A4-0412/98

Resolution om meddelandet från kommissionen till medlemsstaterna om regionalpolitiken och konkurrenspolitiken (C(98)0673 - C4-0247/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av meddelandet från kommissionen (C(98)0673 - C4-0247/98),

- med beaktande av EG-fördraget, särskilt artikel 3a i detta som formulerar principen om en öppen marknadsekonomi med fri konkurrens,

- med beaktande av EG-fördraget, särskilt artikel 3 j i detta om stärkande av den ekonomiska och sociala sammanhållningen och artikel 130a som understryker att gemenskapen skall sträva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsnivåer och eftersläpningen i de minst gynnade regionerna,

- med beaktande av artikel 130b i EG-fördraget som anger att medlemsstaterna skall bedriva sin ekonomiska politik i syfte att uppnå de mål som anges i artikel 130a och att de vid genomförandet av gemenskapens politik och åtgärder och vid genomförandet av den inre marknaden även skall beakta dessa mål,

- med beaktande av kommissionens första treårsrapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen (KOM(96)0542),

- med beaktande av sin resolution av den 13 november 1996 ((EGT C 362, 2.12.1996, s. 147.)) om omstrukturering och omlokalisering av företag inom Europeiska unionen,

- med beaktande av kommissionens meddelande om riktlinjer för statliga regionalstöd ((EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.)),

- med beaktande av kommissionens beslut om sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt ((EGT C 107, 7.4.1998, s. 7.)),

- med beaktande av förslaget till rådets förordning om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (KOM(98)0131 - C4-0285/98 - 98/0090(AVC)) och särskilt skäl femton i denna,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för regionalpolitik (A4-0412/98), och av följande skäl:

A. Det är nödvändigt att tillämpa konkurrensreglerna, särskilt förbudet mot statliga stöd, för att den inre marknaden och Europeiska monetära unionen skall kunna fungera ordentligt.

B. Bestämmelserna i artikel 92.3 a och c om vissa regionalstöds förenlighet skall bidra till stärkandet av den ekonomiska och sociala sammanhållningen.

C. I den nuvarande situationen, som kännetecknas av teknologiska förändringar, omstruktureringar och en globalisering av ekonomin, utgör konkurrenspolitiken en mycket viktig faktor för den europeiska ekonomins konkurrenskraft, dock under förutsättning att konkurrensen utövas under lojala former, i synnerhet från vissa av unionens handelspartners sida, och inte leder till att unionen kommer att ge avkall på sina sociala eller miljömässiga normer.

D. Tillväxten och därmed även sysselsättningen kommer i stor utsträckning att bero på den europeiska ekonomins konkurrenskraft.

E. I kommissionens första rapport om den ekonomiska och sociala sammanhållningen i Europeiska unionen framgår det emellertid att utvecklingsskillnaderna mellan unionens regioner fortfarande är stora och oroande, trots de ansträngningar som gjorts.

F. Både de finansiella kraven och unionens utvidgningsperspektiv kommer oundvikligen att leda till en mycket sträng tillämpning av koncentrationsprincipen och förutsätter därför att man eftersträvar största möjliga överensstämmelse mellan de medel som står till förfogande för sammanhållningsmålet.

G. Vad gäller sammanhållningen har den strukturpolitik som förs av Europeiska unionen sedan mer än tjugo år tillbaka fått en pragmatisk utformning i syfte att tillmötesgå de ökade behoven av ekonomisk och social sammanhållning, som uppstått dels till följd av Europeiska unionens successiva utvidgningar, och dels av olika kriser (av att arbetslösheten plötsligt förvärrats, vissa landsbygdsregioner försvagats, svårigheter uppstått inom fiskesektorn och också marginaliseringsproblemen i förorterna, etc.).

H. Trots de förbättringar som genomförts har EU:s regionalpolitik tagit sig uttryck i ett mångfaldigande av mål och program, en viss uppstyckning av stöden, komplicerade områdesindelningar och helt allmänt en trög och inkonsekvent politik, vilket motiverar den reform som föreslagits av kommissionen (Agenda 2000) och som för närvarande är under behandling.

