P6_TA(2004)0100

Enhetligt europeiskt asylförfarande

Europaparlamentets resolution om asylförfarande och skydd i ursprungsregioner (2004/2121(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om styrd inresa i EU för personer i behov av internationellt skydd och förbättrad skyddskapacitet i ursprungsregionerna "Förbättrad tillgång till långsiktiga lösningar" (KOM(2004)0410),

- med beaktande av meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om ett mer effektivt och gemensamt europeiskt asylförfarande: det enhetliga förfarandet som nästa steg (KOM(2004)0503),

- med beaktande av den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna, som antogs av FN:s generalförsamling den 10 december 1948, särskilt artikel 14,

- med beaktande av Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, som undertecknades i Rom den 4 november 1950, och dess tilläggsprotokoll,

- med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, som antogs den 7 december 2000 [1], särskilt artiklarna 1, 18 och 19,

- med beaktande av Fördraget om upprättande av en konstitution för Europa, som antogs av Europeiska konventet den 13 juni och 10 juli 2003, överlämnades till Europeiska rådets ordförande i Rom den 18 juli 2003 och godkändes av regeringskonferensen då stats- och regeringscheferna sammanträdde under Europeiska rådets möte den 17- 18 juni 2004, särskilt artiklarna II-61, II-78, II-79 och III-266,

- med beaktande av Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning av den 28 juli 1951, kompletterad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967,

- med beaktande av den konsoliderade versionen av Fördraget om Europeiska unionen [2], särskilt artikel 2 fjärde strecksatsen och artikel 6,

- med beaktande av den konsoliderade versionen av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen [3], särskilt artikel 63,

- med beaktande av rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa [4], särskilt punkterna 8, 32, 33, 34, 36 och 37,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors den 15- 16 oktober 1999, särskilt punkterna 13, 14 och 15,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Laeken den 14- 15 december 2001, särskilt punkterna 39 och 40,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Sevilla den 21- 22 juni 2002, särskilt punkterna 26, 27, 28, 29, 33 och 34,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Thessaloniki den 19- 20 juni 2003, särskilt punkterna 24, 25, 26 och 27,

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status giltig i hela unionen för dem som beviljas asyl (KOM(2000)0755),

- med beaktande av agendan eller programmet för gemensamt skydd, som antogs av FN:s flyktingkommissariats verkställande kommitté och välkomnades av FN:s generalförsamling under 2002, efter internationella samråd om internationellt skydd,

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om den gemensamma asylpolitiken och agendan för internationellt skydd (KOM(2003)0152),

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet med titeln "Mer tillgängliga, rättvisa och väladministrerade asylsystem" (KOM(2003)0315),

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor och yttrandet från utskottet för utrikesfrågor (A6-0051/2004), och av följande skäl:

A. I slutsats 26 från Europeiska rådets möte i Thessaloniki uppmanades kommissionen "att utforska alla parametrar för att säkerställa en mer reglerad och styrd inresa till EU för personer i behov av internationellt skydd och att undersöka sätt att öka ursprungsregioners skyddskapacitet, med syftet att före juni 2004 förelägga rådet en övergripande rapport med förslag till åtgärder, inklusive rättsliga konsekvenser".

B. De båda meddelanden från kommissionen som behandlas i denna resolution, har olika motiveringar, men bör ändå behandlas gemensamt eftersom de är kommissionens svar på slutsats 26 respektive 27 från Europeiska rådets möte i Thessaloniki, och eftersom de innehåller de grundläggande premisserna och målsättningarna för en eventuell ny strategi för att uppnå tillgängliga, rättvisa och väladministrerade asylsystem, och undersöker nya vägar för att komplettera den stegvisa strategi som fastställdes i Tammerfors.

C. Genèvekonventionen och den internationella skyldigheten att ta emot samtliga personer som ansöker om asyl vid gränsen bör fortsätta att gälla.

D. EU behöver ingå avtal med tredjeländer för att förbättra möjligheterna att finna varaktiga lösningar för flyktingar eller personer i behov av skydd eller politisk asyl, i enlighet med principen om delat ansvar.

