MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET Nya europeiska arbetsmarknader, öppna och tillgängliga för alla

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET Nya europeiska arbetsmarknader, öppna och tillgängliga för alla

1. Inledning

2. Nya europeiska arbetsmarknader under framväxt: drivkrafter och utmärkande drag

3. Rörlighet och kompetens i europa som helhet

4. Hinder för de nya europeiska arbetsmarknadernas framväxt

4.1. Sociala, kulturella och språkliga

4.2. Ekonomiska (pensioner, skatte- och förmånssystem - överföring och ackumulering av rättigheter - löner)

4.3. Kompetens och behörighet

4.4. Tillgänglighet och insyn när det gäller ekonomisk och social information

4.5. Undanröjande av hinder på den inre marknaden

5. Det nuvarande politiska ramverket

6. 2005: Öppna och tillgängliga för alla - politiska åtgärder för de nya europeiska arbetsmarknaderna

6.1. Steg 1: Den första omgången politiska åtgärder

6.1.1. Kompetenshinder och avhjälpande av kompetensbrister

6.1.2. Undanröjande av hinder för rörligheten

6.1.3. Förbättrad information och insyn

6.2. Steg 2: Arbetsgrupp på hög nivå för kompetens och rörlighet och handlingsplanen för år 2002

7. Slutsatser

1. Inledning

I Europeiska kommissionens bidrag till Europeiska rådets vårmöte (Stockholm 2001), som har rubriken "Att förverkliga Europeiska unionens möjligheter: befästa och utvidga Lissabonstrategin", angavs ett av de tio viktigaste områdena för politiska åtgärder vara att öppna de nya europeiska arbetsmarknaderna och att göra dem lättare tillgängliga [1].

[1] Kommissionens meddelande av den 7 februari 2001 "Att förverkliga Europeiska unionens möjligheter: befästa och utvidga Lissabonstrategin".

Kommissionen avser att främja en ny strategi för att säkerställa att de nya europeiska arbetsmarknaderna är öppna och tillgängliga för alla senast 2005. I detta meddelande görs en analys av drivkrafterna bakom de nya arbetsmarknaderna och deras förändrade karaktär samt av de fördelar som man skulle kunna uppnå genom större effektivitet och öppenhet. I meddelandet beskrivs i korthet aktuella politiska initiativ för att säkerställa fri rörlighet för personer och för att höja kompetensnivån och göra det möjligt att överföra kompetens från ett land till ett annat. Det anges också vilka viktiga politiska steg som därutöver behöver tas för att man rätt skall kunna hantera de nya utmaningarna och möjligheterna inom Europeiska unionen, med tonvikten lagd på rörlighet inom den nuvarande Europeiska unionen. Syftet med detta meddelande är därför att säkerställa att alla medborgare, och inte bara några få utvalda, kan utnyttja möjligheterna till rörlighet. Framför allt anges en rad viktiga uppgifter för den nya högnivågrupp för kompetens och rörlighet som kommissionen föreslår i sitt meddelande till toppmötet i Stockholm.

Kommissionen tar upp frågan om hur man på bästa sätt skall kunna se till att de olika arbetsmarknader som tillsammans utgör EU:s arbetsmarknad blir öppna och tillgängliga för alla inom EU och att behoven av kompetens tillgodoses med tanke på följande:

- Trycket från det alltmer integrerade europeiska näringslivets och den rörliga arbetskraftens sida på att finna enklare lösningar när det gäller deras behov av rörlighet och rekrytering på den europeiska arbetsmarknaden. Det är särskilt angeläget med tanke på att den europeiska ekonomin skall fortsätta att stärkas och mot bakgrund av den fortgående integrationen av många sektorer och näringsgrenar till följd av euron och den inre marknaden.

- Effekterna av omfattande strukturella förändringar inom hela Europa - som drivs på av globaliseringen, den tekniska utvecklingen, demografi och sociala strävanden. Dessa visar behov av en ständigt skiftande och samlad kompetens, särskilt i och med utvecklingen av den högproduktiva nya ekonomin och kunskapssamhället. Även i mera framgångsrika regioner uppstår frågor om kompetensbrist och arbetskraftens rörlighet.

- Utmaningen att åstadkomma ökad utjämning och större möjligheter för alla EU:s regioner inför ekonomisk och social förändring och integration. Detta är viktigt med tanke på den relativt långsamma takt med vilken unionen går mot sammanhållning när det gäller sysselsättningsnivån samt effekterna av en fortsatt utvidgning [2].

[2] Meddelandet föregriper inte på något sätt den ståndpunkt som kommer att intas i anslutningsförhandlingarna med kandidatländerna om fri rörlighet för arbetskraft.

Ett samlat europeiskt politiskt initiativ behövs för att:

- Undanröja de väsentliga hinder som kvarstår för utvecklingen av europeiska arbetsmarknader.

- Säkerställa att de nya europeiska arbetsmarknaderna är attraktiva, effektiva, öppna och tillgängliga för alla.

- Säkerställa en effektiv utveckling och användning av den potentiella europeiska arbetskraften, särskilt för att på ett effektivt sätt skapa balans mellan tillgång och efterfrågan på kompetens och utveckla den potentiella europeiska arbetskraftens kompetens genom livslångt lärande. Optimera den inre marknadens potential genom att säkerställa en harmonisk balans mellan integreringen av produkt- och kapitalmarknader och en modern europeisk arbetsmarknad med högkvalificerad arbetskraft.

2. Nya europeiska arbetsmarknader under framväxt: drivkrafter och utmärkande drag

Den rätt och möjlighet att bo och arbeta i olika medlemsstater inom EU som är förankrad i Romfördraget återspeglar en viktig politisk strävan hos Europas medborgare, även om antalet personer som faktiskt flyttar mellan medlemsstaterna i allmänhet inte har stått i proportion därtill under den tid unionen funnits.

För mer än tio år sedan, vid inledandet av 1992 års program för den inre marknaden, visade undersökningar att nästan 80 procent av EU:s befolkning såg möjligheten att arbeta utomlands under en del av sitt arbetsliv som en fördel.

När man talar om arbetsmarknader som är gemensamma för hela Europa är det viktigt att komma ihåg att dessa utgör en del av en mängd olika arbetsmarknader. Vissa kan bäst beskrivas i geografiska termer - europeiska, nationella, regionala, lokala. Andra är det lämpligare att se som yrkes- eller kompetensbetingade. De flesta av dem överlappar varandra mer eller mindre.

Sett ur ett historiskt perspektiv har det i de fall då det inom unionen förekommit omflyttningar i stor skala, funnits mycket speciella orsaker till dem - t.ex. när det gäller arbetstagare, både med och utan yrkesutbildning, som flyttat från jordbruksområden i söder till industriregioner i norr, framför allt till stål- och gruvområden.

