Gemensam ståndpunkt (EG) nr 29/2003

antagen av rådet den 18 mars 2003

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2003 av den ... om ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet (ramförordning)

(2003/C 129 E/01)

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), och

av följande skäl:

(1) Genomförandet av den gemensamma transportpolitiken kräver ett effektivt system som möjliggör en säker och regelbunden luftfart och därmed underlättar fri rörlighet för varor, personer och tjänster.

(2) Vid sitt extra möte i Lissabon den 23-24 mars 2000 uppmanade Europeiska rådet kommissionen att lägga fram förslag om luftrumsplanering, flygkontrolltjänst och flödesplanering på grundval av arbetet i kommissionens högnivågrupp för ett gemensamt europeiskt luftrum. Denna grupp, som huvudsakligen bestod av civila och militära luftfartsmyndigheter i medlemsstaterna, lade fram sin rapport i november 2000.

(3) För ett väl fungerande system för luftfart krävs flygtrafiktjänster som möjliggör en optimal användning av det europeiska luftrummet och en enhetlig, hög flygsäkerhetsnivå, i linje med de allmännyttiga uppgifter, inbegripet skyldigheter mot allmänheten, som åligger flygtrafiktjänsterna.

(4) Det gemensamma europeiska luftrumsinitiativet bör utvecklas i överensstämmelse med de skyldigheter som gemenskapens och dess medlemsstaters medlemskap i Eurocontrol medför, och i enlighet med de principer som fastställs i 1944 års Chicagokonvention angående internationell civil luftfart.

(5) Beslut som rör innehållet, omfattning eller villkoren för genomförandet av militära operationer och militära övningar faller inte under gemenskapens behörighet.

(6) Luftrummet utgör en begränsad resurs, vars optimala och effektiva utnyttjande endast kan bli möjligt om alla användares krav beaktas. Medlemsstaterna bör främja civilt och militärt samarbete och, om och i den mån alla berörda medlemsstater anser det nödvändigt, underlätta samarbetet mellan sina väpnade styrkor i alla ärenden som gäller flygledningstjänst.

(7) Av alla dessa skäl och för att utvidga det gemensamma europeiska luftrummet till att omfatta ett större antal stater i Europa bör gemenskapen, med beaktande av den utveckling som sker inom Eurocontrol, fastställa gemensamma mål och ett åtgärdsprogram för att mobilisera gemenskapens, medlemsstaternas och de olika ekonomiska aktörernas insatser i syfte att inrätta ett mer integrerat luftrum: det gemensamma europeiska luftrummet.

(8) När medlemsstaterna ingriper för att säkerställa att gemenskapsbestämmelser efterlevs bör de myndigheter som utför efterlevnadskontroller vara i tillräcklig mån oberoende av leverantörer av flygtrafiktjänster.

(9) Flygtrafikledningstjänsten är jämförbar med en offentlig myndighet, som kräver en funktionell eller strukturell åtskillnad, och är juridiskt sett mycket olikartat organiserad i de olika medlemsstaterna.

(10) När det krävs oberoende revisioner av leverantörer av flygtrafiktjänster bör inspektioner som genomförs av officiella revisionsmyndigheter i de medlemsstater där den offentliga förvaltningen tillhandahåller sådana tjänster eller av ett offentligt organ som kontrolleras av ovannämnda myndigheter erkännas som oberoende, vare sig de revisionsrapporter som utarbetas offentliggörs eller inte.

(11) Det är önskvärt att utvidga det gemensamma europeiska luftrummet till Europeiska tredje länder, antingen inom ramen för gemenskapens deltagande i Eurocontrols arbete, efter gemenskapens anslutning till Eurocontrol, eller genom avtal mellan gemenskapen och dessa länder.

(12) Gemenskapens anslutning till Eurocontrol är en viktig faktor vid inrättandet av ett alleuropeiskt luftrum.

(13) Vid inrättandet av det gemensamma europeiska luftrummet bör gemenskapen, när så är lämpligt, utveckla ett så nära samarbete som möjligt med Eurocontrol för att garantera regleringsmässiga synergieffekter och enhetliga tillvägagångssätt, samt för att undvika alla former av dubblering mellan de två sidorna.

(14) I enlighet med slutsatserna från arbetet i högnivågruppen är Eurocontrol det organ som har den sakkunskap som behövs för att stödja gemenskapen i dess lagstiftande funktion. Därför bör genomförandebestämmelser utformas, för ärenden som faller inom Eurocontrols ansvarsområde, som en följd av de uppdrag den organisationen erhållit, förutsatt att villkoren för samarbetet mellan kommissionen och Eurocontrol iakttas.

