Särskild rapport nr 7/2002

om förvaltningen av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer samt kommissionens svar

(I enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2002/C 294/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

SAMMANFATTNING

Inledning

I. Bananer är den näst viktigaste frukten på världsmarknaden efter citrusfrukter. En gemensam organisation av marknaden (GOM) för bananer infördes 1993. Den har främst till syfte att harmonisera och stabilisera marknaden med hjälp av diverse stödåtgärder och att begränsa importen genom införandet av tullkvoter.

II. Granskningens huvudsakliga mål har varit att undersöka hur målen för den gemensamma organisationen av marknaden har definierats av rådet och genomförts av kommissionen, hur åtgärderna för genomförandet har förvaltats av medlemsstaterna och hur kommissionens uppföljning har skett.

Åtgärder som finansierats av EU

III. Bristen på precision i vissa grundläggande tillämpningstexter har lett till svårigheter vid genomförandet av den gemensamma organisationen av marknaden. Det har saknats nödvändig information för att beräkna stödet, bestämmelserna för producentorganisationer har inte iakttagits, ansökningar om kompensationsstöd har lämnats in för kvantiteter som saluförts av producenter men som senare inte godtagits av köparna.

IV. Vissa producenter har fått ytterligare nationellt stöd som kommissionen inte fått information om tidigare. Dessutom har brister avslöjats vad gäller den dokumentation som skall styrka stödbetalningarna.

V. Bidraget för att slutligt upphöra med bananproduktion har haft begränsad betydelse.

Marknadsregleringsåtgärder

VI. Skillnaden mellan världsmarknadspriserna och gemenskapspriserna leder till en situation med "quota rent"-fördelar.

VII. Det tullkvotssystem som ursprungligen införts genom GOM leder till en komplex ordning för import och till en situation med fortsatt bristande överensstämmelse med Världhandelsorganisationens (WTO) regler.

VIII. Bristande tullrutiner och bedrägerier vad gäller import i medlemsstaterna har skapat risker för att förvaltningen av kvoterna inte skall bli effektiv.

Utveckling och utvärdering

IX. Kommissionen har infört ett övergångsförfarande och vill med siktet på 2006 införa ett renodlat tullavgiftssystem. Kommissionen önskade i detta fall bibehålla ett lämpligt skydd för producenter inom EU och i AVS-länderna (Afrika, Västindien och Stillahavsområdet) utan att ändra de importerade volymerna och utan alltför stor påverkan på priserna.

X. Kommissionen väntas utföra en övergripande utvärdering av GOM i slutet av 2004. Den borde göra det möjligt att göra en sammanställning av konsekvenserna av införandet av den gemensamma organisationen av marknaden och en uppskattning av i vilken grad de ursprungliga målen har uppnåtts.

Slutsatser och rekommendationer

XI. De åtgärder som har vidtagits för att uppnå målen med GOM, av vilka vissa inte har uppnåtts, uppvisar brister. Dessutom har vissa åtgärder haft oförutsedda och oönskade effekter. Röjningsbidrag och ersättningsgrödor har använts i liten utsträckning eller inte alls. Brister vad gäller metoder i samband med beräkningen av referenspriser och producentpriser har lett till utbetalning av kompensationsstöd på felaktiga grunder och till finansiella korrigeringar. De "quota rent"-fördelar som multinationella företag på marknaden erhåller genom tullkvotssystemet är två till tre gånger större än det stöd som ges till odlare i EU och i AVS-länderna(1).

XII. Producenternas sårbarhet inom organisationerna förtjänar större uppmärksamhet. Dessutom har det visat sig att GOM:s ordning för import kan utsättas för oegentligheter och betydande svagheter har konstaterats vad gäller importkontroller.

XIII. Eftersom kommissionen har utlovat att den skall göra den första utvärderingen av betydelse omkring 2004, är det viktigt att tillse att denna tidsplan respekteras och att vaka över att det också görs en utvärdering av synergier mellan olika stödformer för bananer.

ALLMÄN RAM

Förutsättningarna på bananmarknaden

1. Bananer är den viktigaste frukten på världsmarknaden efter citrusfrukter. Inom gemenskapen konsumeras omkring fyra miljoner ton bananer varje år, men endast 20 % av behovet produceras inom gemenskapen. Omkring 60 % av de bananer som konsumeras inom gemenskapen kommer från Latinamerika (se bilaga 1). Dessa bananer som kallas dollarbananer säljs till lägre pris än de bananer som produceras inom gemenskapen. Återstoden (20 %) kommer från AVS-länderna. Inom EU finns det två viktiga producenter: Spanien, tack vare den autonoma regionen Kanarieöarna, 400000 ton per år, och Frankrike, tack vare de utomeuropeiska departementen Guadeloupe och Martinique, 300000 ton per år. Under perioden 1989-2000 har gemenskapens produktion och importen av dollarbananer ökat med ungefär 6 %.

2. Före 1993 fanns det olika ordningar för bananimport inom gemenskapen, vilket hindrade den fria rörligheten inom gemenskapen och innebar ett hinder för inrättandet av en gemensam ordning för handel med tredje land. Sålunda införde nationella marknadsorganisationer i de bananproducerande länderna kvantitativa restriktioner för importen och hindrade därigenom förverkligandet av den gemensamma marknaden. Bland icke bananproducerande medlemsstater gynnade vissa saluföringen av bananer från AVS-länderna medan andra hade ett liberalt importsystem.

3. För att kunna genomföra den gemensamma marknaden var det nödvändigt att införa en gemensam organisation av marknaden som ersatte de olika nationella organisationerna. År 1993 infördes den gemensamma organisationen av marknaden för bananer genom rådets förordning (EEG) nr 404/1993(2).

Målen för och genomförandet av den gemensamma organisationen av marknaden

4. De viktigaste målen med GOM är

a) att harmonisera och stabilisera marknaden för bananer inom gemenskapen,

b) fri rörlighet inom gemenskapen och införandet av en gemensam ordning för utbyte med tredje land,

c) att tillförsäkra producenterna inom EU och traditionella leverantörer från AVS-länderna (Afrika, Västindien och Stillahavsområdet) tillräckliga inkomster till priser som är rimliga för konsumenterna,

d) att förbättra produktionseffektiviteten och att i så hög grad som möjligt öka inkomsterna från bananer som produceras inom gemenskapen tack vare skapandet av producentorganisationer.

Lagstiftaren har alltså sökt att uppnå en jämvikt mellan de motstridiga och klart avgränsade intressen som fanns före 1993.

5. För att man skall uppnå dessa mål har vissa åtgärder införts genom förordningen:

a) Ett kompensationsstöd (dvs. ett bidrag för varje salufört ton) för att kompensera en eventuell inkomstförlust. Detta stöd ges till EU:s producenter och syftar till att likställa deras situation med situationen innan GOM infördes.

b) Ett engångsbidrag (per hektar) som ges till producenter inom gemenskapen som upphör med bananodling då andra grödor visar sig vara lämpligare.

c) Införandet av ett gemenskapssystem med tullkvoter för saluförandet av bananer som produceras av producenter i tredje land och i AVS-länderna.

d) Ett tillfälligt stöd för att uppmuntra bildandet av producentorganisationer och för att inledningsvis underlätta deras administration.

e) Ett stöd som ges inom ramen för operativa program för regioner som är berättigade till att erhålla strukturfondsmedel och som skall öka konkurrenskraften och förbättra resursanvändningen inom banansektorn.

6. De två första åtgärderna finansieras helt och hållet av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektionen (EUGFJ-garanti) och består av interventioner som skall reglera marknaden. Från och med den 1 januari 2002 har startbidraget för producentsammanslutningarna samfinansierats av garantisektionen vid EUGFJ. De två senare åtgärderna är samfinansierade (medlemsstaterna och kommissionen) av en av de fyra strukturfonderna, EUGFJ-utveckling. Stödet till producentorganisationerna liknar det som finns inom ramen för GOM för frukt och grönsaker(3). Samfinansieringen av strukturfondernas operativa program skall fås att överensstämma med förordningarna(4) för förvaltningen av strukturfonder för mindre utvecklade regioner.

7. Förutom den grundförordning som antogs av rådet om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (se punkt 3) har tillämpningsföreskrifter antagits av kommissionen särskilt för(5)

a) ordningen för import av bananer till gemenskapen(6),

b) kompensationsstödet för bananer(7), och

c) systemet med tullkvoter för jordbruksprodukter(8).

8. Slutligen har införandet av den gemensamma marknaden gjort slut på de särskilda stödordningar som tidigare införts av medlemsstaterna. Därför har det inte längre funnits något tak för de kvantiteter som saluförs på den gemensamma marknaden för bananer som producerats inom EU, medan det finns ett tak för de bananer som härrör från AVS-länder och som gynnas av mer gynnsamma tullvillkor och kompensationsstöd för gemenskapsproducenter. Vad gäller import av bananer i gemenskapen lydde denna import under ett tullkvotssystem där tullen beräknades enligt en förmånlig procentsats upp till en viss kvantitet.

9. För att undvika att införandet av GOM 1993 skulle vara till nackdel för de traditionella bananleverantörerna från AVS-länderna har gemenskapen, parallellt med antagandet av GOM, antagit ett särskilt stödsystem för dessa producentländer.

Revisionens mål, omfattning och revisionsmetod

10. Det viktigaste målet för revisionen var att undersöka

a) hur kommissionen har genomfört målen för den gemensamma organisationen av marknaden för bananer som definierats av rådet och vilka åtgärder som vidtagits för att uppnå dem,

b) hur dessa åtgärder har förvaltats av medlemsstaterna, följts upp och utvärderats av kommissionen.

c) i vilken utsträckning målen för GOM har uppnåtts.

11. Ett sekundärt mål var att analysera skälen till att ordningen för import av bananer, vad gäller systemet med tullkvoter, hade lett till överklagande inför Världshandelsorganisationen (WTO) och till tullrepressalier från Förenta staternas sida. Under granskningen undersöktes

a) hur effektiv ordningen för import är för regleringen av marknaden och i vilken mån den överensstämmer med reglerna för internationell handel,

b) hur man använder de importlicenser som hör ihop med ordningen och deras effekt på marknaden,

c) hur effektiva de fysiska kontrollerna av importen är och om motsvarande egna medel uppbärs.

12. Revisionen koncentreras på förvaltningen 1999 av systemet med kompensationsstöd i Spanien och Frankrike. Dessa länders bananproduktion representerar 99 % av gemenskapens totalproduktion av bananer. Följaktligen mottar de 96 % av detta stöd. Granskningsbesök har gjorts vid kommissionens enheter, vid myndigheter och hos utvalda producenter (och vid deras organisationer) i Frankrike och Spanien med syfte att få en riktig bild av hur ordningen fungerar på alla nivåer. Granskningen innefattade också en undersökning av de projekt för vilka stöd sökts inom de operativa programmen som finansieras genom strukturfonden EUGFJ-utveckling och en allmän undersökning av systemet för stöd till AVS-länder som producerar bananer. Granskningen omfattar inte finansieringen av åtgärder för ersättningsgrödor för bananer inom gemenskapsinitiativet Regis (integrering av de yttersta randområdena) som uppgick till ett belopp av 3,5 miljoner euro för perioden 1994-1999.

13. En uppskattning av internkontrollsystemets kvalitet och sätt att fungera har uppnåtts genom en undersökning av hur stödbetalningarna till enskilda producenter överensstämmer med nationella regler och gemenskapsregler. Granskningen har omfattat en analys av kommissionens arbete (godkännande av räkenskaperna) och av nationella organ som är inblandade i förvaltning och kontroll av stödsystemen.

14. Förvaltningen av kvotsystemet genom kommissionens generaldirektorat för jordbruk undersöktes också. Man undersökte bland annat förvaltningen av fysiska kontroller av import som delegerats till nationella tullmyndigheter. Inom ramen för detta arbete granskade revisionsrättens revisorer dessa förfaranden i en stor EU-hamn där stora mängder bananer passerar (Antwerpen). Diskussioner hölls också med tre multinationella företag som var inbegripna i storskalig import och saluföring av bananer inom gemenskapen och med de kommissionsenheter som ansvarar för egna medel och tullförfaranden.

15. Verifierande underlag har erhållits genom granskning av dokument och register, liksom genom förfrågningar om information och bekräftelser som kompletterats genom samtal med representanter för medlemsstaterna och de utvalda organen.

