Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om tullmyndigheternas ingripande mot varor som misstänks kränka vissa immateriella rättigheter och om vilka åtgärder som skall vidtas mot varor som kränker vissa immateriella rättigheter

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. INLEDNING

Den 22 december 1994 antog rådet förordning (EG) nr 3295/94, i vilken det fastställs dels villkoren för ett ingripande av tullmyndigheterna, dels vilka åtgärder de behöriga myndigheterna skall vidta i fråga om varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor. Genom förordningen genomfördes bestämmelserna i WTO-avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter, som gemenskapen ingick genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående, på Europeiska gemenskapens vägnar - vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet - av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986-1994). Sedan dess har denna typ av bedrägeri fortsatt att öka i omfattning. Mellan 1998 och 2001 ökade således antalet föremål som kränker en immateriell rättighet och som tullförvaltningen fångat upp vid unionens yttre gränser med 900 %, dvs. från 10 miljoner till 100 miljoner föremål på fyra år.

De varumärkesförfalskade och pirattillverkade varorna utvecklas ständigt, vare sig det rör sig om själva produktegenskaperna eller den teknik som de internationella bedrägeriorganisationerna utnyttjar för transporterna. Denna pågående utveckling framgår också av den statistik som kommissionen offentliggjort i årsrapporten om tullmyndigheternas insatser i gemenskapen mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning, och två slutsatser kan dras därav. Den första är att förfalskarna numera går in för kvantitet i stället för kvalitet. Med andra ord privilegierar bedrägeriorganisationerna inte längre föremål med högt mervärde, utan snarare diverse vanliga föremål som dessa organisationer tillverkar i kommersiell skala. Den andra slutsatsen gäller själva produkttypen: exempelvis 2001 nådde antalet varumärkesförfalskade livsmedel nästan samma nivå som för kläder, vilket innebar en ökning med nästan 75 % i förhållande till 2000, samtidigt som antalet pirattillverkade och varumärkesförfalskade cd-skivor ökade med 15 300 % i förhållande till 1999.

Det faktum att den organiserade brottsligheten allt mer aktivt deltar i den omfattande internationella handeln med varumärkesförfalskade och pirattillverkare varor visar att denna verksamhet är särskilt lukrativ och att bedrägeriverksamheten blir allt mer professionellt uppbyggd.

I detta sammanhang är det särskilt viktigt att utveckla lagstiftningen för att förbättra och harmonisera tullverksamheten och för att mer effektivt bekämpa kränkningar av de immateriella rättigheterna. Förordning (EG) 3295/94 av den 22 december 1994 bör således upphävas och ersättas med en ny förordning för att klargöra den rättsliga situationen, för att underlätta rättighetsinnehavarnas insyn i regelverket och i syfte att ta fram ett effektivt rättsligt instrument som gör det möjligt att bättre bekämpa denna form av bedrägeri.

2. SYFTET MED UTKASTET TILL FÖRORDNING

2.1 I den föreslagna förordningen fastställs villkoren för tullmyndigheternas ingripande vid misstanke om att varor kränker en immateriell rättighet samt vilka åtgärder de behöriga myndigheterna skall vidta när det konstateras att varorna kränker en immateriell rättighet som omfattas av förordningen. Det främsta syftet med förordningen är att bättre skydda den inre marknaden och konsumenterna i en utvidgad gemenskap.

2.2 Den kännbara ökningen av denna verksamhet, vilken även kan kvantifieras statistiskt om man ser på tullens verksamhet, påkallar en revidering av lagstiftningen. Gemenskapen är ett konkurrenskraftigt ekonomiskt område öppet för fri konkurrens och revideringen bör ge möjlighet att sörja för konsumenternas säkerhet och konsumentskyddet, respekten för rättighetsinnehavarnas immateriella rättigheter samt gemenskapens finansiella intressen. Revideringen bör främja företagens innovationsförmåga och konkurrenskraft samt trygga sysselsättningen, samtidigt som de nationella ekonomierna skyddas.

2.3 De ekonomiska, finansiella och sociala skador som denna typ av olaglig handel medför ökar allt mer i omfattning och skapar svårigheter för de ekonomiska aktörerna. Avsikten med de föreslagna ändringarna är således att stärka bedrägeribekämpningen vid gemenskapens yttre gränser inom hela tullområdet, utan att försvåra det internationella handelsflödet. Dessa mål anges även i Europaparlamentets och rådets beslut nr 210/97/EG av den 19 december 1996 om antagandet av ett åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen ("Tull 2000").

2.4 Funktionsprinciperna för den nya förordningen fanns redan i de tidigare bestämmelserna: tullmyndigheterna ingriper genom att under en viss tid kvarhålla de varor som misstänks kränka en immateriell rättighet så snart rättighetsinnehavaren ingivit en ansökan om ingripande till tullmyndigheterna. I förordningen fastställs även vilka åtgärder de behöriga myndigheterna skall vidta när det fastslagits att varorna kränker en immateriell rättighet. Förslaget till ny förordning utgör ingen omprövning av grundprinciperna i den tidigare förordningen, utan den får dem att fungera bättre och tillämpningsområdet utvidgas till att omfatta nya immateriella rättigheter.

2.5 I den nya förordningen har man beaktat branschorganisationernas krav, de små och medelstora industriernas och företagens (nedan kallade "små och medelstora företag") intressen samt erfarenheterna av den tidigare tullagstiftningen. Genomförandet av förordningen har förenklats och användarna är inte längre lika bundna av formaliteter för genomförandet. Rättighetsinnehavarna har givits tillfälle att lämna synpunkter och de har stött flera föreslagna förbättringar. Genom förordningen föreslås följande:

- En utvidgning av den tidigare förordningens tillämpningsområde till att omfatta nya immateriella rättigheter, nämligen växtförädlarrätt, geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar.

- En förbättring av kvaliteten på de uppgifter som rättighetsinnehavarna lämnar tullmyndigheterna inom ramen för en ansökan om ingripande. Dessutom harmoniseras ansökningarnas giltighetstid och form, och användning av informationsteknik för inlämnandet uppmuntras.

- Om en rättighetsinnehavare erhåller uppgifter av tullmyndigheterna och missbrukar dessa eller använder dem för andra ändamål än de som avses i förordningen, kan innehavarens ansökan upphävas för den återstående giltighetstiden och i särskilt allvarliga fall kommer ansökan inte att förnyas.

- Avgifter och säkerheter krävs inte längre, särskilt i syfte att göra det möjligt för små och medelstora företag att utnyttja förordningen utan att ådra sig utgifter. Principen om ställandet av säkerhet ersätts med ett åtagande från rättighetsinnehavarens sida.

