Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förhandlingarna mellan EU, Mercosur och Chile: ekonomiska och sociala aspekter"

(2001/C 260/13)

Den 1 mars 2001 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Förhandlingarna mellan EU, Mercosur och Chile: ekonomiska och sociala aspekter".

Sektionen för yttre förbindelser, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 28 juni 2001. Föredragande var José María Narvaiza Zufiaur.

Vid sin 383:e plenarsession den 11-12 juli 2001 (sammanträdet den 12 juli) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 69 röster för, 4 röster emot och 9 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Sedan början av 1960-talet har Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) deltagit aktivt i att stärka förbindelserna mellan EU och Latinamerika samt yttrat sig om de huvudsakliga aspekterna av interregionala förbindelser. Man har även välkomnat de initiativ som tagits för att utveckla och intensifiera kontakterna med länder och delregioner i Latinamerika. ESK har framför allt bidragit till att föra samman det civila samhället i de båda regionerna genom att samarbeta med organisationer som representerar ekonomiska och sociala aktörer i Latinamerika. ESK:s senaste initiativ på området innefattar ett yttrande om förbindelserna mellan EU, Latinamerika och Västindien - Den socioekonomiska dialogen mellan dessa båda regioner(1) som antogs inför det första toppmötet mellan stats- och regeringschefer i EU, Latinamerika och Västindien, som hölls i Rio de Janeiro den 28-29 juni 1999 samt det första mötet mellan representanter för det civila samhället i EU, Latinamerika och Västindien, som hölls i Rio den 23-25 juni 1999.

1.2. ESK har nära följt utvecklingen av förbindelserna mellan EU, Mercosur och Chile och har visat sitt intresse för frågan genom att anta ett yttrande om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet: Europeiska gemenskapen och Mercosur: En fördjupad politik(2) den 15 oktober 1995 och ett yttrande om den socioekonomiska situationen i Chile och landets relationer med Mercosur och EU(3) som antogs den 9 september 1998. ESK har dessutom under några år upprätthållit institutionella kontakter med de organ som representerar de ekonomiska och sociala intressena i Mercosur och Chile och har inlett ett samarbete med Mercosurs rådgivande ekonomiska och sociala forum (FCES) med vilket man undertecknade en avsiktsförklaring för institutionellt samarbete i december 1997. När utrikesministrarna för Mercosur-länderna, Chile och Bolivia träffades i Vilamoura den 23 februari 2000, föreslog ESK och FCES att en gemensam rådgivande kommitté skulle inrättas inom ramen för associeringsavtalet som EU för tillfället håller på att förhandla om med Mercosur. Förslaget antogs av de båda parterna.

1.3. Undertecknandet av den fjärde generationens samarbetsavtal med Mercosur (interregionalt ramavtal av den 15 december 1995) och Chile (interregionalt ramavtal av den 12 juni 1996) var en milstolpe i EU:s förbindelser med de fyra Mercosur-länderna (Argentina, Brasilien, Paraguay och Uruguay) och Chile samt ett steg framåt i förbindelserna mellan EU och Latinamerika. Den grundläggande målsättningen för dessa avtal är att upprätta en biregional association som grundas på en institutionalisering av en ständig politisk dialog, ett fördjupat och mångfacetterat samarbete samt ett nytt inslag: en gradvis och ömsesidig avreglering av handeln.

1.4. Förhandlingarna med Mercosur-länderna och Chile om de nya associeringsavtalen inleddes vid toppmötet i Rio de Janeiro i november 1999. Under de närmaste månaderna kommer förhandlingarna att gå in i en avgörande fas till följd av de framgångsrika diskussionerna om avskaffandet av tullar i juli 2001. Man förväntas göra avgörande framsteg i förhandlingarna före det andra toppmötet mellan EU, Latinamerika och Västindien som kommer att hållas i Madrid den 17-18 maj 2002 under det spanska EU ordförandeskapet.

1.5. I ljuset av denna nya fas i förbindelserna mellan EU, Mercosur och Chile syftar detta initiativyttrande till att analysera bakgrunden till förhandlingarna, identifiera de båda parternas skäl till att förstärka förbindelserna, granska några av de viktigaste förhandlingsfrågorna och de huvudsakliga problemen som skall lösas genom associeringsavtalet samt beskriva de olika parternas inställning till förhandlingarna vad beträffar de viktigaste frågorna. Samtidigt syftar yttrandet till att i detalj granska de sociala aspekterna av associeringsavtalen med Mercosur och Chile som eventuellt kommer att slutas i framtiden.

1.6. Yttrandet syftar även till att hjälpa organisationer i näringsliv och samhälle samt organisationer i det civila samhället i EU i dess helhet att sätta sig in i de pågående förhandlingarna med Mercosur och Chile. Yttrandet skulle även kunna ligga till grund för en dialog mellan aktörer i samhället i EU, Mercosur och Chile när de diskuterar frågor av socioekonomiskt intresse. Yttrandet kan slutligen även bidra till att definiera den sociala dimensionen i de framtida avtalen samt förenkla upprättandet av en gemensam rådgivande kommitté inom ramen för framtida EU-avtal med Mercosur-länderna och Chile.

2. Utvecklingen av förbindelserna EU-Mercosur och EU-Chile

Det interregionala ramavtalet om samarbete med Mercosur och ramavtalet om samarbete med Chile trädde i kraft den 1 juli 1999 respektive den 24 april 1999. Avtalen syftar till att stärka de ekonomiska förbindelserna, handels- och samarbetsförbindelserna och förbindelser på andra områden av gemensamt intresse i syfte att fastställa villkor för associering (interregional associering när det gäller Mercosur och politisk och ekonomisk associering när det gäller Chile). De två avtalen, som uppvisar stora likheter, omfattar i huvudsak tre områden:

- Politik: Parterna institutionaliserar den regelmässiga politiska dialogen i syfte att etablera närmare samråd om biregionala och multilaterala frågor av gemensamt intresse för att samordna de olika ståndpunkterna i internationella sammanhang. Den politiska dialogen sker via kontakter och samråd på olika nivåer.

- Ekonomi: Parterna åtar sig att främja utveckling och diversifiering av handeln och att förbereda den successiva och ömsesidiga avregleringen av handeln, med beaktande av vissa produkters känslighet och Världshandelsorganisationens (WTO) bestämmelser. Parterna avtalar även att föra en regelbunden dialog om bland annat ekonomiska och handelsmässiga frågor och att samarbeta på områden såsom normer för livsmedels- och industriprodukter, kvalitetspolitik, erkännande av överensstämmelse, tullfrågor, utarbetande av statistik och egendomsrätt. Samarbete beträffande offentlig upphandling har dessutom etablerats med Chile.

