Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiven 96/92/EG och 98/30/EG om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas

(Framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

REVIDERING AV EL- OCH GASDIREKTIVEN

1. Inledning

Europeiska rådet konstaterade vid sitt möte i Lissabon den 23-24 mars 2000 att det krävs snabba insatser för att fullborda den inre marknaden, och uppmanade därför "kommissionen, rådet och medlemsstaterna att inom ramen för sina respektive befogenheter (...) påskynda liberaliseringen på områden som gas, elektricitet (...); syftet är att åstadkomma en fullt ut fungerande inre marknad på dessa områden; Europeiska rådet kommer att utvärdera framstegen nästa vår på grundval av kommissionens rapport och lämpliga förslag". Europaparlamentet har yrkat på att kommissionen skall fastställa en detaljerad tidsplan för när noggrant beskrivna mål skall ha uppnåtts så att det i slutledet skall bli möjligt att nå fram till en successiv men fullständig liberalisering av energimarknaderna [1].

[1] Europaparlamentets resolution om den pågående liberaliseringen av energimarknaderna, dokument A5-0180/2000 av den 6 juli 2000.

Slutsatsernas vikt och brådskande natur betonades vid rådets möte (energi) den 30 maj 2000, och kommissionen uppmanades att snarast lägga fram förslag till vidare åtgärder.

I kommissionens meddelande Fullbordandet av den inre marknaden för energi [2] drar man slutsatsen att man nu kan lägga fram förslag om fullbordandet av den inre el- och gasmarknaden för Europaparlamentet och rådet. Förslagen skall inte bara leda till att huvudsyftet uppfylls, utan skall också vara förenliga med och bidra till gemenskapens övriga politik på området.

[2] EGT C

Det bifogade förslaget om ändring av direktiven 96/92/EG och 98/30/EG är svaret på Europeiska rådets (energi) uppmaning. Förslaget följer den nyligen utarbetade grönboken om energiförsörjningstrygghet [3], där man understryker sambanden mellan en allt snabbare integration av de europeiska energimarknaderna och det växande behovet av att trygga försörjningen.

[3] KOM(2000) 769, s. 71.

2. Målsättning

I det ovannämnda meddelandet konstateras att om gemenskapen skall kunna skapa en verklig och effektiv inre marknad för el och gas måste förslagen innehålla både kvantitativa och kvalitativa element:

-El- och gaskonsumenterna skall stegvis ges möjlighet att fritt välja leverantör ("kvantitativt förslag"). Det finns tre anledningar att genomdriva ett långtgående program för att uppnå detta. För det första kommer den ökade effektivitet och de lägre priser som följer av konkurrensen alla företag i gemenskapen till godo, vilket leder till ökad konkurrenskraft för EU och högre sysselsättning. För det andra kommer fördelarna med öppnandet av marknaden alla konsumenter i EU till godo i form av lägre hushållskostnader för el och gas. För det tredje åstadkoms likvärdiga konkurrensvillkor medlemsstaterna emellan i fråga om marknadernas öppenhet och de 15 nationella marknaderna smälter samman till en äkta och fullt fungerande inre marknad.

-Gemenskapens el- och gasmarknader skall förbättras ur strukturell synvinkel ("kvalitativt förslag"). Det har visat sig, inte bara i gemenskapen utan även utanför, att vissa metoder för att öppna marknaden är långt mera effektiva när det gäller att skapa konkurrens. En klar majoritet av medlemsstaterna använder sig av dessa metoder för elsektorn, och många även för gassektorn.

För att få fram en äkta inre marknad med en konkurrens utan snedvridning som bas måste medlemsstaterna använda samma metod för öppnandet av marknaden. Konvergeringen av metoderna kan ske gradvis, och är av särskild vikt när det gäller de påskyndade kvantitativa åtgärderna som nämnts ovan. Den inverkar också på konsumenternas möjligheter att dra nytta av fördelar med den inre marknaden för el och gas.

Det är allmänt vedertaget att tredje parts tillträde på grundval av offentliggjorda och icke-diskriminerande tariffer och en hög grad av åtskillnad mellan verksamheterna inte bara gynnar utan till och med är nödvändig för att man skall kunna uppnå en effektiv konkurrens. Det räcker alltså inte med att helt liberalisera efterfrågan för att fullborda den inre marknaden, utan det måste också finnas effektiva marknadsstrukturer. Utöver behovet av att se till att fördelarna med konkurrens utvecklas till fullo till fördel för gemenskapens medborgare är sådana åtgärder nödvändiga för att garantera att likvärdiga konkurrensvillkor råder mellan medlemsstaterna. De behövs också för att förhindra diskriminering, särskilt i förhållande till vertikalt integrerade företag med dominerande ställning. Denna fråga har visat sig minst lika viktig för skapandet av verklig ömsesidighet mellan staterna som den kvantitativa öppningsnivån.

Förslaget innebär också vissa uppdateringar av direktiven, eftersom vissa bestämmelser har blivit inaktuella och vissa alternativ inte har utnyttjats av medlemsstaterna. Detta gäller anbudsförfarande för liberalisering av produktionen (utom som säkerhetsåtgärd för att trygga försörjningen) och ensamköpar-modellen för nättillträde, och dessa bestämmelser kan följaktligen utgå. Förtydligandet är särskilt viktigt för att skapa likvärdiga marknadsstrukturer för el- och gasmarknaderna i kandidatländerna. Ett antal formaliteter har förenklats för att minska pappersarbetet, eftersom erfarenheterna från tillämpningen av direktiven visat att arbetsbördan kan lättas på detta vis. Vissa förtydliganden av särredovisningskraven görs för båda direktiven.

Rådets direktiv 90/547/EEG och 91/296/EEG om transitering av el respektive naturgas bör upphävas, så att bestämmelserna om tillträde till transitering blir enhetliga och icke-diskriminerande även när det är fråga om gränsöverskridande transporter inom gemenskapen. För att skapa enhetlighet och undvika förvirring beträffande tillträdesbestämmelser och villkor för tillträde föreslås transitdirektivens regler inkorporeras i omarbetat skick i ett förslag till nytt direktiv om fullbordandet av den inre energimarknaden. På detta sätt kan systemansvariga för överföring vid behov få tillträde till andra systemansvarigas utan diskriminering.

De befintliga bestämmelserna om målsättningar för allmännyttiga tjänster bör slutligen förbättras, så att man på ett effektivt och kontinuerligt sätt kan fortsätta arbetet med att upprätta referenspunkter. Alla medborgare bör även tillförsäkras elförsörjning till överkomliga och rimliga priser (samhällsomfattande tjänster) och ett visst lägsta konsumentskydd.

Dessa direktivförbättringar och avlägsnandet av överflödiga bestämmelser ger förtydliganden och riktlinjer som förenklar kandidatländernas reformer av el- och gassektorerna.

3. Förslaget

3.1. Kvantitativa förslag - att stegvis ge alla konsumenter möjlighet att fritt välja leverantör

Enligt förslaget skall medlemsstaterna senast den 1 januari 2003 ge alla icke-hushållskunder (dvs. industri- och affärsfastigheter) möjlighet att fritt välja elleverantör, och rättigheten skall utsträckas till samtliga kunder (dvs. marknaden skall öppnas till 100 %) senast den 1 januari 2005.

Öppnandet av gasmarknaderna släpar något efter liberaliseringen av elmarknaderna (sista dag för genomförande av gasdirektivet låg 18 månader efter motsvarande datum för eldirektivet), och gasföretagen har därför inte haft lika lång tid på sig att förbereda sig. Icke-hushållskunder föreslås därför få rätt att välja gasleverantör fritt från den 1 januari 2004, dvs. ett år senare än motsvarande datum för el. Det fullständiga öppnandet av gasmarknaden föreslås däremot inträda samtidigt som för elmarknaden, den 1 januari 2005. Detta ger gasföretagen i EU tillräckligt med tid för att till fullo förbereda sig för fri konkurrens, och innebär att de båda inre marknaderna kommer att fungera parallellt. Detta är särskilt viktigt, eftersom konvergensen mellan de båda sektorerna ökar.

Förslagen görs med beaktande av erfarenheterna från de länder som redan infört fri konkurrens. Man har också beaktat den tid som krävs för att vidta de förberedelser (administrativa, tekniska, rättsliga och lagstiftningsmässiga) som behövs för att man skall kunna garantera konsumentskyddet och att målsättningarna för de allmännyttiga tjänsterna uppfylls. I förslaget har särskilt beaktats att det (i motsats till vad som gäller för industrin och handeln) ofta krävs ett stort förberedelsearbete för att inlemma hushållskunder i systemet, t.ex. för att lösa problem med hur räkningarna skall hanteras och hur kundernas belastningsprofil [4] skall kunna tas fram. Det beaktas också att de flesta medlemsstater tänker införa fri konkurrens enligt en tidtabell som ligger nära den som finns i förslaget. I kommissionens meddelande Fullbordande av den inre marknaden för energi visas att gemenskapens huvudsakliga målsättningar på området, bl.a. en hög kvalitet på de allmännyttiga tjänsterna och konsumentskydd, miljöskydd, försörjningstrygghet och marknadsöppnande under samförstånd, kan uppnås om dessa framsteg görs.

[4] Med en standardiserad belastningsprofil beräknas en typisk mindre konsuments elförbrukning, i volym och tidpunkt. Avvikelserna mellan profilen och verklig förbrukning justeras vid regelbundna mätaravläsningar. Därför behövs inte någon dyrbar utrustning för minutavläsning av konsumentens verkliga förbrukning och beräkningar med utgångspunkt i avtalad volym.

3.2. Kvalitativa förslag

Kvalitativa förslag läggs fram på två områden, åtskillnad mellan verksamheterna och hur tillträde till näten skall ske. I stort sett alla som yttrade sig vid utfrågningen om fullbordandet av den inre energimarknaden (som kommissionen höll i september 2000) betonade att hög kvalitet och tydliga åtgärder på dessa områden är av högsta vikt om man vill uppnå en i realiteten effektiv konkurrens på hela den inre marknaden och en äkta ömsesidighet mellan medlemsstater och företag.

Åtskillnad mellan verksamhetsgrenarna: För att man skall kunna uppnå en gemensam lägsta nivå av åtskillnad mellan verksamhetsgrenarna över hela den inre marknaden för el och gas föreslås att medlemsstaterna minst skall garantera att överföringen sköts av ett dotterbolag vars dagliga drift är rättsligen och i praktiken avskild från moderföretagets produktions- och försäljningsverksamhet (en oberoende systemansvarig för överföringen). Ett antal åtgärder anges som måste iakttas för att det skall kunna garanteras att dotterbolaget (som sysslar med överföring) kan verka utan påverkan från de kommersiella intressen som gäller för resten av den koncern där dotterbolaget ingår. Minimikraven för den driftsmässiga åtskillnaden är följande:

-Personer som ansvarar för ledningen av överföringssystemet får inte ingå i företagsstrukturer som direkt eller indirekt ansvarar för den dagliga driften av verksamhet som gäller produktion eller försörjning i den integrerade gruppen.

-Lämpliga åtgärder skall vidtas för att se till att de personliga intressena hos ledningen i det företag som ansvarar för överföringssystemet beaktas på ett sätt som garanterar att ledningen kan agera självständigt.

-Den systemansvarige för överföringssystemet skall utöva fullständig kontroll över de tillgångar som behövs för drift, underhåll och utbyggnad av nätet.

-Den som är systemansvarig för överföringssystemet skall upprätta en övervakningsplan (compliance program), där det anges vilka åtgärder som vidtagits för att motverka diskriminerande beteende. I planen skall det anges vilka specifika skyldigheter de anställda har i samband med uppfyllandet av detta mål. Planen skall utarbetas av en övervakningsansvarig som ansvarar för att bestämmelser efterlevs (compliance officer), som också skall se till att planen följs; den ansvarige skall utses av och ansvara inför ordföranden/den verkställande direktören i det integrerade företag som den systemansvarige för överföringssystemet tillhör. Den ansvarige skall lämna en årlig rapport över vidtagna åtgärder till den nationella tillsynsmyndigheten; rapporten skall publiceras.