Budgetaspekter

16. I tabell 1 visas utvecklingen av utgifterna för inkomstkompensation och röjningsbidrag som betalats via EUGFJ-garanti mellan 1993, när den gemensamma organisationen av marknaden upprättades, och år 2000. De totala utgifterna under perioden uppgick till cirka 1287 miljoner euro av vilka ungefär 662 miljoner betalades till Spanien och 572 miljoner till Frankrike, de dominerande bananproducenterna inom EU. De totala arealer som upptas av bananodling i EU är omkring 27000 hektar varav cirka 16750 hektar i Frankrike och 8500 hektar i Spanien, vilket försörjer totalt 1600 respektive 10500 producenter. Antalet producenter i Spanien visar hur små jordbruksföretagen är, mindre än 1 hektar i 80 % av fallen. Budgeten för kompensationsstöd har beräknats till 303 miljoner euro för 2002, eller cirka 11200 euro per hektar.

17. Gemenskapsbidraget för åtgärder till förmån för banansektorn inom ramen för de två operativa program som granskades av revisionsrätten i Frankrike och i Spanien uppgick till 28 miljoner euro respektive 8,5 miljoner euro (för perioden 1994-1999). Finansieringen av åtgärder till förmån för banansektorn i AVS-länderna är omkring 45 miljoner euro per år.

Tabell 1

EUGFJ-garanti - Inkomstkompensation och röjningsbidrag((Röjningbidraget gäller endast åren 1993 (41000 euro) och 1994 (4000 euro).))

Faktiska utgifter för medlemsstater som producerar bananer för perioden 1993-2000

>Plats för tabell>

Källa:

kommissionen 2002.

ÅTGÄRDER SOM FINANSIERATS AV EU

Svagheter i förvaltningen av kompensationsstödet

18. För att täcka förlorade inkomster från saluföring(9) som skulle kunna drabba EU-producenterna sedan det nya systemet för GOM, som skall ge en nödvändig inkomstnivå för att säkra produktionen till gällande kostnader, börjat tillämpas 1993, har inom regelverket(10) ett system för ersättning för inkomstbortfall införts till förmån för dessa producenter. Denna princip borde fortsätta att tillämpas så länge som situationen inte kan åtgärdas med hjälp av strukturåtgärder. Det skall konstateras att det inom regelramen inte fastställs exakt vad som skulle kunna utgöra en "tillräcklig inkomst". Men det anges vilka uppgifter som är nödvändiga för att beräkna stödet.

19. Beräkning och utbetalning av stödet: Kompensationsstödet är ett stöd som betalas till producenter inom gemenskapen, i princip genom förmedling av de producentföreningar där de är medlemmar och för de banankvantiteter som saluförs inom gemenskapen. Detta bidrag beräknas av kommissionen på basis av skillnaden mellan

a) å ena sidan den "fasta referensinkomsten" som bestäms av medelpriset på bananer som producerats och saluförts i gemenskapen under en referensperiod före inrättandet av GOM, minskat med kostnader för fob(11) och transportkostnader,

b) å andra sidan den "genomsnittliga produktionsintäkten" som för varje år bestäms på basis av medelpriset för bananer som produceras och saluförs i gemenskapen under året i fråga (minus kostnader för fob och transportkostnader). Denna beräkning bör innefatta de senaste upplysningarna som kan fås i medlemsstaterna.

20. En begränsning av de kvantiteter för vilka kompensationsstöd kan utgå: Rådet har beslutat att 854000 ton är den maximala kvantitet som produceras och saluförs inom EU för vilken betalning av kompensationsstöd kan utgå.

Oklarheter i juridiska texter och problem vid tillämpningen av dem

Olika tolkningar av den nödvändiga informationen för att beräkna stödet

21. Reglerna för kommissionens uträkning av kompensationsstödet som grundas på uppgifter som lämnas av medlemsstaterna, anger att bidraget till producenterna grundas på ett genomsnittspris för bananer efter avdrag av transportkostnader (se punkt 19). I reglerna anges inte uttryckligen alla pris- och kostnadsfaktorer som ligger till grund för denna beräkning.

22. Denna bristande precisering har lett till svagheter i tillämpningen av ovan nämnda regler. Dessa har iakttagits av kommissionens enheter för avslutande av räkenskaperna i samband med undersökningar 1997. Dessa undersökningar har lett till väsentliga korrigeringar.

a) De kostnader som dragits av var diskutabla, återbetalningar eller avdrag på priset hade inte uppgetts, vilket gjorde att avdragsgilla kostnader och följaktligen beloppet för finansiellt stöd ökade, (0,8 miljoner euro återvanns i Frankrike).

b) Försäljningar har skett till abnormt låga priser (Spanien och Portugal) och ansökningar gjordes om stöd för bananer som inte berättigar till kompensationsstöd (Portugal). Återvunna belopp uppgår till 2,6 miljoner euro i Spanien och 0,5 miljoner euro i Portugal.

Ansökningar om kompensationsstöd för kvantiteter som utbjudits till försäljning av producenter men som senare inte godtagits av köparna

23. Kompensationsstöd utgår till producenter som saluför bananer på gemenskapsmarknaden och utbetalas på grundval av de kvantiteter som saluförs av varje producent genom producentorganisationen. Regelverket definierar inte "saluföring" och det anges inte heller när i saluföringsprocessen som rätten till stöd uppstår. Revisionsrätten anser att detta borde sammanfalla med att dessa kvantiteter godtas av importören/köparen, antingen detta sker vid kaj i lastningshamnen eller vid ankomsten till EU:s fastlandsområde.

24. Revisionsrätten har konstaterat att stödansökningar hade gjorts i Guadeloupe för banankvantiteter som skulle saluföras men som senare inte godtogs av köparen när de anlände till EU:s fastland. I Guadeloupe fastställdes rätten till stöd på grundval av de banankvantiteter som lämnade lager/packhus för att sändas till hamnen och vidare till EU:s fastland. Varorna kan skadas under transporten och andra varor kan förkastas av kvalitetsskäl när de kommer fram. Köparen betalar endast för de kvantiteter som han godtar. Revisionsrätten fastställde att de kvantiteter som låg till grund för rättigheten till stöd inte anpassades så att det endast omfattade de kvantiteter som slutligen köptes. Detta har lett till oriktiga betalningar på cirka 2 miljoner euro. Kommissionen skall föreslå en korrigering.

25. De nationella myndigheterna bekräftade att justeringar gjorts beträffande de varor som inte godtogs eller som försämrades innan lasten godkändes för att transporteras till destinationen inom EU:s fastlandsområde, men inga ytterligare korrigeringar gjordes för kvantiteter som senare avvisades. De nationella myndigheterna ansåg att det var rimligt att vid beräkning av stödet låta godtagandet av saluförda kvantiteter motsvara slutet av förpackningsstadiet enligt samma princip som används för att fastställa referenspris och producentpris. De anförde också att metoden hade kommit till kommissionens kännedom och att den hade gett ett tyst medgivande eftersom den hade fått sig tillsänt det utbetalande organets nedskrivna förfaranden, där det förklaras hur beloppet beräknas.

26. Revisionsrätten noterade att det förekom skillnader vad gäller metoder mellan Frankrike och Spanien. Bananer från Kanarieöarna säljs vanligtvis till primära/sekundära importörer innan de fraktas till sin destination på iberiska halvön. Situationen kan inte jämföras med den i Guadeloupe, eftersom kvantiteterna godtas av köparen innan bananerna sänds i väg.

Stödets effekter på producenters inkomster och likvida medel

27. GOM syftar till att ge producenterna "tillräckliga" likvida medel (emellertid utan att definiera detta mera exakt). Det kunde uppstå en viss fördröjning mellan det att bananerna salufördes på marknaden och utbetalningen av gemenskapsstödet, enligt regelverket kan producenterna begära ett förskott förutsatt att en garanti lämnas. Dessutom har kommissionen vid flera tillfällen avvikit från bestämmelserna i artikel 4 i förordning (EEG) nr 1858/93 där det anges att det enhetliga förskottsbeloppet skall uppgå till 70 % av stödet för föregående regleringsår. Kommissionen har försvarat denna avvikelse med nivån på stödet för föregående regleringsår eller med en ogynnsam utveckling av marknadspriserna under ifrågavarande regleringsår.

28. Fastän EU:s priser på ett artificiellt sätt bibehålls ovanför världsmarknadspriset, har världsmarknadspriserna totalt sett sjunkit. De inkomster som fås från produktionen inom EU har som en följd av detta minskat och stödet har ökat. Detta gör att stödet i dag representerar mer än 50 % av inkomsterna för odlare inom EU (se tabell 2 och bilaga 6).

Tabell 2

Utveckling av bananpriset (EG) och av kompensationsstödet till producenterna

>PIC FILE= "C_2002294SV.000801.TIF">

Källa:

Tabell utarbetad av revisionsrätten på grundval av siffror från kommissionen (se bilaga 6).

29. Eftersom gemenskapsstödet representerar en stor del av producenternas inkomster (mer än 50 %), och eftersom förskottet på detta stöd är begränsat och den slutliga betalningen av stödet ofta är mycket försenad beviljar vissa producentföreningar (Martinique) ytterligare förskott. Syftet är att förse producenterna med tillräckliga likvida medel. Sålunda har revisionsrätten konstaterat att producentföreningarna inte bara betalat ut förskott på gemenskapsstödet utan även på producenternas försäljningsinkomster.

Nationellt tilläggsstöd för producenter

30. Trots de ansträngningar som gjorts för att förbättra producenternas likvida medel har prisfallet och klimatkatastrofer haft stor inverkan på producenternas inkomster. Vid granskningen kunde konstateras att Frankrike 1997 för att avhjälpa den prekära finansiella situationen för producenter från Martinique och Guadeloupe beviljade dessa producenter lån på totalt 13 miljoner euro. Lånen var räntefria och det ställdes inga krav på garantier.

31. Enligt EG-fördraget (artkel 88) skall kommissionen i god tid underrättas av medlemsstaterna, så att den kan reagera på förslag om nationellt stöd. Revisionsrätten har konstaterat att fastän stödet överensstämde med gällande kriterier hade inte kommissionen underrättats i förväg så som borde ha skett.

32. Trots detta nationella stöd har producenternas situation fortsatt att försämras och på franska regeringens begäran gav kommissionen i november 1999 sitt stöd till en ökning av det stödbelopp som kan utgöra grund för förskott.

33. 1999 tillkännagav Frankrike andra åtgärder på Martinique och på Guadeloupe för att återställa producenternas ekonomiska situation.

34. Revisionsrättens iakttagelser ger indikationer om inkomster och likvida medel och om producenternas prekära ekonomiska situation. Avsaknaden av någon klar definition av målen och utvärdering av dem (ekonomisk och finansiell) tillåter inte någon fördjupad analys av dessa åtgärders kostnadseffektivitet. De indikationer som getts i ovanstående punkter leder till slutsatsen att GOM:s mål att bibehålla produktionen till gällande kostnader och att säkra en tillräcklig inkomst endast delvis uppnåtts. Kommissionen bör göra en fördjupad utvärdering som skall mäta inflytandet av de åtgärder som vidtagits liksom ekonomin, effektiviteten och ändamålsenligheten.

Brister i dokumentationen till stöd för betalningarna

35. I Spanien var inte de lokala anvisningarna för förvaltningen av kompensationsstödet tillräckligt explicita vad gäller internkontrollens mål, tillämpningsområde, frekvens och nivå.

36. Revisionsrätten har iakttagit svagheter vad gäller dokumentationen beträffande betalningsbevis. Bristande överensstämmelse har avslöjats mellan de kvantiteter för vilka stöd har begärts och de kvantiteter som varit föremål för betalningar. De lokala myndigheterna som erkänner att dessa skillnader föreligger har inte kunnat ge något bevis för att någon avstämning gjorts. Fastän revisionsrätten delvis har kunnat förklara dessa skillnader, drar den slutsatsen att det är viktigt att denna avstämning dokumenteras i framtiden.

37. För att garantera att rätt till stöd föreligger, sägs i regelverket att ansökningar om stöd bör innehålla viss information (till exempel namnet på producenten, benämning på ansökande organisation, fakturor, etc.).

38. Inom ramen för sin undersökning av ansökningar om stöd och utbetalningar i Spanien har revisionsrätten konstaterat att fakturorna inte gjorde det möjligt att fastställa en kunds identitet vad gäller cirka 50 % av de lokala försäljningar som gjorts över disk mellan en producentförening och en lokal aktör. Då ansökningarna behandlades hade myndigheterna inte tillräckligt verifierande underlag för att kunna konstatera att försäljningarna berättigade till kompensationsstöd.

Mycket liten effekt av bidraget till att upphöra med odling

39. När villkoren inte var gynnsamma för bananproduktion utan var mer lämpade för andra grödor skulle upphörandet med bananodling uppmuntras genom ett engångsbidrag.

