Jordanien förblir en viktig partner för EU i Mellanöstern och det är viktigt att Jordanien fortsätter att spela en konstruktiv roll för stabiliteten i regionen. Landet står konstant under hårt tryck på många områden, bland andra de regionala, ekonomiska och sociala, och har under en längre period tagit emot ett stort antal syriska flyktingar. Covid-19-pandemin har ökat trycket på hälso- och sjukvårdssektorn och medför ytterligare betydande socioekonomiska utmaningar.

Libanon

EU och Libanon står inför gemensamma utmaningar i samband med utdragna kriser och instabilitet i regionen. Partnerskapet mellan EU och Libanon är starkt och spänner över ett stort antal sektorer, i enlighet med det associeringsavtal som är i kraft sedan 2006. Libanon står inför allvarliga politiska, ekonomiska, sociala och säkerhetsrelaterade svårigheter, särskilt en ekonomisk och finansiell kris utan motstycke som förvärrats av covid-19-pandemin. Utöver systematiska brister fortsätter den nio år gamla konflikten i Syrien att sätta press på Libanons institutioner och infrastruktur och inverka negativt på landets socioekonomiska stabilitet. Libanon hyser mer än en miljon registrerade syriska flyktingar utöver de omkring 300 000 palestinska flyktingar som redan fanns i landet och är därför det land som har den högsta andelen flyktingar per capita i världen.

2016 undertecknade EU och Libanon också en pakt med ömsesidiga åtaganden och prioriterade åtgärder för att förbättra levnadsvillkoren för både syriska flyktingar och värdsamhällen, i linje med avsiktsförklaringen från Londonkonferensen 2016. De förnyade åtaganden som gjordes vid de därpå följande konferenserna i Bryssel (2017–2020) om stöd till Syriens och dess grannländers framtid stärkte dessa delade åtaganden när det gäller att hantera konsekvenserna av krisen i Syrien. Partnerskapet mellan EU och Libanon är starkt och spänner över ett stort antal samarbetssektorer som definieras i associeringsavtalet. Den 11 november 2016 antog EU och Libanon prioriteringarna för partnerskapet som fastställer ett politiskt ramverk för åren 2016–2020.

I prioriteringarna betonades åtagandet att fördjupa förbindelserna på grundval av tre huvudpelare av ömsesidigt intresse och med gemensamma problemområden: 1) Säkerhet och kampen mot terrorism. 2) Samhällsstyrning och rättsstatsprincipen. 3) Främjande av tillväxt och arbetstillfällen. Vid klustermötet för säkerhet och rättvisa mellan EU och Libanon, som hölls den 3 oktober 2018 i Beirut, erinrades om vikten av säkerhetsfrågor och rättsliga frågor som en integrerad del av partnerskapet mellan EU och Libanon. Man enades om att främja det rättsliga samarbetet och även undersöka möjligheterna att stärka samarbetet med Eurojust i detta syfte.

Libanon står för närvarande inför allvarliga socioekonomiska svårigheter, som förvärras av konflikten i Syrien och covid-19-pandemin.

Marocko

Marocko är en viktig granne och EU-partner. I en alltmer instabil region är Marocko något av en stabiliserande faktor i Nordafrika och kan utgöra en bro mellan Europa och Afrika söder om Sahara. I mer än femtio år har EU och Marocko byggt upp ett långsiktigt partnerskap som bygger på ett antal politiska och ekonomiska avtal. Marocko och EU undertecknade 1996 ett Europa-Medelhavsavtal om associering, som trädde i kraft år 2000. Marocko och EU stärkte de bilaterala förbindelserna på ett antal områden, bland annat politiskt samarbete och säkerhetssamarbete, ekonomiska och finansiella förbindelser samt sociala och mänskliga förbindelser. Marocko har gynnats av statusen framskjuten ställning inom den europeiska grannskapspolitiken sedan 2008. Handlingsplanen för 2013–2017 för genomförandet av den framskjutna ställningen, som utvidgades 2018 och 2019, omfattar flera samarbetsområden, bland annat samarbete i rättsliga och inrikes frågor, såsom kampen mot organiserade kriminella nätverk, gränsförvaltning eller rättsligt och polisiärt samarbete.

Efter en avmattning i de bilaterala förbindelserna till följd av domstolens dom i december 2015 om associeringsavtalets geografiska tillämpningsområde, omförhandlade EU och Marocko de berörda rättsliga instrumenten mot bakgrund av domstolens rättspraxis och enades om att återuppta sitt partnerskap i början av 2019. Detta återupptagande godkändes officiellt vid det 14:e mötet i associeringsrådet den 27 juni 2019, då en ambitiös gemensam politisk förklaring antogs. I den gemensamma förklaringen fastställs ett antal nyckelområden där Marocko och EU avser att stärka sitt samarbete under kommande år. Dessa omfattar särskilt fyra strategiska områden: Värderingar. Ekonomisk och social sammanhållning. Kunskap. Säkerhet. Samt två viktiga horisontella axlar (rörlighet/migration och klimat/miljö).

