[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 7.1.2009

KOM(2008) 896 slutlig

2006/0006 (COD)

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET enligt artikel 251.2 andra stycket i EG-fördraget om

rådets gemensamma ståndpunkt inför antagandet av ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om tillämpningsbestämmelser till förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen

BAKGRUND

Överlämnande av förslaget till Europaparlamentet och rådet (KOM(2006) 16 slutlig – 2006/0006 COD): | 31 januari 2006 |

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande: | 26 oktober 2006 |

Europaparlamentets yttrande vid den första behandlingen: | 9 juli 2008 |

Överlämnande av det ändrade förslaget: | 15 oktober 2008 |

Antagande av den gemensamma ståndpunkten: | 17 december 2008 |

SYFTET MED KOMMISSIONENS FÖRSLAG

Syftet med förslaget till tillämpningsförordning är att slutföra moderniseringen av gällande bestämmelser på detta område och således att ersätta den nuvarande tillämpningsförordningen[1]. Förslaget syftar särskilt till att för att berörda parter (försäkrade personer, deras arbetsgivare, socialförsäkringsinstitutioner och behöriga myndigheter i medlemsstaterna) fastställa förfaranden för tillämpning av bestämmelserna i grundförordningen (EG) nr 883/2004[2]. Förslaget grundar sig på artiklarna 42 och 308 i EG-fördraget och kräver enhällighet.

Genom förslaget slutförs moderniseringen av grundförordningen och det syftar till att förbättra nuvarande förfaranden genom förenkling och förtydligande. I förslaget klargörs även de olika parternas rättigheter och skyldigheter. I förordningens alla delar ingår nya strukturerade förfaranden och processer som möjliggör ett förstärkt samarbete mellan institutionerna och främjar öppenhet och ömsesidigt förtroende. Detta förstärkta samarbete stöds genom ett nytt system för elektroniskt datautbyte mellan medlemsstaterna, vilket leder till förbättrad effektivitet och noggrannhet.

ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

3.1 Allmänt ställningstagande till rådets gemensamma ståndpunkt

I rådets gemensamma ståndpunkt ingår ett betydande antal ändringsförslag som lagts fram av Europaparlamentet och tagits med i kommissionens ändrade förslag. Kommissionen godtog alla ändringsförslag från Europaparlamentet utom ändringsförslagen nr 26 och 55.

Kommissionens positiva bedömning av rådets gemensamma ståndpunkt grundar sig på en noggrann granskning av bestämmelserna i ljuset av fyra grundläggande principer för kommissionens förslag:

- Ett effektivare och närmare samarbete mellan socialförsäkringsinstitutionerna för att se till att alla berörda parter kan dra nytta av moderniseringen av förordning (EG) nr 883/2004.

- En förenklad tillämpningsförordning.

- Ökad öppenhet och insyn i de finansiella förfarandena mellan institutionerna och beträffande de personer som omfattas av förordningen.

- Flexibilitet och effektivitet vid fastställande av bestämmelser.

Kommissionen välkomnar rådets insatser för att se till att Europaparlamentets ändringsförslag beaktats i så stor utsträckning som möjligt. De flesta ändringsförslagen har godtagits i sak. De återstående skillnaderna handlar om ordval och terminologi och följer av behovet att säkerställa enhetlighet i hela förordningen. Eftersom förhandlingsprocessen varit så lång (tre år) och det gäller många och komplexa bestämmelser gjordes en grundlig genomgång av hela texten under det senaste ordförandeskapet. Kommissionen ställer sig helt bakom denna ”uppstramning” eftersom den syftar till att göra texten enhetlig och rättsligt tydlig.

Andra skillnader gäller tekniska aspekter, särskilt tekniska krav för elektroniskt datautbyte. De flesta ändringarna bygger på sakkunnigas arbete på området, t.ex. definitionen av en elektronisk kontaktpunkt i artikel 1.2 a, bilaga IV och bestämmelsen om en övergångsperiod för elektroniskt datautbyte i artikel 96. Kommissionen stöder dessa tekniska ändringar.

Sammantaget anser kommissionen att de allra flesta av rådets ändringar bidrar till bättre processer och förfaranden som möjliggör ett snabbare och effektivare tillhandahållande av förmånerna (se särskilt artikel 2.1, artikel 3.2, artiklarna 3–7 och artiklarna 16, 17, 28, 35, 44 och 90 som handlar om information). Ändringarna innebär också att de olika parternas roller och ansvarsområden klargörs (se t.ex. artikel 14 om utstationering av arbetstagare, artikel 26 om planerad vård, artikel 56 om arbetslöshetsförmåner och artikel 88 om läkarundersökningar och administrativa kontroller). Kommissionen anser också att man i rådets gemensamma ståndpunkt lyckats med det svåra konststycket att skapa jämvikt mellan individers rättigheter och skyldigheter och socialförsäkringsinstitutionernas och de behöriga myndigheternas befogenheter.

