Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ingående av protokollet om fastställande för perioden 1 januari 2004-31 december 2006 av de möjligheter till fiske efter tonfisk och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar om fiske i farvattnen runt Madagaskar {SEC(2004)370}

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Protokollet till fiskeavtalet mellan Europeiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar löper ut den 21 maj 2004. Ett nytt protokoll paraferades mellan de båda parterna den 8 september 2003 i vilket de tekniska och ekonomiska villkoren för den fiskeverksamhet som gemenskapsfartyg bedriver i Madagaskars vatten fastställs för perioden 1 januari 2004-31 december 2006.

Det nya protokollet innebär fiskemöjligheter för 40 notfartyg för tonfiskfiske och 40 fartyg för fiske med flytlinor.

Den ekonomiska ersättningen har fastställts till 825 000 euro årligen för en fångstvikt i de madagaskiska farvattnen på 11 000 ton fisk av tonfiskfamiljen per år. En stor del av detta belopp (505 000 euro per år) är avsett för riktade åtgärder, exempelvis vetenskapliga program, utbildning, stöd till ett kontroll och övervakningssystem, till utveckling av traditionellt fiske etc.

Samtidigt som det nya protokollet är i linje med de avtal om fiske efter tonfisk som gemenskapen har slutit med vissa länder i Indiska oceanen, stärker det principen om ett ansvarsfullt och hållbart fiske och gör det möjligt att främja ett partnerskap som lägger stor vikt vid att lagar och andra författningar inom ramen för Madagaskars nationella fiskepolitik efterlevs. I detta syfte har nya bestämmelser införts enligt följande: i) exklusivitetsklausulen som förbjuder privata licenser eller andra privata arrangemang parallellt med gemenskapens fiskeavtal, ii) ett detaljerat program med tidsplan och fastställda mål för de riktade åtgärderna, iii) bestämmelser avseende VMS som innebär skärpt kontroll av de fartyg som är verksamma i de madagaskiska vattnen, särskilt skyldighet att varje timme meddela kurs och hastighet, iv) socialklausulen som skall tillämpas för de lokala fiskare som mönstrat på gemenskapsfartygen, v) ett avsnitt om påföljderna vid överträdelser av bestämmelserna i protokollet och dess bilaga samt vi) ett avsnitt om skyddet av den marina miljön och av skyddade arter.

Kommissionen föreslår därför att rådet genom en förordning antar protokollet om fastställande för perioden 1 januari 2004-31 december 2006 av fiskemöjligheter och därmed förbundna tekniska och ekonomiska villkor som överenskommits mellan EG och Madagaskar.

Ett förslag till rådets beslut om provisorisk tillämpning av det nya protokollet behandlas i ett separat förfarande i avvaktan på att det slutgiltigt skall träda i kraft.

2004/0070(CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om ingående av protokollet om fastställande för perioden 1 januari 2004-31 december 2006 av de möjligheter till fiske efter tonfisk och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar om fiske i farvattnen runt Madagaskar

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 37 jämförd med artikel 300.2 och 300.3 första stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [1], och

[1] EUT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) I enlighet med avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar om fiske i farvattnen runt Madagaskar [2] har de båda parterna fört förhandlingar i syfte att fastställa vilka ändringar eller tillägg som skall införas i avtalet när tillämpningstiden löper ut för det protokoll som är fogat till avtalet.

[2] EGT L 73, 18.3.1986, s. 26.

(2) Som ett resultat av dessa förhandlingar paraferades den 8 september 2003 ett nytt protokoll om fastställande för perioden 1 januari 2004-31 december 2006 av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i ovannämnda avtal.

(3) Det ligger i gemenskapens intresse att godkänna detta protokoll.

(4) Det är nödvändigt att fastställa nyckeln för fördelning av fiskemöjligheterna mellan medlemsstaterna på grundval av fördelningen av de traditionella fiskemöjligheterna inom ramen för fiskeavtalet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

Artikel 1

Protokollet om fastställande för perioden 1 januari 2004-31 december 2006 av de möjligheter till fiske efter tonfisk och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar om fiske i farvattnen runt Madagaskar godkänns härmed på gemenskapens vägnar.

Protokollet bifogas denna förordning.

Artikel 2

De fiskemöjligheter som fastställs i protokollet skall fördelas mellan medlemsstaterna enligt följande nyckel:

a) Notfartyg för tonfiskfiske:

Spanien: 22 fartyg

Frankrike: 16 fartyg

Italien: 2 fartyg

b) Fartyg för fiske med flytlinor:

Spanien 24 fartyg

Frankrike 10 fartyg

Portugal 6 fartyg

Om licensansökningar från dessa medlemsstater inte uttömmer de fiskemöjligheter som fastställs i protokollet får kommissionen beakta licensansökningar från alla övriga medlemsstater.

Artikel 3

De medlemsstater vars fartyg fiskar enligt detta protokoll är skyldiga att meddela kommissionen hur stora mängder av varje bestånd som fångas i den madagaskiska fiskezonen enligt bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 500/2001 av den 14 mars 2001 [3].

[3] EGT L 73, 15.3.2001, s. 8.

Artikel 4

Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse de personer som skall ha befogenhet att med för gemenskapen bindande verkan underteckna protokollet.

Artikel 5

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

PROTOKOLL

om fastställande för perioden 1 januari 2004-31 december 2006 av de möjligheter till fiske efter tonfisk och den ekonomiska ersättning som föreskrivs i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar om fiske i farvattnen runt Madagaskar

Artikel 1

1. Enligt artikel 2 i avtalet och under en period om tre år från och med den 1 januari 2004 skall licenser beviljas som tillåter fiske i Madagaskars fiskezon för 40 notfartyg för tonfiskfiske försedda med frysanläggning och 40 fartyg som bedriver fiske med flytlinor.

Dessutom kan på gemenskapens begäran vissa licenser beviljas för andra typer av fiskefartyg, på villkor som skall bestämmas inom den gemensamma kommitté som avses i artikel 9 i avtalet.

2. De fartyg som för flagg från en av Europeiska gemenskapens medlemsstater får endast bedriva fiske efter tonfisk i Madagaskars fiskezon förutsatt att de innehar en fiskelicens som utfärdats inom ramen för detta protokoll och enligt bestämmelserna i bilagan.

Artikel 2

1. Den ekonomiska ersättning som avses i artikel 7 i avtalet skall vara 825 000 euro/år (varav 320 000 euro i ekonomisk kompensation som skall betalas senast den 30 november det första året och senast den 30 april det andra och tredje året, och 505 000 euro för de åtgärder som avses i artikel 3 i protokollet).

Den ekonomiska kompensation som skall betalas för protokollets första tillämpningsår (den 1 januari 2004-31 december 2004) uppgår emellertid till 196 385 euro efter avräkning av beloppet för perioden 1 januari 2004-20 maj 2004 som redan betalats inom ramen för det föregående protokollet.

2. Den ekonomiska ersättningen täcker en fångstvikt i de madagaskiska farvattnen på 11 000 ton fisk av tonfiskfamiljen per år. Om gemenskapsfartygens fångster av fisk av tonfiskfamiljen i den madagaskiska fiskezonen överstiger denna mängd, skall det ovan angivna beloppet ökas i proportion härmed. Det totala beloppet för den ekonomiska ersättningen från gemenskapen får emellertid inte överstiga ett belopp som är dubbelt så stort som det som anges i punkt 1.

3. Den ekonomiska kompensationen skall betalas till ett konto hos Madagaskars statskassa som anvisats av de madagaskiska myndigheterna.

Artikel 3

1. För att säkerställa en utveckling mot hållbart och ansvarsfullt fiske skall de båda parterna till ömsesidig nytta arbeta för ett partnerskap vars främsta syfte skall vara att främja ökade kunskaper om fiske och biologiska resurser, kvalitetskontroll, fiskerikontroll, utveckling av småskaligt fiske, fiskesamhällen, praktik och utbildning.

2. Av den totala ekonomiska ersättning som avses i artikel 2.1 kommer följande åtgärder att finansieras med 505 000 euro per år enligt fördelningen nedan:

a) Finansiering av madagaskiska vetenskapliga program som syftar till att förbättra kunskapen om fiskeresurserna för att säkra en hållbar förvaltning av dessa: 90 000 euro. Detta bidrag kan, på begäran av Madagaskars regering, bland annat ges i form av bidrag till kostnaderna för internationella sammankomster avsedda att förbättra såväl kunskaperna om som förvaltningen av fiskeresurserna.

b) Stöd för ett system för uppföljning, kontroll och övervakning av fisket: 267 000 euro.

c) Finansiering av stipendier för studier eller praktik och stöd till utbildning av sjöfolk: 60 000 euro.

d) Stöd för utveckling av det traditionella fisket: 68 000 euro.

e) Stöd för att administrera observatörernas verksamhet: 20 000 euro.

3. Beloppen i a, b, d och e skall betalas till fiskeriministeriet efter det att ett detaljerat årsprogram med tidsplan och fastställa mål för var och en av de riktade åtgärderna lämnats till Europeiska kommissionen senast den 30 september 2004 för det första året och senast den 30 april det andra och det tredje året; beloppen skall betalas till bankkonton i de behöriga madagaskiska myndigheternas namn. Årsprogrammet skall lämnas till Europeiska kommissionen senast den 31 juli 2004 för det första året och den 28 februari för de därpå följande åren. Programmet för det första året skall emellertid bara omfatta perioden 21 maj-31 december 2004.

Europeiska kommissionen förbehåller sig rätten att begära kompletterande uppgifter som den anser vara nödvändiga från fiskeriministeriet.

4. De belopp som anges i c skall betalas till fiskeriministeriet efterhand som de används till de bankkonton som ministeriet har uppgett.

5. De behöriga madagaskiska myndigheterna skall senast den 31 mars det påföljande året överlämna en årsrapport till Europeiska kommissionen om användningen av de medel som beviljats för de åtgärder som anges i punkt 2 ovan, om genomförandet av åtgärderna samt om uppnådda resultat. Europeiska kommissionen förbehåller sig rätten att begära kompletterande uppgifter från fiskeriministeriet. Mot bakgrund av hur åtgärderna faktiskt har genomförts och efter samråd med de behöriga madagaskiska myndigheterna inom ramen för den gemensamma kommitté som avses i artikel 9 i avtalet har Europeiska kommissionen rätt att på nytt granska de berörda utbetalningarna.

Artikel 4

Skulle Europeiska gemenskapen underlåta att göra de utbetalningar som föreskrivs i artiklarna 2 och 3 har Madagaskar rätt att avbryta tillämpningen av protokollet.

Artikel 5

Skulle allvarliga omständigheter, med undantag av naturfenomen, förhindra fiskeverksamheten i Madagaskars fiskezon får Europeiska gemenskapen hålla inne den ekonomiska ersättningen efter samråd mellan de båda parterna.

När situationen åter blivit normal, skall betalningen av den ekonomiska ersättningen återupptas sedan parterna efter samråd konstaterat att det är möjligt att återuppta fiskeverksamheten.

Giltighetstiden för de licenser som beviljats gemenskapsfartygen i enlighet med artikel 4 i avtalet skall förlängas med en period som motsvarar den under vilken fiskeverksamheten legat nere.

Artikel 6

Bilagan till avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Republiken Madagaskar om fiske i farvatten utanför Madagaskar upphävs och ersätts med bilagan till detta protokoll.

Artikel 7

Detta protokoll träder i kraft samma dag som det undertecknas.

Det skall tillämpas från och med den 1 januari 2004.

