MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET - RAPPORT ANGÅENDE FÖRHANDLINGAR MED TREDJELAND OM BESKATTNING AV INKOMST AV SPARANDE

Ekofinrådet den 3 december 2002

Inledning

1. Den 16 oktober 2001 bemyndigade Ekofinrådet kommissionen att föra förhandlingar om lämpliga avtal med Förenta staterna, Schweiz, Liechtenstein, Monaco, Andorra och San Marino, så att dessa länder antar åtgärder motsvarande dem som tillämpas i gemenskapen, i syfte att sörja för effektiv beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar.

2. Efter Ekofinrådets beslut sände kommissionen en skrivelse till de ovannämnda tredjeländerna med en begäran om att förhandlingar skulle inledas. Det var dock först efter det att Ekofinrådet vid sitt möte den 13 december 2001 hade godkänt utkastet till direktiv som förhandlingarna verkligen kunde börja. Samtliga länder reagerade på kommissionens begäran, och flera möten har ägt rum sedan dess både på det tekniska och det politiska planet. I enlighet med rådets mandat har dessa förhandlingar förts i nära samverkan med de spanska och danska ordförandeskapen. Kommissionen har regelbundet lämnat muntliga rapporter till Ekofinrådet om hur förhandlingarna har fortskridit.

3. I denna rapport sammanfattas resultaten av förhandlingarna. Den innehåller en närmare beskrivning över de möten som hållits hittills i år och en redogörelse över de åtgärder som föreslagits av de berörda tredjeländerna.

Schweiz

Utveckling när det gäller förhandlingarna

4. Trots att Schweiz den 30 januari 2002 godkände förhandlingsmandatet angående beskattning av sparande, har landet vägrat att inleda förhandlingar om beskattning av sparande fram till dess att rådet antagit flera förhandlingsmandat på andra områden (Schengen/Dublinavtalen, frihandelsavtalet beträffande tjänster och tillträde till olika gemenskapsprogram).

5. Efter det att rådet antagit dessa mandat den 17 juni inleddes slutligen formella förhandlingar med Schweiz den 18 juni 2002 om beskattning av inkomst av sparande. Ytterligare förhandlingsmöten hölls den 9 augusti 2002 (på det tekniska planet), den 3 september 2002, den 31 oktober 2002, den 15 november 2002 och den 20 november 2002. Ett högnivåmöte ägde därefter rum den 21 november 2002 mellan kommissionsledamoten Frits Bolkestein, den schweiziske presidenten Kaspar Villiger och den danske finansministern Thor Pedersen.

6. Under det inledande förhandlingsmötet den 18 juni 2002 yrkade kommissionens delegation på att de schweiziska företrädarna skulle gå med på att tillämpa en ordning med automatiskt informationsutbyte med gemenskapen. Från schweizisk sida angavs att Schweiz mandat inte omfattar förhandlingar om automatiskt informationsutbyte, och att landet, varken nu eller i framtiden, har för avsikt att tillämpa ett sådant system, såvida det inte blir medlem av gemenskapen och därmed direkt omfattas av gemenskapens regelverk.

7. Från schweizisk sida angavs att landet önskade ett samarbete med gemenskapen och att det i den andan var berett att överväga en typ av källskatt genom ett betalningsombud vilken av Schweiz snarare betraktas som en "särskild källskatt" på gemenskapens vägnar. Denna skulle tillämpas på sådana räntor från andra än schweiziska källor (ränta på skuld i ett annat land än Schweiz, men som betalas genom ett betalningsombud i Schweiz) som betalas till personer med hemvist i EU, eftersom ränta från schweiziska källor även i fortsättningen skulle omfattas av schweizisk källskatt.

8. Från schweizisk sida sade man sig vara beredd att utforma systemet efter den övergångsordning som skall tillämpas i gemenskapen fram till 2010. Man sade sig emellertid inte ha mandat att förhandla om ett frivilligt utlämnande av uppgifter enligt den modell som skall tillämpas i gemenskapen. Schweiz skulle inte tillämpa lägre skattesatser under denna period än de som är föreskrivna i direktivet, men kommer att se över situationen vid slutet av perioden. Denna översyn kan leda till att skattesatsen ökar eller minskar till följd av landets bedömning av gemenskapssystemets effektivitet och dess inverkan på investeringarna.

9. Schweiz var också berett att överväga intäktsdelning, förutsatt att det förhandlades om hur stor procentandel som skulle överföras till gemenskapen.

10. När det gäller informationsutbyte i allmänhet sade Schweiz att någon form av diskussion kunde övervägas, men endast i förbindelse med en begäran om informationsutbyte i samband med framför allt skattebedrägeri.

11. Schweiz knöt slutligen sitt förslag till en rad andra frågor. För det första önskade man ett väl avvägt paket i förhandlingarna, i vilket hänsyn tas till de andra frågor som är föremål för förhandling. För det andra ville man att tillämpningen av direktivet om moder- och dotterbolag och direktivet om räntor och royaltyer, när det antas, skulle tas med i diskussionerna. För det tredje önskade man att gemenskapen vidtar åtgärder för att sporra andra tredjeländer som skulle kunna vara potentiella konkurrenter, såsom Singapore och Hongkong, att vidta liknande åtgärder.