(15) Utformningen av de bestämmelser som är nödvändiga för att inrätta det gemensamma europeiska luftrummet kräver ett brett samråd med samtliga berörda ekonomiska aktörer och arbetsmarknadsaktörer.

(16) Arbetsmarknadens parter bör på lämpligt sätt informeras och rådfrågas om alla åtgärder som har stor samhällelig betydelse. Samråd bör också ske med den branschvisa dialogkommitté som inrättats genom kommissionens beslut 1998/500/EG av den 20 maj 1998 om inrättande av branschvisa dialogkommittéer för att främja dialogen med arbetsmarknadens parter på europeisk nivå(5).

(17) Prestanda hos flygtrafiktjänstsystemet som helhet på europeisk nivå bör utvärderas kontinuerligt, med vederbörligt iakttagande av kravet att bibehålla en hög flygsäkerhetsnivå, att kontrollera de vidtagna åtgärdernas effektivitet och föreslå ytterligare åtgärder.

(18) Verkningarna av de åtgärder som vidtagits för tillämpningen av denna förordning bör utvärderas mot bakgrund av regelbundna rapporter från kommissionen.

(19) Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas befogenhet att vidta åtgärder som rör organisationen av deras väpnade styrkor. Denna befogenhet kan medföra att medlemsstaterna vidtar åtgärder för att se till att deras väpnade styrkor har ett luftområde som är tillräckligt stort för adekvat utbildning och träning. En skyddsklausul bör därför införas för att göra det möjligt att utöva denna befogenhet.

(20) En överenskommelse om utökat samarbete i fråga om användningen av flygplatsen i Gibraltar träffades i London den 2 december 1987 mellan Konungariket Spanien och Förenade kungariket genom en gemensam förklaring från de båda ländernas utrikesministrar. Denna överenskommelse fungerar ännu inte i praktiken.

(21) Eftersom målet för denna förordning, nämligen inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, med tanke på åtgärdens gränsöverskridande dimension, och därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, med möjlighet till tillämpningsföreskrifter där särskilda lokala förhållanden beaktas, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

(22) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468 av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(6).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte och räckvidd

1. Syftet med initiativet till det gemensamma europeiska luftrummet är att förbättra de nuvarande flygsäkerhetsstandarderna och den totala effektiviteten för den allmänna flygtrafiken i Europa, optimera den kapacitetsnivå som tillgodoser samtliga användares behov samt minimera förseningarna. För att uppnå detta syfte är målsättningen med denna förordning att inrätta den harmoniserade rättsliga ramen för inrättandet av ett gemensamt europeiskt luftrum senast den 31 december 2004.

2. Tillämpningen av denna förordning och av de åtgärder som avses i artikel 3 skall inte påverka medlemsstaternas överhöghet över sitt luftrum och medlemsstaternas krav i fråga om allmän ordning och säkerhet och försvarsfrågor enligt artikel 11. Denna förordning och de ovannämnda åtgärderna omfattar inte militära operationer och militär träning.

3. Tillämpningen av denna förordning och av de åtgärder som avses i artikel 3 skall inte påverka medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter enligt 1944 års Chicagokonvention angående internationell civil luftfart.

4. När det gäller flygplatsen i Gibraltar skall tillämpningen av denna förordning och av de åtgärder som skall vidtas i enlighet med artikel 3 inte påverka Konungariket Spaniens respektive Förenade kungarikets rättsliga ståndpunkter i tvisten om överhögheten över det territorium där flygplatsen är belägen.

5. När det gäller flygplatsen i Gibraltar skall tillämpningen av denna förordning och av de åtgärder som skall vidtas i enlighet med artikel 3 uppskjutas tills överenskommelsen enligt den gemensamma förklaringen från Konungariket Spaniens och Förenade kungarikets utrikesministrar av den 2 december 1987 har förverkligats i praktiken. Spaniens och Förenade kungarikets regeringar kommer att informera rådet när detta sker.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning och för de åtgärder som avses i artikel 3 används följande definitioner med de betydelser som här anges:

1. flygkontrolltjänst: en tjänst som tillhandahålls i syfte att

a) förebygga kollisioner

- mellan luftfartyg, och

- mellan luftfartyg och ett hinder inom manöverområdet, samt

b) påskynda och bibehålla ett välordnat flygtrafikflöde.

2. flygplatskontrolltjänst: en flygkontrolltjänst för flygplatstrafik.

3. flygbriefingtjänst: en tjänst som inrättats inom ett avgränsat täckningsområde och som ansvarar för tillhandahållandet av sådan information till luftfarten och sådana data som är nödvändiga för en säker, regelbunden och effektiv flygtrafik.