- Samarbete: EU:s samarbete med Mercosur och Chile är i första hand ett ekonomiskt samarbete som syftar till att stärka den internationella konkurrenskraften och främja vetenskaplig och teknisk utveckling, förbättra möjligheterna till skapande av nya arbetstillfällen, förbättra arbetsvillkoren och mer generellt främja diversifiering och utveckling av ekonomiska och sociala förbindelser mellan parterna. Inom ramen för dessa målsättningar tar man i samband med de olika samarbetsåtgärderna särskild hänsyn till miljöskydd, samhällsutveckling och framför allt främjande av de grundläggande sociala och arbetsmarknadsrelaterade rättigheterna.

2.1. Politisk dialog

2.1.1. Sedan 1996 har EU, Mercosur-länderna och Chile upprätthållit en institutionaliserad dialog som i praktiken resulterat i fem sammanträden mellan utrikesministrarna i EU, Mercosur och Chile samt ett möte mellan stats- och regeringscheferna inför toppmötet i Rio de Janeiro. Sedan 1998 har den politiska dialogen även omfattat möten mellan högt uppsatta tjänstemän. Sedan Chile (och Bolivia) upptogs i Mercosurs mekanism för politiskt samråd den 1 juli 1997 hålls ministermötena mellan EU och Chile parallellt med mötena med Mercosur.

2.1.2. Vid ministermötet i Vilamoura i Portugal den 23 februari 2000 lade Mercosurländerna, Chile och Bolivia fram en deklaration och handlingsplan för politiskt samarbete som innehåller förslag till samarbete inom följande områden: Främjande och skydd av de mänskliga rättigheterna, demokratin och rättsstaten, konfliktförebyggande samt åtgärder för att öka förtroendet och säkerheten. Förslaget analyseras för närvarande av högt uppsatta tjänstemän i de båda regionerna. Vid ministersammanträdet i Santiago de Chile den 28 mars 2001 betonade ministrarna från de 21 länderna behovet av att förstärka och ge ny impuls åt dialogen, i syfte att säkerställa närmare samråd i biregionala och multilaterala frågor. Detta kan i första hand uppnås genom samordning av ståndpunkter i frågor av gemensamt intresse i internationella sammanhang. Som en av huvudprioriteringarna i Europeiska kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om uppföljningen av det första toppmötet mellan Latinamerika, Västindien och Europeiska unionen(4) anges införandet av mekanismer för förstärkt samarbete inom strategiska frågor och andra frågor av gemensamt intresse i internationella sammanhang.

2.1.3. Även på parlamentsnivå har det politiska samarbetet mellan EU, Mercosur och Chile institutionaliserats genom förklaringar som formaliserar samarbetet mellan Europaparlamentet och den gemensamma parlamentariska kommittén EU-Mercosur å ena sidan och det chilenska parlamentet å den andra.

2.2. Ekonomiska relationer: handel och investeringar

2.2.1. Mercosur och Chile utgör sammantaget EU:s viktigaste handelspartner i Latinamerika. Under 1999 stod de för 59 % av den latinamerikanska handeln med EU (64 % av exporten till EU och 55 % av importen) och för 3,2 % av EU:s externa handel(5). I motsats till resten av kontinenten bedriver de fem sydligaste länderna i Latinamerika sedan länge mer handel med Europa än med USA, och under 1999 var Europeiska unionen ländernas främsta handelspartner utanför Latinamerika. Merparten av EU-ländernas utländska direktinvesteringar (FDI) i Latinamerika sker inom Mercosur och i Chile, och EU står numera för den största delen av de utländska investeringarna i Argentina och Brasilien. Men trots de tio senaste årens positiva utveckling beträffande de ekonomiska relationerna, råder det fortfarande obalans i fråga om handelsrelationerna, vilket gör det omöjligt för EU att fullt ut utveckla de ekonomiska banden med Mercosur och Chile.

2.2.2. Sammanslutningen Mercosur är en av EU:s främsta externa handelspartner. Den utgör unionens största handelsmarknad i Latinamerika och står även för den största delen av kontinentens export till EU. Handeln mellan EU och Mercosur växte betydligt under 1990-talet, och fördubblades nästan mellan 1990 och 1999. Under 1999 stod Mercosur för 50,7 % av den sammanlagda latinamerikanska handeln med EU, jämfört med endast 44 % under 1990. Denna tillväxt berodde främst på att Mercosur ökade sin import från EU med 246 %, medan exporten till EU endast ökade med 30,3 %. Sedan 1995 har exporten till unionen i stort sett stått still, och inte ökat med mer än 5 %. Mellan 1998 och 1999 minskade den t.o.m. med nästan 10 %, varför Mercosur sedan 1995 har ett handelsunderskott gentemot EU.

2.2.3. I och med att exporten från Mercosur till EU knappt har ökat och att handeln inom sammanslutningen i stället ökar kraftigt, har EU:s betydelse som marknad minskat för Mercosurs ekonomi. Samtidigt har exporten till USA och Kanada utvecklats snabbare än den till EU, framför allt under de senaste åren.

2.2.4. Den allmänna ståndpunkten inom Mercosur, som bl.a. hörts från flera sammanslutningar för exportörer, är att den otillfredsställande exportutvecklingen i förhållande till EU i stor utsträckning beror på de höga tullavgifter som tillämpas inom exempelvis jordbruks- och fiskesektorerna. Dessa står för mer än 50 % av sammanslutningens export till EU och är dessutom de sektorer där varorna från Mercosur är mer konkurrenskraftiga. En annan aspekt av EU:s handelspolitik som länge har utsatts för kritik är de begränsningar utöver tulltaxorna som får negativa följder för export av bearbetade produkter. Medan livsmedel, primära jordbruksprodukter och metaller utgjorde 72 % av Mercosurs export till EU under 1999, utgjorde de bara 53 % av sammanslutningens totala export.

2.2.5. EU-marknadens minskade betydelse bland länderna i Mercosur sticker av mot områdets växande betydelse som marknad för europeiska företag. Den kraftiga ökningen av EU:s export till Mercosur under 1990-talet ledde till att sammanslutningen var den enda regionen i Latinamerika där EU ökade sina marknadsandelar. Detta visar på att befästandet av Mercosur som en ekonomisk sammanslutning har inneburit större fördelar för europeiska exportföretag än för deras konkurrenter från andra delar av världen.

2.2.6. Handelsutvecklingen mellan EU och Mercosur under 2000 ser ut att leda till vidare försämringar av den obalans som redan existerar mellan parterna, dels på grund av att Mercosurs export till EU ytterligare har minskat, dels för att även sammanslutningens import från EU har minskat avsevärt, detta trots att importen i allmänhet har ökat med 7 %. Denna utveckling pekar på behovet av att anta lämpliga instrument som stimulerar handeln mellan de båda sammanslutningarna, vilket ligger i bådas intresse.

