A4-0223/96

Resolution om respekten för de mänskliga rättigheterna i Europeiska unionen 1994

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av den universella deklarationen om de mänskliga rättigheterna,

- med beaktande av FN:s konventioner om medborgerliga och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter av den 19 december 1966 samt tillhörande protokoll,

- med beaktande av Genèvekonventionen från 1951 och 1967 års protokoll om flyktingars rättigheter samt rekommendationerna från FN:s flyktingkommissariat,

- med beaktande av FN:s konvention om avskaffande av rasdiskriminering i alla dess former och alla former av diskriminering av kvinnor,

- med beaktande av Förenta Nationernas konvention om barns rättigheter, antagen i New York 1989,

- med beaktande av Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna med tillhörande protokoll,

- med beaktande av kommissionens meddelande av den 19 november 1990 om gemenskapens anslutning till Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, och sin resolution av den 18 januari 1994 om detta ämne ((EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 32.)),

- med beaktande av Europarådets sociala stadga, antagen i Turin 1961 och dess tilläggsprotokoll antaget i Strasbourg 1988,

- med beaktande av slutförklaringen och handlingsplattformen som antogs i Peking under Förenta Nationeras fjärde världskonferens om kvinnor,

- med beaktande av sin resolution av den 12 april 1989 varigenom deklarationen om de grundläggande rättigheterna och friheterna antas ((EGT nr C 120, 16.5 1989, s. 51.)),

- med beaktande av principerna i internationell och europeisk rätt avseende de mänskliga rättigheterna,

- med beaktande av Fördraget som upprättar Europeiska gemenskapen,

- med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna F 2 och K 2,

- med beaktande av sin resolution av den 9 juli 1991 angående de mänskliga rättigheterna ((EGT nr C 240, 16.9 1991, s. 45.)),

- med beaktande av Europarådets Wiendeklaration av den 9 oktober 1993,

- med beaktande av Europeiska konventionen om förebyggande av tortyr och/eller omänsklig och förnedrande behandling, antagen i Strasbourg 1987,

- med beaktande av Europadomstolens för de mänskliga rättigheterna jurisprudens,

- med beaktande av sin resolution av den 12 mars 1992 om dödsstraffet ((EGT nr C 94, 13.4.1992, s. 277.)),

- med beaktande av följande resolutionsförslag framlagda av:

a) Crawley m.fl. om De fyra i Bridgewater (B4-0440/94),

b) Papayannakis om samvetsvägrare i Grekland (B4-0362/95),

c) Bertens m.fl. om föreningsfriheten för värnpliktiga och yrkesmilitärer (B4-0135/95),

- med beaktande av följande framställningar:

a) nr 605/93 av Fred Higgs (Förenade kungariket) för EFCGU (Europeiska federationen för arbetare inom kemisk och allmän industri) om påstådd kränkning av föreningsfriheten av oljeföretaget Shell,

b) nr 20/94 av Stéphanie Vallin (Frankrike) angående vissa problem rörande mantalsuppgifter,

c) nr 21/94 av Raymond Liénard för l'Association internationale «Pour la défense de la liberté religieuse» (Internationella samfundet för försvaret för religionsfriheten) (Belgien) med 1 260 namn-underskrifter, om angivandet av religionstillhörigheten i identitetshandlingarna i Grekland,

d) nr 142/94 av José Antonio Goyena Lusarreta (Spanien) för Asociación de Familiares de Objetores o Insumisos de Navarra (Föreningen för föräldrar till samvetsvägrare och värnpliktsvägrare i Navarra) om samvetsvägran,

e) nr 255/94 av Thomas Doheny (Förenade kungariket) om ett beslut om uppehållsförbud för honom på Nordirland,

f) nr 376/94 av Cecil Howard (Förenade kungariket) och 74 undertecknare om en deklaration mot rasism avgiven av de brittiska socialdemokratiska ledamöterna i Europaparlamentet,

g) nr 644/94 av Brian Griffiths (Förenade kungariket) om förhållandena i fängelserna i Förenade kungariket,

h) nr 784/94 av J.M. Cox (Förenade kungariket) om fängslandet i Grekland av en samvetsvägrare som tillhör Jehovas vittnen,