BILAGA

VILLKOR FÖR ATT EUROPEISKA GEMENSKAPENS FARTYG SKALL FÅ BEDRIVA FISKE EFTER TONFISK I MADAGASKARS FISKEZON

1. FORMALITETER VID ANSÖKAN OM OCH UTFÄRDANDE AV LICENSER

Förfarandet för ansökan om och utfärdande av licenser som ger möjlighet för Europeiska gemenskapens fartyg att fiska i de madagaskiska farvattnen är följande:

a) Europeiska kommissionen skall via sin representant i Madagaskar vid ett och samma tillfälle överlämna följande till de madagaskiska myndigheterna:

- En licensansökan för varje fartyg, avfattad av den redare som vill bedriva fiske inom ramen för detta avtal, senast den 1 december före det år som licensen skall gälla. Genom undantag från ovanstående får redare som inte har lämnat in någon licensansökan före den 1 december göra detta under det innevarande kalenderåret senast 30 dagar före den dag då fisket inleds. I detta fall skall redaren betala samtliga avgifter för hela året enligt punkt 2 b.

- En årlig ansökan om förhandstillstånd att segla in i Madagaskars territorialvatten. Detta tillstånd skall gälla under licensens giltighetstid.

Ansökan skall göras med hjälp av det formulär som Madagaskar föreskriver för detta ändamål, enligt förlagan i tillägg 1. Ansökan skall åtföljas av kvitto på förskottsinbetalning från redaren.

b) Licensen skall utfärdas för ett visst fartyg och kan inte överlåtas.

På begäran av Europeiska kommissionen skall dock, i händelse av force majeure, licensen för ett visst fartyg ersättas med en ny licens för ett annat fartyg med egenskaper som motsvarar dem för det fartyg som skall ersättas. Redaren för det fartyg som skall ersättas skall via Europeiska kommissionens delegation i Madagaskar återlämna den annullerade licensen till det madagaskiska fiskeriministeriet.

På den nya licensen skall följande anges:

- Utfärdandedatum.

- Att licensen upphäver och ersätter licensen för det förra fartyget.

Ingen avgift enligt artikel 5 i avtalet skall betalas för den återstående giltighetstiden.

c) De madagaskiska myndigheterna skall återsända licensen till Europeiska kommissionens representant i Madagaskar.

d) Licensen skall alltid förvaras ombord på fartyget. Så snart de madagaskiska myndigheterna erhåller meddelande om förskottsbetalning från Europeiska kommissionen skall fartyget upptas i en förteckning över fartyg med tillstånd att fiska, som skall delges de myndigheter i Madagaskar som ansvarar för fiskerikontrollen. En kopia av licensen kan erhållas via fax i avvaktan på den riktiga licensen. Kopian skall förvaras ombord.

e) Redare för tonfiskfartyg skall representeras av en skeppsklarerare i Madagaskar.

f) De madagaskiska myndigheterna skall innan protokollet träder i kraft meddela Europeiska kommissionens delegation vilka bankkonton som skall användas för betalningen av avgifter och förskott.

2. LICENSERNAS GILTIGHET OCH ERLÄGGANDE AV LICENSAVGIFT

a) Genom undantag från artikel 4.4 i avtalet skall licenserna gälla ett kalenderår, fr.o.m. den 1 januari t.o.m. den 31 december. De skall kunna förnyas. För protokollets första tillämpningsår (1 januari 2004-31 december 2004) gäller emellertid att för de fartyg som den 1 januari 2004 innehar en licens som beviljats enligt det föregående protokollet och som löper ut den 20 maj 2004, skall denna licens gälla fram till och med denna dag.

b) Licensavgiften fastställs till 25 euro per ton fångst i farvattnen under madagaskisk jurisdiktion. Licenserna skall utfärdas mot betalning i förskott till den madagaskiska statskassan av 2 800 euro per år för varje notfartyg för tonfiske, 1 750 euro per år för varje fartyg för fiske med flytlinor på över 150 BRT och 1 200 euro per år för varje fartyg för fiske med flytlinor på högst 150 BRT. Förskottsbetalningarna skall motsvara avgifterna för 112, 70 respektive 48 ton årlig fångst i Madagaskars fiskezon.

För protokollets första tillämpningsår (1 januari 2004-31 december 2004) skall emellertid förskottsbetalningarna för de fartyg, som den 1 januari 2004 innehar en licens som beviljats enligt det föregående protokollet och som löper ut den 20 maj 2004, fastställas enligt följande för den återstående perioden av detta första tillämpningsår (21 maj 2004-31 december 2004):

- för notfartyg för tonfiskfiske: 1 720 euro

- för fartyg för fiske med flytlinor på över 150 BRT: 1 091 euro

- för fartyg för fiske med flytlinor på högst 150 BRT: 735 euro.

3. FÅNGSTDEKLARATION OCH AVRÄKNING AV AVGIFTER

a) De fartyg som är behöriga att fiska i Madagaskars fiskezon inom ramen för detta avtal skall via Europeiska kommissionens delegation i Madagaskar underrätta det madagaskiska centret för övervakning av fiske om sina fångster enligt följande:

På notfartyg för tonfiskfiske och fartyg för fiske med flytlinor skall det finnas ett fiskeformulär enligt förlagan i tillägg 2 för varje fiskeperiod som tillbringats i Madagaskars fiskezon. Dessa formulär skall skickas till ovannämnda behöriga myndigheter senast den 31 mars efter det år under vilket licenserna var giltiga.

Formulären skall fyllas i läsligt och undertecknas av fartygets befälhavare. Formulären skall fyllas i för samtliga fartyg som har erhållit licens även om de inte har bedrivit fiske.

b) Avräkningen av avgifterna för det föregående kalenderåret skall, senast den 30 juni efter det år under vilket licenserna var giltiga, fastställas av Europeiska kommissionen efter det att förskott och avgifter enligt punkt 2 b ovan dragits av. Avräkningen skall ske på grundval av den sammanställning av fångster som utarbetas utifrån de fångstdeklarationer som varje redare upprättat. Sammanställningen av fångsterna skall bekräftas av de vetenskapliga institut som är behöriga att kontrollera fångstuppgifter i Europeiska gemenskapens medlemsstater, t.ex. l'Institut de Recherche pour le Développement (IRD), l'Institut Français de Recherche et d'Exploitation de la Mer (IFREMER), l'Institut Océanographique Espagnol (IEO) och l'Institut de Recherche sur la Pêche et la Mer (IPIMAR), och det behöriga madagaskiska institutet l'Unité Statistique Thonière d'Antsiranana (USTA).

Avräkningen av avgifterna, som fastställs av Europeiska kommissionen, skall meddelas det madagaskiska centret för övervakning av fiske för bekräftelse. Centret har en tidsfrist på 30 dagar för att lämna eventuellt yttrande.

Efter utgången av tidsfristen skall avräkningen av avgifterna skickas till redarna.

Om parterna inte är överens skall de samråda inom ramen för den gemensamma kommitté som avses i artikel 9 i avtalet för att upprätta en slutlig avräkning av avgifterna som sedan meddelas redarna.

Redarna skall göra eventuella tilläggsinbetalningar till de madagaskiska fiskerimyndigheterna inom 30 dagar efter underrättelsen om den slutliga avräkningen av avgifterna.

Om beloppet på avräkningen är lägre än beloppet på förskottsinbetalningen enligt punkt 2 b ovan återbetalas inte mellanskillnaden till redaren.

4. MEDDELANDEN

Befälhavaren skall senast tre timmar i förväg, per radio (frekvens duplex 8755 Tx 8231 Rx USB), telefax (261 - 20 - 22 49014) eller e-post ( ) vars mottagande skall bekräftas, meddela det madagaskiska centret för övervakning av fiske sin avsikt att med sitt fartyg segla in i eller ut ur den madagaskiska fiskezonen.

I samband med meddelandet om sin avsikt att segla in i fiskezonen skall befälhavaren även uppge en uppskattning av de kvantiteter fångst som hålls ombord, även i det fall då sådan saknas.

Slutligen skall han också i samband med meddelandet om sin avsikt att segla ut ur den madagaskiska fiskezonen uppge en uppskattning av de kvantiteter fisk som har fångats under vistelsen där.

Kommunikation via radio måste ske under de arbetstider och arbetsdagar som gäller i Madagaskar.

Dessa skyldigheter gäller också för gemenskapsfartyg som har för avsikt att landa fångst i en madagaskisk hamn.

5. OBSERVATÖRER

På begäran av de fiskeriministeriet skall notfartygen för tonfiskfiske och fartygen för fiske med flytlinor ta ombord en observatör, som skall behandlas som en befälsperson. Den tid observatören skall finnas ombord skall fastställas av fiskeriministeriet, men skall dock normalt inte överstiga den tid som han behöver för att fullgöra sina uppgifter. Observatörernas specifika arbetsuppgifter redovisas i tillägg 3.

Villkoren för observatörens ombordstigning skall bestämmas av fiskeriministeriet företrätt av det madagaskiska centret för övervakning av fiske.

Redaren eller hans skeppsklarerare skall meddela det madagaskiska centret för övervakning av fiske minst två (2) dagar i förväg innan fartyget anlöper en madagaskisk hamn med hänsyn till observatörens ombordstigning.

Redaren skall via sin skeppsklarerare betala 20 euro för varje dag som observatören tillbringar ombord på ett notfartyg för tonfiskfiske eller fartyg för fiske med flytlinor till den madagaskiska regeringen (madagaskiska centret för övervakning av fiske).

Kostnaderna för transport till ombordstigningshamnen i Madagaskar skall betalas av den madagaskiska regeringen. Kostnaderna för observatörens resor utanför Madagaskar skall betalas av redaren. Observatörer kan tas ombord på upp till 30 % av de gemenskapsfartyg som bedriver fiske i den madagaskiska fiskezonen. Den tid som observatören är ombord på fartyget beror på fiskeresans längd i zonen. Om ett gemenskapsfartyg inte går in i någon madagaskisk hamn för att ta ombord en observatör skall ombordstigningen äga rum med hjälp av en patrullbåt från det madagaskiska centret för övervakning av fiske.

Platsen för och transportkostnaderna i samband med observatörens ombordstigning till havs skall fastställas gemensamt av det madagaskiska centret för övervakning av fiske och den berörde redaren, och kostnaderna skall betalas av redaren.

Observatörens ombordstigning på ett annat fartyg till havs skall gemensamt beslutas av fartygets befälhavare och det madagaskiska centret för övervakning av fiske.

Om observatören inte befinner sig där han skall gå ombord inom tolv timmar efter överenskommen tid skall redaren automatiskt befrias från sin skyldighet att ta ombord observatören i fråga. Om fartygets avgång försenas skall redaren betala kost och logi för observatören fram till den tidpunkt han faktiskt stiger ombord.

6. PÅMÖNSTRING AV SJÖMÄN

a) För den totala flottan notfartyg för tonfiskfiske och fartyg för fiske med flytlinor gäller att minst 40 madagaskiska sjömän skall mönstras på permanent under hela fiskeåret i den madagaskiska fiskezonen. Redarnas skeppsklarerare och övriga berörda skall gemensamt fastställa lönen för de påmönstrade sjömännen. Lönen skall täcka socialförsäkringsförmåner.

Anställningsavtalen för dessa sjömän skall ingås av skeppsklarerarna och de berörda.

En detaljerad förteckning över de madagaskiska sjömännen ombord (namn, tid ombord, lön etc.) skall lämnas till fiskeriministeriet senast den 31 januari året det år under vilket licensen var giltig.

Om den totala flottan notfartyg för tonfiskfiske och fartyg för fiske med flytlinor tillsammans inte påmönstrar 40 sjömän, skall de redare som inte påmönstrat några sjömän betala en kompensation för icke påmönstrade sjömän, vilken skall fastställas av den gemensamma kommitté som avses i artikel 9 i avtalet, motsvarande fiskeårets längd i den madagaskiska fiskezonen. Denna summa skall användas för utbildning av madagaskiska fiskare och betalas in på ett konto vars nummer meddelas skeppsklarerarna, med kopia till Europeiska kommissionens delegation i Madagaskar.

b) ILO-deklarationen om grundläggande principer och rättigheter på arbetet skall gälla för sjömännen ombord på EU-fartygen. Detta gäller särskilt föreningsfriheten och den kollektiva förhandlingsrätten samt icke-diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning.

