Bryssel den 14.3.2005

KOM(2005) 85 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

Rapport om tillämpningen av artikel 37 i Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget) under tiden juli 1994 till och med december 2003 {SEC(2005)343}

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. INLEDNING 3

2. Förfarandet vid tillämpning av artikel 37 3

2.1. Bakgrund 3

2.2. De olika stegen i förfarandet 4

2.3. Expertrapportens struktur 5

2.4. Överväganden rörande fristerna 6

3. Genomförande av förfarandet 6

3.1. Tidplan för meddelanden och yttranden 6

3.2. Yttrandets innehåll 7

4. Överträdelser 7

5. Sammanfattning 7

BILAGOR : A rbetsdokument från kommissionens avdelningar SEC(2005)343

BILAGA I Kommissionens rekommendation 1999/829/Euratom

BILAGA II Expertgruppen för artikel 37

BILAGA III Aktiviteter som framlagts under rapportperioden

BILAGA IV Närmare upplysningar om de framlagda aktiviteterna

BILAGA V Särskilda frågor i yttrandena

BILAGA VI Översikt rörande överträdelser av artikel 37

1. INLEDNING

Europaparlamentet begärde i sitt beslut den 20 november 1980 rörande placering av kärnkraftverk i gränsregioner[1], att kommissionen årligen skulle upprätta en rapport om tillämpningen av artikel 37 i Euratomfördraget.

Denna artikel ålägger medlemsstaterna följande förpliktelse när det gäller deponering av radioaktivt avfall:

Artikel 37

”Varje medlemsstat skall tillhandahålla kommissionen sådana allmänna upplysningar om varje plan för deponering av radioaktivt avfall av alla slag som gör det möjligt att fastställa om planens genomförande kan medföra en radioaktiv kontamination av vatten, jord eller luft i någon annan medlemsstat.

Kommissionen skall efter att ha hört den expertgrupp som avses i artikel 31 yttra sig inom sex månader.”

Eftersom medlemsstaterna lägger fram allt färre planer och med tanke på att kommissionens yttranden vid tillämpningen av artikel 37 sedan 1986 systematiskt har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, sker rapporteringen till parlamentet nu med längre mellanrum.

Med beaktande av de ändringar som infördes genom kommissionens rekommendation av den 6 december 1999 rörande tillämpningen av artikel 37[2], ges i den här rapporten en sammanfattning av det gällande förfarandet.

2. FÖRFARANDET VID TILLÄMPNING AV ARTIKEL 37

2.1. Bakgrund

I kommissionens rekommendation av den 12 december 1990[3] rörande tillämpningen av artikel 37 redogörs det för hur nya allmänna upplysningar bör läggas fram om en redan framlagd plan om deponering av radioaktivt material ändras så att exponeringsrisken för befolkningen i en annan medlemsstat ökar. Dessutom betonades vikten av att kommissionen informeras om medlemsstaternas genomföranden av kommissionens rekommendationer och om medlemsstaternas godkännanden av deponering av radioaktivt material.

Den erfarenhet som har vunnits sedan rekommendation antogs, men särskilt stängningen och den nära förestående nedmonteringen av ett avsevärt antal kärnkraftverk i det utvidgade EU, har medfört att kommissionen redan 1997 började undersöka förutsättningarna för en ändring av rekommendationen. Detta arbete resulterade i en ny rekommendation som antogs den 6 december 1999 och vars fullständiga lydelse återges i bilaga I.

De huvudsakliga ändringarna i förhållande till den tidigare rekommendationen är de följande:

- En tydlig definition rörande vissa former av verksamhet som inte kräver allmänna upplysningar samt införlivande i rekommendationen av industriell verksamhet av förberedande karaktär vid vilken naturlig radioaktivitet släpps ut, i enlighet med de grundläggande säkerhetsnormerna (rådets direktiv 96/29/Euratom).

- Ett klargörande av kraven avseende allmänna upplysningar vid ändringar av befintliga anläggningar, särskilt sådana som inte tidigare har varit föremål för tillämpning av artikel 37, eftersom värdlandet inte var medlemsland vid den aktuella tidpunkten.