E. Långvariga flyktingkriser och långdragna förfaranden för asylärenden kan undergräva den personliga säkerheten för seriösa asylsökande, särskilt i krissituationer, och få dem att känna sig nödgade att förlita sig på olagliga inresesätt.

1. Europaparlamentet uppmanar EU och medlemsstaterna att se till att personer i behov av skydd kan resa in i EU under säkra former och få sina ansökningar behandlade på ett korrekt sätt. Man bör även se till att kraven för internationella mänskliga rättigheter och flyktingrätt respekteras fullt ut, i synnerhet i fråga om principen om "non-refoulement" (det vill säga att länder måste bevilja inresetillstånd för asylsökande som antas ha ärligt uppsåt).

2. Europaparlamentet beklagar att de framsteg som gjorts i fråga om antagandet av lagstiftningsprogrammet för den första etappen av det gemensamma europeiska asylsystem som fastställs i slutsatserna från Europeiska rådets möte i Tammerfors, blev försenade och att harmoniseringen grundar sig på medlemsstaternas minsta gemensamma nämnare. Parlamentet beklagar också att rådet först den 29 april 2004 lyckades nå politisk enighet om det ändrade förslaget till rådets direktiv om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus [5].

3. Europaparlamentet tackar kommissionen för att ha lagt fram meddelandet (KOM(2004)0410) där den föreslår att man skall komplettera det befintliga gemensamma europeiska asylsystemet genom att vidta åtgärder dels för att få till stånd en välordnad och bättre organiserad inresa till EU för personer i behov av internationellt skydd, dels för att öka ursprungsregionernas skyddskapacitet.

4. För att kunna finna en lämplig lösning för asylsystemen måste man känna till exakt hur de ser ut och hur omfattande de är i de olika medlemsstaterna, och Europaparlamentet begär därför att EU skall ha tillgång till egna informationskällor i fråga om migrationsflöden, och anser att det europeiska centrumet för övervakning av migration måste stärkas för att asylstatistiken i EU skall kunna centraliseras.

5. Europaparlamentet anser att mycket återstår att göra för att se till att EU förblir ett gemensamt asylområde och att våra medborgare har förtroende för att systemet fungerar rättvist, effektivt och snabbt både när det gäller att erbjuda skydd för de personer som behöver det och bemöta dem som inte behöver skydd.

6. Europaparlamentet anser att det än så länge ofullständiga genomförandet av den första etappen av det gemensamma europeiska asylsystemet har allvarliga strukturella brister som hotar Europas humanitära tradition. För att förbättra hanteringen av asylfrågor i det utvidgade EU måste man se till att gradvis uppnå de följande mål som inte får ersätta, utan måste komplettera de mål som fastställdes i Tammerfors för det gemensamma europeiska asylsystemet:

a) Att förbättra kvaliteten på asylbesluten i Europeiska unionen.

b) Att spela en central roll för att utöka skyddskapaciteten och hjälpa länder att kunna erbjuda ett effektivt skydd för asylsökande och flyktingar med de internationella människorättsbestämmelserna som riktmärke.

c) Att sköta handläggningen av ansökningar om skydd så nära behoven som möjligt, och garantera en säker väg in i EU genom ett organiserat och välordnat mottagande av några av de personer som är i behov av internationellt skydd.

d) Att tillämpa principen om solidaritet och garantera en delad ansvarsbörda.

e) Att utforma en samlad strategi för att uppnå ett snabbt och effektivt beslutsförfarande för frågor som rör asyl och återvändande.

7. Europaparlamentet understryker behovet av samarbete mellan EU tredjeländer och för att garantera en övergripande och balanserad asyl- och migrationspolitik. Partnerskap med tredjeländer kan genomföras med hjälp av befintliga instrument, till exempel den europeiska grannskapspolitiken och den kommande tillhörand handlingsplanen för respektive land, utformad för att vara flexibel och specifikt anpassat till den givna situationen, eller andra gemenskapsprogram såsom stödet till befolkningsgrupper som tvingats lämna sin hembygd i Asien och Latinamerika [6], Meda [7], Cards [8], EUF [9] och Aeneasprogrammet [10].