12. I samband med ett möte mellan Frits Bolkestein och Kaspar Villiger den 3 juli 2002 förklarade Kaspar Villiger ånyo att Schweiz avvisar en lösning baserad på ett automatiskt utbyte av information och bekräftade den ståndpunkt som Schweiz framförde på mötet den 18 juni 2002.

Fyrpunktsplanen

13. Vid förhandlingsmötet den 3 september 2002 lade Schweiz fram ett dokument (som vidarebefordrades till rådet) som innehöll en beskrivning av de viktigaste delarna av Schweiz erbjudande om särskild källskatt och i vilket man begärde att gemenskapen tar upp frågan om motsvarande åtgärder med andra tredjeländer (Hongkong, Singapore, Kanada och Japan, m.fl.) samt att direktivet om moder- och dotterbolag utvidgas till att omfatta även Schweiz.

14. Kommissionen gjorde emellertid klart för Schweiz att enbart en särskild källskatt inte skulle vara godtagbar och att i syfte att nå en motsvarande lösning även en källskatt måste övervägas. Inför Schweiz klara och otvetydiga vägran att godta ett automatiskt informationsutbyte föreslog kommissionen att diskussionen skulle inriktas på följande fyra punkter:

- i. Den källskatt som föreslagits av Schweiz.

- ii. Bestämmelser om den faktiska betalningsmottagarens frivilliga utlämnande av uppgifter.

- iii. Införande av ett genuint informationsutbyte på begäran.

- iv. En översynsklausul för att möjliggöra utvidgning av ordningen vid utgången av den övergångsperiod som föreskrivs i direktivet.

15. Frits Bolkestein sände en skrivelse till Kaspar Villiger den 18 oktober 2002, i vilken han redogjorde för fyrpunktspaketet och framförde att något som var mindre än detta sannolikt inte skulle anses godtagbart. Han betonade särskilt att ett genuint informationsutbyte på begäran var en central del av paketet, eftersom det skulle fungera som ett viktigt avskräckande medel mot skatteflykt.

Resultat

16. Diskussionerna rörande fyrpunktspaketet fortsatte under oktober och november. Schweiz lade fram ett utkast till avtal baserat på dess erbjudande om en särskild källskatt, vilket i gengäld innehöll en bestämmelse om att schweiziska företag skulle omfattas av direktivet om moder- och dotterbolag och direktivet om ränta och royaltyer. Till att börja med sades dock ingenting om ett frivilligt utlämnande av uppgifter, informationsutbyte på begäran eller en översynsklausul i detta utkast. Kommissionen lämnade informella förslag när det gäller dessa andra punkter och föreslog ändringar av bestämmelserna om särskild källskatt. Dessa förslag diskuterades på novembermötena.

17. Under mötena i november gjordes betydande framsteg när det gäller att definiera och utvidga Schweiz erbjudande så att det även omfattar början till en översynsklausul och ett frivilligt utlämnande av uppgifter samt även när det gäller att bekräfta flera viktiga tekniska frågor rörande tillämpningen av den särskilda källskatten, inbegripet vilken skattesats som skall tillämpas och hur ordningen för intäktsdelning skall se ut.

18. Trots ingående diskussioner var det inte möjligt att fastställa något inslag när det gäller förfarandet för informationsutbyte på begäran som enligt kommissionens mening var tillräckligt tydliga för att rådet skulle kunna fastställa om de skulle kunna anses vara likvärdiga.

19. Mot bakgrund av dessa diskussioner kan Schweiz slutliga ståndpunkt, såsom den bekräftats vid det sista politiska mötet den 21 november, sammanfattas på följande sätt:

i. Schweiz är inte berett att göra åtaganden beträffande ett automatiskt informationsutbyte angående ränta på besparingar som betalas av schweiziska betalningsombud till personer med hemvist i medlemsstaterna, varken från den 1 januari 2004 eller från och med övergångsperiodens slut. Schweiz är på grundval av sin tolkning av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Feira berett att vidta åtgärder för att bevara konkurrenskraften på de europeiska finansmarknaderna. De godtar dock inte direktivets angivna syfte, att de bör medverka till att göra det möjligt för personer med hemvist i EG att beskattas i den medlemsstat där de är bosatta.

ii. Schweiz är berett att införa en "särskild källskatt" enligt principen om betalningsombud på den ränta som schweiziska betalningsombud betalar till personer med hemvist i medlemsstaterna. Denna särskilda källskatt skulle emellertid endast tillämpas på inkomst som inte redan beskattas enligt de nuvarande schweiziska källskattebestämmelserna.

iii. Schweiz är allmänt sett berett att visa flexibilitet när det gäller villkoren för innehållandet av skatt. Schweiz är berett att fylla tomrummet när det gäller de så kallade "affidavit funds" som för närvarande är befriade från nationell källskatt i Schweiz och har förklarat sig berett att tillämpa den särskilda källskatten. Schweiz är också berett att klargöra att så kallade "fiduciary accounts/deposits" kommer att omfattas av räckvidden för den särskilda källskatten. Alla källskatter som tidigare tagits ut på samma ränteinkomster skulle i så fall räknas av från den särskilda källskatten.

iv. Schweiz är berett att tillämpa samma satser på den särskilda källskatten som Belgien, Luxemburg och Österrike (15 % under övergångsperiodens tre första år och därefter 20 %) och är till och med berett att öka denna skattesats till nivån för sin nationella källskattesats som är 35 %, förutsatt att dessa tre medlemsstater är beredda att göra detsamma.

