RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Bedömning av de italienska myndigheternas rapport till kommissionen och rådet om indrivningen av den tilläggsavgift som mjölkproducenterna är skyldiga att betala för perioderna 1995/1996–2001/2002

(enligt artikel 3 i rådets beslut 2003/530/EG)

Denna bedömningsrapport har sammanställts i enlighet med artikel 3 i rådets beslut 2003/530/EG av den 16 juli 2003 om huruvida ett stöd som Republiken Italien har för avsikt att bevilja sina mjölkproducenter är förenligt med den gemensamma marknaden, enligt vilken de behöriga italienska myndigheterna årligen ska rapportera till rådet och kommissionen om hur de lyckas driva in det belopp som producenterna är skyldiga till följd av tilläggsavgiften för perioderna 1995/1996 till 2001/2002.

Stödet består i att Republiken Italien träder in och till Europeiska unionens budget betalar det belopp som mjölkproducenter är skyldiga Europeiska unionen för tilläggsavgiften på mjölk och mjölkprodukter under perioden 1995/1996–2001/2002 och låter dessa producenter återbetala sin skuld genom uppskjuten betalning utan ränta över ett antal år. Enligt artikel 1 i rådets beslut 2003/350/EG ska stödet undantagsvis anses vara förenligt med den gemensamma marknaden, under förutsättning att:

–återbetalningen är fullständig och görs genom årliga amorteringar av lika storlek, och att

–återbetalningsperioden inte överstiger 14 år, från och med den 1 januari 2004.

Enligt artikel 2 i rådets beslut 2003/350/EG ska stödet beviljas på villkor att Italien anmäler hela tilläggsavgiften för avsedda perioder till Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), numera Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ), och att Italien drar av den resterande skulden från de utgifter som finansieras genom EUGFJ för november 2003, november 2004 och november 2005 i form av tre lika stora årliga amorteringar. Genom en skrivelse av den 26 augusti 2003 anmälde Italien i vederbörlig ordning hela tilläggsavgiften för perioderna i fråga. Den resterande skulden har i vederbörlig ordning dragits av från de utgifter som finansieras genom EUGFJ för november 2003, 2004 och 2005.

Enligt artikel 3 i rådets beslut 2003/350/EG ska de behöriga italienska myndigheterna årligen rapportera till rådet och kommissionen om hur de lyckas driva in det belopp som producenterna är skyldiga på grundval av tilläggsavgiften för regleringsåren 1995/1996 till 2001/2002.

Genom en skrivelse från AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) av den 27 november 2015 om amorteringen för 2014 lämnade de italienska myndigheterna sin tionde rapport enligt denna bestämmelse till kommissionen.

Denna rapport innehåller kommissionens bedömning av de italienska myndigheternas rapport om resultaten för år 2014 i fråga om indrivningen av tilläggsavgiften, både vad gäller de sju perioder som omfattas av rådets beslut 2003/530/EG och perioder som inte omfattas av det beslutet.

Betalning av avgift enligt amorteringsordningen från år 2003

Rådets beslut om att tillåta Italien att träda in i mjölkproducenternas ställe och betala in tilläggsavgiften till EU:s budget gällde 25 123 producenter som var skyldiga att betala avgiften år 2005, då den första rapporten lämnades in till rådet. Detta antal har minskat till 21 657 för år 2014.

Av det totala antalet mjölkproducenter som omfattas av denna rapport och som är skyldiga att betala tilläggsavgiften för de sju perioder som omfattas av rådets beslut, har 15 431 valt att använda den amorteringsordning som infördes 2003. Innan den första amorteringen betalades 2004 var de 15 431 producenter som valt att omfattas av amorteringsordningen sammanlagt skyldiga omkring 345 miljoner euro. Det motsvarar ungefär en fjärdedel av hela skuldbeloppet för de producenter som har vägrat att ansluta sig till amorteringsordningarna. Det verkar därmed som om det till största delen är de producenterna som är ansvariga för de mindre individuella överskottsleveranserna som har valt att omfattas av amorteringsordningen. De producenter som står för mer omfattande individuella överskottsleveranser (cirka 8 000 producenter som fakturerats omkring 1 miljard euro i avgiftsskuld över de sju perioderna) har i stället valt att inte omfattas av amorteringsordningen. Det bör dock noteras att de italienska myndigheterna varje år tar emot nya ansökningar för amorteringsordning. År 2014 inkom 154 nya ansökningar, motsvarande totalt 14,9 miljoner euro. Det totala belopp som omfattas av amorteringsordningen från år 2003 är 373,80 miljoner euro.

Den elfte amorteringen, som skulle betalats av 10 686 producenter före den 31 december 2014 uppgick till 25 348 650,96 euro. Av de italienska myndigheternas kontroller framgår det att 10 418 producenter i vederbörlig ordning betalade in sammanlagt 24 312 190 euro under 2014. Detta innebär att 97,5 % av producenterna har betalat 95,9 % av avgifterna i tid vid den elfte amorteringen. Det har vid de tio tidigare amorteringarna registrerats att 99,6 %, 97,9 %, 99,5 %, 99,7%, 96,4 %, 96,2 %, 90,5 %, 98,3 %, 96,9 % respektive 98,2 % av de utestående beloppen betalats in i tid. Sammanlagt uppgår därmed den avgift som betalats in vid de första elva amorteringarna till ungefär 294 051 830 euro (dvs. nästan 97,2 % av det totala utestående beloppet).

Dessa betalningsnivåer tyder visserligen på att de producenter som omfattas av amorteringsordningen är beslutna att uppfylla sina skyldigheter, men kommissionen anser att den uppföljning som görs i de fall där betalning inte har registrerats inom tidsfristen är en tydlig indikator på hur angelägna de italienska myndigheterna är att se till att villkoren för ordningen uppfylls på ett korrekt sätt och, i slutänden, att driva in hela den utestående avgiften.