- En förenkling avseende allmänna upplysningar vid ändring av befintliga anläggningar särskilt när dessa tidigare har varit föremål för förfarande med tillämpning av artikel 37.

- Mer detaljerade föreskrifter avseende allmänna upplysningar vid åtgärder i samband med demontering och vid slutförvaring i geologiska formationer.

- Strängare krav avseende de uppgifter som medlemsstaterna årligen översänder till kommissionen rörande deponering av radioaktivt avfall i miljön.

2.2. De olika stegen i förfarandet

De steg i förfarandet som leder fram till kommissionens ställningstagande är i kronologisk ordning de följande:

- Den berörda medlemsstaten lämnar allmänna upplysningar till kommissionens generalsekretariat.

- Den behöriga avdelningen inom kommissionen, som utgör sekretariat för expertgruppen, gör en första granskning (jämför bilaga II). Denna första granskning syftar till att kontrollera att de upplysningar som nämns i rekommendationen lämnas och att dessa ger en tillräcklig grund för en fördjupad undersökning av planen.

- Sekretariatet sänder ut originalversionen av de allmänna upplysningarna och en engelsk översättning av denna till experterna och till de berörda avdelningarna inom kommissionen.

- Sekretariatet utarbetar på grundval av de allmänna upplysningarna en studie eller ett utkast till rapport från kommissionens experter (se nedan) och förtecknar om det saknas upplysningar eller behövs ytterligare preciseringar.

- Samråd genomförs med expertgruppen och gruppens slutsatser och yttrande utarbetas. Förfarandet för samrådet med gruppen varierar beroende på vilken verksamhet planen (enligt punkt 1 i rekommendationen) gäller.

- För de båda första typerna av verksamhet (drift av kärnreaktorer och upparbetning av bestrålat kärnbränsle), översänder sekretariatet till experterna och till de berörda avdelningarna inom kommissionen den förberedda studien på engelska eller franska och inkallar därefter experterna och de berörda avdelningarna inom kommissionen till ett möte. En delegation från den medlemsstat som har informerat om planen inkallas också till en del av mötet för att lämna de ytterligare upplysningar och preciseringar som experterna och kommissionen har funnit vara nödvändiga. Efter det att delegationen har lämnat mötet omarbetar experterna med sekretariatets hjälp studien och kompletterar den med ett avsnitt om ”experternas sammanfattande yttrande”. Därefter godkänner de ”rapporten från kommissionens experter” som utgörs av den sålunda kompletterade studien.

- När det gäller alla övriga typer av verksamhet ställer sekretariatet samman sina egna frågor och de som experterna efter genomläsning av de allmänna upplysningarna har översänt, skickar sedan frågorna i skriftlig form till den berörda medlemsstaten och utarbetar ett ”utkast till rapport från kommissionens expertgrupp.” Detta dokument, som också innefattar experternas sammanfattande yttrande, sänds till gruppens medlemmar på engelska eller franska. Om det är nödvändigt kompletterar sekretariatet utkastet till rapport på grundval av de svar som mottagits från medlemsstaten och samråder vid behov på nytt med gruppens medlemmar om förslaget till ändrad rapport. Därefter antas den som ”rapport från kommissionens experter.”

- Expertrapporten översätts så att den är tillgänglig på engelska, franska, tyska och på den berörda medlemsstatens språk.

- Sekretariatet upprättar ett utkast till yttrande.

- Interna samråd genomförs om kommissionens utkast till yttrande (med expertgruppens rapport bifogad som information);

- Yttrandet översätts till samtliga språk och utkastet till kommissionens yttrande antas genom skriftligt förfarande.

- Kommissionens yttrande i brevform samt expertgruppens rapport (i vilken motiven läggs fram) sänds till den berörda medlemsstaten.

- Kommissionens yttrande offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

2.3. Expertrapportens struktur

För alla nya planer eller alla ändringar av en befintlig plan där inga yttranden ännu har framlagts innehåller rapporten en kortfattad beskrivning av lokaliseringsorten, anläggningarna, kontroll- och säkerhetsbestämmelser, beredskapsplaner, miljöövervakningsprogram och en analys av möjliga strålningsmässiga konsekvenser

- av deponering av radioaktivt avfall i gasform och vätskeform vid normal användning,

- av eliminering radioaktivt avfall i fast form vid normal användning,

- av oplanerade utsläpp av radioaktivt avfall till följd av en olycka.