2.2.7. I motsats till vissa bestående handelsproblem så har de europeiska investeringarna kommit att spela en allt större roll för Mercosur. Merparten av de europeiska utländska direktinvesteringarna i Latinamerika, cirka 60 % under perioden 1990-1997, har under många år gjorts inom Mercosur, framför allt i Argentina och Brasilien. De senaste åren har koncentrationen av de europeiska utländska direktinvesteringarna intensifierats i dessa länder som, tillsammans med Chile, tog emot omkring 90 % av de europeiska utländska direktinvesteringarna i Latinamerika under 1999. Uppskattningsvis gjordes det i Argentina och Brasilien samma år utländska direktinvesteringar för över 50 miljarder USA-dollar, vilket är fem gånger mer än under 1995. En avsevärd del av investeringarna gjordes av europeiska företag.

2.2.8. EU:s ekonomiska relationer med Chile visar i viss utsträckning på samma mönster som med Mercosur. Under 1990-talet var utvecklingen av Chiles export till EU mycket oregelbunden, och sedan 1996 har den i själva verket helt stagnerat till följd av fluktueringar i de internationella priserna på ett fåtal produkter, framför allt koppar, som utgör stommen i Chiles export till unionen. EU:s handel med Chile ökade fram till 1997, vilket berodde på Chiles då kraftigt växande ekonomi, men sedan 1998 har exporten minskat till följd av den lågkonjunktur som landet drabbades av i slutet av detta år. Utvecklingen kan ha förvärrats ytterligare under 2000, då Chiles export till EU hade en lägre procentuell ökning än den totala exporten och importen från EU, trots att importen i allmänhet ökade med omkring 20 %.

2.2.9. De tidigare starka handelsbanden med Chile har följaktligen blivit allt svagare och har i viss utsträckning tagit skada av den dynamiska utvecklingen av Chiles handel med USA och nya handelspartner i Asien och Latinamerika. Mellan 1990 och 1999 minskade EU:s del av Chiles totala export från 38,5 % till 26,2 %, samtidigt som USA:s och framför allt andra latinamerikanska länders andel ökade. Europeiska unionen, som var Chiles huvudsakliga handelspartner fram till 1993, är i dag den näst största exportmarknaden för Chile och ligger på tredje plats vad gäller landets import. Även europeiska exportföretag har förlorat mark på den chilenska marknaden, om än mindre relativt sett. De europeiska investeringarna i Chile har å andra sidan till stor del utgjorts av växande utländska direktinvesteringar i Chile de senaste åren.

2.3. Samarbete

2.3.1. Europeiska unionen är den största bidragsgivaren av utvecklingsbistånd till Mercosur och Chile. Sammanlagt fick de fem länderna 3,5 miljarder USA-dollar i utvecklingsbistånd mellan 1994 och 1998, och av det stod Europeiska kommissionen och EU:s medlemsländer för 56 %. Trots den relativt kraftiga ekonomiska utvecklingen i Mercosur är dessa länder inte de största bidragstagarna av utvecklingsbistånd från EU, och de ekonomiska resurser som öronmärks för samarbete med dessa länder har minskat de senaste åren, både från gemenskapen och från de enskilda medlemsländerna. Mellan 1990 och 1998 tog de fem länderna emot 21,3 % av det totala europeiska utvecklingsbiståndet till Latinamerika (15,8 % till Mercosur och 5,5 % till Chile).

2.3.2. Gemenskapens samarbete med länderna har emellertid minskat de senaste åren jämfört med mitten på 1990-talet, och under 1999 fick de fem länderna inte mer än 9,8 % av kommissionens stöd till samarbete. I och med Mercosurs och Chiles intensiva ekonomiska relationer med EU blir de fem länderna emellertid några av de största förmånstagarna av regionala program som Al-Invest, som har upprättats för att främja investeringar och direkt samarbete mellan ekonomiska aktörer från den privata sektorn i de båda regionerna. I enlighet med principen om ömsesidigt utbyte spelar det ekonomiska samarbetet en viktig roll i gemenskapens övergripande samarbete med Mercosur och Chile, och av de resurser som 1990 till 1998 öronmärktes för samarbete med områdena gick 25 % till Mercosur och 20 % till Chile.

2.3.3. En annan viktig del av gemenskapens samarbete med Mercosur och Chile är försöken att öka mångfalden av förmånstagare samt att få aktörer från det civila samhället att delta i större utsträckning. Förutom insatserna från de övergripande samarbetsprogrammen för att upprätta ett samarbete mellan olika aktörer från socioekonomiska sammanhang eller från det civila samhället spelar de resurser som har avsatts för att finansiera verksamheten för flera icke-statliga organisationer en stor roll. Nästan 20 % av det totala beloppet för samarbetet med Mercosur och Chile mellan 1994 och 1998 öronmärktes för stödjande verksamhet för icke-statliga organisationer. I detta sammanhang bör man inte heller glömma bort det viktiga samarbete som sedan länge pågått genom andra europeiska arbetslivsorganisationer, särskilt fackliga organisationer.

2.3.4. För perioden 2000 till 2003 har följande prioriteringsområden fastställts för samarbetet mellan EU och Mercosur: makroekonomisk samordning inom Mercosur, utveckling av infrastruktur och transportnätverk, vetenskap och teknik, gränsöverskridande samarbete, informationssamhället och utbildning. För perioden fram till 2006 kommer samarbetet att öka inom områden som främjar Mercosurs anpassning till frihandeln med EU samt till fullbordandet av den egna inre marknaden. För perioden 2000 till 2006 har ekonomiska resurser om sammanlagt 48 miljoner euro öronmärkts för samarbetet med Mercosur.

2.3.5. En av de viktigaste frågorna i samarbetet med Mercosur är den regionala integrationen. För att uppnå denna har man genomfört program beträffande institutionellt stöd, harmonisering av normer för tullverksamhet, teknik och statistik, antagande av veterinär- och växtskyddsnormer, samt förberedelser av företag, framför allt småföretag, för den gemensamma marknaden. Genom det projekt som ESK varit med och utformat för att stärka den sociala och sysselsättningsmässiga dimensionen inom Mercosur, planeras EU att stödja utvecklingen av sociala frågor och delaktighet i processen med regional integration i Mercosur. Detta skall ske genom att man främjar en strukturerad dialog mellan de politiska och socioekonomiska aktörerna, samt genom en institutionell stärkning av de organ som deltar från Mercosur.

3. Möjligheter att stärka EU:s förbindelser med Mercosur och Chile

3.1. EU har knutit närmare kontakter med Mercosur och Chile eftersom man tror att båda parter kan dra fördelar av en associering som bygger på ömsesidighet och nära samarbete som inte bara rör ekonomiska förbindelser utan omfattar alla områden och där politiska, sociala och kulturella band är grundläggande dimensioner. Ur denna synvinkel skulle EU:s associering med Mercosur och Chile kunna tjäna som modell inte bara för framtida kontakter med andra delar av Latinamerika utan också för en ny sorts samarbetsförbindelse eller strategisk allians mellan industriländer och länder på väg att industrialiseras i en värld med många knutpunkter. Det skulle kunna vara till stor hjälp för att säkerställa att den ekonomiska globaliseringen och länders och regioners ökade ömsesidiga beroende bidrar till stabilitet och ekonomisk och social utveckling.