De nya europeiska arbetsmarknader som nu växer fram har också både geografiska och yrkesmässiga dimensioner. Drivkrafterna bakom dessa nya arbetsmarknader är dock rätt annorlunda: globalisering, ny teknik, social och demografisk förändring, själva den europeiska integrationsprocessen, inbegripet införandet av euron, samt tyngdpunktsförskjutningen mot tjänstesektorn. Dessa drivkrafter påverkar inte bara arbetskraftens rörlighet utan också behovet av och tillgången till kompetens på alla nivåer, även på grund- och mellannivå.

Flera medlemsstater står också inför problem med underskott på kompetens inom en lång rad sektorer, yrken och kompetensnivåer som hämmar unionens möjligheter att maximera tillväxten och skapande av arbetstillfällen. Tillgången till sådan kompetens som kunskapsekonomin och kunskapssamhället kräver är av avgörande betydelse när det gäller att avhjälpa kompetensbristerna. Större europeisk satsning på forskning och teknisk utveckling kräver att antalet forskare ökar och att deras rörlighet ökar. Detta innebär att målen för den allmänna utbildningen och yrkesutbildningen måste omformuleras, så att den enskilde förses med de grundläggande kunskaper och färdigheter som behövs på arbetsmarknaden. Med tanke på hur fort den tekniska utvecklingen går måste den enskilde dessutom ha obegränsad och fortlöpande tillgång till livslångt lärande för att kunna höja sin kompetens eller övergå till annan verksamhet. I detta nya sammanhang förefaller rörligheten bland EU:s medborgare ta sig i huvudsak fyra olika uttryck: tillfällig migration (ofta kopplad till särskilda anställningskontrakt), omflyttningar inom multinationella företag (som kan innebära en ambulerande tillvaro under hela yrkeslivet, men i vissa fall också korttidsplaceringar), rörlighet mellan näringsliv och forskning och gränsöverskridande pendlande av olika slag.

De nya europeiska arbetsmarknader som växer snabbast återfinns band de högteknologiska tillväxtindustrierna och tjänsteföretagen och bland de multinationella företagen. De anställda som berörs är i regel unga och välutbildade. Men Europas befolkning blir efter hand allt äldre och antalet unga välutbildade personer, som har den kompetens som efterfrågas, minskar. Därför kommer kompetensunderskottet att öka om inte politiska motåtgärder vidtas som säkerställer att alla unga får den utbildning och kompetens som efterfrågas på arbetsmarknaden och att vuxna bereds möjlighet till vidareutbildning.

Politiska åtgärder måste också vara inriktade på att göra de europeiska arbetsmarknaderna attraktiva och effektiva. På 1990-talet ökade antalet högkvalificerade forskare och tekniker från EU-länder som fick anställning i USA och 1997 uppgick antalet till 83 000. Utvandringen av högkvalificerad arbetskraft gäller oftast personal som befinner sig mitt i sin yrkeskarriär (35 procent i åldersintervallet 35-44 år). Drivkrafterna och de utmärkande dragen när det gäller både den yrkesmässiga och geografiska rörligheten håller alltså på att förändras. För 20-30 år sedan innebar strukturskiftet i EU:s ekonomi en övergång från jordbruk till industri och från landsbygd till tätorter och industriområden. De nya magneterna är nu oftare storstäder. Och många av de viktiga arbetstillfällena - som lockar till flyttning - finns inom tjänstesektorn (på medel- och hög kompetensnivå) eller inom den avancerade tillverkningsindustrin och inom forskning och teknisk utveckling.

Förändringarna i fråga om lokalisering och kompetenskrav och den ändrade konkurrenssituationen mellan industri- och tjänstesektorerna påverkas också av förändrade produktionsprocesser och av att marknader med massproduktion finns sida vid sida med högt specialiserade produkter och tjänster med värdetillväxt.

I de fall då marknaderna i Europa som helhet är relativt små finns det ett starkt tryck mot koncentration för att nå vinstgivande ekonomiska volymer och externalitetsfördelar. Sålunda tenderar mediaföretag att koncentreras till ett litet antal platser inom medlemsstaterna, och de finansiella tjänsterna koncentreras i allt större utsträckning till allt färre platser i Europa. I det sammanhanget skulle verklig rörlighet kunna vara ett sätt att motverka denna tendens till koncentration.

Resultatet har blivit ett mycket mera komplext mönster av migrationsrörelser mellan olika tätorter och industri- och tjänstecentra med skiftande geografiska centrum för konkurrenskraft och framväxt av olika företagskoncentrationer.

Betydelsen av de nya europeiska arbetsmarknader som håller på att växa fram bör emellertid inte bedömas enbart i termer av fri rörlighet för personer.

Skapandet av verkligt europeiska arbetsmarknader - genom att hinder och kostnader för anpassning undanröjs och att kompetenskraven görs enhetliga - kommer att öka arbetsmarknadernas effektivitet över hela linjen. Detta skulle i själva verket kunna minska trycket på dem som inte vill flytta, samtidigt som det skapar möjligheter för dem som vill flytta att verkligen göra det.

Effekterna av en sådan bredare konkurrens på de nationella, regionala och lokala marknaderna liknar dem som blir följden av handelskonkurrens, där alla företag i alla länder anpassar sin produktion till de nya förutsättningarna och balansen mellan tillgång och efterfrågan. Ju mer arbetena och kompetensen på lokal, regional och nationell nivå utvecklas för att motsvara de nya möjligheter som skapas genom de nya arbetsmarknaderna för hela Europa, desto mindre behov kommer det att bli av att öka den rent fysiska omflyttningen av personer.

Denna process som pågår inom hela EU kommer - i kombination med fördelarna av den fortlöpande inre reformering av de nationella arbetsmarknaderna som sker i enlighet med den europeiska sysselsättningsstrategin (genom dess program för nationella handlingsplaner) och som omfattar nya riktlinjer för rörlighet och en målsättning för livslångt lärande som berör alla - att verksamt bidra till att öka den europeiska arbetskraftens kompetens och att stärka den europeiska ekonomins förmåga till anpassning, två av de pelare på vilka ökad produktivitet och en framtida förbättring av den europeiska levnadsstandarden bygger. Detta kommer att kräva att den europeiska sysselsättningsstrategins potential utnyttjas till fullo.

3. Rörlighet och kompetens i europa som helhet

Rörligheten inom EU är låg. Inom regionerna och medlemsstaterna är den lägre än inom de enskilda delstaterna i USA. Inom EU är den mycket lägre över nationsgränserna än inom de enskilda medlemsstaterna.

Den låga rörligheten beror på olika kvarstående hinder och svårigheter. Samtidigt blir trycket starkare på att det skall vara enklare och vanligare att flytta. Samma tryck leder också till att den rörlighet som kan konstateras inom EU ändrar karaktär och art.

Något mer än 5 procent [3] av EU:s bofasta befolkning är inte medborgare i den medlemsstat där de är bosatta. Men bara omkring en tredjedel av dessa är EU-medborgare. Alltså är mindre än 2 procent av EU:s medborgare bosatta i en annan medlemsstat än sin egen (siffran kan innebära en underskattning av den verkliga rörligheten över tiden, eftersom de som flyttar också kan byta nationalitet). Resten är medborgare från tredje land som inte har rätt till fri rörlighet.