Många av de som yttrade sig under utfrågningen hävdade att distributionen borde åtskiljas på ett liknande sätt, med åtskillnad i rättsligt avseende [5], och betonade vikten av tillträde till distributionen utan diskriminering [6].

[5] I el- och gasdirektiven krävs bara särredovisning på distributionsnivå kombinerat med bestämmelser avsedda att hindra att kommersiellt känslig information offentliggörs.

[6] Distributionskostnaderna utgör en relativt sett stor del av kostnaderna. För gas är de sammanlagda investeringarna för distribution som regel dubbelt så höga som motsvarande investeringar för överföring. I länder som saknar egen gasproduktion kan investeringarna i distribution motsvara 70-80 % av de totala investeringarna i försörjningskedjan fram till slutanvändaren.

Öppnare marknader gör distributionssystemens oberoende lika viktig som överföringssystemens. Kommissionen föreslår därför att de systemansvariga för distribution skall vara oberoende i rättsligt avseende 2003 (el) respektive 2004 (gas) på i stort sett de villkor som anges ovan för systemansvariga för överföring. Medlemsstaterna kan dock införa en lägsta nivå, eftersom det kan vara oproportionerligt att påbjuda denna åtskillnad för små, lokala distributionsföretag.

Förändringen innebär en större utveckling när det gäller gas än när det gäller el. Enligt det befintliga gasdirektivet finns bara regler om särredovisning för överföringsverksamheten och vissa regler för att undvika att kommersiellt känsliga uppgifter offentliggörs. Sex medlemsstater har dock redan gått vidare och infört eller kommer att införa bestämmelser om åtskillnad i ägande, ledning eller rättsligt avseende. Flera integrerade gasföretag genomför liknande åtgärder, och skiljer ledningen och driften av transportverksamheten från gasförsörjningsverksamheten. Det är allmänt vedertaget att denna utveckling kommer att ge en mera effektiv och rättvis konkurrensstruktur över hela den inre marknaden, och kommer att leda till att fler aktörer kan ta sig in på marknaden i vissheten om att tillträde sker under icke-diskriminerande former. Inom de integrerade företagen kommer det att innebära tydligare kostnadssignaler och incitament till de olika affärsdelarna. Åtgärden kommer alltså att leda till en snabbare och rättvisare utveckling av en effektiv inre gasmarknad.

Just dessa bestämmelser betonades som viktiga av en överväldigande majoritet av de som yttrade sig vid utfrågningen. Erfarenheten från genomförandet av direktiven har också visat att detta är de viktigaste faktorerna om man vill försäkra sig om ett verkligt och fungerande oberoende.

Många av de som yttrade sig under utfrågningen ansåg att det borde råda större åtskillnad mellan verksamhetsgrenarna när det gäller gaslagrings- och LNG-anläggningar, och att tillträdet borde regleras. Många ansåg också man borde genomföra en total åtskillnad i ägande för överföringsverksamheten. Sådana åtgärder skulle med all säkerhet i ännu högre grad säkra tillträde utan diskriminering. Kommissionen är också helt medveten om hur avgörande tillträdet till gaslagring och andra viktiga stödanläggningar är för utvecklingen av konkurrensen på marknaden [7]. Kommissionen vill därför i förslaget betona betydelsen av tillträde till lagring, andra stödanläggningar och flexibilitetsinstrument, skärpa bestämmelserna om tredje parts tillträde till distribution och LNG-anläggningar (se nedan), samt ålägga gasföretag att skapa utse eller skapa separata enheter med ansvar för lagring och LNG-verksamhet. På så sätt får de som önskar tillträde till anläggningarna bättre insyn. Kommissionen förväntar sig att dessa åtgärder är tillräckliga för att garantera ett effektivt och icke-diskriminerande tillträde till gas- och elsystemen. Kommissionen har beslutat att för närvarande inte uppställa några krav på ytterligare åtskillnad i rättsligt avseende mellan lagrings- och LNG-verksamheterna. Det föreslås också att det införs bestämmelser om tillhandahållande utan diskriminering av balanseringstjänster för gas och el.

[7] Gasförbrukningen varierar kraftigt mellan olika kunder, både sett över en dag och säsongsvis under året. Gasförsörjningen är dock mera konstant, eftersom gasproducenterna vill optimera kapacitetsutnyttjandet för rörledningarna. Icke-diskriminerande tillträde till flexibla instrument som t.ex. lagring kan därför vara av avgörande betydelse för ett effektivt tillträde till hela gassystemet, och för att man skall kunna garantera att likvärdiga konkurrensvillkor råder mellan de företag som hittills haft monopol, och därmed har stora lagringsutrymmen, och nya aktörer och kunder, som inte har några lagringsanläggningar.

Kommissionen kommer dock att fortsätta sin noggranna bevakning av hur utvecklingen fortskrider beträffande det effektiva och icke-diskriminerande tillträdet till överföring (inklusive tidigare led i rörledningsnätet), distribution, LNG-anläggningar, lagring och andra viktiga stödanläggningar. För att alla gemenskapsinstitutioner skall kontrollera dessa frågor fortlöpande föreslås att direktiven skall innehålla en bestämmelse om att kommissionen skall lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om bl.a. dessa frågor före utgången av det andra respektive fjärde året efter det att ändringsförslaget (artikel 1 och 2) trätt i kraft. Rapporten skall också innehålla förslag till vidare åtgärder.

Tredje parts tillträde: Såsom redan nämnts ansåg alla som yttrade sig vid utfrågningen att ett effektivt tillträde för tredje part är avgörande för att en effektiv konkurrens skall kunna växa fram. Det anses allmänt att den lägsta nivån för att uppnå icke-diskriminering och den insyn och förutsägbarhet som krävs för att skapa en effektiv konkurrens är offentliggjorda och reglerade tariffer som tillämpas icke-diskriminerande och på samma villkor för alla systemanvändare (kunder och företag, inbegripet företag som ingår i samma koncern som den systemansvarige för överföringen). Tarifferna kan, om det inte leder till diskriminering, delas upp i objektiva kundklasser. Nästan alla medlemsstater tillämpar detta system för elsektorn, men inte för gassektorn [8]. Det föreslås därför att en offentliggjord och reglerad tariffstruktur blir minimikravet för överförings- och distributionstariffer på båda marknaderna. Det måste också kontrolleras att kandidatländerna inför system som är förenliga med de krav som medlemsstaterna i praktiken tillämpar.

[8] Följande medlemsstater tillämpar antingen förhandlat tillträde eller en kombination av offentliggörande och förhandlat tillträde för gas: Belgien (har nyligen beslutat övergå till reglerat tillträde för tredje part), Danmark, Frankrike, Tyskland, Nederländerna och Österrike.

För att förhindra att diskriminering förekommer måste medlemsstaterna och de nationella tillsynsmyndigheterna noga bevaka hur de i rättsligt avseende åtskilda systemansvariga för överförings- och distributionssystemen agerar. De måste bl.a. se till att överförings- och distributionsoperatörer svarar på begäran om tillträde inom rimlig tid. Kommissionen anser att tidsfristen i princip inte bör överstiga två veckor. De skall också se till att de systemansvariga för överförings- och distributionssystem inte avkräver de företag som begär tillträde till nätet uppgifter som inte är nödvändiga för utövandet av driftsansvaret för nätet, t.ex. om energikälla, destination eller vidare transportvägar.

Reglering: Oberoende nationella tillsynsmyndigheter spelar en central roll för att man skall kunna garantera nättillträde utan diskriminering, eftersom dessa myndigheter kan fastställa eller godkänna överförings- och distributionstariffer innan de träder i kraft. Konkurrensmyndigheter kan bara agera i efterhand, när snedvridningen av konkurrensen redan har inträtt. Reglerande myndigheter kan dock göra förebyggande ingripanden. Tillsynsmyndigheterna spelar också en viktig roll när det gäller gränsöverskridande handel, vid skapandet av en äkta inre marknad. De ger marknaden stabilitet och insyn när det gäller reglering. Enligt direktivförslaget skall medlemsstaterna därför inrätta oberoende tillsynsmyndigheter med befogenhet att bl.a. fastställa eller godkänna tariffer och villkor för tillträde till överförings- och distributionsnäten för el- och gas. Tillsynsmyndigheten skall godkänna överförings- och distributionstarifferna innan de träder i kraft. Godkännandet kan grundas på ett förslag från den systemansvarige för överförings- eller distributionssystemen, eller på ett förslag som en systemansvarig och nätanvändarna kommit överens om. Den systemansvarige bör under alla omständigheter samråda med alla kategorier av nätanvändare innan de lägger fram ett förslag om tariffer för tillsynsmyndigheten. Organet skall som sagt vara oberoende, men skall ändå verka i nära samarbete med statliga organ (t.ex. konkurrensmyndigheter) som har ansvar för andra frågor som rör tredje parts tillträde, t.ex. enskilda fall av diskriminering.

Handel med länder utanför EU: Den liberaliserade marknaden kan ge EU-företagen ökade möjligheter att handla med leverantörer och kunder utanför EU. Denna handel kan ge mycket goda återverkningar, på samma sätt som skett inom andra sektorer. EU och länderna utanför EU måste dock komma överens om ömsesidigt marknadstillträde och miljö- och säkerhetsnormer (för att undvika miljöpåverkan i gemenskapen), särskilt beträffande elmarknaden. En särskild ram skulle kunna utarbetas för bilaterala eller regionala avtal på dessa områden. Vissa medlemsstater har dock redan separata överenskommelser med länder utanför EU om elutbyte. Det måste dock kontrolleras att överenskommelserna inte strider mot gemenskapens målsättningar om t.ex. kärnsäkerhet. Enligt direktivet måste alltså medlemsstaterna informera kommissionen om elimport från länder som inte omfattas av eldirektivet.

3.3. Uppdatering av bestämmelserna

Vissa bestämmelser föreslås utgå ur eldirektivet. Detta gäller bestämmelser som inte tillämpats av någon medlemsstat och som allmänt anses bidra mindre till framväxten av konkurrensutsatta marknader än de bestämmelser som i praktiken kommit att tillämpas. Åtgärden är viktig för att se till att det även i fortsättningen råder likvärdiga konkurrensvillkor för de länder som ansökt om anslutning. Sålunda föreslås att anbudsförfarandet för produktion avskaffas. Medlemsstaterna måste dock se till att det finns en möjlighet att som extraordinär åtgärd för att trygga försörjningen uppbringa ny kapacitet genom anbudsförfarande. Ensamköpar-modellen för tredje parts tillträde försvinner också för elsektorn.

En administrativ förbättring i förslaget är att ta bort en formalitet som visat sig onödig och därmed kan utgå utan att direktivet blir mindre effektivt. Det gäller skyldigheten att tillställa kommissionen ett exemplar när avslag ges på ansökningar om tillstånd att anlägga ny produktionskapacitet. Formaliteten har visat sig vara onödigt arbetskrävande, eftersom många avslag beträffande små anläggningar görs av okomplicerade planeringsskäl (artikel 5.3 i direktiv 96/92/EG). Formalitetens fördelar uppväger därför inte den ökade administrativa arbetsbörda den innebär, i synnerhet för lokala myndigheter. Skyldigheten utgår därför. Företag som fått avslag på tillståndsansökan har dock fortfarande rätt att lägga fram sitt ärende för kommissionen.

Enligt artikel 14.3 i eldirektivet och artikel 13.3 i gasdirektivet skall integrerade företag särredovisa sina olika verksamheter. Enligt definitionerna i artikel 2.5 och 2.6 i eldirektivet och artikel 2.3 och 2.5 i gasdirektivet avser både överföring och distribution transport av el respektive gas för "leverans till slutförbrukare". En del företag hävdar att detta innebär att man inte behöver särredovisa distributions- och försörjningsverksamhet. Kommissionen anser att detta är en felaktig slutsats som strider mot bestämmelsens text och syfte, särskilt dess syfte att skapa öppenhet och effektiv reglering. För att alla oklarheter skall undanröjas innehåller direktivutkastet ändringar av artikel 14.3 i eldirektivet och artikel 13.3 i gasdirektivet.

Det är nu möjligt att sätta ett datum för när ömsesidighetsbestämmelserna i artikel 19 (i båda direktiven) skall upphävas. Eftersom förslaget innehåller bestämmelser om att alla medlemsstater senast den 1 januari 2005 skall anse alla kunder som berättigade upphävs stadgandet den dagen.

