RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN - XXXI:e rapporten om konkurrenspolitiken 2001

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Inledning

Faktaruta 1: Konkurrensen och konsumenten - Kommissionens viktigaste beslut under 2001

I - Konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning (artiklarna 81 och 82) samt statliga monopol och monopolrättigheter (artiklarna 31 och 86)

A - Modernisering av lagstiftnings- och tolkningsreglerna

1. Modernisering av de regler som utgör tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget

2. Översyn av kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden

3. Översyn av gruppundantagsförordningen om avtal för tekniköverföring

Faktaruta 2: Nytt tillkännagivande om avtal av mindre betydelse

4. Översyn av procedurreglerna: nytt mandat för förhörsombudet

B - Tillämpningen av artiklarna 81, 82 och 86

1. Artikel 81

1.1. Karteller

1.1.1. Ett rekordår för antikartellbeslut

1.1.2. Kartellbeslut år 2001

2. Artiklarna 82 och 86

2.1. Artikel 82 - Företag i dominerande ställning

Faktaruta 3: Konkurrenspolitik på området förpackningsavfall

2.2. Artikel 86.1 i förening med artikel 82 - Offentliga företag/företag med särskilda eller exklusiva rättigheter och med dominerande ställning

C - Konkurrensutvecklingen i olika sektorer

1. Energi: Liberaliseringen av el- och gassektorn

1.1. Kommissionens förslag om fullbordandet av EU:s el- och gasmarknader

1.2. Konkurrenspolitikens samspel med den inre marknadens regler

1.3. Kommissionens statsstödspolitik inom energisektorn

1.4. Övriga förändringar inom energisektorn: Motorbränslen

2. Posttjänster

2.1. Kommissionens förslag till ytterligare öppning av marknaden

2.2. Ärenden

3. Telekommunikationer

3.1. Riktlinjer för marknadsanalyser och beräkningar av betydande marknadsinflytande

3.2. Antagande av sjunde genomföranderapporten

3.3. Kontroll av direktivens genomförande

3.4. Branschutredningen om tillgång till accessnätet

3.5. Branschutredningen om förhyrda linjer

3.6. Branschutredningen om roaming

3.7. Enskilda ärenden som behandlas med utgångspunkt i artiklarna 81 och 82

3.7.1. Identrus

3.7.2. Intelsat

3.7.3. Wanadoo

4. Transport

4.1. Lufttransport

4.1.1. British Midland/Lufthansa/SAS

4.1.2. SAS/Maersk Air

4.1.3. IATA:s konferens om frakttaxor

4.1.4. IATA:s konferenser om passagerartaxor

4.2. Sjötransporter

4.2.1. Reviderad version av TACA

4.2.2. Konsortier

4.2.3. OECD:s rapport om linjesjöfart

4.2.4. P&O/Stena

4.3. Järnvägar

5. Media

5.1. Radio- och TV-sändningar av idrottsevenemang

5.1.1. Uefas regler för radio- och TV-sändningar

5.1.2. Uefas Champions League

5.2. Övriga frågor

5.2.1. Upphovsrättsorganisationer

5.2.2. Cd- och dvd-skivor

6. Distribution av bilar

6.1. Förberedelserna för ett nytt särskilt regelverk för distribution av bilar

6.2. Allmän utvärdering av hur undantagsförordningen tillämpats i fråga om nybilspriser

6.3. Tillämpning av gruppundantagsförordningen under 2001

6.3.1. Volkswagen

6.3.2. DaimlerChrysler

6.3.3. Porsches distributionssystem

Faktaruta 4: Grönt ljus för Covisint - B-2-B-marknadsplats för bilbranschen

6.4. EG-domstolens beslut i målet Asia Motor France SA

7. Finansiella tjänster

7.1. Konkurrensen inom clearing- och avvecklingssektorn

7.1.1. Eurex

7.2. Betalningssystem

7.3. Atomförsäkringspooler

7.4. Konvergens mellan bank- och försäkringsverksamheter

8. Informationssamhället

8.1. Meddelande om invändningar till Microsoft

8.2. Informationssamhället och Internet

9. Idrott

Faktaruta 5: Övergångar av fotbollsspelare

9.1. Formel 1

9.2. UEFA

9.3. Bidragen till franska professionella fotbollsklubbar

10. Läkemedel

10.1. Parallellhandel: Adalat, GlaxoWellcome

10.1.1. Adalat

10.1.2. GlaxoWellcome

10.2. Gemensamma företag

10.2.1. Pfizer/EISAI

10.2.2. Pfizer/Aventis

D - Statistik

II - Koncentrationskontroll

A - Allmän politik och ny utveckling

1. Inledning - allmän utveckling

2. Nationella marknader och potentiell konkurrens

2.1. Definition av den relevanta geografiska marknaden och potentiell konkurrens

2.2. Definition av de relevanta produktmarknaderna

Faktaruta 6: Pappersärendena & kollektiv dominans:

3. Koncentrationskontroll på 2000-talet - Grönbok om översynen av koncentrationsförordningen

3.1. Val av jurisdiktion

3.2. Materiella frågeställningar

3.3. Frågor som rör förfaranden

3.4. Gemensam arbetsgrupp med nationella konkurrensmyndigheter

Faktaruta 7: Underordnade begränsningar - Anpassning av kommissionens policy

4. Utveckling av tillämpningen av det s.k. konkursförsvaret

Faktaruta 8: Schneider/Legrand

5. Korrigerande åtgärder

5.1. Korrigerande åtgärder - statistisk utveckling

5.2. Typer av korrigerande åtgärder som godkändes under 2001

5.3. Genomförande av åtaganden

5.4. Internationellt samarbete om korrigerande åtgärder

6. Hänskjutningar till medlemsstaterna enligt artikel 9 - ny utveckling

7. Internationell samverkan

7.1. Samverkan med Förenta staternas myndigheter

Faktaruta 9: GE/Honeywell

B - Statistik

III - Statligt stöd

A - Allmän politik

1. Öppenhet och insyn

2. Modernisering av stödkontrollen

Faktaruta 10: Riskkapital

3. Statligt stöd och skattepolitik

4. Icke återvinningsbara kostnader

5. Radio och tv i allmänhetens tjänst

5.1. Kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst

6. Stöd till produktion av film och audiovisuella produkter

6.1. Granskning av nationella ordningar för stöd till produktion av film och audiovisuella produkter

6.2. Meddelande från kommissionen om vissa rättsliga aspekter på biofilm och annan audiovisuell produktion

7. Utvidgningen

Faktaruta 11: Tyska allmänna banker (Anstaltslast och Gewährträgerhaftung)

B - Stödbegreppet

1. Medlens ursprung

2. Fördelen för ett företag

3. Selektivitet

4. Effekter på handeln mellan medlemsstaterna

C - Bedömning av stödets förenlighet med den gemensamma marknaden

1. Branschövergripande stöd

1.1. Forskning och utveckling

1.2. Sysselsättning, utbildning och arbetsförhållanden

1.3. Miljö

1.4. Undsättnings- och omstruktureringsstöd

2. Regionalstöd

3. Sektorsstöd

3.1. Sektorer som omfattas av särskilda regler

3.1.1. Varvsindustrin

3.1.2. Stål

3.1.3. Kol

3.1.4. Bilindustrin

3.1.5. Transport

3.1.6. Jordbruk

3.1.7. Fiske

3.2. Sektorer som inte omfattas av särskilda bestämmelser

3.2.1. Den finansiella sektorn

3.2.2. Tjänster

3.2.3. Exceptionella händelser

D - Förfaranden

1. Inledande av det formella granskningsförfarandet

2. Befintligt stöd

3. Återkrav av stöd

4. Underlåtenhet att verkställa beslut

E - Statistik

IV - Tjänster i allmänhetens intresse

1. Allmänna principer

2. Den senaste utvecklingen

2.1. På begäran av Europeiska rådet i Nice

2.2. Kommissionens rapport inför Europeiska rådets möte i Laeken

3. Konkurrensbegränsande avtal och missbruk av dominerande ställning (inklusive avreglering)

3.1. Domstolens bedömningar

3.2. Avreglering genom lagstiftningsåtgärder

V - Internationell verksamhet

A - Utvidgningen

1. Förberedelser och förhandlingar inför anslutningen

2. Framsteg vad gäller anpassningen av konkurrensreglerna

3. Genomföranderegler enligt Europaavtalen och tullunionsbeslutet

4. Förlängning av giltighetstiden för artikel 87.3 a enligt Europaavtalen och antagandet av regionala stödkartor

5. Tekniskt bistånd till kandidatländerna

6. Västra Balkan

B - Bilateralt samarbete

1. Förenta staterna

2. Kanada

3. Andra OECD-länder

4. Medelhavsländerna

5. Latinamerika

6. Ryssland och Ukraina

C - Multilateralt samarbete

1. Världshandelsorganisationen (WTO): Handels- och konkurrenspolitik

1.1. Konkurrensfrågor in i utvecklingsagendan som antogs i Doha

1.2. En första bedömning av den deklaration som antogs i Doha

Faktaruta 12: Handel och konkurrens: Från Van Miert-rapporten till Doha

2. OECD

3. UNCTAD (FN:s konferens för handel och utveckling)

4. Internationellt konkurrensforum

VI - Utsikter för 2002

1. Konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning

1.1. Lagstiftningsverksamhet

1.2. Kontrollverksamhet

2. Koncentrationer

3. Statligt stöd

4. Internationell verksamhet

Bilaga - Ärenden som undersöks i rapporten

Inledning

1. Tillämpningen av konkurrensreglerna är en av kommissionens viktigaste uppgifter och spelar en central roll för att den inre marknaden skall fungera väl. Eftersom slutfasen i införandet av euron inleddes den 1 januari 2002 och eftersom Europeiska unionen kommer att utvidgas i en omfattning utan motstycke, är det nödvändigt att modernisera bestämmelserna om konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning samt bestämmelserna om koncentrationer och statligt stöd, så att kommissionen kan anpassa sina åtgärder till de snabba förändringarna i ekonomin. En sådan modernisering kommer att göra det möjligt att koncentrera sig på de problem som utgör den största risken för en "öppen marknadsekonomi med fri konkurrens", som det står i fördraget.

2. Under 2001 underströk en rad kartellbeslut kommissionens oupphörliga ansträngningar att ta itu med uppenbart konkurrenshämmande beteende inom många olika sektorer. Dessa beslut visar tillsammans med de beslut om bilindustrin som fattades under året att konkurrenspolitiken direkt påverkar konsumenternas välfärd. Att öppna marknader där det ännu inte råder helt fri konkurrens och samtidigt garantera likvärdiga konkurrensvillkor och tillhandahållandet av tjänster av allmänt intresse, var också under 2001 högt prioriterade frågor på kommissionens dagordning.

3. Kommissionens åtgärder på koncentrationsområdet vidtas i en tid med ökande globalisering och alltmer komplicerade ärenden. Globala koncentrationer som täcker flera jurisdiktioner kräver ett ökat internationellt samarbete i olika fora, till exempel i International Competition Network (ICN), och enligt bilaterala avtal. Kommissionen håller för närvarande på med en grundlig genomgång av EG:s koncentrationsförordning, så att gemenskapens system för kontroll av koncentrationer skall vara anpassat till de utmaningar som de globala koncentrationerna och utvidgningen av Europeiska unionen innebär. Ett samrådsdokument (en grönbok) som tar upp ämnen som jurisdiktion, procedurregler och materiella frågor offentliggjordes i december 2001.

4. Inom området statligt stöd förbättrades insynen markant under 2001 genom att resultattavlan för statligt stöd antogs och ett online-register för statligt stöd öppnades för allmänheten. Kommissionen fortsatte sin politik att uppdatera och modernisera reglerna om statligt stöd genom att anta nya regler om statligt stöd till riskkapital. Kommissionen inledde också tre stora nya utvärderingar av statligt stöd till sysselsättning, forskning och utveckling samt till stora regionala investeringsprojekt. När det gäller övervakning och genomförande uppmärksammades framför allt att gruppundantagsförordningarna om statligt stöd till små och medelstora företag respektive utbildningsstöd samt förordningen om stöd av mindre betydelse definitivt trädde i kraft.

5. Med antagandet av de gemensamma ståndpunkterna om konkurrenskapitlet den 12 december avslutades den första fasen av utvidgningsarbetet inom området statligt stöd. Associeringsrådet beslutade att preliminärt avsluta konkurrenskapitlet för fyra kandidatländer.

6. Kommissionen måste noga följa konkurrensaspekterna vid den kommande utvidgningen och samarbeta med ansökarländerna, så att samma regler kommer att gälla och vara lika effektiva inom hela den utvidgade unionen.

7. Antalet nya ärenden uppgick under 2001 till 1 036. 284 av dessa var antitrustärenden (baserade på artiklarna 81, 82 och 86), 335 var koncentrationsärenden och 417 ärenden om statligt stöd (klagomål ej medräknade). Motsvarande siffror för 2000 var sammanlagt 1 211 nya ärenden. Av dessa var sammanlagt 297 antitrustärenden, 345 koncentrationsärenden och 569 ärenden om statligt stöd [1]. Minskningen av det sammanlagda antalet nya ärenden är därför en genomgående trend, och beror på en liten minskning av antitrustärenden, den första minskningen av antalet koncentrationsärenden på flera år och en betydande minskning av antalet ärenden om statligt stöd.