[3] Sysselsättning i Europa 1997.

Per år uppskattas den totala migrationen inom EU [4] uppgå till cirka 0,75 procent av den bofasta befolkningen. Därav är 25 procent sådana som återvänder till sitt hemland och 20 procent medborgare i en annan medlemsstat.

[4] Ibid.

Detta betyder att EU-medborgarnas rörlighet inom EU är mindre än 0,4 procent av den bofasta befolkningen per år - ungefär 1,5 miljoner personer. Motsvarande siffror för USA är omkring sex gånger högre, även om de två systemen inte är direkt jämförbara varken när det gäller flyttströmmar eller orsaker, men uppgifterna visar ändå att rörligheten är högre i USA. År 1998 var migrationen mellan USA:s delstater ungefär 2,4 procent av befolkningen [5].

[5] En överblick över arbetskraftens rörlighet i Förenta staterna, Francis W Horvath Jr. US Bureau of Labor Statistics - opublicerat material som presenterats i en för EU och USA gemensam arbetsgrupp.

Det innebär att rörligheten över delstatsgränserna i USA under en tioårsperiod omfattar en fjärdedel av befolkningen. Inom EU skulle under nuvarande förhållanden denna andel vara 4 procent av befolkningen.

Uppgifter rörande enskilda medlemsstater finns bara i begränsad omfattning, men tecken tyder på att skillnaderna dem emellan är betydande. Migrationen i t.ex. Tyskland och Danmark är över 1,2 procent om året, medan den är lägst i Frankrike, Spanien och Grekland (där den är mindre än 0,2 procent) [6].

[6] Sysselsättning i Europa 1997.

Dessa skillnader i rörlighet återfinns även när det gäller regioner inom medlemsstaterna: 0,6 procent i Spanien, 1,2 procent i Tyskland, 1,6 procent i Förenade kungariket. I USA är rörligheten mellan "counties" inom en och samma delstat cirka 3 procent om året.

Pendlandet över nationsgränser ökar alltmer inom EU: cirka 600 000 anställda pendlar för närvarande varje år över en nationsgräns till sitt arbete - ungefär hälften av dem mellan medlemsstater och hälften mellan EU och ett tredje land.

Dessa nya drivkrafter för rörligheten kommer också till uttryck i rörlighetens ändrade karaktär. Prognosen [7] är att migrationen kommer att bli alltmer "selektiv" under de närmaste 5 till 10 åren.

[7] Rapport om "Migration trends in Europe" som gjorts för GD EMPL (EURES) av MKW Wirtschaftsforschung, Empirica Delasasse och EconomiX, juli 2000.

Denna selektivitet kännetecknas av en ökad tendens till: "tillfällig migration" (tidsbegränsad vistelse i ett annat land), företagsbaserad migration (och åtföljande internationell och europeisk förvaltning av företagens mänskliga resurser), rörlighet mellan näringsliv och forskning och ökat pendlande över gränserna (däribland veckopendling, som gör det ännu svårare att skilja mellan pendlande och migration).

Detta mönster av selektiv migration är mest framträdande när det gäller mycket kvalificerade arbeten och inom högteknologiska tillväxtföretag, däribland tjänsteföretag. Mönstret uppträder i stor utsträckning jämsides med den sysselsättningstrend som har konstaterats på de nationella arbetsmarknaderna under senare hälften av 1990-talet. Där har den snabbaste tillväxten av arbetstillfällen skett på området "högre utbildning" (t. ex. företagsledare, den akademiskt utbildade arbetskraften och tekniker) - som är mer än tre gånger så snabb som den genomsnittliga sysselsättningsökningen. Följden är att ökningen av sysselsättningen bland de lågutbildade, som är kraftigt överrepresenterade bland de arbetslösa, har legat klart under genomsnittet.

Ett annat framträdande drag när det gäller rörligheten inom EU är att flertalet av dem som flyttar hör till yngre åldersgrupper. De tillhör huvudsakligen åldersgruppen 16-30 år, framför allt gruppen 21-25 år. Även rörligheten i USA är en ungdomsföreteelse, men inte med lika stark koncentration på de lägre åldersgrupperna. Rörligheten där är störst i åldersgruppen 20-34 år.

Denna utveckling understryker hur viktigt det är att uppmärksamma möjligheterna att underlätta både geografisk och yrkesmässig rörlighet för alla, inklusive personer med lägre kompetensnivå. De framväxande europeiska arbetsmarknaderna innebär nya valmöjligheter för den enskilda individen och bidrar också till att säkerställa att de europeiska arbetsmarknaderna fungerar på ett i ekonomiskt hänseende effektivt sätt när det gäller den grundläggande uppgiften att reglera tillgång och efterfrågan. Den bristande anpassningen mellan tillgång och efterfrågan på arbetskraft har tidigare ofta orsakat bekymmer, och den håller redan på att allvarligt hämma produkt- och tjänstemarknadernas funktion och utveckling och därmed i ett vidare perspektiv den inre marknadens förmåga att maximera tillväxten och skapa arbetstillfällen.

Kombinationen av en livskraftig makroekonomisk miljö med stark ekonomisk tillväxt och en fortlöpande djupgående strukturomvandling av ekonomin har idag lett till att det uppstått så kallad "kompetensbrist" inom ett antal sektorer och yrkesområden - framför allt inom informations- och kommunikationstekniken (IT), men även på andra områden, t.ex. byggnation, hälsovård och turism.

Antalet IT-arbeten inom EU antas komma att öka från nuvarande 10 miljoner till cirka 13 miljoner år 2003. Även om det inte alltid är helt klart hur man skall beskriva kompetensbrist, eller hur man bäst avhjälper den, har man i vissa undersökningar kommit fram till att bristen inom EU motsvarar närmare en miljon människor [8]. För att man skall kunna säkra den framtida tillgången till IT-specialister krävs det fortsatta satsningar på ökad utbildning och forskning inom detta område.

[8] Undersökning av International Data Corporation, 2000.

Den yrkesutbildade arbetskraften är av avgörande betydelse när det gäller att säkerställa ekonomiska och sociala framsteg. Europa bör investera mer i kompetenshöjande åtgärder och fortbildning, även för högkvalificerade specialister. Flertalet medlemsstater har inte mer än påbörjat utformningen av sina strategier för ett omfattande och sammanhängande livslångt lärande. Man har inte nått särskilt långt när det gäller att fastställa de nationella mål för ett livslångt lärande som anges i riktlinjerna för sysselsättningen. Om EU skall kunna anta kunskapssamhällets utmaningar måste de uppskattningsvis 10 procent av den vuxna befolkningen som för närvarande deltar i vidareutbildning bli betydligt fler. Siffran måste fördubblas för att komma i närheten av USA:s nivåer. Ändå visar erfarenheterna från USA att kunskapssamhället skapar arbetstillfällen inom en lång rad ekonomiska sektorer och kompetensnivåer. I utbildningen och strategierna för livslångt lärande bör man också uppmärksamma kompetensbehoven hos dem som kanske inte har möjlighet att delta i traditionell vidareutbildning.