8. Europaparlamentet är övertygat om att ett av instrumenten för att säkerställa en mer organiserad och välordnad inresa till EU för personer i behov av internationellt skydd kan utgöras av ett system för vidarebosättning på gemenskapsnivå. Detta system skall grundas på respekt för den enskildes önskemål och medlemsstaternas frivilliga deltagande i systemet. Systemet skulle göra det möjligt att överföra dessa personer från ett första värdland till en medlemsstat där de garanteras skydd och får möjlighet att integreras och bli självförsörjande. I detta system bör FN:s flyktingkommissariat delta vid urval och överföring av enskilda ärenden. EU uppmanas därför att utarbeta en lämplig rättsakt som gör det möjligt att tillämpa ett sådant system inom kort.

9. Europaparlamentet motsätter sig att ärendehandläggningen flyttas ut genom att personer som ansökt om flyktingstatus skickas till ett tredjeland, inte minst eftersom det gör det svårare att få korrekt rådgivning och omöjliggör demokratisk kontroll av processen.

10. Europaparlamentet anser att en vidarebosättningsmekanism kan ge flyktingar möjlighet att få skydd snabbt utan att behöva använda sig av brottssyndikat som sysslar med människosmuggling och människohandel eller behöva vänta flera år på att få sin flyktingstatus beviljad.

11. Europaparlamentet anser att vidarebosättningsprogrammet är ett instrument som syftar till att tillgodose de särskilda skyddsbehoven hos flyktingar vars liv, frihet, säkerhet, hälsa och grundläggande rättigheter hotas i landet som de flyr till.

12. Europaparlamentet anser att man i sådana vidarebosättningsprogram bör ägna särskild uppmärksamhet åt de under omständigheterna mest utsatta och hjälpbehövande grupperna, exempelvis våldtäktsoffer och personer som utsatts för sexuella övergrepp, havande kvinnor, underåriga utan medföljande vuxen, funktionshindrade personer, människorättsaktivister och personer som förföljs av politiska skäl. Parlamentet anser att det är nödvändigt med flexibilitet och särbehandling vid handläggningen av enskilda ärenden och att detta skulle medföra ett verkligt mervärde på EU-nivå.

13. Europaparlamentet anser att läger för migranter i det slutliga transitlandet inte är något exempel på en hållbar lösning i ursprungsregionerna, och inte heller ett sätt att erbjuda skydd för personer i behov av internationellt skydd. Parlamentet anser visserligen att sådana läger kan vara en kortsiktig lösning på vissa akuta migrationstryck, men de väcker många frågor rörande förmågan att uppfylla internationella människorättskrav, inte minst med tanke på att regimerna i många av de aktuella transitländerna tidigare visat sig vara mycket dåliga på att respektera de mänskliga rättigheterna.

14. Europaparlamentet är övertygat om att sådana vidarebosättningsprogram, om de förvaltas på rätt sätt och förses med tillräckliga medel av medlemsstaterna och EU, kan bidra till att öka allmänhetens förståelse för flyktingarna och deras skäl för att söka skydd i de länder som tar emot flyktingar och för andra personer i behov av internationellt skydd, och till att göra EU effektivare i kampen mot människohandeln.

15. Europaparlamentet anser att det är av avgörande betydelse att man aktivt bidrar till en sådan förståelse för att på så sätt bekämpa samtliga former av diskriminering, rasism och främlingsfientlighet i EU.

16. Europaparlamentet uppmanar EU att på ett tydligt och konsekvent sätt demonstrera sin beredvillighet att hjälpa tredjeländer i ursprungsområdena att förbättra sin skyddskapacitet i överensstämmelse med FN:s flyktingkommissariats Convention Plus-initiativ och andra rekommendationer, och att inte tillåta någon finansiering för läger eller andra samlingsplatser som innebär en begränsning av de asylsökandes personliga frihet.