3.2 Ändringar från Europaparlamentet som tagits med i sin helhet, delvis eller i princip i det ändrade förslaget och i den gemensamma ståndpunkten

Rådet kunde godta 145 av de 162 ändringsförslagen, som helt eller delvis tagits med i kommissionens ändrade förslag, dvs. ändringsförslagen nr 2, 4, 5, 7–8, 12, 14, 17–25, 27–34, 36–47, 49–54, 56–71, 73–78, 80–88, 90–107, 109–132, 134–146, 147 (första delen), 148 (första delen), 149 samt 152–162.

Rådet godtog dessutom principerna för följande ändringsförslag förutsatt att ordalydelsen ändrades: ändringsförslag nr 3 (nytt skäl 8a), 6 och 9 (definitionen av kontaktpunkt och standardiserat elektroniskt meddelande), 10 (omnämnande av personer med funktionsnedsättning infogat på det ställe i texten där äldre personer nämns), 11 (bestämmelser om utbyten mellan institutioner), 15 (utbyte av personuppgifter mellan nationella förvaltningar och skydd av sådana uppgifter), 16 (bestämmelser om utbyte mellan förmånstagare och institutioner), 26 (provisorisk tillämpning av en lagstiftning och provisoriskt beviljande av förmåner), 28 (administrativa avtal mellan minst två medlemsstater), 48 (förfarande för tillämpning av artikel 13 i grundförordningen), 72 (tidsfrist för behandling av ansökan om tillstånd för vård i annan medlemsstat), 97 och 98 (ytterligare bestämmelser om beräkning av förmåner).

3.3 Ändringsförslag från Europaparlamentet som inte tagits med i det ändrade förslaget och inte heller i den gemensamma ståndpunkten

- Ändringsförslag nr 15 (artikel 3.2) – Utbyte av personuppgifter mellan nationella förvaltningar och skydd av sådana uppgifter – med avseende på hänvisningen till direktiv 95/46/EG beträffande behandling av personuppgifter samt innehållet i bilaga IV till förordning nr (EG) 883/2004.

- Ändringsförslag nr 26 (artikel 6.4) – Rådet och kommissionen instämmer med innehållet i artikeln men ansåg att texten behövde förtydligas ytterligare i enlighet med artikel 6.5 i den gemensamma ståndpunkten.

- Ändringsförslag nr 55 (artikel 19.2) – Enligt detta ändringsförslag ska den lön som uppgetts av arbetsgivaren anges på intyget om tillämplig lagstiftning. Rådet delade kommissionens åsikt att detta går utöver syftet med förordningen och den information som krävs på socialförsäkringsområdet.

3.4 Huvudsakliga skillnader mellan kommissionens ändrade förslag och rådets gemensamma ståndpunkt

- Utbyte av uppgifter på elektronisk väg: I kombination med artikel 4.2 har rådet i en ny bestämmelse (artikel 96) förtydligat möjligheten att tillämpa en övergångsperiod för elektroniskt datautbyte mellan institutionerna i medlemsstaterna och har fastställt begränsningar för detta. Kommissionen stöder detta eftersom det tillgodoser vissa medlemsstaters behov i fråga om förberedelser, samtidigt som man ser till att möjligheten att utnyttja de fördelar som elektroniskt datautbyte ger inte fördröjs till efter ett datum som beslutats gemensamt av alla medlemsstater.

- Omräkning av försäkringsperioder: Artikel 13 innehåller en detaljerad bestämmelse om att medlemsstaterna i sammanläggningssyfte får räkna om försäkringsperioder uttryckta i olika enheter. Kommissionens förslag syftade till att förenkla denna bestämmelse, som härrör från förordning (EEG) nr 574/72. Det baserades på antagandet att endast femdagarsveckor användes. Diskussionen i rådet visade att detta inte alltid var fallet eftersom det i vissa medlemsstaters lagstiftning fortfarande föreskrivs att beräkningen (åtminstone i vissa system) ska ske på grundval av en sex- eller sjudagarsvecka (t.ex. när det gäller egenföretagare). Kommissionen godtar därför att denna bestämmelse tills vidare tas med i texten. Omräkningstabellen säkerställer att omräkningen av perioder inte innebär att några försäkringsperioder går förlorade. Tabellen kommer också att användas som ett gemensamt verktyg för automatiska beräkningar, vilket minskar risken för beräkningsfel.