i) nr 1029/94 av Thasassis Reppas (Grekland) om fängslandet i Grekland av en samvetsvägrare som tillhör Jehovas vittnen,

j) nr L-29/94 av Romain Ongwal (Zaire) om Belgiens kränkande av de mänskliga rättigheterna,

k) nr 57/95 av Maria Assunta Turcatti (Italien) och 17 undertecknare om homosexualitet,

l) nr 207/95 av Frank Schuman och Jens Carl (Tyskland) om homosexuellas rätt att ingå äktenskap i Tyskland,

m) nr 221/95 av Elona Criado de Leon (Spanien) för «Comité reinvidictivo y cultural de Lesbianas (CRECUL)" (Kommittén för de lesbiska kulturella rättigheter) om de homosexuellas (av bägge kön) rättigheter i Europeiska gemenskapen,

n) av Vladimir Guadagno (Italien) för «Azione omosessuale» (Nationella federationen för föreningar för homosexuella och lesbiska) om en intervention av Europaparlamentet hos de italienska myndigheterna angående kommunen Veronas motion av den 14.7 1995,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor samt yttrandena från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt och utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media (A4-0223/96), och med beaktande av följande:

A. De mänskliga rättigheterna, såsom de garanteras i de internationella avtal som medlemsstaterna har ingått och i synnerhet i Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, och såsom de följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner, är enligt artikel F 2 i Fördraget om Europeiska unionen grundläggande principer som skall respekteras i Europeiska unionen.

B. Europakonventionen om mänskliga rättigheter har ratificerats av samtliga medlemsstater. I Fördraget om Europeiska unionen fastställs i artiklarna F 2 och K 2 att unionen skall respektera de grundläggande rättigheterna såsom de garanteras i denna konvention, liksom de grundläggande rättigheterna som skyddas av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner.

C. Det rättsliga skyddet av individens rättigheter, för alla personer som befinner sig på Europeiska unionens territorium skall säkras av medlemsstaterna, under kontroll av kommissionen och domstolen för de mänskliga rättigheterna, som båda är placerade i Strasbourg, oavsett ras, kön, nationalitet, ursprung, språk, religion, kultur, tro och ideologi.

D. Genom rättsordningen i unionens medlemsstater har ett system med garantier för de mänskliga rättigheterna etablerats via demokratiska och pluralistiska politiska system med effektiva parlamentariska institutioner och oberoende rättssystem.

E. Det är dock oroande att kunna konstatera att handlingar som utförs medvetet eller på grund av okunskap utgör konkreta kränkningar av de mänskliga rättigheterna i olika medlemsstater i unionen under 1994. Medlemsstaterna bör vidta alla nödvändiga åtgärder för att förebygga framtida kränkningar.

F. Europaparlamentet erkänner det arbete som utförs av Europarådet och olika icke-statliga organisationer när det gäller skyddet för de mänskliga rättigheterna i Europeiska unionen.

G. Parlamentet erinrar, liksom FN gjort vid varje världskonferens sedan år 1993 om att kvinnors och flickors grundläggande rättigheter ovillkorligt, oupplösligt och oförytterligt är en del av de mänskliga rättigheterna.

H. Människohandel i exploateringssyfte ökar i unionen, utgör ett brott mot de mänskliga rättigheterna och är oförenlig med principen om respekt för människovärdet.

I. Skyddet för de mänskliga rättigheterna är en permanent uppgift som kräver konstant vaksamhet där Europaparlamentet spelar en aktiv roll.

J. Alla offentliga myndigheter skall utöva sina befogenheter med hänsyn tagen till denna norm som samtidigt innebär både en skyldighet att handla och en skyldighet att underlåta handla och som de parlamentariska församlingarna oavlåtligen skall övervaka efterföljden av.

K. Europeiska unionen har uttryckt sitt engagemang för jämställdhet mellan män och kvinnor.

L. Medlemsstaterna erinras om sina internationella åtaganden vad gäller undertryckandet av brott mot folkrätten.

M. Parlamentet erinrar om betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor om en social stadga för fångar (A3- 0493/93) ((EGT nr C 44, 24.2.1994, s. 32.)).