3.2. Genom att stärka banden med Mercosur och Chile skulle EU kunna bevisa sin förmåga att omsätta den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitikens mål i bindande avtal och därigenom bekräfta EU:s identitet internationellt. Associering med Mercosur skulle också stärka detta block och den roll det spelar för att främja latinamerikansk integration, och det skulle också starkt bidra till att befästa ett regionalt integrations- och samarbetsprojekt som har flera likheter med den europeiska integrationen. Associeringen, som bygger på en bred samarbetsmodell, bör alltså bidra till att förverkliga de grundläggande mål som är gemensamma för båda blocken: att främja ekonomisk och social utveckling och stärka ekonomisk och social sammanhållning i enlighet med EG-fördraget, och samtidigt främja ekonomisk utveckling och social rättvisa, som är ett av målen i fördraget om Mercosur.

3.3. Inom den ekonomiska sfären har tendenserna i de senaste årens handels- och investeringsflöden tydligt visat vilken potential som finns i ett samarbete. Handel med EU och europeiska investeringar är mycket viktiga faktorer för att främja tillväxt i Mercosurs och Chiles ekonomier, för att befästa deras ökande deltagande i världshandeln och för att främja större bredd i deras exportsektorer. För EU:s del visar den kraftigt ökade exporten till Mercosur och de ökande investeringarna i området att det kan finnas fördelar med starkare ekonomiska band. Särskilt anmärkningsvärt är att 35 % av exporten till Mercosur kommer från små och medelstora företag.

3.4. Mercosur och Chile har tillsammans en marknad som omfattar 220 miljoner personer och en BNP som överstiger det internationella genomsnittet. Trots den osäkerhet som uppstått i och med Argentinas ekonomiska kris började området som helhet återhämta sig ekonomiskt under 2000 efter den internationella ekonomiska krisen under 1998-1999. Om dessa prognoser blir verklighet innebär det att utsikterna för investeringar under de närmaste åren är goda, delvis på grund av behovet av ökade investeringar i infrastruktur. Det beräknas att denna del av Sydamerika behöver årliga investeringar på omkring 20 miljarder USA-dollar för att utveckla sin infrastruktur, och det är en sektor där europeiska företag har stor erfarenhet.

3.5. Associeringsavtalen med Mercosur och Chile omfattar ökad frihandel och kommer också att konsolidera Europas närvaro på Latinamerikas mest dynamiska och lovande marknader. Avskaffandet av tullar och andra handelshinder kommer särskilt att gynna export av kapitalvaror, maskiner och fordon samt kemiska och farmaceutiska produkter. Detta är sektorer där Mercosur i dag har höga tullar och där europeiska företag är särskilt konkurrenskraftiga. Tjänster, även bank- och försäkringstjänster, transporter till sjöss och telekommunikationer är andra områden som troligen kommer att gynnas av ökad frihandel med Mercosur och Chile. Det kommer också att bli lättare för europeiska företag att etablera sig i dessa länder för att producera för den lokala marknaden. Dessa företag kommer också att ha möjlighet att importera tillverkningskomponenter tullfritt.

3.6. För Mercosur och Chile syftar den ökade frihandeln med EU inte bara till att förbättra tillträdet till den europeiska marknaden (omkring 60 % av EU:s import från Mercosur är redan i dag undantagen från tullar eller sker på förmånliga villkor för mest gynnad nation eller genom det allmänna preferenssystemet). Syftet är också att göra handelsförbindelserna med EU stabilare och mer förutsägbara genom ömsesidigt bindande avtal. En annan viktig fråga för dessa länder är möjligheten att avskaffa eller minska höga importavgifter på vissa produkter som utgör större delen av exporten till EU och där dessa länder har komparativa fördelar, särskilt produkter i jordbruks- och fiskerisektorn. Billigare import av kapitalvaror från EU och bättre möjligheter till europeiska investeringar skulle över lag stärka konkurrenskraften hos företagen i Mercosur och Chile.

3.7. Europeiska investeringar i företag inom Mercosur och i Chile ger inte bara dessa företag en möjlighet att utnyttja de växande regionala marknaderna och tillvarata områdets mänskliga kapital och resurser i sin produktion. Det ger dem också en viktig roll när det gäller att främja produktionsutveckling, nya arbetstillfällen, tekniska innovationer och fortbildning. Därigenom skulle även europeiska investeringar bli en positiv faktor i befästandet av grundstenarna i en social marknadsekonomi, såsom social dialog, satsning på kompetensutveckling och fortbildning, adekvat social trygghet och respekt för grundläggande sociala rättigheter och arbetsrätt. Hänsyn måste också tas till de sociala och miljömässiga följderna av handels- och investeringsflödena mellan dessa två områden. I detta sammanhang är det viktigt att följa principerna i t.ex. "Resolution om EU-normer för europeiska företag som är verksamma i utvecklingsländer: mot en europeisk uppförandekod", som antogs av Europaparlamentet den 15 januari 1999(6), samt OECD:s riktlinjer som antogs av medlemsstaterna i OECD och Argentina, Brasilien och Chile den 27 juni 2000.

4. Nyckelfrågor i förhandlingsprocessen

4.1. Förhandlingarna om associeringsavtal med Mercosur och Chile sker inom två formellt sett separata processer, men de löper parallellt. Denna metod har valts på grund av att de två avtal som skall förhandlas fram har stora likheter och att Chile och Mercosur har starka band till varandra. Detta syns bland annat i associeringsavtalet från 1996 som upprättar ett frihandelsområde för tio år framåt och ger Chile möjlighet att tillsammans med Bolivia ingå i Mercosurs politiska organ. Chiles regering har också bekräftat sin avsikt att bli fullvärdig medlem i Mercosur, men dessa diskussioner har påverkats av att Chile och USA i december 2000 inledde förhandlingar om ett frihandelsavtal. De parallella förhandlingarna med Mercosur och Chile innebär att de båda avtalen i princip kommer att bli färdiga samtidigt. Det är emellertid möjligt att förhandlingarna med Chile kommer att gå fortare, på grund av de frågor som skall behandlas och för att det är lättare att förhandla med ett land än med en grupp på fyra länder. Därför är det inte omöjligt att de båda förhandlingsprocesserna från och med ett visst skede kommer att skrida framåt i olika takt.