- Tillämpningsområdet för förfarandet å tjänstens vägnar utvidgas. Förfarandet ger tullförvaltningen möjlighet att agera utan att någon ansökan om ingripande ingivits. Användningen av detta förfarande kommer att öka märkbart, i synnerhet till förmån för de rättighetsinnehavare som är små och medelstora företag.

- Tullmyndigheterna kommer att lämna rättighetsinnehavarna fler och mer exakta uppgifter.

- Rättighetsinnehavare kommer att kunna återfå varuprover endast för analysändamål så att förfarandet kan fortsätta.

- Genom att rättighetsinnehavaren inte är tvungen att vänta på ett avgörande i sakfrågan, utan kan låta förstöra varor som kränker vissa immateriella rättigheter efter medgivande från varuinnehavaren eller deklaranten, bör det vara möjligt att inom ramen för det föreslagna nya förfarandet lösa vissa lagringsproblem.

- Artikeln rörande olaglig handel med varor av icke-kommersiell karaktär som införs i mängder som ligger inom gränserna för beviljande av tullfrihet är särskilt viktig för företagen. Denna typ av handel ingick inte i den tidigare förordningens tillämpningsområde, men genom den nya förordningen bör det bli möjligt att bättre kontrollera denna småskaliga handel så att den inte döljer en mer omfattande handel.

2.6 För att kampen mot varumärkesförfalskning och pirattillverkning skall vara framgångsrik krävs det ett mycket nära samarbete med rättighetsinnehavarna och en märkbar ökning av antalet ansökningar om ingripande.

2.7 För att se till att den nya förordningen utnyttjas på bästa möjliga sätt bör det föreskrivas att nödvändiga ändringar och kompletteringar kan införas inom de två första åren efter det att förordningen börjar tillämpas.

2.8 Rådet uppmanas att anta förslaget till en ny gemenskapsförordning om villkoren för ingripanden av tullmyndigheterna mot varor som misstänks kränka vissa immateriella rättigheter och om vilka åtgärder de behöriga myndigheterna skall vidta när det gäller varor som kränker vissa immateriella rättigheter.

3. ANALYS AV DE CENTRALA ARTIKLARNA

Artikel 1

I denna förordning fastställs villkoren för tullmyndigheternas ingripande vid misstanke om att varor kränker immateriella rättigheter samt vilka åtgärder de behöriga myndigheterna skall vidta när det konstateras att varorna kränker en immateriell rättighet.

Artikel 2.1

Av tullförvaltningarnas senaste verksamhetsrapport (2001) rörande bekämpning av varumärkesförfalskning och pirattillverkning framgår en betydande ökning av varumärkesförfalskningen inom livsmedelssektorn samt sektorerna för alkohol och drycker (+75 % i förhållande till 2000, dvs. mer än 4 miljoner föremål). Vissa av dessa produkter kan visa sig vara särskilt farliga för konsumenterna. Följaktligen och med beaktande av tullförvaltningarnas erfarenheter när det gäller att bekämpa varumärkesförfalskning och pirattillverkning bör förordningens tillämpningsområde utvidgas till att omfatta de immateriella rättigheterna avseende växtsorter, ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar.

Således bör man för tillämpningen av denna förordning definiera dessa nya rättigheter och införliva dem i kapitlet om varor som kränker immateriella rättigheter. Däri bör även gemenskapsformgivning införlivas.

Artikel 3.1

Från förordningens tillämpningsområde bör uteslutas varor som omfattas av en skyddad ursprungsbeteckning eller en skyddad geografisk beteckning, om de tillverkats med rättighetsinnehavarens medgivande men befinner sig i någon av de situationer som avses i denna förordning utan rättighetsinnehavarens medgivande.

Artikel 3.2

De berörda branscherna har hela tiden velat att denna undantagsklausul skall utgå. De anser att man genom den tolererar en avvikelse som är oacceptabel, eftersom den gynnar "turisthandel". Det förefaller dock väldigt svårt att bekämpa denna typ av olaglig handel med hjälp av kvarhållande. Däremot visar årsstatistiken om tullens verksamhet för att bekämpa varumärkesförfalskning att över 45 % av tullens förfaranden avser resande.

Genom denna bestämmelse kan man visserligen från förordningens tillämpningsområde utesluta varor av icke-kommersiell natur som ingår i de resandes personliga bagage inom de gränser som fastställs för tullbefrielse (175 euro), men samtidigt ger man fel signal till de resande.

Denna typ av införsel kan således dölja en mycket mer omfattande olaglig verksamhet och därför bör den uteslutas från förordningens tillämpningsområde endast i de fall där den inte döljer en mer omfattande olaglig handel.

Artikel 4

Artikel 4 innehåller bestämmelser om åtgärder som skall föregå en ansökan om tullmyndigheternas ingripande.

Syftet med denna artikel är att omdefiniera villkoren för tullmyndigheternas ingripande när ingen ansökan om ingripande har inlämnats. På detta sätt kan tillämpningsområdet för förfarandet å tjänstens vägnar utvidgas avsevärt. För att förbättra tullmyndigheternas möjligheter att ingripa och göra det möjligt för små och medelstora företag att utnyttja förordningen kommer tullmyndigheterna, när de har tillräckliga skäl att misstänka att en vara kränker en immateriell rättighet, att kunna kvarhålla den misstänkta varan i tre arbetsdagar. Under denna tid kommer rättighetsinnehavaren att kunna inge en ansökan om ingripande till den behöriga myndigheten.

De rättighetsinnehavare som inte känner till att deras immateriella rättigheter möjligen kränks och således inte har lämnat in en ansökan om ingripande kan genom detta förfarande av tullmyndigheterna göras uppmärksamma på att varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade har beslagtagits.

I artiklarna 5-7 anges villkoren för att en ansökan om tullmyndigheternas ingripande skall kunna inlämnas och behandlas.

Artikel 5

Ansökan om ingripande är ett nödvändigt verktyg för optimering av tullens åtgärder, eftersom den innehåller uppgifter om och en teknisk beskrivning av de möjligen pirattillverkade eller varumärkesförfalskade produkter som tullen ombes att vidta åtgärder mot. En sådan ansökan kan inges till de för detta ändamål utsedda myndigheterna på elektronisk väg.