v. Schweiz är berett att dela intäkterna från den särskilda källskatten och kan godta den fördelning på 75/25 som tillämpas i gemenskapen och är till och med villigt att minska procentsatsen på 25 % om det råder "allmän balans i avtalet". Bestämmelserna om intäktsdelning kommer emellertid endast att tillämpas på den nya särskilda källskatten, inte på den befintliga källskatten.

vi. Schweiz är inte berett att inom ramen för ett avtal om beskattning av sparande göra åtaganden om ett förbättrat informationsutbyte på begäran. Schweiz är emellertid berett att inleda separata bilaterala förhandlingar med medlemsstaterna i syfte att ge administrativt bistånd på begäran i fall som rör "tax fraud and the like" enligt dess tolkning av OECD-rapporten från år 2000 om förbättrat tillträde till bankuppgifter för skatteändamål och landets särskilda ordning med Förenta staterna, som ännu inte har genomförts fullständigt i praktiken.

vii. Ett sådant bistånd skulle huvudsakligen vara inriktat på fall av skattebedrägeri såsom det definieras i den schweiziska lagstiftningen, men skulle kunna utvidgas till att omfatta typer av brottslig verksamhet som inte utgör skattebedrägeri enligt schweizisk lagstiftning, men som utgör "en liknande form av olämpligt uppträdande" i den stat som ansöker om bistånd. Det skulle inte begränsas till räckvidden för direktivet om sparande och skulle kunna införas i början av övergångsperioden. Det skulle baseras på en flexibel tolkning av kravet på dubbel åtalbarhet, inte på ett automatiskt erkännande av de definitioner av skattebedrägeri och skatteflykt som tillämpas av medlemsstaterna. Det skulle till exempel inte räcka med en falsk skattedeklaration som undertecknats av skattebetalaren.

viii. Schweiz är berett att godta bestämmelser som rör ett frivilligt utlämnande av uppgifter och att införa ett sådant åtagande i ett avtal med gemenskapen.

ix. Schweiz är också berett att godta att det införs en översynsklausul i avtalet, i vilken det föreskrivs en regelbunden översyn minst vart tredje år och i alla händelser två år före övergångsperiodens slut.

x. I utbyte mot sitt samarbete när det gäller beskattning av sparande önskar Schweiz omfattas av förmånerna i direktivet om moder- och dotterbolag och det föreslagna direktivet angående ränte- och royaltybetalningar.

xi. Schweiz erbjudande om ett utkast till avtal förutsätter också att EU formellt förbinder sig att under övergångsperioden inleda förhandlingar med Hongkong, Singapore, Kanada och Japan syftande till att främja att dessa länders rättsliga myndigheter antar åtgärder som motsvarar dem som kommer att tillämpas i gemenskapen.

xii. Schweiz yrkar också på att ett avtal om beskattning av sparande bör vara en del av ett balanserat avtal när det gäller de andra aspekterna av de bilaterala förhandlingarna II. Det är lämpligt att notera att Schweiz i detta sammanhang vägrar att godta ett regelverk som har en inverkan på den schweiziska banksekretessen, i synnerhet när det gäller det rättsliga samarbete som anges i artikel 51 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet. Hur ett avtal om Schengen, samarbete i fråga om bedrägeribekämpning och tjänster skall kunna ingås under dessa omständigheter är oklart. De förhandlingsdirektiv som utfärdades av rådet den 17 juni lämnar ingen plats för flexibilitet i detta avseende.

Förenta staterna

Utveckling när det gäller förhandlingarna

20. Överläggningar har sedan början av detta år ägt rum mellan kommissionen, företrädare för ordförandeskapet och tjänstemän från det amerikanska finansministeriet. Den 28 maj 2002 träffades Frits Bolkestein och biträdande finansminister Kenneth W. Dam i Washington för att diskutera denna fråga. Vid detta möte framhöll båda sidor ånyo hur viktigt det är att bekämpa skatteflykt, och vikten av ett lämpligt och effektivt informationsutbyte när det gäller gränsöverskridande inkomster från sparande framhölls. Båda parter enades om att öka takten i de tekniska överläggningarna så att EU skulle kunna hålla sin tidsfrist vid årets utgång.

21. Flera omgångar med tekniska överläggningar har ägt rum både före och efter detta möte (den 30 januari 2002, den 15 maj 2002, den 17 juli 2002, den 2 oktober 2002 och den 13 november 2002). Syftet med dessa överläggningar har varit att uppnå större förståelse för varandras ståndpunkter. Mot bakgrund av dessa överläggningar kan Förenta staternas ståndpunkt sammanfattas på följande sätt:

22. Förenta staterna stöder i hög grad ett effektiv utbyte av skatteinformation som ett medel att bekämpa skattebedrägeri och skatteflykt. Förenta staterna anser att ett väl utformat informationsutbytessystem kan fungera som ett värdefullt redskap för att dess skattelagstiftning skall efterlevas till fullo och på ett rättfärdigt sätt. Förenta staterna har ett omfattande nätverk av bilaterala skatteavtal och ett växande nätverk av särskilda ordningar för skatteinformationsutbyte med rättsväsendena i sådana områden som Caymanöarna, Antigua och Barbuda, Bahamas, Brittiska Jungfruöarna, Nederländska Antillerna, Guernsey, Jersey och Isle of Man.