[1] Siffran för statligt stöd år 2000 korrigerades efter det att konkurrensrapporten för år 2000 hade offentliggjorts.

8. Minskningen av antalet nya antitrustärenden är en bekräftelse på att den effekt som utfärdandet av riktlinjerna om horisontella och vertikala avtal haft på antalet anmälningar under de senaste två åren (starkt nedåtgående trend sedan 1999) inte har ändrats. Antalet klagomål, som har varierat mycket under tidigare år, har varit relativt stabilt under detta år (116 år 2001 mot 112 år 2000).

9. Det sammanlagda antalet avslutade ärenden var 1 204, bestående av 378 antitrustärenden, 346 koncentrationsärenden och 480 ärenden om statligt stöd (klagomål ej medräknade). Motsvarande siffror för 2000 var 1 230 avslutade ärenden, bestående av 400 antitrustärenden, 355 koncentrationsärenden och 475 ärenden om statligt stöd [2]. Minskningen av antalet avslutade antitrustärenden hänger samman med att kommissionen i högre grad har koncentrerat sig på (resurskrävande) kartellärenden. Det avslutade antalet ärenden (378) är mycket större än antalet nya ärenden (284) och eftersläpningen har därmed minskat ytterligare.

[2] Siffran för ärenden som omfattas av artiklarna 81, 82 och 86 år 2000 korrigerades efter det att konkurrensrapporten för år 2000 hade offentliggjorts.

10. Den måttliga minskningen i antalet koncentrationsärenden och allianser som kom till kommissionens granskning under 2001 förefaller att återspegla den allmänna ekonomiska tillbakagången i i-världen och affärsvärldens ändrade syn på hur framgångsrika den senaste tidens koncentrationer och allianser har varit. För första gången sedan 1993 minskade antalet koncentrationer som anmäldes till kommissionen, från 345 under 2000 till 335 under 2001, men detta är fortfarande många fler än under 1999. 340 formella beslut fattades under året (jämfört med 345 under 2000). Den uppåtgående trenden för antalet anmälda koncentrationer bröts alltså år 2001, men koncentrationsärendena blev samtidigt mer komplicerade och marknaderna mer koncentrerade. Framför allt har antalet ärenden som kräver fördjupade undersökningar ökat snabbare än det sammanlagda antalet ärenden (fas II-beslut: 2001 en ökning med 17 % jämfört med 2000 och 100 % jämfört med 1999).

11. På området statligt stöd minskade antalet anmälningar med omkring 30 % och antalet nya ärenden om icke anmält stöd minskade med omkring 45 % jämfört med 2000. Antalet ärenden där man begärde granskning av stöd nästan femdubblades, men antalet inledda förfaranden var ändå i stort sett oförändrat (66 år 2001 jämfört med 67 år 2000). Antalet negativa slutliga beslut ökade något (31 år 2001 jämfört med 26 år 2000). Sammanlagt ökade också antalet pågående ärenden (från 584 år 2000 till 621 år 2001) på grund av antalet klagomål [3].

[3] Siffran för år 2000 korrigerades efter det att konkurrensrapporten för år 2000 hade offentliggjorts.

Faktaruta 1: Konkurrensen och konsumenten - Kommissionens viktigaste beslut under 2001

Kommissionären Monti betonade upprepade gånger att kommissionen lägger stor vikt vid konkurrenslagstiftningens och konkurrenspolitikens effekter för konsumenterna. Politiken i fråga om statligt stöd, koncentrationskontroll, konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning spelar en viktig roll för att EU:s konkurrensregler skall vara till nytta för konsumenterna.

Om man ser tillbaka på 2001 illustrerar framför allt flera av de beslut som fattats i antitrustärenden (baserade på artiklarna 81, 82 och 86) tydligt hur bevarandet av fri konkurrens är till fördel för konsumenterna. Konsumenterna får betala alla extra vinster som marknadsaktörerna kan tillskansa sig genom att begränsa konkurrensen, till exempel genom karteller. Om konkurrensen fungerade ordentligt skulle konsumenterna i stället få åtnjuta lägre priser, bättre service och ett större utbud.

British Midland/Lufthansa/SAS

Den 1 mars 2000 anmälde British Midland International, Lufthansa och SAS ett avtal om ett gemensamt företag, i vilket de kom överens om att samordna sina tjänster till och från London Heathrow Airport och Manchester International Airport.

Kommissionen erkände att avtalet som helhet var positivt när det gällde effektivitetsvinster och konkurrens. Det leder till en omorganisering och utvidgning av parternas befintliga nät. I avtalet anges dock att Lufthansa beviljas ensamrätt att flyga på nästan alla linjer mellan London och Frankfurt. London-Frankfurt är en av de hårdast trafikerade linjerna i Europa. Kommissionen konstaterade att om British Midland drar sig tillbaka från London-Frankfurtmarknaden så innebär detta en märkbar begränsning av konkurrensen på denna marknad. Kommissionen befarade att avtalet även kunde leda till att konkurrensen sätts ur spel. Endast Lufthansa och British Airways skulle ha varit kvar på marknaden och Lufthansa tillsammans med British Midland skulle ha en mycket bättre ställning när det gäller tillgång till s.k. slots i London och Frankfurt. British Airways skulle däremot hindras i sina försök att öka antalet avgångar på grund av bristen på slots i Frankfurt.

För att bemöta kommissionens farhågor i fråga om konkurrensen åtog sig parterna att göra slots tillgängliga på Frankfurts flygplats på ett sätt som skulle ge en ny aktör eller en befintlig konkurrent, särskilt British Airways, möjlighet att öka antalet avgångar på denna linje och konkurrera på lika villkor med Lufthansa. Under tiden har British Airways begärt och fått en del av dessa slots.

Till följd av detta kommer konsumenterna att kunna dra fördel av ett större utbud av luftfartstjänster till fler destinationer, bättre anslutningar, väl anpassade tidtabeller och "sömlösa" resor.

SAS/Maersk

Den 18 juli beslutade kommissionen att ålägga Scandinavian airlines SAS och Maersk Air 39,375 miljoner euro respektive 13,125 miljoner euro i böter för att de haft ett hemligt avtal om uppdelning av marknader.

Kommissionen uppmärksammade att Maersk Air hade dragit sig tillbaka från linjen Köpenhamn-Stockholm. Detta ledde till att SAS fick monopol på denna linje till skada för de över en miljon passagerare som varje år flyger mellan Stockholm och Köpenhamn. Det framkom också att SAS hade slutat att flyga på linjen Köpenhamn-Venedig och Maersk Air hade börjat flyga på denna linje. SAS hade också dragit sig tillbaka från linjen Billund-Frankfurt, vilket innebar att Maersk Air blev det enda bolaget på den linjen. Dessutom förhandlade parterna fram en konkurrensklausul om deras framtida verksamhet på utrikeslinjerna från Danmark och de danska inrikeslinjerna.

Till följd av kommissionens beslut återställdes konkurrensen mellan SAS och Maersk Air, de två största flygbolagen som flyger till och från Danmark. Bolagen gick in på linjer som tidigare omfattats av avtalet om uppdelning av marknader. Ett exempel är att SAS införde fem dagliga tur och retur-flyg mellan Billund och Köpenhamn. Trycket att hålla priserna nere återinfördes, eftersom parternas möjligheter att sätta priser åter begränsades av risken att den andra parten gick in på marknaden.

Bilbranschen

På bilområdet förbjöd kommissionen biltillverkarna att tillämpa bestämmelser som hindrade konsumenterna från att köpa en bil i ett valfritt land.

Den 29 juni antog kommissionen ett beslut om att ålägga Volkswagen böter om 30,96 miljoner euro för att man i Tyskland upprätthållit ett system med bruttoprissättning för den nya VW Passat. Volkswagen hade under 1996 och 1997 skickat brev till sina tyska återförsäljare och uppmanat dem att inte sälja denna modell till priser under det rekommenderade listpriset. Detta är det första beslutet om bruttoprissättning inom bilbranschen. Upprätthållande av ett system med bruttoprissättning är en mycket allvarlig begränsning av priskonkurrensen och har direkta effekter på konsumentpriserna.

Den 10 oktober antog kommissionen ett beslut om att ålägga DaimlerChrysler böter om 71,825 miljoner euro för flera överträdelser av artikel 81 i EG-fördraget. En av dessa bestod av att parallellhandeln i Tyskland hindrades, vilket innebar att köpare från andra medlemsstater hindrades från att köpa från tyska återförsäljare. En annan överträdelse var ett avtal om fastställande av priser i Belgien, vilket syftade till att minska de rabatter som man gav konsumenterna.

Under 2001 gjordes viktiga framsteg i granskningen av gruppundantaget för bildistribution (som kommer att avslutas under 2002). Se avsnitt 6.1 i denna rapport för närmare uppgifter.

Bankavgifter för valutaväxling inom euroområdet

Kort efter skapandet av euron fick kommissionen klagomål från konsumenterna, som anklagade vissa banker för att tillsammans ha fastställt sina avgifter för att växla sedlar från euroområdet. Kommissionen genomförde flera gryningsräder hos olika banker och skickade en begäran om upplysningar till de flesta banker inom euroområdet. Därefter inledde kommissionen förfaranden mot ett stort antal banker i sju medlemsstater.

Flera banker reagerade genom att lägga fram unilaterala förslag till kommissionen. Dessa innebar att bankerna skulle sänka avgifterna avsevärt och senast i oktober 2001 avskaffa alla avgifter, åtminstone för kontohavare som ville köpa valuta, vilket var en klar fördel för konsumenterna innan övergången till euro.

Med hänsyn till den exceptionella omständigheten att marknaden i fråga skulle försvinna och att konsumenterna omedelbart fick fördel av dessa förslag, beslutade kommissionen att avsluta kartellförfarandena mot de flesta av bankerna. Den 12 december ålade kommissionen fem tyska banker böter på sammanlagt 100,8 miljoner euro för att ha ingått ett avtal om en avgift på omkring 3 % för att köpa och sälja sedlar från euroområdet.

Koncentrationer

Även beslut om koncentrationer påverkar konsumenternas vardag.

I ärendet Nordea/Postgirot godkände kommissionen att den nordiska bankkoncernen Nordea förvärvade ensam kontroll över svenska Postgirot Bank AB på vissa villkor. Postgirot är ett helägt dotterbolag till det statliga Posten AB. Postgirot äger och driver ett eget gireringssystem som det använder för att tillhandahålla distansbetalningstjänster till privat- och företagskunder. Postgirot tillhandahåller också banktjänster till hushåll och företag, bland annat in- och utlåning, internationella betalningar, import- och exportfinansiering och korttjänster. Avtalet gav till en början upphov till konkurrensproblem, eftersom Nordea skulle ha kontrollerat både Postgirot och Bankgirot, de två största betalningssystem som de svenska hushållen använder för att betala räkningar, bland annat el- och telefonräkningar. Ett så stort inflytande kunde ha lett till prishöjningar som direkt påverkade konsumenternas dagliga bankärenden. Nordea åtog sig dock att minska sitt innehav i Bankgirot till 10 %, en nivå som inte längre ger företaget ett avgörande inflytande över företaget, och dra sig tillbaka från Privatgirot, ett företag som konkurrerar med Postgirot i fråga om girotjänster. Genom att godta dessa åtaganden och göra dem till ett villkor för att godkänna koncentrationen, såg kommissionen till att den nya enheten kommer att utsättas för konkurrens, vilket är till fördel för slutkonsumenten.

Ärendet Unilever, som gäller avyttring av välkända livsmedelsvarumärken avsedda för hushållen (se avsnitt II.5.3, punkt 309), och två ärenden om bensin- och oljedistribution (BP/E.ON och Shell/DEA, se avsnitt II.6, punkterna 317-318) kan också vara av särskilt intresse för konsumenterna.

Statligt stöd

Kontrollen av statligt stöd spelar en viktig roll när det gäller att se till att skattebetalarnas pengar fördelas effektivt och bidrar till en sund ekonomi i vilken livskraftiga ekonomiska enheter kan skapa hållbara arbetstillfällen för EU-medborgarna. I sina beslut om statligt stöd tar kommissionen hänsyn till faktorer som är av betydelse för att tjänster av allmänt intresse skall fungera väl.