4.2. De förhandlingsrundor som hållits hittills har gjort det möjligt för parterna att enas inom flera områden. I förhandlingarna med Mercosur har framsteg gjorts dels när det gäller att utforma en rättslig ram och en institutionell struktur för avtalet, dels inom området politisk dialog samt i frågan om hur kapitlen om socialt och kulturellt samarbete skall formuleras. I förhandlingarna med Chile har också stora framsteg gjorts i fråga om avtalets institutionella struktur och inom det politiska området, och även när det gäller flera samarbetsområden, bland annat vetenskap och teknik, socialt, kulturellt och ekonomiskt samarbete samt utbildningssamarbete. I båda förhandlingarna har man diskuterat möjligheten att delta i flera EU-program inom områden som utbildning, kultur, energi, vetenskap och teknik.

4.3. Förhandlingarna gäller visserligen hela associeringsavtalen, men det är frihandeln som fått mest uppmärksamhet. Inför tullförhandlingarna, som enligt EU:s förhandlingsmandat skall inledas under andra halvåret 2001, har följande grundprinciper slagits fast för dessa handelsavtal:

- Avtalen skall inte bara gälla ökad frihandel i fråga om varor utan också täcka många andra områden inom handeln: tjänster, investeringar, upphovsrätt, offentliga upphandlingar, konkurrenspolitik och handelspolitiska skyddsåtgärder samt tvistlösning.

- Ingen sektor kommer att undantas från förhandlingarna om ökad frihandel, och avtalet skall dessutom uppfylla WTO:s normer.

- Hänsyn skall tas till vissa produkters känslighet, i enlighet med WTO:s normer.

- Avtalen kommer att förhandlas fram och tillämpas som odelbara enheter.

4.4. Ett informationsutbyte om parternas handelspolitik och intressen gjorde det möjligt att ge en provisorisk bild av förhandlingspositionerna innan tullförhandlingarna inleddes i den femte rundan som hölls i Montevideo och Santiago de Chile under de två första veckorna i juli 2001.

4.5. Som en första åtgärd för att stimulera interregional handel har EU lanserat ett initiativ på bred basis med syfte att underlätta handeln. Initiativet omfattar bland annat åtgärder gällande samarbete, utbyte av tekniskt bistånd på områden såsom tullbestämmelser, bestämmelser om människors och växters hälsa, elektronisk handel och konkurrens. Initiativet bidrar till större öppenhet i handelsrelationerna mellan de båda parterna och till att identifiera handelshinder samt strävar efter att möta problemen inom den privata sektorn på båda sidor om Atlanten, vilka framhölls bland annat på Mercosur-Europe Business Forum (MEBF). MEBF, som vill utveckla de ekonomiska förbindelserna och handelsförbindelserna mellan EU och Mercosur genom en dialog och ett direkt samarbete mellan företag samt framföra rekommendationer till regeringsorgan, har inrättat arbetsgrupper som behandlar de viktigaste dimensionerna i handeln mellan EU och Mercosur, nämligen tillträdet till marknaden, investeringar, privatiseringar och tjänster. Förutom att initiativet konkret bidrar till att främja handelsströmmarna, utgör det också ett instrument för att involvera den privata sektorn i förhandlingsprocessen och för att gynna ett aktivt engagemang i de mål som eftersträvas.

4.6. Förhandlingarna om ett omfattande och balanserat avtal om liberalisering av handeln mellan EU och Mercosur - det första i sitt slag mellan två tullunioner - kommer att bli komplicerade och stöta på många svårigheter. Förekomsten av olika känsliga produkter, på vilka de båda parterna för närvarande tillämpar höga tullavgifter, kan vålla problem. Vad gäller Mercosur kommer de största problemen troligen att ligga inom de olika industrisektorerna - vilka för närvarande skyddas av relativt höga tullar - samt inom tjänstesektorn. För Europas del kommer de största problemen i samband med förhandlingarna troligen att gälla jordbruket, den sektor som omfattar det största antalet känsliga produkter inom EU och som utgör merparten av Mercosurs export. För Mercosur är den största fördelen med att liberalisera handeln med EU dessutom just att dess livsmedel och agroindustriella produkter lättare kan föras in på den europeiska marknaden.

4.7. Med beaktande av möjligheten att avsevärt öka jordbruksproduktionen inom Mercosur och konkurrenskraften hos många av dess jordbruksprodukter, kan en fullständig liberalisering av handeln med jordbruksprodukter inte anses förenlig med den gemensamma jordbrukspolitiken i dess nuvarande form inom vissa sektorer av Mercosur. Jordbruks- och fiskeriprodukter, som räknas som känsliga produkter, utgör dock endast 14 % av EU:s import från Mercosur. Det finns dessutom flera skäl för att tro att man kan förhindra att problemen på jordbruksområdet blir oöverstigliga hinder för de nya associeringsavtalen:

- Reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och fullgörandet av åtagandena från Uruguayrundan har krävt stora och fortgående nedskärningar i EU:s jordbruksbidrag. Denna utveckling står i kontrast till t.ex. de höjda bidragen och de höjda exportgarantierna för jordbruket i USA, som inte står under multilateral övervakning. Det är dessutom troligt att bland annat de pågående jordbruksförhandlingarna i WTO, vilka inleddes i mars 2000, och EU:s utvidgningsprocess kommer att leda till ytterligare revideringar av den gemensamma jordbrukspolitiken, vilket i sin tur innebär att produktionsbidragen skärs ned och ersätts av ett mer direkt stöd till jordbrukarna. På motsvarande sätt kan de problem som på senare tid har påverkat jordbruket i Europa, till viss del på grund av att man inte tillämpat gemenskapens gällande bestämmelser, särskilt BSE, leda till att systemen för jordbruksproduktion och djuruppfödning revideras.

Med beaktande av dessa faktorer, jordbrukets betydelse för sysselsättningen och den sociala och regionala sammanhållningen i Europa liksom principen om mångfunktionalitet skulle en ytterligare revidering av den gemensamma jordbrukspolitiken, vars utformning nu debatteras, kunna öka samförståndet mellan de olika parterna på detta område.

- Ett avskaffande eller en minskning av tullavgifterna kan också innebära nya möjligheter till export av europeiska förädlade jordbruksprodukter av hög kvalitet, vilka för närvarande omfattas av höga tullavgifter (t.ex. mejeriprodukter, vin, alkoholhaltiga drycker och konserver). Om denna möjlighet utnyttjas kan det bidra till att minska Europas nuvarande underskott i jordbrukshandeln med Mercosur och på kort sikt lindra de negativa följder en liberalisering av handeln får för det europeiska jordbruket.

4.8. Bakgrunden till förhandlingarna

4.8.1. Förhandlingarna med Mercosur och Chile äger rum mot en komplex bakgrund, tillsammans med andra internationella förhandlingar inom WTO och förhandlingarna om det amerikanska frihandelsområdet (FTAA).

