfte att återställa en viss 
enhetlighet i tillämpningen av dessa tröskelvärden inom gemenskapen. 
3. I artikel 7 i direktiv 69/169/EEG och artikel 4 i direktiv 78/1035/EEG fastställs 
omräknings- och avrundningsregler. Den tillämpliga omräkningskursen är växelkursen 
första vardagen i oktober som skall gälla med verkan från och med den 1 januari 
påföljande år, belopp i nationell valuta far avrundas med högst 2 ecu och föregående 
års belopp far fortsätta att gälla om omräkningen leder till en förändring av beloppet 
med mindre än 5 % eller till en minskad skattebefrielse. Dessa omräkningsregler 
kommer från den 1 januari 1999 inte längre att vara relevanta för deltagande länder 
eftersom låsta omräkningskurser kommer att ha upprättats och de kommer 
följaktligen inte längre att tillämpa dessa regler. Omräkningsreglerna kommer 
däremot att förbli fullt tillämpliga på icke-deltagande länders valutor. Enligt samma 
resonemang som i fråga om artikel 31 i direktiv 77/388/EEG kommer 
avrundningsreglerna att fortsätta att gälla för deltagande länder under 
övergångsperioden. De kommer emellertid att bli obsoleta för dessa länder efter 
utgången av den perioden. 
4. Artikel 7 i direktiv 79/1072/EEG innehåller en omräkningsbestämmelse 
(omräkningskusen skall vara kursen den 1 januari för året i fråga) och en 
avrundningsregel som är densamma som den i artikel 31 i direktiv 77/388/EEG. Den 
nödvändiga åtgärden är därför jämförbar med de åtgärder som har beskrivits ovan. 
5. Det samma gäller för de omräkningsregler som anges i direktiv 92/80/EEG, 
92/82/EEG, och 92/84/EEG, vilka därför kommer att behandlas på samma sätt 
C. ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
6. Under övergångsperioden bör det undersökas om en lagstiftningsåtgärd kommer att 
vara nödvändig för att säkerställa att deltagande länder från och med den 1 januari 
2002 antar de eurobelopp i direktiv 77/388/EEG som artikel 28m gäller för. Ingen 
gemenskapsåtgärd kommer att behövas i fråga om den avrundningsmöjlighet som 
anges i artikel 31 i direktiv 77/388/EEG och i andra skattedirektiv. På nationell nivå 
bör åtgärder vidtas för att från och med den 1 januari 2002 anslå de olika belopp i 
euro som förekommer i de olika direktiven om mervärdesskatt och punktskatter. 
7 Ingen åtgärd förutses i fråga om de övriga omräkningsklausuler som ingår i 
skattedirektiven, vilka kommer att fortsätta att gälla för de icke-deltagande länderna. 
54 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE DEN GEMENSAMMA HANDELSPOLITIKEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Exportkrediter 
A BESKRIVNING 
1. I syfte att skapa lika förutsättningar för exportkrediter med offentligt stöd, följer 
samtliga medlemsstater i OECD bestämmelserna i "Överenskommelsen om riktlinjer 
för exportkrediter med offentligt stöd" (även kallad "konsensusöverenskommelsen"). 
Avtal om den första versionen av denna överenskommelse träffades 1978. Texten till 
överenskommelsen har sedan dess regelbundet omförhandlats i avsikt att skärpa 
villkoren. Efter varje förhandlingsomgång blir den nya texten en del av gemenskaps­
lagstiftningen genom att ett rådsbeslut antas (senaste ändringen genom beslut 
97/530/EG, EGT nr L 216, 8.8.1997, den fullständiga texten till överenskommelsen 
är en bilaga till rådets beslut 93/112/EG, EGT nr L 44, 22.2.1993). 
2. Ett av de centrala kännetecknen för konsensusöverenskommelsen är ett relativt 
komplicerat system med lägsta räntesatser. Dessa marknadsreferensräntesatser 
(CIRR) är avsedda att motsvara marknadsräntesatserna för jämförbara transaktioner. 