17. Europaparlamentet anser att de ytterligare medel som krävs för att förbättra stödet i ursprungsregionerna måste utgöras av extra anslag som fördelas och samordnas från befintliga budgetposter, och inte omfördelade medel från den befintliga stöd- och utvecklingsbudgeten. Europaparlamentet anser att detta bör beaktas i samband med att finansieringsplanen diskuteras. Det krävs också ytterligare och samordnade anslag för FN:s flyktingkommissariat med tanke på den roll som det skulle ombes att spela i detta arbete.

18. Europaparlamentet uppmanar EU att se till att de budgetmedel som krävs för detta, utöver de medel som redan anslagits för utvecklingsbistånd till tredjeländer, ställs till förfogande för att förbättra den ekonomiska och institutionella skyddskapaciteten i utvecklingsländer, under förutsättning att dessa medel inte används för att upprätta läger eller andra samlingsplatser som innebär en begränsning av de asylsökandes personliga frihet.

19. Europaparlamentet anser det vara nödvändigt med tydliga regler beträffande de inblandade organens ansvar och ansvarsskyldighet.

20. Europaparlamentet anser att en tydligare utrikes- och säkerhetspolitik som i första hand innebär ett åtagande för EU att lösa långvariga konflikter och förebygga konflikter är väsentlig för att hjälpa de personer som ansöker om skydd. Därför välkomnar Europaparlamentet kommissionens förslag om att utarbeta regionala skyddsprogram, och begär att få delta i utarbetandet av programmen, liksom i den nödvändiga utvärderingen och övervakningen av deras genomförande.

21. Europaparlamentet anser att sådana skyddsprogram måste omfatta garantier mot ett för tidigt återvändande av flyktingar, baserat på tanken om säkra tredjeländer.

22. För att underlätta hanteringen av fall där personer har ett omedelbart och brådskande skyddsbehov uppmanar Europaparlamentet EU att utreda de befintliga problem som rapporterats av vissa medlemsstater beträffande systemet för skyddad inresa. Parlamentet uppmanar även EU att ytterligare undersöka möjligheten att utarbeta en rättsakt som beskriver och fastställer beståndsdelarna i ett system för skyddad inresa som innebär att en tredjelandsmedborgare kan lämna in ansökan om asyl eller annat internationellt skydd till ett potentiellt värdland i EU utanför landets eget territorium, och kunna få ett preliminärt eller slutligt inresetillstånd i landet.

23. Europaparlamentet understryker att genom att skyddskapaciteten i ursprungsregionerna förbättras och skyddade inreseförfaranden införs kommer asylsökande att kunna resa in i EU på ett välordnat och förutsebart sätt. Parlamentet anser att den befintliga rätten att ansöka om asyl skall bevaras för personer som anländer spontant till medlemsstaterna.

24. Europaparlamentet framhåller vikten av att EU delar ansvaret för flyktinghanteringen med tredjeländer, i synnerhet första asylländer, och att det behövs ett effektivare samarbete för att förbättra mottagarländernas förmåga att erbjuda flyktingar skydd, så att de verkligen kan ge ett stabilt och reellt skydd.

25. Europaparlamentet anser att EU bör vara bättre förberett att erbjuda akut hjälp för de länder som gränsar till länder i kris för att i enlighet med internationella normer hjälpa dem att bemöta plötsliga och omfattande migrationsflöden i samband med krissituationer.

26. Europaparlamentet inser vikten av att stödja de länder som tar emot den största delen av de personer som söker skydd, och anser att dessa länder skall kunna erbjuda villkor som åtminstone motsvarar de krav som kommissionen fastställer i punkt 45 a-e i sitt meddelande (KOM(2004)0410).

27. Europaparlamentet anser att ett sådant stöd i ursprungsregionerna skall vara ett komplement till ett gemensamt asylförfarande i EU, som grundar sig på höga krav och som tar fullständig hänsyn till våra internationella åtaganden. Parlamentet menar därför att stödet inte kan ersätta ett sådant förfarande i EU.