Anställningsavtalen för de lokala sjömännen, varav undertecknarna skall ha en kopia, skall upprättas mellan företrädarna för redarna och sjömännen och/eller deras fackförening eller företrädare i samråd med de behöriga lokala myndigheterna. Avtalen skall garantera sjömännen den socialförsäkring som är tillämplig och innefatta livförsäkring och sjuk- och olycksfallsförsäkring. Lönevillkoren för lokala sjömän/fiskare får inte vara sämre än de som gäller för den madagaskiska besättningen och inte under några omständigheter lägre än ILO:s normer.

Om arbetsgivaren är ett lokalt företag skall redarens namn och flaggstaten anges i anställningsavtalet.

Redaren skall garantera lokala sjömän samma levnads- och arbetsvillkor ombord som gäller för sjömän från EU-länder.

7. FISKEZONER

De fiskezoner som gemenskapsfartygen har tillträde till utgörs av samtliga de farvatten under madagaskisk jurisdiktion som ligger mer än 12 nautiska mil utanför kusten.

Om fiskeministeriet beslutar att lägga ut försöksanordningar för koncentration av fisk skall de underrätta Europeiska kommissionen och de berörda redarnas skeppsklarerare om detta och ange anordningarnas geografiska koordinater.

Från och med den trettionde dagen efter detta tillkännagivande är det förbjudet att komma närmare dessa anordningar än 1,5 nautiska mil. Varje avveckling av försöksanordningar för koncentration av fisk skall genast meddelas ovannämnda parter.

8. INSPEKTION OCH ÖVERVAKNING AV FISKET

De fartyg som innehar en licens skall tillåta och underlätta för varje tjänsteman som av Republiken Madagaskar utnämnts att inspektera och kontrollera fisket, att gå ombord och fullgöra sina uppgifter.

9. SATELLITÖVERVAKNING

Mot bakgrund av att Madagaskar har infört ett system för övervakning av fartyg (VMS) för den nationella flottan och har för avsikt att på ett icke-diskriminerande sätt utöka detta till att omfatta samtliga fartyg som bedriver fiske i dess fiskezon, och att gemenskapsfartyg sedan den 1 januari 2000 enligt gemenskapslagstiftningen övervakas via satellit oavsett var de bedriver fiske, rekommenderas de nationella myndigheterna i flaggstaterna och i Republiken Madagaskar att satellitövervaka de fartyg som fiskar inom ramen för avtalet enligt följande villkor:

1) Med avseende på satellitövervakningen har de madagaskiska myndigheterna meddelat gemenskapen koordinaterna (latitud och longitud) för Madagaskars fiskezon (bilaga I). Den karta som hör till koordinattabellen bifogas i tillägg 4.

De madagaskiska myndigheterna skall överlämna dessa uppgifter elektroniskt, uttryckta i decimalgrader i WGS-84 datum-systemet.

2) Parterna skall utbyta uppgifter om X.25-adresser och de specifikationer som används i elektroniska meddelanden mellan respektive kontrollcenter enligt villkoren i punkterna 4 och 6. I dessa uppgifter skall i möjligaste mån ingå namn, telefon-, telex- och faxnummer samt e-postadresser (Internet eller X.400) som kan användas för vanliga meddelanden mellan kontrollcentren.

3) Fartygens position skall fastställas med en felmarginal på under 500 m och med ett konfidensintervall på 99 %.

4) Då ett fartyg, som fiskar inom ramen för avtalet och satellitövervakas enligt gemenskapslagstiftningen, inträder i en av Madagaskars fiskezoner skall flaggstatens kontrollcenter omedelbart börja sända återkommande positionsrapporter (longitud, latitud, kurs och hastighet) med högst en timmes intervall till det madagaskiska centret för övervakning av fiske. Dessa meddelanden skall identifieras som positionsrapporter.

5) De meddelanden som avses i punkt 4 skall sändas elektroniskt i X.25-format utan något tilläggsprotokoll. Meddelandena skall skickas i realtid, enligt det format som anges i bilaga II.

6) Om anordningen för permanent satellitövervakning ombord på ett fiskefartyg drabbas av tekniska problem eller tekniskt avbrott skall befälhavaren på fartyget i rimlig tid meddela de uppgifter som avses i punkt 4 till flaggstatens kontrollcenter. Under dessa förhållanden måste en sammanfattande positionsrapport sändas kl. 6, kl. 12 och kl. 18 (lokal tid Madagaskar) så länge fartyget befinner sig i en madagaskisk fiskezon. Denna sammanfattande positionsrapport skall inbegripa de positionsrapporter som fartygets befälhavare registrerat med en timmas mellanrum i enlighet med punkt 4.

Flaggstatens kontrollcenter eller fiskefartyget skall omedelbart sända dessa meddelanden till det madagaskiska centret för övervakning av fiske. Bristfällig utrustning skall repareras eller ersättas så snart fartyget avslutat fiskeresan eller inom högst en månad. Efter denna tidsfrist får fartyget i fråga inte påbörja någon ny fiskeresa förrän utrustningen reparerats eller ersatts.

7) Flaggstaternas kontrollcentrer skall övervaka sina respektive fartygs rörelser i de madagaskiska vattnen varannan timme. Om övervakningen av fartygen inte sker enligt fastställda villkor skall det madagaskiska centret för övervakning av fiske omedelbart underrättas och förfarandet i punkt 6 tillämpas.

8) Om det madagaskiska centret för övervakning av fiske konstaterar att flaggstaten inte meddelar de uppgifter som avses i punkt 4 skall den andra parten omedelbart underrättas.

9) De övervakningsdata som meddelas den andra parten enligt dessa bestämmelser, är uteslutande avsedda för de madagaskiska myndigheternas kontroll och övervakning av den gemenskapsflotta som fiskar inom ramen för avtalet mellan EG och Madagaskar. Uppgifterna får inte under några omständigheter vidarebefordras till andra parter.

10) Parterna har enats om att snarast möjligt, dock senast sex månader efter det att dessa bestämmelser trätt i kraft, göra allt som krävs för att uppfylla kraven beträffande de meddelanden som avses i punkterna 4 och 6.

11) Parterna har enats om att på begäran utbyta information om den utrustning som används för satellitövervakningen för att kontrollera att all utrustning är fullt kompatibel med den andra partens krav i samband med dessa bestämmelser.

12) Vid tvister om tolkningen eller tillämpningen av dessa bestämmelser skall parterna samråda inom den gemensamma kommitté som avses i artikel 9 i avtalet.

Tabell I

Koordinaterna (latitud och longitud) för Madagaskars fiskezon

(se också karta i tillägg 4)

>Plats för tabell>

Tabell II

ÖVERFÖRING AV VMS-MEDDELANDEN TILL MADAGASKAR

POSITIONSRAPPORT

>Plats för tabell>

Tecken: ISO 8859.1

En dataöverföring skall struktureras på följande sätt:

- Dubbla snedstreck (//) och en datafältkod anger att överföringen börjar.

- Ett enkelt snedstreck (/) skiljer datafältkoden från efterföljande data.

Frivilliga uppgifter skall införas mellan "Ny rapport" och "Slut på rapport".

10. OMLASTNING

Vid omlastning av fisk skall notfartygen för tonfiskfiske med frysanläggning överlämna den fisk de inte själva behåller till ett bolag eller till ett organ som har utsetts av de madagaskiska fiskemyndigheterna.

11. TJÄNSTER

De redare från gemenskapen som fiskar i Madagaskars fiskezon skall bemöda sig om att i första hand utnyttja madagaskiska tjänster (skrovunderhåll, godshantering, bunkring, konsignation osv.).

Madagaskars myndigheter skall tillsammans med dem som utnyttjar avtalet fastställa villkoren för användning av hamnutrustning.

12. PÅFÖLJDER

Varje överträdelse av bestämmelserna i detta protokoll och av madagaskisk fiskelagstiftning kommer att beivras i enlighet med gällande madagaskiska lagar och andra författningar.

Europeiska kommissionen skall inom högst 48 timmar underrättas skriftligen om varje påföljd som vidtagits gentemot ett gemenskapsfartyg och om samtliga fakta i samband med detta.

13. FÖRFARANDE VID BORDNING

a) Överföring av information

Madagaskars fiskeriministerium skall inom 48 timmar skriftligen underrätta Europeiska kommissionens delegation och flaggstaten om bordning i Madagaskars fiskezon av ett gemenskapsfartyg som fiskar enligt fiskeavtalet och översända en kortfattad rapport om omständigheterna och anledningen till bordningen. Europeiska kommissionens delegation och flaggstaten skall också hållas informerade om utvecklingen av inledda förfaranden och om eventuella sanktioner.

b) Regler för bordning

I enlighet med fiskelagstiftningen och tillhörande förordningar får brott mot reglerna regleras

- genom förlikning, i vilket fall bötesbeloppet skall fastställas i enlighet med madagaskisk lagstiftning om minimi- och maximibelopp, eller

- genom rättsligt förfarande i enlighet med madagaskisk lag om ärendet inte kan regleras genom förlikning.

c) Fartyget skall frisläppas och dess besättning tillåtas lämna hamnen

- så snart de förpliktelser som följer av förlikningsförfarandet har fullgjorts, mot uppvisande av kvitto på betalningen, eller

- så snart en bankgaranti har ställts, i väntan på att det rättsliga förfarandet slutförs, och mot uppvisande av ett intyg om att säkerhet har ställts.

14. MILJÖSKYDD

För att skydda miljön förbinder sig de båda parterna att vidta följande åtgärder:

- Förbjuda samtliga fartyg att tömma ut kolväten och derivat av kolväten i Madagaskars fiskezon och att kasta plastmaterial och hushållsavfall i zonen.

- Främja ett ansvarsfullt fiske och säkerställa en rationell förvaltning och bevarande av tonfiskbestånden inom ramen för IOTC.

- Förbjuda fångst av skyddade arter och arter som inte får fångas, t.ex. val, delfin, sköldpadda och sjöfågel.

Europeiska gemenskapen skall vara skyldig att meddela fiskeriministeriet varje oegentlighet med anknytning till miljön som begås av ett fartyg som fiskar i Madagaskars fiskezon.

Tillägg 1

FORMULÄR FÖR ANSÖKAN OM FISKELICENS

1. Ny ansökan eller förlängning: ..............

2. Fartygets namn och flagg: ........................

3. Giltighetstid: fr.o.m. ............. t.o.m ..............

4. Fartygsägarens namn: .......................

5. Fartygsägarens adress och faxnummer: ........................

6. Namn på och adress till befraktaren om annan än den som angetts i punkterna 4 och 5: .....................

7. Namn på och adress till den officielle företrädaren i Madagaskar: ...........................

8. Befälhavarens namn: .......................

9. Fartygstyp: .......................

10. Registreringsnummer: ......................

11. Fartygets distriktsbeteckning: ....................

12. Registrerat i (hamn och land): ...................

13. Fartygets längd och bredd överallt: .......................

14. Fartygets bruttoton och nettoton: ....................

15. Huvudmotorns märke och styrka: .......................

16. Frysningskapacitet (ton/dag): ..................

17. Lastrumskapacitet (m³): .....................

18. Radioanropssignal och frekvens: .....................

19. Övrig kommunikationsutrustning (telex, fax): ...............

20. Hjälputrustning för fiske: .....................

21. Hjälputrustning för fiske: ..........................

22. Fiskelicensens nummer (vid förlängning, numret på bifogad licens): ...........................

Jag intygar att ovan angivna uppgifter är korrekta och förbinder mig att agera i enlighet därmed:

......................... ...................

(fartygsägarens stämpel och namnteckning) (datum)

Tillägg 2

>Plats för tabell>

Tillägg 3

OBSERVATÖRER OMBORD

Alla notfartyg för fiske efter tonfisk och fartyg för fiske med flytlinor som har tillstånd att fiska i den madagaskiska fiskezonen skall ta ombord en observatör från det madagaskiska centret för övervakning av fiske som skall kunna uppvisa tjänstekort och sjöfartsbok. Den tid observatören skall finnas ombord bestäms av det madagaskiska centret för övervakning av fiske, men skall dock normalt inte överstiga den tid som denne behöver för att fullgöra sina uppgifter.