4. flygtrafiktjänster: flygtrafiklednings-, kommunikations-, navigations- och övervakningstjänster, flygvädertjänst och flygbriefingtjänster.

5. leverantörer av flygtrafiktjänster: varje offentlig eller privat enhet som tillhandahåller flygtrafiktjänster för allmän flygtrafik.

6. luftrumsblock: ett luftrum av definierad omfattning, i tid och rum, inom vilket flygtrafiktjänster tillhandahålls.

7. luftrumsplanering: en planeringsfunktion som främst syftar till att maximera användningen av tillgängligt luftrum genom dynamisk tidsfördelning (time-sharing) och, ibland, separering av luftrummet mellan olika kategorier av luftrummets användare utifrån kortsiktiga behov.

8. luftrummets användare: alla luftfartyg som opererar som allmän flygtrafik.

9. flödesplanering: en funktion som inrättats i syfte att bidra till ett säkert, välordnat och snabbt trafikflöde i luften genom att se till att flygkontrolltjänstens kapacitet utnyttjas i största möjliga utsträckning och att trafikvolymen är förenlig med de kapaciteter som uppgetts av de berörda leverantörerna av flygtrafikledningstjänster.

10. flygledningstjänst: den samling luftburna och markbaserade funktioner (flygtrafikledningstjänst, luftrumsplanering, och flödesplanering) som krävs för att säkerställa säkra och effektiva rörelser för luftfartyg under alla faser av flygningen.

11. flygtrafikledningstjänst: olika flyginformations-, alarmerings-, flygrådgivnings- och flygkontrolltjänster (områdeskontrolltjänst, inflygningskontrolltjänst och flygplatskontrolltjänst).

12. områdeskontrolltjänst: flygkontrolltjänst för kontrollerade flygningar i ett luftrumsblock.

13. inflygningskontrolltjänst: flygkontrolltjänst för ankommande eller avgående kontrollerade flygningar.

14. paket av tjänster: två eller fler flygtrafiktjänster.

15. certifikat: ett dokument som i någon form utfärdas av en medlemsstat med iakttagande av nationell lagstiftning, och där det bekräftas att en leverantör av flygtrafiktjänster uppfyller kraven för att tillhandahålla en viss tjänst.

16. kommunikationstjänster: fasta och rörliga luftfartstjänster som möjliggör kommunikation mark/mark, luft/mark och luft/luft i syfte att utöva flygkontrolltjänst.

17. det europeiska nätet för flygledningstjänst: de system som finns upptagna i förteckningen i bilaga I i förordning (EG) nr .../2003 av den ... om driftskompatibiliteten hos det europeiska nätverket för flygledningstjänst ("förordning om driftskompatibilitet")(7) och som möjliggör tillhandahållande av flygtrafiktjänster i gemenskapen, inbegripet gränssnitt vid gränser till tredje land.

18. driftsystem: kriterierna för operativ användning av det europeiska nätverket för flygledningstjänst eller en del av detta.

19. komponenter: materiella objekt, till exempel maskiner och apparater, och immateriella objekt, till exempel program, på vilka kompatibiliteten för det europeiska nätet för flygledningstjänst beror.

20. Eurocontrol: Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst, inrättad genom den internationella konventionen av den 13 december 1960 om samarbete för luftfartens säkerhet(8).

21. Eurocontrols principer för upprättande av kostnadsbas för undervägsavgifter och beräkning av avgiftsenhet: de principer som anges i det dokument nr 99.60.01/01 som Eurocontrol utfärdade den 1 augusti 1999.

22. flexibel användning av luftrummet: ett system för luftrumsplanering som tillämpats inom ECAC-området (European Civil Aviation Conference area), såsom specificerat i Eurocontrols första utgåva av den 5 februari 1996 av "Airspace Management Handbook for the application of the Concept of the Flexible Use of Airspace".

23. flyginformationsregion (FIR): ett luftrum av definierad omfattning inom vilket flyginformations- och alarmeringstjänster tillhandahålls.

24. flygnivå: en yta med konstant atmosfäriskt tryck vilket är relaterat till tryckvärdet 1013,2 hPa, och är separerad från andra sådana ytor genom särskilda tryckintervall.

25. funktionellt luftrumsblock: ett luftrumsblock som grundas på operativa krav som avspeglar behovet av en mer integrerad luftrumsförvaltning oavsett nuvarande gränser.

26. allmän flygtrafik: alla rörelser av civila luftfartyg, liksom alla rörelser av statsluftfartyg (inbegripet militära luftfartyg samt tullens och polisens luftfartyg) när dessa förflyttningar genomförs i överensstämmelse med ICAO:s regler.