Man måste också ställa sig frågan hur kompetenskraven bättre skall kunna förutses, så att utbildningssystemen i förväg kan möta arbetsmarknadens hastigt växlande förutsättningar. För att bara ta ett exempel: om humanvetenskaperna är framtidens tillväxtsektor bör tillräckligt många utbildas redan nu för att inte brist på kompetens skall uppstå längre fram.

Som framgår av de uppgifter och trender som behandlats ovan kommer den nya rörligheten också att vara dubbelriktad mellan olika industri- och tjänstecentrum. Ett exempel är Irland, en medlemsstat som för närvarande uppvisar hög rörlighet. Irland förutses under de kommande sex åren fram till år 2006 få ta emot gott och väl 300 000 invandrare som kan fylla cirka 75 procent av de lediga jobben - inklusive arbeten som blivit lediga genom att mer än 100 000 personer har utvandrat [9].

[9] Rapport från irländska Inter-Departmental/Agency Group on Immigration Policy, 2000 (redovisad i Irish Times den 24 januari 2001.

4. Hinder för de nya europeiska arbetsmarknadernas framväxt

Det finns fortfarande en del viktiga kvarstående hinder som hämmar arbetskraftens rörlighet på den inre marknaden och en snabb och effektiv utbyggnad av de nya europeiska arbetsmarknader som håller på att växa fram.

Det har ofta sagts att EU på grund av sina språkskillnader inte kan förväntas ha högre rörlighet.

Men undersökningar och andra vittnesbörd [10] visar är att det förutom språket även finns en lång rad andra hinder för rörligheten inom EU, som går att övervinna.

[10] "Hinder för gränsöverskridande rörlighet inom EU; EURES:s roll" 2000.

Dessa hinder kan grupperas enligt nedan.

4.1. Sociala, kulturella och språkliga

Språkliga hinder finns fortfarande, även om de kan antas minska i betydelse i takt med bättre språkkunskaper (särskilt hos yngre generationer) och ett ökat antal tvåspråkiga verksamheter (vanligen engelska och modersmålet). Men det finns andra hinder som får ökad betydelse.

Rörlighet berör oftast inte bara en enskild person utan en hel familj, som ofta ställs inför en rad problem när man börjar överväga att flytta. Om båda makarna förvärvsarbetar - dubbelarbetande hushåll - måste båda kunna hitta lämpliga anställningar på den nya platsen och hinder kan uppstå beroende på typ av arbete och kompetens, inte minst som tillträdet till vissa yrken är begränsat. Bostad och information om boende är ett hinder för rörligheten på arbetsmarknaden både inom och mellan länderna. I vissa medlemsstater finns en stelhet på bostadsmarknaden beroende på höga skatter vid fastighetsöverlåtelser och på de offentliga myndigheternas godtyckliga tillståndsgivning, vilket inverkar hämmande på arbetskraftens rörlighet. Att flytta barn mellan olika utbildningssystem förutsätter tillgång till god och tillförlitlig information och tillräcklig öppenhet och flexibilitet mellan systemen för att flyttningen inte skall skada elevernas fortsatta utveckling.

4.2. Ekonomiska (pensioner, skatte- och förmånssystem - överföring och ackumulering av rättigheter - löner)

Skatte- eller förmånssystemen behöver inte vara integrerade eller harmoniserade för att den fria rörligheten skall kunna fungera på ett effektivt sätt, men de måste vara kompatibla och väl samordnade. Krångligheter, bristande överensstämmelse och insyn kan skapa både administrativa svårigheter och ekonomiska bekymmer och kostnader som hämmar rörligheten. I flertalet medlemsstater finns det fortfarande stort utrymme för en översyn av systemen för arbetslöshetsförmåner, så att dessa ger säker trygghet vid arbetslöshet utan att de minskar motivationen att söka arbete.

Det är vanligt att anställda eller arbetsgivare inte kan få skattelättnader för pensionsavgifter till pensionsinrättningar med säte i en annan medlemsstat, medan man kan göra skatteavdrag för pensionsavgifter till inhemska motsvarigheter. Detta är ett hinder för arbetskraftens rörlighet och det gör det omöjligt för arbetsgivare med verksamhet i olika medlemsstater att hantera sina pensionsåtaganden på ett enhetligt sätt.

Bristande möjligheter att föra över kompletterande och privata pensioner och vårdförmåner, eller svårigheten att få ut det samlade ekonomiska värdet av intjänade pensionsrättigheter, skapar också administrativa och ekonomiska hinder för de anställda och för företagen.

I flera medlemsstater hänger svårigheterna att koppla löneutvecklingen till produktiviteten på lokal nivå och förutsättningarna på arbetsmarknaden samman med bristande rörlighet på arbetsmarknaden. Den därav följande höga regionala arbetslösheten kan leda till att de arbetslösa lockas flytta (även om de inte alltid har råd att göra detta - flyttkostnader är ett hinder även för den som har anställning), eftersom företag är föga lockade av att flytta till regioner där lönerna är höga jämfört med produktiviteten. Å andra sidan kan högkvalificerad arbetskraft också hitta bättre arbetsmöjligheter i andra regioner. Att man inte lyckats skapa flexibla löner inom den högre utbildningen är en av de faktorer som bidrar till att högutbildade söker sig till andra områden.

4.3. Kompetens och behörighet

Skillnader när det gäller erkännande av kvalifikationer från andra medlemsstaters akademiska utbildningar och yrkesutbildningar är ett särskilt hinder för arbetstagare i EU. Detta gäller också kvalifikationer som förvärvats utanför EU. Utfästelser som inskränker sig till allmänna principer, otillräcklig flexibilitet när det gäller tidsbegränsade tjänster, brist på insyn och den ibland utdragna handläggningen av ärenden som gäller erkännande av yrkeskompetens innebär att förfarandet får en negativ karaktär och i realiteten kan stoppa eller försena den fria rörligheten.

Man måste finna sätt att öka utrymmet för automatiskt erkännande inom de befintliga systemen. Samtidigt kan reglerna i det generella systemet och direktiv om enskilda yrken konsolideras och ett mera flexibelt övergripande ramverk skapas inför EU:s utvidgning.

De generella reglerna för erkännande av yrkeskvalifikationer på grundval av minsta möjliga samordning av utbildningarna är i sina nuvarande former inte heller hållbara. Det krävs att man finner sätt att säkerställa en bättre anpassning till dagens snabba utvecklingstakt och tekniska och alltmer hälso- och säkerhetsmedvetna miljö. Med större flexibilitet kan automatiskt erkännande komma till ökad användning.