Upplysningar om de tillstånd till utsläpp som sökanden har ansökt om som redan föreligger när expertrapporten fastställs kommer att beaktas.

För varje ändring av en befintlig plan om vilken ett yttrande redan har avgivits och som nödvändiggör ett förenklat meddelande med allmänna upplysningar enligt artikel 4.1 a i rekommendationen, omfattar rapporten en hänvisning till expertrapporten och yttrandet om den befintliga planen såväl som en kortfattad beskrivning av ändringarna, de årliga utsläppsgränser som godkänts i den befintliga planen, de nya gränserna för utsläpp till följd av ändringarna, och en kortfattad analys av ändringarnas strålningsmässiga konsekvenser

- för utsläpp av radioaktivt avfall i gasform och i vätskeform vid normal drift,

- för de referensolyckor som har beaktats,

- för beredskapsplaner och miljöövervakning.

Slutligen redogörs det i rapporten för huruvida ett genomförande av ändringarna skulle kunna medföra en ur hälsosynpunkt betydande kontaminering av en annan medlemsstats territorium, vid normal drift eller vid olycka. I tillämpliga fall fastställs omfattningen.

2.4. Överväganden rörande fristerna

De allmänna upplysningarna meddelas normalt kommissionen bara på den utfärdande medlemsstatens språk. Den tid som åtgår för översättningen av dessa upplysningar och därtill hörande handlingar (studie eller utkast till expertrapport, expertrapporten, sekretariatets eller experternas begäran om ytterligare uppgifter och medlemsstaternas begäran om ytterligare uppgifter, kommissionens yttrande) tar en stor del i anspråk av den tid som kommissionen har på sig för att utfärda sitt yttrande (6 månader).

3. GENOMFÖRANDE AV FÖRFARANDET

De allmänna upplysningar som medlemsstaterna skall meddela till kommissionen är specificerade i bilagorna 1–4 till rekommendationen, i vilken i artikel 5.1 fastställs att upplysningarna alltid när det är möjligt bör lämnas inom ett år men inte mindre än sex månader innan de behöriga myndigheterna utfärdar tillstånd för deponering av radioaktivt avfall eller innan de verksamheter för vilka tillstånd för deponering inte krävts har inleds.

Kommissionen har utfärdat sammanlagt 52 yttranden under tiden juli 1994 till och med december 2003.

De utfärdade yttrandena avser planer från åtta medlemsländer. De berörda verksamheterna räknas upp i den tabell som återges i bilaga III och i mer detaljerad form i bilaga IV.

3.1. Tidplan för meddelanden och yttranden

Rörande de planer om vilka yttrande har framlagts under perioden i fråga har den frist om sex månader som kommissionen är ålagd att hålla i regel iakttagits. De mindre förseningar som ibland har kunnat konstateras beror till stor del på dröjsmål hos de behöriga myndigheterna vid besvarandet av sekretariatets förfrågningar om kompletterande upplysningar Det rör sig mycket ofta om uppgifter som enligt rekommendationen skulle ha förekommit i de allmänna upplysningarna, eller preciseringar som är nödvändiga för förståelsen av de allmänna upplysningarna. Den frist som medges myndigheterna är i genomsnitt tre veckor. I många fall inkommer svar till kommissionen senare. Därför innehåller yttrandet från kommissionen i allmänhet det datum när de kompletterande uppgifterna från medlemsstaten har inkommit till kommissionen. Den frist på sex månader som fastställs genom Euroatomfördraget är mycket kort, särskilt med hänsyn till de många steg som föregår kollegiets beslut. Det bör nämnas att om medlemsstaterna behöver en frist på 4 till 8 veckor, om inte längre, för att lämna de ytterligare uppgifter som kommissionen kräver, är det en svår för att inte säga omöjlig uppgift att hålla den tidsfrist på sex månader som föreskrivs i fördraget. I de fall när de kompletterande uppgifterna kommer in alltför sent föreslår kommissionen att datumet för komplettering av uppgifterna räknas som det datum från vilket den i fördraget fastställda fristen om 6 månader skall beräknas.