I - Konkurrensbegränsande samverkan och missbruk av dominerande ställning (artiklarna 81 och 82) samt statliga monopol och monopolrättigheter (artiklarna 31 och 86)

A - Modernisering av lagstiftnings- och tolkningsreglerna

1. Modernisering av de regler som utgör tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget

12. Den 27 september 2000 antog kommissionen ett förordningsförslag med en ny tillämpning av artiklarna 81 och 82. [4] När denna nya förordning väl trätt i kraft kommer den bl.a. att ersätta förordning 17 från 1962. Det centrala i reformen är över gången från ett förfaringssätt där kommissionen ensam har rätt att tillämpa artikel 81.3 till ett system med direkt tillämpbart legalt undantag, varigenom avtal som inte strider mot artikel 81.1, eller som uppfyller villkoren i artikel 81.3 automatiskt betraktas som lagliga medan avtal som bryter mot artikel 81.1, men som inte uppfyller villkoren i artikel 81.3 automatiskt betraktas som olagliga. Denna reform innebär att anmälningarna och besluten om godkännanden enligt förordning 17 avskaffas, att de nationella konkurrensmyndigheterna och nationella domstolarna får ett utökat ansvar att tillämpa artiklarna 81 och 82 och tydliga arrangemang för att skydda en konsekvent tillämpning av artiklarna 81 och 82 i hela Europeiska unionen, bl.a. ett nätverk mellan alla EU:s konkurrensmyndigheter. I förordningsförslaget stärks också kommissionens undersökningsbefogenheter (t.ex. rätten att göra inspektioner i lokaler som inte är affärslokaler). Genom sitt förslag vill kommissionen effektivisera arbetet med att motverka överträdelser av artiklarna 81 och 82 och därigenom se till att det finns en verklig konkurrens inom EU. [5]

[4] KOM(2000)582, EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 284.

[5] För en utförlig beskrivning av kommissionens förslag se avsnitt I.A.3. i 30:e rapporten om konkurrenspolitiken (2000), SEK(2001)694. För ytterligare detaljer om 1999 års vitbok om moderniseringen se avsnitt I.A.2. i 29:e rapporten om konkurrenspolitiken (1999), ESC(2000)720.

13. Den 29 mars 2001 antog Ekonomiska och sociala kommittén ett yttrande om den föreslagna förordningen. [6] Kommittén "stöder helhjärtat reformen av tillämpningssystemet för konkurrensreglerna" och "uppskattar förslagets tydliga och djärva utformning", vilket kommittén betecknar som grund läggande för reformen. Eftersom frågan är komplicerad och systemets enhetlighet och logik liksom gemenskapsrättens företräde måste skyddas samt en effektiv decentralisering måste garanteras samtidigt som maximal rättslig säkerhet bibehålls, anmodar dock kommittén kommissionen att före eller efter ikraftträdandet av den nya förordningen vidta "kompletterande åtgärder" som ytterligare förtydligar en del av de centrala begreppen i EG:s konkurrenslagstiftning, exempelvis vad som menas med "påverkan på handeln mellan medlemsstaterna".

[6] EGT C 155, 29.5.2001, s. 73.

14. Den 20 juni 2001 antog Europaparlamentets utskott för ekonomi och valutafrågor sitt slutbetänkande om kommissionens förslag. [7] I betänkandet höll utskottet med om att det "nuvarande systemet för reglering av den europeiska konkurrenspolitiken är alltför byråkratiskt, tungrott och ineffektivt." och att utvidgningen av Europeiska unionen bara kan förvärra situationen. Utskottet välkomnade därför kommissionens förslag om att "göra en ordentlig översyn av konkurrensreglerna nu, innan gemenskapen utvidgas". För att på ett pragmatiskt sätt uppnå målen med reformen uppmanade dock utskottet kommissionen att ändra sitt förslag på några punkter och föreslog vidare några förtydliganden av vissa väsentliga delar av den föreslagna reformen. Europaparlamentet anslöt sig till de flesta av dessa förslag då man med rösterna 409 mot 54 antog sitt yttrande om förordningsförslaget den 6 september 2001. [8] Europaparlamentets ändringsförslag avser bl.a. att avskaffa registreringen för vissa typer av avtal (artikel 4.2), att harmonisera böterna (artikel 5), att säkra proportionaliteten hos korrigerande åtgärder av uppförandemässig och strukturell natur (artikel 7.1) samt att tydligt definiera det allmänna gemenskaps intresset vid beslut av kommissionen som bygger på artikel 10.

[7] Betänkandet från utskottet för ekonomi och valutafrågor samt yttrandena från utskottet för industrifrågor, utrikeshandel, forskning och energi och utskottet för rättsliga frågor och den inre marknaden (A5-0229/2001) har ännu inte offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, men återfinns på: http://www2.europarl.eu.int/omk/OM-Europarl-L=SV&PROG=REPORT&PUBREF=-//EP//TEXT+REPORT+A5-2001-0229+0+NOT+SGML+V0//SV&LEVEL=0&SAME_LEVEL=1&NAV=X.

[8] Europaparlamentets lagstiftningsresolution (R5-0444/2001) har ännu inte offentliggjorts i EGT, men återfinns på adress: http://www3.europarl.eu.int/omk/omnsapir.so/pv2-APP=PV2&PRG=CALEND&FILE=010906&TPV=DEF&LANGUE=EN.

15. Den 14-15 maj 2001 och den 5 december 2001, under det svenska respektive belgiska ordförandeskapet, höll rådet (näringsliv) en viktig och givande debatt om kommissionens förslag. Även om enighet preliminärt uppnåddes i en del frågor i förordningsförslaget ansågs ytterligare diskussioner kring principerna och de närmare bestämmelserna i den planerade reformen behövas i rådets arbetsgrupp. Som en vägledning för arbetsgruppen behandlade rådet främst de allmänna principerna för hur konkurrensmyndigheternas samarbetsnätverk skall arbeta och vidare uppmanades kommissionen att låta dessa principer ingå i en gemensam deklaration. Rådet anslöt sig till målet i artikel 3 i kommissionens förslag om att konkurrensvillkoren skall vara desamma för alla avtal som påverkar handeln mellan medlemsstaterna, men anmodade också arbetsgruppen att fortsätta diskussionerna om effekterna av en sådan bestämmelse på specifika nationella regler.

2. Översyn av kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden

16. I enlighet med de generella inriktningen på moderniseringen att koncentrera resurserna på de allvarligaste överträdelserna av EG-rätten antog kommissionen 2001 ett nytt utkast till regler som skall göra det enklare att upptäcka och eliminera prisöverenskommelser och andra typer av kartellbildningar. Kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden om arbetades, efter att ha tillämpats i fem år för att ytterligare effektiviseras och för att maximera kommissionens förmåga att upptäcka och framgångsrikt beivra kartell bildningar. Utkastet till nytt meddelande offentliggjordes den 21 juli 2001 [9] och tar upp dessa frågor mer ingående och bereder väg för det nya med delande om immunitet mot böter och nedsättning av böter som skall antas år 2002.

[9] Förslag till kommissionens meddelande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden, EGT C 205, 21.7.2001, s. 18.

3. Översyn av gruppundantagsförordningen om avtal för teknik överföring

17. Kommissionen antog den 20 december en utvärderingsrapport [10] om hur förordning nr 240/96 [11] om gruppundantag för tekniköverföring fungerar. I rapporten lämnas en kritisk analys av tillämpningen och den policy som ligger till grund för grupp undan taget för tekniköverföring. I rapporten understryks främst behovet att anpassa grupp undantaget för tekniköverföring för att säkra en överensstämmelse med kommissionens nya gruppundantagsförordningar för distributionsavtal [12] samt FoU och specialiseringsavtal [13] där synsättet är mer ekonomiskt.

[10] Kommissionens utvärderingsrapport om gruppundantagsförordning nr 240/96 om avtal om tekniköverföring, KOM(2001)786 slutlig, 20.12.2001. Rapporten är också tillgänglig på Internet: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/technology_transfer/

[11] Kommissionens förordning (EG) 240/96 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 (numera 81.3) på vissa grupper av avtal om tekniköverföring, EGT L 31, 9.12.1996, s. 2-13.

[12] Kommissionens gruppundantagsförordning 2790/1999, EGT L 336, 29.12.1999, s. 21.

[13] Kommissionens gruppundantagsförordningar 2658/2000 och 2659/2000, EGT L 304, 5.12.2000, s. 3 respektive s. 7.

18. I rapporten sägs att gruppundantaget för tekniköverföring oftare använder formkriterier för avtalen än de faktiska effekterna på marknaden. Grupp undantaget för tekniköverföring har fyra brister:

-För det första är det alltför normativt och förefaller verka som en tvångströja, vilket kan motarbeta effektiva transaktioner och hindra spridningen av ny teknik.

-För det andra omfattar det endast vissa patent- och know-how-licensavtal. Denna smala tillämpning förefaller mindre och mindre återspegla komplexiteten i moderna licensavtal (t.ex. poolavtal och mjukvarulicenser som omfattas av upphovsrätt).

-För det tredje förmodas ett antal begränsningar för närvarande vara olagliga eller uteslutna från gruppundantaget utan fullgod ekonomisk motivering. Detta gäller i synnerhet begränsningar som går längre än räckvidden för licensierade immateriella rättigheter (t.ex. konkurrensklausuler, kopplings förbehåll).

-För det fjärde utvidgas fördelarna med gruppundantaget, genom att koncentreras på avtalsformen, till att omfatta situationer som inte alltid kan antas uppfylla villkoren i artikel 81.3, antingen eftersom de avtalsslutande parterna är konkurrenter eller eftersom de innehar en stark ställning på marknaden.

19. I rapporten önskas kommentarer i ett antal frågor:

-Bör räckvidden för tekniköverföringsgruppundantaget, som endast är tillämplig på patent och know-how, utvidgas till att även omfatta upphovsrätt, mönster rätter och varumärken- Denna fråga är av särskilt vikt för ett antal sektorer, bl.a. programvaruindustrin, som är beroende av en kedja av upphovsrätts licenser för sin tillverkning och distribution.

-Bör gruppundantaget för tekniköverföring även omfatta licensavtal mellan fler än två företag, t.ex. licenspooler- Sådana avtal har blivit alltmer viktiga för branschen mot bakgrund av den nya tekniken blir mer och mer komplex. Härvidlag kan noteras att licenser mellan flera parter kan vara effektivitets- och konkurrensfrämjande, i synnerhet när poolen endast täcker nödvändiga immateriella rättigheter. Licenser med flera parter kan dock även ha allvarliga konkurrenshämmande effekter, särskilt när avtalet omfattar ersättningsteknik eller när det kräver att medlemmarna beviljar varandra licenser för nuvarande och framtida teknik till en minimikostnad eller på exklusiv grund.

-En mildare inställning till licensavtal mellan icke-konkurrenter. Det är allmänt erkänt att i de fall avtalsparterna har en vertikal relation, dvs. inte är konkurrenter, är exklusiva licenser mest effektivitets- och konkurrens främjande. Om exempelvis innehavaren av de immateriella rättigheterna inte har medel att producera eller distribuera licensierade produkter blir effektivitetsvinsten större om en licens beviljas till någon som har det.

-En mer försiktig inställning till licensavtal mellan konkurrenter. I de fall parterna har en horisontell relation, dvs. om licensen förhindrar konkurrens som skulle funnits mellan licensgivaren och licenstagaren utan licensen, kan licensavtalen ge upphov till ett antal konkurrensfarhågor. Å ena sidan leder exklusiva licenser ofta till en uppdelning av marknaden genom en fördelning av områden eller kunder, särskilt när licensen är ömsesidig eller ensamrätten även omfattar icke licensierade produkter. Produktionskvoter i licensavtal mellan konkurrenter kan lätt leda till en direkt begränsning av produktionen. Å andra sidan kan ensamrätten under vissa omständigheter, främst då licenser som beviljas ett gemensamt företag och vid ensidig licensgivning, inte bara leda till att konkurrensen mellan varumärken går förlorad utan kan också medföra effektivitetsvinster. För att bedöma huruvida de negativa effekterna på konkurrensen kan uppvägas av effektivitetsvinsterna, måste parternas marknads inflytande och strukturen på de marknader som påverkas av avtalet tas under beaktande.

Faktaruta 2: Nytt tillkännagivande om avtal av mindre betydelse

Kommissionen antog den 20 december ett nytt tillkännagivande om avtal av mindre betydelse som inte märkbart begränsar konkurrensen i den mening som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget. [14] Det nya tillkännagivandet ersätter det tidigare meddelandet från 1997. [15] Eftersom tillkännagivandet mer tydligt och uttömmande definierar när avtal mellan företag inte är förbjudna enligt EG-fördraget kommer företagens extraarbete för att följa reglerna att minska, detta gäller i synnerhet för mindre företag. Samtidigt kommer kommissionen lättare att kunna undvika granskningar av ärenden som inte är av intresse ur konkurrenspolitisk synvinkel och kan därigenom koncentrera sig på viktigare ärenden.

[14] EGT C 368, 22.12.2001, s. 13. Det nya tillkännagivandet finns också tillgängligt på Internet: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/deminimis/:

[15] EGT C 372, 9.12.1997, s. 13.

Det nya tillkännagivandet utgår från ett ekonomiskt upplägg och har följande centrala drag:

1) Tröskelvärdena för avtal av mindre betydelse höjs till en 10-procentig marknadsandel för avtal mellan konkurrenter och till en 15-procentig andel för avtal mellan icke-konkurrenter.