4.8.2. Enligt EU:s förhandlingsmandat kan förhandlingarna med Mercosur och Chile avslutas först sedan en ny förhandlingsrunda om handeln slutförts inom WTO. Efter det misslyckade försöket att lansera en ny multilateral runda vid WTO:s ministermöte i Seattle i november och december 1999 är utsikterna emellertid osäkra. Även om WTO:s fjärde ministermöte, som skall äga rum i Qatar den 9-13 november 2001, lyckas initiera en ny världsomspännande förhandlingsrunda är det föga troligt att denna kommer att kunna avslutas före slutet av 2004. Samtidigt som man fortsätter att insistera på att avtalen med Mercosur och Chile måste vara kompatibla med WTO-standarderna och med övriga multilaterala avtal som parterna slutit, kan en sådan långsam förhandlingstakt få negativa följder. Av denna anledning har man presenterat möjligheten av en förändring av förhandlingsmandatet. Särskilt EP har lagt fram resolutioner(7) med krav på att förhandlingarna med Mercosur och Chile skall upphöra att vara beroende av ett avslut i WTO-rundan, delvis på grundval av att detta villkor utgör en diskriminering gentemot andra associeringsavtal. ESK instämmer med att datumet för att avsluta förhandlingarna med Mercosur och Chile inte skall vara avhängigt av ett avslut i WTO-rundan, och att man snarast möjligt skall få fram ett avtal med Chile och Mercosur som stärker de interregionala förbindelserna.

4.8.3. Å andra sidan har Mercosur och Chile sedan september 1998 tillsammans med 29 andra länder i området förhandlat om det amerikanska frihandelsområdet (FTAA). Trots att förhandlingarna alltjämt befinner sig på ett tekniskt stadium och det fortfarande är tveksamt huruvida USA:s regering kommer att få kongressens tillstånd att snabbt förhandla fram handelsavtal fortgår FTAA-förhandlingarna. Således kunde man under det tredje amerikanska toppmötet i Quebec den 20-22 april 2001 notera framsteg i upprättandet av FTAA, och dessutom utformades ett preliminärt utkast till avtal. Likaså bekräftade företrädare för de 34 länder som deltar i processen tidtabellen för upprättandet av FTAA, vilken för första gången lades fast 1994, genom en överenskommelse att avsluta förhandlingarna senast i januari 2005 så att avtalet kan träda i kraft senast den 31 december samma år.

4.8.4. Trots att olika observatörer hävdar att frihandel med EU skulle ge Mercosur-länderna större nettofördelar än FTAA-avtalet, uppfattar regeringarna i det aktuella området att de två processerna kompletterar varandra och är förenliga. Att samtidigt delta i frihandelsförhandlingarna med världens två ledande ekonomiska block ger dessutom de sydamerikanska länderna tillfälle att stärka sin förhandlingsposition i båda processerna och att minimera kostnaderna för att öppna sina marknader. För EU:s del skulle upprättandet av ett panamerikanskt frihandelsområde utan ett avtal om avreglering av handeln med dess huvudpartner i Latinamerika kunna allvarligt försvaga Europas ställning i "södra konen" gentemot dess konkurrenter i USA genom att detta skulle skynda på de tendenser som noterats i handelsrelationerna på senare år. Man skall komma ihåg att ett viktigt skäl till förhandlingen kring ett associeringsavtal med Mercosur och Chile var en önskan att förhindra att FTAA skulle orsaka samma slags förlust av marknadsandelar som hade noterats i handeln med Mexiko sedan Nafta-avtalet mellan Kanada, USA och Mexiko trädde i kraft.

4.8.5. FTAA är en utmaning för EU, inte bara på det ekonomiska området. Om bildandet av ett frihandelsområde inom en hemisfär stärker USA:s inflytande i Latinamerika - mot bakgrund av obalansen mellan USA:s ekonomiska, politiska och kulturella tyngd å ena sidan och hemisfärens övriga länders å den andra, och trots att det rör sig om en multilateral förhandlingsprocess - skulle FTAA kunna försvaga Europas inflytande i regionen, särskilt i Mercosur-länderna och i Chile, som av hävd haft de starkaste banden med Europa. Inför dessa utsikter blir en associering med EU, som identifieras med en samhällsmodell grundad på en social marknadsekonomi, särskilt betydelsefull som exempel på en mer integrerad interregional samarbetsmodell utan tendenser till hegemoni. Denna modell är inte bara förenlig med utvecklingen av integrationsprocessen i den södra konen och i hela den latinamerikanska regionen, utan befrämjar faktiskt också en sådan. Här kan nämnas motståndet i vissa sektorer inom Mercosur och Chile mot FTAA och vad som anses som ett rent merkantilistiskt initiativ i strid med en integrationsmodell som omfattar både de sociala, politiska och kulturella dimensionerna och de rent ekonomiska och handelsmässiga.

4.8.6. Den interna sammanhållningen inom Mercosurblocket är en förutsättning för att förhandlingarna med EU och med det amerikanska frihandelsområdet (FTAA) skall lyckas. Återverkningarna av devalveringen i Brasilien 1999 och den ekonomiska krisen i Argentina har den senaste tiden lett till vissa orosmoment vad gäller framtiden för Mercosur samt pekat på behovet av att utveckla samordningen av de olika medlemsstaternas ekonomiska politik, förstärka de institutionella mekanismerna och tullunionen. Det kan inte uteslutas att FTAA-processen ger ytterligare en centrifugeffekt som försvagar Mercosurs inre sammanhållning och blockets ställning som generator för regional integration i Latinamerika. Detta är en framtidsutsikt som blivit troligare genom att frihandelsförhandlingarna inletts mellan Chile och Förenta staterna parallellt med FTAA-processen.

4.8.7. Förhandlingsprocessen med EU har å andra sidan både när det gäller uppfattningen av förbundet och när det gäller särskilda mål i samarbetet mellan EU och Mercosur haft som klart mål att förstärka blocket, vilket under de aktuella omständigheterna är viktigare än någonsin. I ljuset av en av Mercosurs huvudsakliga aktuella prioriteringar, nämligen att uppnå bättre samordning mellan medlemsstaternas ekonomiska politik, kunde EU i högre grad bidra till att förstärka Mercosur som ett regionalt område som drar nytta av EU:s erfarenheter från upprättandet av den europeiska inre marknaden och EMU. I detta syfte är en av prioriteringarna i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om uppföljning av det första toppmötet mellan Latinamerika, Karibien och EU(8) uttryckligen att stödja utökat makroekonomiskt samarbete med målet att bidra till regionens ekonomiska stabilitet och främja regional integration inom ekonomiska och monetära sektorer.

4.8.8. Vikten av att förebygga makroekonomisk obalans ger upphov till åtgärder som skadar processen för regional integration inom Mercosur och innebär möjliga negativa återverkningar på tredje land, vilket har understrukits i den argentinska regeringens beslut som en del av justeringsplanen från slutet av mars 2001 att temporärt öka importskatterna på konsumtionsvaror till 35 % och skära ned konsumtionsskatterna till 0 % avseende kapital som kommer från länder utanför Mercosur. Även om utvärderingen av denna åtgärds återverkningar (som står i strid med Mercosurs gemensamma externa tariff) kommer att kräva mer detaljerade granskningar av dess sektorsvisa effekter gällande EU:s export, understryker beslutet betydelsen av att EU baserar sina ekonomiska relationer med Mercosur på ömsesidiga och bindande avtal.