Det föreslås slutligen att transiteringsdirektiven för el och gas (rådets direktiv 90/547/EEG och 91/296/EEG) upphävs för att undvika att det finns olika förfaranden, publiceringskrav och tvistlösningsförfaranden m.m. för nättillträde. Systemansvariga för överföringssystem skall, om nödvändigt och i syfte att utföra arbetsuppgifter förknippade med transitering, få tillträde till nät som tillhör andra systemansvariga för överföringssystem utan diskriminering.

3.4. Målsättningarna för allmännyttiga tjänster

I meddelandet om Fullbordande av den inre marknaden för energi påpekas att uppnåendet av målsättningarna för de allmännyttiga tjänsterna är ett av kommissionens viktigaste mål på området. El- och gasdirektiven har hittills fungerat väl men kan förbättras, särskilt i de avseenden som rör öppnande av marknader. Kommissionen anser att det är viktigt att få med bestämmelser om medlemsstaternas skyldigheter att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster, i det här fallet försörjning av högkvalitativ el till alla kunder inom landets territorium (artikel 3.3), för att dessa tjänster skall garanteras även när marknaden öppnas. Vidare skall medlemsstaterna enligt de nya artiklarna 3.3 och 3.4 (i både el- och gasdirektiven) vidta lämpliga åtgärder för att garantera att målsättningarna för de allmännyttiga tjänsterna uppfylls:

*Skydd för utsatta kunder: Medlemsstaterna måste t.ex. se till att el och gas inte stängs av för åldringar, arbetslösa och handikappade utan giltiga skäl.

*Skydd av slutförbrukarens grundläggande rättigheter: Medlemsstaterna skall t.ex. tillförsäkra kunderna ett visst lägsta skydd när det gäller avtalsvillkor, tillgång till information och billiga tvistlösningsmekanismer präglade av öppenhet [9].

[9] I artikel 17 i kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (KOM (2000) 392 av den 12 juli 2000) finns bestämmelser som garanterar dessa grundläggande rättigheter.

*Social och ekonomisk sammanhållning: Utöver de samhällsomfattande tjänsterna måste medlemsstaterna se till att el och gas levereras till rimliga priser till t.ex. avlägset belägna platser.

*Miljöskydd.

*Försörjningstrygghet, särskilt genom underhåll och utbyggnad av nödvändiga nät och sammankopplingskapacitet.

En ny bestämmelse införs i båda direktiven (artikel 8.5 i eldirektivet och artikel 7.5 i gasdirektivet) för att klargöra att medlemsstaterna kan använda sig av de medel de finner nödvändigt för att försäkra sig om att näten underhålls och utvecklas: "Medlemsstaterna kan begära att den systemansvarige för överföring håller en viss lägsta investeringsnivå för underhåll och utveckling av överföringssystemet, inbegripet sammankopplingskapaciteten".

Eftersom elförsörjningstryggheten är av sådan avgörande betydelse (vilket betonades i grönboken om energiförsörjningstrygghet) -förmodligen de allmännyttiga tjänsternas viktigaste syfte - måste el- och gasdirektivens skyddsmekanismer förbättras. Utöver att medlemsstaterna måste se till att det finns en möjlighet att uppbringa ny kapacitet via anbudsförfarande bör det införas bestämmelser om att medlemsstaterna skall bevaka de inhemska el- och gasmarknaderna, särskilt balansen mellan tillgång och efterfrågan, väntad framtida efterfrågan, ytterligare kapacitet under planering eller anläggning och konkurrensgraden på marknaden. Vidare skall medlemsstaterna årligen publicera en rapport över vad de kommit fram till i dessa frågor och vad som skall göras för att trygga försörjningen. Eftersom el- och gasnäten i EU är sammankopplat i så hög grad är balansen mellan utbud och efterfrågan på gemenskapsnivå av stor betydelse för systemsäkerheten. Kommissionen bör därför publicera ett motsvarande meddelande som täcker hela gemenskapen, baserat på de nationella rapporterna och kommissionens eget uppföljningsarbete. Dessa bestämmelser föreslås därför ingå i artikel 6.6 i eldirektivet och artikel 4a i gasdirektivet.

Enligt artikel 3.2 i direktiven är medlemsstaterna skyldiga att anmäla målsättningarna för de allmännyttiga tjänsterna till kommissionen. Eftersom ingen medlemsstat hittills antagit några målsättningar som kräver undantag från något av direktiven har inga anmälningar gjorts. För att kommissionen skall kunna fortsätta jämförelsearbetet när det gäller tillämpade standarder, och på så sätt hjälpa medlemsstaterna att bibehålla högsta möjliga kvalitet på de allmännyttiga tjänsterna, bör medlemsstaterna åläggas att vartannat år underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtas för att uppnå målsättningarna för de allmännyttiga tjänsterna, oavsett om åtgärderna kräver undantag från direktivet eller ej. Detta gäller särskilt de nya krav som nämns ovan. Vartannat år bör kommissionen också offentliggöra en rapport som innehåller en analys av vidtagna åtgärder, och vid behov utfärda rekommendationer om vilka åtgärder som bör vidtas för att de allmännyttiga tjänsterna skall hålla hög kvalitet.

För att samma villkor skall gälla för alla aktörer på en helt öppnad marknad måste externa kostnader göras till interna. Kommissionen kommer därför att stödja initiativ med denna innebörd, t.ex. en energi- eller CO2-skatt för hela gemenskapen, stränga regler för statligt stöd, efterfrågestyrning, främjande av samproduktion och förnybara energikällor (som i konkurrenshänseende missgynnas om externa kostnader inte integreras helt).

4. Slutsats

De uppgifter som står till kommissionens förfogande rörande hur el- och gasdirektiven fungerat visar att samtliga grundläggande syften med den inre marknaden (lägre priser, hårdare konkurrens, hög kvalitet på de allmännyttiga tjänsterna, försörjningstrygghet och miljöskydd) håller på att uppfyllas i samförstånd. De länder som helt öppnat marknaden visar att målsättningarna kan uppnås vid och till och med främjas av fri konkurrens. En överväldigande majoritet av de som yttrade sig vid utfrågningen om den inre marknaden för el och gas, och de som yttrat sig skriftligen, stöder slutsatsen.

En snabbt fullbordande av den inre marknaden inom denna sektor utgör därför ett viktigt steg mot att uppnå de gemenskapsmål som uppställdes av Europeiska rådet vid dess möte i Lissabon under våren 2000. Antagandet av föreliggande förslag kommer att innebära stora konkurrens- och sysselsättningsfördelar, och kommer att leda till konkurrenskraftiga el- och gaspriser för gemenskapens medborgare och högre kvalitet på tjänsterna.

2001/0077 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om ändring av direktiven 96/92/EG och 98/30/EG om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2, artikel 55 och artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [10],

[10] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [11],

[11] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [12],

[12] EGT C

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [13], och

[13] EGT C

av följande skäl:

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el [14] och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/30/EG av den 22 juni 1998 om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas [15] har på ett betydelsefullt sätt bidragit till skapandet av inre marknader för el och gas.

[14] EGT L 27, 30.1.1997, s. 20.

[15] EGT L 204, 21.7.1998, s. 1.

(2) Erfarenheterna från genomförandet av direktiven visar på de stora fördelar som de inre marknaderna för el och gas innebär när det gäller ökad effektivitet, prissänkningar, högre kvalitet på tjänsterna och ökad konkurrenskraft. Stora brister vidlåder dock fortfarande marknaderna och de kan förbättras ytterligare.

(3) Europeiska rådet framförde vid sitt möte i Lissabon den 23 och 24 mars 2000 önskemål om snabba insatser för att fullborda den inre marknaden inom både el- och gassektorn och för att påskynda liberaliseringen av dessa sektorer i syfte att få till stånd en fullt fungerande inre marknad. Europaparlamentet uppmanade i sin resolution av den 6 juli 2000 om kommissionens andra rapport om avregleringen av energimarknaderna kommissionen att fastställa en detaljerad tidsplan för när noggrant beskrivna mål skall ha uppnåtts i syfte att gradvis nå fram till en fullständig liberalisering av energimarknaderna.

(4) De största hindren på vägen mot en fullt fungerande inre marknad rör tillträde till näten och skillnaderna medlemsstaterna emellan i fråga om marknadernas öppenhet.

(5) För att uppnå icke-diskriminerande tillträde till näten är det av avgörande betydelse att oberoendet för den systemansvarige för överföringssystemet säkerställs. Bestämmelserna om åtskillnad mellan verksamheterna bör därför skärpas. För att säkerställa icke-diskriminerande tillträde till distributionsnäten bör krav på åtskillnad mellan verksamhetsgrenarna införas för systemansvariga för distributionssystem både när det gäller el och gas.

(6) För att undvika att små distributionsföretag får en oproportionerlig ekonomisk och administrativ börda bör medlemsstaterna vid behov kunna undanta sådana företag från åtskillnadskraven.

(7) Det behövs ytterligare åtgärder för att tarifferna för tillträde till viktiga transportstrukturer och liknande infrastruktur, inbegripet lagring och andra stödanläggningar, skall bli öppna och tydliga, förutsägbara och icke-diskriminerande. Tarifferna bör gälla alla användare av systemen, utan diskriminering.

(8) Mot bakgrund av erfarenheten från tillämpningen av rådets direktiv 90/547/EEG av den 29 oktober 1990 om transitering av elektricitet genom kraftledningsnät [16] och rådets direktiv 91/296/EEG av den 31 maj 1991 om transitering av naturgas genom gasledningsnät [17] bör åtgärder vidtas för att se till att ordningarna för tillträde till transitering, inbegripet gränsöverskridande transitering mellan medlemsstater, blir enhetliga och icke-diskriminerande.

[16] EGT L 313, 13.11.1990, s. 30. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 98/75/EG (EGT L 276, 13.10.1998, s. 9).

[17] EGT L 147, 12.6.1991, s. 37. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 95/49/EG (EGT L 233, 30.9.1995, s. 86).

(9) Oberoende nationella tillsynsmyndigheter behövs om man vill garantera ett icke-diskriminerande tillträde till näten. De bör minst ha befogenhet att fastställa eller godkänna överförings- och distributionstariffer och tariffer för tillträde till anläggningar för flytande naturgas (LNG-anläggningar) innan de träder i kraft.

(10) Tillsynsmyndigheten bör kunna godkänna tariffer på grundval av ett förslag från den systemansvarige för överförings- eller distributionssystemet eller en systemansvarig för en LNG-anläggning, eller på grundval av ett förslag som en systemansvarig och nätanvändarna kommit överens om.

(11) Av konkurrens- och sysselsättningsskäl bör fördelarna med den inre marknaden så snart som möjligt blir tillgängliga för industrin och handeln i hela gemenskapen, inbegripet små och medelstora företag, och för alla gemenskapsmedborgare.

(12) Gas- och elkunderna bör fritt kunna välja leverantör. Fullbordandet av den inre marknaden för el och gas bör likväl ske stegvis, för att industrin skall kunna anpassa sig, och för att lämpliga åtgärder och förfaranden skall kunna införas för att skydda kundernas intressen och för att tillförsäkra dem en reell möjlighet att välja leverantör.

(13) När marknaderna stegvis öppnas för full konkurrens kommer skillnaderna mellan medlemsstaterna att försvinna stegvis. Det bör säkerställas att detta direktiv genomförs på ett öppet och säkert sätt.

(14) I direktiv 98/30/EG anses tillträde till lagring som tillträde till en del av gassystemet. Mot bakgrund av erfarenheterna från genomförandet av den inre marknaden bör ytterligare åtgärder vidtas för att förtydliga bestämmelserna om tillträde till lagring och andra stödtjänster, och för att ytterligare särskilja driften av överförings- och distributionssystemen samt gaslagring och LNG-anläggningar.

(15) Nästan alla medlemsstater har valt att säkerställa konkurrensen på elproduktionsmarknaden genom ett öppet tillståndsförfarande. Om tillräcklig elproduktionskapacitet inte anläggs på grundval av tillståndsförfarandet bör dock medlemsstaterna få trygga försörjningen genom anbudsförfarande.

