A4-0404/98

Resolution om konsekvenserna av händelserna kring Med-programmen

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 206 i EG-fördraget,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av sin resolution av den 17 juli 1997 ((EGT C 286, 22.9.1997, s. 263.))om den särskilda rapporten 1/96 från revisionsrätten beträffande Med-programmen (framlagd med stöd av artikel 188c.4 andra stycket i EG-fördraget) och kommissionens svar (C4-0512/96) och sin resolution av den 31 mars 1998 ((EGT C 138, 4.5.1998, s. 43.)) för att underrätta kommissionen om orsakerna till att den för närvarande inte kan beviljas ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1996,

- med beaktande av betänkandet från budgetkontrollutskottet (A4-0404/98), och av följande skäl:

A. Den preliminära slutrapporten om revisionen av programmen inom det decentraliserade samarbetet med Medelhavsländerna (Med-programmen) var färdig i augusti 1998, och för denna rapport granskades 233 av de totalt 496 projekt som gemenskapen subventionerat.

B. Revisorerna kom fram till att av de totalt 36,6 miljoner ecu som de granskade projekten fått i gemenskapssubventioner skulle ungefär 4 miljoner ecu återkrävas.

C. Revisorerna kom också fram till att det beträffande mer än en tredjedel av de utgifter på ungefär 60 miljoner ecu som anmälts av projekten ännu inte är klart om de kommer att kunna godkännas, och att detta eventuellt kan leda till ytterligare återkrav på miljonbelopp.

D. De alltför höga bidragen från gemenskapen och de utgifter, där oklarhet råder om det kan godkännas eller ej, är inte jämnt fördelade mellan alla projekt, utan vissa projekt har särskilt höga belopp om vilka oklarhet råder eller som skall återkrävas. I vissa fall svarar dessa för långt över 50 procent av de utbetalda bidragen.

E. I dessa fall finns det åtminstone en begynnande misstanke om att det förekommit allvarliga oegentligheter.

F. Även en del av de granskningsrapporter som utarbetades efter revisorernas besök på platsen visade på allvarliga oegentligheter.

G. Vid totalt 26 tillfällen nekades revisorerna, som agerade på kommissionens uppdrag, information om respektive insyn i projektunderlagen eller var projektpartnern omöjlig att få tag på.

H. Revisorerna kom fram till att Byrån för nätverken i Medelhavsområdet (ARTM), som hade fått i uppdrag av kommissionen att förvalta finansieringen, inte hade tillräcklig kontroll över det ekonomiska genomförandet av de projekt som subventionerades, att förfrågningar från projekten delvis lämnades utan svar, att korrespondensen med projekten inte fördes och arkiverades enligt bestämmelserna samt att det inte kunde klargöras om den av ARTM utvecklade databasen för förvaltning av projekten också verkligen användes.

I. ARTM bildades på kommissionens initiativ av externa konsulter, som en internationell organisation utan vinstsyfte under belgisk lag, och gavs i detta syfte omfattande befogenheter av kommissionen, utan att det enligt revisionsrätten ((EGT C 240, 19.8.1996, s. 1.)) fanns någon klar rättslig grund för detta, utan att det fanns åtminstone ett principbeslut från kommissionen i frågan och utan att det ansvariga generaldirektoratet inväntade ett yttrande från kommissionens rättstjänst eller informerade finanskontrollen innan man undertecknade det första kontraktet med ARTM.

J. Enligt kommissionens finanskontroll tecknades sammanlagt 16 kontrakt för tekniskt bistånd, varav 10 utan anbudsinfordran. Av de 6 som tecknades efter anbudsinfordran förekom det regelbrott till förmån för de byråer för tekniskt bistånd som redan hade fått kontrakt genom förfarandena utan anbudsinfordran.

K. Fram till april 1995 var två av de fyra handläggarna i ARTM:s styrelse även ledare för de två byråer för tekniskt bistånd, förbundna genom andelar i varandra, som av ARTM tilldelades största delen av kontrakten för tekniskt bistånd inom ramen för Med-programmen. Under flera år förelåg alltså en uppenbar intressekonflikt.