De beräknas per valuta och anpassas till rådande marknadsvillkor en gång per år (två 
gånger per år för räntesatser för finansiering av luftfartyg), efter det att varje land 
lämnat in upplysningar beträffande sin egen valuta. För de flesta valutor beräknas 
CIRR på grundval av avkastningen på de statsobligationer som emitteras i landet i 
fråga, med ett pålägg på 100 räntepunkter. 
För närvarande anmäls marknadsreferensräntesatserna för 20 olika valutor till 
OECD:s generalsekretariat. Inom gemenskapen omfattas 12 nationella valutor (det 
finns inga CIRR för den grekiska drakman, den portugisiska escudon och den 
luxemburgska francen). Kommissionen anmäler en CIRR för ecun. 
3. Regeringarna får förlänga exportkrediter, uttryckta i antingen inhemsk eller annan 
valuta, förutsatt att villkoren i överenskommelsen, särskilt beträffande lägsta 
räntesatser, iakttas. 
B KOMMENTARER 
4. Om inga specifika åtgärder vidtas i samband med starten för EMU skulle de 
deltagande medlemsstaterna i teorin kunna fortsätta att anmäla sina nationella 
räntesatser, på grundval av räntan på sina inhemska statsobligationer. Ett sådant 
tillvägagångssätt skulle leda till uppkomsten av ett komplext system med "nationella" 
euroräntesatser, vilka inte enbart skulle variera med avseende pä nivå (beroende pä 
avkastningen på de berörda statsobligationerna) utan även med avseende på struktur 
(ett system med en räntesats tillämpas för de flesta gemenskapsvalutor, men några 
länder har valt ett system med tre räntesatser). 
Det skulle vara svårt att förstå logiken i ett sådant system och det är oklart hur 
konsensusöverenskommelsen då skulle tolkas och tillämpas vad euron beträffar. 
- 55 -
Exportörer från länder utanför euroomradet som vill erbjuda exportkreditfinansiering 
i euro skulle t.ex. stå inför en mångfald olika euroräntesatser. I princip skulle de ha 
rätt att själva välja referensräntesats (CIRR) och de skulle troligen välja den som är 
lägst. Samma resonemang borde med all sannolikhet gälla för exportörer från länder i 
euroomradet, vilka förväntar sig att få tillgång till finansiering på samma villkor som 
deras konkurrenter utanför euroomradet, dvs. till en euroräntesats som skulle skilja 
sig från den som tillämpas av deras nationella regering. 
5. Ett tillvägagångssätt som grundar sig på olika "nationella" CIRR i euro skulle 
motsäga principen om euron som en enda valuta och leda till talrika svårigheter och 
motsägelser vid genomförandet. Det skulle även strida mot den grundläggande 
logiken i CIRR-systemet, som är valuta- och inte landbaserat. 
Vid början av etapp 3 (den 1 januari 1999) bör således såväl CIRR för de deltagande 
medlemsstaternas valutor som CIRR för ecun ersättas med en enda euro-CIRR. 
Denna räntesats bör följa bestämmelserna i bilaga VIII till konsensus­
överenskommelsen och följaktligen nära motsvara räntesatsen för en förstklassig 
inhemsk låntagare. 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
6. Det huvudsakliga intresset för gemenskapen är att säkerställa en smidig övergång till 
ett nytt system och undvika störningar och avbrott som kan skada gemenskaps-
exportörer/-importörer eller negativt påverka den internationella uppfattningen om 
euron. Förberedelserna måste ske i flera steg (diskussioner på OECD-nivå, beslut av 
rådet, osv.) och det är därför nödvändigt att de påbörjas i god tid. 
Informella diskussioner har redan inletts i rådets arbetsgrupp om exportkrediter i syfte 
att nå en gemenskapsståndpunkt i denna fråga så att diskussionerna kan initieras inom 
OECD. 
56-
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE YTTRE FÖRBINDELSER 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Internationella avtal 
A BESKRIVNING 
1. Gemenskapen har ingått talrika internationella avtal som innehåller hänvisningar till 
nationella valutor eller till ecun. 