N. De förhållanden som råder för personer tagna i fängsligt förvar i vissa av medlemsstaterna är alarmerande, i synnerhet på grund av att anstalterna ständigt är överbelagda; dessutom har Europarådets kommission för förhindrande av tortyr uttalat sin åsikt om att sådana förhållanden är liktydiga med omänskliga och förnedrande former för straff eller annan behandling.

O. Parlamentet fördömer vissa medlemsstaters agerande att tillåta inträde i landet för medborgare från tredje land såsom «hemhjälp», antingen hos landets egna medborgare eller hos rika lagligen bosatta som invandrat från tredje land, utan beaktande av de vanliga kraven i immigrationsbestämmelserna, men utan att ge dem lämplig juridisk status och nödvändigt skydd.

I. MÄNSKLIGA RÄTTIGHETER BETRAKTADE I ETT EUROPEISKT SAMMANHANG FÖR ATT SKYDDA DE GRUNDLÄGGANDE MÄNSKLIGA FRI- OCH RÄTTIGHETERNA SÅDANA DE DEFINIERADES I ROM 1950

Ett unionssystem till skydd för de mänskliga rättigheterna

1. Parlamentet bekräftar på nytt sin övertygelse att inte bara Europeiska gemenskapen utan likaså Europeiska unionen bör ansluta sig till den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, och anmodar, med beaktande av Europeiska gemenskapernas domstols yttrande ((Yttrande nr 2/94, 28.3.1996.)) som bekräftar att gemenskapen med dagens gemenskapslagstiftning inte har behörighet att ansluta sig till Romkonventionen, regeringskonferensen 1996 att utföra de ändringar i fördraget som krävs för att denna anslutning skall kunna genomföras,

2. understryker liksom domstolen gjort att kriterierna för hur enskilda personer skall ha rätt att anföra besvär i syfte att få förordningar och direktiv upphävda i hög grad är alltför snäva och yrkar med tanke på detta att artikel 173 i Romfördraget skall ändras för att säkerställa att medborgarna i unionen får rätt till ett effektivt skydd mot sådana angrepp på deras grundläggande mänskliga rättigheter som kan bli följden av institutionernas lagstiftande verksamhet,

3. understryker att skyddet för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, såsom anges i ingressen till fördraget om Europeiska unionen, är ett av Europeiska unionens grundläggande åligganden och att den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna alltsedan ikraftträdandet av fördraget, särskilt av artikel F 2 i detta, har erkänts som en princip för Europeiska unionen som skall garanteras av domstolen,

4. upprepar principerna, innehållet och omfattningen av sin resolution av den 11 mars 1993 om respekten för mänskliga rättigheter i Europeiska gemenskapen 1991 ((EGT nr C 115, 26.4.1993, s. 178.)), och välkomnar denna resolution som ytterligare stöd för skyddet av de mänskliga rättigheterna,

5. erkänner den symboliska betydelsen som en anslutning till Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna skulle ha för tredje land, särskilt de länder som ansökt om medlemsskap i EU; detta skulle demonstrera den betydelse EU lägger i respekten för mänskliga rättigheter inom sina gränser och stärka trovärdigheten i EU:s inställning till respekten för mänskliga rättigheter i tredje land,

6. anser att Europeiska unionen bör främja de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna för unionens medborgare och för personer bosatta i tredje land, genom att i de avtal den sluter med dessa länder införa klausuler om personens rättigheter, och i fall de inte respekteras, skjuta upp eller bryta avtalet,

Rätten till liv

7. uppmanar de medlemsstater som har kvar dödsstraffet i sin lagstiftning (även om dödsdomar aldrig avkunnas eller verkställs) avskaffar detta straff helt och hållet (alltså även i lagstiftningen för krigsmakten),

8. uppmanar medlemsstaterna att vägra utlämna fångar till länder där det brott på grund av vilket utlämning begärs kan beläggas med dödsstraff,

9. uppmanar de medlemsstater som ännu inte gjort det att ansluta sig till och ratificera protokoll nr 6 till Europakonventionen och protokoll nr 2 till den Internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter,

10. fördömer avrättningar, stympningar, våld och tortyr, såväl fysisk som psykisk, som utförs av terroristgrupper,

11. uppmanar medlemsstaterna att samarbeta nära i kampen mot terrorismen och framhåller behovet av att intensifiera det rättsliga samarbetet i Europa så att avskaffandet av de inre gränserna inte gynnar terroristgrupperna och inte heller möjliggör straffrihet för deras handlingar,