40. Det viktigaste villkoret för att få detta bidrag är att röjning av alla bananer sker på arealer som är mindre än fem hektar och av hälften av bananerna på större arealer. Detta stöd belöper sig till 1000 euro per hektar och innebär ett förbud att odla bananer på dessa jordbruksskiften under tjugo år. Revisionsrätten konstaterar att utgifterna har varit ringa, endast 45000 euro, motsvarande 45 hektar under stödperioden 1993-1994. Inom EU har i själva verket de arealer där det växer bananer ökat med 2 % sedan 1994. De arealer som odlas av producenter från AVS-länderna och av dollarbananproducenter har emellertid ökat mer (16 % respektive 20 %), trots ett alltför stort utbud på världsmarknaden.

41. De europeiska producenterna och deras organisationer har gett följande förklaringar: å ena sidan fanns det inga faktiska möjligheter till ersättningsgrödor, å andra sidan var inte bidraget tillräckligt attraktivt för producenterna. Revisionsrätten har dragit slutsatsen att det antingen inte var realistiskt att uppmuntra till ersättningsgrödor, eller att det är mer intressant för odlarna att fortsätta med bananodling så länge som de får ekonomisk ersättning för detta.

Bristande respekt för de regler som gäller producentorganisationerna

42. Behöriga myndigheter i medlemsstaterna ger sitt "erkännande" till dessa organisationer om de uppfyller de villkor som fastställs i gemenskapslagstiftningen. Det gäller bland annat följande:

a) Dessa organisationers stadgar skall

i) ålägga producenterna att saluföra hela sin produktion genom organisationen,

ii) tillförsäkra producenterna kontrollen och bestämmanderätten vad gäller de beslut som angår dem,

iii) föreskriva att varje producent bör förbinda sig att vara medlem under en minimiperiod på tre år och anmäla sitt eventuella utträde minst tolv månader i förväg.

b) Behöriga myndigheter i medlemsstaterna skall å ena sidan försäkra sig om att producentföreningar bildas och fungerar väl genom besök på platsen minst en gång vart tredje år och å andra sidan dra in sitt "erkännande" när de konstaterar att föreskrivna förpliktelser inte uppfylls.

43. Kommissionens enheter för avslutande av räkenskaperna hade konstaterat fall av bristande överensstämmelse vad gäller dessa krav (Frankrike). Det gäller följande punkter:

a) Vissa producenter efterlever inte förpliktelsen att saluföra hela produktionen genom producentorganisationens försorg.

b) Den behöriga myndigheten i medlemsstaten har inte undersökt varje producentorganisations verksamhet minst en gång vart tredje år.

44. Fastän framsteg har konstaterats bland annat efter interventioner från kommissionens sida kvarstår vissa problem som underlåtenhet att saluföra hela produktionen. Dessa problem behandlas inom ramen för förfarandet för godkännande av räkenskaperna.

Strukturprogrammens begränsade effektivitet

Alltför allmänt definierade mål

45. Såsom anges ovan i den allmänna ramen innehåller den gemensamma organisationen av marknaden för bananer inte bara mål som hänför sig till jordbrukspolitiken utan också till strukturpolitiken. Alltså är en samfinansiering med strukturfonderna (EUGFJ-utveckling) möjlig för projekt som innehåller åtminstone två av de tre följande målen: 1) tillämpning av en kvalitativ och kommersiell strategi, 2) bättre resursanvändning, 3) ökad konkurrenskraft. Det gäller alltså mål som är av allmän karaktär (ej kvantifierade) vars förväntade effekter inte preciseras. De skall framläggas i programplaneringsdokument som utarbetas på medlemsstaternas nivå och senare i specifikationerna för enskilda projekt.

46. Revisionsrätten har konstaterat att programplaneringsdokumenten (perioden 1994-1999) vad gäller medlemsstaterna (Frankrike och Spanien) inte angav på vilket sätt planerade åtgärder svarade mot åtminstone två av de tre mål som definieras i GOM-förordningen. Förbindelselänken är ändå tunnare i projekten som härrör från programmen.

Kostnadseffektivitet

47. Frånvaron av en klar definition av kvantifierade mål och åtgärder för att nå sådana mål tillåter knappast en uppföljning eller en utvärdering av strukturdelen av den gemensamma organisationen av marknaden. Utvärderingarna efter halva tiden har lett till iakttagelser av allmän karaktär eftersom resultaten av utvärderingen i efterhand av programmen inte kan tillgås förrän 2003.

48. Åtgärderna inom strukturdelen av GOM (t.ex. förbättrande av konkurrenskraften) är tätt förbundna med åtgärderna inom jordbruksmarknadsdelen (till exempel betalning av kompensationsstöd till producenter). Det är alltså nödvändigt att garantera en ständig uppföljning av genomförandet av de två delarna och deras samstämmighet liksom en enskild utvärdering av var och en av dem och slutligen synergierna vad gäller hela GOM. Eftersom flera generaldirektorat på kommissionen deltar i förvaltningen av GOM:s olika delar är det nödvändigt med en nära samordning.

49. Betydelsen av viktiga förändringar vad gäller förvaltningen av GOM diskuteras av de avdelningar som är huvudansvariga. Men man uppnår inte den nödvändiga nivå på samordning och informationsutbyte vad gäller verkan av strukturfondsåtgärder och åtgärder på jordbruksmarknaden (EUGFJ-garanti) som är ett krav för att man skall kunna garantera deras kostnadseffektivitet och synergi. Detta kommer inte att ske förrän utvärderingen av GOM avslutats vid utgången av 2004.

Ett exempel

50. Programplaneringsdokumentet för de franska utomeuropeiska departementen föreskriver en åtgärd för att modernisera bananernas distributionsnät. De projekt som antagits med programmet som bas gäller bl.a. konstruktion och färdigställande av installationer för yttre och inre förpackning, system för kabeltransporter, fordon och släpvagnar. Det föreligger ingen information om huruvida dessa projekt kan anses bidra till de definierade målen (kvalitetsstrategi, förbättring av konkurrenskraften och förbättrad resursanvändning).

51. Under granskningen har också framkommit att producenternas dåliga likviditet inte har gjort genomförandet av projekten lättare. I själva verket skall producenterna förfinansiera projektet innan de erhåller nationellt stöd och gemenskapsstöd. Dessutom kan det gå mycket lång tid mellan det ursprungliga godkännandet av projektet och slutbetalningen, ibland upp till två år.

52. Ramprogrammet för den nya perioden 2000-2006 innefattade en kort allmän utvärdering av det gamla programmet och det underströks att det långsamma genomförandet berodde på svårigheter inom banansektorn och svårigheter med finansiering av projekt. Det sades också att det inte fanns någon gröda som kunde ersätta bananodlingen.

53. Revisionsrätten har dragit slutsatsen att inget kvantifierat mål har definierats och att ingenting är känt om vidtagna åtgärders effektivitet för att öka konkurrenskraften eller deras effekt på resursanvändning och produkternas kvalitet. De åtgärder som får stöd har koncentrerats till en ökning av produktionskapaciteten snarare än på konkurrenskraften eller effektiviteten i resursanvändningen inom banansektorn och detta trots det alltför stora utbudet på världsmarknaden.

Skydd för producenterna från AVS-länderna

54. För att undvika att införandet av GOM skulle skada de traditionella AVS-leverantörerna av bananer, har gemenskapen (förordning (EG) nr 2686/94) infört tekniska och finansiella stödåtgärder och ett inkomststöd för bananproducenter i AVS-länderna. Dessa åtgärder syftar till att öka deras produktivitet, till att förbättra kvaliteten och saluföringen av produkter, och att stödja införandet av diversifierade grödor. Inkomststödet togs bort efter en senare reform av GOM.

55. Externa konsulter har anlitats av kommissionen för att i fem länder utvärdera effektiviteten, ändamålsenligheten, effekterna och livskraften vad gäller genomförandet av ordningen före reformen. De har också analyserat dess relevans och dess anpassning till mottagarnas behov. Slutsatsen i studien (januari 2000) är att stödet har täckt en stor mängd olika initiativ och att dess effekter på konkurrenskraften har varit maximal när det gäller att förbättra produktiviteten på fältet (t.ex. bevattning, dränering) och att den har varit mycket liten på de områden där den hade den största potentialen (t.ex. förvaltningsreform) och att den begränsade konkurrensen (i två länder) talade emot en utveckling av exporten. I studien rekommenderas att stödprioriteringarna i framtiden definieras klart och att en viktig prioritering skall gälla skapandet av alternativa inkomstkällor. Revisionsrätten anser att denna utvärdering borde tjäna som ett exempel för utvärderingen av GOM innan nya program införs till förmån för traditionella producenter (se punkt 99).

ÅTGÄRDER FÖR REGLERING AV MARKNADEN

Motstridiga intressen

Försäljningspris och konsumenternas val

56. EU importerar cirka 80 % av sitt behov. Förmånssystemet med tullkvoter har skapats för att uppnå jämvikt mellan marknadsförsörjningskällorna och för att säkra en regelbunden avsättning av produktionen från olika produktionsregioner. Tullkvoterna är en också källa till egna medel för gemenskapen.

57. Genom GOM sattes harmoniseringen av saluföringskanalerna i främsta rummet liksom varornas fria rörlighet inom gemenskapen och upprätthållandet av en rimlig prisnivå för konsumenterna. Det var viktigt att eftersträva dessa mål och samtidigt sträva efter att konsumenterna skall bibehålla sin valfrihet dvs. utan att det bli till nackdel för importen till EU.

Europapriser och marknadspositionsvinster

58. Förhandlingarna inom Uruguay-rundan inom ramen för GATT mellan 1986 och 1993 koncentrerades på hävandet av exportsubventioner och importkvoter i syfte att liberalisera marknaden. De åtgärder som införts av EU har inneburit att de europeiska producenterna fått kompensationsinkomster samtidigt som icke-EU-bananer blivit mer tillgängliga tack vare kvotsystemet. Ändå har det ursprungliga systemet minskat tillträdet till marknaden för traditionella dollarbanansaktörer genom att 30 % av kvoterna tilldelades importörer som tidigare endast importerade bananer från EU eller från AVS-länderna. Dessa tilldelades 30 % av kvoterna för dollarbananer (se punkt 61). De kunde välja mellan att öka sina vinster genom att saluföra dollarbananer eller sälja sina rättigheter till andra aktörer som ville utöka sina importmöjligheter. Detta skapade en andrahandsmarknad för importlicenser.

59. Skillnaden mellan världsmarknadspriserna och gemenskapspriserna kallas marknadspositionsvinster eller quota rent-fördelar. Denna skillnad belastar inte gemenskapsbudgeten eftersom den drabbar konsumenterna. År 1999 uppskattade kommissionen att dessa quota rent-fördelar uppgick till 200 euro(12) per ton. Om man räknar med den nuvarande kvoten på 2653000 ton (se punkt 91) uppgår dessa quota rent-fördelar till ett totalt belopp på 531 miljoner euro. Det är svårt att göra en exakt uppskattning, eftersom man måste ta med i beräkningen ett flertal parametrar och variabler, t.ex. växelkurserna. Enligt andra uppskattningar kunde quota rent-fördelarna uppgå till 388 euro per ton eller mer än 1000 miljoner euro totalt (se också punkterna 73-74).

Ett komplext och omtvistat system

Komplexiteten i ordningen för import

60. Kvotsystemet som infördes genom GOM fungerade på följande sätt (se bilaga 2):

a) De kvantiteter som importerades från AVS-länder (s.k. traditionella bananer från AVS-länder) åtnjöt en kvot på 857700 ton med tullbefrielse.

b) Icke traditionella bananer från AVS-länder, dvs. de som översteg kvoterna a, liksom bananer från tredje land (huvudsakligen dollarbananer) åtnjöt en kombinerad kvot på 2000000 ton med tullavgifter på 100 euro per ton.

c) Kvantiteter icke traditionella AVS-bananer och kvantiteter från tredje land som överskrider kvoterna b ålades tullavgifter på 750 euro och 850 euro per ton. De högsta tullavgifterna var avsedda att avskräcka från import vid sidan av kvoterna.

61. Den ordning för importen som ursprungligen infördes genom GOM (bilaga 2) tilldelade kvoter för tredje land och för icke traditionella AVS-bananer: kategori A = 66,5 % för aktörer etablerade inom EU som saluför icke traditionella bananer från AVS-länder eller från tredje land, kategori B = 30 % för aktörer etablerade inom EU som saluför bananer från EU och traditionella bananer från AVS-länder, kategori C = 3,5 % för nya aktörer som saluför icke traditionella bananer från AVS-länder och tredje land.

62. Tilldelningar i kategori A och B var också viktade i förhållande till den typ av kommersiell verksamhet som aktörerna var engagerade i: kategori a = 57 % för primära importörer, kategori b = 15 % för sekundära importörer, kategori c = 28 % för mognare.