3.2. Yttrandets innehåll

För alla projekt som har undersökts under den aktuella perioden anser kommissionen att ”planen med deponering av radioaktivt avfall oavsett formen, både vid normal drift som vid olyckshändelse av det slag och med den omfattning som anges i de allmänna upplysningarna ur hälsosynpunkt inte kommer att medföra en betydandet kontamination när det gäller hälsotillstånd, vatten, jord eller luft i en annan medlemsstat.”

Vissa yttranden innehåller emellertid specifika anmärkningar om normala driftsförhållanden eller olyckor.

Vad beträffar radioaktivt avfall i fast form som härrör från nedmontering konstaterar kommissionen i allmänhet att de fasta ämnena som inte är underkastade reglementsenlig kontroll släpps ut som konventionellt utsläpp eller återanvänds med iakttagande av i gemenskapslagstiftningen definierade kriterier. Vid två tillfällen har kommissionen funnit det vara nödvändigt att påpeka att gränsvärdena för utsläpp av material som inte är underkastade en reglementsenlig kontroll bör vara bestämda på så sätt att gemenskapslagstiftningen respekteras. I två andra fall har den uppmanat de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att lämna upplysningar om kvantiteter och slag av material som berörs av återanvändning av avfall i fast form.

När det gäller potentiella olyckor har kommissionen i två fall rekommenderat en förstärkning av det bilaterala mellanstatliga samarbetet genom tillämpning av befintliga överenskommelser och om så erfordras genom slutande av nya överenskommelser.

Specifika punkter i yttrandet redovisas närmare i bilaga V.

4. ÖVERTRÄDELSER

Sedan juli 1994 har kommissionen inlett 12 förfaranden om överträdelser av artikel 37 (jämför bilaga VI). I åtta fall har ärendet lösts i dialogen mellan kommissionen och medlemsstaten under det administrativa förfarande som föregår domstolsbehandling. Tre fall som gäller överträdelser har hänskjutits till domstolen. Handläggningen av dessa mål pågår fortfarande vid domstolen.

5. SAMMANFATTNING

Kommissionen har under perioden juli 1994 till och med december 2003 utfärdat 52 yttranden. De yttranden som utfärdats gäller planer från åtta medlemsländer och täcker nästan hela kärnbränslecykeln. Från 1997 kan en anmärkningsvärd tillväxt av det antal ärenden som föreläggs kommissionen genom medlemsstaterna konstateras, särskilt rörande projekt som direkt eller indirekt är förenade med avveckling eller nedmontering av kärnkraftverk och forskningsreaktorer.

Kommissionen har i samtliga sina yttranden funnit att deponering av radioaktivt avfall troligen inte skulle medföra någon ur hälsosynpunkt betydande radioaktiv kontamination i någon annan medlemsstat. Kommissionen har emellertid flera gånger i sina yttranden framfört observationer eller rekommendationer om två viktiga aspekter rörande de framlagda planerna. Det gäller dels en konsekvent tillämpning av kriterier för frigörelse av avfall i fast form i samband med nedmonteringsverksamhet och dels om mellanstatligt bilateralt samarbete rörande potentiella olyckor. Dessutom har kommissionen vid två tillfällen rekommenderat fullföljande av det miljöövervakningsprogram som de behöriga myndigheterna har åtagit sig att genomföra.

Det bör noteras att domstolens dom i målet C-29/99[4] inför ett nytt förhållningssätt när det gäller säkerhetsaspekter i kapitel 3 i Euratomfördraget. Hittills har experterna inte uppmanats att uttala sig om huruvida bedömningen av olyckor i de allmänna upplysningarna ger tillräcklig grund för en bedömning av icke planerade utsläpp av radioaktivt avfall. Denna dom öppnar nya perspektiv, också när det gäller tillämpningen av artikel 37.

Kommissionen kan till sist försäkra att artikel 37 tillämpas strikt, vilket framgår av att tolv förfaranden om överträdelser har inletts.

[1] EGT C 327, 15.12.1980 s. 34.

[2] EGT L 324, 16.12.1999, s.23.

[3] EGT L 6, 9.1.1991, s 16.

[4] Domstolens dom den 10 december, 2002, kommissionen mot rådet, mål C-29/99.