12. efterfrågar större prioritet för brottsförebyggande åtgärder i Europa,

13. erinrar om sin resolution av den 12 september 1989 om kompensation till offer för våldsbrott ((EGT nr C 256, 9.10.1989, s. 32.)), och uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att tillämpa dessa rekommendationer,

14. fastställer rätten till högsta möjliga standard vad gäller hälsovård efter deras behov,

15. uppmanar kommissionen att lägga fram ett meddelande som tillhandahåller operativa instrument för kampen mot människohandeln och uppmanar medlemsstaterna att införa lämpliga sociala åtgärder för att hjälpa och stödja offren,

16. uppmanar till ett effektivt samarbete i kampen mot narkotikabrottslingar, som har så många dödsfall och förstörda liv på sitt samvete,

Tortyr och misshandel

17. fördömer eftertryckligt tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling samt påminner om rätten till liv och fysisk integritet som tillkommer alla människor, samt det absoluta förbudet mot all omänsklig eller förnedrande behandling, varmed inte bara avses fysiska angrepp utan också hotelser, trakasserier och förolämpningar av sexuell eller rasistisk art, avsedda att vara förödmjukande eller nedsättande för personen ifråga,

18. finner det oroväckande att Europarådets kommitté för förhindrande av tortyr och Förenta Nationernas kommitté mot tortyr har rapporterat att företrädare för polisen och fängelsepersonal i vissa medlemsstater har utsatt arresterade eller gripna personer för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling eller straff, i många fall med rasistiska undertoner,

19. anmodar medlemsstaterna att ingående undersöka alla grundade anmälningar om misshandel och att så grundligt som möjligt undersöka maktmissbruk från säkerhetsstyrkors sida, och bekämpa missförhållandet att de som utsätter andra för tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling alltför ofta undkommer med straffrihet, och uppmanar dem särskilt att ingående utreda alla klagomål om sådana fall, varvid utredningen skall handhas av en oberoende myndighet och de företrädare för de offentliga myndigheterna som gjort sig skyldiga till sådant missbruk skall bestraffas på ett sätt som överensstämmer med hur allvarligt de förgripit sig,

20. anser att medlemsstaterna bör intensifiera sina insatser för att förebygga och bekämpa omänsklig eller förnedrande behandling, genom att införa ett kontrollsystem av anmärkningarna i syfte att tillse att bestämmelserna för rättsligt och administrativt skydd för medborgarna respekteras,

21. anser därför att följande processuella garantier i samband med arresteringar bör införas i samtliga medlemsstaters lagstiftning:

- rätten att omedelbart informera tredje man om arresteringen,

- rätten att få tillgång till läkare efter fritt val,

- omedelbar tillgång till advokat,

- vid behov tillgång till tolk

- rätten till juridisk övervakning i brådskande ordning vad gäller beslut som innebär frihetsberövande,

22. uppmanar medlemsstaterna att ombesörja en grundläggande och fortlöpande utbildning av anställda inom polis och fängelseväsende i fråga om uppträdandet i samband med förhör, från arresteringen och under hela häktningen, gentemot förhörda, arresterade eller häktade personer, eftersom sådana åtgärder kan bidra till att misshandel av fängslade personer förhindras, uppmanar medlemsstaterna att ge särskild utbildning till anställda inom polis- och fängelseväsendet vad gäller narkotikamissbruk och aids,

23. rekommenderar att personalen inom polisen, fångvårdsväsendet och militären får utbildning i de grundläggande principerna i internationella texter angående de grundläggande personliga mänskliga rättigheterna,

24. anser att rätten till god kvalitet på bostäder till en rimlig kostnad är en grundläggande mänsklig rättighet i ett civiliserat samhälle och bör respekteras i alla medlemsstater,

25. uppmanar medlemsstaterna att ge sitt medgivande till ett offentliggörande av rapporterna från Kommittén för förhindrande av tortyr, att studera dess rekommendationer och att genomföra dem,

26. uttrycker sin oro för den överbeläggning av häktade som ibland råder i fängelserna i vissa medlemsstater, något som enligt Europarådets kommitté för förhindrande av tortyr kan liknas vid omänskliga och förnedrande straff och behandlingar,