27. ICAO: Internationella civila luftfartsorganisationen, upprättad genom 1944 års Chicagokonvention angående internationell civil luftfart.

28. kompatibilitet: en uppsättning av funktionella, tekniska och operativa egenskaper som krävs av systemen och komponenterna i det europeiska nätverket för flygledningstjänst och av förfarandena för dess drift, i syfte att säkerställa en säker, sammanhängande och effektiv drift. Kompatibilitet uppnås genom att system och komponenter anpassas till de grundläggande kraven.

29. flygvädertjänst: de hjälpmedel och tjänster som förser luftfartyg med meteorologiska prognoser, briefing och observationer liksom all annan meteorologisk information och data som staterna tillhandahåller för användande inom luftfarten.

30. navigationstjänst: de hjälpmedel och tjänster som förser luftfartyg med positionsbestämning och tidsanpassad information.

31. operativa data: sådan information, avseende hela flygningen, som leverantörer av flygtrafiktjänster, luftrummets användare, flygplatsoperatörer och andra berörda aktörer behöver för att fatta operativa beslut.

32. förfarande: såsom ordet används i samband med förordningen om driftskompatibiliteten standardmetod för antingen den tekniska eller den operativa användningen av systemen, inom ramen för överenskomna och godkända driftssystem, som kräver ett enhetligt genomförande i hela det europeiska nätet för flygledningstjänst.

33. ibruktagande: den första operativa användningen efter den ursprungliga installationen eller en uppgradering av ett system.

34. flygvägsnät: ett nät av fastställda flygvägar för kanalisering av flödet av allmän trafik i den utsträckning detta krävs för tillhandahållande av flygkontrolltjänster.

35. rutt: den utvalda färdväg som ett luftfartyg skall följa under sin flygning.

36. sammanhängande drift: drift av det europeiska nätverket för flygledningstjänst på ett sådant sätt att det ur användarens synvinkel fungerar som ett enhetligt system.

37. sektor: en uppdelning av de sammantagna kontrolluppgifterna i hanterbara luftrumsdelar.

38. övervakningstjänster: de hjälpmedel och tjänster som används för att fastställa luftfartygs position i syfte att möjliggöra säker separering.

39. system: en samling luftburna och markbaserade komponenter liksom rymdbaserad utrustning, som ger stöd till flygtrafiktjänster under hela flygningen.

40. uppgradera: varje ändring som innebär en förändring av ett systems operativa kännetecken.

Artikel 3

Gemenskapens handlingsområden

1. Med denna förordning fastställs en harmoniserad rättslig ram för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet tillsammans med

a) Europaparlamentets och rådets förordning EG nr .../2003 av den ... om organisation och användning av det gemensamma europeiska luftrummet ("förordning om luftrummet")(9),

b) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2003 av den ... om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet ("förordning om tillhandahållande av tjänster")(10), och

c) förordningen om driftskompatibilitet,

samt med de genomförandebestämmelser som kommissionen antagit på grundval av denna förordning och de förordningar som nämns ovan.

2. De förordningar och genomförandebestämmelser som avses i punkt 1 skall tillämpas om inte annat följer av bestämmelserna i denna förordning.

Artikel 4

Nationella tillsynsmyndigheter

1. Medlemsstaterna skall utse eller inrätta ett eller flera organ som sin nationella tillsynsmyndighet i syfte att åta sig de uppgifter som en sådan myndighet tilldelas enligt denna förordning och enligt de åtgärder som avses i artikel 3.

2. De nationella tillsynsmyndigheterna skall vara oberoende av leverantörer av flygtrafiktjänster. Detta oberoende skall uppnås genom lämplig åtskillnad, åtminstone funktionellt sett, mellan de nationella tillsynsmyndigheterna och dessa leverantörer. Medlemsstaterna skall se till att de nationella tillsynsmyndigheterna utövar sina befogenheter opartiskt och på ett öppet sätt.

3. Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla namn och adress vad gäller de nationella tillsynsmyndigheterna, ändringar i samband härmed samt de åtgärder som vidtagits för att följa bestämmelserna i punkt 2.

Artikel 5

Kommittéförfarande

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté, nedan kallad "Kommittén för det gemensamma luftrummet", som skall bestå av två företrädare för varje medlemsstat och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i rådets beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

3. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara en månad.

4. Kommittén för det gemensamma luftrummet skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 6

Förbindelser med Europeiska tredje länder

Gemenskapen skall sträva efter att, antingen inom ramen för avtal med europeiska tredje länder eller inom ramen för Eurocontrol, utvidga räckvidden av denna förordning och av de åtgärder som skall vidtas i enlighet med artikel 3 till att omfatta dessa länder.