Ombord skall observatören

1. observera, registrera och rapportera fartygens fiskeverksamhet i den madagaskiska fiskezonen,

2. kontrollera fartygens position vid fiske,

3. genomföra biologiska provtagningar inom ramen för vetenskapliga program,

4. upprätta en förteckning över de fiskeredskap som används,

5. samla in uppgifter om fångster för fiskezonen under den tid som han är ombord,

6. vidta alla lämpliga åtgärder för att hans ombordstigning och närvaro ombord på fartyget inte avbryter eller hindrar fisket,

7. respektera egendom och utrustning ombord samt sekretessen för alla de handlingar som tillhör fartyget,

8. sammanställa en fiskerapport som skall överlämnas till det madagaskiska centret för övervakning av fiske, med en kopia till Europeiska kommissionens delegation.

I detta syfte skall redaren eller befälhavaren för fartyget

1. tillåta observatören att stiga ombord på fartyget för att utföra sina uppgifter och att stanna ombord på fartyget under den period som angetts i ansökan,

2. tillhandahålla en lämplig arbetsplats med bord och tillräcklig belysning,

3. lämna de uppgifter han har om fiskeverksamheten i den madagaskiska fiskezonen,

4. ange fartygets position (longitud och latitud),

5. skicka och ta emot eller tillåta avsändning och mottagande av meddelanden med hjälp av den kommunikationsutrustning som finns ombord,

6. ge tillträde till alla de delar av fartyget där fiske, bearbetning och lagring förekommer,

7. tillåta insamling av prover,

8. tillhandahålla lämpliga anordningar för att lagra proverna, utan att detta negativt påverkar fartygets lagringskapacitet,

9. hjälpa till att undersöka och mäta fiskeredskapen ombord på fartyget,

10. tillåta att observatören tar med sig de prover och dokument som han samlat under sin vistelse ombord,

11. i det fall observatören stannar ombord på fartyget i mer än fyra timmar i sträck, erbjuda denne mat och inkvartering enligt samma villkor som en befälsperson.

TILLÄGG 4: Madagaskars fiskezon

>Hänvisning till>

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

Politikområde(n): 11. Fiske

Verksamhet(er): 1103 Internationella fiskeavtal

Åtgärdens beteckning:

Nytt protokoll om fastställande av fiskemöjligheterna och den ekonomiska ersättningen i fiskeavtalet mellan EG och Madagaskar

1. BERÖRDA BUDGETPOSTER (nummer och beteckning)

110301 (ex B78000: "Internationella fiskeavtal"

11010404 (ex B78000A): "Internationella fiskeavtal - Administrativa utgifter"

2. ALLMÄNNA UPPGIFTER

2.1 Sammanlagda anslag för åtgärden (avsnitt B): Lägst: 2 411 385 euro och högst 4 762 770 euro i åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden

2.2 Tillämpningsperiod: 2004-2006

2.3 Flerårig total utgiftsberäkning:

a) Förfalloplan för åtagandebemyndiganden/betalningsbemyndiganden (finansiellt stöd) (se punkt 6.1.1)

i euro

>Plats för tabell>

1 Om de årliga fångsterna är större än referensfångstmängden skall den ekonomiska ersättningen ökas proportionellt med 75 euro per ton fångad fisk. Den ekonomiska ersättningen får emellertid inte överskrida 1 650 000 euro.

b) Tekniskt och administrativt stöd och stödutgifter (se punkt 6.1.2)

>Plats för tabell>

Delsumma a+b

>Plats för tabell>

1 Om de årliga fångsterna är större än referensfångstmängden skall den ekonomiska ersättningen ökas proportionellt med 75 euro per ton fångad fisk. Den ekonomiska ersättningen får emellertid inte överskrida 1 650 000 euro.

c) Total budgetkonsekvens i form av personalutgifter och övriga administrativa utgifter (Se punkterna 7.2 och 7.3.)

>Plats för tabell>

TOTALT a+b+c

>Plats för tabell>

1 Om de årliga fångsterna är större än referensfångstmängden skall den ekonomiska ersättningen ökas proportionellt med 75 euro per ton fångad fisk. Den ekonomiska ersättningen får emellertid inte överskrida 1 650 000 euro.

2.4 Förenlighet med den ekonomiska planeringen och budgetplanen

X Förslaget är förenligt med gällande ekonomisk planering

|| Förslaget kräver omfördelningar under den berörda rubriken i budgetplanen.

|| i nödvändiga fall med stöd av bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet.

2.5 Påverkan på inkomsterna

X Inkomsterna påverkas inte (gäller tekniska aspekter på genomförandet av en åtgärd)

3. BUDGETTEKNISKA UPPGIFTER

>Plats för tabell>

4. RÄTTSLIG GRUND

- Artikel 37 i fördraget jämförd med artikel 300.2 och 300.3 första stycket.

- Fiskeavtalet mellan EG och Madagaskar (rådets förordning nr 780/86/EEG av den 24 februari 1986).

5. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN OCH SKÄL FÖR ÅTGÄRDEN

5.1 Behovet av gemenskapsåtgärder

5.1.1 Mål för åtgärden

Det nu gällande protokollet till fiskeavtalet mellan Europeiska gemenskapen och Demokratiska republiken Madagaskar löper ut den 20 maj 2004.

Syftet med förlängningen är att göra det möjligt för gemenskapens redare att fortsätta att fiska (särskilt efter tonfisk) i Madagaskars farvatten enligt bestämmelserna i det protokoll som paraferades mellan kommissionen, på gemenskapens vägnar, och Madagaskars förhandlare efter förhandlingar i Antananarivo den 4-8 september 2003.

Det bör noteras att det nya protokollet träder i kraft den 1 januari 2004 på begäran av den madagaskiska parten som ansåg att vissa tekniska bestämmelser var inaktuella och behövde ses över.

Samtidigt som det nya protokollet är i linje med de avtal om fiske efter tonfisk som gemenskapen har slutit med vissa länder i Indiska oceanen, stärker det principen om ett ansvarsfullt och hållbart fiske och gör det möjligt att främja ett partnerskap som lägger stor vikt vid att lagar och andra författningar inom ramen för Madagaskars nationella fiskepolitik efterlevs.

Det övergripande syftet med fiskeavtalet mellan EG och Madagaskar är att främja en öppen och hållbar förvaltning av fiskeresurserna och därigenom lämna ett effektivt bidrag till den nationella ekonomiska utvecklingen.

I ett sammanhang där den nationella kapaciteten att utnyttja resurserna är begränsade gagnar avtalet de gemensamma fiskeintressena hos medlemsstaterna och Madagaskar. Det stärker även gemenskapsstödet till den här sektorn som också får stöd från andra kompletterande finansieringskällor (t.ex. STABEX-medel). Fiskeavtalet och den typ av förhandlingar som bär upp detta går längre än till rent kommersiella insatser och lämnar bidrag till partnerskapet vars övergripande syfte är att utveckla handelsförbindelserna.

De specifika målen för gemenskapsstödet till fiskesektorn (genom STABEX-instrumenten och stödet till goda styrelseformer) kan sammanfattas enligt följande:

- Stöd för utarbetande av fångstplaner på grundval av vetenskaplig utvärdering av de artbestånd som fisket riktas mot.

- Uppdatering av författningar i anslutning till utvecklingen av fiskeansträngningen och övervakningskapaciteten hos centret för övervakning av fisket.

- Harmonisering av fiskeprotokollen och öppenheten när det gäller att utfärda licenser för olika typer av fiske i anslutning till de ovannämnda fiskeplanerna.

- Administrativ omorganisation och förstärkning av kapaciteten för att åstadkomma oberoende mellan beviljande av fiskelicenser och utövande av kontroll och övervakning, varaktighet i verksamheten på basis av inkomster från fiskerinäringen.

5.1.2 Åtgärder i anslutning till förhandsbedömning

En bedömning av förslaget att ingå ett nytt protokoll för perioden från den 1 januari 2004 till den 31 december 2006 av ett fiskeavtal mellan EG och Madagaskar har gjorts av GD Fiske på grundval av bl. a. uppgifter som har samlats in från olika källor, t.ex. från GD Bistånd, kommissionens delegation i Antananarivo och IOCT (Indian Ocean Tuna Commission).

En sammanfattning av förhandsbedömningen medföljer den här finansieringsöversikten. Slutsatserna kan sammanfattas enligt följande:

- Även om avtalet med Madagaskar är tämligen blygsamt när det gäller fångster och budget, så är det av stor betydelse för de privata aktörerna inom gemenskapen genom att det ingår i en serie tonfiskeavtal i Indiska oceanen, en serie som är nödvändig, eftersom tonfisken är en långvandrande art. Gemenskapen har därför slutit avtal av samma typ med Seychellerna (det viktigaste avtalet omfattande 45 000 ton tonfisk), Mauritius och Komorerna. Ett motsvarande avtal kommer av allt att döma i en nära framtid slutas med Tanzania och kommissionen avser att inleda förhandlingar med Kenya.

- Detta avtal är också viktigt för den madagaskiska ekonomin eftersom det utgör en viktig källa för valuta och skapar arbetstillfällen för lokalt sjöfolk och inom beredning och övervakning.

- Verksamheten inom Madagaskars ekonomiska zon är viss mening oreglerad vilket förklarar att olagligt fiske har uppkommit, särskilt från asiatiska fiskeflottors sida. Om denna situation består kommer den madagaskiska regeringen att se valutainkomster utebli på grund av den här verksamheten och löpa risken att tonfiskbeståndet överexploateras. Regeringen har därför intresse och skyldighet att vidta åtgärder för att införa en bättre kontroll av fisket. Fiskeavtalet kan bidra till att bekämpa denna situation genom att finansiera kontroll och övervakning av de utländska flottorna.

5.1.3 Åtgärder som vidtagits som följd av en efterhandsutvärdering

Efterhandsutvärderingen av protokollet för 2001-2004 visar att utnyttjandet av fiskemöjligheterna när det gäller licenser har varit mycket tillfredsställande för såväl notfartyg för tonfiskfiske (cirka 83,5 %) som för kategorin fartyg som bedriver fiske med flytlinor (cirka 75 %) vilket framgår av tabellen nedan. (De totala fiskemöjligheterna enligt protokollet 1998-2001 motsvarar 40 notfartyg för tonfiskfiske och 40 fartyg som bedriver fiske med flytlinor).

Utnyttjande av avtalet om fiske efter tonfisk EG/Madagaskar

(antal fartyg)

Notfartyg för tonfiskfiske

>Plats för tabell>

Fartyg för fiske med flytlinor

>Plats för tabell>

När det gäller fångster bör det noteras att fångstandelarna för perioden 1998-2000 för gemenskapsflottan ligger nära den fångstandel som har beräknats på referensfångstmängden (83,5 %). Detta visar på ett mycket tillfredsställande utnyttjande av de möjligheter som har beviljats gemenskapens aktörer (se tabell nedan).

Utnyttjande av avtalet om fiske efter tonfisk EG/Madagaskar

(deklarerade årsfångster i ton - notfartyg och fartyg för fiske med flytlinor)

>Plats för tabell>

Uppgifterna från de vetenskapliga instituten visar att fluktuationerna i fångstnivå huvudsakligen beror på att tonfisk är en långvandrande art.

När det gäller beståndens tillstånd säkerställs övervakningen av de långvandrande arterna i Indiska oceanen av Indian Ocean Tuna Commission (IOTC). IOTC:s vetenskapliga kommitté har avgivit yttranden på vilka IOTC grundar resolutioner som sedan skall tillämpas på alla medlemmar i organisationen. EG och Madagaskar är medlemmar i IOTC och är av det skälet bundna av alla resolutioner som denna organisation antar.