I. Många medlemsstater har hittills ofta följt nationella strategier som går stick i stäv mot målen med en europeisk områdesplanering och ekonomisk och social sammanhållning.

J. Kommissionen har slutligen i enlighet med artikel 92 i fördraget strävat efter att säkerställa fri konkurrens och att endast undantagsvis godkänna vissa regionala stöds förenlighet, enligt de villkor och kriterier som mycket ingående definieras i artikel 92.3 a och c.

K. Allt detta har i många fall lett till att både kommissionen och medlemsstaterna fört en regional stödpolitik som ibland varit föga sammanhängande och även inkonsekvent, vars effekter har varit till förfång för en samordnad europeisk strategi för att motarbeta de regionala skillnaderna.

L. Kommissionens tillämpning hittillsvarande av artikel 92.3 a och c, det vill säga statliga regionalstöd som undantagsvis godkänns, å ena sidan och kommissionens och medlemsstaternas genomförandebestämmelser för strukturfondsförordningarna under de två etapperna (1989-1993 och 1994-1999) å andra sidan, har lett till stora skillnader vad gäller tillämpningen av gemenskapsstöd och nationella stöd.

M. Allvarliga brister i överensstämmelse har konstaterats, såväl territoriella (bristande överensstämmelse mellan de stödkartor som godkänts av GD IV och GD XVI) som tidsmässiga (brist på tidsmässig samordning mellan gemenskapsstöden och de nationella regionalstöden), särskilt i förbindelse med tillämpningen av artikel 92.3 c. Endast fem av de femton medlemsstaterna följer en fullständigt sammanhängande strategi.

N. Kommissionen påpekade för övrigt i sin första rapport om unionens ekonomiska och sociala sammanhållning att 6,6 procent av Europeiska unionens befolkning på grund av dessa skillnader lever i regioner som omfattas av Europeiska unionens regionala mål men inte av medlemsstaternas regionalpolitik, och att 2,7 procent av den europeiska befolkningen på samma sätt erhåller nationella regionalstöd men inte är berättigad till gemenskapsstöd.

O. Det framgår även av kommissionens XXVII:e rapport om konkurrenspolitiken (1997) (sidan 65) att stödet till industrin uppgick till cirka 43 miljarder euro per år under perioden 1992-1994, det vill säga 4 procent av mervärdet och 1 400 euro per arbetstillfälle i de berörda industrierna, och att andelen av ad hoc stöden som beviljats tillverkningsindustrin ökade från 7 till 36 procent mellan 1990 och 1994.

P. Om de sektorsövergripande, sektorsspecifika och regionala stöden beaktas tillsammans, kan man konstatera att bland annat på grund av de stora skillnaderna i budgetmedel har en allt större skillnad uppstått vad gäller nivå och volym av de stöd som beviljas av medlemsstaterna, till förmån för vissa regioner i de rikaste länderna och till förfång för de minst gynnade regionerna.

Q. Systemet med regionalt stöd (artikel 92.3a och 92.3c) och strukturpolitiken (mål 1 och mål 2) inriktar sig på alldeles särskilda ändamål.

R. Medlemsstater kan eftersträva olika mål inom ramen för sin nationella politik för statliga stöd.

S. Zonindelningen i artikel 92.3a och 92.3c avgränsar de områden där företagen kan få stöd av ett mera attraktivt slag än på gemenskapens övriga territorium och bidrar till dessa områdens utveckling utifrån genom att gynna sådana investeringar.

T. I syfte att försöka rätta till dessa skillnader och uppfylla målet för en mycket sträng koncentration av regionalstöden i enlighet med reformen av strukturfonderna som kommissionen lade fram i sitt meddelande «Agenda 2000", samt i förslagen till dithörande förordningar (i synnerhet minskningen av den procentandel av unionsbefolkningen som är berättigad till gemenskapsstöd från nuvarande 51 procent till 35-40 procent fram till 2006), har kommissionen nyligen lagt fram tre dokument: ett allmänt meddelande om regionalpolitiken och konkurrenspolitiken, nya riktlinjer för tillämpningen av artikel 92.3 a och c och ett beslut om sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt.