Vissa av dessa uppgifter kommer att vara obligatoriska för att ansökan skall godtas och registreras. Uppgifter som kommer att krävas för att en ansökan om ingripande skall kunna tas emot omfattar en tillräckligt detaljerad teknisk beskrivning av varorna, exakta uppgifter om vilken typ av bedrägeri det rör sig om, om denna är känd, namn på och adress till den kontaktperson som utsetts av rättighetsinnehavaren och handlingar som bestyrker att den sökande är rättighetsinnehavare till de varor som ansökan gäller. Andra uppgifter som kan vara till stöd för tullmyndigheterna i deras efterforskningar kan överlämnas upplysningsvis.

Den behöriga tullmyndighet som ansvarar för registrering av ansökningarna skall ha 30 arbetsdagar på sig att skriftligen meddela den sökande om sitt beslut.

Den specifika karaktären hos vissa immateriella rättigheter, t.ex. växtförädlarrätt, kan leda till att de behöriga tullmyndigheterna måste be om specifika uppgifter.

Artikel 6

Principen om ställande av säkerhet, som i vissa medlemsstater innebär att rättighetsinnehavaren skall deponera en summa pengar, i enlighet med förordning (EG) nr 3295/94 kommer att avskaffas, och i stället skall rättighetsinnehavaren göra ett skriftligt åtagande i samband med att ansökan om ingripande inlämnas. Syftet är att åtagandet skall täcka innehavarens ansvar och garantera betalning av kostnaderna för att varorna förvaras under tullkontroll.

Artikel 8

I denna artikel anges de principer enligt vilka en ansökan om ingripande kan godtas. Ansökningsformuläret kommer att få en enhetlig utformning, och en ansökan skall gälla i högst ett år, varefter den kan förnyas.

Artikel 9

I denna artikel anges villkoren för tullmyndigheternas ingripande och dessutom ingår bestämmelser om kvarhållande eller uppskjutet frigörande av varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade.

Artikeln innebär att man till rättighetsinnehavaren kan överlämna nya nödvändiga uppgifter, såsom den misstänka varans faktiska eller antagna beskaffenhet och den faktiska eller antagna mängden beslagtagna varor. Denna typ av uppgifter får alltid överlämnas utan någon föregående skyldighet. Samtidigt och genom tillämpning av de nationella bestämmelserna för fastställande av huruvida en immateriell rättighet har kränkts kan även andra uppgifter överlämnas till rättighetsinnehavarna, t.ex. uppgifter om de misstänkta produkternas ursprung eller härkomst.

För att underlätta analysen av de misstänkta produkterna skall det även bli möjligt att på vissa villkor lämna ut varuprover som är representativa för varorna i fråga. Detta varuprov måste absolut återföras innan varorna frigörs eller förfarandet för kvarhållande avslutas.

Artikel 11

Tullbestämmelserna bör göras mera lättillgängliga för de rättighetsinnehavare som är små och medelstora företag och åtgärder bör vidtas för att effektivt beröva dem ekonomisk vinning som idkar olaglig handel med varumärkesförfalskade eller pirattillverkade varor. I detta syfte införs ett förenklat förfarande enligt vilket varorna får förstöras på rättighetsinnehavarens begäran och på dennes ansvar, om tullmyndigheterna inom tio arbetsdagar erhåller ett skriftligt medgivande från deklaranten eller innehavaren av varorna enligt vilket varorna får förstöras.

Detta förenklade förfarande bör göra det möjligt att reglera lagringsproblemen och de tillhörande kostnaderna. Det blir följaktligen möjligt att vidta åtgärder mot sådana varor som kränker vissa immateriella rättigheter och som transiteras eller omlastas på gemenskapens tullområde och för vilka det rättsliga förfarandet vid den myndighet som är behörig att besluta i sakfrågan ofta utmynnar i nedläggning av ärendet, eftersom varken avsändare eller mottagare befinner sig på gemenskapens territorium. Detta förfarande ersätter inte förfarandet enligt artikel 13 i den nya förordningen, utan erbjuder en möjlighet att under särskilda omständigheter placera förfalskade varor utanför handelsflödet. Om deklaranten eller innehavaren av varorna motsätter sig eller bestrider förstörelse kommer förfarandet enligt artikel 13 att tillämpas.

Artikel 12

Även om rättighetsinnehavaren kan erhåller en stor mängd nya uppgifter får denne inte använda dem för något annat ändamål än de som avses i artiklarna 8 och 10 i förordningen. Om rättighetsinnehavaren missbrukar uppgifterna kan han ställas till civilrättsligt ansvar för detta och hans ansökan om ingripande kan upphävas för den återstående giltighetstiden, och i särskilt allvarliga fall kan förnyelse av ansökan vägras.

Artikel 13

Samtliga parters rättigheter bör garanteras och respekteras inom ramen för förordningen, och i detta syfte skall varorna frigöras om tullmyndigheterna inte inom tio arbetsdagar blivit informerade om att ett förfarande har inletts för att fastställa om en immateriell rättighet har kränkts.

Vissa varor som kan komma att omfattas av de immateriella rättigheter som ingår i denna förordnings tillämpningsområde, t.ex. växtförädlarrättigheter och geografiska beteckningar, är lättfördärvliga och därför kan de kvarhållas eller deras frigörelse uppskjutas i högst tre arbetsdagar.

Vissa varor som omfattas av specifika immateriella rättigheter kan frigöras på vissa villkor om säkerhet ställs.

Artikel 14

Artikel 14 motsvarar artikel 7.2 i förordning (EG) nr 3295/94.

Artikel 15

Villkoren för lagring av varorna under den tid de kvarhålls eller deras frigörande är uppskjutet skall varje medlemsstat själv fastställa.

Artikel 16

För att tullmyndigheternas möjligheter att ingripa skall förbättras bör bestämmelserna i förordningen kunna tillämpas när varorna lämnar gemenskapens tullområde.

Artikel 17

De bestämmelser som är tillämpliga på varor som befunnits kränka en immateriell rättighet bör i regel föreskriva att varorna skall förstöras, men varorna får också överlåtas till statskassan.

Artikel 18

I denna artikel fastställs tullmyndigheternas och rättighetsinnehavarens ansvar.

Artikel 19

Denna artikel innehåller bestämmelser om de påföljder som de behöriga myndigheterna skall tillämpa. Dessa påföljder skall vara effektiva, väl avvägda och avskräckande.

Artikel 23

Kommissionen skall årligen informera Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av förordningen.