Resultat

23. Förenta staterna utbyter redan inom ramen för sina bilaterala skatteavtal information om många olika former av intäkter, inbegripet ränta på sparande, med de avtalspartner som kan återgälda dessa tjänster, vilket inbegriper de flesta medlemsstater. Informationsutbytet omfattar frivilligt automatiskt informationsutbyte rörande inkomster från amerikanska källor som betalas till personer med hemvist i medlemsstaterna, och som rapporteras till skatteväsendet (Internal Revenue Service, IRS) i kraft av de amerikanska nationella rapporteringsbestämmelser som ligger till grund för detta frivilliga automatiska utbyte.

24. Det amerikanska nationella rapporteringsbestämmelserna täcker i stort sett samma områden som direktivet om sparande och är mera heltäckande i det avseendet att de också omfattar andra typer av intäkter, såsom aktieutdelning, realisationsvinst, etc. Det finns emellertid två viktiga undantag:

i. Ränta på banktillgodohavanden: Amerikanska skatteuppbördsorgan rapporterar för närvarande endast ränta på banktillgodohavanden som betalas till amerikanska medborgare och personer med hemvist i Kanada. Den 30 juli 2002 återkallade det amerikanska finansministeriet de förslag till förordningar som utfärdats i januari 2001 och utfärdade nya förslag till förordningar. Enligt de nya förslagen till förordningar skall ränta på banktillgodohavanden rapporteras till IRS för de utländska medborgare som inte är bosatta i Förenta staterna men i vissa särskilt angivna länder. De särskilda länder det är fråga om är Australien, Kanada, Danmark, Finland, Frankrike, Tyskland, Grekland, Irland, Italien, Nederländerna, Nya Zeeland, Norge, Portugal, Spanien, Sverige och Förenade kungariket. Den offentliga behandlingen av de föreslagna förordningarna är utsatt till den 5 december, och förordningarna skall träda i kraft den 31 december. Syftet med de föreslagna förordningarna är att underlätta ett lämpligt bilateralt informationsutbyte med vissa av Förenta staternas avtalspartner på skatteområdet. Om de antas kommer de att utgöra grunden för ett förbättrat frivilligt automatiskt informationsutbyte.

ii. Inkomst från andra än amerikanska källor: De amerikanska nationella rapporteringskraven gäller endast inkomst från amerikanska källor. Inkomst från andra än amerikanska källor vilken betalas till personer som saknar hemvist i Förenta staterna beskattas inte i Förenta staterna och anses därför inte relevant för amerikanska skatteändamål. Direktivet om sparande har en större räckvidd, eftersom det täcker alla ränteinbetalningar oavsett ursprung för den fordran som är räntebärande. Det kan noteras att de flesta av bestämmelserna om informationsutbyte i skatteavtal mellan Förenta staterna och medlemsstaterna följer bestämmelserna i artikel 26 i OECD:s modellavtal för beskattning, och ger därför i princip möjlighet till automatiskt informationsutbyte, förutsatt att det har ingåtts särskilda bilaterala avtal mellan de berörda avtalsslutande staterna. Det kan också noteras att Förenta staterna på begäran kan lämna information till sina avtalspartner på skatteområdet om räntebetalningar från andra källor än amerikanska. Det finns inga särskilda begränsningar för detta när det gäller bedrägeri eller dubbel åtalbarhet.

25. Förenta staterna är intresserat av att förbättra sitt informationsutbyte med de territorier som är beroende av eller associerade med medlemsstaterna, särskilt med områdena i Västindien. Förenta staterna skulle också vilja förbättra sitt informationsutbyte med de medlemsstater (Belgien, Luxemburg och Österrike) som för närvarande inte kan tillhandahålla bankupplysningar annat än i fall som rör skattebedrägeri.

26. Förenta staterna är på detta stadium inte berett att formellt uttala sig om direktivet om sparande. Dess politik, såsom den förklarats för kommissionen under de bilaterala förhandlingarna med det amerikanska finansministeriet, kommer dock även i fortsättningen att vara klart inriktad på en stark och effektiv skatteförvaltning baserad på ett informationsutbyte på bilateral grund.

ANDORRA

Utveckling när det gäller förhandlingarna

27. Andorra har under senare år visat en stark vilja att knyta närmare samarbetsförbindelser med EU. Andorra har tidigare i år ansökt om att officiellt få anta euron som sin nationella valuta och att få ge ut euromynt. Detta kan bli en bidragande faktor till hur Andorra bedömer frågan om skatt på sparande. Det förväntas snart komma att fattas ett beslut om eventuella förhandlingar med Andorra angående ett sådant avtal på valutaområdet.

28. Den 19 februari 2002, efter det att rådet den 13 december 2001 antagit utkastet till det direktiv som skall ligga till grund för förhandlingarna, höll kommissionen det första mötet med Andorras myndigheter. Kommissionen redogjorde för bakgrunden till förhandlingarna och hänvisade till den ökande internationella utvecklingen mot större öppenhet i fiskala angelägenheter. När det gäller syftet med dessa särskilda förhandlingar underströk kommissionen att syftet var det automatiska informationsutbytet, och att förslag till motsvarande åtgärder alltid måste utarbetas med detta syfte för ögonen.