L. ARTM tilldelade kontrakt genom privat överenskommelse till dessa byråer för tekniskt bistånd, och de båda firmor som erhållit ovannämnda kontrakt deltog i sammanträdena med de åtagandekommittéer där detta beslutades.

M. Samma byråer för tekniskt bistånd fick inom ramen för genomförandet av Med-Invest-programmet i uppdrag att genomföra två projekt till ett värde av 270 000 respektive 450 000 ecu utan anbudsinfordran eller någon form av urvalsförfarande.

N. De båda ovannämnda handläggarna i ARTM:s styrelse var inte beredda att avgå ur ledningsorganet förrän de krav de hade ställt som villkor för sin avgång hade uppfyllts och deras firmor hade erhållit nya kontrakt för tekniskt bistånd.

O. En undersökning som finanskontrollen genomförde om tilldelningen av dessa kontrakt visade tydligt att det aktuella urvalsförfarandet kunde ha manipulerats med syfte att ge kontrakten åt de ovannämnda styrelseledamöternas firmor.

P. Kommissionens tjänstemän bidrog aktivt till att skapa och driva ett system som omöjliggjorde korrekt förvaltning av gemenskapsmedel, ledde till extra kostnader och avsevärda misstag och därmed under flera år misskrediterade och lamslog ett viktigt område inom gemenskapens Medelhavspolitik.

Q. Kommissionen har under tiden krävt att ARTM och byråerna för tekniskt bistånd skall betala tillbaka felaktigt utbetalda belopp på nästan 2,2 miljoner ecu, men hittills har bara en del av detta belopp återbetalats.

R. Det italienska rättsväsendet har av kommissionen endast erhållit den del av handlingarna som enligt finanskontrollen visar att en av de berörda firmorna misstänks för bedrägeri. Kommissionen har emellertid inte efterkommit parlamentets upprepade krav ((Se punkt 3 i resolutionen av den 17 juli 1997 om den särskilda rapporten 1/96 från revisionsrätten beträffande Med-programmen och punkterna 3 och 4 i resolutionen av den 31 mars 1998 för att underrätta kommissionen om orsakerna till att den för närvarande inte kan beviljas ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget för budgetåret 1996.)) att överlämna samtliga handlingar till de ansvariga rättsliga myndigheterna så att dessa själva kan fatta beslut om sin jurisdiktion och eventuellt inleda rättsliga förfaranden.

S. På grund av denna underlåtenhet från kommissionens sida har man inte lyckats reda ut den eventuellt brottsliga karaktären av den intressekonflikt som i detta fall varade flera år, och inte heller de omständigheter som ledde till denna intressekonflikt. Därmed ådrar sig kommissionen misstanken att den vill dölja eventuellt straffbara handlingar, eftersom även dess egna tjänstemän skulle kunna vara inblandade i dem.

T. Denna misstanke får också näring genom det sätt på vilket man genomfört den ovannämnda administrativa undersökningen i ärendet.

a) Den administrativa undersökningen presenterades för parlamentet som ett första steg mot eventuella disciplinära åtgärder, men har istället fungerat som ersättning för disciplinära åtgärder. Den ändrade inriktningen på den administrativa undersökningen beordrades av kommissionens generalsekreterare efter förhandsgodkännande av den kommissionsledamot som ansvarar för personalfrågor.

b) De generaldirektörer som ansvarade för undersökningen kom fram till att de inte kunde finna några fakta som talade för att de berörda tjänstemännen gjort sig skyldiga till bedrägeri eller att de på ett otillbörligt sätt ökat sin förtjänst. Därmed gick generaldirektörerna utanför sina befogenheter, då en undersökning om huruvida det har förekommit några straffbara handlingar är en fråga för rättsväsendet, inte för kommissionens tjänstemän.

c) De generaldirektörer som ansvarade för undersökningen kom också fram till att de missförhållanden som konstaterats berodde på brister i ledningen. De ansåg att händelserna inte var tillräckligt allvarliga för att motivera några disciplinära åtgärder, eftersom det inte hade förekommit något avsiktligt brott mot finansieringsföreskrifterna eller andra bestämmelser. Denna slutsats är inte i överensstämmelse med andan och bokstaven i artikel 86 i tjänsteföreskrifterna, vari det uttryckligen anges att disciplinära åtgärder kan vidtas också om tjänstemannen begått ett fel på grund av vårdslöshet.