(16) Av försörjningstrygghetsskäl bör balansen mellan tillgång och efterfrågan i varje enskild medlemsstat bevakas och lämpliga åtgärder bör vidtas om försörjningstryggheten äventyras.

(17) Medlemsstaterna bör tillförsäkra alla kunder rätten att få tillgång till elförsörjning av en bestämd kvalitet till överkomliga och rimliga priser. För att de allmännyttiga tjänsterna i gemenskapen skall hålla högsta möjliga kvalitet bör medlemsstaterna regelbundet underrätta kommissionen om alla åtgärder som vidtagits för att uppnå målet med detta direktivet. Kommissionen bör regelbundet offentliggöra en rapport som innehåller en analys av de nationella åtgärder som vidtagits för att uppnå målsättningarna för de allmännyttiga tjänsterna samt en jämförelse av åtgärdernas effektivitet; syftet med detta är att kommissionen skall kunna utfärda rekommendationer om vilka nationella åtgärder som bör vidtas för att de allmännyttiga tjänsterna skall hålla hög kvalitet.

(18) Kravet på att kommissionen skall underrättas om avslag på ansökan om tillstånd att anlägga ny produktionskapacitet har visat sig vara onödigt administrativt arbete, och bör därför tas bort.

(19) Direktiven 96/92/EG och 98/30/EG bör därför ändras i enlighet med detta.

(20) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen såsom de kommer till uttryck i artikel 5 i fördraget kan målen för den planerade åtgärden, nämligen att skapa fullständigt fungerande inre el- och gasmarknader där rättvis konkurrens råder, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna och kan därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre uppnås på gemenskapsnivå. Detta direktiv inskränker sig till det minimum som krävs för att nå detta mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

(21) För att lika behandling vid tillträde till el- och gasnäten skall kunna tillförsäkras även vid transitering bör direktiven 90/547/EEG och 91/296/EEG upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ändringar i direktiv 96/92/EG

Direktiv 96/92/EG ändras på följande sätt:

1. Artikel 2 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 9 skall ersättas med följande:

"9. slutförbrukare: konsument som köper el för eget bruk,"

b) Punkt 22 skall ersättas med följande:

"22. icke-hushållskund: konsument som köper el som inte är avsedd för det egna hushållet; begreppet omfattar producenter, överförings- och distributionsföretag och grossister."

2. Artikel 3 skall ersättas med följande:

"Artikel 3

1. Medlemsstaterna skall, på grundval av sin institutionella organisation och med vederbörlig hänsyn till subsidiaritetsprincipen, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2, säkerställa att elföretag drivs i enlighet med principerna i detta direktiv för att uppnå en konkurrensutsatt elmarknad. Medlemsstaterna får inte diskriminera mellan sådana företag när det gäller rättigheter eller skyldigheter.

2. Medlemsstaterna får med beaktande av tillämpliga bestämmelser i fördraget, särskilt artikel 86 i detta, i det allmänna ekonomiska intresset ålägga företag som bedriver verksamhet inom elsektorn att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, vilka kan avse säkerhet, inbegripet försörjningstrygghet, leveransernas regelbundenhet, kvalitet och pris samt miljöskydd. Sådana tjänster skall vara klart definierade, öppna och tydliga, icke-diskriminerande och kontrollerbara. För att kunna tillhandahålla allmännyttiga tjänster som avser försörjningstrygghet kan medlemsstaterna införa långtidsplanering, varvid hänsyn skall tas till möjligheten att tredje part ansöker om att få tillträde till systemet.

3. Medlemsstaterna skall inom sitt territorium säkerställa alla kunders rätt att få samhällsomfattande tjänster (d.v.s. tillgång till elförsörjning av en bestämd kvalitet till överkomliga och rimliga priser). De skall vidta lämpliga åtgärder för att skydda slutförbrukare och för att garantera ett starkt konsumentskydd, särskilt i form av klara och förståeliga avtalsvillkor, allmän information och mekanismer för tvistlösning. Dessa åtgärder skall bland annat omfatta de som anges i bilagan.

4. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att uppnå målen för social och ekonomisk sammanhållning, miljöskydd och försörjningstrygghet särskilt genom att underhålla och anlägga nödvändig nätinfrastruktur, inbegripet sammankopplingskapacitet.

5. Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa bestämmelserna i artiklarna 5, 6, 16 och 21 i den utsträckning som tillämpningen av dem, rättsligen eller i praktiken, skulle hindra elföretagen från att fullgöra de förpliktelser som ålagts dem av allmänt ekonomiskt intresse, och i den mån handelns utveckling inte påverkas i en sådan utsträckning att det strider mot gemenskapens intressen. Gemenskapens intressen omfattar bland annat konkurrens när det gäller berättigade kunder enligt detta direktiv och artikel 86 i fördraget."

3. Följande artikel 3a skall införas:

"Artikel 3a

1. Medlemsstaterna skall vartannat år underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla förpliktelserna om samhällsomfattande och allmännyttiga tjänster, oavsett om åtgärderna kräver undantag från detta direktiv eller ej. Underrättelsen skall beröra bl.a. de krav som avses i artikel 3.4 och upprätthållandet av kvaliteten på tjänsterna.

2. Kommissionen skall vartannat år offentliggöra en rapport som innehåller en analys och en effektivitetsbedömning av de olika åtgärder som vidtagits i medlemsstaterna för att de allmännyttiga tjänsterna skall hålla hög kvalitet. Kommissionen skall vid behov utfärda rekommendationer om nationella åtgärder som bör vidtas för att de allmännyttiga tjänsterna skall hålla hög kvalitet."

4. Artikel 4 skall utgå.

5. Artikel 5 skall ersättas med följande:

"Artikel 5

1. Medlemsstaterna skall anta ett tillståndsförfarande för anläggning av ny produktionskapacitet som skall tillämpas enligt objektiva, öppna och tydliga och icke-diskriminerande kriterier.

2. Medlemsstaterna skall fastställa vilka kriterier som skall vara uppfyllda för att tillstånd att anlägga produktionskapacitet på deras territorium skall beviljas. Dessa kriterier kan avse

a) skydd av och säkerhet för elsystemet, installationer och tillhörande utrustning,

b) skydd av befolkningens hälsa och säkerhet,

c) miljöskydd,

d) markanvändning och lokalisering,

e) användning av allmän mark,

f) energieffektivitet,

g) primärkällornas natur,

h) sökandens egenskaper, t.ex. teknisk, ekonomisk och finansiell förmåga,

i) hur de åtgärder som antagits enligt artikel 3 har följts.

3. Tillståndsförfarandena och kriterierna skall offentliggöras.

4. Om tillståndsansökan avslås skall sökanden informeras om skälen för avslaget. Skälen skall vara objektiva, icke-diskriminerande, väl grundade och vederbörligen dokumenterade. Sökanden skall ha möjlighet att överklaga."

6. Artikel 6 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande:

"1. Medlemsstaterna skall se till att det finns en möjlighet att trygga försörjningen genom att ny kapacitet uppbringas genom ett anbudsförfarande grundat på offentliggjorda kriterier. Anbudsförfarande får dock bara användas om den kapacitet som anläggs med tillämpning av tillståndsförfarandet inte är tillräcklig för att trygga försörjningen."

b) Punkt 2 skall utgå.

c) Punkt 6 skall utgå.

7. Följande artikel 6a skall införas:

"Artikel 6a

1. Medlemsstaterna skall tilldela ett organ, som får vara den oberoende tillsynsmyndighet som avses i artikel 22, uppgiften att bevaka frågor som rör försörjningstryggheten. Organet skall särskilt bevaka balansen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förväntad framtida efterfrågan, ytterligare kapacitet som planeras eller håller på att anläggas och konkurrensgraden på marknaden. Organet skall senast den 31 juli varje år offentliggöra en rapport som skall sammanfatta vad det kommit fram till i dessa frågor och vilka åtgärder som vidtagits eller skall vidtas i samband därmed; rapporten skall omedelbart överlämnas till kommissionen.

2. På grundval av den rapport som avses i punkt 1 skall kommissionen årligen överlämna ett meddelande till Europaparlamentet och rådet som analyserar olika frågor som rör elförsörjningstryggheten i gemenskapen, särskilt den rådande och förväntade balansen mellan tillgång och efterfrågan. Kommissionen skall, där så är lämpligt, utfärda rekommendationer."

8. Artikel 7.6 skall ersättas med följande:

"6. Om den systemansvarige i fråga om ägande inte redan är helt oberoende av annan verksamhet som inte har med överföringssystemet att göra, skall den systemansvarige vara oberoende av annan verksamhet som inte har med överföring att göra åtminstone i fråga om juridisk form, organisation och beslutsfattande.

För att säkerställa att den systemansvarige är oberoende skall följande kriterier gälla:

a) Personer som ansvarar för ledningen av överföringssystemet får inte ingå i företagsstrukturer i det integrerade elföretaget vilka direkt eller indirekt ansvarar för den dagliga driften avseende elproduktion, eldistribution eller elförsörjning.

b) Lämpliga åtgärder skall vidtas för att se till att de personliga intressena hos de personer som ansvarar för ledningen för överföringssystemet beaktas på ett sätt som garanterar att ledningen kan agera självständigt.

c) Den systemansvarige skall utöva fullständig kontroll över de tillgångar som behövs för att underhålla och bygga ut nätet.

d) Den systemansvarige skall upprätta en övervakningsplan, där det anges vilka åtgärder som vidtagits för att motverka diskriminerande beteende. I planen skall det anges vilka specifika skyldigheter de anställda har i samband med att detta mål uppfylls. Planen skall utarbetas av en övervakningsansvarig, som också skall se till att planen följs; den övervakningansvarige skall utses av och ansvara inför ordföranden eller den verkställande direktören i det integrerade elföretag som den systemansvarige tillhör. Den övervakningsansvarige skall lämna en årlig rapport över vidtagna åtgärder till den nationella tillsynsmyndigheten; rapporten skall publiceras."

9. Följande artikel 7a skall införas:

"Artikel 7a

Systemansvariga för överföringssystem skall anskaffa den energi de behöver för att kunna utföra sina arbetsuppgifter på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt."

10. I artikel 8 skall följande punkter läggas till som punkterna 5 och 6:

"5. Medlemsstaterna kan begära att den systemansvarige för överföringssystemet håller en viss lägsta investeringsnivå för att underhålla och utveckla överföringssystemet, inbegripet sammankopplingskapaciteten.

6. De regler om balansering i realtid av produktion och konsumtion av el som antas av de systemansvariga för överförings- och distributionssystemen skall vara öppna och tydliga och icke-diskriminerande. Tariffer och villkor för systemansvarigas tillhandahållande av sådana tjänster skall fastställas på ett icke-diskriminerande sätt som avspeglar rådande marknadspriser, och skall innan de träder i kraft fastställas eller godkännas av de nationella tillsynsmyndigheterna."

11. I artikel 10 skall följande punkt läggas till som punkt 4:

"4. Om den systemansvarige i fråga om ägande inte redan är helt oberoende av annan verksamhet som inte har med distributionssystemet att göra, skall den systemansvarige vara oberoende av annan verksamhet som inte har med distribution att göra åtminstone i fråga om juridisk form, organisation och beslutsfattande.

För att säkerställa att den systemansvarige är oberoende skall följande kriterier gälla:

a) Personer som ansvarar för ledningen av distributionssystemet får inte ingå i företagsstrukturer i det integrerade elföretaget vilka direkt eller indirekt ansvarar för den dagliga driften avseende elproduktion, elöverföring eller elförsörjning.

b) Lämpliga åtgärder skall vidtas för att se till att de personliga intressena hos de personer som ansvarar för ledningen av distributionssystemet beaktas på ett sätt som garanterar att ledningen kan agera självständigt.

c) Den systemansvarige skall utöva fullständig kontroll över de tillgångar som behövs för att underhålla och utbygga nätet.

d) Den systemansvarige skall upprätta en övervakningsplan, där det anges vilka åtgärder som vidtagits för att motverka diskriminerande beteende. I planen skall det anges vilka specifika skyldigheter de anställda har i samband med att detta mål uppfylls. Planen skall utarbetas av en övervakningsansvarig, som också skall se till att planen följs; den övervakningsansvarige skall utses av och ansvara inför ordföranden eller den verkställande direktören i det integrerade elföretag som den systemansvarige tillhör. Den övervakningsansvarige skall lämna en årlig rapport över vidtagna åtgärder till den nationella tillsynsmyndigheten; rapporten skall publiceras.