I det tidigare meddelandet låg tröskelvärdena för avtal av mindre betydelse på 5-procentig respektive 10-procentig andel av marknaden. Några farhågor i konkurrenshänseende kan i regel inte förväntas när företag inte har något reellt marknadsinflytande. De nya tröskelvärdena tar hänsyn till detta och är samtidigt tillräckligt låga för att vara tillämpliga oavsett hur den övergripande marknadsstrukturen ser ut. [16] Skillnaden mellan de två tröskelvärdena tar, liksom tidigare, hänsyn till att avtal mellan konkurrenter i regel lättare har konkurrenshämmande effekter än avtal mellan icke-konkurrenter.

[16] Detta innebär inte att avtal mellan företag som överstiger trösklarna i tillkännagivandet märkbart begränsar konkurrensen. Sådana avtal kan fortfarande ha endast en försumbar påverkan på konkurrensen inom den gemensamma marknaden, detta kan dock endast bedömas från fall till fall. En dylik bedömning måste i synnerhet göras av avtal som inte omfattas av kommissionens gruppundantagsförordningar.

2) I tillkännagivandet specificeras för första gången ett tröskelvärde uttryckt i marknadsandelar för nät av avtal som leder till kumulativa konkurrenshämmande effekter.

I det tidigare meddelandet uteslöts avtal på marknader där "konkurrensen på den relevanta marknaden begränsas genom de sammanlagda verkningarna av parallella nät med likartade avtal som ingåtts av flera tillverkare eller försäljare." Detta innebar i praktiken att företag som är verksamma inom branscher som t.ex. öl- och oljesektorn vanligtvis inte kunde utnyttja meddelandets bestämmelser. Genom det nya tillkänna givandet införs en särskild 5-procentig tröskel för marknadsandelar av mindre betydelse för marknader där sådana parallella nät av liknande avtal finns.

3) Tillkännagivandet innehåller samma förteckning över särskilt allvarliga begränsningar som i de horisontella och vertikala gruppundantagsförordningarna.

Det nya tillkännagivandet definierar i tydligare och mer konsekventa ordalag de särskilt allvarliga begränsningar (som t.ex. fastställande av priser och uppdelning av marknaden) som normalt sett alltid är förbjudna och som inte kan dra fördel av tillkännagivandet. När det gäller avtal mellan icke-konkurrenter har det nya tillkännagivandet övertagit den definition av allvarliga begränsningar som finns i gruppundantagsförordning 2790/1999 för vertikala avtal. [17] Vad gäller avtal mellan konkurrenter övertas i det nya tillkännagivandet definitionen av allvarliga begränsningar i gruppundantagsförordning 2658/2000 för specialiseringsavtal. [18]

[17] Kommissionens gruppundantagsförordning 2790/1999, EGT L 336, 29.12.1999, s. 21.

[18] Kommissionens gruppundantagsförordning 2658/2000, EGT L 304, 5.12.2000, s. 3.

4) Avtal mellan små och medelstora företag är i allmänhet av mindre betydelse.

Enligt det nya tillkännagivandet kan avtal mellan små och medelstora företag sällan märkbart påverka handeln mellan medlemsstaterna. Avtal mellan små och medelstora företag faller därför i regel utanför artikel 81.1.

4. Översyn av procedurreglerna: nytt mandat för förhörsombudet

20. Den 23 maj 2001 antog kommissionen ett beslut om kompetensområdet för förhörsombudet i vissa konkurrensförfaranden [19]. Detta nya mandat för förhörs ombudet, som ersätter det tidigare kompetensområdet från 1994 [20], följer upp kommissionens beslut i fjol om att stärka denna funktion. Beslutet skall öka förhörsombudets oberoende och auktoritet och stärka dennes roll i EG:s koncentrations- och antitrustförfaranden samt öka objektiviteten och kvaliteten i kommissionens konkurrensförfaranden och de beslut dessa utmynnar i.

[19] Beslut av den 23 maj 2001 om kompetensområdet för förhörsombudet i vissa konkurrensförfaranden, EGT L 162, 19.6.2001, s. 21.

[20] Beslut av den 12 december 1994 om kompetensområdet för förhörsombudet i konkurrensförfaranden inför kommissionen, EGT L 330, 21.12.1994, s. 67.

21. Berörda parters och tredje parts rättighet att höras är en etablerad princip i EG-rätten. Denna princip återkommer i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna såsom en del av allas rätt att få "sina angelägenheter behandlade opartiskt, rättvist och inom skälig tid". Det åligger förhörsombudet bl.a. att skydda denna rättighet under kommissionens konkurrens förfaranden.

22. Förhörsombudsbefattningen inrättades 1982. De ursprungliga ansvarsområdena inskränkte sig primärt till att arrangera och leda den muntliga utfrågningen i antitrust förfaranden - dvs. karteller och missbruk av dominerande ställning - och senare även i koncentrationsförfaranden. Förhörsombudet såg även till att kommissionen i utkastet till beslut i konkurrensärenden tog vederbörlig hänsyn till alla relevanta fakta vare sig dessa var positiva eller negativa för parterna i fråga. I sitt arbete bidrog förhörsombudet till att göra själva utfrågningen och alla eventuella därpå följande beslut mer objektiva. Detta mandat aktualiserades och utvidgades 1994 för att säkra skyddet av parternas rättig heter, i synnerhet konfidentialiteten vad gäller dokument och affärs hemligheter och tillgången till kommissionens handlingar i ärendet.

23. I det nya mandat som antogs av kommissionen den 23 maj 2001 bibehålls dessa centrala delar av förhörsombudets funktioner. Dock har förhörsombudets roll stärkts och kompetensområdet har anpassats och konsoliderats mot bakgrund av förändringarna inom konkurrens lagstiftningen.

24. I synnerhet har insynen vid tillsättningarna av förhörsombuden utökats genom att de offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Om utnämningen upphör tillfälligt eller helt samt vid förflyttningar krävs dessutom ett motiverat beslut av kommissionen som också offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Förhörsombudets oberoende från generaldirektoratet för konkurrens har stärkts avsevärt genom att ombudet nu av administrativa skäl är knutet till den kommissionsledamot som särskilt ansvarar för konkurrensen och rapporterar direkt till honom och inte till generaldirektören vid GD Konkurrens, som tidigare var fallet.

25. Dessutom har förhörsombudets funktion även stärkts i själva beslutsprocessen. De högre tjänstemännen inom generaldirektoratet för konkurrens måste hålla förhörs ombudet informerat under förfarandets gång fram till den tidpunkt då beslutsutkastet skall överlämnas till konkurrenskommissionären. Förhörsombudet kan lägga fram sina observationer till kommissionären i alla frågor som ingår i kommissionens konkurrensförfaranden. Rent konkret måste förhörsombudets slut rapport, som författas på basis av beslutsutkastet till Rådgivande kommittén, nu alltid bifogas det utkast till beslut som lämnas till kommissionen så att kommissionen till fullo känner till all information om konkurrens förfarandet och hur parternas rätt att höras har respekterats. Rapporten kan modifieras om ändringar görs i beslutsutkastet innan detta antas. För att öka insynen i förfarandet måste slutrapporten tillsammans med beslutet även överlämnas till dem beslutet riktar sig till och vidare till medlems staterna och skall dessutom offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning samtidigt med beslutet.

26. Det nya mandatet utvidgar även förhörsombudets roll vad gäller de åtaganden att vidta korrigerande åtgärder som parterna föreslår vid förfaranden som inletts av kommissionen i samband med koncentrations- eller antitrustkontroll. Förhörs ombudet kan rapportera om objektiviteten i alla utredningar som gjorts för att bedöma konkurrenseffekterna av de föreslagna åtagandena.

27. I det nya mandatet behandlas även förhörsombudens befogenheter att bevilja eller avslå hemligstämpel vad gäller informationen som skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Detta gäller särskilt de offentlig gjorda versionerna av kommissionens beslut i koncentrations- och antitrust ärenden.

28. Den betydelse som parterna fäster vid procedurfrågor kommer tydligt fram i de mål som nyligen anhängiggjorts i förstainstansrätten och som resulterade i att ordföranden utfärdade ett beslut den 20 december 2001. [21]

[21] Målen T-219/01 R, Commerzbank AG, och T-216/01R, Reisebank AG, liksom mål T-213/01 R, Österreichische Postparkasse AG.

29. Den 30 respektive 16 oktober utnämnde kommissionen Serge Durande och Karen Williams till förhörsombud.

1.

B - Tillämpningen av artiklarna 81, 82 och 86

1. Artikel 81

1.1. Karteller

1.1.1. Ett rekordår för antikartellbeslut

30. Den prioriterade behandlingen av kartellärenden gav 2001 utslag i en rekordökning av antalet ärenden. Kommissionen fattade tio negativa formella beslut i ärendena gällande grafitelektroder, natriumglukonat, SAS/Maersk, vitaminer, tyska banker, citronsyra, belgiska bryggerier, bryggerier i Luxemburg, zink fosfat och självkopierande papper och har också genom överenskommelser avslutat fem kartellärenden på bankområdet kopplade till införandet av euron. [22] Vidare har kommissionen sänt meddelande om invändningar i flera andra ärenden, bl.a. ärendena gipsplattor och GFU [23].

[22] Se nedan 1.1.2.

[23] Pressmeddelandena Memo/01/149, 24.4.2001 och IP/01/830, 13.6.2001.

31. Hemliga kartellavtal tillhör de allra allvarligaste sätten att inskränka konkurrensen. De leder till prishöjningar och minskad valfrihet för konsumenterna. De har också negativa effekter på EU:s hela näringsliv eftersom de tvingar upp EU-företagens kostnader för tjänster, varor och råvaror från leverantörer som deltar i dessa kartellbildningar. På längre sikt undergräver dessa metoder EU-näringslivets över gripande konkurrenskraft.

32. Det är därför som de centrala målsättningarna för kommissionens konkurrenspolitik från första början varit att upptäcka, beivra och bestraffa hemliga kartellavtal. En fingervisning om hur viktigt kommissionen anser detta arbete vara, ger den 1998 bildade kartellenheten som särskilt ägnar sig åt dessa frågor, även om andra enheter också kan delta i arbetet. I och med rådets kommande förordning, som skall ersätta förordning 17 om antitrustförfaranden, hamnar själva tyngdpunkten i EG:s konkurrens politik på att övervaka marknaderna och bekämpa hemliga konkurrens hämmande metoder. Det är med tanke på detta som generaldirektoratets resurser avsevärt förstärkts sedan flera år och arbetsmetoderna i grunden omorganiserats.

33. Att upptäcka, beivra och bestraffa hemliga kartellavtal är ett ständigt arbete för konkurrens myndigheterna. Den växande globaliseringen i handels utbytet innebär att det finns hemliga avtal som sträcker sig utan för EU:s gränser och som ibland sluts utanför EU:s territorium. Spridningen av den nya informations- och kommunikationstekniken gör det svårare att få tag på bevis för dessa avtal. Slutligen leder den intensifierade kampen mot kartellbildningar, inom och utom EU, till att de metoder som används blir alltmer sofistikerade.

34. Omarbetningen av förordning 17, som f.n. diskuteras i rådet, är av vital betydelse för att kommissionen skall vara i stånd att hela tiden effektivisera sitt arbete med att motverka hemliga affärsmetoder. I synnerhet är de utökade utrednings befogenheterna och då särskilt möjligheten att göra inspektioner i bostäder, oumbärliga för att anpassa kommissionens kamp mot karteller till de affärsmetoder som använts och som blir mer och mer komplicerade.

35. Kommissionen har också av samma skäl åtagit sig att omarbeta meddelandet om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden.

36. Kommissionen antog ett första meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden 1996 [24] i syfte att effektivisera möjligheterna att både upptäcka och handlägga kartellärenden. Meddelandet är ett kraftfullt vapen i händerna på de utredningsansvariga och belönar företag som samarbetar med kommissionen. I meddelandet erkänns svårigheterna med att skaffa fram tillförlitliga bevis om hemliga karteller i allt mer komplicerade affärsmiljöer.

[24] EGT C 207, 18.7. 1996, s. 4.

37. Efter fem års tillämpning spelar meddelandet en viktig roll i arbetet med att genomdriva konkurrensreglerna och motverka kartellbildningar och har åberopats av företag i många ärenden som behandlats sedan juli 1996. Hittills har meddelandet tillämpats i 16 av kommissionens slutgiltiga beslut: Legeringspåslag [25], British Sugar [26], Fjärrvärmerör [27], Grekiska färjor [28], Sömlösa stålrör [29], Lysin [30], SAS/Maersk Air [31], Grafitelektroder [32], Natriumglukonat [33], Vitaminer [34], Belgiska bryggerier [35], bryggerier i Luxemburg [36], Citronsyra [37], Tyska banker [38], Zinkfosfat [39] och Självkopierande papper [40].

[25] EGT L 100, 1.4.1998.

[26] EGT L 76, 22.3.1999.

[27] EGT L 24, 30.1.1999.

[28] EGT L 109, 27.4.1999.

[29] Ej offentliggjord.

[30] EGT L 152, 7.6.2001.

[31] Ärendena COMP/D2/37.444 och COMP/D2/37.386, EGT L 265, 5.10.2001.