29. Andorras företrädare förklarade att införandet av en källskatt under övergångsperioden för direktivet skulle kunna godtas. Man ansåg emellertid att det i detta skede är för tidigt att se längre än till övergångsperioden och möjligheten att då övergå till ett informationsutbyte. Man gick med på att undersöka möjligheten att i stället för att ta ut en källskatt låta skattebetalaren välja att frivilligt lämna uppgifter.

30. I april placerades Andorra på OECD:s förteckning över icke-samarbetsvilliga skatteparadis.

31. Ett tekniskt möte ägde rum den 22 april, under vilket Andorras delegation framförde att den skulle försöka lägga fram ett förslag inom en månad.

32. Kommissionen mottog Andorras förslag, som var daterat den 30 maj, och i vilket det föreslås en källskatt, förutsatt att de övriga fem staterna antar samma typ av åtgärder. Det sades ingenting om ett informationsutbyte.

33. Den 6 augusti sände kommissionen en skrivelse till Andorras myndigheter, i vilken den upprepade syftet med förhandlingarna och hänvisade till både Ekofinrådets slutsatser av den 4 juni och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla den 21-22 juni. Kommissionen frågade också vilka åtgärder Andorra planerade att vidta efter övergångsperiodens slut 2011.

34. Ambassadören sände ett svar den 4 oktober och redogjorde för källskattens art såsom den framställs i förslaget av den 30 maj. Källskattesatsen angavs inte.

Fyrpunktsplanen

35. Den 18 oktober sände kommissionen en skrivelse till Andorras ambassadör, i vilken den framförde att Ekofinministrarna den 8 oktober hade upprepat, att en källskatt av det slag som föreslagits inte skulle utgöra en motsvarande åtgärd. Kommissionen lade i enlighet därmed fram ett förslag om att komplettera källskatten med ytterligare tre faktorer: ett frivilligt utlämnande av uppgifter, en översynsklausul och ett faktiskt informationsutbyte på begäran. Kommissionen anordnade därefter ett möte för att dessa punkter skulle kunna diskuteras mera ingående.

36. Den 29 oktober ägde ett möte rum mellan kommissionen och Andorras ambassadör. Ambassadören bekräftade att Andorra inte kunde godta att ett automatiskt informationsutbyte skulle utgöra grunden för ett avtal. Man enades om att kommissionen skulle skicka ett detaljerat frågeformulär, i vilket källskattens alla aspekter skulle klargöras, och att Andorras regerings ståndpunkt när det gäller de övriga delarna av fyrpunktspaketet skulle fastställas.

37. Kommissionen sände därefter en skrivelse till Andorras ambassadör den 8 november, i vilken det ovannämnda frågeformuläret var bifogat.

Resultat

38. I en skrivelse av den 22 november 2002 redogjorde Andorras regering för sitt förslag till "motsvarande åtgärder", inbegripet möjligheten att införa de övriga delarna av fyrpunktspaketet.

i. När det gäller källskatten är Andorra berett att tillämpa den på principen om betalningsombud. Inledningsvis skulle skattesatsen vara lägre än den som fastställs i direktivet, för att därefter öka och på sikt motsvara den som fastställs i direktivet. Andorra väntar sig att förhandla om bestämmelserna om intäktsdelning.

ii. Möjligheten, ur juridisk synvinkel, att låta skattebetalaren välja att frivilligt lämna uppgifter (i stället för källskatten) uppgavs för närvarande vara föremål för undersökning. Om resultatet av denna bedömning är positiv skulle en sådan bestämmelse kunna godtas.

iii. Andorra är inte berett att utbyta uppgifter på begäran, eftersom man anser att en ordning med "motsvarande åtgärder" inte nödvändigtvis måste inbegripa en sådan bestämmelse.

iv. När det gäller översynsklausulen angav Andorra att införandet av en sådan klausul skulle kunna godtas, men endast om den rörde en ändring av skattesatsen. Samtidigt önskar Andorra en uppsägningsklausul, som man anser vara vanlig i de flesta konventioner.

Liechtenstein

Utveckling när det gäller förhandlingarna

39. Den 13 mars 2002, efter det att rådet den 13 december 2001 antagit utkastet till det direktiv som skall ligga till grund för förhandlingarna, höll kommissionen det första mötet med Liechtensteins myndigheter. Kommissionen redogjorde för bakgrunden till förhandlingarna och hänvisade till den ökande internationella utvecklingen mot större öppenhet i fiskala angelägenheter. När det gäller syftet med dessa särskilda förhandlingar underströk kommissionen att syftet var det automatiska informationsutbytet, och att förslag till motsvarande åtgärder alltid måste utarbetas med detta syfte för ögonen. Liechtensteins delegation angav att även om förhandlingsmandatet vid denna tidpunkt ännu inte hade antagits var en källskatt tänkbar, men alla steg i riktning mot ett försvagande av Liechtensteins nuvarande banksekretessbestämmelser var otänkbara.

40. Följande månad placerades Liechtenstein på OECD:s förteckning över icke samarbetsvilliga skatteparadis.

41. Den 27 maj, efter det att förhandlingsmandatet antagits i april, träffade kommissionen åter Liechtensteins delegater. Det bekräftades vid detta möte att införandet av en källskatt enligt principen om betalningsombud skulle kunna godtas, men att detta skulle vara beroende av hur förhandlingarna med andra länder utvecklades, i synnerhet förhandlingarna med Schweiz. Liechtensteins banksekretessbestämmelser var emellertid inte förhandlingsbara.