Artikel 7

Genomförandebestämmelser

1. För utvecklingen av de genomförandebestämmelser i enlighet med artikel 3 som faller inom Eurocontrols ansvarsområde, skall kommissionen ge Eurocontrol i uppdrag att fastställa de uppgifter som skall utföras samt tidsplanen för dessa. Kommissionen skall handla i enlighet med förfarandet i artikel 5.2.

2. På grundval av det arbete som utförts i enlighet med punkt 1, skall beslut om tillämpningen av resultaten av detta arbete inom gemenskapen och om tidsfristen för genomförandet fattas i enlighet med förfarandet i artikel 5.3. Dessa beslut skall offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning.

3. Om Eurocontrol inte kan godta ett mandat enligt punkt 1 eller om kommissionen, i samråd med Kommittén för det gemensamma luftrummet, anser att

a) det arbete som utförs på grundval av ett sådant mandat inte fortskrider tillfredsställande mot bakgrund av den uppgjorda tidsplanen, eller

b) arbetets resultat inte är tillfredsställande,

får kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 5.3 och trots vad som sägs i punkt 2, vidta alternativa åtgärder för att uppnå de mål som omfattas av det aktuella mandatet.

4. För utvecklingen av de genomförandebestämmelser i enlighet med artikel 3 som faller utanför Eurocontrols befogenheter, skall kommissionen handla i enlighet med förfarandet i artikel 5.3.

Artikel 8

Konsultation med intressenter

Medlemsstaterna och kommissionen skall, varvid medlemsstaterna skall handla i överensstämmelse med sin nationella lagstiftning, inrätta mekanismer för konsultation så att intressenter på ett lämpligt sätt kan delta i genomförandet av det gemensamma europeiska luftrummet.

Dessa intressenter kan bestå av

- leverantörer av flygtrafiktjänster,

- luftrummets användare,

- flygplatser,

- tillverkningsindustrin och

- representativa yrkesorganisationer.

Konsultationen med intressenterna skall särskilt omfatta införande och utveckling av nya begrepp och tekniker i det europeiska nätet för flygledningstjänster.

Artikel 9

Kvalitetsgranskning

1. Kommissionen skall ombesörja undersökning och utvärdering av hur flygtrafiken fungerar, och i detta sammanhang utnyttja Eurocontrols befintliga sakkunskap.

2. Analysen av den information som insamlats i enlighet med punkt 1 syftar till att

a) göra det möjligt att jämföra och förbättra tillhandahållandet av flygtrafiktjänster,

b) hjälpa leverantörerna av flygtrafiktjänster att tillhandahålla de tjänster som krävs,

c) förbättra samrådsförfarandet mellan luftrummets användare, leverantörerna av flygtrafiktjänster och flygplatserna,

d) göra det möjligt att fastställa och främja bästa metod.

3. Utan att det påverkar allmänhetens rätt att få tillgång till kommissionens handlingar i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar(11) skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 5.3 vidta åtgärder för att sprida den information som avses i punkt 2 till berörda parter.

Artikel 10

Övervakning, kontroll och metoder för konsekvensbedömning

1. Metoderna för övervakning, kontroll och metoder för konsekvensbedömning skall bygga på att rapporter från medlemsstaterna om genomförandet av de åtgärder som vidtagits i enlighet med denna förordning regelbundet läggs fram.

2. Kommissionen skall regelbundet granska hur denna förordning och de åtgärder som skall vidtas i enlighet med artikel 3 tillämpas, och rapportera detta till Europaparlamentet och rådet, varvid det första rapporteringstillfället skall infalla senast den ...(12). Kommissionen får i detta syfte begära upplysningar av medlemsstaterna som går utöver de upplysningar som finns i de rapporter som dessa har lämnat in i enlighet med punkt 1.

3. Vid upprättandet av de rapporter som avses i punkt 2, skall kommissionen begära ett yttrande från Kommittén för det gemensamma luftrummet.

4. Rapporterna skall innehålla en bedömning av de resultat som uppnåtts genom de åtgärder som vidtagits i enlighet med denna förordning på de olika handlingsområdena, med beaktande av de ursprungliga målen och framtida behov.