Hittills har ingen resolution antagits av IOTC som gäller särskilda åtgärder för bevarande av tonfisk eller andra långvandrande arter. Den nuvarande situationen för bestånden ger inte anledning att införa TAC eller kvoter i den aktuella regionen.

Fångsterna 2000 i Indiska oceanen uppgick för de vanligaste arterna till 393 000 ton för bonit, 304 000 för långfenad tonfisk och till 131 000 ton för storögd tonfisk (totalt 828 000 ton, källa IOTC:s vetenskapliga kommittés 5:e session, Seychellerna, 2-6 december 2002). En referensfångstmängd på 11 000 ton i Madagaskars exklusiva ekonomiska zon (enligt protokollet 2001-2004) kan enligt de vetenskapliga rekommendationerna inte ha någon menlig effekt på bestånden på vare sig nationell eller regional nivå mot bakgrunden av att gemenskapsflottans fångster i Madagaskars exklusiva ekonomiska zon i genomsnitt utgör endast omkring 4 % av flottans totala fångster i Indiska oceanen.

Det har slutligen konstaterats att det behöver införas kompletterande kontrollåtgärder i protokollet för att säkerställa en bättre övervakning av det fiske som utförs av gemenskapsfartyg och andra främmande fartyg i den madagaskiska fiskezonen.

De inslag som ändras, som förblir oförändrade och som är nya som en följd av efterhandsutvärderingen framgår nedan.

- Klassiska inslag

Fiskemöjligheterna, referensfångstmängden, den ekonomiska ersättningen, förskott och avgifter från fartygsägarna, hanteringen av licenser och andra tekniska frågor ingår i alla protokoll som gemenskapen sluter med tredjeländer på grundval av förhandlingar med partnerskapsländerna.

- Fiskemöjligheter: på grundval av tillgänglig information och med tillfredsställande användning av det existerande protokollet föreskrivs det i det nya protokollet att samma fiskemöjligheter skall gälla som i det föregående, dvs. 40 notfartyg för tonfiskfiske och 40 fartyg som bedriver fiske med flytlinor.

- Referensfångstmängden förblir också densamma: 11 000 ton per år. Bibehållandet av referensfångstmängden är berättigat eftersom det är typiskt vid tonfiskfiske, och hör direkt samman med att tonfisken är en långvandrande art, att nivån på fångsterna i ett bestämt område kan vidkännas mycket stora fluktuationer från en fiskesäsong till en annan.

- Den ekonomiska ersättningen: Den ekonomiska ersättningen fastställs till ett årligt belopp av 825 000 euro, varav 320 000 euro utgör ekonomisk ersättning och 505 000 euro avsätts för riktade åtgärder (som i det föregående protokollet).

- Förskott och avgifter från fartygsägarna:

* Fartygsägarnas avgifter ökar till 25 euro per ton fångad tonfisk i den madagaskiska fiskezonen som i alla andra avtal som gemenskapen har slutit i regionen.

* Förskotten har höjts i förhållande till det föregående protokollet: 2 800 euro (i stället för 2 500 euro) per år per notfiskefartyg för tonfiskfiske, 1 750 euro (i stället för 1 500 euro) per år per fartyg för tonfiskfiske med flytlinor över 150 BRT och 1 200 euro (i stället för 1 100 euro) per år per fartyg för tonfiskfiske med flytlinor med ett tonnage som understiger eller är lika med 150 BRT. Dessa förskott motsvarar rättigheterna för 112 ton, 70 ton respektive 48 ton årsfångst i den madagaskiska fiskezonen. Det är fråga om en ökning med ungefär 10 % efter tre år (2001-2004) vilket kan anses vara blygsamt och är en följd av en rimlig förhandlingsuppgörelse.

- Nya inslag

Nya åtgärder har införts för att främja ett ansvarsfullt och uthålligt fiske. Dessa åtgärder syftar i synnerhet till att stärka kontroll och övervakning av gemenskapsflottan och medför en bättre övervakning av alla de utländska fiskeflottor som fiskar i den madagaskiska fiskezonen:

i) Exklusivitetsklausulen som förbjuder privata licenser eller andra privata arrangemang parallellt med gemenskapens fiskeavtal.

ii) Ett detaljerat program med tidsplan och fastställda mål för de riktade åtgärderna.

iii) Nya kompletterande bestämmelser avseende VMS som innebär skärpt kontroll av de fartyg som är verksamma i de madagaskiska vattnen, särskilt skyldigheten att en gång i timmen meddela kurs och hastighet.

iv) Socialklausulen som skall tillämpas på de lokala besättningsmän som mönstrar på gemenskapsfartygen.

v) Ett avsnitt om påföljderna vid överträdelser av bestämmelserna i protokollet och bilagan.

vi) Ett avsnitt om skyddet av den marina miljön och av skyddade arter.

- Samband kostnad/effektivitet för gemenskapen

Gemenskapens huvudsakliga kostnader utgörs av gemenskapens del av den ekonomiska ersättningen och av kostnaderna för licenser för gemenskapens fartygsägare till den madagaskiska regeringen och till dess fiskeriministerium.

Avtalet är klart fördelaktigt för gemenskapen då fångsternas genomsnittliga nivå är högre än kostnaderna för protokollet. I det nuvarande protokollet är avsikten att samma totalkostnad skall bibehållas (inklusive kostnaden för EG och för de fartygsägare som använder sig av licenserna) som i det föregående protokollet, dvs. en enhetskostnad på 100 euro för varje ton fångad tonfisk (som i alla andra avtal som gemenskapen har slutit för Indiska oceanen).

Gemenskapens ekonomiska bidrag skall beräknas på grundval av en del av denna kostnad (75 euro) multiplicerad med referensfångstmänden (75 euro x 11 000 ton = 825 000 euro). Fartygsägarnas avgifter skall beräknas på grundval av deras faktiska fångster multiplicerade med en del av denna konstrad (25 euro). Under antagandet att fartygsägarna från gemenskapen i de madagaskiska vattnen under 2004 tar upp 11 000 ton (utnyttjande av referensfångstmänden till 100 %) kommer gemenskapen att betala 825 000 euro och fartygsägarna 275 000 euro, dvs. totalt 1 100 000 euro.

Priset för bonit på världsmarknaden sjönk kraftigt under 1999 och föll i Bangkok till 400 US-dollar per ton. I början av 2000 gick priserna upp till 750 US-dollar per ton.

Priset på långfenad tonfisk var 1000 US-dollar per ton 2002. Priset på långfenad tonfisk med ursprung i Indiska oceanen eller Atlanten är högre än på långfenad tonfisk från Stilla havet. Prisskillnaden har emellertid minskat de senaste åren (källa: GLOBEFISH Databank, tuna prices - exports - imports - catches - consumptions, 2002).

Om mängden 11 000 ton tonfisk, enligt det nyss nämnda exemplet, hade saluförts skulle den ha betingat ett pris av 9 625 000 euro (med antagande om ett medelpris på 875 euro per ton). Därav kan man dra slutsatsen att förtjänsten skulle ha blivit 8 525 000 euro, dvs. 7,75 gånger den kostnad för tonfiskfisket som betalas till Madagaskar av gemenskapen och fartygsägarna gemensamt.

Utöver det direkt kommersiella värdet av fångsterna för de berörda fartygen medför avtalet andra fördelar för gemenskapen och Madagaskar:

- Skapande av arbetstillfällen för besättningsmän i lokalbefolkningen och från Europa på gemenskapens fartyg.

- Multiplikatoreffekten på sysselsättningen, på hamnarna, på beredningen av fiskeriprodukterna, på industrin osv. för gemenskapen och Madagaskar.

- Bidrag till försörjningen med fisk i gemenskapen och för den madagaskiska befolkningen.

Vidare anges det i rådets riktlinjer om förhandling om fiskeavtal med AVS-stater att det skall tas hänsyn till gemenskapens intresse av att bibehålla eller upprätta fiskeförbindelser med länderna i fråga.

- Riktade åtgärder

När det gäller de riktade åtgärder som avses i artikel 3 i protokollet 2001-2004 har det vid granskning av de madagaskiska myndigheternas rapporter över den årliga medelsanvändningen visat sig att måluppfyllelsen för de riktade åtgärderna har varit tillfredsställande.

De resultat som uppnåtts hittills kan sammanfattas enligt följande:

Vetenskapliga program (anslag 240 000 euro): en studieresa för studium av fiskeriförvaltningen i Australien har finansierats av det här programmet. En första del på 80 000 euro har frigjorts som en följd av det program som med försening lades fram i maj 2003. Medlen skall dels användas för tonfiskstatistikbyrån i Antsiranana (Unité Statistique Thonière d'Antsiranana, USTA), som får en tilldelning på 30 000 euro för att förbättra kapaciteten att analysera statistiska data, dels för det nationella programmet för forskning om räkor (Programme National de Recherche crevettière, PNRC) för att finansiera uppgradering av forskningen: ett seminarium om en plan för räkfisket 2003, studieresa för studium av förvaltningen av räkresurserna i Moçambique, studieresa för studium av förvaltningen av fiskeresurserna i Australien. Ersättning till personal och viss forskningsverksamhet kommer att bekostas som komplettering till FDHA- och AFD-finansiering: socioekonomi, traditionellt fiske, biologi och dynamik hos bestånden (märkning av räkor, märkning av unga marina organismer, övervakning av bestånd). Den preliminära budgeten för det nationella programmet för forskning om räkor uppgår till 210 000 euro.

Övervakning (anslag 801 000 euro): övervakningen är den viktigaste verksamheten när det gäller medelstilldelningen och utgör en av fiskeriministeriets verksamhetsprioriteringar. Centret för övervakning av fiske finns i drift sedan 1999 och har ökat sin intervenstionskapacitet avsevärt med stöd av stadigvarande tekniskt bistånd. Ett belopp 256 000 euro används som stöd för centrets verksamhet och detta samfinansieras av STABEX- och FDHA-medel på villkor som anges i ett protokoll underskrivet i april 2002. Detta program har godkänts och man väntar på utbetalning av det här beloppet. Återstoden av de två första delanslagen och det sista delanslaget kommer att användas enligt en kompletterande programplanering som kommer att läggas fram innan protokollet löper ut. Patrulleringen till havs säkerställs med hjälp av två fartyg som under 2002 var till sjöss i 217 dagar och kontrollerade 93 fiskefartyg. Andra insatser görs av snabba enheter (4 zodiac) som är baserade på övervakningsfartyg och av särskilda mobila arbetslag. Flygövervakning gör det möjligt att observera ett stort antal fartyg (48 observationer på sex flygningar). Slutligen har regionalt övervakningsansvariga i uppdrag att kontrollera anläggningar, landningar och insamlingstillstånd. Satellitövervakningen gäller nu för alla fartyg som fiskar i fiskezonen (småskaligt fiske, uppsamlings- och stödfartyg) i de vatten som står under madagaskisk jurisdiktion genom förordning 1613/2002 av den 31 juli 2002. Centret har sedan februari 2002 tillgång till en Inmarsat M4-terminal för utökad kommunikationskapacitet, särskilt när det gäller X25-nätet som används av den europeiska fiskeflottan. Medlen från fiskeavtalet används för investeringar i kommunikationsmateriel och IT-utrustning, för nationell och internationell teknisk och juridisk expertis och för utbildning för tjänstemännen vid centret och yrkesverksamma inom sektorn. Medlen som ställs till förfogande gör det också möjligt för centret att göra resor för att delta i regionalt samarbete. Den ekonomiska zonens storlek och den långa kustlinjen gör det emellertid nödvändigt med ytterligare stora investeringar för att åstadkomma ett minimisystem för övervakningen till en kostnad som kan bäras och komma att bestridas för att organisationen skall fungera. Centret är fortfarande i en investeringsfas (inköp av ett övervakningsfartyg och flera i sikte) och får också medfinansiering från FDHA och STABEX som bistår med 510 000 euro respektive 957 000 euro för det innevarande budgetåret.