28. Europaparlamentet anser att en satsning på hållbara lösningar kommer att kräva en omfattande samordning mellan kommissionens olika avdelningar och organ, framför allt för dem som är verksamma inom utveckling, rättsliga och inrikes frågor, handel samt utrikesfrågor. Kommissionen bör så snart som möjligt informera parlamentet om sina förslag beträffande ett sådant samarbete, och regelbundet informera parlamentet om de framsteg som görs i fråga om samarbetet.

29. Europaparlamentet välkomnar kommissionens meddelande (KOM(2004)0503) som syftar till att inleda arbetet med att åtgärda det bristande skyddet och uppnå ett effektivt genomförande av det första steget av den gemensamma asylpolitiken.

30. Europaparlamentet välkomnar förslaget om att förbättra de beslut som fattas genom att se till att all relevant information tas i beaktande under utvärderingsarbetet, men betonar att detta måste omfatta fullständig information om länderna från en rad olika källor, högkvalitativ utbildning för de personer som skall fatta beslut om ansökningarna, fullständig juridisk rådgivning för de asylsökande, information på ett språk som den asylsökande förstår och rätt att överklaga beslut i landet.

31. Europaparlamentet föreslår att man utarbetar system för att kontrollera hur det går för de personer som återvänder till sitt ursprungsland efter att ha fått avslag på sin ansökan, för att utvärdera om rätt beslut fattats och därigenom göra det möjligt att fatta bättre beslut i framtiden.

32. Europaparlamentet betonar vikten av att utarbeta harmoniserade strategier, generella handlingsplaner och särskilda avtal som gör det möjligt att utarbeta och garantera effektiva lösningar för att skydda flyktingarna och/eller komma fram till hållbara lösningar i ursprungsländerna, strategier som tar hänsyn till bästa praxis i hanteringen av administrativa rättsakter och som möjliggör utbyte av information om ursprungsländerna.

33. Europaparlamentet stöder förslaget om ett enda förfarande i fråga om internationellt skydd. Parlamentet är övertygat om att ett enda förfarande som förvaltas av en enda behörig myndighet skulle innebära kostnadsbesparingar, och framför allt snabbare och effektivare förfaranden som skulle medföra en bättre garanti för de personer som söker skydd, eftersom denna enda myndighet skulle göra en bedömning av den sökandes behov av internationellt skydd för att sedan antingen bevilja flyktingstatus eller subsidiärt skydd, eller eventuellt avslå ansökan.

34. Europaparlamentet begär också att EU inför ett snabbare asylförfarande som inte tar längre än sex månader, vilket skulle kunna underlätta behandlingen av de ansökningar som saknar grund, för att på så sätt möjliggöra en effektivare behandling av de ansökningar som uppfyller kraven för beviljande av asyl.

35. Europaparlamentet begär att i de fall där myndigheten avslår en ansökan om någon form av internationellt skydd därför att de fastställda kraven inte uppfylls, skall avslaget motiveras och meddelas i form av en bestyrkt skrivelse på ett språk som den asylsökande förstår.

36. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och rådet att ändra sin politik i fråga om återvändande, som för närvarande använder europeiska charterflyg för att skicka tillbaka invandrare till deras ursprungsländer.

37. Europaparlamentet är övertygat om att ett enhetligt förfarande inte skulle strida mot bestämmelserna om flyktingstatus i Genèvekonventionen från 1951, om ansökningarna handläggs av samma myndighet, på ett förutbestämt sätt: först bör ansökan behandlas utifrån de grunder för skydd som avses i Genèvekonventionen, och om dessa inte är tillämpliga bör man gå vidare med att fastställa om det finns tillämpliga grunder för att bevilja subsidiärt skydd.

38. Europaparlamentet uttrycker djup oro över den allvarliga situation som oundvikligen kommer att uppstå om medlemsstaterna måste tillämpa direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004 om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet [11], som omfattar båda typerna av internationellt skydd (flyktingstatus och subsidiärt skydd), medan det nya direktivet om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus endast kommer att avse behandling av ansökningar om internationellt skydd enligt de grunder för skydd som avses i Genèvekonventionen från 1951 och dess protokoll från 1967, eftersom det inte omfattar ansökningar om subsidiärt skydd.