Artikel 11

Garantier

Denna förordning skall inte hindra medlemsstaterna från att tillämpa sådana åtgärder som behövs för att skydda väsentliga säkerhets- eller försvarspolitiska intressen. Åtgärderna utgörs framför allt av sådana som är absolut nödvändiga

- för att i enlighet med ICAO:s regionala flygtrafikavtal övervaka det luftrum som medlemsstaterna ansvarar för, inbegripet förmågan att upptäcka, identifiera och bedöma alla luftfartyg som använder detta luftrum, för att försöka trygga flygsäkerheten och för att ingripa i syfte att trygga säkerhets- och försvarsbehov,

- i händelse av allvarliga interna störningar som påverkar upprätthållandet av lag och ordning,

- i händelse av krig eller allvarlig internationell spänning som innebär krigsfara,

- för att en medlemsstat skall kunna uppfylla sina internationella skyldigheter avseende upprätthållandet av fred och internationell säkerhet,

- för att genomföra militära operationer och träning, inbegripet nödvändiga möjligheter till övningar.

Artikel 12

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i ...

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 103 E, 30.4.2002, s. 1.

(2) EGT C 241, 7.10.2002, s. 24.

(3) EGT C 278, 14.11.2002, s. 13.

(4) Europaparlamentets yttrande av den 3 september 2002 (ännu ej offentliggjort i EUT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 18 mars 2003 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EUT).

(5) EGT L 225, 12.8.1998, s. 27.

(6) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(7) Se sidan 26 i detta nummer av EUT.

(8) Konventionen ändrad genom protokollet av den 12 februari 1981 och reviderad genom protokollet av den 27 juni 1997.

(9) Se sidan 11 i detta nummer av EUT.

(10) Se sidan 16 i detta nummer av EUT.

(11) EGT L 145, 31.5.2002, s. 43.

(12) Tre år efter det att denna förordning har trätt i kraft.

RÅDETS MOTIVERING(1)

I. INLEDNING

Inom ramen för medbeslutandeförfarandet (artikel 251 i EG-fördraget) nådde rådet den 5 december 2002 politisk överenskommelse om paketet med fyra utkast till förordningar för inrättande av ett gemensamt europeiskt luftrum.

Vid sitt ställningstagande beaktade rådet Europaparlamentets yttrande vid första behandlingen den 3 september 2002 liksom yttrandena från Regionkommittén och Ekonomiska och sociala kommittén.

Initiativet att inrätta ett gemensamt europeiskt luftrum syftar till att förbättra de nuvarande flygsäkerhetsstandarderna och den totala effektiviteten för den allmänna flygtrafiken i Europa, optimera den kapacitetsnivå som tillgodoser samtliga användares behov samt minimera förseningarna. Härvid är de viktigaste målsättningarna med de fyra förordningarna att 1) förbättra och förstärka säkerheten, 2) inom den gemensamma transportpolitiken stödja ett koncept för ett mer integrerat operativt luftrum, 3) fastställa gemensamma krav för säkert och effektivt tillhandahållande av flygtrafiktjänster i gemenskapen, och 4) uppnå driftskompatibilitet mellan de olika systemen, komponenterna och därmed förbundna förfarandena för det europeiska nätverket för flygledningstjänst.

II. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. Allmänt

Rådet gjorde ett antal ändringar i kommissionens förslag, både till form och innehåll. Beträffande de formella ändringarna avsåg rådet att göra texterna enklare, tydligare och allmänt lättare att förstå. Rådet genomförde avsevärda strukturella ändringar i texterna för att göra dispositionen mera logisk och strök ett antal bestämmelser för att undvika upprepanden.

Beträffande innehållet införde rådet vissa ändringar för att beakta specifika önskemål från medlemsstaterna. Vissa ändringar gjordes också till följd av önskemål från medlemsstaternas militära myndigheter. De viktigaste ändringarna i de respektive förordningarna återges nedan (först ramförordningen, därefter de tre särskilda förordningarna).

2. Särskilda kommentarer om de enskilda förordningarna

a) Europaparlamentets och rådets förordning om ramen för inrättande av ett gemensamt europeiskt luftrum ("ramförordningen")

Rådet ansåg att bestämmelserna i ramförordningen automatiskt även gäller de tre särskilda förordningarna och enades därför om att göra ramförordningen mera "övergripande" genom att till denna överföra bestämmelser som är gemensamma för de särskilda förordningarna. Rådet enades därför om att flytta samtliga definitioner i de tre särskilda förordningarna - som rådet så mycket som möjligt anpassade till ICAO:s definitioner - till ramförordningen. Rådet införde också nya, övergripande artiklar om nationella tillsynsmyndigheter och om samråd med berörda parter samt anpassade artikeln om kommittéförfarandet så att den kan tillämpas på samtliga förordningar om det gemensamma europeiska luftrummet. De artiklar som "sammanfattade" innehållet i de särskilda förordningarna ströks för att göra texten i ramförordningen tydligare och för att undvika upprepning.