Bestämmelserna i första och andra stycket skall gälla från och med den 1 januari 2003. Medlemsstaterna kan besluta att inte tillämpa dessa bestämmelser i fråga om integrerade elföretag som vid den tidpunkten har mindre än 100 000 kunder."

12. Följande artikel 12a skall införas:

"Artikel 12a

Reglerna i artiklarna 7.6 och 10.4 hindrar inte att ett kombinerat överförings- och distributionssystem kan drivas av en systemansvarig som är helt oberoende av annan verksamhet som inte har med driften av överförings- och distributionssystemen att göra åtminstone i fråga om juridisk form, organisation och beslutsfattande, och som uppfyller kraven i artikel 7.6."

13. Artikel 14.3 skall ersättas med följande:

"3. För att undvika diskriminering, korssubventionering och snedvridning av konkurrensen skall integrerade elföretag i sin interna bokföring särredovisa verksamhetsgrenarna produktion, distribution och försörjning samt, där så är lämpligt, upprätta en koncernredovisning för annan verksamhet utanför elsektorn på det sätt företaget hade varit skyldigt att göra om verksamheten i fråga bedrivits i separata företag. Den interna bokföringen skall innehålla en balansräkning och en resultaträkning för varje verksamhetsgren."

14. Artikel 15 skall utgå.

15. Artikel 16 skall ersättas med följande:

"Artikel 16

1. Alla medlemsstater skall säkerställa att det införs en ordning för tredje parts tillträde till överförings- och distributionssystemen som grundas på offentliggjorda tariffer som gäller för alla berättigade kunder och som tillämpas objektivt och utan att någon systemanvändare diskrimineras. Tarifferna skall innan de träder i kraft godkännas av en nationell tillsynsmyndighet som inrättats i enlighet med artikel 22.

2. Den systemansvarige för överförings- eller distributionssystemet får vägra tillträde om systemet saknar nödvändig kapacitet. En väl underbyggd motivering skall ges till en sådan vägran, särskilt med beaktande av artikel 3."

16. Artiklarna 17 och 18 skall utgå.

17. Artikel 19 skall ersättas med följande:

"Artikel 19

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att alla icke-hushållskunder skall kunna välja elleverantör fritt senast från och med den 1 januari 2003. Medlemsstaterna skall också se till att samtliga kunder kan välja elleverantör fritt senast från och med den 1 januari 2005.

2. För att undvika bristande jämvikt i när elmarknaderna öppnas

a) får avtal om elleverans med en berättigad kund inom en annan medlemsstats system, inte förbjudas om kunden anses berättigad i båda de berörda systemen,

b) kan kommissionen, med beaktande av situationen på marknaden och det gemensamma intresset, i de fall där en transaktion som omfattas av a vägrats på grund av att kunden anses som berättigad endast i det ena av de två systemen, ålägga den vägrande parten att verkställa den begärda elleveransen på begäran av den medlemsstat där den berättigade kunden befinner sig."

18. Artikel 20.4 skall ersättas med följande:

"4. I händelse av gränsöverskridande tvister skall den behöriga tvistlösande myndigheten vara den myndighet som omfattar den systemansvarige som vägrar utnyttjande av eller tillträde till systemet."

19. Artikel 22 skall ersättas med följande:

"Artikel 22

1. Medlemsstaterna skall inrätta nationella tillsynsmyndigheter. Dessa skall vara helt oberoende av elindustrins intressen. De skall åtminstone ha ensamt ansvar för att

a) fastställa eller godkänna villkoren för anslutning och tillträde till nationella nät, inbegripet överförings- och distributionstariffer,

b) fastställa eller godkänna tariffer eller ändringar av tariffer på nationell nivå så att de avspeglar kostnader och intäkter i samband med gränsöverskridande överföring av el,

c) utforma bestämmelser om förvaltning och tilldelning av sammankopplingskapacitet i samarbete med de nationella tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater där sammankoppling finns,

d) fastställa eller godkänna mekanismer avsedda att åtgärda överbelastning i det nationella elnätet,

e) se till att bestämmelserna i artikel 3.3 och 3.4 följs.

2. Medlemsstaterna skall inrätta lämpliga och effektiva mekanismer för reglering, kontroll och öppenhet för att förhindra missbruk av dominerande ställning, särskilt om det är till konsumenternas nackdel, och underprissättning. Dessa mekanismer skall beakta bestämmelserna i fördraget, särskilt artikel 82 i detta.

3. Medlemsstaterna skall se till att lämpliga åtgärder, inbegripet administrativa åtgärder eller straffrättsliga förfaranden i enlighet med inhemsk rätt, vidtas mot ansvariga fysiska eller juridiska personer vid brott mot sekretessbestämmelserna i detta direktiv."

20. Följande artikel 23a skall införas:

"Artikel 23a

Medlemsstaterna skall senast den 31 mars varje år informera kommissionen om föregående kalenderårs elimport från tredje land."

21. Artikel 26 skall ersättas med följande:

"Artikel 26

Kommissionen skall se över tillämpningen av detta direktiv och senast den [ange ett datum] och senast den [ange ett datum] överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om vilka erfarenheter och framsteg som gjorts när det gäller att skapa en fullbordad och helt fungerande inre elmarknad, för att Europaparlamentet och rådet vid en lämplig tidpunkt skall kunna överväga att införa bestämmelser för att ytterligare förbättra den inre elmarknaden. Rapporten skall särskilt behandla i vilken utsträckning direktivets åtskillnads- och tarifferingsbestämmelser har bidragit till att göra tillträdet till gemenskapens elnät rättvist och icke-diskriminerande. Rapporten skall också behandla eventuella harmoniseringsbehov som inte är förknippade med detta direktiv."

22. Den bilaga vars text återfinns i bilaga I till detta direktiv skall läggas till.

Artikel 2

Ändringar i direktiv 98/30/EG

Direktiv 98/30/EG ändras på följande sätt:

1. Artikel 2 skall ändras på följande sätt:

a) Följande punkt 12a skall införas:

"12a. stödtjänster: de tjänster som är nödvändiga för driften av överförings- eller distributionsnät och LNG-anläggningar, inbegripet lagringsanläggningar och motsvarande flexibilitetsinstrument, lastbalansering och blandning,"

b) Följande punkt 20a skall införas:

"20a. icke-hushållskund: konsument som köper naturgas som inte är avsedd för det egna hushållet; begreppet omfattar kraftproducenter, naturgasföretag och grossister."

2. Artikel 3 skall ersättas med följande:

"Artikel 3

1. Medlemsstaterna skall, på grundval av sin institutionella organisation och med vederbörlig hänsyn till subsidiaritetsprincipen, utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2, säkerställa att naturgasföretag drivs i enlighet med principerna i detta direktiv för att uppnå en konkurrensutsatt naturgasmarknad. Medlemsstaterna får inte diskriminera mellan sådana företag när det gäller rättigheter eller skyldigheter.

2. Medlemsstaterna får med beaktande av tillämpliga bestämmelser i fördraget, särskilt artikel 86 i detta, i det allmänna ekonomiska intresset ålägga naturgasföretag att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, vilka kan avse säkerhet, inbegripet försörjningstrygghet, leveransernas regelbundenhet, kvalitet och pris samt miljöskydd. Sådana tjänster skall vara klart definierade, öppna och tydliga, icke-diskriminerande och kontrollerbara. För att kunna tillhandahålla allmännyttiga tjänster som avser försörjningstrygghet kan medlemsstaterna införa långtidsplanering, varvid hänsyn skall tas till möjligheten att tredje part ansöker om att få tillträde till systemet.

3. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att skydda slutförbrukarna och för att garantera ett starkt konsumentskydd, särskilt i form av klara och förståeliga avtalsvillkor, allmän information och mekanismer för tvistlösning. Dessa åtgärder skall bland annat omfatta de som anges i bilagan.

4. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att uppnå målen för social och ekonomisk sammanhållning, miljöskydd och försörjningstrygghet särskilt genom att underhålla och anlägga nödvändig nätinfrastruktur, inbegripet sammankopplingskapacitet.

5. Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa bestämmelserna i artikel 4 i fråga om distribution i den utsträckning som tillämpningen av den, rättsligen eller i praktiken, skulle hindra naturgasföretagen från att fullgöra de förpliktelser som ålagts dem av allmänt ekonomiskt intresse, och i den mån handelns utveckling inte påverkas i en sådan utsträckning att det strider mot gemenskapens intressen. Gemenskapens intressen omfattar bland annat konkurrens när det gäller berättigade kunder enligt detta direktiv och artikel 86 i fördraget."

3. Följande artikel 3a skall införas:

"Artikel 3a

1. Medlemsstaterna skall vartannat år underrätta kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla förpliktelserna om allmännyttiga tjänster, oavsett om åtgärderna kräver undantag från detta direktiv eller ej. Underrättelsen skall bl.a. avse åtgärder som rör miljöskydd, försörjningstrygghet, skydd för kunder och slutförbrukare, social och regional sammanhållning och upprätthållandet av kvaliteten på tjänsterna.

2. Kommissionen skall vartannat år offentliggöra en rapport som innehåller en analys och en effektivitetsbedömning av de olika åtgärder som vidtagits i medlemsstaterna för att de allmännyttiga tjänsterna skall hålla hög kvalitet. Kommissionen skall vid behov utfärda rekommendationer om vilka nationella åtgärder som bör vidtas för att de allmännyttiga tjänsterna skall hålla hög kvalitet."

4. Följande artikel 4a skall införas:

"Artikel 4a

1. Medlemsstaterna skall tilldela ett organ som får vara den oberoende tillsynsmyndighet som avses i artikel 22, uppgiften att bevaka frågor som rör försörjningstryggheten. Organet skall särskilt bevaka balansen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förväntad framtida efterfrågan och tillgänglig försörjning samt konkurrensgraden på marknaden. Organet skall senast den 31 juli varje år offentliggöra en rapport som skall sammanfatta vad det kommit fram till i dessa frågor och vilka åtgärder som vidtagits eller skall vidtas i samband därmed; rapporten skall omedelbart överlämnas till kommissionen.

2. På grundval av den rapport som avses i punkt 1 skall kommissionen årligen överlämna ett meddelande till Europaparlamentet och rådet som analyserar olika frågor som rör försörjningstryggheten för naturgas i gemenskapen, särskilt den rådande och förväntade balansen mellan tillgång och efterfrågan. Kommissionen skall, där så är lämpligt, utfärda rekommendationer."

5. Artikel 7 skall ersättas med följande:

"Artikel 7

1. Medlemsstaterna skall, för en tid som de själva bestämmer, med beaktande av effektivitet och ekonomisk balans, utse eller ålägga de företag som äger överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar att utse en eller flera systemansvariga, som skall ansvara för drift, underhåll och utveckling av överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar inom ett visst område och deras sammankoppling med andra system för att garantera försörjningstryggheten.

2. Den som är systemansvarig för överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar skall

a) på affärsmässiga villkor och med vederbörlig hänsyn till miljön driva, underhålla och utveckla säkra, tillförlitliga och effektiva överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar,

b) får inte diskriminera systemanvändare eller kategorier av systemanvändare, i synnerhet inte till förmån för företag som är anknutna till denne,

c) förse övriga överförings-, lagrings-, LNG- eller distributionsföretag med den information som behövs för att säkerställa att transport och lagring av naturgas kan ske på ett sätt som är förenligt med en säker och effektiv drift av det sammankopplade systemet.

3. De regler om balansering av gassystem som antas av en systemansvarig för överförings- och distributionssystem skall vara öppna och tydliga och icke-diskriminerande. Tariffer och villkor för systemansvarigas tillhandahållande av sådana tjänster skall fastställas på ett icke-diskriminerande sätt som avspeglar rådande marknadspriser, och skall innan de träder i kraft fastställas eller godkännas av de nationella tillsynsmyndigheterna."

6. Följande artiklar 7a och 7b skall införas:

"Artikel 7a

1. Medlemsstaterna kan begära att den systemansvarige för överföringssystemet håller en viss lägsta investeringsnivå för underhåll och utveckling av överföringssystemet, inbegripet sammankopplingskapaciteten.