2003/0003 (ACC)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om tullmyndigheternas ingripande mot varor som misstänks kränka vissa immateriella rättigheter och om vilka åtgärder som skall vidtas mot varor som kränker vissa immateriella rättigheter

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C

med beaktande av Europaparlamentets yttrande [2],

[2] EGT C

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [3], och

[3] EGT C

av följande skäl:

(1) I syfte att få det system att fungera bättre som infördes genom rådets förordning (EG) nr 3295/94 av den 22 december 1994 om fastställande av vissa åtgärder avseende införsel till gemenskapen samt export och återexport från gemenskapen av varor som gör intrång i viss immateriell äganderätt [4], senast ändrad genom förordning (EG) nr 241/1999 [5], bör det göras en utvärdering av förordningens tillämpning. Av tydlighetsskäl bör förordningen ersättas med en ny förordning.

[4] EGT L 341, 30.12.1994, s. 8.

[5] EGT L 27, 2.2.1999, s. 2.

(2) Saluföring av varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor och över huvud taget saluföring av varor som kränker immateriella rättigheter medför väsentlig skada för de tillverkare och handelsidkare som följer lagen och för rättighetsinnehavarna samt vilseleder konsumenterna, som därmed ibland utsätts för hälso- och säkerhetsrisker. Dessa varor bör följaktligen i så stor utsträckning som möjligt hindras från att släppas ut på marknaden, och i detta syfte bör åtgärder införas för att effektivt bekämpa denna olagliga verksamhet utan att den lagliga handeln hindras. Detta mål stämmer överens med insatserna i samma syfte på internationell nivå.

(3) Om varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor samt över lag varor som kränker immateriella rättigheter har sitt ursprung i eller kommer från tredjeländer, bör deras införsel till gemenskapens tullområde förbjudas, inbegripet deras omlastning, övergång till fri omsättning i gemenskapen, hänförande till ett suspensivt arrangemang och placering i en frizon eller ett frilager. Vidare bör ett lämpligt förfarande införas som gör det möjligt för tullmyndigheterna att ingripa för att på bästa möjliga villkor sörja för att detta förbud upprätthålls.

(4) Tullmyndigheternas ingripanden avseende varumärkesförfalskade och pirattillverkade varor samt varor som kränker vissa immateriella rättigheter bör gälla dessa varor även när de exporteras, återexporteras eller utförs från gemenskapens tullområde.

(5) Tullmyndigheternas ingripande bör bestå antingen i att myndigheterna uppskjuter frigörandet för övergång till fri omsättning, export eller återexport av de varor som misstänks vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade eller kränka vissa immateriella rättigheter, eller i att myndigheterna kvarhåller varorna, om de hänförs till ett suspensivt arrangemang, placeras i en frizon eller ett frilager, återexporteras efter anmälan, införs på gemenskapens tullområde eller utförs från detta, så länge som det behövs för att kunna avgöra om det faktiskt rör sig om sådana varor.

(6) Det bör med sikte på en harmonisering mellan medlemsstaterna närmare anges vilka uppgifter en ansökan om ingripande skall innehålla, och även dess giltighetstid och utformning. Harmoniseringen bör även omfatta villkoren för att ansökan skall godtas av de tullmyndigheter som är behöriga att vid de för detta ändamål utsedda kontoren ta emot ansökningar samt behandla och registrera dem.

(7) Medlemsstaterna bör få kvarhålla varorna i fråga under en viss tid även utan att rättighetsinnehavaren har lämnat in en ansökan eller innan innehavaren fått den godkänd, så att denne erbjuds en möjlighet att inge en ansökan om ingripande till tullmyndigheterna.

(8) När ett förfarande inleds i syfte att fastställa om immateriella rättigheter har kränkts enligt de nationella bestämmelserna skall förfarandet genomföras med beaktande av kriterierna för fastställande av om varor tillverkade i den berörda medlemsstaten kränker immateriella rättigheter. Medlemsstaternas bestämmelser om de rättsliga instansernas behörighet och om de rättsliga förfarandena berörs inte av denna förordning.

(9) För att underlätta tillämpningen av denna förordning både för tullförvaltningen och för rättighetsinnehavarna bör det även - såvida ingen motsätter sig det och om innehavaren av varorna eller deklaranten ger sitt skriftliga samtycke till detta - införas ett mer flexibelt förfarande för att man i samtliga fall, på rättighetsinnehavarens begäran och helt på dennes ansvar, skall kunna förstöra varor som kränker vissa immateriella rättigheter. Detta bör kunna ske utan att ett förfarande inleds för att fastställa om immateriella rättigheter kränkts enligt de nationella bestämmelserna.

(10) Det bör fastställas vilka åtgärder som skall vidtas för varor som konstateras vara varumärkesförfalskade eller pirattillverkade eller generellt sett varor som kränker vissa immateriella rättigheter. Dessa åtgärder bör inte bara beröva dem som är ansvariga för handeln med dessa varor den ekonomiska vinningen av transaktionen och utgöra påföljd, utan även effektivt avskräcka från ytterligare transaktioner av samma slag.

(11) I syfte att undvika störningar vid tullklareringen av varor som ingår i resandes personliga bagage bör varor som kan vara varumärkesförfalskade, pirattillverkade eller sådana varor som kränker vissa immateriella rättigheter, utom i de fall då vissa omständigheter låter anta att det rör sig om en mer omfattande olaglig handel, uteslutas från denna förordnings tillämpningsområde, när de importeras från tredjeland inom de gränser som i gemenskapsbestämmelserna fastställs i fråga om tullbefrielse eller när de exporteras.

(12) En enhetlig tillämpning av de gemensamma bestämmelserna i denna förordning bör säkerställas och det ömsesidiga biståndet mellan medlemsstaterna, å ena sidan, och mellan medlemsstaterna och kommissionen, å andra sidan, bör förstärkas för att se till att bestämmelserna blir mer effektiva, särskilt genom tillämpning av bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen [6].

[6] EGT L 82, 22.3.1997, s. 1.

(13) Mot bakgrund av bl.a. erfarenheterna från tillämpningen av denna förordning bör det undersökas vilka möjligheter det finns att öka antalet immateriella rättigheter som omfattas av förordningen.

(14) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [7].

[7] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(15) Förordning (EG) nr 3295/94 bör upphöra att gälla.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL 1

Syfte och tillämpningsområde

Artikel 1

1. I denna förordning fastställs villkoren för tullmyndigheternas ingripande när varor misstänks vara varor som kränker immateriella rättigheter i följande situationer:

a) Varorna deklareras för övergång till fri omsättning, export eller återexport i enlighet med artikel 61 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 [8].

[8] EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.

b) Varorna påträffas vid en kontroll av varor som förs in till eller ut från gemenskapens tullområde i enlighet med artiklarna 37 och 183 i förordning (EEG) nr 2913/92, som hänförts till ett suspensivt arrangemang i enlighet med artikel 84.1 a i den förordningen, som återexporterats efter anmälan i enlighet med artikel 182.2 i den förordningen eller som är upplagda i en frizon eller ett frilager i enlighet med artikel 166 i den förordningen.