- Tidsfrister för inlämning och reglering av fordringar mellan medlemsstaterna (ändringsförslagen nr 164–167): Rådet ansåg att det var nödvändigt att förlänga de tidsfrister för inlämning och reglering av fordringar och för tvistlösning som föreslagits av Europaparlamentet och kommissionen (12 månader för inlämning och 18 månader för reglering samt 36 månader för tvistlösning). Vissa medlemsstater ansåg att snävare tidsfrister bara kan införas i ljuset av gjorda erfarenheter och efter vissa tekniska framsteg. Kommissionen håller i viss utsträckning med om detta. Förfarandet har förbättrats och delats upp i etapper. Kommissionen är medveten om att berörda parter saknar erfarenhet av det nya förfarandet. Kommissionen godtar översynsklausulen i artikel 87 eftersom revisionskommitténs arbete redan har fått positiva resultat (revisionskommittén bistår administrativa kommissionen för samordning av de sociala trygghetssystemen). Med hänsyn till ovanstående kan kommissionen godta texten till rådets gemensamma ståndpunkt.

- Artikel 26.6 – ändringsförslag nr 79: Kommissionen stödde Europaparlamentets ändringsförslag om ersättning för rese- och boendekostnader för en medföljande till en person med funktionsnedsättning. Kommissionen konstaterar dock att detta är en fråga som regleras i nationell lagstiftning, i enlighet med EG-domstolens rättspraxis och eftersom förordningen är begränsad till att samordna och inte harmonisera socialförsäkringslagstiftningen. Rådets inställning är i linje med gällande lagstiftning i fråga om reskostnader som är oskiljaktiga från vården för den försäkrade personen. Kommissionen godtar därför rådets gemensamma ståndpunkt i detta avseende. Situationen för patienter med funktionsnedsättning och medföljande personer (samt, beträffande rese- och boendekostnader, vuxna medföljande till barn) kan behandlas genom en separat rättsakt med en rättslig grund som syftar till att harmonisera nationella lagstiftningar.

SLUTSATS

Kommissionen har varit särskilt uppmärksam på att se till att individuella rättigheter bibehålls, t.ex. i fråga om arbetssjukdomar, olycksfall i arbetet och familjeförmåner. Kommissionen är medveten om att detta är en svår uppgift på grund av den mångskiftande karaktären hos och särdragen i de 27 medlemsstaternas nationella socialförsäkringslagstiftningar. Kommissionen instämmer i att det krävs en viss flexibilitet i förfarandena, t.ex. när det gäller tidsfrister.

Kommissionen betonar att avtalet för att förbättra samarbetet mellan medlemsstaternas institutioner genom ett gemensamt och säkert nätverk för elektroniskt informationsutbyte på socialförsäkringsområdet (EESSI) är ett viktigt inslag i den moderniserade samordningen enligt förordning (EG) nr 883/2004. Socialförsäkringsinstitutionernas samarbete i finansiella frågor har förtydligats och strukturerats bättre.

Kommissionen anser att rådets gemensamma ståndpunkt innebär en förbättring av vissa bestämmelser i kommissionens förslag. I synnerhet klargörs vissa kriterier på ett sätt som innebär att viktiga begrepp i grundförordningen kommer att tillämpas på ett mer enhetligt sätt, t.ex. fastställande av tillämplig lagstiftning eller utstationering av arbetstagare. Detta är ett steg framåt för alla berörda parter. Kommissionen noterar också att rådets gemensamma ståndpunkt i stor usträckning beaktar Europaparlamentets ståndpunkt.

Kommissionen anser att den kompromiss som nåddes i rådet i de känsligaste frågorna utgör en början till en dynamisk process som kommer att göra det möjligt för alla medlemsstater att anpassa sig till Europaparlamentets ståndpunkt. Kommissionen kommer att sträva efter att fullfölja och bidra till en sådan process eftersom man är väl medveten om dess betydelse.

Det bör slutligen framhållas att antagandet av denna förordning är en förutsättning för att förordning (EG) nr 883/2004 ska kunna börja tillämpas under 2010. Förordning (EG) nr 883/2004 förbättrar rätten till social trygghet för medborgare som utövar sin rätt till fri rörlighet. När den börjar tillämpas kommer den att direkt påverka det dagliga livet för miljontals EU-medborgare.

Med hänsyn till ovanstående kan kommissionen generellt stödja rådets gemensamma ståndpunkt.

[1] Rådets förordning (EEG) nr 574/72 av den 21 mars 1972 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (EGT L 74, 27.3.1972, s. 1).

[2] EUT L 166, 30.4.2004, rättad version i EUT L 200, 7.6.2004, s. 1.