63. För att rättfärdiga de belopp som tilldelats genom den gemensamma organisationen av marknaden måste aktörerna via sin nationella förvaltning avslöja sin saluföringsnivå under en referensperiod som när GOM infördes motsvarade tre år före 1992. I väntan på införandet av GOM mättade vissa aktörer marknaden med bananer till mycket lågt pris under den närmast föregående perioden i hopp om att få en större initial kvottilldelning.

64. Kvoterna förvaltas på tremånadersbasis. Det fastställs indikativa kvantiteter som representerar den mängd som får införas till EU. Kvantiteterna offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

65. Granskningen har visat att kommissionens generaldirektorat för jordbruk hade kontrollerat tillförlitligheten i de kvantiteter som deklarerades av medlemsstaterna för tilldelning av de initiala kvoterna. De totala kvantiteter som deklarerades för de primära importörerna motsvarade inte dem som sedan innehades av de sekundära importörerna och mognarna. Dessa skillnader anmäldes av medlemsstaterna och efter en undersökning gjordes lämpliga justeringar. Referenskvantiteterna sänktes med belopp från mindre än 1 % till närmare 20 %. Medlemsstaterna har anfört en felaktig tolkning av kommissionens tillämpningförordningar vad gäller tilldelning av referenskvantiteter till olika kategorier av aktörer.

66. Dessa misstag berörde inte EU:s budget utan uteslutande tilldelningen av kvoter till de tre saluföringskategorierna (se punkt 61).

Tvister inför WTO

Ett omtvistat system

67. Den automatiska tilldelningen av en väsentlig del av kvoten (se punkt 61) gav upphov till en hel del kritik. När det gäller dollarbananer vänder sig de stora aktörerna mot att vara tvungna att köpa importrättigheter och mot det skydd som gavs EU:s producenter och traditionella AVS-länder. Detta system bestreds formellt av de berörda parterna genom rättsliga förfaranden inom GATT.

68. Vissa multinationella företag anpassade sig till GOM:s nya regler och förekom dem genom att inrikta sin odling och sin saluföring på EU och AVS-länderna. Andra gjorde inte denna ansträngning.

Den bristande överensstämmelsen med WTO:s regler kvarstod år 2001

69. Kvotsystemet modifierades 1995 bland annat för att passa nya medlemsstater. Enligt ett beslut från 1997 av WTO:s tvistlösningsorgan, godkände rådet andra ändringar för att GOM skulle ligga i linje med WTO:s regler. Dessa ändringar trädde i kraft den 1 januari 1999. De diagram som förekommer i bilagorna 3 och 4 visar olika bestämmelser som införts genom reformerna.

70. De viktigaste förändringarna var avskaffandet av kategorier och underkategorier vad gäller aktörer och omklassificeringen av importörer i två slags aktörer quota rent traditionella och nya. Traditionella aktörer var de som var etablerade inom EU och som för egen räkning hade ägnat sig åt import.

71. Trots dessa reformer ansåg WTO att systemet inte överensstämde med reglerna eftersom snedvridningen fortsatte och att det var oacceptabelt med särskilda kvoter för AVS-länderna.

72. Före WTO:s beslut hade Förenta staterna redan försökt införa unilaterala sanktioner på en rad varor från EU, till ett värde av 500 miljoner dollar per år. WTO ansåg dem vara förhastade och för stora och begärde en minskning av sanktionerna till 191 miljoner dollar. Det var på den nivån sanktionerna låg tills de bilaterala överläggningarna med Förenta staterna hade slutförts i april 2001 och ett ändrat tillkvotssystem(13) infördes i december 2001(se punkterna 86-92).

Brister i förvaltningen av kvoter

Uppkomsten av en andrahandsmarknad

73. Importlicenser kan begäras av aktörer som är registrerade i laga ordning, enligt en kvartalstilldelning som de har fått och inom ramen för de indikativa kvantiteter som kommissionen tillåtit. Kategorin skall specificeras i ansökan. De kvantiteter som tilldelats kan överlåtas under licensens giltighetstid. En överföring per licens kan göras. Kommissionen har medgett att ansökningar om licenser i kategori C (nya importörer) härrörde från aktörer som inte hade för avsikt att importera bananer utan som endast tänkte sälja dessa licenser med vinst.

74. En av de största multinationella företagen som revisorerna frågade uppskattade licensernas värde till 5 dollar per standardlåda (18,5 kg), dvs. 270 dollar per ton. Det bekräftar vilken attraktionskraft kvoternas marknadspositionsvinster har för dem som vill saluföra dollarbananer inom EU (se också punkt 59).

Brister i förvaltningen

75. Revisionsrätten har undersökt systemet med importlicenser i Frankrike där det utbetalande organet förser aktörerna med ett förråd av ej ifyllda formulär. Trots att dessa licenser är numrerade och försedda med den utfärdande myndighetens namn används inte serienumret som kontrollmetod vare sig för ursprunget eller för importörernas användning av formulären.

76. Icke desto mindre har det utbetalande organet medgett att när de tillåtna kvantiteterna finns på licensen, förses denna med ett formellt nummer. Det har bekräftat att det ankommer på importören eller på den som innehar licensen att på baksidan av formuläret registrera importerade kvantiteter. Det har också bekräftat att det är tullmyndigheterna vid införselhamnen som skall intyga vilka kvantiteter som tillåts cirkulera fritt inom gemenskapen. Detta intygande får oftast formen av en stämpel från den behöriga myndigheten som bekräftar att nödvändiga kontroller har utförts.

77. Det utbetalande organet har likaså bekräftat att det tillkommer den aktör som erhållit licensen att av säkerhetsskäl skicka tillbaka den till den utfärdande myndigheten trettio dagar efter det att den blivit ogiltig.

78. Emellertid har revisionen avslöjat att de nationella tullmyndigheterna inte var tvungna att separat meddela den utfärdande myndigheten vilka kvantiteter som hade tillåtits för import via de framlagda licenserna. Därför förlitade sig den utfärdande myndigheten endast på den som innehade licensen och som skulle returnera den använda licensen. Men avsaknaden av oberoende dubbelkontroller mellan tullen och den myndighet som utfärdar licenser gjorde att systemet blev sårbart.

Otillräcklig kontroll av importen

Brister i fråga om fysiska kontroller

79. I enlighet med bestämmelserna i regelverket skall tullmyndigheterna bestämma vikten (nettomassan) för importerade bananer för fri omsättning inom gemenskapen. Det rör sig om en kontroll som grundar sig på ett urval förpackningsenheter för varje typ av förpackning och för varje ursprungsland. Detta urval förpackningsenheter som skall vägas av tullmyndigheterna skall vara representativt och skall gälla en viss minimikvantitet enheter.

80. För att få förstahandsupplysningar har revisionsrätten undersökt detta förfarande i en av EU:s viktigaste hamnar (Antwerpen, Belgien). Revisorerna har iakttagit lossningen av ett stort fartyg som fraktade cirka 373000 lådor som vägde nästan 7500 ton och de iakttog även den provvägning som gjordes av tullmyndigheterna. De konstaterade att kontrollmetoden inte gav en rimlig säkerhet om de importerade kvantiteterna. Urvalet var inte tillräckligt stort och urvalet var inte representativt. Det är nödvändigt med en korrekt kontroll, desto mera som skillnaden mellan den vikt som kontrollerades av tullmyndigheterna och den uppgivna vikten varierade mellan - 2 % och + 6 %. Dessutom tillämpades provresultaten inte på det fartyg som kontrollerades utan för följande fartygs last.

81. Särskilt vad gäller stora laster genomförs inte alltid de kontroller som föreskrivs i regelverket eller också dokumenteras de inte. Minimiurvalen var under den nivå som är nödvändig vad gäller tillförlitlighet och statistisk exakthet när det gäller stora kvantiteter. Extrapoleringen av resultatet från urvalet, inte för målpopulationen utan för en annan population, ger inte ett riktigt resultat och överensstämmer inte med förordningen. Dessa brister gör att man inte kan försäkra sig om vikten på de importerade bananerna eller om förvaltningen och uppföljningen av kvoter.

82. Till följd av de granskningar som revisionsrätten utfört har kommissionen gjort en enkät för att få en övergripande bild av de system som medlemsstaterna infört för att garantera tullbehandlingen av färska bananer. Den drog slutsatsen att medlemsstaternas system inte kan garantera att gemenskapslagstiftningen tillämpas på ett riktigt sätt och att de inte heller ger någon säkerhet för att EU:s finansiella intressen skyddas.

83. I ljuset av revisionsrättens och kommissionens granskningar drar revisionsrätten slutsatsen att kommissionen hittills aldrig har haft tillräcklig information om vilka kvantiteter bananer som importerats för att kunna förvalta kvoterna på ett bra sätt.

Bedrägerier vad gäller importlicenser

84. Revisionsrättens granskning skedde kort efter det att ett stort importbedrägeri hade upptäckts i Italien där falska importlicenser hade använts för import av bananer. Sommaren 2000 tillkännagav OLAF (Europeiska byrån för bedrägeribekämpning) denna upptäckt. Stora kvantiteter dollarbananer hade tagits in i EU genom italienska hamnar med hjälp av falska importlicenser som felaktigt uppgavs vara "franska". Importören hade alltså under denna period kunnat ta in bananer i gemenskapen utanför kvotsystemet och betala tull med 75 euro per ton i stället för 680 till 822 euro per ton för import utanför kvoterna. För de cirka 160000 ton som skulle ha tagits in i EU på detta sätt skulle det ha betalats 126 miljoner för lite i tull. Italien skulle alltså ha gått miste om moms för 5,5 miljoner euro.

85. OLAF har uppskattat att marknaden hade förvridits allvarligt på grund av de utbredda bedrägerierna. När sådana oregelbundenheter får inflytande på priserna påverkar det också stödnivåerna. Kommissionen har inte beräknat de effekter som dessa bedrägerier kan ha haft på betalningar av kompensationsstöd.

UTVECKLING OCH UTVÄRDERING

Sökandet efter ett övergångssystem

86. I maj 1999 bad rådet kommissionen att lägga fram förslag till en reformering av den gemensamma organisationen av marknaden för att den skulle överensstämma med WTO:s regler. Inför de svårigheter som uppstod tillkännagav kommissionen sin avsikt att arbeta för att införa ett system som helt bygger på tullavgifter från och med 2006 och att införa ett övergångssystem mellan 2001 och 2005.

87. Under hela år 2000 diskuterade kommissionen olika möjligheter med alla berörda parter. I december 2000 antog parlamentet(14) slutligen det förslag som finns i KOM(2000) 621(15) om ett övergångssystem med tullkvoter där tillämpningen av "först till kvarn"-metoden tycktes kunna accepteras av de flesta parter.

88. Detta system innebar tre kvoter av vilka en var den nya autonoma kvot C med 850000 ton. Kvoterna skulle vara öppna för alla bananer oberoende av ursprung. Tullarna för kvoterna A och B skulle vara 75 euro per ton och tullen för nya kvot C 300 euro per ton. AVS-bananerna skulle komma i åtnjutande av förmånstullar.

89. Det uttrycktes farhågor för potentiella administrativa svårigheter och systemet, som riskerade att favorisera de största aktörerna som kunde organisera sig bättre, gav upphov till oro. Efter intensiva bilaterala överläggningar på hög nivå med Förenta staterna övergav kommissionen systemet i april 2001 till förmån för ett ändrat kvotsystem.

90. Det nya systemets specificerade tillämpningsbestämmelser kungjordes i kommissionens förordning (EG) nr 896/2001 av den 7 maj 2001. På grundval av tidigare referenser, men med 83 % öppna för traditionella aktörer och 17 % öppna för icke traditionella aktörer, var referensperioden för bestämmande av aktörkategorier och tillåtna kvantiteter 1994-1996.

91. I enlighet med rådets förordning (EG) nr 2587/2001 av den 19 december 2001 om ändring av förordning (EEG) nr 404/93 har följande tullkvoter antagits från och med den 1 januari 2002:

A - en tullkvot på 2200000 ton.

B - en tilläggstullkvot på 453000 ton.

C - en autonom tullkvot på 750000 ton.

Kvoterna A och B är öppna för import av produkter från samtliga tredje land medan kvot C gäller för import av produkter som kommer från AVS-länder. Inom ramen för kvoterna A och B skall en tull på 75 euro per ton betalas på importen medan import från AVS-länderna skall omfattas av nolltull. Inom ramen för kvot C skall importen omfattas av nolltull.