[32] Ärende COMP/36.490, IP/01/1010, 18.7.2001.

[33] Ärende COMP/36.756, IP/01/1355, 20.10.2001.

[34] Ärende COMP/37.512, IP/01/1625, 21.11.2001.

[35] Ärende COMP/37.614, Pressmeddelande IP/01/1739.

[36] Ärende COMP/37.800, Pressmeddelande IP/01/1740, 5.12.2001.

[37] Ärende COMP/36.604, IP/01/1743, 5.12.2001.

[38] Ärende COMP/37.919, IP/01/1796, 11.12.2001.

[39] Ärende COMP/37.027, IP/01/1797, 11.12.2001.

[40] Ärende COMP/36.212, IP/01/1892, 20.12.2001.

38. Erfarenheterna visar dock hittills att meddelandet skulle vara än mer effektivt om det vore mer överblickbart och om villkoren för att få nedsättningar av böter vore tydligare. Meddelandet skulle även förbättras om nivån på nedsättningen av böterna överensstämde mer med värdet på företagens bidrag till att fastställa över trädelsen.

39. Därför beslöt kommissionen att efter fem års tillämpning se över meddelandet om befrielse från eller nedsättning av böter i kartell ärenden med sikte på att ytterligare förbättra det och maximera kommissionens förmåga att upptäcka och framgångsrikt beivra kartellbildningar. I utkastet till ett nytt meddelande, som offentliggjordes den 21 juli [41] togs dessa frågor upp, och ett nytt meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden kan eventuellt antas år 2002.

[41] EGT C 205, 21.7.2001, s. 18.

1.1.2. Kartellbeslut år 2001

Grafitelektroder [42]

[42] Ärende COMP/36.490, IP/01/1010, 18.7.2001.

40. Den 18 juli ålade kommissionen det tyska företaget SGL Carbon AG och det amerikanska företaget UCAR International samt sex andra företag att betala böter på sammanlagt 218,8 miljoner euro för att ha slutit prisöverenskommelser och delat upp marknaden för grafit elektroder. Efter en omfattande undersökning som inleddes 1997 fann kommissionen att företagen deltagit i en världsomspännande kartell under större delen av 1990-talet. Kommissionen betecknade företagens agerande som en "mycket allvarlig" över trädelse av EG:s konkurrensregler.

41. Grafitelektroder är keramikinfattade grafitstavar som främst används vid produktion av stål i ljusbågsugnar, även kallade "mini-mills".

42. Det är viktigt att notera att detta är första gången kommissionen beviljat en stor nedsättning av böterna (70 %) med stöd av kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden. Showa Denko tillerkändes denna nedsättning eftersom detta företag först började samarbeta med kommissionen och lämnade avgörande bevis om kartellen.

SAS/Maersk [43]

[43] Ärendena COMP/D2/37.444 och COMP/D2/37.386, EGT L 265, 5.10.2001.

43. Den 18 juli beslöt kommissionen att ålägga de skandinaviska flygbolagen SAS och Maersk Air att betala böter på 39,375 miljoner euro respektive 13,125 miljoner euro för ett hemligt marknadsuppdelningsavtal. Avtalet gjorde att SAS fick monopol på linjen Köpenhamn-Stockholm med negativa verkningar för över en miljon passagerare som varje år flyger denna rutt och att övriga linjer till och från Danmark delades upp [44].

[44] SAS överklagade bötessumman i beslutet till förstainstansrätten den 3 oktober 2001 (T-241/01).

44. SAS och Maersk Air hade anmält ett samarbetsavtal, som huvudsakligen avsåg gemensamma linjebeteckningar och flygbonusprogram. Under den preliminära under sökningen framgick det att Maersk Air vid ikraftträdandet av samarbetsavtalet lagt ner sin trafik på linjen Köpenhamn-Stockholm där bolaget dittills konkurrerat med SAS. SAS verkade samtidigt ha slutat att flyga på linjen Köpenhamn-Venedig medan Maersk Air inledde trafik på denna linje och vidare verkade SAS ha lagt ner sin trafik på linjen Billund-Frankfurt, vilket innebar att Maersk Air - den tidigare konkurrenten på denna linje - blev ensam kvar.

45. Dessa oanmälda nyupptagna och nedlagda linjer utgjorde en del av ett vidare marknadsuppdelningsavtal som inkluderade en övergripande icke-konkurrensklausul som omfattade parternas framtida trafik dels på de internationella linjerna till/från Danmark och dels på de danska inrikeslinjerna.

46. Uppdelningen av marknaden upptäcktes vid ett inspektionsbesök. Inspektionerna utfördes i juni 2000 i nära samarbete med de nationella konkurrensmyndigheterna i Sverige och Danmark.

47. Till följd av beslutet återställdes konkurrensen mellan SAS och Maersk Air, de två största bolagen som flyger till och från Danmark, till alla kunders fromma.

Natriumglukonat [45]

[45] Ärende COMP/36.756; IP/01/1355, 20.10.2001.

48. Den 2 oktober 2001 ålade kommissionen Archer Daniels Midland Company Inc., Akzo Nobel N.V, Avebe B.A., Fujisawa Pharmaceutical Company Ltd., Jungbunzlauer AG och Roquette Frères S.A. att betala böter på sammanlagt 57,53 miljoner euro för att ha slutit prisöverenskommelser och delat upp marknaden för natriumglukonat. Kommissionen betecknade företagens agerande som en "mycket allvarlig" överträdelse av EG:s och EES konkurrensregler.

49. Efter en undersökning som inleddes 1997 fastställde kommissionen att företagen deltagit i en världsomspännande kartell mellan 1987 och 1995. Kartellavtalen verkställdes med hjälp av en nära övervakning av försäljningen, regelbundna multi- och bilaterala möten samt införandet av ett kompensationssystem. Under hela perioden samlade kommissionen bevis om över 25 kartellmöten.

50. Natriumglukonat är en kemikalie som används för att rengöra metall och glas, t.ex. vid flasktvätt, rengöring av redskap och färgborttagning och även som tillsatsämne i livsmedel samt olika andra kemiska tillämpningar.

51. Kommissionen beviljade för första gången en stor sänkning av böterna i enlighet med avsnitt B i kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden. Fujisawa fick sina böter nedsatta med 80 % eftersom företaget var först med att lämna avgörande bevis om kartellen innan kommissionen påbörjat undersökningen efter att ha beslutat om detta. Kommissionen gav inte Fujisawa någon 100-procentig nedsättning av böterna, vilket är möjligt enligt avsnitt B i meddelandet, eftersom Fujisawa tog kontakt med kommissionen först sedan företaget fått en begäran om information. Denna ovillighet att spontant lämna all information och innan undersökningen påbörjats togs med i beräkningen.

Vitaminer [46]

[46] Ärende COMP/37.512; IP/01/1625, 21.11.2001.

52. Den 21 november fattade kommissionen ett beslut i enlighet med artikel 81 i fördraget och artikel 53 i EES-avtalet om att tretton tillverkare av vitamin A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, folsyra, betakaroten och karotenoider deltagit i karteller för var och en av dessa produkter, dvs. tolv skilda separata överträdelser.

53. Kommissionen ålade åtta företag att betala böter på sammanlagt 855,23 miljoner euro för att ha slutit prisöverenskommelser för åtta olika produkter och fördelat försäljningskvoter för dessa. Preskriptionstiden för böter [47] hade löpt ut för överträdelsen gällande vitaminerna B1, B6, H och folsyra, varför kommissionen fick avstå från att bötfälla företagen för deras inblandning i dessa karteller. Vart och ett av dessa avtal utgjorde en mycket allvarlig överträdelse av gemenskapens konkurrens regler och motiverade de totalt sett höga böter som utdömdes.

[47] Rådets förordning (EEC) nr 2988/74 av den 26 november 1974 om preskriptionstider i fråga om förfaranden och verkställande av påföljder enligt Europeiska ekonomiska gemenskapens transport- och konkurrensregler.

54. Ett slående drag i denna grupp av överträdelser var den centrala roll som spelades av Hoffmann-La Roche och BASF, de två huvudsakliga vitamintillverkarna, i praktiskt taget varenda kartell, medan de övriga aktörerna bara var inblandade i ett begränsat antal vitaminprodukter.

55. Deltagarna i var och en av kartellerna slöt prisöverenskommelser för de olika vitaminprodukterna, fördelade försäljningskvoter, enades om och genomförde prishöjningar och tillkännagav priser i enlighet med sina avtal. De inrättade även ett system för att övervaka och genomdriva sina avtal och deltog i regelbundna möten för att verkställa sina planer. Förfaringssättet för de olika kartellerna var väsentligen detsamma. Mot bakgrund av kontinuiteten och likheterna i metodiken fann kommissionen för gott att i ett och samma förfarande behandla och fatta beslut om hela den grupp av avtal som berörde de olika vitaminerna.

Citronsyra [48]

[48] Ärende COMP/36.604; IP/01/1743, 5.12.2001.

56. Den 5 december beslöt kommissionen att ålägga fem företag som tillverkar citronsyra att betala böter på sammanlagt 135,22 miljoner euro.

57. Genom kommissionens utredning fastslogs att de fem tillverkarna mellan 1991 och 1995 deltagit i en världsomspännande hemlig kartellbildning som gjorde det möjligt för dem att sluta prisöverenskommelser och dela upp marknaden för citronsyra. Överenskommelsen utgör en mycket allvarlig överträdelse av artikel 81 i EG-avtalet och artikel 53 i EES-avtalet, vilket motiverar de höga bötesbeloppen.

Belgiska bryggerier [49]

[49] Ärende COMP/37.614, Pressmeddelande IP/01/1739, 5.12.2001.

58. Den 5 december 2001 ålade kommissionen fem företag att betala böter på samman lagt 91,655 miljoner euro för att ha deltagit i två skilda hemliga karteller på den belgiska ölmarknaden.

59. I den första kartellen ingick dels Interbrew och dels Alken-Maes och Danone (Alken-Maes moderbolag vid denna tid). Interbrew och Alken-Maes/Danone, som är det största respektive näst största bryggeriföretaget på marknaden, enades om en allmän nonaggressionspakt, att fördela kunderna inom hotell- och restaurang branschen, prisöverenskommelser i detaljhandeln, begränsningar av investeringar och reklam inom hotell- och restaurangbranschen, en ny prisstruktur (hotell- och restaurangbranschen och detaljhandeln) och ett system med detaljerat månatligt utbyte av information om försäljningsvolymerna (hotell- och restaurang branschen och detaljhandeln). Kartellen ägde bestånd från 1993 till 1998. De verkställande direktörerna och andra personer i höga befattningar möttes regelbundet för att initiera och övervaka dessa avtal. Kommissionen ansåg över trädelsen vara "mycket allvarlig". Vid fastställelsen av böterna beaktade kommissionen även att Danone hade begått liknande överträdelser av artikel 81 tidigare. [50]

[50] Kommissionens beslut av den 23 juli 1984 (Flat glass) och kommissionens beslut av den 15 maj 1974 (Flat glass).

60. Den andra kartellen gällde legotillverkningsöl i Belgien. Det gäller öl som stor marknaderna beställer från bryggerierna, men säljer med egen etikett. Under perioden från oktober 1997 fram till juli 1998 möttes Interbrew, Alken-Maes, Haacht och Martens fyra gånger för att diskutera marknaden för legotillverkningsöl i Belgien i allmänhet och priser och kunder i synnerhet. Under dessa möten utbytte de fyra bryggeriföretagen även affärsinformation. Denna kartellbildning ansågs vara en "allvarlig" överträdelse.

Bryggerier i Luxemburg [51]

[51] Ärende COMP/37.800, Pressmeddelande IP/01/1740, 5.12.2001.

61. Den 5 december ålade kommissionen tre luxemburgska bryggerier, Brasserie Bofferding, Brasserie Battin och Brasserie de Wiltz att betala böter på sammanlagt 448 000 euro för deltagande i ett marknadsuppdelningsavtal inom hotell- och restaurangbranschen i Luxemburg. Ett fjärde bryggeri, Brasserie de Luxembourg, ett dotterbolag till Interbrew, slapp betala böter eftersom företaget avslöjade kartellen för kommis sionen och uppfyllde alla övriga villkor i avsnitt B i kommissionens med delande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden.

62. Bryggeriföretagen gick skriftligen med på att respektera varandras exklusiva inköps avtal med kunder inom hotell- och restaurangbranschen, liksom åtgärder för att begränsa utländska bryggeriföretags möjligheter att komma in på den luxemburgska hotell- och restaurangbranschen. Avtalet gällde från 1985 till 2000. Det ansågs vara en "allvarlig" överträdelse.

Zinkfosfat [52]

[52] Ärende COMP/37.027, IP/01/1797, 11.12.2001.