1. Parlamentet anser att konkurrensreglerna skall utgöra en garanti för den inre marknadens korrekta och öppna funktion; anser att de statliga stöden som utgör undantag till den fria konkurrensen endast berättigas genom nödvändigheten av att bibehålla och förstärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen,

2. noterar kommissionens avsikt att sänka taket för den totala täckningen av gemenskapsbefolkningen enligt artikel 92.3 a och c, så att, med hänsyn till att den totala procentandelen av befolkningen som är berättigad till gemenskapsstöd skulle minska från 51 till 35-40 procent, förhållandet mellan de två systemen för regional områdesindelning skulle möjliggöra bättre samordning,

3. föreslår att kommissionen i sina riktlinjer gällande artikel 92.3 a uttryckligen införlivar samtliga regioner vars BNP per invånare är lägre än 75 procent av gemenskapsgenomsnittet utan även de yttre randområdena och de regioner som uppfyller kriterierna för det nuvarande mål-6,

4. anser att de «regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning» bör definieras enligt det nya mål 1 i enlighet med artikel 92.3 a,

5. understryker dock att om förteckningen över regioner som omfattas av mål 1 skulle inbegripa några begränsade undantag från regeln, bör även dessa tas upp i förteckningen över de regioner som omfattas av artikel 92.3 a,

6. stödjer också bestämmelserna i de nya riktlinjerna om att stöden måste förenas med villkoret att investeringen och de skapade arbetstillfällena skall upprätthållas under en viss minimitid i det mindre gynnade området, samt att dessa stöd även skall omfatta vissa former av immateriella investeringar (tekniköverföring),

7. oroar sig dock, ur överensstämmelseperspektivet, över de eventuella skillnaderna mellan de kriterier som tillämpas inom ramen för artikel 92.3 c och de gemenskapskriterier som skall uppfyllas för att vara stödberättigad till det nya mål 2,

8. anser emellertid att strategin för att uppnå bättre samordning bör vara flexibel när det gäller att avgöra vilka områden som är berättigade till gemenskapsstöd och vilka som är berättigade till statligt stöd,

9. konstaterar att det inte finns några rättsliga instrument för att förstärka överensstämmelsen mellan de områden som avses i artikel 92.3 a, och nya mål 2-områden, och att sådan överensstämmelse därför kommer att grundas på frivilliga beslut i medlemsstaterna,

10. oroar sig särskilt över bestämmelserna i de nya riktlinjerna som begränsar de tillåtna nationella regionalstöden i jämförelse med den tidigare situationen:

- till 50 procent av medfinansieringen för regioner med mindre än 60 procent av gemenskapsgenomsnittet för BNP per invånare, och till 40 procent för regioner där BNP är högre än 60 procent av gemenskapsgenomsnittet i mål 1-områdena,

- till 20 procent och i vissa fall även 10 procent i de regioner som omfattas av det nya mål 2,

11. oroar sig nämligen över att begränsningarna av de nationella regionalstöden, mot bakgrund av den allmänna minskningen av strukturstöden i absoluta tal, kommer att inverka negativt på den ekonomiska utvecklingen såväl i de mindre gynnade regionerna i mål 1, som i flera regioner i det nya mål 2, vilka kommer att få mindre stöd än tidigare (stadsområden med svårigheter, tillbakagång i vissa landsbygdsområden),

12. understryker även nödvändigheten av att öka de stöd som för närvarande godkänns i enlighet med de nya riktlinjerna för investeringar till förmån för de yttre randområdena och alla andra geografiskt missgynnade regioner som omnämns i Amsterdamfördraget,

13. påpekar att det också i de rikare medlemsländerna finns struktursvaga regioner och att utvecklingen och strukturomvandlingen i dem måste förbli en europeisk angelägenhet,

14. understryker att koncentrationen av fondmedel till de mest drabbade områdena i gemenskapen inte får innebära att nationella stödåtgärder enbart tillåts i dessa områden,