92. Kommissionen medgav också nödvändigheten av att göra kriterierna striktare för icke traditionella aktörer för att undvika att fiktiva aktörer anslöt sig. Resultatet av den sista överenskommelsen blev att Förenta staterna hävde sanktionerna mot produkter från gemenskapen. Den långa handelsstriden gällande bananer var därmed avslutad.

Kommissionens utvärdering och uppföljning, GOM:s framtida inriktning

93. Enligt bestämmelserna i artikel 32 i förordning (EEG) nr 404/93 varigenom den gemensamma organisationen av marknaden infördes skall kommissionen utarbeta två genomföranderapporter:

a) Den första skall framläggas senast i slutet av det tredje året efter det att förordningen har trätt i kraft och innebära en analys av handelsströmmarna inom EU, AVS-länderna och tredje land efter det att GOM infördes.

b) Den andra skall visa genomförandet av förordningen per den 31 december 2001 och innehålla lämpliga förslag som skall godkännas efter den 31 december 2002. När den andra reformen av ordningen för import infördes i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1637/98(16), senarelades detta datum och flyttades till 2004.

En ovanligt skyddad marknad

94. Av den första rapporten från oktober 1995 (SEK(95) 1565) framgick att:

a) Världsproduktionen hade ökat så mycket att det rörde sig om överproduktion. Trots att konsumtionen ökat, hade det faktiska världsmarknadspriset fortsatt att falla.

b) Producenterna i EU hade på ett anmärkningsvärt sätt varit skyddade från marknadskrafterna på grund av de åtgärder som infördes genom den gemensamma organisationen av marknaden. Förutom att det gavs incitament till en förbättring av produktionen via strukturfonderna, så betydde detta att producenterna inom EU antagligen skulle höja sin produktion för att minst nå den nivå där inget stöd längre utgår.

c) AVS-länderna hade inte ökat sin produktion till den kvotnivå som ställts upp för den traditionella importen. Den marginal som blev resultatet hade inte fördelats rättvist mellan de olika länderna.

d) Trots en stor mängd information från medlemsstaterna till kommissionen var det svårt att få fram en samlad bild särskilt vad gäller detaljhandelspriser.

e) Vissa indikationer ges om att EU/AVS-bananer har börjat att komma in i EU på andra marknader än de där de tidigare beviljades förmånsbehandling.

95. Rapporten anger inte olika priser som kan visa i vilken grad kostnaderna har påverkats av marknadsåtgärderna. Så som senare händelser har visat har den önskade jämvikten mellan producenter i EU, AVS-länderna och Latinamerika inte uppnåtts.

Stor utvärdering 2004

96. Förordning (EG) nr 1637/98 ger en ram för den utvärdering som väntas ifrån kommissionens sida 2004, särskilt analysen av marknadstendenser för marknaden för dollarbananer och EU/AVS-bananer, liksom effektiviteten vad gäller åtgärder för importkontroll. Särskild uppmärksamhet bör ges AVS-leverantörer och deras förmåga att bli kvar på EU-marknaden.

97. I samband med nästa utvärdering skall hänsyn tas till synergier som härrör från alla former av stöd för bananer, för att man skall kunna uppnå en samlad bild av konsekvenserna av införandet av GOM och av i vilken grad de ursprungliga målen har förverkligats. Det är också lämpligt att göra en objektiv utvärdering av den potentiella framtiden för EU-producenternas bananodling som man tidigare gjort för AVS-producenterna. Kommissionen bör försäkra sig om att dessa utvärderingar utförs med hjälp av lämplig intern och extern expertis.

Mot ett system med enbart avgifter 2006

98. Det återstår att besluta om nivån på den enhetstullsats som skall tas ut från och med 2006. Kommissionens syfte är att bevara ett lämpligt skydd för producenterna inom EU och i AVS-länderna, att undvika alla förändringar vad gäller importerade volymer och att göra effekten på priserna så liten som möjligt och att begränsa kostnaderna.

99. Revisionsrätten anser att utvärderingen av GOM, som nämns i föregående avsnitt, skulle tillåta att man mätte effekten av ordningen liksom effektiviteten och ändamålsenligheten och att utvärderingen borde ligga till grund för formulerandet av nya alternativ och förslag inför omarbetningen av ordningen. Det kommer senare att bli nödvändigt att göra en fördjupad analys av modellerna för olika hypoteser, fördelarna och nackdelarna med dessa, inklusive risker för konflikter på handelsområdet.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

Komplexitet och motsägelser vad gäller GOM:s mål

100. GOM för bananer innehåller en samling komplexa och motsägelsefulla mål som gäller flera politikområden inom gemenskapen, regleringen av marknaden, omstrukturering av sektorn och utvecklingen av den inom AVS-länderna. Vart och ett av dessa politikområden tas upp under olika generaldirektorat på kommissionen enligt olika förvaltnings- och kontrollsystem. Målen för dessa politikområden är tätt sammanbundna med varandra, vilket gör det svårt med en utvärdering av deras effekter, effektivitet, konsekvens och deras synergier. Det är alltså absolut nödvändigt med en klar definition av den gemensamma organisationen av marknaden och dess väntade effekter.

En distinktion mellan olika mål och en klarare definition av målen med den gemensamma organisationen av marknaden och en beskrivning av väntade effekter skulle dels tillåta att man kunde mäta kostnader och fördelar, dels underlätta förvaltning och kontroll av den.

Mål och åtgärder som definierats alltför allmänt eller på ett föga realistiskt sätt

101. Målet att uppmuntra ersättningsgrödor genom att dela ut röjningsbidrag var 1) föga realistiskt (särskilt i frånvaro av verkliga lösningar vad gäller ersättningsgrödor), och 2) föga attraktivt för producenterna.

102. Frånvaron av klara och kvantifierade mål för projekt som finansieras av strukturfonderna liksom bristen på uppföljning och utvärdering gör att det inte är möjligt att uppskatta i vilken mån de har bidragit till en välfungerande GOM för bananer.

Revisionsrätten rekommenderar att den planerade utvärderingen av GOM tar fasta på att klart definiera precisa, realistiska och kvantifierade mål liksom åtgärder för att nå dessa. Det är också nödvändigt att försäkra sig om 1) en permanent uppföljning av genomförandet, och 2) samstämmigheten mellan målen för GOM och målen för individuella projekt.

Kostnadseffektivitet

103. Gemenskapsstödet till producenter som utgör mer än 50 % av deras inkomster kan inte lösa problemet med en tillräcklig inkomst för bananodling eller bibehålla produktionen till gällande kostnader. I brist på 1) en klar definition av målen, och 2) och en ekonomisk och finansiell utvärdering av dessa, är det omöjligt att uttala sig om huruvida systemet med kompensationsstöd är berättigat eller inte (se punkterna 28-36).

Kommissionen bör göra en fördjupad utvärdering som syftar till att mäta effekten på producenternas inkomster av åtgärderna, liksom ekonomin, effektiviteten och ändamålsenligheten.

104. Det tullkvotssystem som införts för att reglera importen har skapat gynnsammare marknadsvillkor för importörerna genom att begränsa utbudet. Motsvarande kostnad har varit två eller tre gånger större än det stödbelopp som utgått till producenterna inom EU (se även fotnot 1).

Trots att denna situation borde korrigeras 2006 när ett system med en enda tullkvot införs, bör kommissionen försäkra sig om att detta inte får någon ny effekt som den inte har kvantifierat. I detta hänseende är det nödvändigt att göra en fullständig riskanalys som innefattar de kostnader och de fördelar som hör ihop med olika alternativ som är möjliga i samband med införandet av en enda tullkvot.

Brister i förvaltningen

105. Samordningen och utbytet av information om effekten av strukturfonderna och av de marknadsåtgärder som införs i den gemensamma organisationen av marknaden kan inte garantera att man uppnår den erforderliga synergin och kostnadseffektiviteten.

Det vore lämpligt att klarare definiera GOM:s olika mål och att samtidigt med detta tydligt avgränsa befogenheterna för kommissionens förvaltningsavdelningar. Dessa borde inte bara sköta förvaltningen och samordningen mellan GOM:s olika delar utan också genomföra en mer framåtblickande förvaltning i förhållande till medlemsstaterna. Kommissionen borde vidta alla nödvändiga åtgärder för att garantera tillämpningen av regelverket och en konsekvent tolkning av detta.

106. Utvärderingen av de operativa programmen som planeras utföras i efterskott, borde användas inom ramen för utvärdering av GOM som skall avslutas i slutet av 2004. Vid det tillfället borde även synergierna av de olika åtgärder som vidtagits hittills undersökas.

Kommissionen borde ta hänsyn till utvärderingarna av AVS-programmen som visar att utvecklingen inom banansektorn inte alltid är hållbar.

Brister i granskningen

107. Revisionsrätten har konstaterat betydande brister i granskningen av systemet med tullkvoter när det gäller ordningen för import. Denna har visat sig vara mottaglig för bedrägerier och den är kostsam för EU. Det har konstaterats brister i den dokumentation som skall utgöra bevis för kompensationsstöd till producenterna (punkterna 37-40).

Revisionsrätten rekommenderar att kommissionen i samråd med medlemsstaterna utformar anvisningar om granskningsmetoder som dessa skall följa. Genomförandet bör kontrolleras och följas upp av kommissionen.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 12 september 2002.

För revisionsrätten

Juan Manuel Fabra Vallés

Ordförande

(1) De siffror som anges av kommissionen i deras svar gäller en av dem uppskattad "quota rent" på 200 euro per ton jämfört med ett inkomstkompensationsstöd på 383 euro per ton för år 2000 (se bilaga 6). Revisionsrättens beräkning baseras på det totala värdet av "quota rent" i förhållande till kvoten på 2553000 ton, vilket utgör ungefär 511 miljoner euro. Detta är 2-3 gånger mer än utgifterna för inkomstkompensationsstödet 1999 och 2000.

(2) Rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (EGT L 47, 25.2.1993, s. 1).

(3) Rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 (EGT L 118, 20.5.1972).

(4) Rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juni 1988 (EGT L 185, 15.7.1988).

(5) Andra bestämmelser har antagits av kommissionen med tillämpning av den gemensamma organisationen av marknaden och särskilt beträffande kvalitetsnormer (förordning (EG) nr 2257/94), avseende producentsammanslutningar (förordning (EG) nr 919/94) och åtgärder för röjning (förordning (EEG) nr 1639/93).

(6) Kommissionens förordning (EEG) nr 1442/93 av den 10 juni 1993 (EGT L 142, 12.6.1993).

(7) Kommissionens förordning (EEG) nr 1858/93 av den 9 juli 1993 (EGT L 170, 13.7.1993).

(8) Kommissionens förordning (EEG) nr 3719/88 av den 16 november 1988 (EGT L 331, 2.12.1988).

(9) Artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93.

(10) Rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 (EGT L 47, 25.2.1993).

(11) Fob, fritt ombord, innebär att risker för skador och förlust av varor överförs till köparen så snart de lastas ombord.

(12) SEK(1999) 1397 slutlig av den 8 september 1999, "Rapport från kommissionen till rådet om samråd med syfte att lösa banankonflikten".

(13) Rådets förordning (EG) nr 2587/2001 av den 19 december 2001 (EGT L 345, 29.12.2001).

(14) Andra betänkande om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 404/93 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer - utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, Europaparlamentet (A5-0374/2000 slutlig).

(15) Meddelande från kommissionen till rådet om "först till kvarn"-metoden för bananstödordningen och följderna av ett system med enbart avgifter.

(16) Rådets förordning (EG) nr 1637/98 av den 20 juli 1998 om ändring av förordning (EEG nr 404/93 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (EGT L 210, 28.7.1998, s. 28).

BILAGA 1

BANANKVANTITETER SOM SALUFÖRTS INOM EU MELLAN 1993 OCH 2000 FÖRDELAT PÅ REGION OCH URSPRUNGSLAND

>Plats för tabell>

Anmärkningar:

Denna tabell visar att för perioden 1993-2000 producerade EU mellan 15,5 % och 20,3 % av sitt bananbehov och AVS-länderna ungefär 18 % av behovet. Den visar också att 2000 utgjorde importen av dollarbananer cirka dubbla kvantiteten jämför med bananer från EU och AVS-länder.

Källa:

Kommissionen, 2000.

BILAGA 2

>PIC FILE= "C_2002294SV.001802.TIF">

Not 1: Allmänt

Denna beskrivning gäller endast kvotsystem och kompensationssystem. Övriga mekanismer som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 (röjningsbidrag, producentorganisationer och kvalitetsnormer) beskrivs inte här.