2. I denna förordning fastställs de åtgärder som de behöriga myndigheterna skall vidta med avseende på de varor som avses i punkt 1, om det fastställs att de kränker immateriella rättigheter.

Artikel 2

1. I denna förordning avses med varor som kränker immateriella rättigheter:

a) varumärkesförfalskade varor:

i) varor, inbegripet emballage, som utan tillstånd har försetts med ett varumärke som är identiskt med det giltigt inregistrerade varumärket för varor av samma slag eller som i väsentliga drag inte kan skiljas från ett sådant varumärke och som därigenom kränker de rättigheter som tillkommer varumärkesinnehavaren i fråga enligt rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärken [9] eller enligt lagstiftningen i den medlemsstat där ansökan om tullmyndigheternas ingripande görs,

[9] EGT L 11, 14.1.1994, s. 1.

ii) varje varumärkessymbol (logotyp, etikett, klistermärke, broschyr, bruksanvisning eller garantihandling), även om den föreligger separat, under samma omständigheter som de varor som avses i led i,

iii) emballagematerial som är försett med varumärken för varumärkesförfalskade varor och som föreligger separat, under samma omständigheter som de varor som avses i led i,

b) pirattillverkade varor: varor som är eller innehåller kopior som tillverkats utan medgivande från innehavaren av upphovsrätten eller närstående rättigheter eller av mönsterrätten, oavsett om den är registrerad enligt nationell lagstiftning eller ej, eller från en person med vederbörligt tillstånd av rättighetsinnehavaren i tillverkningslandet, om framställningen av dessa kopior kränker rättigheten i fråga, såsom denna fastställs i rådets förordning (EG) nr 6/2002 om gemenskapsformgivning [10], enligt gemenskapslagstiftningen eller lagstiftningen i den medlemsstat där ansökan om tullmyndigheternas ingripande görs, och

[10] EGT L 3, 5.1.2002, s. 1.

c) varor som i den medlemsstat där ansökan om tullmyndigheternas ingripande inges gör intrång i

i) ett patent enligt lagstiftningen i den medlemsstaten,

ii) ett tilläggsskydd enligt rådets förordning (EEG) nr 1768/92 [11] eller Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1610/96 [12],

[11] EGT L 182, 2.7.1992, s. 1.

[12] EGT L 198, 8.8.1996, s. 30.

iii) en nationell växtförädlarrätt enligt lagstiftningen i den medlemsstaten eller gemenskapens växtförädlarrätt enligt rådets förordning (EG) nr 2100/94 [13],

[13] EGT L 227, 1.9.1994, s. 1.

iv) ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar enligt lagstiftningen i den medlemsstaten eller enligt rådets förordningar (EEG) nr 2081/92 [14] och (EG) nr 1493/1999 [15], och

[14] EGT L 208, 24.7.1992, s. 1.

[15] EGT L 179, 14.7.1999, s. 1.

v) geografiska beteckningar enligt rådets förordning (EEG) nr 1576/89 [16].

[16] EGT L 160, 12.6.1989, s. 1.

2. I denna förordning avses med rättighetsinnehavare: innehavare av ett varumärke, en mönsterrätt, ett patent eller ett tilläggsskydd, en växtförädlarrätt, en skyddad geografisk beteckning, en skyddad ursprungsbeteckning eller generellt sett någon av de rättigheter som avses i punkt 1, eller varje annan person med rätt att använda varumärket, patentet, tilläggsskyddet, växförädlarrätten, den skyddade ursprungsbeteckningen, den skyddade geografiska beteckningen eller de avsedda rättigheterna, eller dessa personers företrädare.

3. Varje form eller matris som är särskilt avsedd eller anpassad för tillverkning av varor som kränker en immateriell rättighet skall likställas med sådana varor, under förutsättning att användningen av dessa formar eller matriser kränker en rättighetsinnehavares rättigheter enligt gemenskapslagstiftningen eller lagstiftningen i den medlemsstat där ansökan om tullmyndigheternas ingripande görs.

Artikel 3

1. Denna förordning skall inte gälla för vare sig varor som med varumärkesinnehavarens medgivande är försedda med ett varumärke eller varor med en skyddad ursprungsbeteckning eller en skyddad geografisk beteckningen, om dessa har tillverkats med rättighetsinnehavarens medgivande, men befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 1.1 utan rättighetsinnehavarens medgivande. Inte heller skall förordningen gälla för de varor i första stycket som har tillverkats, är försedda med ett varumärke eller är skyddade genom ett patent, ett tilläggsskydd, en upphovsrätt eller en närstående rättighet, en mönsterrätt, en växtförädlarrätt, en skyddad geografisk beteckning eller en skyddad ursprungsbeteckning enligt andra villkor än dem som har överenskommits med rättighetsinnehavaren i fråga.

2. Om varor av icke-kommersiell natur som förs in inom de gränser som fastställs i fråga om tullbefrielse ingår i resandes personliga bagage och om det inte råder särskilda omständigheter som låter anta att det rör sig om en mer omfattande olaglig handel, skall tullmyndigheterna anse att varorna inte omfattas av tillämpningsområdet för denna förordning.

KAPITEL II

Ansökan om tullmyndigheternas ingripande

Avsnitt 1

Åtgärder innan ansökan om tullmyndigheternas ingripande görs

Artikel 4

1. Om det, när tullmyndigheterna ingriper, i någon av de situationer som avses i artikel 1.1 framkommer att det finns tillräckliga skäl att misstänka att det rör sig om varor som kränker en immateriell rättighet och om rättighetsinnehavaren ännu inte lämnat in en ansökan eller fått den godkänd, får tullmyndigheterna efter den tid som behövs för kontrollen skjuta upp frigörandet av varorna och kvarhålla dem i tre arbetsdagar räknat från underrättelsen till rättighetsinnehavaren samt till deklaranten eller innehavaren av varorna, om de sistnämndas identitet är känd.

2. Rättighetsinnehavaren kan då inom dessa tre arbetsdagar inge en ansökan om tullmyndigheternas ingripande till den behöriga enheten vid tullen.

3. Tullmyndigheterna får i enlighet med gällande bestämmelser i den berörda medlemsstaten, utan att lämna ut några andra uppgifter än uppgifter om det faktiska eller antagna antalet föremål, göra en hemställan hos rättighetsinnehavaren om att denne skall tillhandahålla alla de uppgifter som kan bekräfta myndigheternas misstankar, vilket skall ske innan rättighetsinnehavaren upplysts om att det föreligger risk för lagöverträdelse.