Återupptagandet av förbindelserna har också gjort det möjligt att återuppta de strukturer för dialog som härrör från associeringsavtalet, vars underkommittéer särskilt omfattar dialog på flera områden, exempelvis rättvisa och säkerhet eller politiskt samarbete. Samtidigt har det operativa samarbetet på områden som rör säkerhet och gränsförvaltning, inbegripet kampen mot människosmuggling, människohandel och andra kriminella nätverk, stärkts avsevärt. Marocko har dessutom utvecklat ett nära bilateralt samarbete om terrorismbekämpning med EU-medlemsstater. Marocko är medlem i den globala koalitionen mot Islamiska staten och är sedan 2016 medordförande för det globala forumet för terroristbekämpning. Marocko är också värd för ett av de EU-finansierade regionala kompetenscentrumen för CBRN-frågor (kemiska, biologiska, radiologiska eller nukleära risker).

Tunisien

Tunisien är en viktig partner för EU, och är ett exempel på övergång till demokrati och en stabil pelare i regionen. Förbindelserna mellan EU och Tunisien går tillbaka till 1976 och intensifierades avsevärt när Tunisien och EU undertecknade ett associeringsavtal 1995, genom vilket närmare förbindelser etablerades inom alla samarbetssektorer. Efter revolutionen 2011 ingick EU och Tunisien ett privilegierat partnerskap (2012) som omfattar ökad ekonomisk och handelsrelaterad integration och ett partnerskap för rörlighet. Sedan 2011 har EU gett Tunisien betydande stöd både politiskt och genom att dubbla det finansiella stödet, vilket gör Tunisien till en av de första mottagarna av EU-stöd per capita. EU stöder helhjärtat konsolideringen av övergången till demokrati i Tunisien och genomförandet av relevanta pågående politiska och ekonomiska reformer.

Säkerhetsläget är dock fortfarande osäkert, inte minst på grund av det instabila läget i regionen. EU har åtagit sig att stärka sitt omfattande samarbete med Tunisien på säkerhetsområdet, i kampen mot terrorism och förebyggande av våldsinriktad radikalisering och våldsbejakande extremism, bland annat genom att fördjupa Tunisiens samarbete med relevanta EU-organ, framförallt Europol. Två operativa/strategiska partnerskap har utvecklats under de senaste åren, det första mellan Tunisiens nationalgarde och Europeiska gendarmeristyrkan (EGF) om kapacitet för terrorismbekämpning. Det andra mellan polisakademin i Carthage Salamboand och EU:s byrå för utbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning (Cepol).

Den organiserade människosmugglingen har ökat sedan 2017. Att driva rättsliga förfaranden mot människosmugglare/människohandlare är oerhört viktigt, och EU håller fast vid sitt åtagande att erbjuda specialiststöd från Eurojust och Europol. Utbyte av information och analyser är därför fortfarande viktigt. Dessutom är samarbete i fråga om dokumentförfalskning, ett brottsområde med koppling till människosmuggling, en sektor där ett fördjupat samarbete också skulle vara till stor nytta.

Turkiet

Turkiet är en viktig partner för Europeiska unionen. I december 1999 beviljade Europeiska rådet Turkiet status som kandidatland och associeringsförhandlingar inleddes i oktober 2005.

Vid toppmötet mellan EU och Turkiet den 29 november 2015 enades man om att utöka och intensifiera den politiska dialogen på alla områden, inklusive utrikes- och säkerhetspolitik, migration och terrorismbekämpning. Turkiet och EU har upprepat sitt åtagande att bekämpa det hot som utgörs av Islamiska staten och det hot som PKK fortfarande utgör. Uttalandet från EU och Turkiet, som man enades om den 18 mars 2016, tog upp migrationskrisen. Den 9 mars 2020 träffade Europeiska rådets ordförande och kommissionens ordförande Turkiets president för att stärka genomförandet av uttalandet från EU och Turkiet.

Ett fördjupat samarbete med Eurojust är relevant i fråga om att uppfylla de återstående kraven i färdplanen för viseringsliberalisering. Europeiska unionen inledde den 16 december 2013 en dialog om viseringsliberalisering med Turkiet. Dialogen om viseringsliberalisering grundas på en färdplan i vilken det anges vilka krav som Turkiet måste uppfylla för att tas upp i förteckningen över viseringsbefriade länder.

Under tiden har Turkiet och Eurojust inrättat kontaktpunkter för att underlätta utbytet av icke-känslig information. De turkiska kontaktpunkterna deltar också i det europeiska rättsliga nätverkets möten. Eurojust och de turkiska myndigheterna har utväxlat skrivelser om ytterligare praktiskt samarbete. De turkiska myndigheterna skrev till Eurojust den 2 maj 2016 för att formellt bekräfta sin avsikt att så snart som möjligt ingå ett samarbetsavtal och att under tiden utöka det praktiska samarbetet. Det kommer att vara av avgörande betydelse att de turkiska kontaktpunkterna svarar snabbt och följer upp begäranden om information och samarbete som skickas till dem via Eurojust och att de deltar i strategiska möten om organiserad brottslighet och terrorism. Den 3 maj 2016 svarade Eurojust de turkiska myndigheterna med en inbjudan till Eurojusts taktiska möten om terrorism och föreslog ett aktivt deltagande från turkiska domare och åklagare i Eurojusts sammanträden om ökat straffrättsligt samarbete och utbyte av information och bästa praxis. Under de senaste åren gjorde samtalen inga framsteg, men kontakterna återupptogs 2019.

2.REKOMMENDATIONENS RÄTTSLIGA UTFORMNING

I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2018/1727 om Europeiska unionens byrå för straffrättsligt samarbete (Eurojust) fastställs den rättsliga ramen för Europol, framförallt dess mål, uppgifter, behörighetsområde, dataskyddsbestämmelser och hur Eurojust kan samarbeta med externa partner.