42. I avsaknad av ett formellt förslag sände kommissionen den 12 augusti en skrivelse till Liechtensteins ambassadör, i vilken den upprepade syftet med förhandlingarna och hänvisade till både Ekofinrådets slutsatser av den 4 juni och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla den 21-22 juni.

43. Den 6 september sände Liechtensteins ambassadör en formell skrivelse, i vilken förslaget om källskatt bekräftades. Skattesatsen angavs inte. I samma förslag förutses en översynsklausul, vars syfte är att möjliggöra ändringar för att ta hänsyn till utvecklingen av de internationella konkurrensförhållandena. I handlingen föreslås att en av översynsklausulens uppgifter skulle kunna vara att ändra skattesatsen.

Fyrpunktsplanen

44. Den 18 oktober sände kommissionen en skrivelse till Liechtensteins ambassadör, i vilken den framförde att Ekofinministrarna den 8 oktober hade upprepat att en källskatt av det slag som föreslagits inte skulle utgöra en motsvarande åtgärd. Kommissionen lade i enlighet därmed fram ett förslag om att komplettera källskatten med ytterligare tre faktorer: ett frivilligt utlämnande av uppgifter, en översynsklausul och ett faktiskt informationsutbyte på begäran. Kommissionen anordnade därefter ett möte för att dessa punkter skulle kunna diskuteras mera ingående.

45. Den 30 oktober ägde ett möte rum mellan kommissionen och Liechtensteins ambassadör under vilket man enades om att kommissionen skulle skicka ett detaljerat frågeformulär i vilket källskattens alla aspekter skulle klargöras, och att Liechtensteins regerings ståndpunkt när det gäller de övriga delarna av fyrpunktspaketet skulle fastställas.

46. Kommissionen sände därefter en skrivelse till Liechtensteins ambassadör den 8 november, i vilken det ovannämnda frågeformuläret var bifogat.

Resultat

47. I en skrivelse av den 22 november 2002 redogjorde Liechtensteins regering för sitt förslag till "motsvarande åtgärder", inbegripet möjligheten att införa de övriga delarna av fyrpunktspaketet.

i. När det gäller källskatten är Liechtenstein i princip berett att godta definitionen av betalningsombud och ränteinkomster, men angav att det kunde bli svårt att bestämma den exakta räckvidden för dessa definitioner. Liechtenstein skulle i princip också kunna godta de satser på 15-20 % som anges i utkastet till direktiv. Vidare skulle Liechtenstein kunna tänka sig intäktsdelning enligt liknande grunder som de som anges i utkastet till direktiv.

ii. Liechtenstein angav att dess lagstiftning inte lägger hinder i vägen för ett frivilligt utlämnande av uppgifter såsom framgår av den amerikanska ordningen med "qualified intermediary".

iii. Liechtenstein var inte berett att utveckla ett samarbete när det gäller informationsutbyte på begäran och hänvisade till sin nationella lagstiftning, som inte erbjuder rättshjälp i skattefrågor. Man hänvisade emellertid också till internationella avtal, i vilka rättshjälp redan ges i samband med brottmål.

iv. Liechtenstein skulle kunna tänka sig en översynsklausul för att kunna beakta hur den överenskomna lösningen fungerar i förhållandet till målen. Om så krävs skulle avtalet ändras, särskilt vad källskatten beträffar.

Monaco

Utveckling när det gäller förhandlingarna

48. Den 1 mars 2002, efter det att rådet den 13 december 2001 antagit utkastet till det direktiv som skall ligga till grund för förhandlingarna, höll kommissionen det första mötet med Monacos myndigheter. Kommissionen redogjorde för bakgrunden till förhandlingarna och hänvisade till den ökande internationella utvecklingen mot större öppenhet i fiskala angelägenheter. När det gäller syftet med dessa särskilda förhandlingar underströk kommissionen att syftet var det automatiska informationsutbytet, och att förslag till motsvarande åtgärder alltid måste utarbetas med detta syfte för ögonen.

49. Monacos delegation förklarade att även om en källskatt i princip vore möjlig, berodde hela frågan först och främst på Schweiz ståndpunkt. En utveckling i riktning mot ett informationsutbyte skulle endast vara möjlig om alla övriga länder genomförde samma ändring.

50. Följande månad placerades Monaco på OECD:s förteckning över icke samarbetsvilliga skatteparadis.

51. I avsaknad av ett formellt förslag sände kommissionen den 12 augusti en skrivelse till Monacos ambassadör, i vilken den upprepade syftet med förhandlingarna och hänvisade till både Ekofinrådets slutsatser av den 4 juni och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla den 21-22 juni.

52. Den 13 september svarade Monacos myndigheter och bekräftade den ståndpunkt som framförts på mötet i mars. I samma skrivelse frågade myndigheterna huruvida en källskatt på 15-20 % skulle utgöra motsvarande åtgärder.