B KOMMENTARER 
2. Principen om tillämplig monetär lagstiftning ("lex monetae"), som gäller för avtal 
enligt privaträtten, gäller även för internationella avtal. Rättssystemen i tredje land 
kommer att erkänna euron som efterträdaren till de respektive nationella valutorna. 
Det innebär att hänvisningar i avtal till en valuta för en deltagande medlemsstat måste 
tolkas enligt den europeiska monetära lagstiftningen, vilken har förändrats och blivit 
en integrerad del av den monetära lagstiftningen i de deltagande medlemsstaterna. 
3. Detsamma gäller för hänvisningar i avtal till ecun såsom den definieras i gemenskaps­
lagstiftningen. Enligt artikel 109/.4 i fördraget och artikel 2 i rådets förordning 
1103/97 kommer hänvisningar till ecun att ersättas med hänvisningar till euron enligt 
kursen 1:1. 
4. Härav följer att det inte är nödvändigt med någon omförhandling av gemenskapens 
internationella avtal, vare sig de hänvisar till nationella valutor eller till ecun. Det är 
inte heller nödvändigt att fysiskt ändra de olika valutahänvisningarna eftersom dessa 
kommer att betraktas som hänvisningar till euron. 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
5. Det planeras inga specifika lagstiftningsåtgärder beträffande gemenskapens 
internationella avtal. 
6. EG-delegationer i tredje land kommer att förses med adekvat information för externt 
bruk i ovanstående fråga. Särskilda åtgärder på detta specifika område är inte 
nödvändiga, men delegationerna kommer att instrueras att ta upp frågan i samband 
med de reguljära kontakterna om EMU och övergången till euron. Frågan om 
hänvisningar till ecun respektive nationella valutor i internationella avtal bör även tas 
upp i samband med bilaterala diskussioner med partnerländer. 
57 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE KONSUMENTSKYDD 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Konsumentkrediter och vissa andra former av avtal 
A. BESKRIVNING 
1. Rådets direktiv 85/577 behandlar konsumentskydd i de fäll då avtal ingås utanför 
fasta affärslokaler, t.ex. avtal som ingås under en utflykt organiserad av 
näringsidkaren utanför dennes fasta affärslokaler eller under ett besök av närings­
idkaren i konsumentens hem. 
Syftet med rådets direktiv 87/102 (senast ändrat genom rådets direktiv 90/88) är 
tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om 
konsumentkrediter. Direktivet omfattar kreditavtal. 
B KOMMENTARER 
2. I direktiv 85/577 anges att det endast kommer att gälla för avtal som överskrider ett 
visst belopp (klausul om "gällande värde", för närvarande 60 ecu). 
Direktiv 87/102 omfattar inte kreditavtal som avser belopp under 200 ecu eller över 
20 000 ecu (artikel 2.1). Direktivet innehåller en klausul om omräkning till nationell 
valuta. Den växelkurs som från början skall tillämpas är den som gäller den dag 
direktivet antas, samtidigt som en avrundning på högst 10 ecu medges (artikel 13.1). 
Eftersom det är en bestämmelse med fast datum, kommer skillnaderna mellan 
valutorna i den nationella genomförandelagstiftningen att konserveras. Enligt artikel 
13.2 skall det från och med 1995 ske en översyn vart femte år. Eventuella ändringar 
rör dock endast beloppen i direktivet, och inte omräkningen av dem till nationell 
valuta. 
Båda direktiven innehåller en minimiklausul enligt vilken medlemsstaterna har 
möjlighet att anta strängare bestämmelser. I vissa länder har exempelvis det lägsta 
värdet minskats till 0 ecu. 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
3. Kommissionen har redan tillkännagivit att det kommer att ske en översyn av båda 
direktiven. Beträffande direktiv 87/102 kommer det genom översynen dessutom att 
tillses att de tak och tröskelvärden som gäller för de deltagande medlemsstaterna 
senast från och med den 1 januari 2002 kommer att motsvara de belopp som anges i 
direktivet (förutom för de medlemsstater som önskar anta strängare bestämmelser). 