63. Den 11 december ålade kommissionen sex företag, som tillverkar eller tidigare tillverkat zinkfosfat, att betala böter på sammanlagt 11,95 miljoner euro. Genom kommissionens utredning fastslogs att de sex tillverkarna mellan 1994 och 1998 deltagit i en kartell som omfattade hela EES och som gjorde det möjligt för dem att sluta prisöverenskommelser och att dela upp sin 90-procentiga andel av marknaden för zinkfosfat, ett pigment som motverkar rostning och som används för framställning av industrifärger. Överenskommelsen utgjorde i sig en mycket allvarlig överträdelse av artikel 81 i EG-avtalet och artikel 53 i EES-avtalet.

Uppgörelser om bankavgifter för växling av valutor från euroområdet samt ärendet gällande tyska banker [53]

[53] Ärende COMP/37.919, IP/01/1796, 11.12.2001.

64. Kort efter eurons tillblivelse den 1 januari 1999 mottog kommissionen (GD Inre marknaden) klagomål om att växlingsavgiften för mynt och sedlar från euroområdet låg kvar på en hög nivå. Kommissionen gjorde flera oaviserade inspektioner hos olika banker och begärde information av de flesta bankerna inom euroområdet. Kommissionen säkrade bevis som indikerade att vissa nationella grupper av banker kan ha stått i maskopi med varandra för att bibehålla växlingsavgifterna på vissa nivåer för att minimera förlusterna på grund av införandet av euron. Med detta underlag inledde kommissionen förfaranden under 2000 mot ett stort antal banker och växlingskontor i sju medlemsstater (Österrike, Belgien, Finland, Tyskland, Irland, Nederländerna och Portugal).

65. Flera banker tog dock initiativ till att lägga fram unilaterala förslag till kommissionen om att: 1) avsevärt sänka avgifterna för växling av gamla sedlar från euroområdet och 2) avskaffa alla dessa avgifter senast i oktober 2001, åtminstone vid köp transaktioner från kontoinnehavare.

66. Med hänsyn till den exceptionella omständigheten att marknaden i fråga försvinner och de omedelbara fördelarna för kunderna genom dessa förslag, som avviker helt från de påstådda hemliga avtalen, beslöt kommissionen att avsluta kartell förfarandena mot över 50 banker i Belgien, Finland, Irland, Nederländerna, Portugal och mot vissa banker i Tyskland [54].

[54] IP/01/1159, 31.7.2001

67. Den 12 december ålade kommissionen fem tyska banker att betala böter på samman lagt 100,8 miljoner euro för att ha slutit ett avtal om en avgift på omkring 3 % för inköp och försäljning av sedlar från euroområdet under den treåriga övergångs perioden som började den 1 januari 1999.

68. Det österrikiska ärendet kommer att granskas i samband med en större kartell i den österrikiska banksektorn som för närvarande är under undersökning.

Självkopierande papper [55]

[55] Ärende COMP/36.212, IP/01/1892, 20.12.2001.

69. Den 20 december beslöt kommissionen att ålägga tio företag som tillverkar självkopierande papper att betala böter på sammanlagt 313,69 miljoner euro.

70. Genom kommissionens utredning fastslogs att tillverkarna mellan 1992 och 1995 deltagit i en kartell som omfattade EU och som avsåg att förbättra lönsamheten för deltagarna genom gemensamma prishöjningar. Överenskommelsen utgjorde i sig en mycket allvarlig överträdelse av artikel 81 i EG-avtalet och artikel 53 i EES-avtalet, vilket motiverar det höga bötesbeloppet, särskilt böterna på 184,27 miljoner euro för Arjo Wiggins Appleton, den störste tillverkaren och kartellens tillskyndare. Sappi slapp helt att betala böter för sin medverkan i kartellen eftersom företaget var först med att samarbeta med kommissionen och lämna avgörande bevis om kartell bildningen.

Domstolens utslag i målet om British Sugar

71. I ett beslut av den 14 oktober 1998 ålade kommissionen sockertillverkarna British Sugar och Tate&Lyle och sockergrossisterna Napier Brown och James Budgett att betala böter efter en överträdelse av artikel 81.1 i EG-fördraget bestående av att parterna samordnat sin prisstrategi för marknaden för vitt strösocker i Stor britannien [56].

[56] För en uttömmande beskrivning av beslutet se 28:e rapporten om konkurrenspolitiken 1998, s. 138-140.

72. Efter överklagan av tre av parterna fastställde förstainstansrätten i sin dom av den 12 juli 2001 [57] kommissionens beslut i dess helhet, med undantag för en ned sättning av böterna för företaget Tate&Lyle. Förstainstansrätten godtog inte de olika argument med vilka parterna försökte visa att någon överträdelse inte förekommit och att deras agerande inte hade kunnat påverka handeln mellan medlems staterna.

[57] Förenade målen T-202/98, T-204/98, T-207/98 Tate&Lyle, British Sugar, Napier Brown mot kommissionen.

73. Beträffande de utdömda böterna anslöt sig förstainstansrätten till kommissionens slutsatser om att överträdelsen borde klassificeras som allvarlig, hur länge den varat, att den var avsiktlig samt bedömningen av de försvårande och förmildrande omständigheterna. När rätten granskade den förmånliga behandlingen, ifrågasattes inte principerna i kommissionens gällande meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden [58]. Rätten ansåg dock att kommis sionen felaktigt menat att Tate&Lyles samarbete inte var löpande och fullständigt i den mening som avses i punkt B d i meddelandet. Rätten gjorde därför bruk av sin obegränsade behörighet [59] och omprövade fakta kring Tate&Lyles samarbete, vilket ledde till att böterna nedsattes ytterligare från 50 % till 60 %.

[58] EGT C 207, 18.7.1996, s. 4.

[59] Se artikel 229 i EG-fördraget, artikel 17 i förordning 17 från 1962.

74. British Sugar har sedermera överklagat förstainstansrättens dom till EG-domstolen [60].

[60] Mål C-359/01 P.

2. Artiklarna 82 och 86

2.1. Artikel 82 - Företag i dominerande ställning

75. Artikel 82 förbjuder företag som dominerar en viss marknad att missbruka denna sin ställning till förfång för tredje part. Missbruket kan t.ex. bestå av produktions begränsningar, alltför höga, diskriminerande eller alltför låga priser, försäljning med kopplingsförbehåll eller andra affärsmetoder som inte följer principen om ekonomisk effektivitet. Sådana metoder inverkar negativt på konkurrensen; de används av företag vars marknadsinflytande sätter dem i stånd att isolera sig själva från konkurrenstrycket och undanröja sina konkurrenter utan att nämnvärt skada sig själva eller att effektivt blockera tillgången till marknaden för nykomlingar.

76. År 2001 utdömde kommissionen böter i fyra artikel 82-ärenden. I återstoden av de undersökta ärendena godtog kommissionen de av företagen erbjudna åtagandena eller avtalsändringarna som satte stopp för missbruket. De ärenden som undersöktes, inskränkte sig inte till vissa specifika sektorer och gällde bl.a. postsektorn och bilindustrin.

Deutsche Post AG I [61]

[61] Ärende COMP/C1/35.141.

77. Den 20 mars fattade kommissionen sitt första artikel 82-beslut inom postsektorn. I beslutet befanns tyska postverket, Deutsche Post AG, ha missbrukat sin dominerande ställning på marknaden for företagspakettjänster genom att ge trohets rabatter och underprissätta sina tjänster. Deutsche Post ålades att betala böter på 24 miljoner euro. Se avsnitt I.C.2.2.

Deutsche Post AG II [62]

[62] Ärende COMP/C1/36.915.

78. Ett annat beslut inom postsektorn, även denna gång avseende Deutsche Post AG, fattades den 25 juli. Se avsnitt I.C.2.2.

Duales System Deutschland (DSD) [63]

[63] Ärende COMP/34.493; IP/01/584.

79. Den 20 april fann kommissionen att DSD, det företag som skapade varumärket "Grüne Punkt", missbrukat sin dominerande ställning på marknaden för organisering av uppsamling och återvinning av förpackningar i Tyskland. DSD är det enda företag i Tyskland som driver ett heltäckande system för uppsamling och åter vinning av förpackningar. Kommissionen invände mot en bestämmelse i varu märkes avtalet mellan DSD och dess kunder som tvingade kunderna att betala avgifter som kalkylerades på volymen förpackningar med "Grüne Punkt"-varu märket, snarare än avgifter som byggde på volymen av förpackningar för vilka DSD faktiskt tillhandahöll sina uppsamlings- och återvinningstjänster. Denna bestämmelse stred mot artikel 82 eftersom den tvingade kunderna att betala för tjänster som inte tillhandahölls och förhindrade konkurrenter från att ta sig in på marknaden.

Faktaruta 3: Konkurrenspolitik på området förpackningsavfall

När medlemsstaterna införlivar EG:s miljölagstiftning i sin egen lagstiftning sätter de upp mål för återvinning och materialåtervinning av förpackningsavfall enligt principen om att förorenaren betalar. Medlemsstaternas lagar och förordningar fastställer ramen för näringslivet, som sedan skapar olika system för uppsamling och återvinning av för packningar. I de s.k. heltäckande systemen, exempelvis sådana som kommissionen nyligen granskat, finns avtalsmässiga relationer mellan företaget som driver systemet och tillverkarna/distributörerna av förpackade varor, uppsamlingsföretagen och garanti-/ återvinningsföretagen.

Kommissionen försöker generellt agera i konsumenternas intresse. Kommissionens syfte är att se till att de nya marknader som skapats inom denna sektor är öppna för konkurrens, samtidigt som ett fullgott miljöskydd bibehålls. Tjänsterna skall på samma gång tillhandahållas till bästa möjliga pris. Kommissionen fattade flera formella beslut och utfärdade administrativa skrivelser år 2001 (två beslut i ärendet Duales System Deutschland [64], ett beslut i ärendet Eco Emballages [65], administrativa skrivelser i ärendena gällande Pro Europe [66], returpack-PET [67], returpack Aluminium [68] och returglas [69]) där de grundläggande konkurrensprinciperna fastlades som sådana system måste överensstämma med. Dessa är kortfattat:

[64] Ärende COMP/D3/34.493, beslut av den 20 april 2001, EGT L 166, 26.6.2001, s.1; beslut av den 17 september 2001, EGT L 319, 4.12.2001, s.1.

[65] Ärende COMP/D3/34.950, beslut av den 15 juni 2001, EGT L 233, 31.8.2001, s.37.

[66] Ärende COMP/D3/38.051.

[67] Ärendena COMP/D3/35.656 och COMP/D3/37.224.

[68] Ärende COMP/D3/35.658.

[69] Ärende COMP/D3/35.669.

a) Företagens valmöjligheter: Kommissionen menar att företag som måste återvinna sitt avfall bör kunna välja mellan flera system eller andra sätt att följa reglerna. Syftet är att säkra deras frihet att låta bli att teckna avtal med det dominerande systemet eller att endast göra det för en del av sina förpackningar. Med hänsyn till den mycket starka ställningen på marknaden som innehas av de redan existerande systemen är det av yttersta vikt för konkurrensen att tillgången till marknaden är obegränsad för de alternativa aktörerna. Syftet är även att möjlig göra en utveckling av nya typer av verksamheter på förpackningsåtervinningsområdet och sålunda avlägsna hindren för egenhantering och andra enskilda lösningar. Kommissionen godtar därför inte missbruk som konsoliderar en existerande aktörs dominerande ställning.

b) Inga omotiverade ensamrättsavtal: Vid kommissionens bedömningar av konkurrensbegränsningar inom sektorn för förpackningsavfallsåtervinning beaktas särskilt avtalens räckvidd och längden på dem. Kommissionen är i allmänhet kritisk mot alla typer av ensamrättsavtal som saknar en solid och övertygande ekonomiskt berättigande.

c) Obegränsad tillgång till uppsamlingsinfrastrukturen: Ett av kännetecknen för marknaden för uppsamling och sortering av hushållens förpackningsavfall är att det ofta i praktiken är mycket svårt att dubblera den befintliga uppsamlingsinfrastrukturen. Det vore besvärligt för hushållen att använda skilda kärl för olika uppsamlingssystem för samma material och detta skulle inte vara en lönsam lösning. Därför anser kommissionen att det är en förutsättning för att det i praktiken skall kunna uppstå konkurrens att uppsamlingsföretagen delar på uppsamlingsfaciliteterna.

d) Fri marknadsföring av returråvaror: Uppsamlingsöretagens marknadsföring av returråvaror bör även vara så fri som möjligt samtidigt som man ser till att materialet slussas genom lämpliga upparbetningskanaler. Insamlat och sorterat förpackningsmaterial kan åter användas som en returråvara för olika nya produkter.

Kommissionen kommer att tillämpa de principer som nämns ovan också i pågående och framtida ärenden. Konsumenterna får direkta fördelar av tillämpningen av dessa policy principer, eftersom konkurrensen på de relevanta marknaderna för förpacknings avfallsåtervinning förväntas minska det pris som kunderna ytterst betalar för produkter som hamnar i återvinningssystemen.

Michelin [70]

[70] Ärende COMP/36.041; IP/01/873.