5. Den sociala dimensionen och det civila samhällets deltagande

5.1. Att utveckla förbindelserna mellan Mercosur och Chile måste utgöra ett strategiskt prioriterat mål för EU:s utrikespolitik och en prioritet för EU:s relationer till Latinamerika. De nuvarande förhandlingarna ger EU ett tillfälle att visa sin vilja att utveckla närmare förbindelser med en region som har djupa historiska och kulturella band till Europa samt att fördjupa ett samarbete med en av världens viktigaste regioner som ger ömsesidig utdelning. Den biregionala karaktären i förhandlingarna med Mercosur - förhandlingar mellan två integrationsinriktade parter - och den övergripande karaktären av associeringsprocesserna mellan Mercosur och Chile siktar till ett nytt slag av förbindelser mellan regioner, vilket kunde stå som exempel för en värld som i allt högre grad globaliseras och där länderna blir alltmer beroende av varandra.

5.2. ESK anser att den nuvarande fasen av starkare förbindelser med Mercosur och Chile och de framtida associeringsavtalen med Mercosur och Chile utgör ett ypperligt tillfälle att sätta bestämmelserna i EU:s sociala dagordning (fastslagna vid toppmötet i Nice den 7-9 december 2000) i verket. Där uppmanas till en förstärkt social dimension i EU:s yttre förbindelser. I detta sammanhang kan EU i hög grad bidra till att utveckla den sociala dimensionen i regional integration i Latinamerika, särskilt i samband med att man inför Mercosurs principer från social- och arbetsmarknadsdeklarationen från 1998. I detta avseende uttrycker ESK sin tillfredsställelse med initiativet att stödja ett samarbetsprojekt med målet att förstärka den sociala och arbetsmarknadsmässiga dimensionen av Mercosur, vilket kommer att genomföras inom det interregionala ramavtalet för samarbete med Mercosur.

5.3. ESK är helt överens med den definition som finns i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om uppföljningen av det första toppmötet mellan Latinamerika, Karibien och EU gällande stöd till samhällets mest sårbara grupper. Likaså instämmer ESK i att kampen mot fattigdom måste få högsta prioritet i samarbetet med Mercosur och Chile. I det avseendet kan man konstatera en fullständig överensstämmelse mellan EU:s mål och Mercosur och Chiles mål enligt Buenos Aires-stadgan om sociala åtaganden inom Mercosur, Bolivia och Chile. Denna stadga antogs av presidenterna i de sex länderna den 30 juni 2000 och erkänner det ansvar som i första hand åligger staterna när det gäller att utforma politik för att bekämpa fattigdom och understödja det civila samhällets verksamhet i samma syfte. Med tanke på de resurser som EU har anslagit för samarbete med Mercosur och Chile de senaste åren, påpekar ESK samtidigt att EU måste åta sig att i detta område åtminstone nå upp till de senaste årens högsta nivå för att säkerställa att åtagandena i alla situationer är tillräckliga för att effektivt bidra till minskad fattigdom i dessa länder.

5.4. ESK välkomnar också deklarationen från Mercosur-ländernas presidenter om grundläggande konsumenträttigheter som antogs den 15 december 2000. I deklarationen åtar sig avtalsparterna att införa en rad grundläggande rättigheter, t.ex. rätt till liv och hälsa samt konsument- och miljösäkerhet. Vidare skall offentliga och privata tjänster och produkter tillhandahållas under adekvata och säkra förhållanden, och tillträdet till rättsliga och administrativa instanser som har hand om skyddet av individuella konsumenter och konsumentgrupper skall underlättas. Denna deklaration är ett stort steg framåt på vägen mot ett närmande av den regionala integrationen till medborgarnas intressen och angelägenheter. Deklarationen stämmer fullständigt överens med EU:s strävan efter kompatibilitet när det gäller integration av marknader och konsumentskydd. Den erbjuder också nya möjligheter till interregionalt samarbete.

5.5. Med tanke på att det yttersta målet med att frigöra handeln och öppna marknaderna måste vara att främja ekonomisk och social utveckling, rekommenderar ESK att framtida associeringsavtal med Mercosur och Chile uttryckligen skall hänföra sig till ILO:s grundläggande arbetsmarknadsstandarder i den principdeklaration som antogs 1998. Tillsammans med andra grundläggande mänskliga rättigheter och åtaganden att införa principer för demokrati och lagstiftning skall ILO-deklarationen utgöra en bas för nya överenskommelser. Att bygga in dessa principer skulle i hög grad bidra till att i praktiken genomföra den prioritet som formuleras i kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om följdåtgärder efter det första toppmötet mellan Latinamerika, Västindien och EU.

5.6. Det är väsentligt att olika delar av det civila samhället deltar aktivt när det gäller att förstärka förbindelserna mellan EU, Mercosur och Chile på en bestående grund i syfte att försäkra sig om att framtida associeringsavtal baseras på solida relationer mellan samhällena i de båda regionerna. ESK konstaterar med tillfredsställelse att man på sista tiden har uppmärksammat hur viktigt det är att ekonomiska och sociala aktörer och andra sektorer i det organiserade civila samhället deltar i olika interregionala forum för samarbete och dialog, särskilt följande:

- Deklarationen från det ministermöte mellan EU och Riogruppen som hölls i Santiago de Chile den 23 mars 2001 och som underströk vikten av att främja och intensifiera utbytet mellan de civila samhällena i de båda regionerna.

- Pressmeddelandet från mötet mellan EU:s, Mercosurs, Chiles och Bolivias utrikesministrar i Vilamoura i februari 2000 underströk hur viktigt det är att nya aktörer, partner och resurser inom det civila samhället deltar, och hur viktigt det är att främja ömsesidigt utbyte och samarbete mellan de civila samhällena i de båda regionerna.

- Kommissionens förslag i sitt meddelande om uppföljningen av det första toppmötet mellan Latinamerika, Karibien och EU att prioritera dialogen och samarbetet med det civila samhället och de ekonomiska aktörerna i förbindelserna med Mercosur och Chile.

- Det senaste toppmötet mellan Mercosur, Bolivia och Chile den 14-15 december 2000 underströk vikten av att det civila samhället deltar i integrationsprocessen och betonade den roll som innehas av Ekonomiska och sociala kommittén.

- Europaparlamentets rekommendation i de resolutioner som antogs den 1 mars 2001 om att de framtida associeringsavtalen skall ge det civila samhället möjlighet att delta mer strukturerat i den politiska dialogen genom regelbundna konferenser med företrädare för organisationer inom det civila samhället i EU, Mercosur och Chile och genom att företrädarna i egenskap av observatörer deltar i ministermöten och andra forum för dialog och interregionalt samarbete.