När det gäller icke-reglerade yrken, för vilka det inte finns några formella hinder, finns det fortfarande hinder i praktiken. Dessa hinder måste kartläggas och avlägsnas enligt en strikt tidsplan. Ett sådant hinder är svårigheten att överföra yrkeskvalifikationer från en medlemsstat till en annan. Man bör i det sammanhanget fortsätta att verka för klarare och tydligare beskrivningar av kvalifikationerna.

Med tanke på att kompetenskraven förändras i allt snabbare takt är det också nödvändigt att skapa effektiva och flexibla former för erkännande av sådan kompetens som förvärvats vid sidan av systemen för formell utbildning och praktik, t.ex. i arbetet, i hemmet eller på fritiden - däribland grundläggande kompetens och kompetens på mellannivå. Åtgärderna bör vara heltäckande och inriktade på att undanröja hinder för alla.

4.4. Tillgänglighet och insyn när det gäller ekonomisk och social information

Hindren för information är många och betydelsefulla. De består av brist på lämplig information om Europas arbetsmarknader och de europeiska arbetspoolerna (både för de arbetssökande och för företagen), brist på insyn när det gäller att jämföra löner och arbetsvillkor (något som kommer att avhjälpas vid den fullständiga övergången från nationella valutor till euro 2002), brist på information om kompetens- och utbildningsmöjligheter, svårigheter att få tag på information om lagstadgade rättigheter och svårigheter att hitta allsidig och lättåtkomlig information om sådana viktiga frågor som inte har direkt med arbetet att göra (bostad, skolor etc.).

4.5. Undanröjande av hinder på den inre marknaden

Det finns också andra, mera obestämbara och indirekta hinder för den fria rörligheten som har med spärrar och uppdelningar på produkt- och tjänstemarknaderna att göra. Dessa hinder motverkar innovation, minskar konsumentens valmöjligheter och bromsar den ekonomiska tillväxten. Resultatet blir färre jobb. Den inre marknaden för tjänster är fortfarande uppdelad. Ändå svarar den för två tredjedelar av den totala sysselsättningen och för hela tillväxten av sysselsättningen. Eftersom många tjänster till följd av den tekniska utvecklingen numera kan erbjudas på distans orsakar uppdelningen snedvridningar och den kan indirekt leda till att arbeten flyttas ut ur unionen eller till oreglerat arbete inom den.

5. Det nuvarande politiska ramverket

I Amsterdamfördragets kapitel om sysselsättning åläggs medlemsstaterna att främja utvecklingen av en välutbildad och anpassningsbar arbetskraft. För genomförandet av detta åtagande fastställs i den europeiska sysselsättningsstrategin ramverket för reformering av arbetsmarknaderna inom hela EU. Det skall skapas fler och bättre arbetstillfällen, arbetskraftsbrist och kompetensbrist skall avhjälpas och alla skall beredas tillträde till arbetsmarknaden.

EU har lyckats uppnå en god ekonomisk tillväxt under de senaste åren och fördelarna med den inre marknaden är obestridliga. Utvecklingen av moderna arbetsmarknader med högkvalificerad arbetskraft har avgörande betydelse för EU:s möjligheter att dra maximal nytta av den inre marknadens fördelar och potential. Undanröjandet av hindren för moderniseringen av arbetsmarknaderna måste komplettera och ske i samklang med integrationen av produkt-, tjänste- och kapitalmarknaderna. Undanröjandet av hinder och moderniseringen av alla dessa marknader är av avgörande betydelse om man skall kunna uppfylla målen att skapa full sysselsättning i ett dynamiskt och konkurrenskraftigt kunskapsbaserat samhälle och fortsatt tillväxt av den inre marknaden.

I fördraget fastställs också den fria rörligheten för arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat som en grundläggande allmän regel.

Medlemsstaternas arbetstagare har med vissa undantag, som dock med tiden blivit färre och som huvudsakligen ligger inom den offentliga sektorn, rätt att ta anställning i varje annan medlemsstat.

Så kallade migrerande arbetstagare är garanterade samma behandling som arbetskraften i värdlandet. Det finns gemenskapsregler som säkerställer att personer som flyttar inom unionen inte skall lida något avbräck när det gäller sociala rättigheter.

Enligt fördraget är också friheten att etablera sig, inbegripet rätten att starta eget företag, och att starta och leda företag i en annan medlemsstat garanterad.

Det fastställs i Amsterdamfördraget att rådet senast 2004 skall ha vidtagit åtgärder för att fastställa de rättigheter och villkor enligt vilka medborgare från tredje land, som är lagligen bosatta i en medlemsstat, får bosätta sig i en annan medlemsstat [11].

[11] Artikel 63.4

För att underlätta tillämpningen av dessa rättigheter enligt fördraget har en rad förordningar och direktiv antagits som har till uppgift att garantera rätten till geografisk och yrkesmässig rörlighet och att säkerställa social integration i värdlandet för den anställde och hans familjemedlemmar.

Men den nuvarande rätten till fri rörlighet är inte tillräcklig i alla sammanhang. För att kvalificerade personer skall ha reell fri rörlighet på reglerade områden, måste deras kvalifikationer erkännas av de övriga medlemsstaterna. Ursprungligen försökte gemenskapen fastställa normer för lägsta utbildningsnivåer som skulle ligga till grund för ett automatiskt erkännande av examensbevis. I slutet av 1980-talet hade detta lett fram till ett förfarande för erkännande av andra utbildningar på vissa villkor, som byggde på bedömningar av ett antal olika utbildningsorgan, yrkesorgan eller andra organ. Detta system har under åren utvidgats och kommer snart att vara allomfattande. Uppmärksamheten måste nu inriktas på en rationalisering och konsolidering av vad som har uppnåtts och på större flexibilitet för att så långt som möjligt öka systemets potential som helhet. Betungande samrådsförfaranden, mer administrativt samarbete, ökad öppenhet och tillgänglighet samt bättre förutsättningar för tidsbegränsade tjänster tillsammans med mer specifika och effektiva garantier för kvalitetsstandarder och automatiskt erkännande är frågor som man måste ta itu med.

För att komma över bestående rättsliga svårigheter och hinder i samband med anställning framlade kommissionen i slutet av 1997 [12] en handlingsplan med en rad förslag som hade till syfte att underlätta och göra det mera attraktivt för arbetstagare, arbetssökande och praktikanter att utnyttja sina rättigheter till fri rörlighet. Högnivågruppen för fri rörlighet bidrog på ett avgörande sätt till utvecklingen av denna handlingsplan. [13]

[12] KOM(1997) 586, 12.11.1997.

[13] Rapporten från högnivågruppen som S. Veil var ordförande för presenterades för kommissionen den 18 mars 1997.

I fråga om samordningen av de sociala trygghetsåtgärderna lämnades också förslag för att förbättra möjligheterna för de arbetssökande att söka arbete i en annan medlemsstat utan att gå miste om sin rätt till arbetslöshetsunderstöd samt för att utvidga detta stöd till att omfatta medborgare från tredje land och för att förenkla samordningen.