Traditionellt fiske (anslag 210 000): Det här anslaget används till två verksamheter: 1) inköp av utrustning och tekniska anläggningar (kanoter, motorer, en kylanläggning osv.) och 2) upprättande av partnerskap mellan uppsamlingsföretag och fiskare i traditionellt fiske som inte har tillgång till transportleder för att säkerställa att fiskeriprodukterna förs ut på marknaderna. Medlen används för finansiering av ett kylrum och fiskeredskap och för stödtjänster som utförs av ministeriets personal. Det andra delanslaget på 70 000 euro har frigjorts till följd av den plan som lades fram i december 2002. Myndigheterna vill för närvarande använda dessa medel till att främja användning av nya fiskeredskap (särskilt småbåtar i glasfiber som ersättning för kanoter av trä).

Utbildning (anslag 300 000 euro): En utbildningsplan lades fram i oktober 2002. Den har godkänts och de två första utbetalningarna har gjorts av sammanlagt 200 000 euro. Utbildning har organiserats: anordnande av möten och utarbetande av terminologier för fiske och vattenbruk, övervakning och statistik, förbättring och saluföring av fiskeri- och vattenbruksprodukter, havs- och insjöfiske, och i dessa aktiviteter har 67 personer deltagit. Utbetalning av den sista delbetalningen förutses för planerad utbildning i vattenbruk i hav och insjövatten, i budgetarbete och i planering och kontroll genom införande av ekonomiska sammanställningar.

5.2 Planerade insatser och budgetarrangemang

Med anledning av tonfiskfiskets särdrag skall gemenskapen betala ett fast belopp som står i proportion till en förväntad fångstvikt (referensfångstmängd) som beräknas på grundval av de genomsnittliga fångster som registrerats under de föregående år, vid behov justerat efter det antal fartyg som har tillstånd att fiska. Om fångsterna överskrider referensfångstmängden skall ett tilläggsbelopp i proportion till överskridandet betalas av gemenskapen. Om de förväntade fångsterna inte realiseras får tredjelandet i fråga behålla det initialt erlagda beloppet.

Inom ramen för det nya protokollet skall EG betala en ekonomisk ersättning på 825 000 euro per år (liksom enligt det föregående protokollet). Av detta belopp skall 60 % (505 000 euro anslås till finansiering av riktade åtgärder som är avsedda att stödja Madagaskars fiskesektor (finansiering av vetenskapliga program, stöd till ett övervakningssystem, kontroll och övervakning av fisket, finansiering av stipendier för studier och praktik, stöd till traditionellt fiske, stöd till administration av observatörssystemet). Dessa belopp kommer att utbetalas till de madagaskiska myndigheterna efter det att ett detaljerat årsprogram med tidsplan och fastställda mål för var och en av de riktade åtgärderna lämnats in och granskats och godkänts av kommissionen. Vid granskningen av dessa program skall det tas hänsyn till de olika insatsernas förenlighet med verksamheten på lokal nivå, t.ex. "tuna tagging programme" (som finansieras av EG inom ramen för den nionde Europeiska utvecklingsfondens regionala vägledande program: ungefär 14 miljoner euro) under IOTC:s ansvar.

Beloppet för de riktade åtgärderna och den ekonomiska ersättningen (320 000 euro per år) skall betalas senast den 30 april varje år till fiskeriministeriet och till ett konto hos statskassan, som angivits av de madagaskiska myndigheterna.

5.3 Genomförande

Genomförandet av det berörda protokollet är bara kommissionens ansvar skall genomföras med den fasta personalen i Bryssel och vid delegationen i Madagaskar.

6. BUDGETKONSEKVENSER

6.1 Totala budgetkonsekvenser för avsnitt B (för hela programperioden)

6.1.1 Ekonomiska insatser

ÅB i euro

>Plats för tabell>

1 Om de årliga fångsterna är större än referensfångstmängden skall den ekonomiska ersättningen ökas proportionellt med 75 euro per ton fångad fisk. Den ekonomiska ersättningen får emellertid inte överskrida 1 650 000 euro.

6.1.2 Tekniskt och administrativt stöd, stödutgifter och IT-utgifter (ÅB)

>Plats för tabell>

6.2. Kostnadsberäkning per åtgärd för del B (för hela programperioden)

EG i euro

>Plats för tabell>

(1) Lägsta och högsta minimala kostnad med anledning av protokollets treåriga giltighetsperiod

7. EFFEKTER PÅ PERSONALRESURSER OCH ADMINISTRATIVA UTGIFTER

7.1. Personalbehov för åtgärden

>Plats för tabell>

7.2 Total budgetkonsekvens av ytterligare personalbehov

>Plats för tabell>

Beloppen avser totala utgifter för 12 månader.

7.3 Övriga administrativa utgifter till följd av åtgärden

>Plats för tabell>

Beloppen avser totala utgifter för 12 månader.

(1) Ange vilken typ av kommitté samt vilken av de två kategorierna den tillhör.

I. Totalbelopp/år (tabell 7.2 + 7.3) // 35 660 EUR

II. Varaktighet) // 3 år

III. Totalkostnad för åtgärden (I x II)) // 106 980 EUR

8. UPPFÖLJNING OCH UTVÄRDERING

8.1 Metod för uppföljning

Ett reguljärt uppföljningssystem fanns redan för det föregående protokollet mellan EG och Madagaskar och föreskrivs också i det nuvarande protokollet. Användningen av licenserna övervakas noggrant och uppgifter om fångsterna samlas in regelbundet.

Den ekonomiska ersättningen (320.000 euro/år) skall utbetalas före den 30 april varje år till ett konto hos Madagaskars statskassa, som anvisats av de madagaskiska myndigheterna. Madagaskiska staten är ensam ansvarig för utnyttjandet av den ekonomiska ersättningen.

De belopp som anslagits till finansiering av målinriktade åtgärder (505 000 euro per år) skall betalas till fiskeriministeriet genom årliga delbetalningar på grundval av fördelningen i artikel 3 i protokollet. Dessa belopp kommer att utbetalas till de madagaskiska myndigheterna efter det att ett detaljerat årsprogram med tidsplan och fastställda mål för var och en av de riktade åtgärderna lämnats in och granskats och godkänts av kommissionen.

De belopp som är avsedda för finansiering av stipendier för studier och praktik skall utbetalas efterhand som de används.

En rapport över användningen av de medel som är avsedda för riktade åtgärder skall varje år överlämnas till kommissionen senast 3 månader efter den dag då protokollet trädde i kraft. Kommissionen har rätt att begära ytterligare information och på nytt granska utbetalningarna mot bakgrund av det faktiska genomförandet av åtgärderna.

Genom att det införs en skyldighet för de madagaskiska myndigheterna att i förväg lämna in ett årsprogram för de riktade åtgärderna blir det möjligt för kommissionen att bättre följa upp genomförandet av de riktade åtgärderna genom att jämföra planeringen med de årliga rapporterna om användningen av medlen.

8.2 Föreskrifter samt tidsplan för utvärderingen

Innan det nya protokollet löper ut skall det utvärderas med hänsyn tagen till direkta ekonomiska indikatorer (fångster och värdena på dessa), till indikatorer över effekter (antal arbetstillfällen som skapats bibehållits och till förhållandet mellan kostnaderna för protokollet och värdet på fångsterna) och till indikatorer över inverkan på ekosystemet.

9. ÅTGÄRDER FÖR ATT MOTVERKA BEDRÄGERI

Eftersom den ekonomiska ersättningen betalas av gemenskapen i direkt utbyte mot fiskemöjligheter, får tredjelandet använda den hur det vill. Enligt föreskrifterna i avtalet skall dock rapporter om hur vissa anslag används lämnas in till kommissionen. Alla de åtgärder som avses i artikel 3 i protokollet skall omfattas av en årlig rapport om genomförandet och om de resultat som uppnåtts. Kommissionen förbehåller sig rätten att begära ytterligare information om de resultat som uppnåtts och att på nytt se över utbetalningarna mot bakgrund av det faktiska genomförandet av åtgärderna.

Dessutom måste de medlemsstater vars fartyg fiskar enligt detta avtal till kommissionen intyga att de uppgifter som lämnas i fartygens mätbrev stämmer så att licensavgifterna kan beräknas på korrekt grund.

Enligt protokollet är gemenskapens fartyg även skyldiga att fylla i fångstdeklarationer (som måste överlämnas till kommissionen och de madagaskiska myndigheterna) vilka ligger till grund för den slutliga sammanställningen av fångster som sker inom ramen för protokollet och av avgifter.

Enligt de tekniska bestämmelserna i det nya protokollet läggs tonvikten på större noggrannhet vid överföring av uppgifter om fartygens satellitbestämda position och deras fångster, som skall kontrolleras av ett tillräckligt antal observatörer ombord på gemenskapens fiskeflotta.

DOCUMENT DE TRAVAIL DES SERVICES DE LA COMMISSION -

EVALUATION EX-ANTE DE LA PROPOSITION DE CONCLURE UN NOUVEAU PROTOCOLE, POUR LA PERIODE 1ER JANVIER 2004 AU 31 DECEMBRE 2006, A L'ACCORD DE PECHE ENTRE LA C.E. ET MADAGASCAR {COM(2004)218 final}

Introduction

Une évaluation ex ante de la proposition de conclure un nouveau protocole, pour la période du 1er janvier 2004 au 31 décembre 2006, à l'accord de pêche entre la CE et Madagascar a été faite par les services de la DG Pêche, sur base, notamment, des informations recueillies à partir de différentes sources, à savoir celles fournies par la DG DEV, la Délégation de la Commission à Antananarivo, la Commission de Thon de l'Océan Indien (CTOI).

Les acteurs et les parties impliquées sont présentés ci-après :

Présentation des acteurs pris en compte

Acteurs et parties intéressés // Responsabilités et domaine d'intérêt

1. Commission Européenne // Administration de l'accord de pêche avec Madagascar, responsabilité dans le contrôle de la délivrance des licences, de la déclaration des captures et, d'une manière générale, au respect de toutes les dispositions de l'accord et du protocole y annexé ;

Paiement de la contrepartie financière à Madagascar après examen des actions programmées et des résultats acquis ;

Administration de l'assistance technique et autres programmes d'aides à Madagascar (par d'autres DG).

2. Opérateurs de pêche UE // Paiement de licences pour pêcher à Madagascar ;

Opération de flottes de pêches à Madagascar.

3. Industrie de la pêche UE // Importation, transformation et distribution de thon provenant de Madagascar.

4. Pêcheurs UE // Membres des équipages des bateaux européens pêchant dans les eaux malgaches.

5. Dépenses du gouvernement malgache // Dépenses liées aux pêches et aux programmes et projets de pêche à Madagascar ;

Politiques : infrastructures et organisation pour le secteur industriel de la pêche à Madagascar ;

Représentation de Madagascar au niveau régional (notamment au sein de la CTOI) et international ;

Rapport d'activité auprès de la CE et dépenses dans le cadre de l'accord de pêche CE/Madagascar.

6. Revenu du gouvernement malgache // Contrepartie financière versée par la CE et paiement des licences.

7. Secteur de la pêche à Madagascar // Principalement pêche artisanale malgache ;

Pêche industrielle (crevettière) malgache d'intérêts français et japonais ;

Transformation (fumage) et distribution locale ;

Activités de transformation de thon et des crevettes (emballage, congélation) pour l'export en Europe.

8. Services portuaires à Madagascar // Services portuaires (réparations, ravitaillement, approvisionnement en carburant, stockage froid) ;

9. Contrôle et surveillance à Madagascar // Système de suivi par satellite (Vessels Monitoring System), géré par le Centre de surveillance des pêches.

Surveillance par la mer (1 patrouilleur et 6 vedettes).

1. Besoins à satisfaire (à court, moyen et long terme)

L'accord de pêche bilatéral avec Madagascar est à l'origine, en Europe et dans le pays tiers, d'activités économiques importantes, liées non seulement à l'exploitation des ressources halieutiques mais également au développement d'activités associées.