2. Om den systemansvarige för överföringssystemet i fråga om ägande inte redan är helt oberoende av annan verksamhet som inte har med överföringssystemet att göra, skall denne systemansvarige för överföringssystemet vara oberoende av annan verksamhet som inte har med överföring att göra åtminstone i fråga om juridisk form, organisation och beslutsfattande.

För att säkerställa att den systemansvarige för överföringssystemet är oberoende skall följande kriterier gälla:

a) Personer som ansvarar för ledningen av överföringssystemet får inte ingå i företagsstrukturer i det integrerade naturgasföretaget vilka direkt eller indirekt ansvarar för den dagliga driften avseende gasproduktion, gasdistribution eller gasförsörjning.

b) Lämpliga åtgärder skall vidtas för att se till att de personliga intressena hos de personer som ansvarar för ledningen av överföringssystemet beaktas på ett sätt som garanterar att ledningen kan agera självständigt.

c) Den systemansvarige för överföringssystemet skall utöva fullständig kontroll över de tillgångar som behövs för att underhålla och bygga ut nätet.

d) Den systemansvarige för överföringssystemet skall upprätta en övervakningsplan, där det anges vilka åtgärder som vidtagits för att motverka diskriminerande beteende. I planen skall det anges vilka specifika skyldigheter de anställda har i samband med att detta mål uppfylls. Planen skall utarbetas av en övervakningsansvarig, som också skall se till att planen följs; den övervakningsansvarige skall utses av och ansvara inför ordföranden eller den verkställande direktören i det integrerade naturgasföretag som den systemansvarige för överföringssystemet tillhör. Den övervakningsansvarige skall lämna en årlig rapport över vidtagna åtgärder till den nationella tillsynsmyndigheten; rapporten skall publiceras.

Artikel 7b

Systemansvariga för överföringssystem skall anskaffa den energi de behöver för att kunna utföra sina arbetsuppgifter på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt."

7. I artikel 10 skall följande punkter läggas till som punkterna 4 och 5:

"4. Om den systemansvarige för distributionssystemet i fråga om ägande inte redan är helt oberoende av annan verksamhet som inte har med distributionssystemet att göra, skall den systemansvarige för distributionssystemet vara oberoende av annan verksamhet som inte har med distribution att göra åtminstone i fråga om juridisk form, organisation och beslutsfattande.

För att säkerställa att den systemansvarige för distributionssystemet är oberoende skall följande kriterier gälla:

a) Personer som ansvarar för ledningen av distributionssystemet får inte ingå i företagsstrukturer i det integrerade naturgasföretaget vilka direkt eller indirekt ansvarar för den dagliga driften avseende gasproduktion, gasöverföring eller gasförsörjning.

b) Lämpliga åtgärder skall vidtas för att se till att de personliga intressena hos de personer som ansvarar för ledningen av distributionssystemet beaktas på ett sätt som garanterar att ledningen kan agera självständigt.

c) Den systemansvarige för distributionssystemet skall utöva fullständig kontroll över de tillgångar som behövs för att underhålla och bygga ut nätet.

d) Den systemansvarige för distributionssystemet skall upprätta en övervakningsplan, där det anges vilka åtgärder som vidtagits för att motverka diskriminerande beteende. I planen skall det anges vilka specifika skyldigheter de anställda har i samband med att detta mål uppfylls. Planen skall utarbetas av en övervakningsansvarig, som också skall se till att planen följs; den övervakningsansvarige skall utses av och ansvara inför ordföranden eller den verkställande direktören i det integrerade naturgasföretag som den systemansvarige för distributionssystemet tillhör. Den övervakningsansvarige skall lämna en årlig rapport över vidtagna åtgärder till den nationella tillsynsmyndigheten; rapporten skall publiceras.

Bestämmelserna i första och andra stycket skall gälla från och med den 1 januari 2004. Medlemsstaterna kan besluta att inte tillämpa dessa bestämmelser i fråga om integrerade naturgasföretag som vid den tidpunkten har mindre än 100 000 kunder.

8. Följande artikel 11a skall införas:

"Artikel 11a

Reglerna i artiklarna 7a.2 och 10.4 hindrar inte att ett kombinerat överförings- och distributionssystem kan drivas av en systemansvarig som är helt oberoende av annan verksamhet som inte har med driften av överförings- och distributionssystemen att göra åtminstone i fråga om juridisk form, organisation och beslutsfattande, och som uppfyller kraven i artikel 7.6."

9. Artikel 13.3 skall ersättas med följande:

"3. För att undvika diskriminering, korssubventionering och snedvridning av konkurrensen skall integrerade naturgasföretag i sin interna bokföring särredovisa gasverksamhetsgrenarna överföring, distribution, försörjning, LNG och lagring samt, där så är lämpligt, upprätta en koncernredovisning för verksamhet utanför gassektorn på det sätt företaget hade varit skyldigt att göra om verksamheten i fråga bedrivits i separata företag. Den interna bokföringen skall innehålla en balansräkning och en resultaträkning för varje verksamhetsgren."

10. Artiklarna 14 och 15 skall ersättas med följande:

"Artikel 14

1. Alla medlemsstater skall säkerställa att det införs en ordning för tredje parts tillträde till överförings- och distributionssystem och LNG-anläggningar som grundas på offentliggjorda tariffer, och som gäller för alla berättigade kunder och som skall tillämpas objektivt och utan att någon systemanvändare diskrimineras. Tarifferna skall innan de träder i kraft godkännas av en nationell tillsynsmyndighet som inrättats i enlighet med artikel 22.

2. Systemansvariga för överföringssystem skall, vid behov och för att kunna utföra sina arbetsuppgifter, bl.a. avseende gränsöverskridande överföring, ha tillträde till nät som tillhör andra systemansvariga för överföringssystem på de villkor och enligt de principer som anges i punkt 1.

Artikel 15

1. Om tillträde till lagring och motsvarande flexibilitetsinstrument är tekniskt eller ekonomiskt nödvändigt för ett effektivt tillträde till systemet för försörjning av kunderna får medlemsstaterna välja att organisera detta tillträde enligt något eller båda av de förfaranden som anges i punkterna 2 och 3; detta gäller även tillträde till andra stödtjänster. Förfarandena skall användas i enlighet med objektiva, öppna och icke-diskriminerande kriterier.

2. Vid förhandlat tillträde skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att naturgasföretag och berättigade kunder, i eller utanför det område som omfattas av det sammankopplade systemet, skall kunna förhandla om tillträde till systemet med avsikt att ingå försörjningsavtal med varandra på grundval av frivilliga kommersiella överenskommelser. Parterna skall vara skyldiga att i god anda förhandla om tillträde till systemet.

Avtalen om tillträde till systemet skall förhandlas fram med den berörda systemansvarige eller med de berörda naturgasföretagen. Medlemsstaterna skall kräva att naturgasföretagen offentliggör sina viktigaste kommersiella villkor för utnyttjande av systemet senast den [ange ett datum] och därefter årligen.

3. De medlemsstater som väljer ett förfarande med reglerat tillträde skall vidta nödvändiga åtgärder för att ge naturgasföretag och berättigade kunder, i eller utanför det område som omfattas av det sammankopplade systemet, rätt till tillträde till systemet på grundval av offentliggjorda tariffer eller andra villkor och skyldigheter för att utnyttja systemet. Denna rätt till tillträde för berättigade kunder kan ges genom att de får möjlighet att ingå försörjningsavtal med andra konkurrerande naturgasföretag än systemets ägare eller operatör eller ett anknutet företag."

11. Artikel 16 skall utgå.

12. Artiklarna 18 och 19 skall ersättas med följande:

"Artikel 18

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att alla icke-hushållskunder skall kunna välja gasleverantör fritt och ha samma rätt som berättigade kunder att få tillträde som tredje part för att kunna utföra sådan försörjning som avses i artiklarna 14 och 15 senast från och med den 1 januari 2004.

2. Medlemsstaterna skall se till att alla kunder kan välja gasleverantör fritt och ha samma rätt som berättigade kunder att få tillträde som tredje part för att kunna utföra sådan försörjning som avses i artiklarna 14 och 15 senast från och med den 1 januari 2005.

Artikel 19

1. För att undvika bristande jämvikt när gasmarknaderna öppnas

a) får avtal om gasleverans med en berättigad kund inom en annan medlemsstats system, inte förbjudas om kunden anses berättigad i båda de berörda systemen,

b) kan kommissionen, med beaktande av situationen på marknaden och det gemensamma intresset, i de fall där en transaktion som omfattas av a vägrats på grund av att kunden anses som berättigad endast i det ena av de två systemen, ålägga den vägrande parten att verkställa den begärda gasleveransen på begäran av den medlemsstat där den berättigade kunden befinner sig."

13. Artikel 22 skall ersättas med följande:

"Artikel 22

1. Medlemsstaterna skall inrätta nationella tillsynsmyndigheter. Dessa skall vara helt oberoende av gasindustrins intressen. De skall åtminstone ha ensamt ansvar för att

a) fastställa eller godkänna villkoren för anslutning och tillträde till nationella nät, inbegripet överförings- och distributionstariffer, och villkor och tariffer för tillträde till LNG-anläggningar,

b) utforma bestämmelser om förvaltning och tilldelning av sammankopplingskapacitet i samarbete med de nationella tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater där sammankoppling finns,

c) fastställa eller godkänna mekanismer avsedda att åtgärda överbelastning i det nationella gasnätet,

d) se till att bestämmelserna i artikel 3.3 och 3.4 följs.

2. Medlemsstaterna skall inrätta lämpliga och effektiva system för reglering, kontroll och öppenhet för att förhindra missbruk av dominerande ställning, särskilt om det är till konsumenternas nackdel, och underprissättning. Dessa mekanismer skall beakta bestämmelserna i fördraget, särskilt artikel 82 i detta.

3. Medlemsstaterna skall se till att lämpliga åtgärder, inbegripet administrativa åtgärder eller straffrättsliga förfaranden i enlighet med inhemsk rätt, vidtas mot ansvariga fysiska eller juridiska personer vid brott mot sekretessbestämmelserna i detta direktiv."

14. Artikel 28 skall ersättas med följande:

"Artikel 28

Kommissionen skall se över tillämpningen av detta direktiv och senast den [ange ett datum] överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om vilka erfarenheter och framsteg som gjorts när det gäller att skapa en fullbordad och helt fungerande inre naturgasmarknad, för att Europaparlamentet och rådet vid en lämplig tidpunkt skall kunna överväga att införa bestämmelser för att ytterligare förbättra den inre naturgasmarknaden. Rapporten skall särskilt behandla i vilken utsträckning direktivets åtskillnads- och tarifferingsbestämmelser har bidragit till att göra tillträdet till gemenskapens gassystem rättvist och icke-diskriminerande. Rapporten skall också behandla eventuella harmoniseringsbehov som inte är förknippade med detta direktiv."

15. Den bilaga vars text återfinns i bilaga II till detta direktiv skall läggas till.

Artikel 3

Direktiv 90/547/EEG och 91/296/EEG skall upphöra att gälla den 1 januari 2003.

Artikel 4

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 5

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 6

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

Bilaga I

"Bilaga

(Artikel 3)

Om inte annat följer av gemenskapslagstiftningen om konsumentskydd, särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG [18] och rådets direktiv 93/13/EEG [19], skall följande gälla:

[18] EGT L 144, 4.6.1997, s. 19.

[19] EGT L 95, 21.4.1993, s. 29.

(a) Medlemsstaterna skall tillförsäkra slutförbrukarna rätten till ett avtal med eltjänstleverantören i vilket följande skall anges:

-Leverantörens namn och adress.

-Tillhandahållna tjänster, tjänstekvalitet och tidpunkt för den ursprungliga inkopplingen.

-Tillhandahållna underhållstjänster.

-Hur aktuell information om tariffer och underhållskostnader kan fås.

-Avtalets löptid och hur avtalet och tjänsterna förlängs eller sägs upp.

-Villkoren för ersättning och återbetalning om tjänsterna inte håller angiven kvalitet.

-Hur det tvistlösningsförfarande som avses i punkt f inleds.