Båda förslagen ligger fortfarande hos rådet och Europaparlamentet och det krävs mer arbete för att dessa förslag skall kunna antas.

I slutet av 2000 lade kommissionen också fram ett förslag till harmonisering av reglerna för fondbaserade pensionssystem. Om det förslaget kan antas snabbt kommer det att i hög grad underlätta rörligheten.

Att rådet antar de båda föreslagna direktiven om tjänsteföretagens omplaceringar av tredje lands medborgare inom EU bör dessutom medföra ytterligare garantier för fri rörlighet. Antagandet av direktiven förväntas ske under 2002.

Vid Europeiska rådets möte i Lissabon efterlystes lämpliga åtgärder för att undanröja hinder för rörlighet bland forskare och till följd av detta har kommissionen inrättat en högnivågrupp för förbättring av rörlighet bland forskare. Kommissionen har också avsevärt ökat antalet initiativ för rörlighet bland forskare inom ramprogrammet 2002-2006.

Kommissionen har också lämnat ett förslag till en rekommendation av rådet och Europaparlamentet om fri rörlighet för studenter, praktikanter, unga volontärer, lärare och handledare. Det planeras antas i maj 2001. Dessutom ställde sig Europeiska rådets möte i Nice bakom en handlingsplan för fri rörlighet som innehåller en rad åtgärder som skall vidtas på europeisk nivå men framför allt av medlemsstaterna.

För att ta itu med de återstående problemen med den fria rörligheten av arbetskraften kommer kommissionen också att lägga fram ett meddelande under 2002.

Samtidigt som EU har arbetat på att förvandla rättigheterna enligt fördraget till konkret vardagsverklighet har man strävat efter att öka insynen i EU:s arbetsmarknad - framför allt genom att skapa nätverket Eures, som genom de offentliga arbetsförmedlingarna och annonsering av lediga platser i hela Europa samt hjälp on-line med ansökningshandlingar ger information och rådgivning till arbetstagare som flyttar mellan länderna. Detta kommer att få ytterligare genomslagskraft i och med en ny rättslig grund senast år 2002 [14].

[14] Kommissionens socialapolitiska agenda för 2000-2005, 28.6.2000.

Vad gäller en förbättrad insyn i kraven för yrkesbehörighet och -kompetens har flera initiativ tagits. Bland dem märks Europass-utbildning-systemet, utfärdande av tillägg till examensbevisen som bygger på ett europeiskt formulär som beskriver kvalifikationerna, upprättande av nationella referenscentra som ansvarar för information om nationella yrkeskvalifikationer samt det för EU gemensamma CV-formuläret.

Upprättandet av ett europeiskt samarbetsområde för högre utbildning [15] senast 2010 och bildandet av ett europeiskt område för forskningsverksamhet syftar också till att underlätta arbetstagarnas rörlighet och anställbarhet inom Europa och att förbättra EU:s konkurrenskraft. Även om det finns olika gemenskapsinstrument för att underlätta rörligheten på arbetsmarknaden och främja en i sann mening europeisk arbetsmarknad, så ligger fortfarande många av de viktigaste policy-instrumenten när det gäller kompetensutveckling och rörlighet på arbetsmarknaden i medlemsstaternas händer. I sammanhanget spelar redan de nuvarande instrumenten för samordning av politiken på gemenskapsnivå en viktig roll. Både i riktlinjerna för sysselsättningen 2001 och riktlinjerna för en bred ekonomisk politik av år 2000 uppmanas medlemsstaterna att verka för en ökning av arbetskraftens rörlighet och att underlätta tillgången till praktisk och teoretisk yrkesutbildning och livslångt lärande.

[15] Enligt det som utbildningsministrarna från 29 länder enades om i Bologna-förklaringen.

Kommissionen avser att, utgående från slutsatserna vid Europeiska rådets möte i Lissabon och initiativet "e.lärande: utformning av morgondagens utbildning", i mars 2001 anta ett handlingsprogram för e.lärande med syfte att engagera alla berörda gemenskapsprogram och -instrument i ett snabbare genomförande av e.lärande-initiativet, framför allt för att göra något åt kompetensbristerna på IT-området, så att kunskaperna om digitala tekniker blir bättre i hela Europa.

Handlingsplanen e-Europa, som Europeiska rådet antog vid sitt möte i Feira i juni 2000, har som mål att ge alla europeiska medborgare, hem, skolor, företag och förvaltningar tillgång till Internet. Genom Internet kan man snabbt få information om lediga arbetsplatser oberoende av lokaliseringsorten. Man har också tillgång till ekonomisk och social information från hela EU och spridningen av informationen kan förbättras. Med hjälp av Internet kan hinder undanröjas på den inre marknaden (särskilt inom tjänstesektorn) och "virtuell rörlighet" är ett realistiskt alternativ. Europa kommer därför att på ett betydelsefullt sätt kunna bidra till att förbättra den europeiska arbetskraftens rörlighet.

Samtidigt som man bättre kan utnyttja den arbetskraft som finns är situationen på vissa områden (t.ex. IT, vården) redan sådan att medlemsstater som inte kan hitta sökande inom EU redan har börjat rekrytera från länder utanför EU. Vissa andra sektorer (t.ex. jordbruket) är i stor utsträckning beroende av säsongsarbetande från länder utanför unionen. I meddelandet som kommissionen nyligen offentliggjorde om en gemensam immigrationspolitik [16] föreslås att bristen på arbetskraft skall avhjälpas ytterligare genom att förfaranden för mottagande av ekonomiska invandrare från tredje land utarbetas samtidigt som man bekämpar att invandrare utför oreglerat arbete. I enlighet med överenskommelsen vid Europeiska rådets möte i Tammerfors skulle denna strategi införlivas i en europeisk ram för att garantera likabehandling av arbetstagare från tredje land.

[16] KOM(2000) 757, 22.11.2000.

6. 2005: Öppna och tillgängliga för alla - politiska åtgärder för de nya europeiska arbetsmarknaderna

I kommissionens bidrag till Europeiska rådets vårmöte (Stockholm 2001) presenterades de viktigaste inslagen i en strategi för främjande av utvecklingen av nya europeiska arbetsmarknader. Detta meddelande utgår från det bidraget genom att sammanställa innehållet där med förslag till ett fåtal ytterligare politiska åtgärder utöver fullföljandet av de åtgärder som redan har börjat vidtas. Samtliga dessa åtgärder ligger inom ramen för nuvarande politiska förfaranden.

Den övergripande strategi som föreslås går i två steg.

- Det första steget är att genomföra och avsluta den första omgången viktiga politiska åtgärder.

- Det andra steget är att en särskild arbetsgrupp för kompetens och rörlighet inrättas - med tanke på att vi inte har någon fullständig information om eller analyser av de nya arbetsmarknader som håller på att växa fram.