Pour chacun des acteurs précités, les besoins suivants ont été identifiés en rapport avec l'accord de pêche :

Besoins des différents acteurs/parties

>Plats för tabell>

Les besoins à court terme correspondent à des besoins qui existent déjà et qui devraient être pris en compte dans tout accord de pêche. Les besoins à long terme sont ceux qui détermineront l'évolution et le développement du secteur de la pêche à Madagascar à 5-10 ans.

2. Objectifs à atteindre, résultats escomptés et indicateurs nécessaires à leur évaluation

L'accord de pêche avec Madagascar a permis à la CE d'établir des relations stables avec ce pays depuis 1986 dans le domaine de la pêche. L'intérêt pour la Communauté d'entretenir ces relations est évident.

L'accord, qui fait partie d'un réseau d'accords thoniers dans l'Océan Indien, vise à maintenir une présence européenne dans les activités de pêche dans la région et de protéger ainsi les intérêts du secteur européen de la pêche. Il constitue également le cadre nécessaire à l'exploitation durable des ressources de thon dans l'Océan Indien.

Le but du renouvellement du protocole à l'accord de pêche pour une période de 3 ans (1.1.2004 - 31.12.2006) est de permettre aux armateurs communautaires de poursuivre les activités de pêche thonière dans les eaux malgaches.

Le protocole proposé, tout en s'inscrivant dans la lignée des accords thoniers conclus par la Communauté avec certains pays de l'Océan Indien, renforcerait le concept de l'exercice d'une pêche responsable et durable et permettrait de promouvoir une relation de partenariat axée sur le respect des dispositions législatives et réglementaires de la politique nationale de Madagascar en matière de pêche.

Dans un contexte où les capacités nationales d'exploitation des ressources sont limitées, l'accord de pêche procure des intérêts partagés entre les pêcheries des états membres et la République de Madagascar. Il renforce également les appuis communautaires à ce secteur bénéficiant d'autres sources de financement complémentaires (fonds STABEX). L'accord de pêche et la qualité des négociations qui le sous-tendent dépassent les enjeux purement commerciaux et contribuent aux relations de partenariat dont l'objectif global demeure le développement des échanges économiques.

Les objectifs spécifiques des appuis communautaires au secteur de la pêche (au travers des instruments STABEX et appuis à la bonne gouvernance) peuvent être résumés comme suit :

- Appui au développement de plans de pêche fondés sur l'évaluation scientifique des stocks des espèces ciblées ;

- Mise à jour des textes réglementaires en relation avec l'évolution de l'effort de pêche et l'opérationnalité du centre de surveillance des pêches ;

- Harmonisation des protocoles de pêche et transparence dans la délivrance des licences pour les différents types de pêcheries en référence aux plans de pêche ci-dessus mentionnés ;

- Réorganisation institutionnelle et renforcement des capacités, pour une indépendance entre l'octroi de droits de pêche et l'exercice de contrôle et de surveillance, une pérennité du fonctionnement à partir des revenus de la filière pêche.

Le protocole à l'accord de pêche CE/Madagascar proposé devra prendre en compte les objectifs suivants :

Objectifs à prendre en compte dans le nouveau protocole

>Plats för tabell>

3. Valeur ajoutée de l'intervention communautaire

L'absence d'initiatives communautaires visant à garantir à long terme des activités durables de la flotte de pêche lointaine entraînerait, à moyen terme, la réduction progressive de la flotte communautaire qui passerait non par le déchirage des bateaux mais plus vraisemblablement par un changement de pavillon, au profit notamment de pavillons de complaisance et/ou par la multiplication d'accords de pêche privés.

Dans le cas où des licences privées seraient cédées aux opérateurs par les autorités malgaches, rien ne garantit que la contrepartie financière profiterait au secteur de la pêche du pays tiers et à ses acteurs, sur le modèle des actions ciblées par la Communauté.

Il faut éviter une telle situation qui entraînerait une réduction substantielle du rôle de la politique communautaire dans les pêcheries extérieures et la disparition de la pêche lointaine européenne, ce qui, à son tour réduirait la capacité de la Communauté à honorer et à mettre en oeuvre les engagements qu'elle a pris au niveau international.

4. Risques et options alternatives

La mise en place d'un nouveau protocole de pêche s'accompagne forcément d'un certain nombre de risques. Le tableau suivant résume ces risques et suggère des mesures à mettre en place pour tenter de les contrôler.

Risques liés aux propositions et options alternatives

Risques // Options alternatives

Fraude : les revenus de Madagascar (montants destinés au financement des actions ciblées et redevances des armateurs) ne sont pas alloués comme convenu. // Améliorer le suivi par la CE des revenus et des dépenses.

Introduire une programmation annuelle ou pluri-annuelle préalable aux actions financées, suivie par un examen à posteriori des résultats.

Les flottes asiatiques continuent d'ignorer les licences et autres contrôles. // Améliorer les activités de contrôle des patrouilles ou aérien et renforcer le suivi par satellite (VMS - Vessels Monitoring System) ;

Faire appliquer les lois et les réglementations malgaches par la poursuite, les amendes, la confiscation des équipements.

Les pêcheurs artisanaux continuent d'être marginalisés, leur part des captures et leur revenu n'augmentent pas. // Financer des mesures en leur faveur.

Manque d'investissement (local ou étranger) dans les opérations de valeur ajoutée locale.

// Encourager les flottes étrangères d'utiliser les facilités portuaires locales ;

Revoir les lois et les initiatives en faveur de l'investissement ;

Revoir le facteur coût (eau, électricité...).

La responsabilité pour ces options incombera principalement à la CE et au gouvernement malgache.

5. Leçons tirées des expériences précédentes

L'évaluation ex-post du protocole 2001-2004 montre que l'utilisation des possibilités de pêches en termes des licences a été très satisfaisante tant pour la catégorie des thoniers senneurs (environ 83,5 %) que pour la catégorie des palangriers de surface (environ 72,5%), comme le démontre le tableau ci-dessous. (Les possibilités de pêche totales inscrites dans le protocole 1998-2001 correspondent à 40 thoniers senneurs et 40 palangriers de surface).

Utilisation de l'accord thonier CE/Madagascar

(nombre de navires)

Thoniers senneurs

>Plats för tabell>

Palangriers de surface

>Plats för tabell>

Du point de vue des captures, il est à signaler que, pendant la période 1998-2000, le taux de captures de la flotte communautaire est proche du taux calculé sur le tonnage de référence (83,5 %). Ceci indique une utilisation très satisfaisante des possibilités octroyées aux opérateurs communautaires (voir tableau ci-dessous).

Utilisation de l'accord thonier CE / Madagascar

(captures annuelles déclarées, en tonnes - senneurs et palangriers)

>Plats för tabell>

Les informations fournies par les sources scientifiques indiquent que la fluctuation en termes de captures est due principalement au caractère migratoire des stocks de thon.

En ce qui concerne l'état des stocks, le suivi des espèces migratoires dans l'Océan Indien est assuré par la Commission de Thon de l'Océan Indien (CTOI). Le Comité scientifique de la CTOI délivre des avis, sur base desquels la CTOI adopte des résolutions, applicables à tous ses membres. La CE et Madagascar sont membres de la CTOI et de ce fait liés à toute résolution adoptée par celle-ci.

A ce jour aucune résolution concernant des mesures particulières de conservation n'a été formulée par la CTOI sur le thon ou sur d'autre espèce migratoire. La situation actuelle des stocks ne nécessite pas la mise en place de TAC ou quotas dans la région en question.

Les captures dans l'Océan Indien pour l'année 2000 pour les espèces les plus fréquentées étaient de 393.000 tonnes pour le listao, de 304.000 tonnes pour le albacore et de 131.000 tonnes pour le patudo (828.000 tonnes en total) (source : rapport de la 5ème session du Comité scientifique de la CTOI, Seychelles, 2-6 décembre 2002). Un tonnage de référence de 11.000 tonnes dans la ZEE malgache (tel que prévu au protocole 2001-2004) ne peut, sur base des avis scientifiques, avoir d'impact négatif sur l'état de ressources, ni au niveau national ni au niveau régional, étant donné que le taux de capture de la flotte communautaire dans la ZEE de Madagascar ne représente en moyenne qu'environ 4% des captures totales de la flotte communautaire dans l'Océan Indien.

Enfin, il a été constaté un besoin d'insérer dans le protocole des dispositions de contrôle complémentaires, qui assureraient un meilleur suivi des activités de pêche des navires communautaires et étrangers dans la zone de pêche malgache.

Les éléments modifiés, restés inchangés ou insérés dans le nouveau protocole suite à l'évaluation ex post sont présentés ci-après.

- Eléments classiques

Les possibilités de pêche, le tonnage de référence, la contrepartie financière, les avances et redevances des armateurs, le système de gestion des licences et d'autres mesures techniques, font partie de tous les protocoles que la Communauté conclue avec des pays tiers et sont le résultat d'une négociation avec le pays partenaire :

- Possibilités de pêche : sur base des informations disponibles et de l'utilisation satisfaisante du protocole existant, il est prévu, d'accorder dans le nouveau protocole les mêmes possibilités de pêche que précédemment, à savoir 40 thoniers senneurs et 40 palangriers de surface.

- Tonnage de référence : reste également le même : 11.000 tonnes par an. Le maintien du tonnage de référence est justifié, car une caractéristique de la pêche thonière, directement liée au caractère hautement migratoire du thon, est que le niveau des captures dans une zone déterminée peut connaître des fluctuations très importantes d'une campagne de pêche à l'autre.

- Contrepartie financière : Le montant de la contrepartie financière est fixé annuellement à 825.000 euros, dont 320.000 euros de compensation financière et 505.000 euros pour les actions ciblées (comme dans le protocole précédent).

- Avances et redevances des armateurs :

* les redevances des armateurs se montent à 25 EUR par tonne de thon capturé dans la zone de pêche malgache, comme dans tous les accords conclus par la Communauté dans la région ;

* les avances ont été augmentées par rapport au protocole précédent : 2.800 EUR (au lieu de 2.500 EUR) par an par thonier-senneur, 1.750 EUR (au lieu de 1.500 EUR) par an par palangrier de surface de plus de 150 TJB et 1.200 EUR (au lieu de 1.100 EUR) par an par palangrier de surface égal ou inférieur à 150 TJB. Ces montants anticipatifs correspondent respectivement aux droits dus pour 112 tonnes, 70 tonnes et 48 tonnes de captures annuelles dans la zone de pêche malgache. Il s'agit d'une augmentation d'environ 10 % après 3 ans (2001-2004) qui peut être considérée comme modérée et qui est la conséquence d'une négociation raisonnable.

- Nouveaux éléments

De nouvelles dispositions ont été introduites dans un souci de pêche responsable et durable. Ces dispositions visent notamment à renforcer le contrôle et la surveillance de la flotte communautaire, et entraîneraient un meilleur suivi de toutes les flottes étrangères opérant dans la zone de pêche malgache :

i) la clause exclusive, qui interdit l'existence parallèle à l'accord de pêche communautaire de licences privées ou d'autres arrangements privés ;

ii) une programmation détaillée pour les actions ciblées avec l'inclusion d'un échéancier et des objectifs escomptés ;

iii) des nouvelles dispositions complémentaires sur le VMS renforçant le contrôle des navires opérant dans les eaux malgaches, notamment la transmission toutes les heures avec cap et vitesse ;

iv) la clause sociale applicable aux marins locaux embarqués sur les navires communautaires ;

v) une section sur les sanctions imposées pour les infractions aux dispositions du protocole et de son annexe, et

vi) une section relative à la protection de l'environnement marin et a celle des espèces protégées.

- Actions ciblées

En ce qui concerne la réalisation des actions ciblées prévues à l'article 3 du protocole 2001-2004, après examen des rapports d'utilisation annuelles présentés par les autorités malgaches quant à la réalisation des objectifs des actions ciblées, il s'avère que ces derniers sont satisfaisants.