Avsnitt 2

Inlämnande och behandling av ansökan om tullmyndigheternas ingripande

Artikel 5

1. En rättighetsinnehavare kan i varje medlemsstat inge en skriftlig ansökan till den behöriga enheten vid tullmyndigheterna om att tullmyndigheterna skall ingripa när det gäller varor som befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 1.1 (nedan kallad "ansökan om ingripande").

2. Varje medlemsstat skall utse den enhet vid tullmyndigheterna som är behörig att ta emot och behandla ansökningar om ingripande.

3. När det finns elektroniska system för datautbyte skall medlemsstaterna främja inlämnande av ansökan om ingripande på elektronisk väg.

4. När den sökande är innehavare av ett gemenskapsvarumärke, en gemenskapsformgivning, en växtförädlarrätt enligt gemenskapsordningen eller gemenskapsskydd av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning kan ansökan förutom ingripande av tullmyndigheterna i den medlemsstat där ansökan ingivits även avse ingripande av tullmyndigheterna i en eller flera andra medlemsstater.

5. En ansökan om ingripande skall upprättas enligt en förlaga vars utformning skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 21.2, och den skall innehålla alla uppgifter som tullmyndigheterna kan behöva för att lätt kunna identifiera varorna i fråga, särskilt

a) en exakt och detaljerad teknisk beskrivning av varorna,

b) exakta uppgifter om typen av bedrägeri och bedrägeriförloppet, om rättighetsinnehavaren har kännedom om dessa, och

c) namn på och adress till den kontaktperson som rättighetsinnehavaren utsett.

Ansökan om ingripande skall också innehålla ett åtagande från den sökande i enlighet med artikel 6 samt handlingar som bestyrker att den sökande är rättighetsinnehavare avseende varorna i fråga.

I sådana ansökningar som avses i punkt 4 skall det i ansökan om ingripande anges i vilken eller vilka medlemsstater ett ingripande av tullmyndigheterna begärs.

Även bl.a. följande uppgifter skall överlämnas, om rättighetsinnehavaren eller dennes företrädare känner till dem:

a) Den ursprungliga varans värde före skatt på den lagliga nationella marknad där ansökan om ingripande har ingivits.

b) Den plats där varorna befinner sig eller den planerade bestämmelseorten.

c) Närmare uppgifter för identifiering av försändelsen eller kollina.

d) Varornas planerade ankomst- eller avsändningsdag.

e) Använt transportmedel.

f) Importörens, exportörens eller varuinnehavarens identitet.

g) Tillverkningslandet eller tillverkningsländerna och de använda transportvägarna.

h) En teknisk beskrivning av skillnaderna mellan de autentiska produkterna och de andra produkterna.

6. Särskilda och specifika uppgifter som gäller den typ av immateriell rättighet som ansökan om ingripande avser får krävas.

7. En behörig enhet vid tullen som erhåller en ansökan om ingripande skall behandla denna ansökan och inom 30 arbetsdagar skriftligen underrätta den sökande om sitt beslut. Ingen avgift skall krävas av rättighetsinnehavaren för att täcka de administrativa utgifterna för behandlingen av ansökan.

8. Om ansökan inte är tillräckligt exakt utformad eller om den inte innehåller de obligatoriska uppgifterna enligt punkt 5, får den behöriga enheten vid tullen med ett motiverat beslut avslå ansökan om ingripande. Detta avslag får överklagas.

Artikel 6

1. Medlemsstaterna skall kräva att ansökningar om ingripande skall innefatta ett åtagande från rättighetsinnehavaren eller dennes företrädare att fullgöra eventuella skyldigheter gentemot personer som berörs av en situation enligt artikel 1.1, om det förfarande som inletts enligt artikel 9.1 inte kan fullföljas till följd av en handling eller försummelse från rättighetsinnehavarens sida eller om det senare fastslås att varorna i fråga inte är varor som kränker en immateriell rättighet. Samtidigt skall rättighetsinnehavaren eller dennes företrädare åta sig att se till att de kostnader betalas som uppkommit vid tillämpningen av denna förordning till följd av att varorna förvaras under tullkontroll i enlighet med artikel 9, inbegripet kostnader för förstörelse enligt artiklarna 11.1 andra strecksatsen och 17.1 a av produkter som kränker en immateriell rättighet.

2. För sådana ansökningar som avses i artikel 5.4 skall åtagandet även avse kostnader för översättning och gälla i varje medlemsstat där beslutet att bifalla ansökan tillämpas.

Artikel 7

Artiklarna 5 och 6 skall även tillämpas på ansökningar om förlängning.

Avsnitt 3

Godtagande av en ansökan om ingripande

Artikel 8

1. Om ansökan om ingripande bifalls skall den behöriga enheten vid tullen ange under vilken tidsperiod tullmyndigheterna skall ingripa. Denna period får inte överstiga ett år. Den får på ansökan av rättighetsinnehavaren förlängas varje år av den enhet som fattat det ursprungliga beslutet, efter betalning av eventuella skulder som innehavaren kan ha ådragit sig inom ramen för denna förordning. Rättighetsinnehavaren skall underrätta den behöriga enheten vid tullen och, i förekommande fall, den eller de enheter som avses i punkt 2 andra stycket om rättigheten inte längre är registrerad på giltigt sätt eller har löpt ut.

2. Beslutet att bifalla rättighetsinnehavarens ansökan om ingripande skall omedelbart meddelas tullkontoren i den eller de medlemsstater som kan beröras av de varor som enligt beslutet kränker en immateriell rättighet. Om den enhet som behandlar den ursprungliga ansökan om ingripande bifaller en ansökan enligt artikel 5.4 skall den tidsperiod under vilken tullmyndigheterna skall ingripa vara ett år, vilken enheten kan förlänga årligen på skriftlig ansökan från rättighetsinnehavaren. Artikel 250 första strecksatsen i förordning (EEG) nr 2913/92 skall också tillämpas på beslutet att bifalla ansökan och på beslut att förlänga eller upphäva detta. Om ansökan om ingripande bifalls ankommer det på den sökande att överlämna beslutet och andra nödvändiga uppgifter samt, i förekommande fall, översättningar till den behöriga enheten vid tullen i den eller de medlemsstater där den sökande begärt tullmyndigheternas ingripande. Detta överlämnande kan emellertid, med den sökandes samtycke, göras direkt av den enhet vid tullmyndigheterna som har fattat beslutet. På begäran av tullmyndigheterna i de berörda medlemsstaterna skall den sökande tillhandahålla de tilläggsuppgifter som är nödvändiga för att verkställa beslutet i fråga.