Not 2: Tonnage som kan erhålla kompensation som ges till producenter inom EU (tusen ton - totalt 854000 ton) - artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93

Kanarieöarna (420) - Guadeloupe (150) - Martinique (219) - Madeira, Azorerna och Algarve (50) - Kreta och Lakonien (15)

Not 3: Traditionella AVS-bananer (tusen ton - totalt 857700 ton) - bilaga till förordning (EEG) nr 404/93

Elfenbenskusten (155) - Kamerun (155) - Surinam (38) - Somalia (60) - Jamaica (105) - Saint Lucia (127) - Saint Vincent och Grenadinerna (82) - Dominica (71) - Belize (40) - Kap Verde (4,8) - Grenada (14) - Madagaskar (5,9)

Not 4: Tilldelning av årliga kvantiteter A och B - artiklarna 4 och 5 i förordning (EEG) nr 1442/93

Tidigare registrering av aktörerna vid de ekonomiska myndigheterna i varje medlemsstat med angivande av ekonomisk kategori. Årliga tilldelningar sker på grundval av enskilda ansökningar. Årliga tilldelningar görs på grundval av den kvantitet som motsvarar medeltalet för de kvantiteter som aktörerna salufört under de tre år som föregår tilldelningsåret. (Detta medeltal kallas referenskvantitet). De kvantiteter som saluförs påförs viktningskoefficienter enligt den ekonomiske aktörens kategori (57 %, 15 % eller 28 %. Se not 5). Varje aktör beviljas på detta sätt en viktad referenskvantitet.

Not 5: Fördelning av importrättigheter per slag av ekonomisk aktör (förordning (EEG) nr 1442/93)

Grupp a 57 %: Primära importörer. Köper/producerar gröna bananer i ursprungslandet (tredje land eller AVS-land), skickar dem till Europa och säljer dem där (amerikanska multinationella företag).

Grupp b 15 %: Sekundära importörer. Inskaffar gröna bananer som övergår i fri omsättning och saluförs på den europeiska marknaden. Dessa löper den kommersiella risken såsom ägare av produkterna (europeiska transportföretag).

Grupp c 28 %: Mognare och försäljare av bananer på marknaden i sin egenskap av ägare till produkterna.

Not 6: Fastställande av indikativa kvartalsvisa kvantiteter, ansökningar om och utfärdande av kvartalsvisa licenser för aktörer (artikel 9 i förordning (EEG) nr 1442/93)

Indikativa kvartalsvisa kvantiteter fastställs av kommissionen i syfte att utfärda importlicenser. Aktörerna ansöker om licenser på tremånadersbasis hos behöriga nationella myndigheter. På grundval av indikativa kvartalsvisa kvantiteter och viktade årliga referenskvantiteter justeras ansökningarna slutligen med hjälp av en viktningskoefficient.

BILAGA 3

>PIC FILE= "C_2002294SV.002002.TIF">

Not 1: Allmänt

Denna beskrivning gäller endast kvotsystem och kompensationssystem. Övriga mekanismer som beskrivs i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 (röjningsbidrag, producentorganisationer och kvalitetsnormer) beskrivs inte här.

Not 2: Tonnage som kan erhålla kompensation som ges till producenter inom EU - (artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93

Kanarieöarna (420) - Guadeloupe (150) - Martinique (219) - Madeira, Azorerna och Algarve (50) - Kreta och Lakonien (15)

(tusen ton - totalt 854000 ton)

Not 3: Traditionella AVS-bananer (bilaga till förordning (EEG) nr 404/93)

Elfenbenskusten (155) - Kamerun (155) - Surinam (38) - Somalia (60) - Jamaica (105) - Saint Lucia (127) - Saint Vincent och Grenadinerna (82) - Dominica (71) - Belize (40) - Kap Verde (4,8) - Grenada (14) - Madagaskar (5,9)

(tusen ton - totalt 857700 ton)

Not 4: Tilldelning av årliga kvantiteter A och B - artiklarna 4 och 5 i förordning (EEG) nr 1442/93

Tidigare registrering av aktörerna vid de ekonomiska myndigheterna i varje medlemsstat med angivande av ekonomisk kategori. Årliga tilldelningar sker på grundval av enskilda ansökningar. Årliga tilldelningar görs på grundval av den kvantitet som motsvarar medeltalet för de kvantiteter som aktörerna salufört under de tre år som föregår tilldelningsåret (Detta medeltal kallas "referenskvantitet"). De kvantiteter som saluförs påförs viktningskoefficienter enligt den ekonomiske aktörens kategori (57 %, 15 % eller 28 %. Se not 5). Varje aktör beviljas på detta sätt en viktad referenskvantitet.

Not 5: Fördelning av importrättigheter per slag av ekonomisk aktör (förordning (EEG) nr 1442/93)

Grupp a 57 %: Primära importörer. Köper/producerar gröna bananer i ursprungslandet (tredje land eller AVS-land), skickar dem till Europa och säljer dem där (amerikanska multinationella företag).

Grupp b 15 %: Sekundära importörer. Inskaffar gröna bananer som övergår i fri omsättning och saluförs på den europeiska marknaden. Dessa löper den kommersiella risken såsom ägare av produkterna (europeiska transportföretag).

Grupp c 28 %: Mognare och försäljare av bananer på marknaden i sin egenskap av ägare till produkterna.

Not 6: Fastställande av indikativa kvartalsvisa kvantiteter, ansökningar om och utfärdande av kvartalsvisa licenser för aktörer

Indikativa kvartalsvisa kvantiteter fastställs av kommissionen i syfte att utfärda importlicenser. Aktörerna ansöker om licenser på tremånadersbasis hos behöriga nationella myndigheter. På grundval av indikativa kvartalsvisa kvantiteter och viktade årliga referenskvantiteter justeras ansökningarna med hjälp av en viktningskoefficient (artikel 9 i förordning (EEG) nr 1422/93).

När bananerna övergår till fri omsättning på marknaden skall de förses med ursprungsintyg (artikel 6 i förordning (EG) nr 478/95).

Not 7: Exportlicenser (artikel 7 i förordning (EG) nr 478/95)

Ansökningar om import från Colombia, Costa Rica eller från Nicaragua, ansökningar om licenser typ A och C skall åtföljas av giltig exportlicens.

Not 8: Användning av nedsättningskoefficienter (artikel 4 i förordning (EG) nr 478/95)

De aktörer för vilkas ansökningar en nedsättningskoefficient tillämpas kan antingen avstå eller göra en ny ansökan för ursprungsområden för vilka ingen nedsättningskoefficient har tillämpats.

BILAGA 4

>PIC FILE= "C_2002294SV.002202.TIF">

Not 1: Allmänt

Denna beskrivning gäller endast kvotsystem och kompensationssystem. Övriga mekanismer som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 (röjningsbidrag, producentorganisationer och kvalitetsnormer) beskrivs inte här.

Not 2: Tonnage som kan erhålla kompensation som ges till producenter inom EU (tusen ton - totalt 854000 ton) - artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93

Kanarieöarna (420) - Guadeloupe (150) - Martinique (219) - Madeira, Azorerna och Algarve (50) - Kreta och Lakonien (15)

Not 3: Traditionella AVS-bananer (tusen ton - totalt 857700 ton) - bilaga till förordning (EG) nr 1637/98

Elfenbenskusten - Kamerun - Surinam - Somalia - Jamaica - Saint Lucia - Saint Vincent och Grenadinerna - Dominica - Belize - Kap Verde - Grenada - Madagaskar

Tilldelning av specifika delar för olika länder (bilaga I i förordning (EEG) nr 404/93) har avskaffats.

Not 4: Traditionella aktörer

Traditionella aktörer skall vara etablerade i gemenskapen och under referensperioden ha importerat för egen räkning en minsta kvantitet bananer från tredje land och /eller AVS-länderna i avsikt att senare saluföra dem på marknaden.

Not 5: Nya aktörer

En ny aktör skall vara etablerad i gemenskapen vid registreringen och skall ha "bedrivit handel som importör inom sektorn för färsk frukt och färska grönsaker som omfattas av kapitel 7 och 8 och även av kapitel 9 i tulltaxestatistiknomenklaturen och i gemensamma tulltaxan {kaffe, te, paraguayte och kryddor} om han också har importerat de produkter som omfattas av kapitel 7 och 8, i eget namn och för egen räkning, under ett av de tre åren omedelbart före det år som registreringsansökan avser ..." Det deklarerade tullvärdet av importen under denna period på tre år skall uppgå till minst 400000 euro.

Not 6: Tilldelning av referenskvantiteter (traditionella importörer) och årlig tilldelning (nya aktörer)

För varje traditionell aktör bestäms importrättigheterna (dvs. den årliga referenskvantiteten) på grundval av de banankvantiteter som faktiskt importeras under referensperioden. För 1999 täcker referensperioden åren 1994 till 1996.

Den finns inga referenskvantiteter för nya aktörer. Ansökningar om årlig tilldelning skall inte överstiga en kvantitet på 10 % av den totala kvantitet som årligen reserveras för nya aktörer. En ny aktör kan bli traditionell aktör efter en verksamhetsperiod på tre år. En garanti på 18 euro/ton skall ställas upp.

Not 7: Förfarande för beviljande av licens kvartalsvis

"Indikativa kvantiteter" för de tre första kvartalen kan beräknas av kommissionen i syfte att utfärda licenser. Licenserna beviljas i slutet av ett kvartalsvis förfarande i två omgångar. Första omgången: ansökan om kvantiteter enligt de ursprungsområden som nämns i förordningen: traditionella AVS-länder, bilaga 1 och övriga. Dessa kvantiteter justeras genom en nedsättningskoefficient om de "indikativa kvantiteterna" eller de tillgängliga årliga kvantiteterna överskridits. Vid slutet av första omgången kan antingen den sökande annullera sin ansökan eller komplettera den med nya ansökningar gällande ursprungsområden som inte omfattas av en nedsättningskoefficient. Licenser som inte tilldelats kan på vissa villkor återanvändas. Licenserna kan överlåtas en gång på vissa villkor.

BILAGA 5

ANVISNINGAR FÖR ATT KONTROLLERA DEN MASSA AV BANANER SOM FÅR IMPORTERAS TILL EU

1. Kommissionens förordning (EG) nr 89/97 av den 20 januari 1997 har ändrat förordning (EEG) nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. I ingressen till förordning (EG) nr 89/97 sägs att kontroll av bananers nettomassa som anges i deklarationer för övergång till fri omsättning tidigare hade utgjort ett problem vad gäller metod och enhetlig tillämpning. Därför infördes särskilda metoder som kunde användas allmänt för att fastställa en accepterad nettomassa för bananer. Bananer är den enda importvara där kontrollmetoderna bestäms på detta sätt.

2. Förordning (EG) nr 89/97 anger vilken typ av kontroller som skall utföras. Enligt bestämmelserna i förordningen

- skall prov tas på varje förpackningstyp och för varje ursprungsland,

- skall kontrollen göras på ett sådant sätt att provet på förpackningsenheter som skall vägas är representativt och att minst nedan angivna kvantiteter kontrolleras:

- Upp till 400 enheter: 5 enheter kontrolleras.

- 401-700: 7.

- 701-1000: 10.

- 1001-2000: 13.

- Mer än 2000: 15.

- Om en last endast omfattas av en tulldeklaration kan tullmyndigheten om ingen bedrägerimisstanke föreligger grunda beräkningen av nettomassan på ett minimiprov bestående av 15 enheter per förpackningstyp och ursprungsland.

- Nettomassan bestäms enligt följande:

- Minst en förpackningsenhet skall öppnas och vikten skall bestämmas.

- Denna vikt skall dras ifrån den totala massan för enheterna (lådorna) som ingår i stickprovet för att man skall kunna bestämma en nettomassa för var och en av dessa.

- Den genomsnittliga nettomassan för provet skall beräknas.

- Multiplicera denna genomsnittsnettomassa med det totala antalet lådor på tulldeklarationen för att bestämma den totala massa som kommer att importeras.

BILAGA 6

UTVECKLING AV KOMPENSATIONSSTÖDET TILL BANANPRODUCENTER

>Plats för tabell>

Anmärkning:

Denna tabell visar att 1999/2000 sjönk det pris som betalades till gemenskapsproducenter av bananer och inkomstkompensationen ökade som en följd av detta.

Källa:

Kommissionen.

Kommissionens svar

SAMMANFATTNING

III. Precisionen i definition och kvantifiering av målsättningar är jämförbar med andra gemensamma organisationer av marknaden, och kommer att granskas ingående vid den utvärdering av den gemensamma organisationen av marknaden som skall genomföras 2004 (artikel 32 i förordning (EEG) nr 404/93).

Kommissionen anser att metoderna för beräkning av kompensationsstödet är klart definierade i artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93.

Kommissionen anser att man har agerat effektivt rörande de förvaltningsproblem som förekommit i medlemsstaterna, genom att man har antagit omedelbara korrigerande åtgärder.