58 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE: BUDGETEN 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Budgetförordningen 
A BESKRIVNING 
I Budgetförordningen av den 21 december 1977 for Europeiska gemenskapernas 
allmänna budget24 är den grundläggande text varigenom uppställandet och 
genomförandet av gemenskapernas budget regleras och varigenom artikel 209 i EG-
fördraget således genomförs. Den kompletteras av en kommissionsförordning med 
tillämpningsbestämmelser25. 
B KOMMENTARER 
2. Enligt artikel 11 i budgetförordningen skall budgeten uppställas i ecu och för en 
definition av denna hänvisas det till rådets förordning (EG) nr 3320/94 av den 22 
december 1994. I artikeln fastställs även ecuns värde och regler för omräkning mellan 
ecun och de nationella valutorna. Dessutom förekommer det flitigt med andra 
hänvisningar till ecun på andra ställen i budgetförordningen (bokföring, etc). 
3 Även om varje förändring som rådet gör av definitionen av ecun automatiskt blir 
tillämplig på budgetförordningen genom artikel 11, bör denna artikel ändras i syfte att 
ta hänsyn till införandet av euron och, i synnerhet, i syfte att fastställa principen om 
att budgeten inte endast uppställs i euro utan att gemenskapens rättigheter och 
skyldigheter även uttrycks och genomförs i euro (utan hinder av vissa specifika 
bestämmelser om inkomster och utgifter). Övriga hänvisningar till ecun kommer 
också att behöva ersättas med hänvisningar till euron. 
C. ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
4. Kommissionen kommer, i enlighet med artikel 209 i fördraget, att lägga fram ett 
förslag till ändring av budgetförordningen framemot april 1998. Så snart det har 
antagits av rådet kommer kommissionen att ändra sin förordning 3418/93/EG om 
närmare bestämmelser för genomförandet av vissa bestämmelser i 
budgetförordningen. 
EGT nr L 356, 31.12.1977. s. I. förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EG. Euratom. 
EKSG) nr 2335 av den 18 september 1995 (EGT nr L 240. 7. K). 1995. s 12). 
Kommissionens förordning (Euratom. EKSG. EG) nr 3418/93 av den 9 december 1993 om närmare 
bestämmelser för genomförandet av vissa bestämmelser i budget förordningen av den 21 december 
1977 (EGT nr L 315. 16.12.1993. s. 1.) 
-59 
ÖVERGÅNGEN TILL EURON 
Gemenskapslagstiftning 
OMRÅDE ADMINISTRATIVA UTGIFTER 
BERÖRD LAGSTIFTNING: Löner och pensioner 
A BESKRIVNING 
1 Tjänsteföreskrifterna, de förordningar och regler som skall tillämpas på övriga 
anställda i Europeiska gemenskaperna samt skatteförordningen är den rättsliga 
grunden för fastställande och utbetalning av löner, pensioner och övriga ekonomiska 
förmåner för tjänstemän och övriga anställda. 
De belopp som avgör nettolönen (grundlön, tillägg, bidrag, skatter, osv.) uttrycks för 
närvarande i belgiska franc. Nettobeloppet omräknas till den nationella valutan på 
anställningsorten (bosättningslandet för pensionerade tjänstemän) på grundval av en 
fastställd växelkurs, vilken kombineras med en korrigeringskoefficient för att ta 
hänsyn till skillnaderna i levnadsomkostnader jämfört med Bryssel. 
2. Enligt artikel 8.3 i rådets förordning .../9826 om införande av euron kommer från och 
med den 1 januari 1999 betalningar att kunna ske i euro i de länder som har infört 
euron som sin nationella valuta. Tjänsteföreskrifterna behöver inte ändras i detta 
avseende. Det enda som krävs är att lönerna, som för närvarande fastställs i nationella 
valutaenheter, omräknas till euro enligt de låsta omräkningskurserna. 
Enligt artikel 14 i rådets förordning ..798 om införande av euron, och under 
förutsättning att Belgien inför euron, kommer vid utgången av övergångsperioden 
(31.12.2001) alla lönebelopp (f.n. uttryckta i belgiska franc) och alla därmed 
förknippade växelkurser och korrigeringskoefficienter att ersättas med euron enligt de 
låsta omräkningskurserna. 