Les résultats obtenus jusqu'ici peuvent être résumés comme suit :

Programmes scientifiques (dotation EUR 240 000) : Un voyage d'étude sur le système de gestion des pêcheries en Australie a été financé sur ce programme. Une première tranche de 80 000 euros a été débloquée, suite à l'approbation du programme proposé tardivement en mai 2003. Les fonds seront alloués d'une part : à l'Unité Statistique Thonière d'Antsiranana (USTA) pour renforcer les capacités d'analyse des statistiques avec un budget de 30 000 euros ; d'autre part au Programme National de Recherche crevettière (PNRC) pour financer la valorisation de la recherche : séminaire sur l'aménagement de la ressource crevettière 2003, mission d'étude du système de gestion crevettière au Mozambique, mission d'étude sur la gestion des pêcheries en Australie. Les indemnités du personnel et certaines actions de recherche seront prises en charge, en complément des financements FDHA et AFD : socio-économie, pêche traditionnelle, biologie et dynamique des populations (marquage de crevettes, marquage de juvéniles, suivi des stocks). Le budget prévisionnel du PNRC est de 210 000 euros.

Surveillance (dotation EUR 801.000) : Le volet surveillance est le plus important en termes de dotation financière et représente une des priorités politiques du Ministère en charge des Pêches. Le Centre de Surveillance des Pêches est créé depuis 1999 et a considérablement développé ses capacités d'intervention avec le concours d'une assistance technique permanente. Un budget de 256 000 est engagé dans le programme d'appui au fonctionnement du Centre, co-financé sur fonds STABEX et FDHA, dans les termes d'un protocole spécifique signé en avril 2002. Cette programmation a été approuvée et le versement de ce même montant est attendu. Les reliquats des deux premières tranches ainsi que celui de la dernière tranche feront l'objet d'une programmation complémentaire qui sera proposée avant la date d'expiration du protocole. Les patrouilles en mer sont assurées par 2 navires qui ont totalisé 217 jours de mer et contrôlé 93 navires de pêche en 2002. D'autres missions sont assurées par les unités rapides (4 zodiacs) rattachées aux navires de surveillance ainsi que par les brigades mobiles. La surveillance aérienne permet également d'observer un grand nombre de navires (48 observations pour 6 survols). Enfin des agents de surveillance régionaux sont chargés de contrôler les établissements, les embarcations et les permis de collecte. Le système de suivi par satellite est à présent généralisé pour tout navire opérant dans le secteur de la pêche (pêche artisanale, navires d'appui et de collecte) à l'intérieur des eaux sous juridiction malagasy par arrêté 1613/2002 du 31 juillet 2002. Le centre dispose depuis février 2002 d'un terminal Inmarsat M4 pour renforcer ses capacités de communication, en particulier sur le réseau X25 utilisé par la flotte européenne. Les fonds de l'accord de pêche sont utilisés pour les investissements en matériel de communication et matériel informatique, pour mobiliser des expertises techniques ou juridiques nationales et internationales et pour assurer la formation des agents du centre ainsi que celle des professionnels du secteur. Les moyens financiers mis à disposition permettent également la participation du Centre à des missions de coopération régionale. La taille de la ZEE et l'étendue de la zone côtière nécessitent cependant des financements encore importants pour un système minimum de surveillance, dont le coût de fonctionnement resterait supportable et pris en charge sur le fonctionnement de la filière. Le Centre est encore dans une phase d'investissement (l'acquisition d'un navire de surveillance est d'ailleurs envisagée) et bénéficie ainsi de cofinancements FDHA et STABEX engagés respectivement pour l'exercice en cours, à hauteur de 510 000 et 957 000 Euros.

Pêche traditionnelle (dotation EUR 210.000) : Ce volet est développé sur deux axes : 1) achat d'équipement et installations techniques (pirogues, moteurs, installation d'une chambre froide etc.) ; 2) mise en place d'un système de partenariat entre des sociétés de collecte et des pêcheurs traditionnels, isolés et écartés des axes de communications, pour assurer l'écoulement des produits de la pêche vers les marchés. Les fonds ont été utilisés pour l'acquisition d'une chambre froide et d'engins de pêche, et pour le fonctionnement des services d'appui du personnel du Ministère. La deuxième tranche de financement de 70 000 euros a été débloquée suite à la programmation proposée en décembre 2002. Les autorités souhaitent à présent utiliser ces fonds pour promouvoir l'utilisation de nouveaux engins de pêche (en particulier les embarcations en fibre de verre en substitution aux pirogues en bois).

Formation (dotation EUR 300.000) : Un plan de formation a été proposé en octobre 2002. Son approbation a donné lieu au versement des deux premières tranches de 200 000 euros. Des modules de formation ont été organisés : animation de réunion et terminologies appliquées à la pêche et l'aquaculture, surveillance et statistiques, valorisation et commercialisation des produits de pêche et d'aquaculture, pêche maritime et continentale, auxquels ont participé 67 personnes. Le versement de la dernière tranche est prévu afin de dispenser les formations prévues en aquaculture marine et continentale, en gestion budgétaire, planification et contrôle par la mise en place de tableaux de bord.

En résumé, les leçons suivantes peuvent être tirées de l'évaluation ex post du protocole précédent, et ont été considérées dans la conception du nouveau protocole :

- Il n'y a pas lieu de modifier dans le nouveau protocole les possibilités de pêche. Le tonnage de référence, et la compensation financière à la charge du budget de l'UE, restent donc au même niveau.

- En ce qui concerne la réalisation des actions ciblées prévues au protocole 2001-2004, après examen des rapports d'utilisation annuelles présentés par les autorités malgaches quant à la réalisation des objectifs escomptés, il s'avère que ces derniers sont satisfaisants. Toutefois, un meilleur suivi depuis la phase de leur planification pourrait être envisagé.

- Les mesures de contrôle et de surveillance de la pêche dans la ZEE malgache étaient insuffisantes jusqu'en 1998, quand un système de surveillance par satellite (le seul opérationnel actuellement dans l'Océan Indien) a été mis en oeuvre. Depuis lors la pêche illégale a été réduite. Toutefois, un renforcement des autres moyens complémentaires de surveillance serait nécessaire.

- Le manque de données sur les activités de pêche à Madagascar rend difficile la mesure exacte des activités et des résultats du secteur de la pêche.

6. Éléments liés aux aspects coût-efficacité

En ce qui concerne les aspects coût-efficacité de l'accord, les principaux coûts pour la CE sont dus aux paiements de la contrepartie financière de la part de la Communauté et aux paiements des licences par les armateurs communautaires en faveur du gouvernement malgache et du ministère chargé des pêches.

L'accord est bénéficiaire pour la Communauté dans la mesure où le niveau moyen des captures dépasse largement le coût du Protocole. Au sein du nouveau protocole, il est prévu de maintenir le même coût global (incluant le coût pour la CE et celui pour les armateurs utilisateurs des licences) que dans le protocole précédent, à savoir un coût unitaire pour chaque tonne de thon capturée équivalent à 100 EUR (comme dans tous les accords conclus par la Communauté dans l'Océan indien).

La contrepartie financière de la Communauté sera calculée sur base d'une fraction de ce coût (75 EUR) multiplié par le tonnage de référence (75 EUR x 11.000 tonnes = 825.000 EUR). La redevance des armateurs sera basée sur les captures réelles effectuées multipliées par une fraction de ce coût (25 EUR). Ainsi, dans l'hypothèse où les captures des armateurs communautaires dans les eaux malgaches pour l'année 2004 se montent à 11.000 tonnes (utilisation fictive de 100 % du tonnage de référence) la Communauté payerait 825.000 EUR et les armateurs 275.000 EUR, soit un total de 1.100.000 EUR.

Les prix pour le listao dans le marché mondial a eu une baisse importante en 1999, pour atteindre les US$ 400/tonne à Bangkok. Les prix ont vu une hausse début 2000 : US$ 750/tonne.

Le prix pour l'albacore était de US$ 1000/tonne en 2002. Le prix de l'albacore originaire de l'Océan Indien ou de l'Atlantique est plus élevé que l'albacore du Pacifique. Toutefois, l'écart du prix a diminué ces dernières années (source : GLOBEFISH Databank, tuna prices - exports - imports - catches - consumptions, 2002).

Si, dans l'exemple précédent, les 11.000 tonnes de thon avaient été commercialisées, elles auraient atteint un prix de 9.625.000 EUR (en prenant comme prix moyen 875 EUR par tonne). Il en résulte que le bénéfice aurait été de 8.525.000 EUR, soit 88,6 % par rapport au coût du thon payé à Madagascar par la Communauté et par les armateurs ensemble.

En plus de la valeur commerciale directe des captures pour les navires concernés, l'accord apporte d'autres bénéfices pour la Communauté et pour Madagascar :

- création de postes d'emploi pour des marins locaux et européens sur les navires communautaires ;

- l'effet multiplicateur sur l'emploi sur les ports, dans la transformation des produits de pêche, l'industrie etc. à la Communauté et à Madagascar ;

- contribution à l'approvisionnement du poisson dans la Communauté et pour la population malgache.

Par ailleurs, les orientations définies par le Conseil concernant la négociation des accords de pêche avec les pays ACP précisent la nécessité de prendre en compte l'intérêt de la Communauté à maintenir ou à établir des relations en matière de pêche avec les pays concernés.

7. Système de suivi et évaluation dans le future

Un suivi régulier existait déjà pour les protocoles précédents entre la CE et Madagascar et est aussi prévu dans le cadre du nouveau protocole. L'utilisation des licences est étroitement suivie et des données sur les captures sont régulièrement collectées. Pour ce qui concerne les actions ciblées, une programmation annuelle détaillée, incluant un échéancier et les objectifs escomptés de chacune des ces actions, doit être présenté par le pays partenaire qui sera examiné par la Commission avant que les paiements soient effectués. En plus, la CE et Madagascar peuvent se réunir pour toute question concernant la mise en oeuvre du protocole, à tout moment, dans le cadre d'une commission mixte afin de veiller à la bonne application du protocole.

Quant à l'évaluation, avant l'expiration du nouveau protocole au 31 décembre 2006, celui-ci sera soumis à une évaluation qui devra tenir compte à la fois des indicateurs économiques directs (captures et valeur des captures), des indicateurs de l'incidence (nombre d'emplois créés et maintenus et relation entre le coût du protocole et la valeur des captures) et des indicateurs de l'impact sur l'écosystème.

Conclusions

- Même si du point de vue budgétaire et du volume des captures, l'accord de pêche avec Madagascar reste relativement modeste, son importance pour les opérateurs privés communautaires est essentielle en raison de son appartenance à un réseau d'accords de pêche de type thonier dans l'Océan indien, réseau rendu nécessaire par le caractère hautement migratoire du thon. Ainsi, la Communauté a passé des accords du même type avec les Seychelles (accord le plus important avec 45 000 tonnes de thon), Maurice et les Comores. Un accord équivalent devrait être conclu prochainement avec la Tanzanie et la Commission envisage d'ouvrir des négociations avec le Kenya.

- Cet accord est également vital pour l'économie malgache, car il constitue une source importante de devises, et crée des postes d'emploi des marins locaux, dans le secteur de la transformation et de la surveillance.

- Les activités de pêche dans la Zone Exclusive Economique de Madagascar sont dans une certaine mesure non régulées, ce qui explique le développement d'une pêche illégale notamment de la part des flottes asiatiques en particulier. Tant que cette situation se maintiendra, le gouvernement de Madagascar continuera à voir lui échapper les rentrées de devises découlant de cette activité et cours aussi le risque d'une surexploitation de ses stocks de thon. Le gouvernement a donc un intérêt et il est de son devoir de prendre des mesures pour imposer un meilleur contrôle des activités de pêche. L'accord de pêche pourrait contribuer à la lutte contre cette situation en finançant des mesures de contrôle et de surveillance des flottes étrangères.

Tous ces facteurs partagent un intérêt dans la mise en place d'un nouveau protocole qui reconnaisse les besoins de chacun.