80. Den 20 juni beslöt kommissionen att ålägga den franska däcktillverkaren Michelin att betala böter på 19,76 miljoner euro för missbruk av dominerande ställning på den franska marknaden för regummerade däck och utbytesdäck för tunga fordon. Genom kommissionens undersökning fastslogs att Michelin 1990-1998 haft ett komplicerat system av rabatter, bonusar och kommersiella avtal som band försäljarna att ha Michelin som sin leverantör och därigenom på ett konstgjort sätt stängde ute Michelins konkurrenter från marknaden. De höga böterna återspeglade att överträdelsen var allvarlig och pågick länge samt att Michelin gjort sig skyldig till en tidigare liknande överträdelse.

IMS Health [71]

[71] Ärende COMP/38.044 IMS Health/NDC, beslut av den 3 juli 2001, EGT L 59, 28.2.2002.

81. Den 3 juli fattade kommissionen beslut om interimistiska åtgärder mot IMS Health (USA), världsledande när det gäller insamling av uppgifter om läkemedelsförsäljning och ordinationer, och ålade företaget att bevilja licens för sin "struktur om 1 860 block", som delar upp Tyskland i 1 860 försäljningszoner eller "block". Kommissionen ansåg att IMS' vägran att bevilja licens för användning av strukturen, som enligt kommissionens förmenande de facto blivit standard i den tyska läkemedelsindustrin, utgjorde ett prima facie missbruk av dominerande ställning. Företagets vägran förhindrade potentiella nykomlingar på marknaden för läkemedels försäljningsuppgifter och skulle sannolikt förorsaka allvarlig och irreparabel skada på IMS' nuvarande konkurrenter NDC Health (USA) och AzyX Geopharma Services (Belgien). Sedan IMS yrkat på interimistiska åtgärder beslutade ordföranden i förstainstansrätten den 26 oktober om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut i avvaktan på en slutlig dom i den pågående talan om ogiltig förklaring. [72] NDC Health överklagade ordförandens beslut den 12 december.

[72] Mål T-184/01 R. Ordföranden fann att IMS:s typ av missbruk inte kunde anses vara otvetydigt enligt gällande konkurrensregler, att det fanns risk för att IMS skulle lida allvarlig och irreparabel skada om företaget tvingades att bevilja licens till sina konkurrenter och att en vägning av alla de olika intressena i ärendet ledde till att beslutet ogiltigförklarades.

De Post/la Poste (Belgien) [73]

[73] Ärende COMP/C1/37.859, EGT L 61, 2.3.2002.

82. Den 5 december fann kommissionen att belgiska posten De Post/la Poste hade missbrukat sin dominerande ställning genom att till förmånstaxan för den generella brevposttjänsten koppla ett ytterligare avtal som täcker en ny B2B-posttjänst (business-to-business). Företaget ålades att betala böter på 2,5 miljoner euro. Se avsnitt I.C.2.2.

2.2. Artikel 86.1 i förening med artikel 82 - Offentliga företag/företag med särskilda eller exklusiva rättigheter och med dominerande ställning

83. Enligt artikel 86 i EG-fördraget är konkurrensreglerna också tillämpliga på offentliga företag och företag som av medlemsstaterna beviljats särskilda eller exklusiva rättigheter. Medlemsstaterna får inte vidta eller bibehålla regler avseende sådana företag som strider mot konkurrens reglerna.

La Poste (Frankrike) [74]

[74] Ärende COMP/C1/37.133.

84. Den 23 oktober fattade kommissionen ett beslut om tillsynen av relationerna mellan det franska bolaget La Poste och företag som specialiserat sig på att förbereda försändelser. Kommissionen upptäckte en intressekonflikt i relationerna mellan franska postverket och privata massbrevhanteringsföretag som består i att franska postverket både konkurrerar med dessa företag och, med tanke på sitt postmonopol, oundvikligen är deras partner. Kommissionen anser att denna intressekonflikt lockar postverket att missbruka sin dominerande ställning. Eftersom fransk lagstiftning inte stadgar om någon tillräckligt effektiv eller oberoende tillsyn för att neutralisera denna intressekonflikt ansåg kommissionen att franska staten brutit mot artikel 86.1 jämförd med artikel 82 i EG-fördraget.

C - Konkurrensutvecklingen i olika sektorer

1. Energi: Liberaliseringen av el- och gassektorn

85. År 2001 skedde en viktig förändring inom EU:s energisektor (el och gas), som för närvarande genomgår en liberaliseringsprocess. Omstruktureringen av EU:s energi industri fortsatte. Energikonsumenterna började kunna dra nytta av liberaliseringen i större skala och många utnyttjade de nya möjligheterna att byta leverantörer. Ny lagstiftning föreslogs för att påskynda liberaliseringen. Och sist men inte minst vidtogs ett antal kompletterande åtgärder för att säkra att liberaliseringen verkligen får genomslag ekonomiskt.

86. Liberaliseringen tvingar marknadsaktörerna att anpassa sig till den nya ekonomiska verkligheten. Enligt kommissionen gör liberaliseringen att energibolagen måste effektivisera (rationaliseringar) och förbättra sina tjänster till konsumenterna. Samtidigt skapas nya marknadsmöjligheter för energibolagen. De kan utvidga det geografiska området för sin verksamhet och bli multinationella. Vidare kan de ge sig in på nya produktmarknader och bli flerproduktföretag. Under 2001 bestyrktes att en omstrukturering av EU:s energisektor är på gång som leder till fler och fler koncentrationer, varvid stordrifts- och samordningsfördelarna är de främsta drivkrafterna. Det bästa exemplet år 2001 var EDF:s förvärvspolicy i Spanien, Italien och Storbritannien liksom det tyska elbolaget EON:s förvärv av aktiemajoriteten i det tyska gasbolaget Ruhrgas. I de fall kommissionen haft befogenheter att pröva dessa koncentrationer enligt koncentrationsförordningen [75] har det konstaterats att de inte skapar eller stärker någon dominerande ställning på energimarknaderna.

[75] EON:s förvärv av en majoritetsandel av aktierna i Ruhrgas behandlas av tyska Bundeskartellamt.

87. Det yttersta målet för liberaliseringspolitiken - ur konkurrensperspektiv - är att ge konsumenterna en större valfrihet mellan olika leverantörer, som i sin tur konkurrerar mot varandra med priser och tjänster. Konsumenterna - särskilt i de länder som valt att öppna sina marknader mer än minimikraven i EU:s el- och gasdirektiv - har redan i dag nytta av liberaliserings processen. Sålunda har elpriserna på EG-nivå (exklusive moms och energiskatter) till stora industrianvändare sjunkit sedan liberaliseringspolitiken påbörjades, givetvis med vissa skillnader mellan olika medlemsstater. Vissa indikationer verkar också finnas för att priserna konvergerar mellan medlemsstaterna [76]. För gassektorn är situationen något annorlunda med hänsyn till att gas i stor utsträckning importeras genom långtidsavtal och att de kontinentaleuropeiska priserna i dessa avtal generellt är kopplade till oljepriserna. Ökningen av oljepriserna har därför även medfört en prisökning för gas under det senaste året. På medellång och lång sikt för väntas dock gashandelscenter komma att utvecklas även i Kontinentaleuropa vilket skulle leda till större likviditet och mer kortfristig handel. Detta kommer att ge marknads aktörerna ett nytt referenspris, som skulle kunna ersätta kopplingen till oljepriset och sålunda underlätta prisförhandlingarna.

[76] Kommissionens arbetsdokument: Första rapporten om genomförandet av den inre gas- och elmarknaden, SEK(2001)1957, 3.12.2001, s. 23.

1.1. Kommissionens förslag om fullbordandet av EU:s el- och gasmarknader

88. Den ur lagstiftningsmässig synpunkt viktigaste förändringen 2001 var kommissionens förslag till nytt direktiv som innehåller ett fullbordande av EU:s el- och gas marknader [77]. Förslaget lades fram för rådet och Europaparlamentet i mars 2001 efter en offentlig utfrågning med marknadens aktörer på hösten 2000 och består både av kvantitativa och kvalitativa inslag.

[77] KOM(2001)125 slutlig, 13.3.2001.

89. När det gäller de "kvantitativa inslagen" föreskrivs i förslaget att marknaden skall öppnas för alla kommersiella elförbrukare senast 2003, för alla kommersiella gasförbrukare senast 2004 och för alla övriga användare - inklusive hushållen - senast 2005. Kommissionen har vid utarbetandet av sitt förslag tagit hänsyn till att medlems staterna kommit olika långt med att införliva de redan befintliga direktiven, vilket lett till att marknaden inte öppnats lika mycket i alla länder. Kommissionen inledde dessutom överträdelse förfaranden 2001 mot Frankrike och Tyskland för att de helt eller delvis underlåtit att införliva gasdirektivet, och mot Belgien för underlåtenhet att helt införliva eldirektivet.

90. Olyckligtvis har kunderna i länder som valt att öppna marknaden långsamt en konkurrensmässig nackdel i jämförelse med kunder i länder som valt att öppna sin marknad snabbare. På samma sätt är energibolagens hela kundbas i de sistnämnda länderna utsatt för konkurrens, medan energibolagen i de förstnämnda länderna fort farande drar nytta av att ha en skyddad kundbas, vilket leder till omotiverade konkurrensfördelar. Denna snedvridning av konkurrensen kan endast minskas eller avskaffas om alla medlemsstater går med på att öppna sina marknader lika mycket.

91. När det gäller de "kvalitativa inslagen" föreskrivs i förslaget främst en skärpning av reglerna för att göra åtskillnad mellan olika verksamhetsgrenar. Mot bakgrund av att ett stort antal företag inom el- och gassektorerna är vertikalt integrerade, dvs. verksamma med överföring och distribution (förutom el produktion eller lagring av gas) finns det risk för att den del av företaget som sysslar med överföring behandlar samma företags distributionsavdelning förmånligt, vilket skadar tredje part som måste skaffa sig tillträde i egenskap av utomstående företag. För att åtgärda denna fråga föreslog kommissionen i direktivet att vertikalt integrerade företag skall vara tvungna att i rättsligt avseende skilja de respektive affärsenheterna åt. I förslaget ingår även vissa kompletterande åtgärder för att hindra otillbörlig information från att utbytas mellan de åtskilda affärsenheterna. Slutligen föreslogs att de skärpta reglerna för en åtskillnad mellan olika verksamhetsgrenar även skall utsträckas till att omfatta stora distributionsföretag.

92. För det andra föreslår kommissionen att göra det obligatoriskt för medlemsstaterna att bilda en oberoende tillsynsmyndighet på nationell nivå och att reglera tredjepartstillträdet (i motsats till ett framförhandlat tredjepartstillträde, som är ännu ett alternativ enligt de nuvarande direktiven). Reglerat tillträde innebär att tillträde beviljas på basis av avgifter som godkänts av myndigheterna. Fördelen med reglerat tillträde är att det generellt leder till lägre transaktionskostnader för tredje part och att avgifterna - i förhand - övervakas av den nationella tillsynsmyndigheten.

93. Kommissionens förslag om ett fullbordande av energimarknaderna togs varmt emot av flertalet av medlemsstaterna vid Europeiska rådets möte i Stockholm i mars 2001. Vissa medlemsstater, t.ex. Frankrike, uttryckte dock farhågor om tidsfristen för det fullständiga öppnandet av marknaden. Andra åter, exempelvis Tyskland, som föredrog ett framförhandlat tredjepartstillträde och motsatte sig nationella tillsynsmyndigheter, uttryckte farhågor om de "kvalitativa inslagen". Icke desto mindre påbörjades förhandlingar om utkastet till direktiv i rådets arbetsgrupper och betydande framsteg har gjorts under 2001. Förhoppningen är därför att förhandlingarna skall kunna avslutas under 2002.

94. I juni 2001 påminde kommissionen medlemsstaterna om deras ansvar att snarast möjligt se till att alla länders marknader öppnas lika mycket [78] och uppmärksammade dem på att företag inte får utnyttja de olika graderna av öppenhet på ett otillbörligt sätt. Slutligen meddelade kommissionen att - i det fall en medlemsstat inte kan eller vill anta kommissionens förslag om ett fullbordande av energimarknaden - kan kommissionen använda sig av instrumenten i artikel 86.3 i EG-fördraget. Denna artikel gör det möjligt att - på vissa villkor - anta kommissionsbeslut och direktiv som är riktade till medlemsstaterna utan att de behöver godkännas av medlemsstaterna.

[78] Pressmeddelande IP/01/872, 20.6.2001.

95. Parallellt med lagförslagen har arbete utförts och diskussioner skett i internationella grupper bestående av berörda parter (nationella förvaltningar, tillsyns myndigheter, förbrukare och producenter). Dessa grupper (Forum för elektricitet i Florens och Forum för gas i Madrid) sammanträffade på initiativ av kommissionen som också deltog aktivt. Sålunda diskuterades vissa tekniska och tillsynsmässiga frågor i ett försök att uppnå en harmonisering som skulle främja handeln över gränserna och skapa lika och rättvisa konkurrensvillkor i hela EU på både för gas- och elmarknaderna.