(b) Medlemsstaterna skall säkerställa att slutförbrukaren i god tid underrättas om ändringar av avtalsvillkoren, och får säga upp avtalet om de nya villkoren inte kan godtas.

(c) Medlemsstaterna skall säkerställa att allmänheten och slutförbrukarna har tillgång till öppen och tydlig information om priser, tariffer och standardavtal för tillgång till och utnyttjande av eltjänster.

(d) Medlemsstaterna skall säkerställa att elleverantörerna i slutförbrukarens räkning specificerar sammansättningen av det bränsle som använts för att producera den förbrukade elen. Den relativa kostnaden för de olika bränslen som använts för att producera en enhet el som levererats till slutförbrukaren skall specificeras samt den relativa betydelsen av varje energikälla med hänsyn till produktionen av växthusgaser.

(e) Medlemsstaterna skall också vidta lämpliga åtgärder för att skydda utsatta kunder.

(f) Medlemsstaterna skall säkerställa att det finns klara och lättförståeliga, okomplicerade och billiga förfaranden för behandling av slutförbrukarnas klagomål. De skall anta åtgärder för att säkerställa att tvisterna kan lösas snabbt och rättvist med hjälp av dessa förfaranden. Förfarandena skall innefatta ett system för ersättning och återbetalning. Förfarandena bör i möjligaste mån följa de principer som anges i rekommendationen 98/257/EG [20].

[20] EGT L 115, 17.4.1998, s. 31.

Bilaga II

"Bilaga

(Artikel 3)

Om inte annat följer av gemenskapslagstiftningen om konsumentskydd, särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG [21] och rådets direktiv 93/13/EEG [22], skall följande gälla:

[21] EGT L 144, 4.6.1997, s. 19.

[22] EGT L 95, 21.4.1993, s. 29.

(a) Medlemsstaterna skall tillförsäkra slutförbrukarna rätten till ett avtal med gastjänstleverantören i vilket följande skall anges:

-Leverantörens namn och adress.

-Tillhandahållna tjänster, tjänstekvalitet och tidpunkt för den ursprungliga inkopplingen.

-Tillhandahållna underhållstjänster.

-Hur aktuell information om tariffer och underhållskostnader kan fås.

-Avtalets löptid och hur avtalet och tjänsterna förlängs eller sägs upp.

-Villkoren för ersättning och återbetalning om tjänsterna inte håller angiven kvalitet.

-Hur det tvistlösningsförfarande som avses i punkt e inleds.

(b) Medlemsstaterna skall säkerställa att slutförbrukaren i god tid underrättas om ändringar av avtalsvillkoren, och får säga upp avtalet om de nya villkoren inte kan godtas.

(c) Medlemsstaterna skall säkerställa att allmänheten och slutförbrukarna har tillgång till öppen och tydlig information om priser, tariffer och standardavtal för tillgång till och utnyttjande av gastjänster.

(d) Medlemsstaterna skall också vidta lämpliga åtgärder för att skydda utsatta kunder.

(f) Medlemsstaterna skall säkerställa att det finns klara och lättförståeliga, okomplicerade och billiga förfaranden för behandling av slutförbrukarnas klagomål. De skall anta åtgärder för att säkerställa att tvisterna kan lösas snabbt och rättvist med hjälp av dessa förfaranden. Förfarandena skall innefatta ett system för ersättning och återbetalning. Förfarandena bör i möjligaste mån följa de principer som anges i rekommendationen 98/257/EG [23].

[23] EGT L 115, 17.4.1998, s. 31.

FÖRORDNING OM VILLKOR FÖR TILLTRÄDE TILL NÄT FÖR GRÄNSÖVERSKRIDANDE ELHANDEL

MOTIVERING

I. Inledning

Slutmålet för eldirektivet är en fullständigt integrerad inre marknad, i motsats till en situation som kännetecknas av femton mer eller mindre avreglerade, men i princip nationella marknader. Detta mål är fortfarande inte uppfyllt. Visserligen har den gränsöverskridande handeln i form av fysiskt utbyte av el mellan olika länder ökat under årens lopp, och motsvarar nu cirka åtta procent av den totala elproduktionen. I jämförelse med andra delar av ekonomin är det dock en relativt låg siffra.

Det finns många tecken på att det för många tänkbara kunder fortfarande är organisatoriskt komplicerat och ekonomiskt ofördelaktigt att välja en elleverantör från en annan medlemsstat trots att nästan samtliga medlemsstater har genomfört direktivet och att överföringskapaciteten i de flesta fall är fysiskt tillgänglig.

Alla berörda systemansvariga för överföringssystemet (nedan kallad den systemansvarige) kommer att ta ut en överföringsavgift, som inte nödvändigtvis behöver vara samordnad med de överföringsavgifter som skall betalas i förväg till andra systemansvariga. Ett resultat av detta är att på grund av att olika tariffsystem används i medlemsstaterna kan den tariff som skall betalas för gränsöverskridande tillträde till systemet variera kraftigt, beroende på vilka systemansvariga som är inblandade och dessutom behöver det inte finnas någon koppling till de faktiska kostnaderna. Om elen måste ledas genom flera medlemsstater kan det dessutom uppstå så kallad hopläggning ("pancaking") av tarifferna, om de systemansvariga tar ut en avgift för alla inblandade system.

Den andra nyckelaspekten utgörs av den begränsade sammanlänkningskapaciteten mellan nationella överföringssystem. Enligt beräkningar kommer överbelastningar vid de internationella gränserna att vara ett av de största hindren för en fri elhandel mellan vissa regioner i Europa. Detta beror inte bara på ett ökat flöde utan även på ett ändrat flödesmönster. Av den anledningen måste både antalet sammanlänkningar mellan systemen och kapaciteten hos befintliga installationer utökas.

Eftersom sammanlänkningskapaciteten är begränsad, kommer principerna för tilldelning av den här kapaciteten att vara viktiga när det gäller att avgöra vilka som kommer att gynnas av de möjligheter till handel som den inre marknaden erbjuder. Om inga tydliga, icke-diskriminerande regler införs, kommer resultatet att bli diskriminering mellan marknadsaktörer. Tidigare dominerande marknadsaktörer kan komma att försöka förhindra nya marknadsaktörer, i synnerhet om betydande delar av kapaciteten är uppbundna i långtidskontrakt. Detta kommer att förhindra att handeln utvecklas, vilket gör att den inre marknaden inte ger lika många fördelar som den borde kunna.

Mot bakgrund av detta, är det nödvändigt med ett harmoniserat gemenskapsramverk för tariffer för gränsöverskridande överföringar och för tilldelning av tillgängliga sammanlänkningskapaciteter.

I eldirektivet finns inga särskilda regler för gränsöverskridande överföringar. Detta innebär dock inte att frågan kan lösas enbart med hjälp av nationella åtgärder. I motiveringen bakom att införa den inre elmarknaden gradvis låg tanken att vissa problem skulle lösas först när medlemsstaterna hade valt sina viktigaste strategiska genomförandemetoder.

Erfarenheterna har bekräftat den bedömning kommissionen gjorde på ett tidigt stadium, nämligen att frågan måste behandlas genom gemensamma åtgärder på gemenskapsnivå.

Som en inledande åtgärd, initierade kommissionen 1998 inrättandet av Europeiska tillsynsforumet för elfrågor (European Regulatory Forum), det så kallade "Florens-forumet". I detta forum ingår representanter från kommissionen, från nationella myndigheter, från Europaparlamentet, från rådet för europeiska tillsynsfrågor och Europeiska organisationen för systemansvariga (Association of European Transmission System Operators, ETSO). Även producenter, konsumenter och marknadsaktörer är representerade. Forumets mål är att klargöra och diskutera olika lösningar med samtliga nyckelaktörer, i synnerhet tariffer vid gränsöverskridande handel och hantering av överbelastning.

Forumet har visat sig vara ett mycket effektivt instrument för att nå enighet om kontroversiella frågor som är ytterst komplicerade och som snabbt förändras. I den funktionen kommer det även i framtiden att vara viktigt, framförallt för att både branschen och konsumenter är företrädda, men på sistone har det visat sig att det finns vissa svagheter i fråga om att nå fram till konkreta beslut om särskilda frågor:

*Processen är informell och baseras på tvådagarsmöten två gånger per år. Därför är det svårt att fatta konkreta beslut i fråga om mycket detaljerade frågor som kräver ingående diskussioner.

*Alla parter måste vara överens för att man skall kunna komma framåt i frågorna.

*De beslut som fattas kan bara genomföras om alla parter respekterar dem; det finns inga förfaranden som garanterar att de verkligen genomförs.

*För vissa frågor, exempelvis beräkningen av korrekt nivå på betalningen mellan systemansvariga, krävs detaljerade beslut. Forumet kan inte behandla sådana frågor på lämpligt sätt.

Mot bakgrund av ovanstående har kommissionen fattat beslut om att använda resultaten från forumets verksamhet som bas för följande: att anta ett rättsligt instrument som underlag för ett tydligt beslutsfattande så att arbetet med att tariffer för gränsöverskridande överföring och hantering av överbelastning vid sammanlänkning går framåt.

Syftet med utkastet till förordning är följaktligen att fastställa ett stabilt ramverk för gränsöverskridande handel med el. Reglerna i förordningen är så enkla som möjligt och är begränsade till vad som skall regleras av en EG-förordning, vilket överensstämmer med subsidiaritetsprincipen. Huvudmålet är att se till att de kostnader som de systemansvariga faktiskt har, återspeglas på ett korrekt sätt i avgifterna för tillträde till systemet, vilket även omfattar sammanlänkningar, samtidigt som orimliga överföringskostnader för den gränsöverskridande handeln utesluts.

II. Strukturen på utkastet till förordning

När det gäller tariffer baseras utkastet på principen om kompensation mellan systemansvariga för transitflöden av el som de ger upphov till sinsemellan, vilket även skall gälla de transitflöden som kallas "loop-flows" eller "parallel-flows". I utkastet föreslås därför att de systemansvariga som hanterar transitflöden av el på sina nät skall kompenseras. Dessa kompensationsbetalningar skall finansieras med hjälp av bidrag från de systemansvariga som ger upphov till dessa transitflöden. I förordningen föreslås även en viss harmonisering av avgifterna för tillträde till nationella system i de fall en sådan harmonisering är nödvändig för att förhindra eventuella snedvridningar som kan uppstå beroende på att olika länder tillämpar olika system.

När det gäller tilldelning av tillgänglig sammanlänkningskapacitet fastställs i förordningen de huvudprinciper som skall respekteras vid sådana tilldelningar. I en bilaga till förordningen presenteras en översikt av de tekniska detaljerna.

Förutom ovanstående huvudprinciper i fråga om tariffer och hantering av överbelastningar, innehåller förordningen även framtida antagande av riktlinjer för relevanta principer och metoder. Dessa riktlinjer kan antas och ändras utan att man behöver ändra förordningen, vilket gör att de snabbt kan anpassas till utvecklingen. Det har gjorts fortlöpande framsteg och ytterligare förbättringar och finputsningar kommer i fråga om beräkningsmetoder för kostnader och mätningar av fysiska flöden.

Genom förordningen får kommissionen viss behörighet när det gäller reglering när det är nödvändigt för att den inre marknaden skall fungera. Följaktligen är det kommissionen som antar och ändrar ovanstående riktlinjer och bestämmer även, med regelbundna mellanrum, vilken nivå som skall gälla för kompensationsbetalningarna mellan de systemansvariga. För att medlemsstaternas tillsynsmyndigheter skall delta i detta arbete, skall kommissionen fatta sina beslut efter samråd med en kommitté som skall bestå av representanter från medlemsstaterna och som upprättats i enlighet med rådets beslut 1999/468 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (kommittéförfarande). I förordningen föreskrivs en rådgivande [24] kommitté när det gäller att bestämma nivån på kompensationsbetalningar, vilket skall göra det möjligt att fatta snabba beslut. I fråga om att anta riktlinjerna föreskrivs en föreskrivande kommitté [25].

[24] Innan kommissionen fattar ett beslut, rådfrågar den kommittén, som avger en åsikt som kommissionen fäster mycket stort avseende vid.

[25] Till skillnad från en rådgivande kommitté, kan kommissionen i ett förfarande med en föreskrivande kommitté tvingas infoga kommitténs åsikt i beslutet.