IV. Kommissionen kommer att fästa de berörda nationella myndigheternas uppmärksamhet på den ordning för nationella stöd som nämns av revisionsrätten, så att de får uttala sig om dess förenlighet med den gemensamma marknaden med avseende på artikel 87 i fördraget.

Kommissionen hade redan identifierat de brister revisionsrätten nämner beträffande verifierande underlag för betalning av kompensationsstöd, och det görs en uppföljning i samband med avslutningen av räkenskaperna.

V. Stödet för röjning var en engångsåtgärd (1993 och 1994), som var knuten till övergången till en gemensam organisation av marknaden. Syftet med åtgärden var särskilt att göra det möjligt att lämna sektorn för de producenter (ett begränsat antal) som befann sig i särskilda omständigheter.

VI. Skillnaden i förhållande till andra representativa marknader (t.ex. Förenta staterna) beror inte enbart på "kvotränta", utan även på andra element, t.ex. stora avstånd till produktionsområdena, distributionskostnader, produktkvalitet och tullavgifter.

Det kommer vidare att införas en renodlad tullordning senast den 1 januari 2006 (artikel 16.1 i förordning (EEG) nr 404/93, ändrad genom förordning (EG) nr 216/01), och dessutom finns "kvotränta" i alla ordningar med tullkvoter.

VII. Den ordning för import som upprättades 1993 tillkom efter en situation med extremt låg enhetlighet, vilket berodde på att det fanns tolv olika nationella importordningar. Syftet med denna ordning var att säkerställa skälig tillgång till gemenskapsmarknaden för olika aktörer och för produkter med olika ursprung, med hänsyn till situationen hos de olika parter som är inblandade i importsystemet (t.ex. de AVS-stater som är producentländer och har nära relationer med vissa EU-länder).

Det nuvarande systemet har nått en anmärkningsvärd stabilitet. Dess enkelhet är allmänt uppskattad av producentländerna utanför EU och av EU:s övriga handelspartner.

VIII. Kommissionen känner till medlemsstaternas brister vid tillämpningen av gemenskapslagstiftningen när det gäller fysisk kontroll av den nettomängd bananer som importeras. Vid mötet med kommittén för tullkoder den 17 maj 2002 påminde kommissionens enheter medlemsstaterna om de skyldigheter de har enligt gemenskapslagstiftningen, och man påpekade vikten av dessa skyldigheter. Kommissionen kommer att säkerställa att denna fråga följs upp inom tullkommittén, så att gemenskapslagstiftningen tillämpas fullt ut på ett korrekt sätt.

De bedrägerier importordningen utsatts för har upptäckts av kommissionen. Denna upptäckt har möjliggjorts av att det krävs licens för importen. Kommissionen antog omedelbart förordning (EG) nr 1632/2000 i syfte att införa ett förfarande med dubbelkontroller för utfärdande och användande av licenser, så att fortsatta bedrägerier hindras.

IX. Syftet med den nuvarande övergångsordningen är att på ett effektivt sätt bevara skälig tillgång till marknaden för EU:s och AVS-staternas producenter innan det, senast den 1 januari 2006, införs ett renodlat tullsystem. När det gäller importvolymerna gjordes det dock den 1 januari 2002 en överföring på 100000 ton från kvot C (AVS-bananer) till kvot B (samtliga bananer, oavsett ursprung), efter det att förordning (EG) nr 2587/2001 trädde i kraft.

X. Kommissionen delar revisionsrättens bedömning att det måste fästas stor vikt vid den utvärdering som skall göras 2004 beträffande de olika delarna av den gemensamma organisationen av marknaden och målen för denna.

XI. Kommissionen gör följande bedömningar:

a) De grundläggande målen för den gemensamma organisationen av marknaden har uppnåtts, särskilt sammanslagningen av de olika nationella marknaderna till en enda marknad, den balanserade tillförseln till marknaden, skälig prisnivå för konsumenter och för EU- och AVS-producenter. Världsmarknaden domineras av multinationella företag, men gemenskapsmarknaden är mer diversifierad både när det gäller bananernas ursprung och med avseende på de som bedriver handel.

b) Stödet för röjning var en engångsåtgärd (1993 och 1994) som var knuten till övergången till en gemensam organisation av marknaden. Åtgärden syftade till att göra det möjligt att lämna sektorn för de producenter (ett begränsat antal) som befann sig i särskilda omständigheter.

c) Beräkningsmetoderna för kompensationsstödet definieras klart i gällande gemenskapslagstiftning (artikel 12 i förordning (EEG) nr 404/93 och förordning (EEG) nr 1858/93). Kommissionen har identifierat brister i tillämpningen av gemenskapslagstiftningen, och dessa kontrolleras i samband med räkenskapsavslutningen.

d) När det gäller jämförelsen mellan "kvotränta" och stöd till EU- och AVS-producenter konstaterar kommissionen att

- kvantiteten dollarbananer är 3,5 gånger större än den kvantitet bananer som produceras i gemenskapen (detsamma gäller för AVS-staterna),

- gemenskapsproducenterna får ett kompensationsstöd som under 2000 var 1,9 gånger större än den teoretiska "kvotränta" som beräknats för dollarbananer,

- bananproducenter i AVS-stater, utöver bidrag för tekniskt stöd, får tillgång till en särskilt gynnsam förmånsordning (en särskilt avsatt tullkvot; ingen importtull inom kvoterna, och nedsatt till 300 euro utanför kvoterna),

- förekomsten av tullkvoter, och därmed av "kvotränta", gör det lättare att finna avsättning för bananer från gemenskapen och från AVS-staterna, och utgör en indirekt förmån för EU- och AVS-producenter.

XII. Kommissionen har identifierat brister rörande medlemsstaternas tillämpning av lagstiftningen för producentorganisationer, och detta kontrolleras vid räkenskapsavslutningen.

Kommissionen har dessutom fastställt ett flertal åtgärder avsedda att förbättra producenternas situation när det gäller likviditet (se punkt 27 och följande punkter).

Förbättringar av förfarandena för importtull i medlemsstaterna återstår ännu att göra, och kommissionen har understrukit detta för medlemsstaterna vid mötet med kommittén för tullkoder den 17 maj 2002. Kommissionen kommer att fortsätta diskussionerna med medlemsstaterna för att nå en slutgiltig lösning på problemet.

XIII. Kommissionen fäster, liksom revisionsrätten, stor vikt vid den utvärdering som är planerad till 2004 beträffande de olika delarna av den gemensamma organisationen av marknaden. Kommissionen kommer att se till att den fastställda tidsplanen följs.

ALLMÄN RAM

1. Ett allmänt konstaterande att dollarbananer säljs till lägre pris än bananer med ursprung i gemenskapen återspeglar inte hela sanningen om marknaden. Priserna på bananer med olika ursprung beror på en mängd marknadsfaktorer, bland annat distribution, konsumenternas preferenser, kvalitet och varumärke.

4. Målen för den gemensamma organisationen av marknaden återspeglar de mål som fastställts för den gemensamma jordbrukspolitiken i artikel 33 i fördraget. Kommissionen anser att den jämvikt som lagstiftaren efterlyser mellan de olika målen för den gemensamma organisationen av marknaden totalt sett har uppnåtts, även om målen är mångfacetterade.

Världsmarknaden domineras av multinationella företag, men på gemenskapsmarknaden råder fortfarande diversifiering och mångfald både när det gäller bananernas ursprung och med avseende på de som bedriver handel.

5 e). Den rättsliga grunden för strukturstöden är fastställd inom ramen för regionalpolitiken och politiken för landsbygdsutveckling. Bestämmelserna för den gemensamma organisationen av marknaden utgör endast en hänvisning till de instrument för strukturpolitiken som kan användas på ett samordnat sätt för att nå målen för den gemensamma organisationen av marknaden.

17. Det belopp som budgeterats för den särskilda stödramen för traditionella bananleverantörer i AVS-staterna, skall fördelas bland tolv stödmottagande AVS-stater. Den årliga budgeten har hittills uppgått till omkring 44-45 miljoner euro. Denna ordning upprättades genom rådets förordning (EG) nr 856/1999 för en period på högst tio år.

ÅTGÄRDER SOM FINANSIERATS AV EU

18-20. Ordningen för kompensationsstöd innebär inte inkomststöd i egentlig mening. Målet för denna ordning är mer begränsat, vilket anges i skäl 7 i förordning (EEG) nr 404/93 och avsikten är att "möjliggöra en fortsatt produktion inom gemenskapen, med de kostnader som beror på de särskilda strukturförhållandena, under så lång tid som dessa förblir opåverkade av de vidtagna strukturåtgärderna".

21. Kommissionen har inte ansett det nödvändigt att upprätta en förteckning över de pris- och kostnadsfaktorer som används, utöver de definitioner som anges i förordning (EEG) nr 1858/93, eftersom det redan finns en internationellt erkänd nomenklatur där det anges i detalj vilka faktorer som skall beaktas för de olika skedena i saluföringen (nomenklaturen "Incoterms"). Den nomenklaturen används bland annat av WTO:s medlemsstater. Inom EU är det i allmänhet medlemsstaternas handelskamrar som ansvarar för denna nomenklatur.

22. Kommissionen har antagit förordning (EG) nr 1467/1999 (om ändring av förordning (EEG) nr 1858/93), där det föreskrivs dels om standardisering av de kostnader som skall dras av för fastställande av produktionspriset "fritt packhus", dels om uppdelning av kvantiteter och priser mellan bananer som faktiskt saluförs inom och utanför produktionsområdena, för att lättare upptäcka orsakerna till onormalt låga priser.

De "onormalt låga" priserna avser produkter som inte saluförs i hela gemenskapen, utan endast lokalt. Det rör sig om en högst begränsad andel av handeln.

23. Kommissionen delar revisionsrättens uppfattning att termen saluföring bör innebära faktisk försäljning av produkten. Detta problem får anses bero på bristfällig tillämpning av gemenskapslagstiftningen på nationell nivå, vilket kommer att åtgärdas i samband med den pågående räkenskapsavslutningen.

24-25. Kommissionen instämmer i revisionsrättens uppfattning att den metod som sedan den 1 januari 1998 används i Frankrike för att fastställa den kvantitet för vilken kompensationsstödet betalas, inte överensstämmer med gemenskapslagstiftningen. Kommissionen följer upp detta konstaterande i samband med räkenskapsavslutningen, men har ännu inte fattat beslut om finansiell korrigering.

Kommissionen bekräftar att man fått sig tillsänt det interministeriella cirkulär där, bland annat, bestämmelserna i fråga föreskrevs. Kommissionen påminner dock om att det åligger medlemsstaterna att lämna instruktioner på nationell nivå i enlighet med gemenskapslagstiftningen, och ett enkelt meddelande till kommissionen innebär inte att medlemsstaten befrias från den uppgiften.

27. Kommission har antagit förordning (EG) nr 471/2001, som uttryckligen syftar till att förbättra producenternas likviditet genom införande av möjligheten att betala ett sjätte förskott för bananer som saluförs under månaderna november och december. Det nuvarande förskottssystemet innebär således en betydande fördel för gemenskapsproducenterna som har rätt till sex förskottsbetalningar under hela året, jämnt fördelade på varannan månad.

30-33. Varje stöd som en medlemsstat beviljar utan föregående godkännande från kommissionen utgör ett olagligt stöd, vars överensstämmelse med konkurrensbestämmelserna eventuellt måste prövas av kommissionen. Kommissionens enheter kommer att fästa de franska myndigheternas uppmärksamhet på denna stödordning i syfte att få in den information som behövs för att kommissionen skall kunna uttala sig om dess förenlighet med den gemensamma marknaden enligt artikel 87 i fördraget.

34. Kommissionen betonar att gemenskapsproduktionens utveckling sedan 1993 visar att den traditionella bananproduktionen i gemenskapen har ökat något (+ 6,3 %). Kommissionen anser att detta utgör en indikation på att inkomstförstärkningen genom dels de priser som betalas på marknaden då bananerna säljs, dels de olika gemenskapsstöden, särskilt kompensationsbidraget, visat sig vara effektiva instrument med en överlag tillfredsställande nivå för gemenskapsproducenterna i vissa regioner.

Kommissionen noterar revisionsrättens förslag om att göra en ingående utvärdering av kostnadseffektiviteten hos de åtgärder som vidtagits rörande den inre ordningen. Kommissionen kommer att göra detta i samband med 2004 års utvärdering.

35-38. Kommissionen understryker att det fall revisionsrätten nämner inte har några ekonomiska effekter.