15. anser vad gäller de regioner som inte längre kommer att omfattas av mål 1 och som gradvis kommer att uteslutas från stöden att övergångsbestämmelserna i artikel 92.3 c, såsom de fastställs i de nya riktlinjerna (två år för driftsstöd och fyra år för investeringsstöd), är alltför stränga för dessa regioner som nätt och jämt lyckats minska eftersläpningen i utvecklingen och vars ekonomier fortfarande är bräckliga; anser att övergångsbestämmelser måste göras tillgängliga, i enlighet med artikel 92.3 c), för de regioner som inte kommer att omfattas av mål 2 och som gradvis kommer att uteslutas från stöd, under den period som stödet gradvis avskaffas,

16. anser därför att kommissionen, trots den exklusiva behörighet den får genom fördraget vad gäller tillämpningen av konkurrensreglerna, borde driva en mer flexibel strategi i enlighet med artikel 159 (tidigare artikel 130b) i fördraget vad gäller alla ovannämnda punkter, vilka förorsakar en legitim oro i de berörda regionerna, för att inte äventyra det prioriterade målet att uppnå ekonomisk och social sammanhållning,

17. anser även att parlamentet i egenskap av garant för målet med ekonomisk och social sammanhållning inte kan förbli passivt och att det har rätt att begära att kommissionen söker finna lösningar som på ett bättre sätt än för närvarande förenar skyddet av konkurrensvillkoren och strävan efter att minska de regionala skillnaderna,

18. fruktar i avsaknad av sådana lösningar, som är nödvändiga på grund av eftersläpningen i utvecklingen och de svårigheter som vissa av de berörda regionerna möter, att skattemässiga åtgärder och andra åtgärder på ett okontrollerbart sätt skulle mångfaldigas, vilket allvarligt skulle äventyra den inre marknadens funktion,

19. anser att snedvridningarna måste begränsas inom alla EU:s medlemsstater, liksom regionernas försök att bjuda över varandra och de risker för omlokaliseringar som uppstår till följd av den nationella stödpolitiken,

20. önskar att sammanhållningen mellan företagsutvecklingspolitiken och gemenskapens regionalpolitik överlag skall förbättras, men anser att staterna själva måste få ha en viss självbestämmanderätt,

21. kräver av kommissionen att den i samverkan med de nationella myndigheterna skall bygga upp ett övervaknings- och kontrollsystem som skall garantera att de bidragsmottagande företagen engagerar sig i den regionala utvecklingen på lång sikt, för att därigenom förhindra att transnationella företag genom upprepade omflyttningar utnyttjar sig av den fördel stöden innebär, utan att bygga upp någon ekonomisk verksamhet i regionerna på lång sikt,

22. stödjer i detta avseende det beslut kommissionen nyligen fattade om sektorsövergripande rambestämmelser för regionalstöd till stora investeringsprojekt, vars mål är att begränsa denna typ av stöd till projekt med stora kapital till enbart de fall där dessa, utan att konkurrensen i någon större utsträckning snedvrids, har stor regional betydelse på grund av att de direkt och indirekt skapar sysselsättning,

23. önskar att kommissionen för att främja sammanhållningen i framtiden utvidgar detta förfarande, som för närvarande befinner sig på försöksnivå, till samtliga berörda sektorer som fortfarande styrs av särskilda bestämmelser vad gäller kontrollen av nationella regionalstöd (bil-, varvs-, stål- och textilindustrin),

24. uppmanar även kommissionen att, för att uppfylla kraven på utvärdering, utföra en allmän undersökning av samtliga sektorsövergripande (stöd till forskning och teknologisk utveckling och miljön) och sektorsspecifika (stöd till varvs-, bil- och stålindustrin, textilindustrin) nationella stödsystems regionala inverkan, och en så noggrann värdering som möjligt av de nationella regionalstödens positiva och negativa effekter efter typen av stöd (investeringsstöd, räntebefrielser, stöd i sysselsättningssyfte, transportstöd, etc.),

25. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen samt medlemsstaternas regeringar och parlament.