5.7. För att de pågående förhandlingarna mellan EU, Mercosur och Chile skall ha framgång är det nödvändigt att fullständig information om förhandlingarnas framsteg finns tillgänglig för det civila samhället i allmänhet och i synnerhet för de organisationer som representerar de intressen som kommer att påverkas mest av de beslut som fattas under förhandlingarna. Största möjliga öppenhet och lämpliga mekanismer för att kanalisera förväntningar hos och förslag från olika sektorer av det organiserade civila samhället måste anses vara bidragande och avgörande faktorer för att förhandlingsprocessens legitimitet skall kunna stärkas och samhällets stöd för de mål som eftersträvas under förhandlingarna optimeras.

5.8. I detta sammanhang uttrycker ESK sin tillfredsställelse över det avtal som ingicks under det senaste ministermötet mellan EU, Mercosur, Bolivia och Chile i Santiago de Chile den 23 mars 2001. Genom avtalet främjas regelbundna sammanträden med företrädare för det civila samhället i olika länder med syfte att uppmuntra utbyte och samarbete mellan parterna, informera dem om hur förhandlingarna framskrider samt för att erhålla förslag till utveckling. ESK hoppas också på att särskilda initiativ snabbt träder i kraft på basis av detta avtal. Kommittén välkomnar det intresse som Europeiska kommissionen visar för att involvera organisationer inom det civila samhället i förhandlingarna med Mercosur och Chile, vilket framkom under den konferens som anordnades av kommissionen den 12 oktober 2000 och som besöktes av ett stort antal representanter för det civila samhället i Europa. ESK hoppas att det i framtiden regelbundet skall förekomma initiativ av detta slag. ESK uttrycker också sitt stöd för en konsolidering av MEBF:s åtgärder och för närmare förbindelser med Mercosur. Därtill uppskattar kommittén det första näringslivstoppmötet mellan Europeiska unionen, Latinamerika och Karibien den 20-21 november 2000 i Madrid, under vilket man bekräftade den positiva inverkan som ett samarbete inom näringslivet kan ha på de interregionala förhandlingarna.

5.9. Det framtida associeringsavtalet med Mercosur och Chile måste underlätta samarbete och direkt kontakt mellan aktörer inom det civila samhället och garantera dem en central ställning i systemet med interregionala relationer. Förutom att det måste inrättas en gemensam rådgivande kommitté inom ramen för avtalets institutionella struktur, måste de organisationer som presenterar sociala intressen spela en aktiv roll i genomförandet av olika samarbetsprogram och åtgärder; de måste med andra ord bidra till principerna för ekonomisk och social sammanhållning och bemöta behovet av att minska obalansen mellan sociala sektorer och regioner. På motsvarande sätt bör man prioritera ett främjande av åtgärder som vidtas direkt av ekonomiska och sociala aktörer, för att underlätta ett mer direkt samarbete mellan de organisationer som representerar medborgarna i EU, Mercosur och Chile genom att i verklig mening göra dem delaktiga i de nya associeringsbaserade relationerna.

Bryssel den 12 juli 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) EGT C 169, 16.6.1999.

(2) EGT C 18, 22.1.1996.

(3) EGT C 407, 28.12.1998.

(4) KOM(2000) 670 av den 31.10.2000.

(5) Uppgifter om handeln frånInteramerikanska utvecklingsbanken (Periodic Note on Integration and Trade in the Americas, december 2000) och Eurostat.

(6) A4-0508/1998 av den 15 januari 1999.

(7) A5-0049/2001 och A5-0050-2001 av den 6 februari 2001.

(8) KOM(2000) 670 slutlig, 31.10.2000.

BILAGA

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag som stöddes av minst en fjärdedel av rösterna, avslogs av kommittén under behandlingens gång:

Punkt 4.7

Ersätt texten i punkten med följande:

"Mercosur-länderna producerar jordbruksprodukter som odlas i tropiska och tempererade zoner. År 1999 blev Mercosur-länderna EU:s tredje största leverantör av europeiska produkter odlade i tempererade zoner (12 % av dessa produkter importeras från Mercosur och Chile). Importen består av produkter som omfattas av föga eller inget skydd (frukter, grönsaker och oljeväxter). Men den produktionsökning som Mercosur-ländernas jordbrukare ännu kan uppnå gäller andra EU-produkter som redan nu är hårt utsatta för konkurrens:

- Nötkött, som konsumenterna har föga förtroende för.

- Fjäderfä, som är föremål för hård konkurrens på de internationella marknaderna.

- Oljeväxter, som det är viktigt att främja med tanke på EU:s beroende av växtproteiner.

Dessutom verkar exportmöjligheterna vara synnerligen begränsade för europeiska jordbruksprodukter och livsmedel med tanke på att denna sektor utvecklas starkt i Mercosur-länderna. Det är därför som jordbruksfrågan i relationerna mellan EU och Mercosur är kännbar för det europeiska jordbruket.

Mercosurs marknad fungerar och styrs för övrigt på ett helt annat sätt än EU:s inre marknad, och situationen skiljer sig bl.a. åt vad gäller konsumenternas förväntningar på att produkterna skall kunna spåras längs hela livsmedelskedjan och att de skall kvalitetsmärkas.

Slutligen har de upprepade reformerna av GJP och efterlevnaden av överenskommelserna från Uruguayrundan lett till en avsevärd och fortlöpande minskning av subventioner till jordbruksprodukter i EU. Denna utveckling står i kontrast särskilt till de utökade stöden i Förenta staterna och till de ökade kreditgarantierna för export av jordbruksprodukter i dessa länder, vilket inte står under internationell kontroll. GJP måste även beakta tidtabellen för utvidgningen och att denna skall lyckas samt hälsofrågor. Diskussionerna med Mercosur-länderna, som ingår i en omfattande process som även inbegriper sociala aspekter och människorättsfrågor, måste beakta även andra aspekter än de handelsmässiga (hälsa, produktionsvillkor, djurens välbefinnande) och leda till ett erkännande av den europeiska jordbruks- och livsmedelsmodellen. Det är därför som utvecklingen av handelsrelationerna på jordbruksområdet mellan EU och Mercosur inte får stanna vid frågan om tillträde till marknaden."

Motivering

EU:s jordbruk konkurrerar direkt med jordbruksprodukter från Mercosur-länderna, som inte omfattas av samma produktionskrav när det gäller hälsa, miljö och djurens välbefinnande. Eftersom relationerna med Mercosur inte bara är en handelsfråga, får jordbruksförhandlingarna inte inskränkas att bara gälla handelsvillkoren.

Resultat av omröstningen

För: 19, emot: 43, nedlagda: 11.