27. anmodar medlemsstaterna att vidta alla åtgärder som medför en minskning av denna överbeläggning, i första hand och allra minst genom att undvika att fängsla vissa kategorier av människor som t.ex. minderåriga, värnpliktsvägrare och drogmissbrukare,

28. anmodar medlemsstaterna att tillse att förhållandena och hygienen i fängelserna uppfyller de krav som är nödvändiga för att den mänskliga värdigheten skall kunna upprätthållas och att nödvändiga åtgärder vidtas för att underlätta fångarnas sociala återanpassning,

29. fördömer sättet att alltmer systematiskt tillgripa frihetsberövanden mot asylsökande i avvaktan på att deras ärenden skall slutbehandlas, varvid de asylsökande förpassas till förvaringsplatser som är «parallella» med fångvårdsanstalterna och/eller till så kallade extraterritoriella center,

30. yrkar på att personer med behov av speciell behandling skall ägnas särskild uppmärksamhet i fängelserna,

31. yrkar på att särskild uppmärksamhet skall ägnas kvinnorna i fängelserna och häktena så att åtgärder vidtas för att effektivt skydda dem mot våldtäkt, misshandel och trakasserier och i synnerhet så att kvinnliga medlemmar av personalen är närvarande vid förhören och ensamma har hand om kroppsvisiteringarna,

32. uppmanar medlemsstaterna att göra allt för att minimikriterierna för människovärdet skall respekteras i fängelserna, i synnerhet med avseende på opartiskhet, ickediskriminering, de materiella hygieniska förhållande, medicinsk vård, tillgång till arbete samt kontakter med yttervärlden, permissioner, villkorlig frigivning, religiöst och moraliskt stöd, tillgång till sociala aktiviteter, samt verksamhet på utbildningens, kulturens och idrottens områden och yrkar med tanke på detta på att Europarådets regler för straff (R(87)3) skall tillämpas rigoröst inom straffanstalterna,

33. yrkar på att Europaparlamentets ledamöter skall få rätt att besöka alla fängelser som finns på unionens territorium och på att allt skall göras för att protokollet om de europeiska gemenskapernas privilegier och immuniteter, bifogat fördraget av den 8 april 1965, skall ändras i detta hänseende,

34. anser det helt oacceptabelt att psykiskt sjuka patienter underkastas levnadsförhållanden som kan jämställas med omänsklig behandling och som sätter patienternas hälsa i fara,

35. betonar att alla medborgare i tredje land som tillåts inträde av en medlemsstat i egenskap av «hemhjälp» bör ha fullgoda arbetsförhållanden och uppmanar medlemsstaterna att anta nödvändig lagstiftning,

Asyl, invandring och människohandel

36. uppmanar medlemsstaterna att i fråga om medborgarskap erkänna «jordrätten»,

37. uppmanar medlemsstaterna att tillämpa FN:s flyktingkonvention från 1951 och tillhörande protokoll från 1967 angående flyktingars rättsliga status på ett enhetligt och generöst sätt, i överensstämmelse med de riktlinjer och kriterier som utarbetats av FN:s flyktingkommissariat för att tillämpas vid bestämmandet av flyktingarnas status,

38. erinrar om att Genève-konventionen inte särskiljer mellan förföljelse, vars offer den syftar till att skydda, som utförs av statliga organ och sådan som utförs av andra organ i så motto att staten inte kan eller inte vill garantera personen ifråga det skydd han är berättigad till; uppmanar återigen rådet och medlemsstaterna att respektera denna princip fullt ut,

39. uppmanar medlemsstaterna att sörja för att personer som skall utvisas hålls i fängsligt förvar endast under korta tidsperioder samt att de som hålls i förvar inte förvaras tillsammans med personer vilkas politiska eller övriga åskådningar kan förväntas leda till konflikter, och för att de som skall utvisas och hålls i förvar genomgående inkvarteras på ett människovärdigt sätt,

40. påminner medlemsstaterna om deras skyldighet att utan några inskräkningar respektera principen om att flyktingar inte får sändas tillbaka till områden där de riskerar förföljelse, sådan denna princip formulerats i artikel 33 i konventionen av år 1951, bekräftar att utvisningen av en flykting till ett land där det finns skäl att anta att denna kommer att utsättas för förföljelse innebär ett kränkande av de personliga rättigheterna,