På grundval av denna grupps arbete skulle kommissionen kunna föreslå Europeiska rådets vårmöte 2002 en handlingsplan med angivande av den andra omgång politiska åtgärder som krävs för att uppfylla de övergripande politiska målen till år 2005, nämligen följande:

- Att undanröja kvarstående hinder för utvecklingen av europeiska arbetsmarknaden.

- Att säkerställa att de nya europeiska arbetsmarknaderna är attraktiva, effektiva, öppna och tillgängliga för alla.

- Att säkerställa att den europeiska arbetskraftens potential utvecklas och utnyttjas på ett effektivt sätt, framför allt när det gäller att på ett effektivt sätt anpassa tillgången till och efterfrågan på kompetens. Att höja kompetensnivån hos den potentiella europeiska arbetskraften genom livslångt lärande.

- Att maximera den inre marknadens potential genom att säkerställa en harmonisk utveckling mellan integrationen av produkt- och kapitalmarknader och en modern europeisk arbetsmarknad med hög kompetens.

6.1. Steg 1: Den första omgången politiska åtgärder

De föreslagna politiska åtgärderna kan inordnas under tre huvudrubriker: kompetens, rörlighet och information. Vissa av dem innebär att kommissionen måste ta initiativ. Andra utgör förslag och propåer till rådet och Europaparlamentet - i båda fallen i samband med toppmötet i Stockholm och därefter. Kommissionen uppmanar rådet och Europaparlamentet med kraft att snabbt behandla förslag som ännu inte har antagits, eftersom det på ett betydelsefullt sätt skulle bidra till kompetensutvecklingen och rörligheten.

6.1.1. Kompetenshinder och avhjälpande av kompetensbrister

- Erkännande av yrkesbehörighet: Kommissionen kommer under år 2002 att framlägga förslag om ett mera enhetligt, öppet och flexibelt system för erkännande av yrkesbehörighet. Förslaget kommer att utgå från det befintliga generella systemet och omfatta olika sätt att främja en ökad tillämpning av automatiskt erkännande.

- Kompetens som man tillägnat sig i arbetet: Underlättande av erkännande av den kompetens som man tillägnat sig i arbetet med utgångspunkt från ett antal initiativ som tagits inom olika sektorer och företag för att stödja program för transnationellt erkännande av kvalifikationer och från exempel som "det europeiska körkortet för datoranvändning". Kommissionen bör välja ut ett mindre antal nyckelområden för fortsatt utveckling och stödja ett erfarenhetsutbyte på detta område.

- Handlingsplan för livslångt lärande: Kommissionen kommer att bygga vidare på agendan från Lissabon och den diskussion som inletts i och med kommissionens "PM om livslångt lärande" och förbereda en handlingsplan till Europeiska rådets vårmöte 2002 för att se till att livslångt lärande blir en realitet för alla medborgare och att anställda inom ramen för den europeiska sysselsättningsstrategin fullt ut kan komma i åtnjutande av detta. Detta bör kunna bidra till att fastställa den grundläggande kompetens som är en förutsättning för rörligheten, att underlätta erkännandet av kompetens som erhållits i arbetet vid sidan av de formella systemen samt att öka investeringarna i mänskliga resurser.

- Exempel på lyckade lösningar inom utbildningssystemen: På grundval av rapporten från rådet (utbildning) till Europeiska rådet om konkreta framtidsmål för utbildningssystemen kommer kommissionen att, i samarbete med medlemsstaterna, utveckla en öppen samordningsmetod för att underlätta utbyte av information om bra metoder på områden som är centrala för utvecklingen av utbildningssystemen (kvalitet och effektivitet, tillgång till utbildning för alla, hur utbildningssystemen kan öppnas mot omvärlden).

6.1.2. Undanröjande av hinder för rörligheten

- Genomförande av kommissionens övergripande strategi för undanröjande av hinder på tjänstesektorn. Detta kommer att ha en direkt inverkan på tjänsteföretagens rörlighet och göra det möjligt för dem att få in en fot på andra marknader

- Undanröjande av hinder för tillhandahållande av tilläggspensioner över gränserna: Kommissionen kommer i mars 2001 att framlägga ett meddelande angående dessa hinder i de fall de beror på skattesystemen.

- Möjlighet att överföra tilläggspensioner: Kommissionen kommer att framlägga ett förslag om detta före slutet av 2001. Kommissionen har också lagt fram ett förslag till harmonisering av bestämmelserna om fondbaserade pensionssystem. Ett snabbt godkännande av detta förslag skulle underlätta rörligheten mycket.

- Rörlighet bland forskare, studerande, lärare och handledare:

- Rådet och Europaparlamentet bör snarast anta rekommendationen om rörlighet bland studerande, praktikanter, unga volontärer, lärare och handledare och samtidigt bör medlemsstaterna genomföra åtgärdsplanen för rörlighet. Dessutom bör befintliga program såsom Sokrates och Leonardo da Vinci underbyggas för att kunna ta emot fler deltagare och för att kunna erbjuda ungdomar från olika socioekonomiska förhållanden bättre möjligheter.

- På grundval av arbetet i högnivågruppen kommer kommissionen att lägga fram en strategi för rörlighet bland forskare 2001.

- Modernisering av de sociala trygghetssystemen för migrerande arbetstagare: Rådet och Europaparlamentet bör anta de förslag som framlagts på detta område.

- Rörlighet för medborgare från tredje land: Rådet bör på grundval av kommissionens förslag och med hänsyn till konsekvenserna för den sociala balansen och arbetsmarknaden fastställa vilka kriterier och villkor som skall gälla för att medborgare från tredje land - i likhet med gemenskapens medborgare och deras familjer - skall kunna bosätta sig och arbeta i någon av unionens medlemsstater. Det är nödvändigt att hitta sätt att kringgå blockeringen i rådet av de två förslagen till direktiv om utstationering inom EU av medborgare från tredje land för att på så vis ytterligare kunna garantera att fri rörlighet uppnås 2002.

6.1.3. Förbättrad information och insyn

- Webbplats för "one-stop information" om europeisk rörlighet: Kommissionen kommer före slutet av 2001 att tillsammans med nationella och lokala myndigheter, arbetsmarknadsorgan och andra berörda ta fram en förstudie för en "one-stop site" för information om europeisk rörlighet. Avsikten är att webbplatsen skall ingå i ett nätverk och förmedla information från källor inom gemenskapen och medlemsstaterna för att förse medborgarna med en omfattande och lätt tillgänglig information i viktiga frågor som gäller arbetsmöjligheter, rörlighet och utbildning i Europa. Däri skall ingå att man i enlighet med kraven från Lissabon och sysselsättningsstrategin skapar en databas för arbets- och utbildningsmöjligheter i hela Europa (det hela bygger på erfarenheter från det befintliga nätverket Eures). Den nya webbplatsen skulle utgöra ett komplement till den information som redan nu finns på webbplatsen "Dialog med medborgarna" och som kommer att utvidgas ytterligare. På den skulle också finnas viktig information för forskare, inbegripet internationella platsannonser ocn uppgifter om utbytesprogram i medlemsstaterna och på EU-nivå.