B FÖRSLAG TILL ÄNDRING 
3. Mot bakgrund av den politiska betydelsen och symbolvärdet av dessa löner föreslår 
kommissionen att de uttrycks i euro, under förutsättning att Belgien inför den 
«emensamma valutan. ÖN 
Följaktligen kommer från och med den 1 januari 1999 alla hänvisningar till belgiska 
franc och alla belopp uttryckta i belgiska franc i tjänsteföreskrifterna att ersättas med 
hänvisningar till euron och med belopp uttryckta i euro. Beloppen på lönebeskeden 
(grundlön, tillägg, bidrag, skatter, osv.) kommer att uttryckas i euro och euron 
kommer att bli den valuta som används för att fastställa löner och pensioner i alla 
länder. 
Se rådets resolution av den 7 juli 1997 om den rättsliga ramen för införandet av euron (EGT nr C 
236. 2.8.1997. s. 7-12). 
60-
4. Från och med den 1 januari 1999 kommer löner och pensioner att utbetalas i euro i 
alla länder som infört euron som sin nationella valuta. I de länder som inte deltar i 
valutaunionen kommer löner och pensioner att fortsätta att betalas ut i den nationella 
valutan. 
5. Eftersom omräkningskursen mellan den nationella valutaenheten och euron kommer 
att vara fast, kommer nivån för den nettolön eller -pension som utbetalas till 
tjänstemannen i fråga att förbli oförändrad oberoende av anställnings- respektive 
bosättningsort. Förslaget kräver således endast en formell ändring av 
tjänsteföreskrifterna, som är förenlig med den metod som används för att anpassa 
lönerna. I huvudsak föregrips genom detta tillvägagångssätt övergången till euron, 
vilken annars inte skulle inträffa förrän den 1 januari 2002. 
C ÅTGÄRDER OCH TIDSPLAN 
6. Den lagstiftning som kommissionen kommer att föreslå innebär att med verkan från 
och med den 1 januari 1999 kommer, i tjänsteföreskrifterna och andra berörda 
bestämmelser, begreppet "belgiska franc" att ersättas med "euro" och belopp i 
belgiska franc att ersättas med sin motsvarighet i euro enligt den relevanta 
omräkningskursen. Följande förslag kommer att läggas fram: 
Ett förslag till förordning om ändring av tjänsteföreskrifterna och de förordningar 
och regler som skall tillämpas på övriga anställda i Europeiska gemenskaperna 
beträffande fastställande av löner, pensioner och övriga ekonomiska förmåner i 
euro. 
Ett förslag till rådets förordning om ändring av förordning nr 260/68 om 
villkoren för och förfarandet vid skatt till Europeiska gemenskaperna. 
Ett förslag till rådets förordning om ändring av förordning nr 122/66 om 
fastställande av en lista över de orter för vilka transportbidrag kan beviljas, detta 
bidrags maximala belopp samt reglerna för dess beviljande och förordning 
nr 300/76 om fastställande av de grupper av tjänstemän som är berättigade till 
ersättning för skiftarbete samt storleken på och villkoren för denna ersättning. 
7. Det kommer i samtliga fall att krävas en kvalificerad majoritet i rådet. Det bör ta 
ungefär 14 månader att anta dessa förordningar med tanke på att det krävs ett 
yttrande från Kommittén för tjänsteföreskrifterna och från de övriga institutionerna 
för att ändra tjänsteföreskrifterna. 
Lit t nära samarbete pä interinstitutionell nivå kommer att göra det möjligt att på bästa 
möjliga sätt ändra förordningarna och "lönekomponenten" samt att informera 
personalen i samarbete med deras företrädare. 
8. Utkasten till kommissionens förslag kommer att vara färdiga till början av 1998. 
Kommissionen genomför for närvarande de inledande riidfrägningarna. Förslagen 
kommer i princip att behöva antas före den I januari 1999 
-61 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 560 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 01 06 
Katalognummer : CB-CO-97-596-SV-C 
ISBN 92-78-27358-9 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
6>L