39-41. Röjningsbidraget var en engångsåtgärd för åren 1993 och 1994, avsedd att erbjuda en möjlighet att lämna bananproduktionen för producenter i de områden som är minst gynnade i produktionshänseende. Denna röjningsåtgärd gällde således för ett begränsat antal särskilda fall.

När det gäller bananproduktion i allmänhet kunde inte röjningsbidraget i sig, med tanke på att det inte fanns andra inkomstkällor, utgöra ett strategiskt hållbart alternativ för det stora flertalet producenter.

43-44. Kommissionen bekräftar att man har identifierat bristande efterlevnad av kraven för erkännande av producentorganisationer i Frankrike och att problemen kvarstår, trots tydliga förbättringar. De följs upp vid räkenskapsavslutningen.

45. De strukturåtgärder som föreskrivs inom den gemensamma organisationen av marknaden tillämpas i utvecklingsprogrammen för de berörda regionerna (Martinique, Guadeloupe och Kanarieöarna). Denna typ av åtgärder för "förbättring av jordbruksekonomin" i dessa regioner fanns innan den gemensamma organisationen av marknaden för bananer infördes. Detsamma gäller för sockersektorn och samtliga andra jordbrukssektorer inom dessa regioner (djurhållning, frukt och grönsaker osv.).

46. Vid den regionala programplaneringen för strukturfonderna är målet för åtgärderna för bananer att förbättra kvaliteten, resursutnyttjandet och konkurrenskraften (dessutom har det, bland annat på Martinique, inletts miljöåtgärder i jordbruket, som finansieras av garantisektionen). För det operativa programmet för landsbygdsutveckling på Kanarieöarna för perioden 1994-1999 anges exempelvis följande mål och åtgärder: "För att förbättra produktionsvillkoren och konkurrenskraften, kommer dessa insatser att bland annat bestå av åtgärder för forskning, skörd, presentation och förpackning, transport, lagring, saluföring och säljfrämjande åtgärder." Kommissionen anser således att programmet framhäver anknytningen mellan de tre mål som ställts upp för den gemensamma organisationen av marknaden och de åtgärder som föreslagits inom ramen för strukturinsatser.

47. I det samlade programdokumentet om anslag till de fyra strukturfonderna (ERUF, ESF, EUGFJ och FFU) kan det inte lämnas detaljerade uppgifter per åtgärd för alltför avgränsade mål inom bl.a. jordbrukssektorn, på grund av de klimatologiska tillfälligheter som påverkar dessa regioner, särskilt Antillerna. Det faktum att programmen inleddes relativt långsamt och att det var nödvändigt att avsluta de föregående programmen (89-93 och de två årliga programmen 92 och 93 för Antillerna) har gjort att man vid utvärderingen efter halva tiden endast kunde utvärdera programmets genomförande.

48. Kommissionen instämmer helt i det krav på samordning som betonas av revisionsrätten. Denna samordning säkerställs genom de instrument som nämns i punkt 49.

Man påpekar även att det ibland är svårt att mäta resultatet av strukturåtgärderna, på grund av konjunkturella och klimatologiska tillfälligheter.

49. Inför alla beslut rörande den inre ordningen för stöd till gemenskapsproducenter och program som finansieras av strukturfonderna i producentregionerna används samrådsförfarande mellan enheterna, där de berörda enheterna deltar redan i det första förberedande skedet av den beslutade åtgärden.

Beträffande åtgärdernas effekter kommer utvärderingen i efterhand av de program som finansieras av strukturfonderna att avslutas under 2003. Genom detta förfarande behandlas såväl kostnadseffektiviteten som åtgärdernas synergieffekter, och det tas fram uppgifter om vilka effekter de genomförda projekten har inom ramen för dessa program. Resultatet av denna utvärdering kommer även att beaktas i samband med den utvärdering av den gemensamma organisationen av marknaden som skall göras 2004, även inför övergången till ett renodlat tullsystem. Det övervakas även noga hur de åtgärder som finansieras av strukturfonderna samverkar med och förstärker marknadsåtgärderna för banansektorn.

50. Kommissionen anser att typologin för interventionerna, och syftet med dessa projekt, är helt förenliga med målen för den gemensamma organisationen av marknaden och de tre mål som fastställs i artikel 10 i förordning (EEG) nr 404/93.

Det betonas i detta sammanhang att modernisering av strukturerna för produktion och saluföring är ett ständigt förekommande absolut krav på en strategi för kvalitet avsedd att öka produktionens konkurrenskraft. Denna inriktning tas systematiskt med i de prioriterade delarna av gemenskapens stödramar och operativa program. Dessa program, och den strategi som tillämpas för dem, granskas och bedöms regelbundet av samtliga berörda enheter vid kommissionen innan det fattas beslut om beviljande av stöd.

51. Det är inte enbart inom banansektorn som producenterna har likviditetsproblem, utan det gäller för merparten av de som omfattas av utvecklingsprojekt i dessa avlägset belägna regioner. Vidare har banksektorn redan många uppdrag, och kan inte alltid bistå vid projekt som inte rör direkt avkastning. Målet för den nya programplaneringen 2000-2006 är att minska tiden mellan projektets godkännande och utbetalningen av gemenskapsstöd.

52. Den bedömning på förhand som anges i föreskrifterna för den nya programperioden måste omfatta en allmän utvärdering av det föregående programmet. Denna är ibland kortfattad, eftersom den har utarbetats i slutet av 1999, medan de sista finansiella delarna inte gör det möjligt att mäta resultat.

53. Man har arbetat för öka produktionskapaciteten. För att förverkliga det underliggande målet om ökad konkurrenskraft för bananproduktionen krävs i själva verket regelbunden produktion av hög kvalitet, vilket långt ifrån alltid har uppnåtts tidigare. Ett flertal förbättringar (större förmåga att motstå cykloner tack vare mindre bananstorlek, droppbevattning, styrning av produktionselement osv.) har möjliggjort sådan regelbunden produktion. Samtidigt har kvaliteten förbättrats genom att transporterna sker utan stötar och andra oregelbundenheter (linbana, dämpade trailersläp) och bevarats genom förbättrad kylförvaring (kylanläggning på Guadeloupe och Martinique, finansierad som investering i livsmedelsproduktion).

ÅTGÄRDER FÖR REGLERING AV MARKNADEN

57. När det gäller resultat har bevarandet av diversifierad tillförsel gjort att man kan erbjuda gemenskapens konsumenter en mångfald produkter med avseende på såväl kvalitet som pris. Den gemensamma organisationen av marknaden har lett till sammansmältning och diversifiering av de tidigare befintliga nationella marknaderna (exempelvis har den brittiska marknaden, som tidigare dominerades av karibiska bananer, öppnats för dollarbananer, och AVS-bananer har fått tillgång till den tyska marknaden).

58. Kommissionen bedömer att man har följt inriktningen med ett stegvis öppnande av gemenskapsmarknaden. Importordningen för bananer, baserad på en bunden tull som stegvis har minskats, har åtföljts av en ordning med tullkvoter, med klara preferenstullar och successiva anpassningar av kvantiteten.

Syftet med den importordning som upprättades 1993 var att säkerställa skälig tillgång till gemenskapsmarknaden för olika aktörer och för bananer med olika ursprung, med beaktande av situationen när det gäller integrering av olika intressen beträffande import (t.ex. bananproducerande AVS-stater som har nära förbindelser med vissa EU-länder). Den ordningen följde på en tidigare situation som kännetecknades av extrem heterogenitet, eftersom det fanns tolv olika nationella importordningar som i en del fall innebar förmåner för vissa ursprung.

Genom den nuvarande ordningen har det blivit möjligt att göra gemenskapsmarknaden mer stabil och lönsam, vilket uppskattas av exportländerna.

Den genomsnittliga importen av dollarbananer var under 1989-1990 klart mindre än importen under varje år efter 1993.

Ett system där kvoterna bestäms av historiska referenskvantiteter innebär att det bör göras en anpassning i förhållande till den verksamhet som skett mer nyligen. Överlåtelse av licenser mellan aktörer (det har aldrig kunnat fastställas i hur stor omfattning detta sker) har följaktligen bidragit till att systemet uppdateras med hänsyn till marknadens faktiska behov, och detta innebär en flexibilitet i systemet som baseras på sedvanliga flöden. Den nuvarande ordningen har ökat stabiliteten på denna marknad, särskilt för icke-traditionella aktörer. Från och med 2004 kommer ordningen att anpassas för att fastställa referenser för aktörerna med hänsyn till det faktiska användandet av licenserna. Denna ändring borde göra det möjligt att slutgiltigt åtgärda detta problem.

59. Under 2000 gjorde Europaparlamentet en positiv bedömning av ordningen med tullkvoter när det gällde dessa producenters fortsatta tillgång till marknaden. Under 2001 beslutade rådet, på kommissionens inrådan, att införa en renodlad tullordning senast den 1 januari 2006.

Kvotränta förekommer i alla ordningar med tullkvoter, och kommissionen delar revisionsrättens uppfattning att det är svårt att uppskatta denna exakt, särskilt när det gäller dessa effekter på konsumentpriset. Detta pris har i allmänhet sjunkit efter införandet av den gemensamma organisationen av marknaden (- 22 % under 2000).

Kommissionen önskar betona följande beträffande kvoträntan:

- Den är knuten till den särskilt höga förmånstull som gäller för bananer (605 euro per ton) samt till världsmarknadsprisets utveckling.

- Den är spridd över olika faser av importen och saluföringen, beroende på styrkeförhållandena mellan aktörerna, särskilt när det gäller storskalig distribution. Faktum är att producentländerna utanför gemenskapen inte fullt ut har använt sig av de möjligheter ordningen med förmånstullar erbjuder. Den hårda konkurrensen mellan producenterna, särskilt i Latinamerika, har gjort att de aktörer som importerar till EU-marknaden kan köpa bananer till mycket lågt pris, och därigenom erhålla en betydande kvotränta tack vare skillnaden i försäljningspris på EU-marknaden. Att behålla ett högre pris på producentnivå skulle göra det möjligt för producenterna att dra fördel av kvoträntan. Det kan dessutom anmärkas att en integrerad importsektor bland de traditionella producenterna i AVS-länderna i allmänhet gör det möjligt för dessa producenter att sälja till ett högre pris jämfört med bananer från andra länder i dollarzonen och därigenom i viss mån dra nytta av kvoträntan.

60-63. Importordningen har förenklats påtagligt jämfört med den ursprungliga ordningen.

65. När det gäller granskning av de kvantiteter medlemsstaternas aktörer har deklarerat (dubbel registrering), påminner kommissionen om att man har gjort avsevärda ansträngningar för att undvika att samma kvantiteter tas med i beräkningen av rättigheter för flera aktörer. Kommissionen har i synnerhet arbetat med granskning av siffror om enskilda aktörer i samarbete med behöriga nationella myndigheter, i syfte att identifiera och åtgärda dubbel registrering innan man fastställer den definitiva anpassningskoefficient som skall tillämpas för aktörernas referenskvantiteter. Förstainstansrätten har i ett uttalande sagt att kommissionen, tillsammans med de behöriga nationella myndigheterna, har spelat en mycket viktig roll vid granskning och korrigering av aktörernas enskilda referenskvantiteter för att undanröja fall av dubbel registrering.

66. Problemet med dubbel redovisning har uppstått i alla kategorier av aktörer.

67. Syftet med den ordning som infördes då den gemensamma organisationen av marknaden trädde i kraft var att säkerställa skälig tillgång till gemenskapsmarknaden för ett flertal olika aktörer och för produkter med ett flertal olika ursprung. Till följd av tvister med EU:s handelspartner, har gemenskapen aktivt sökt finna lösningar som överensstämmer med WTO:s bestämmelser. Efter överenskommelserna med Förenta staterna och Ecuador i april 2001, har de internationella sanktionerna avlägsnats, och systemet har nått en påtaglig stabilitet. Kommissionen påminner dessutom om att WTO den 14 november 2001 beviljade två undantag från artiklarna I och XIII i GATT-avtalet, vilket gjorde det möjligt att upprätta en kvot C enbart för AVS-stater samt att tillåta tullfri import av bananer med ursprung i AVS-stater, inom tullkvoterna. Det nuvarande systemet är allmänt uppskattat av producentländerna utanför gemenskapen samt av EU:s övriga handelspartner.

69. Kvoternas storlek ändrades under 1995 med hänsyn till de nya medlemsstaternas efterfrågan. Importordningens bestämmelser har dock inte ändrats. Det tillämpades övergångsregler för de nya medlemsstaterna under en anpassningsperiod på tre kvartal innan gemenskapens importordning började tillämpas fullt ut.

73. I nuvarande ordning, som gäller sedan den 1 juli 2001, anger kommission kriterier för stödberättigande som är striktare när det gäller registrering av icke-traditionella ak