I fråga om medlemsstaternas representation i kommittén är artikel 22 i eldirektivet viktigt eftersom den, efter kommissionens ändringsförslag [26], fastställer att det är de nationella tillsynsmyndigheterna som bland annat ensamt på nationell nivå skall ha ansvaret för att fastställa metoderna för gränsöverskridande överföringar, inklusive att bestämma tarifferna.

[26] Kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiven 96/92/EG och 98/30/EG om gemensamma regler för den inre el- och naturgasmarknaden.

III. Huvudsakligt innehåll i de regler som ingår i utkastet till förordning

1. Kompensation för transitflöden av el

Till skillnad från andra transportsektorer, exempelvis järnvägs- och vägtransporter, kan inte tarifferna för överföring av el fastställas beroende på avståndet mellan tillverkaren och konsumenten av elen. I praktiken sammanfaller inte det fysiska flödet av el med det kontraktsmässiga förhållande som råder mellan säljaren och köparen: om en elproducent i norra Europa säljer el till en konsument i södra Europa betyder inte det att de elektroner som produceras i norra Europa faktiskt förflyttas från norr till söder. Snarare handlar det om ändring av elbalansen i riktning mot syd.

Handel med el ger dock upphov till fysiska flöden inom och mellan överföringssystem, även om det inte ger utslag i enskilda ekonomiska transaktioner. I praktiken innebär detta att en viss energimängd tillförs den exporterande medlemsstatens överföringssystem samtidigt som samma energimängd tas ut från den importerande medlemsstatens överföringssystem. Därför är det lämpligt, och också allmänt accepterat att exportörer och/eller importörer betalar de nationella nätavgifter som gäller för elproduktion i det exporterande landet och/eller för konsumtion i det importerande landet.

I ett Europa där elsystemen är sammankopplade påverkar elexporten inte bara näten i de exporterande och importerande länderna. Varje överföring kan ge upphov till elflöden även i länder där det inte tillförs el eller tas ut el från deras elsystem. Detta kan vara fallet när det rör sig om transaktioner mellan länder som inte gränsar till varandra, dvs. när "direktvägen" till konsumenten måste gå via överföringssystemet i ett tredje land. Beroende på de fysikaliska lagar som bestämmer hur elen "uppträder" i nätet, kan exportöverföringar ofta ge upphov till fysiska flöden i länder som inte ingår i elens teoretiska direktväg [27]. Sådana transitflöden kallas ofta "loop-flows" eller "parallel-flows".

[27] I en simulering har det t.ex. visats att vid transport av 1000 MW från norra Frankrike så når bara omkring 60 % av elen Italien direkt, d.v.s. genom att korsa den fransk-italienska gränsen eller genom Schweiz. Återstoden når Italien indirekt och orsakar flöden i näten i Belgien, Nederländerna, Tyskland, Österrike och Schweiz.

På en avreglerad, konkurrensutsatt marknad måste systemansvariga kompenseras för de kostnader som uppstår vid sådana eltransitflöden. Annars skulle användarna av det lokala nätet vara tvungna att stå för kostnaderna, trots det faktum att elflödena helt och hållet uppkommit beroende på marknadsaktörer som befinner sig i andra överföringssystemområden.

Mot bakgrund av detta innehåller utkastet till förordning ett system som baseras på följande tre delar:

För det första fastställs att systemansvariga skall kompenseras för kostnader som uppkommer beroende på att eltransitflöden går via deras nät (artikel 3.1.).

För det andra anges regler för att fastställa de kostnader som uppkommer beroende på överföringar. Även om kompenseringar för sådana kostnader är nödvändiga, måste man samtidigt se till att kompenseringarna motsvarar de faktiska kostnaderna. De kostnader som uppkommer vid sådana flöden måste fastställas noggrant så att man undviker omotiverade vinster och orimliga överföringskostnader.

I utkastet till förordning har det valts en modell där alla förväntade, långsiktiga, genomsnittliga, stegvis ökande kostnader som påförs ett nät i samband med att det härbärgerar överföringar kan fastställas och tas med i beräkningen när man jämför med en situation utan överföringar.

Det resonemang som ligger till grund för detta tillvägagångssätt är att man vill förhindra "omotiverade bidrag" från systemansvariga som härbärgerar överföringar, vilket i praktiken gynnar de systemansvariga som befinner sig i centrum av det europeiska elsystemet och missgynnar dem som befinner sig i de perifera länderna. Det horisontella kärnnätet i alla nationella nät är uppbyggt för att betjäna inhemska kunder och måste vara konstruerat oberoende av överföringar. Å andra sidan kan systemansvariga ha extrakostnader beroende på vissa åtgärder som måste vidtas för att hantera överföringarna. Det kan till exempel röra sig om ökade administrativa kostnader, ökade driftskrav för att hantera överföringarna, arrangemang för att ta hand om förluster samt slutligen extrainvesteringar i form av nya ledningar eller förstärkning av befintliga ledningar. Hit hör utan tvivel kostnader som uppkommit beroende på överföringar och de systemansvariga måste kompenseras för dem. Det kommer att vara nödvändigt att säkerställa en rimlig avkastning på investeringar i nya installationer som krävs för att härbärgera överföringar, så att operatörerna uppmuntras att göra sådana investeringar. För att systemet verkligen skall återspegla kostnaderna skall de fördelar som uppkommer tack vara överföringarna också tas med i beräkningen, till exempel i de fall transitflöden bidrar till en allmän stabilisering av ett nationellt nät

Slutligen måste man fastställa lämpliga metoder för att finansiera kompensationerna. I det sammanhanget måste man beakta att överföringar orsakas av export och import av el. Bortsett från extremfall är det ännu inte tekniskt möjligt att fastställa om och i vilken utsträckning enskilda exportörer/importörer ger upphov till överföringar. Därför innehåller utkastet till förordning ingen mekanism varigenom enskilda exportörer eller importörer hålls direkt ansvariga för överföringsflöden. I stället fastställs att systemansvariga för överföringssystem från vilka överföringarna utgår och/eller de systemansvariga för överföringssystem där flödena slutar (exporterande och/eller importerande systemansvariga) skall betala proportionella kompenseringar (artikel 3.2).

För att det skall kunna fattas korrekta och snabba beslut om nivån på kompenseringarna mellan de systemansvariga, fastställs i utkastet till förordning att kommissionen med regelbundna mellanrum skall fatta beslut om dessa kompenseringar (artikel 3.4.). Medlemsstaternas tillsynsmyndigheter skulle dock vara inblandade i arbetet genom en rådgivande kommitté som består av representanter från medlemsstaterna och som upprättats i enlighet med rådets beslut 1999/468 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (kommittéförfarande). Kommissionen kommer att rådfråga kommittén innan den fattar sitt slutgiltiga beslut.

Det bör observeras att gemenskapens budget inte kommer att påverkas av dessa kompensationsbetalningar, eftersom de kommer att göras direkt mellan berörda systemansvariga.

Det krävs att de systemansvariga anpassar sina nationella tariffsystem så att de kan återfå de betalningar de gör för att finansiera kompensationerna (artikel 4.3.).

En tänkbar metod är att man debiterar exportörer och/eller importörer eftersom det är en rättvis lösning som återspeglar kostnaderna då det är exportörer och/eller importörer som orsakar dessa flöden.

En sådan lösning skulle dock ge vissa allvarligare nackdelar. För det första är det, som nämnts ovan, i allmänhet omöjligt att fastställa om och i vilken utsträckning enskilda exportörer/importörer ger upphov till fysiska överföringar och "loop-flows". Kommersiella exportöverföringar behöver inte leda till några fysiska överföringar, nämligen i de fall där gränsöverskridande överföringar som omfattar motflöden mellan system. Att i en sådan situation kräva att exportören skall betala en särskild avgift kan inte anses vara rättvist eller kostnadsåterspeglande. De som deltar i en elbörs som verkar internationellt skulle inte veta exakt vilka avgifter som gällde för den gränsöverskridande handeln innan elbörsen stänger för dagen, eftersom det är först då som börsen kan avgöra hur mycket el som handlats inom respektive systemansvariges område. Detta skulle leda till osäkerhet i fråga om överföringsavgifterna och, följaktligen, om priset på el. Slutligen gynnar låga överföringskostnader och de möjligheter till handel som det leder till alla konsumenter och producenter på den inre marknaden. Det leder också till ökad konkurrens och en större marknad för producenter, vilket inte minst är viktigt i de fall det råder överkapacitet på den internationella marknaden.

Mot bakgrund av ovanstående fastställs i utkastet till förordning att även om de betalningar och intäkter som uppkommer genom kompenseringsmekanismen skall tas med i beräkningen när nättariffer fastställs, skall detta inte leda till en specialtariff som bara skall betalas av exportörer eller importörer (artikel 4.4.).

2. Harmonisering av nationella nätavgifter

Som förklarats ovan, betalar exportörer och/eller importörer de nationella nätavgifter som gäller produktion i det exporterande landet och/eller förbrukning i det importerande landet. Om dessa avgifter, i synnerhet avgifterna på produktion, skiljer sig åt markant mellan medlemsstaterna, kommer marknaden att snedvridas. Eftersom producenter måste lägga kostnaderna för de nätavgifter de måste betala på sina elavgifter, kommer producenter som betalar låga nätavgifter att få en konkurrensfördel jämfört med dem som betalar höga avgifter.

Nivån på nätavgifter bestäms av flera faktorer, exempelvis hur det nationella tariffsystemet är uppbyggt, principerna för kostnadsberäkning och givetvis särskiljande drag i de nationella näten.

En viktig del i uppbyggnaden av nationella tariffsystem när det rör sig om gränsöverskridande handel är därför förhållandet mellan kostnaderna för produktion och kostnaderna för förbrukning. Självklart är producenter i ett land där alla nätkostnader betalas av konsumenter mer gynnade än en producent från ett land där producenterna debiteras en del av dessa kostnader när de konkurrerar på den inre marknaden. Därför måste detta förhållande och/eller den absoluta nivån på de nätavgifter som gäller för framställning harmoniseras för att konkurrensvillkoren skall bli likvärdiga.

Utkastet till förordning innehåller därför förslag på att nätkostnaderna huvudsakligen skall återfås genom avgifter på förbrukningen (artikel 4.2.). En mindre del av de totala kostnader som nätanvändarna skall betala kan återfås genom avgifter på produktionen. På så vis kan nationella tillsynsmyndigheter baka in platsindikerande signaler i tariffsystemet, vilket gör det möjligt att indikera vilka områden som är mest - eller minst - lämpade för nya framställningsplatser beroende på lokala skillnader när det gäller nätförluster och nätverksöverbelastningar. I utkastet fastställs att avgifterna skall vara utformade så att de innehåller dessa platsindikerande signaler. Sådana signaler måste exempelvis finnas som en integrerad del av det gränsöverskridande tariffsystem som fastställs genom den här förordningen, i synnerhet för att uppfylla kraven i artikel 4.4.

Även om man uppnår en tillräcklig harmonisering av förhållandet mellan avgifter på framställning och förbrukning och/eller den absoluta nivån på avgifterna på framställning, kommer det fortfarande att finnas stora skillnader om redovisningsprinciperna skiljer sig åt kraftigt. Å andra sidan måste man ta hänsyn till de särskilda förhållanden som råder i de nationella systemen. Av den anledningen är en fullständig harmonisering av avgiftsnivåerna inte lämplig, men de grundläggande principerna bör vara de samma i alla medlemsstater. I utkastet till förordning fastställs att tillträdesavgifter skall återspegla kostnaderna, vara öppna för insyn, anpassade till dem som en effektiv nätoperatör tillämpar och tillämpas icke-diskriminerande. De skall heller inte påverkas av avståndet mellan producenten och förbrukaren.

I utkastet till förordning fastställs vidare att de betalningar och intäkter som uppkommer genom kompenseringsmekanismen för överföringar skall beaktas när avgifterna fastställs. För att uppnå att de avgifter som faktiskt tillämpas och fastställs i förväg (dvs. innan det exakta resultatet av kompensationsmekanismen är känd), återspeglar kostnaderna på ett maximalt sätt, måste man, så länge det är möjligt, avvakta meka