- Informationskampanj om rörlighet: Kommissionen kommer, med fullt utnyttjande av de välkända instrument som finns, t.ex. Eures och Dialog med medborgarna och näringslivet, att i samarbete med arbetsmarknadens parter och medlemsstaterna genomföra en till arbetsgivare och anställda riktad informationskampanj om de viktigaste dimensionerna, tillfällena och möjligheterna på den inre marknaden och på den europeiska arbetsmarknaden.

- Erkännande av yrkesbehörighet: Kommissionen kommer att prioritera en åtgärd som med utnyttjande av befintliga informations- och kommunikationsnätverk och av pågående arbete att förbättra jämförandet av kvalifikationer ger medborgarna möjlighet att få tillgång till pålitlig och mer uttömmande information och rådgivning, särskilt inriktad på deras individuella intressen och rättigheter.

6.2. Steg 2: Arbetsgrupp på hög nivå för kompetens och rörlighet och handlingsplanen för år 2002

I sin rapport till Europeiska rådets vårmöte 2001 planerar kommissionen tillsättandet av en arbetsgrupp på hög nivå för kompetens och rörlighet. Mot bakgrund av utvecklingstakten och av kunskapsekonomin tillsammans med sociala och demografiska förändringar behövs det mer information och analyser för att förbättra förståelsen av särdragen och drivkrafterna på de nya europeiska arbetsmarknaderna. Mer information och uppgifter behövs om enskilda personers och företags behov och krav samt om dessa marknaders funktion. Sådana analyser och en bättre förståelse - vilket arbetsgruppen skall inrikta sig på - kommer att skapa en solid grund för den ytterligare politiska utveckling som krävs.

På grundval av vad som framförts i detta meddelande och de analyser som redovisats bör denna arbetsgrupps uppdrag och viktigaste mål vara följande:

- Att komma fram till vilka de viktigaste drivkrafterna bakom de nya europeiska arbetsmarknaderna och deras mest utmärkande drag är och att därvid särskilt uppmärksamma kompetensfrågorna (tillgång, efterfrågan, kompetensbrister på olika nivåer, nationellt, regionalt, sektoriellt och inom olika yrkesområden samt livslångt lärande) och rörligheten, inbegripet den roll som medborgare från tredje land spelar. Särskild vikt skall läggas dels vid kompetens i informations- och kommunikationsteknik, dels vid de grundläggande kunskaper och kunskaper på mellannivå som krävs för deltagande i den nya ekonomin.

- Att komma fram till de viktigaste hindren för den fortsatta utvecklingen av de europeiska arbetsmarknaderna, framför allt när det gäller kompetens och rörlighet, och att granska och utnyttja erfarenheter av lyckade lösningar på annat håll, inte minst i USA. Att också fastställa vilka åtgärder som måste vidtas för att skapa en attraktiv arbetsmarknad för arbetskraft i det kunskapsbaserade samhället.

- Att lämna en rapport med förslag till ett antal politiska initiativ som kan säkerställa att dessa marknader är öppna och tillgängliga för alla senast 2005 samt rekommendationer om hur förslagen skall genomföras på europeisk och nationell nivå.

Vid Europeiska rådets möte i Stockholm fastställdes att kommissionen skall inrätta arbetsgruppen, som skall bygga på sakkunskapen hos det europeiska näringslivets främsta ledare, hos de bästa experterna på arbetsmarknads- och utbildningfrågor och hos arbetsmarknadens parter. Gruppen skall också använda relevanta resultat från EU-forskningen på detta område. Arbetsgruppen bör tillsättas i april 2001 och senast i december 2001 kunna lämna en rapport till kommissionen.Med rapporten från arbetsgruppen som utgångspunkt kommer kommissionen i enlighet med förslaget i rapporten till Europeiska rådets vårmöte 2001 att kunna lägga fram en handlingsplan till rådets vårmöte 2002. Denna handlingsplan kommer att innehålla förslag till ytterligare ett antal politiska initiativ och rekommendationer för att säkerställa att de nya europeiska arbetsmarknaderna är öppna och tillgängliga för alla senast år 2005.

7. Slutsatser

Detta meddelande bygger på Europeiska kommissionens bidrag till Europeiska rådets vårmöte 2001. Här analyseras drivkrafterna bakom de nya europeiska arbetsmarknader som håller på att utvecklas, deras utmärkande drag och vad som står i vägen för dem. I meddelandet presenteras ett politiskt initiativ i två steg som har till syfte att inom ramen för befintliga politiska förfaranden säkerställa att de nya europeiska arbetsmarknaderna står öppna och tillgängliga för alla senast år 2005.

Globaliseringen, den tekniska utvecklingen och den europeiska integrationen är drivkrafter som gör att vissa delar av arbetskraften måste bli rörlig. För att regional utjämning skall kunna främjas är det viktigt att varje enskild individs kompetensutveckling och behov av rörlighet uppmärksammas, inte bara de högutbildades. I Lissabonstrategin för full sysselsättning i en konkurrensbaserad, dynamisk och kunskapsinriktad ekonomi togs alla dessa tendenser upp till behandling. Genom att främja utvecklingen av nya europeiska arbetsmarknader och samtidigt utforma de nationella arbetsmarknaderna på ett nytt sätt kan man bidra till smidiga och dynamiska arbetsmarknader som både kan ge ökad styrka åt Lissabonstrategin och göra den inre marknaden välfungerande och euron framgångsrik - och samtidigt ge EU:s medborgare nya möjligheter.

Det kommer att behövas en övergripande politisk vilja för att problemen med rörligheten och obalanserna skall kunna angripas i sin helhet. I denna måste ingå politiska satsningar på utbildning, kompetens och ett livslångt lärande, kraftigt ökade satsningar på mänskliga resurser, ökad sysselsättning på arbetsmarknaden och effektiva åtgärder för förnyelse av arbetsmarknaderna för att anpassa tillgången till efterfrågan.

Att öka kompetensen på alla nivåer - grundläggande, mellan och hög - för hela arbetskraften är av största betydelse när det gäller att inom EU bygga upp en konkurrenskraftig kunskapsbaserad ekonomi. Att på ett effektivt sätt utnyttja den potential som de nya europeiska arbetsmarknaderna erbjuder - genom att undanröja hindren för dem, öka informationen om dem och förbättra tillgången till dem - kan väsentligt bidra till att lösa många av de missförhållanden som kompetensbristerna ger upphov till.

- De enskilda individerna liksom näringslivet är villiga att utöva sin rätt att vara delaktiga i de europeiska arbetsmarknaderna, men de väntar sig inte att behöva kämpa sig igenom besvärliga hinder och restriktioner för att få göra det. Att det finns lagstadgade rättigheter och att ett antal viktiga politiska initiativ redan har tagits har inte räckt till för att avlägsna viktiga hinder och därigenom motsvara de europeiska medborgarnas förhoppningar.