Rådet kunde godta den 31 december 2004 som ett vägledande datum för upprättandet av den harmoniserade rättsliga ramen för inrättande av det gemensamma europeiska luftrummet. Rådet betonade att tillämpningen av förordningarna om det gemensamma europeiska luftrummet inte skall påverka medlemsstaternas överhöghet över sitt luftrum och erinrade, i linje med Europaparlamentets ändring, om att dessa förordningar inte skall påverka medlemsstaternas rättigheter och skyldigheter enligt 1944 års Chicagokonvention. Beträffande de militära aspekterna betonade rådet att förordningarna om det gemensamma europeiska luftrummet inte påverkar medlemsstaternas krav i fråga om allmän ordning och säkerhet och försvarsfrågor, och förklarade att förordningarna inte omfattar militära operationer och militär träning. Rådet justerade också säkerhetsklausulen. Medlemsstaterna överlämnade dessutom ett uttalande om samarbete mellan civila och militära myndigheter.

Beträffande förbindelserna med Eurocontrol enades rådet om att avsevärt förstärka denna organisations ställning. Således fastställde rådet arrangemang för att låta Eurocontrol delta i det kommande arbetet med genomförandebestämmelserna. Rådet anser att det har uppnått jämvikt i texten, vilket bör garantera att lämpliga åtgärder vidtas under alla omständigheter.

Beträffande Europaparlamentets ändringar bemödade sig rådet om att integrera dessa så långt som möjligt. I ett flertal fall - och detta gäller även de särskilda förordningarna - kunde detta emellertid inte göras, eftersom den berörda texten hade genomgått betydande förändringar eller till och med strukits. Rådet kunde dock, ordagrant eller i sak, (delvis) godta parlamentets ändringar nr 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 13, 26, 28, 31 och 33.

b) Europaparlamentets och rådets förordning om planering och användning av det gemensamma europeiska luftrummet ("luftrumsförordningen")

Rådet enades om att räckvidden för denna förordning skulle omfatta det luftrum under medlemsstaternas ansvar som ligger inom ICAO-regionerna Europa och Afrika. Rådet tillade att medlemsstaterna kan besluta att tillämpa denna förordning på det luftrum för vilket de ansvarar inom andra ICAO-regioner.

Rådet gjorde betydande ändringar i artikeln om inrättande av den europeiska övre flyginformationsregionen (EUIR) och preciserade, när det gäller ICAO:s erkännande av EUIR, att kommissionen bör ge rådet en rekommendation i enlighet med artikel 300 i fördraget angående frågor som omfattas av gemenskapens behörighet. Rådet betonade också att inrättandet av EUIR inte bör påverka medlemsstaternas ansvar gentemot ICAO. Vidare skilde rådet vissa bestämmelser, exempelvis sådana som rör uppdelning mellan det övre och det undre luftrummet, från EUIR.

När det gäller inrättandet av funktionella luftrumsblock enades rådet om att beslut på det området inte kunde påtvingas enskilda medlemsstater. Därför förklarade rådet att ett funktionellt luftrumsblock endast bör inrättas genom ömsesidig överenskommelse mellan samtliga medlemsstater som har ansvar för någon del av det luftrum som ingår i blocket (eller genom ett tillkännagivande från en medlemsstat om det luftrum som omfattas av blocket helt faller inom dess ansvarsområde). För att uppnå tillfredsställande samordning i inrättandet av funktionella luftrumsblock preciserade emellertid rådet att de(n) berörda medlemsstaterna(en) skall handla endast efter samråd med berörda parter, inbegripet kommissionen och de övriga medlemsstaterna. Gemensamma allmänna principer för hur funktionella luftrumsblock får inrättas och ändras bör fastställas genom det allmänna förfarandet för genomförandebestämmelser med deltagande av Eurocontrol.

Rådet beslutade att stryka bestämmelsen om direkt ruttläggning med hänsyn till Eurocontrols nya strategi på detta område.

Beträffande samordnad användning av luftrummet av civila och militära användare betonade rådet vikten av en enhetlig tillämpning av det koncept för flexibel användning av luftrummet som beskrivits av ICAO och utarbetats av Eurocontrol. Rådet underströk också att all verksamhet på detta område, inbegripet fastställande av genomförandebestämmelser, bör ske inom ramen för den gemensamma transportpolitiken.

Slutligen ansåg rådet att det vore lämpligt att först undersöka hur denna förordning tillämpats på det övre luftrummet innan något beslut fattas om att utsträcka förordningens räckvidd till att även omfatta det undre luftrummet.