Fyrpunktsplanen

53. Den 18 oktober sände kommissionen en skrivelse till Monacos myndigheter, i vilken den framförde att Ekofinministrarna den 8 oktober hade upprepat, att en källskatt av det slag som föreslagits inte skulle utgöra en motsvarande åtgärd. Kommissionen lade i enlighet därmed fram ett förslag om att komplettera källskatten med ytterligare tre faktorer: ett frivilligt utlämnande av uppgifter, en översynsklausul och ett faktiskt informationsutbyte på begäran. Kommissionen anordnade därefter ett möte för att dessa punkter skulle kunna diskuteras mera ingående.

54. Den 28 oktober ägde ett möte rum mellan kommissionen och Monacos ambassadör under vilket man enades om att kommissionen skulle skicka ett detaljerat frågeformulär, i vilket källskattens alla aspekter skulle klargöras, och Monacos regerings ståndpunkt när det gäller de övriga delarna av fyrpunktspaketet skulle fastställas. Monacos ambassadör uppgav att skatteavtalet mellan Frankrike och Monaco inte kunde fungera som grundval för ett avtal med gemenskapen.

55. Kommissionen sände därefter en skrivelse till Monacos ambassadör den 6 november, i vilken det ovannämnda frågeformuläret var bifogat.

Resultat

56. I en skrivelse av den 20 november 2002 redogjorde Monacos regering för sitt förslag till "motsvarande åtgärder", inbegripet möjligheten att införa de övriga delarna av fyrpunktspaketet.

i. När det gäller källskatten är Monaco berett att tillämpa den på principen om betalningsombud och till en skattesats på 15 %. Vidare skulle Monaco kunna tänka sig intäktsdelning enligt liknande grunder som de som anges i utkastet till direktiv.

ii. En klausul enligt vilken skattebetalaren kan välja att frivilligt lämna uppgifter (i stället för källskatten) skulle kunna godtas. I Monaco finns för närvarande inte det rättsliga begreppet banksekretess.

iii. Monaco är inte berett att på begäran utbyta uppgifter med EU och förklarar att eftersom furstendömet inte har någon inkomstskatt existerar inte heller begreppet inkomstskattebedrägeri. Om inkomstskatt skulle komma att införas någon gång i framtiden, skulle emellertid principen om dubbel åtalbarhet tillämpas strikt.

iv. Införandet av en översynsklausul uppgavs vara förhastad. Även om en sådan skulle godtas skulle strikta villkor tillämpas för denna, vilket inbegriper att översynen skulle begränsas till att gälla den nuvarande källskatten.

v. Det framhölls på nytt att Monacos förslag gavs på klart givna villkor, inbegripet principen att Monaco inte får försättas i en diskriminerande eller ogynnsam situation i samband med åtgärder som antas av andra tredjeländer eller vissa EU-medlemsstater. I gengäld skulle furstendömet kräva samma rättigheter på gemenskapens marknad för finansiella tjänster som medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller försäkringsbolag, produktförsäkringar och företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (UCITS).

San Marino

Utveckling när det gäller förhandlingarna

57. Den 14 januari 2002, efter det att rådet den 13 december 2001 antagit det utkast till direktiv som skall ligga till grund för förhandlingarna, höll kommissionen det första mötet med San Marinos myndigheter. Kommissionen redogjorde för bakgrunden till förhandlingarna och hänvisade till den ökande internationella utvecklingen mot större öppenhet i skatteangelägenheter. När det gäller syftet med dessa särskilda förhandlingar underströk kommissionen att syftet var det automatiska informationsutbytet, och att förslag till motsvarande åtgärder alltid måste utarbetas med detta syfte för ögonen.

58. San Marinos delegation hänvisade till de viktiga steg som har tagits i syfte att bekämpa de skadliga skattemetoderna, till sitt stöd för OECD:s projekt samt till ett nytt avtal med Italien (som ingicks i mars 2002) genom vilket den nuvarande ordningen med informationsutbyte på begäran förbättras. San Marinos delegation framhöll också att om informationsutbytet skulle utvecklas ytterligare var det nödvändigt att göra en förhandsbedömning av vilka ekonomiska konsekvenser en sådan åtgärd skulle få. San Marino framförde också att en övergångsperiod är nödvändig. Kommissionen erbjöd sitt bistånd i detta avseende.

59. Således hölls den 7 maj ett tekniskt möte inriktat på dessa ekonomiska aspekter. Vid detta möte presenterade San Marinos delegation statistik som visade vilken roll banksektorn spelar för landets ekonomi. Kommissionen förhörde sig om när ett förslag från San Marino till godtagbara "motsvarande åtgärder" kunde tänkas komma. San Marinos delegation förklarade att på grund av den nuvarande politiska situationen i landet, som inte har något som helst samband med dessa förhandlingar, kommer ett sådant förslag att dröja ännu en tid.

60. I avsaknad av ett förslag sände kommissionen den 12 augusti en skrivelse till San Marinos ambassadör, i vilken den upprepade syftet med förhandlingarna och hänvisade till både Ekofinrådets slutsatser av den 4 juni och slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla den 21-22 juni.

61. I en skrivelse av den 3 oktober meddelade San Marinos ambassadör att hans regering hade för avsikt att behålla den nuvarande källskatten åtminstone till år 2010, med vederbörliga anpassningar till de mekanismer som kan komma att inrättas med hänsyn till det kommande direktivet. San Marinos myndigheter är vidare beredda att ingå dubbelbeskattningsavtal som inbegriper informationsutbyte med EU:s medlemsstater. Mot bakgrund av San Marinos åtagande i OECD är landet sannolikt berett på ett meningsfullt utbyte av information på begäran.