U. Kommissionen har godtagit detta resultat av den administrativa undersökningen.

V. I en skrivelse av den 7 juli 1998 till parlamentets ordförande nekade kommissionens ordförande att överlämna vittnesprotokollen från den administrativa undersökningen.

W. Därmed är det omöjligt att sätta sig in i den administrativa undersökningens utformning och omfattning, eller kontrollera om slutsatserna verkligen stämmer överens med vittnesmålen.

X. Detta har också gett näring åt misstanken att kommissionen har något att dölja i detta ärende.

Y. EG-domstolen har i sin rättspraxis uttryckligen pekat på kommissionens skyldighet att lojalt samarbeta med de nationella rättsliga myndigheterna, och i det aktuella fallet är detta en särskilt viktig förpliktelse eftersom det finns klara tecken på brott mot EG-direktiv om tilldelning av offentliga kontrakt.

1. Parlamentet bekräftar sin uppfattning att man i sådana här fall måste låta de nationella rättsliga myndigheterna själva avgöra frågan om sin jurisdiktion och eventuellt inleda rättsliga förfaranden,

2. uppmanar kommissionen för tredje och sista gången att överlämna alla handlingar, däribland nya kompletterande bevis på allvarliga oegentligheter, i Med-affären till de rättsliga myndigheterna i Belgien, Frankrike och Italien, och inte som hittills enbart delar av dem,

3. fastställer den 1 december 1998 som sista datum för kommissionen att överlämna dessa handlingar,

4. kommer att undersöka möjligheten att överlämna alla handlingar i ärendet som parlamentet förfogar över till de rättsliga myndigheterna, och att i samband med förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet för budgetåret 1996 väcka talan mot kommissionen för underlåtande i enlighet med artikel 175 i fördraget om kommissionen på nytt skulle underlåta att följa denna uppmaning,

5. förväntar sig att kommissionen helt och hållet tar på sig ansvaret för att ha skadat sin egen trovärdighet i disciplinärenden genom att godta en administrativ utredning som inte utförts på föreskrivet sätt; förväntar sig också att kommissionen vidtar de åtgärder som behövs för att återupprätta trovärdigheten,

6. förväntar sig att kommissionen i framtiden försöker begränsa räckvidden av och innehållet i adminstrativa utredningar så att utredningarna fastställer fakta och inte används som ersättning för disciplinära åtgärder.

7. uppmanar kommissionen att överlämna protokollen från den administrativa undersökningen till parlamentets behöriga utskott; påpekar i detta sammanhang att kommissionen enligt artikel 206 i EG-fördraget är skyldig att lägga fram alla uppgifter som krävs i samband med förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet,

8. bekräftar punkt 18 i resolutionen av den 31 mars 1998 och uppmanar på nytt kommissionen att utesluta de deltagare som tidigare gjort åtaganden om samfinansiering utan att uppfylla dem från deltagande i de nya programmen inom det decentraliserade samarbetet; anmodar kommissionen att enligt stränga principer fullt ut kräva tillbaka de belopp som inom ramen för den pågående ekonomiska revisionen befunnits vara indrivningsbara; uppmanar kommissionen att senast den 1 december 1998 lägga fram en rapport för parlamentet om de åtgärder som vidtagits i samband med revisionen,

9. påminner om att Med-affären var en av orsakerna till att inte bevilja ansvarsfrihet för 1996,

10. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen, rådet och revisionsrätten.