3. Den period som avses i punkt 2 andra stycket skall anses börja löpa den dag då beslutet att bifalla ansökan fattas. Beslutet skall inte träda i kraft i den eller de medlemsstater som det riktar sig till förrän det överlämnas i enlighet med punkt 2 tredje stycket och rättighetsinnehavaren eller dennes företrädare har gjort det åtagande som avses i artikel 6. Beslutet skall sedan omedelbart meddelas de nationella tullkontor som kan komma att beröras av de varor som beslutet avser och som misstänks vara varor som kränker immateriella rättigheter. Denna punkt skall också tillämpas på beslut att förlänga det ursprungliga beslutet.

KAPITEL IV

Villkor för ingripande av tullmyndigheterna och av den myndighet som är behörig att besluta i sakfrågan

Artikel 9

1. Om ett tullkontor till vilket beslutet att bifalla en ansökan från en rättighetsinnehavare har överlämnats i enlighet med artikel 8 finner, vid behov efter samråd med den sökande, att de varor som beslutet avser och som befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 1.1 är varor som kränker en immateriell rättighet, skall tullkontoret uppskjuta frigörandet av varorna eller kvarhålla dessa. Tullkontoret skall omedelbart underrätta den behöriga enhet vid tullen som behandlade ansökan om ingripande.

2. Den enhet eller det tullkontor som avses i punkt 1 skall omedelbart underrätta rättighetsinnehavaren samt deklaranten eller innehavaren av varorna enligt artikel 38 i förordning (EEG) nr 2913/92 om åtgärden och skall vara bemyndigad att underrätta dessa om den faktiska eller uppskattade kvantiteten samt faktiska eller antagna beskaffenheten av de varor vars frigörande uppskjuts eller som kvarhålls; en sådan underrättelse skall likväl inte innebära att enheten eller tullkontoret måste hänskjuta ärendet till den behöriga myndigheten för ett avgörande i sakfrågan.

3. I syfte att fastställa om en immateriell rättighet kränkts enligt de nationella bestämmelserna, och i enlighet med de nationella bestämmelserna om skydd av personuppgifter, affärs- och industrihemligheter samt yrkesmässig och administrativ tystnadsplikt, skall det tullkontor eller den enhet som behandlat ansökan på rättighetsinnehavarens begäran och såvida uppgifterna är kända underrätta denne om mottagarens namn och adress och om namnet på och adressen till avsändaren, deklaranten eller innehavaren av varorna samt även om ursprunget och härkomsten för de varor som kränker en immateriell rättighet. Tullkontoret skall ge den sökande och de personer som berörs av en situation som avses i artikel 1.1 möjlighet att inspektera de varor vilkas frigörande har skjutits upp eller som har kvarhållits. Tullkontoret får vid undersökningen av varorna ta prover och i enlighet med de gällande bestämmelserna i den berörda medlemsstaten samt på rättighetsinnehavarens eller dennes företrädares uttryckliga begäran till denne överlämna eller sända dessa prover, men endast för analys och i syfte att underlätta förfarandet. Dessa prover skall återlämnas efter den tekniska analysen och innan varorna eventuellt frigörs eller deras kvarhållande upphör.

Artikel 10

De gällande bestämmelserna i den medlemsstat på vars territorium varorna befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 1.1 skall tillämpas för att fastslå om en immateriell rättighet har kränkts enligt de nationella bestämmelserna.

De skall även tillämpas när det gäller att omedelbart underrätta den enhet eller det tullkontor som avses i artikel 9.1 om att förfarandet enligt artikel 13 inleds, såvida inte enheten eller kontoret själv genomför förfarandet.

Artikel 11

1. Om tullmyndigheterna ingriper mot varor som kränker en immateriell rättighet medan varorna befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 16, skall medlemsstaterna fastställa att tullmyndigheterna, på rättighetsinnehavarens begäran, å tjänstens vägnar under tullkontroll skall förstöra de kvarhållna varorna, utan att det behöver fastställas om en immateriell rättighet kränkts enligt de nationella bestämmelserna, på följande villkor:

- Rättighetsinnehavaren skall inom tio arbetsdagar efter underrättelsen skriftligen för enheten uppge att de varor som omfattas av förfarandet enligt artikel 9 är varor som kränker en immateriell rättighet och tillställa tullmyndigheterna deklarantens eller varuinnehavarens skriftliga tillstånd att överlåta varorna till statskassan. Denna tidsfrist kan i lämpliga fall förlängas med tio arbetsdagar.

- Förstöringen skall ske på rättighetsinnehavarens bekostnad och på dennes ansvar, och före förstöringen skall det alltid tas varuprover som tullmyndigheterna skall bevara på ett sådant sätt att de kan användas som godtagbar bevisning vid rättsliga förfaranden i den medlemsstat där deras användning kan visa sig vara nödvändig. Tullmyndigheterna kan inte anses ansvariga för den skada som förstöringen medför.

2. I övriga fall eller om innehavaren av varorna eller deklaranten motsätter sig eller bestrider förstöring, skall förfarandet enligt artikel 13 tillämpas.

Artikel 12

De uppgifter som avses i artikel 9.3 första stycket och som överlämnats till rättighetsinnehavaren skall av denne användas endast för de ändamål som nämns i artiklarna 10, 11 och 13.1.

All annan användning, t.ex. för en uppgörelse i godo, kan på grundval av lagstiftningen i den medlemsstat där varorna befinner sig medföra att rättighetsinnehavaren ställs till civilrättsligt ansvar och leda till att ansökan om ingripande upphävs för den återstående giltighetstiden innan den förnyas, endast i den medlemsstat där händelserna utspelade sig.

I fall av recidiv eller under särskilt allvarliga omständigheter får den behöriga enheten vid tullen vägra att förnya giltigheten. Om det rör sig om en ansökan om ingripande enligt artikel 5.4 skall enheten dessutom underrätta de medlemsstater som anges på ansökningshandlingen.

Artikel 13

1. Om det tullkontor som avses i artikel 9.1 inom tio arbetsdagar räknat från underrättelsen rörande antingen uppskjutet frigörande eller kvarhållande inte har underrättats om att ett förfarande i syfte att fastställa om en immateriell rättighet kränkts enligt de nationella bestämmelserna har inletts i enlighet med artikel 10 eller inte av rättighetsinnehavaren har erhållit en skriftlig ansökan om förstöring enligt artikel 11, skall varorna frigöras under förutsättning att samtliga tullformaliteter fullgjorts, och kvarhållandet skall återtas. Denna tidsfrist kan i lämpliga fall förlängas med högst tio arbetsdagar.