1.2. Konkurrenspolitikens samspel med den inre marknadens regler

96. Genomförandet av konkurrenspolitiken skall i första hand borga för att de statliga hinder som avlägsnas med hjälp av el- och gasdirektivet inte ersätts med att marknadsaktörerna begränsar konkurrensen, vilket skulle få precis samma effekter. Tre grundläggande villkor krävs för att skapa och bibehålla en effektiv konkurrens både på gas- och elmarknaderna: fri distribution, fri efterfrågan, fritt nättillträde. Begreppet "fri " betyder i sammanhanget inte gratis utan "fri från konstgjorda begränsningar".

97. I synnerhet de särdrag som räknas upp nedan hämmar utvecklingen av konkurrensen på EU:s gas- och elmarknader: för det första att näten är och förblir naturliga monopol. Kommissionen försöker främja ett reellt tillträde till nätet för tredje part till villkor som varken är diskriminerande eller innebär något missbruk. Inom elsektorn riktas särskild uppmärksamhet på tillträdet till överbelastade sammankopplingsnät mellan olika medlemsstater, som är avgörande infrastrukturer i handeln över gränserna. Till trädet till dessa sammankopplingsnät är samtidigt nyckeln i ett antal länder med en monopolistisk distributionsstruktur, där en effektiv konkurrens situation alltså endast kan införas med hjälp av import. Kommissionen ingrep i utformningen av överförings kapacitetens tilldelningssystem för elsamman kopplings nät mellan Storbritannien och Frankrike, och håller f.n. på att undersöka och övervaka situationen vid andra gränser, som t.ex. elsammankopplingsnäten mellan Spanien och Frankrike, och sammankopplingsnäten till Nederländerna. Kommissionen behandlade även konstruktionen och användningen av ett nytt sammankopplings nät som länkar samman Norge och Tyskland [79]. - Tillträde till nätet är också en viktig fråga för gassektorn. År 2001 behandlade kommissionen ett ärende gällande en gemensam vägran från kontinentaleuropeiska företag att ge en norsk gasproducent tillträde till deras rörledningar. Kommissionen nådde en överenskommelse med ett av de aktuella EU-företagen sedan detta erbjudit åtaganden som effektiviserade systemet för tredjepartstillträdet [80].

[79] Jfr tillkännagivande enligt artikel 19.3 i rådets förordning 17 i ärendet COMP/E3/37.921 Viking Cable, EGT C 247, 5.9.2001, s. 11; de anmälande parterna har sedermera beslutat att avbryta Viking Cable-projektet.

[80] Pressmeddelande IP/01/1641 - Kommissionen överens med Thyssengas i Marathonärendet.

98. För det andra är och förblir vertikala avgränsningar ett generellt drag för energiindustrin, i all synnerhet för gasmarknaden, eftersom det finns en väletablerad vertikal leveranskedja där alla företag har sin väldefinierade position och funktion.

99. För det tredje har producenterna av gammal hävd samarbetat i saluföringen på dessa marknader, och gör så fortfarande i dag, vilket gör konkurrensen mindre energisk på distributionssidan. Ett exempel på sådana metoder hittades inom den irländska (Corrib) [81] och norska gassektorn (GFU) [82] samt inom den franska elsektorn (EDF/CNR), men det förefaller som om liknande arrangemang även finns i andra länder.

[81] Pressmeddelande IP/01/578 - Enterprise Oil, Statoil and Marathon to market Irish Corrib gas separately.

[82] Pressmeddelande IP/01/830 - Kommissionen motsätter sig GFU:s gemensamma försäljning av gas i Norge.

100. En del konkurrenshämmande drag (horisontell avgränsning, användnings begränsningar) kännetecknar främst gasmarknaderna.

1.3. Kommissionens statsstödspolitik inom energisektorn

101. Under 2001 riktades särskild uppmärksamhet på följande aspekter:

-Analys av ärenden gällande icke-återvinningsbara kostnader (metod och beslut). Se avsnitt III.A.4.

-Bedömning av ett ökande antal ordningar som främjar förnybar energi. Se avsnitt III.C.1.3.

-Bl.a. har kommissionen analyserat ordningar som bygger på driftsstöd, som t.ex. miljöfrämjande bidrag i Luxemburg, ordningar som bygger på marknader för gröna certifikat, som de nya regionala elektricitetslagarna i de belgiska regionerna samt även mer invecklade ordningar med en kombination av olika stimulansmetoder, exempelvis det brittiska systemet med skyldighet att köpa energi från förnybara energikällor.

-Bedömning av statligt stöd som skall skapa en viss nivå av trygghet i elförsörjningen. Direktiv 96/92/EG [83] ger medlemsstaterna tillstånd att ge prioritet åt inhemska fossilbränsleenergikällor upp till en bestämd övre gräns, med utgångspunkt i deras årsenergikonsumtion, för att säkra en viss grad av försörjningstrygghet.

[83] Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el, EGT L 27, 30.1.1997, s. 20.

1.4. Övriga förändringar inom energisektorn: Motorbränslen

102. Efter kommissionens möte med de nationella konkurrensmyndigheterna den 29 september 2000 med diskussioner om konkurrenspolitiken inom motor bränsle sektorn [84] var en av slutsatserna att nykomlingar på marknaden och oberoende aktörer är väsentliga när det gäller att bibehålla och/eller förbättra konkurrens trycket på EU:s motor bränslemarknader. Under 2001 utförde generaldirektoratet för konkurrens en ingående undersökning av konkurrensvillkoren för oberoende, icke-integrerade aktörer inom motorbränslesektorn.

[84] Se Konkurrensrapporten för år 2000, punkterna 119-221. Se även pressmeddelandena MEMO/00/55, 20.9.2000, IP/00/1090, 29.9.2000 och IP/00/1391, 30.11.2000.

103. De oberoende aktörerna nämnde ett antal faktorer som ibland försvårar deras situation. Dessa faktorer sammanhänger med vertikalt integrerade företags agerande liksom med vissa administrativa hinder. De oberoende aktörerna hävdade att vissa av deras svårigheter beror på en del vertikalt integrerade företags arbetsmetoder, t.ex. diskriminerande prissättning, underprissättning, leveransvägran, ovillighet att ge tillgång till transport- och lagringsanordningar och långfristiga leveranskontrakt med ensamrätts klausuler mellan integrerade motorbränsleföretag och bensinstationer. Detta agerande kan eventuellt omfattas av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget, men under sökningen gav inte några avgörande belägg för några överträdelser av EG:s konkurrensregler. Slutligen nämnde de oberoende aktörerna ett antal administrativa hinder som orsakar dem avsevärda svårigheter. De statliga hinder som oftast kritiserades var bl.a. de nationella lagar som införts efter direktiv 98/93 om beredskapslager, viss skattelagstiftning, miljökrav, åtgärder för att öka pris transparensen och metoderna för att lokalisera försäljningsställen. Undersökningen visade att situationen för de oberoende aktörerna varierar avsevärt mellan de medlemsstater som ingick i undersökningen. Undersökningsresultaten lades fram och diskuterades vid ett andra möte mellan kommissionen och de nationella konkurrens myndigheterna den 16 november 2001.

2. Posttjänster

104. Postsektorn genomgår för närvarande stora förändringar, främst med sikte på en ytterligare öppning av marknaden och den omvandling som framkallas av e-ekonomin. Kommissionen har fattat åtskilliga viktiga beslut gällande denna sektor för att undvika att de ursprungliga postoperatörerna åter monopoliserar de avreglerade marknaderna.

2.1. Kommissionens förslag till ytterligare öppning av marknaden

105. Den 15 oktober 2001 godkände rådet medlemsstaternas gemensamma ståndpunkt avseende en ändring av det gällande postdirektivet.

106. De viktigaste ändringarna i den text som rådet godkänt är följande:

*En ytterligare öppning av marknaden med en stegvis reduktion av det reserverade området fr.o.m. den 1 januari 2003 och fr.o.m. den 1 januari 2006. [85]

[85] De icke reserverade områdena kommer fr.o.m. 2003 även att omfatta brev över 100 g; denna gräns kommer inte att vara tillämplig om avgiften är lika hög eller mer än tre gånger så hög som det allmänna portot för en brevförsändelse av första viktklassen inom den snabbaste kategorin. Fr.o.m. 2006 ingår också brev över 50 g i det icke reserverade området; denna gräns kommer inte att vara tillämplig om avgiften är lika hög eller mer än tre gånger så hög som det allmänna portot för en brevförsändelse av första viktklassen inom den snabbaste kategorin.

*En möjlighet att via ett förslag från kommissionen, som godkänns av Europaparlamentet och rådet, fullborda den inre marknaden för posttjänster år 2009. [86]

[86] År 2006 kommer kommissionen att för varje medlemsstat utvärdera effekterna på de samhällsomfattande tjänsterna när den interna postmarknaden fullbordats 2009. På basis av denna studie skall kommissionen lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet tillsammans med ett förslag som, om så är lämpligt, bekräftar årtalet 2009 för fullbordandet av den inre marknaden för posttjänster eller bestämmer andra åtgärder mot bakgrund av slutsatserna i studien.

*En liberalisering av utgående utrikespost, utom för de medlemsstater där denna tjänst måste ingå i det reserverade området för att säkra tillhandahållandet av de samhällsomfattande tjänsterna.

*Ett förbud mot korssubventionering av samhällsomfattande tjänster utanför det reserverade området med intäkter från tjänster inom det reserverade området såvida det inte är strikt nödvändigt att uppfylla specifika samhällsomfattande tjänsteskyldigheter inom det konkurrensutsatta området.

*Tillämpning av principerna om insyn och icke-diskriminering närhelst företagen som tillhandahåller samhällsomfattande tjänster tillämpar speciella portosatser.

107. Den text som godkändes av rådet innehåller inte någon definition av begreppet "specialtjänster". [87] Även om den reviderade texten leder till en mindre omfattande öppning av postmarknaden än vad som ursprungligen planerades av kommissionen kan den anses vara ett viktigt steg framåt mot en inre marknad för posttjänster. Texten måste ännu godkännas av Europaparlamentet.

[87] En definition av specialtjänster lades fram i det ursprungliga förslaget från kommissionen. Även om de flesta av medlemsstatsdelegationerna höll med om behovet av att definiera specialtjänster i det nya direktivet misslyckades man med att uppnå någon kompromiss i rådet om en specifik definition.

2.2. Ärenden

Deutsche Post AG I [88]

[88] Ärende COMP/35.141, EGT L 125, 5.5.2001.

108. Den 20 mars avslutade kommissionen sin undersökning av Deutsche Post AG (nedan: DPAG) och antog ett beslut enligt vilket företaget missbrukat sin dominerande ställning genom att bevilja trohetsrabatter och genom att tillämpa underprissättning på marknaden för företagspakettjänster. DPAG ålades att betala böter på 24 miljoner euro för den avskärmning av marknaden som uppstått på grund av företagets länge tillämpade trohetsrabatter. Inga böter utdömdes för under prissättningen eftersom de ekonomiska kostnadsbegrepp som användes för att fastställa underprissättningen inte var tillräckligt utvecklade vid denna tidpunkt. Detta är kommissionens första formella beslut om missbruk inom postsektorn.

109. Efter ett klagomål från United Parcel Service år 1994, enligt vilket DPAG använde intäkter från sitt brevpostmonopol för att finansiera priser som inte täcker kostnaderna på den öppna marknaden för företagspakettjänster, fastslår kommisionen i sitt beslut att alla tjänster som erbjuds av en innehavare av ett monopol i öppen konkurrens måste täcka åtminstone de produktspecifika tilläggskostnaderna ("incremental costs") som uppstår vid förgreningar in i den konkurrensutsatta sektorn. Ligger kostnadstäckningen under denna nivå anses underprissättning föreligga. Undersökningen avslöjade att DPAG under fem år inte täckt de produktspecifika tilläggskostnaderna för företagets postorderleveranstjänster.

110. DPAG har åtagit sig att bilda ett separat företag ("Newco") för företagspakettjänster, som fritt kommer att få köpa de insatstjänster som krävs för verksamheten antingen från DPAG (till marknadspriser) eller från tredje part eller stå för dessa insatstjänster själv. Dessutom har DPAG åtagit sig att alla insatstjänster som tillhandahålls Newco skall tillhandahållas Newcos konkurrenter till samma pris och på likadana villkor.

Deutsche Post AG II [89]

[89] Ärende COMP/36.915, EGT L 331, 15.12.2001.

111. I ett beslut av den 25 juli fann kommissionen, efter ett klagomål från brittiska postverket, att Deutsche Post AG (DPAG) [90] missbrukat sin dominerande ställning på den tyska brevmarknaden genom att innehålla, avgifts belägga och försena inkommande internationell post som företaget felaktigt klassi ficerade som utomlands postad inrikespost (s.k. ABA-remailing). Kommissionen beslöt även att DPAG:s missbruk motiverade ett bötesstraff som sattes till en "symbolisk" summa på 1 000 euro på grund av det oklara rättsläge som rådde vid tillfället för överträdelsen.

[90] Pressmeddelande IP/01/1068, 25.7.2001.

112. Kommissionen fann att DPAG hade missbrukat sin dominerande ställning på den tyska marknaden för leverans av internatio