Fyrpunktsplanen

62. Den 18 oktober sände kommissionen en skrivelse till San Marinos myndigheter, i vilken den framförde att Ekofinministrarna den 8 oktober hade upprepat att en källskatt av det slag som föreslagits inte skulle utgöra en motsvarande åtgärd. Kommissionen lade i enlighet därmed fram ett förslag om att komplettera källskatten med ytterligare tre faktorer: ett frivilligt utlämnande av uppgifter, en översynsklausul och ett faktiskt informationsutbyte på begäran. Kommissionen anordnade därefter ett möte för att dessa punkter skulle kunna diskuteras mera ingående.

63. Den 6 november ägde ett möte rum mellan kommissionen och San Marinos ambassadör under vilket man enades om att kommissionen skulle skicka ett detaljerat frågeformulär, i vilket källskattens alla aspekter skulle klargöras, och San Marinos regerings ståndpunkt när det gäller de övriga faktorerna i fyrpunktspaketet skulle fastställas.

64. Kommissionen sände därefter en skrivelse till San Marinos ambassadör den 8 november, i vilken det ovannämnda frågeformuläret var bifogat.

Resultat

65. I en förklaring av den 18 november 2002 redogjorde San Marinos regering för sitt förslag till "motsvarande åtgärder", inbegripet möjligheten att införa de övriga delarna av fyrpunktspaketet.

i. När det gäller källskatten är San Marino berett att tillämpa den på principen om betalningsombud och att se över den nuvarande skattesatsen på 13 %. Republiken skulle också kunna tänka sig en intäktsdelning enligt liknande grunder som de som anges i utkastet till direktiv.

ii. En klausul enligt vilken skattebetalaren kan välja att frivilligt lämna uppgifter (i stället för källskatten) skulle kunna godtas.

iii. San Marino är berett att genom bilaterala skatteavtal tillhandahålla informationsutbyte på begäran, samtidigt som principen om dubbel åtalbarhet alltid kommer att beaktas. Detta skulle kunna gälla även direktivsutkastets övergångsperiod. San Marino hänvisade till OECD-initiativen och de åtaganden som landet gjort i detta sammanhang.

iii. Vad översynsklausulen beträffar angavs det emellertid i förklaringen att denna inte syntes vara nödvändig, eftersom det alltid är möjligt att se över ett internationellt avtal mot bakgrund av den internationella utvecklingen.

66. Ambassadören framhöll på nytt i ett följebrev att San Marinos förslag gavs på klart givna villkor, nämligen att republikens ekonomiska och finansiella system måste skyddas och dess internationella utveckling garanteras, särskilt i förhållande till EU-området.

SLUTSATSER

67. Kommissionen var under förhandlingarna inriktad på att utverka försäkringar när det gäller åtgärder som skulle kunna anses motsvara åtgärderna i utkastet till direktiv om beskattning av inkomst av sparande.

68. De sex länder med vilka kommissionen har fått mandat att förhandla kan indelas i två grupper. Den första består av Förenta staterna, som aktivt förespråkar informationsutbyte, och som redan utbyter information på bilateral grund med många länder. Den andra gruppen består av de länder som anser att skyddandet av banksekretessen är viktig, och som i princip inte förespråkar ett välutvecklat informationsutbyte. Denna grupp inbegriper de fem övriga länder med vilka kommissionen har fört förhandlingar. Inom denna andra grupp är det Schweiz ståndpunkt som är den viktigaste, eftersom dessa andra länder ser Schweiz som ledande i denna fråga.

69. När det gäller Förenta staterna visar analysen av de nuvarande möjligheterna till informationsutbyte mellan medlemsstaterna och Förenta staterna, att de befintliga skatteavtalen ger en solid grund för utveckling av det redan etablerade breda informationsutbytet. Förenta staterna står i begrepp att utvidga räckvidden för sina nationella rapporteringskrav, i syfte att skapa en mera fullständig grund för informationsutbyte med de av dess avtalspartner på skatteområdet som är beredda att återgälda dessa tjänster.

70. De övriga tredjeländerna, dvs. Schweiz, Liechtenstein, Monaco, Andorra och San Marino, har alla föreslagit att källskatter skall tillämpas som "motsvarande åtgärder". Kommissionen har försökt få dessa länder att göra åtaganden när det gäller en fyrpunktsplan, i vilken hänsyn tas till deras starka motstånd mot ett automatiskt informationsutbyte, men som skulle göra det möjligt att uppnå enighet i fråga om verkliga "motsvarande åtgärder". Denna plan består av en källskatt, åtgärder för att uppmuntra frivilligt utlämnande av uppgifter, ett faktiskt informationsutbyte på begäran och en översynsklausul. Huvudaktören i denna andra grupp är Schweiz. I detta skede anser kommissionen att det finns en grund för ett avtal i fråga om tre av de fyra delarna. Den springande punkten är alltjämt hur det schweiziska erbjudandet om informationsutbyte på begäran skall bedömas. De övriga länderna har i detta skede inte gjort några viktiga åtaganden, men det finns skäl att tro att de kommer att göra det om en överenskommelse träffas med Schweiz.