2. Om det rör sig om lättfördärvliga varor som misstänks göra intrång på en växtförädlarrätt, en geografisk beteckning eller en skyddad ursprungsbeteckning, skall den tidsfrist som avses i punkt 1 vara tre arbetsdagar. Denna tidsfrist får inte förlängas.

Artikel 14

1. När det rör sig om varor som misstänks göra intrång på patent, tilläggsskydd, växtförädlarrätter eller mönsterrätter skall varornas ägare, importör, exportör, innehavare eller mottagare kunna utverka att de berörda varorna frigörs eller att deras kvarhållande återtas mot ställande av en säkerhet, under förutsättning att

a) den enhet eller det tullkontor som avses i artikel 9.1, inom den tidsfrist som nämns i artikel 13.1, har underrättats om att ett förfarande enligt artikel 13.1 inletts för att fastställa om det rör sig om kränkning av en immateriell rättighet enligt de nationella bestämmelserna,

b) den myndighet som är bemyndigad till detta inte har vidtagit skyddsåtgärder då tidsfristen enligt artikel 13.1 löper ut, och

c) alla tullformaliteter har uppfyllts.

2. Den säkerhet som avses i punkt 1 skall vara tillräcklig för att skydda rättighetsinnehavarens intressen. Att säkerhet ställs skall inte inverka på de andra åtgärder som står rättighetsinnehavaren till buds. Om förfarandet för att fastställa om en immateriell rättighet kränkts enligt de nationella bestämmelserna har inletts på något annat sätt än på initiativ av innehavaren av patentet, tilläggsskyddet, mönsterrätten, växtförädlarrätten, ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen, skall säkerheten frisläppas om innehavaren i fråga inte utövar sin rätt att vidta rättsliga åtgärder inom 20 arbetsdagar räknat från den dag då innehavaren underrättades om att varornas frigörande skjutits upp eller att varorna kvarhålls. Om artikel 13.1 andra stycket tillämpas får denna tidsfrist förlängas till högst 30 arbetsdagar.

Artikel 15

Villkoren för lagring av varorna under den tid frigörandet är uppskjutet eller varorna kvarhålls skall varje medlemsstat själv fastställa, men de skall inte ge upphov till några kostnader för tullförvaltningen.

KAPITEL IV

Bestämmelser som skall gälla varor som befunnits kränka immateriella rättigheter

Artikel 16

Varor som, när ett förfarande enligt artikel 9 avslutas, befunnits vara varor som kränker en immateriell rättighet får inte

- införas på gemenskapens tullområde,

- övergå till fri omsättning,

- utföras från gemenskapens tullområde,

- exporteras,

- återexporteras,

- hänföras till ett suspensivt arrangemang, eller

- läggas upp i en frizon eller ett frilager.

Artikel 17

1. Utan att det påverkar tillämpningen av andra rättsmedel som står rättighetsinnehavaren till buds skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att göra det möjligt för de behöriga myndigheterna att

a) i överensstämmelse med tillämpliga bestämmelser i nationell lagstiftning förstöra varor som befunnits kränka en immateriell rättighet eller placera dem utanför handelsflödet på ett sätt som eliminerar skadan för rättighetsinnehavaren, utan kompensation av något slag och utan kostnad för statskassan, och

b) med avseende på dessa varor vidta alla andra åtgärder som har till resultat att de berörda personerna faktiskt berövas den ekonomiska vinningen av transaktionen.

Att enbart avlägsna de varumärken som utan tillstånd har anbringats på de varumärkesförfalskade varorna skall endast i undantagsfall anses faktiskt beröva de berörda personerna ekonomisk vinning av transaktionen.

2. Varor som befinns kränka en immateriell rättighet får överlåtas till statskassan. I detta fall skall punkt 1 a tillämpas.

KAPITEL V

Tullmyndigheternas och rättighetsinnehavarens ansvar

Artikel 18

1. Om sådana varor som kränker en immateriell rättighet inte upptäcks av ett tullkontor och därför frigörs eller inte kvarhålls på det sätt som avses i artikel 9.1, skall godtagandet av en ansökan om ingripande berättiga rättighetsinnehavaren till kompensation endast på de villkor som föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat där ansökan lämnats in eller, när det gäller en sådan ansökan som avses i artikel 5.4, på de villkor som föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat där varorna inte upptäckts av ett tullkontor.

2. Ett tullkontors eller en annan vederbörligen bemyndigad myndighets utövande av sina befogenheter när det gäller bekämpning av varor som kränker en immateriell rättighet skall medföra ansvar gentemot de personer som berörs av de situationer som avses i artikel 1.1 eller de åtgärder som avses i artikel 4, endast om dessa skulle lida skada genom ingripandet och endast på de villkor som föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat där ansökan lämnats in eller, när det gäller en sådan ansökan som avses i artikel 5.4, på de villkor som föreskrivs i lagstiftningen i den medlemsstat där skadan uppstått.

3. Rättighetsinnehavarens eventuella civilrättsliga ansvar skall bestämmas av lagstiftningen i den medlemsstat där varorna i fråga befinner sig i någon av de situationer som avses i artikel 1.1.

Kapitel VI

Slutbestämmelser

Artikel 19

Varje medlemsstat skall införa påföljder som skall tillämpas vid överträdelse av artikel 17. Påföljderna skall vara effektiva, väl avvägda och avskräckande.

Artikel 20

De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 21.2.

Artikel 21

1. Kommissionen skall biträdas av Tullkodexkommittén.

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas. Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

Artikel 22

Medlemsstaterna skall överlämna alla relevanta upplysningar om tillämpningen av denna förordning till kommissionen.

Kommissionen skall överlämna dessa upplysningar till de övriga medlemsstaterna.

Bestämmelserna i förordning (EG) nr 515/97 skall gälla i tillämpliga delar.

Närmare bestämmelser om förfarandet för informationsutbyte skall fastställas inom ramen för tillämpningsföreskrifterna i enlighet med det förfarande som avses i artikel 21.2.

Artikel 23

Kommissionen skall på grundval av de upplysningar som avses i artikel 22 årligen informera Europaparlamentet och rådet om tillämpningen av denna förordning.

Artikel 24

Förordning (EEG) nr 3295/94 skall upphöra att gälla den ....

Hänvisningar till den upphävda förordningen skall anses som hänvisningar till denna förordning.

Artikel 25

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den ....

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den [...]

På rådets vägnar

Ordförande