39. Europaparlamentet uppmanar EU att vidta de åtgärder som behövs för att se till att direktivet om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus även skall omfatta ansökningar om subsidiärt skydd, så att samtliga personer åtnjuter samma formella garantier i samtliga medlemsstater under behandlingen av deras ansökningar om internationellt skydd, och har samma möjligheter att försvara sig och utöva sin rätt att överklaga beslut som de anser vara oförenliga med lagstiftningen, och att ett sådant överklagande skall leda till att beslutet hävs.

40. Såvida inte tillämpningsområdet för direktivet om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus utökas till att även gälla ansökningar om subsidiärt skydd, är Europaparlamentet övertygat om att det fortfarande kommer att finnas en oförsvarlig lucka i lagstiftningen om skydd. Detta kommer att få ännu allvarligare konsekvenser med tanke på att medlemsstaternas beslut om att bevilja internationellt skydd i större utsträckning baseras på grunderna för subsidiärt skydd än på de grunder som avses i Genèvekonventionen om flyktingars rättsliga ställning.

41. Europaparlamentet uppmanar rådet att så snabbt som möjligt ange när parlamentet kommer att höras på nytt om direktivet om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för att bevilja eller återkalla flyktingstatus och om en eventuell gemensam förteckning över säkra ursprungsländer.

42. Europaparlamentet hävdar att EU så snart som möjligt efter den förberedande etappen bör anta de lagstiftningsåtgärder som krävs för att anpassa hela det lagstiftningspaket som avses i Amsterdamfördraget och i slutsatserna från Europeiska rådet i Tammerfors för att upprätta den första etappen i ett gemensamt europeiskt asylsystem, i syfte att garantera en effektiv och rättvis tillämpning av ett och samma förfarande för internationellt skydd i samtliga medlemsstater.

43. Europaparlamentet anser att det inte finns någon anledning att överföra ansvaret för beslutsfattandet om asylansökningar från medlemsstaterna till en central EU-myndighet eller till ett särskilt läger där ärendehandläggningen skall ske, med tanke på de juridiska, praktiska och politiska svårigheter detta skulle innebära.

44. Europaparlamentet anser att integration är en väsentlig del av ett effektivt asylsystem och EU-omfattande vidarebosättningssystem, och att integration är en ömsesidig process som inbegriper både den asylsökande och/eller flyktingen och värdlandet.

45. Europaparlamentet anser att en effektiv asylpolitik för EU bör grundas på en gemensam analys av migrationsfenomenet och att insamling, utbyte och användning av aktuell information om all relevant migrationsutveckling är av stor vikt.

46. Europaparlamentet välkomnar upprättandet av den europeiska flyktingfonden för perioden 2005-2010 och betonar att medlemsstaterna så snart som möjligt måste ha lämpliga asylsystem och mottagandemöjligheter tillgängliga inför inrättandet av det gemensamma asylförfarandet.

47. Europaparlamentet anser att EU måste göra allt som står i dess makt för att förbättra möjligheterna för ett säkert, värdigt och hållbart frivilligt återvändande för asylsökande och flyktingar.

48. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.

[1] EGT C 364, 18.12.2000.

[2] EGT C 325, 24.12.2002, s. 5.

[3] EGT C 325, 24.12.2002, s. 33.

[4] EGT C 19, 23.1.1999, s. 1.

[5] EGT C 291 E, 26.11.2002, s. 143.

[6] EGT L 287, 31.10.2001, s. 3.

[7] EGT L 189, 30.7.1996, s. 1.

[8] EGT L 306, 7.12.2000, s. 1.

[9] EGT L 83, 1.4.2003, s. 1.

[10] EGT L 80, 18.3.2004, s. 1.

[11] EUT L 304, 30.9.2004, s. 12.

--------------------------------------------------