När det gäller parlamentets ändringar kunde rådet godta, ordagrant eller i sak, (delvis) ändringarna nr 36, 37, 41, 47, 49, 52, 53, 54, 56, 60, 61, 63 och 64.

c) Europaparlamentets och rådets förordning om tillhandahållande av flygtrafiktjänster inom det gemensamma europeiska luftrummet ("förordningen om tillhandahållande av tjänster")

I linje med parlamentets ändringar såg rådet över förordningen för att ge hög prioritet åt säkerhetsaspekter. Rådet uteslöt flygräddningstjänst från förordningens räckvidd, eftersom denna inte ingår i flygtrafiktjänster och i vissa medlemsstater sköts av militären.

Rådet preciserade uppgifterna för de nationella tillsynsmyndigheterna i förhållande till leverantörer av flygtrafiktjänster och enades om att förenkla de regler som gäller när sådana myndigheter delegerar uppgifter till erkända organisationer. Rådet strök bestämmelserna om uppsägning och utbildning av flygledare, eftersom denna bestämmelse snarare utgör ett uttalande och följaktligen inte har sin plats i förordningen.

Beträffande reglerna för tillhandahållande av tjänster gjorde rådet texten tydligare genom att införa en separat bestämmelse om "gemensamma krav" och genom att ersätta systemet med godkännande av leverantörer av flygtrafiktjänster med ett certifieringssystem för sådana tjänsteleverantörer. Rådet enades om att från detta system undanta de fall då leverantören av flygtrafiktjänster erbjuder dessa tjänster först och främst till flygplansrörelser som inte är allmän lufttrafik.

I fråga om utnämning av leverantörer av flygtrafiktjänster förklarade rådet att medlemsstaterna har handlingsfriheten att välja en tjänsteleverantör och enades om att utsträcka denna befogenhet till att omfatta även utnämning av leverantörer av flygvädertjänster.

Rådet följde parlamentets förslag att säkerställa överensstämmelse mellan avgiftssystemet och Eurocontrols multilaterala avgiftssystem för undervägsavgifter. I fråga om fastställandet av kostnadsbasen strök rådet bestämmelserna om externa kostnader. Vad beträffar "stimulansmekanismer" i avgiftssystemen enades rådet om att beslut om huruvida sådana mekanismer skall tillämpas fortfarande ligger inom varje medlemsstats ansvarsområde.

När det gäller parlamentets ändringar kunde rådet godta, ordagrant eller i sak, (delvis) ändringarna nummer 1, 2, 6, 7, 8, 9, 11, 15, 18, 19, 20, 21, 23, 25, 28, 29, 30, 32, 33, 34 och 35.

d) Europaparlamentets och rådets förordning om kompatibiliteten hos det europeiska nätet för flygledningstjänst ("förordningen om driftskompatibilitet")

Rådet gjorde inga väsentliga ändringar i kommissionens text. Däremot ändrade rådet avsevärt på uppställningen för att göra texten lättare att förstå.

Rådet införde mer detaljerade bestämmelser om övergångsbestämmelser för att skydda de investeringar medlemsstaterna har gjort under tiden före förordningens ikraftträdande.

Liksom när det gäller övriga särskilda förordningar ansåg rådet att samråd med berörda parter är en övergripande fråga som bör behandlas i ramförordningen.

Slutligen bör det noteras att bilagorna I och II till förordningen har setts över av en särskilt utsedd expertgrupp som "finputsade" de berörda texterna.

När det gäller parlamentets ändringar kunde rådet godta, ordagrant eller i sak, (delvis) ändringarna nummer 65, 67, 68, 69, 70, 71, 72 och 73.

III. AVSLUTNING

Rådet anser att texterna i den gemensamma ståndpunkten om det gemensamma europeiska luftrummet är relevanta och väl avvägda. Beträffande de ändringar som föreslagits av Europaparlamentet vid första behandlingen konstaterar rådet att det stora flertalet av dessa ändringar, till sitt syfte och innehåll, i mycket liknar motsvarande bestämmelser i rådets gemensamma ståndpunkt. Följaktligen anser rådet att texten i den gemensamma ståndpunkten i stort sett garanterar att det i dessa ändringar eftersträvade målet uppnås.

Slutligen vill rådet betona att den överenskommelse det nått i fråga om samarbete mellan civila och militära myndigheter, vilken i sin nuvarande form kan godtas av alla berörda parter i medlemsstaterna, är frukten av mycket och hårt arbete med denna ytterst känsliga fråga.

(1) Denna motivering gäller samtliga fyra gemensamma ståndpunkter angående förordningarna om det gemensamma europeiska luftrummet.