41. uttrycker sin djupa oro över att ett flertal medlemsstater inte respekterar vissa av de minimigarantier som gäller vid fastställandet av flyktingstatus eller inte; bland exempel på sådana garantier som inte respekteras kan nämnas att ett överklagande skall ha uppskjutande verkan eller att tjänstemän vid gränserna skall vara skyldiga att hänskjuta alla asylansökningar till en oberoende myndighet för beslutsfattande om asyl,

42. uttrycker sin djupa oro över den alltmer utbredda tendensen bland unionens medlemsstater att systematiskt använda begreppet «säkert tredje land» och uppmanar medlemsstaterna att garantera att asylsökande inte avvisas till en stat utan föregående garantier om att denna stat kommer att bevilja den asylsökande ett rättvist och effektivt förfarande för fastställande av flyktingstatus, och att den asylsökande förses med ett dokument på den mottagande statens språk med en förklaring att asylansökan avslogs enbart av orsaker som hör samman med situationen i tredje land,

43. begär att de ämnen som anges i artiklarna K1-K3 i fördraget om Europeiska unionen kommer att behandlas mer öppet och demokratiskt,

44. anmodar medlemsstaterna att tillämpa minimigränser vid asylförfaranden som ger den ansökande möjlighet till ett riktigt förhör med en kvalificerad handläggare där hans rätt till advokat och tolkar om han inte kan språket respekteras, och möjlighet att överklaga ett första negativt beslut med uppskjutande effekt som tillåter den ansökande att stanna i landet tills detta överklagande behandlas,

45. anmodar medlemsstaterna att vid tillämpning av termen «säkert tredje land» ge de asylsökande möjlighet till ett individuellt förfarande, och erhålla förhandsgarantier i varje enskilt fall för att den berörda personen i detta land kommer att åtnjuta ett effektivt och varaktigt skydd mot avvisning och att ett rättvist och tillfredsställande förfarande för fastställande av flyktingstatus kommer att inledas,

Rätten till frihet och personlig säkerhet; anklagades rättigheter

46. erinrar om att den Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna i Strasbourg i flera fall under 1994 konstaterat att medlemsstater i Europeiska unionen brutit mot artikel 6 i Europakonventionen om mänskliga rättigheter, dvs. den artikel som garanterar rätten till en rättvis rättegång,

47. tar avstånd till och är oroad av de utdragna rättegångarna i medlemsstaterna och konsekvenserna härav, något som direkt måste betraktas som ett brott mot de mänskliga rättigheterna,

48. påkallar uppmärksamheten till den risk, för att inte säga allvarliga skada i fråga om garantier för en rättvis dom, som kränkning av domstols- sekretessen och missbruk av möjligheterna till häktning utgör,

49. framhåller att rätten att inte uttala sig, rätten att inte bekänna sig skyldig och antagandet om oskuld är en oskiljaktig del av rätten till försvar och att de utgör ett väsentligt element i de rättsliga grundvalarna,

50. fastställer att fall som det med «Bridgewater Four», där de undersökningsförfaranden och rättsliga förfaranden som tillämpas vid tiden för domen senare ändras på grund av uppenbara brister, eller där det finns säkra bevis för ett ifrågasättande av hederligheten hos den eller de inblandade vid avläggandet av ett erkännande, skall de som är dömda under sådana förhållanden ha rätt att överklaga domarna så snart som möjligt,

51. anser, när det gäller en person som häktats eller arresterats och anklagas för att ha begått ett brott utanför det egna landet, att rätten för denne att förbereda sitt eget försvar inför domstolen, att förete bevis och inkalla vittnen och att bistås av översättare och tolkar för sin information och sitt försvar är rättigheter som bör garanteras i unionens medlemsstater,

52. anser att lämpligare åtgärder skall vidtas för att skydda de medborgerliga rättigheterna för dem som arresteras och hålls häktade under rättegång för brott som de uppges ha begått i annan medlemsstat än den där de normalt är bosatta; anser att det är ett brott mot de av mänskliga rättigheterna att medborgare i annan medlemsstat diskrimineras genom att hållas häktade under lång tid före en rättegång på grund av tekniska och byråkratiska skäl; uppmanar därför till:

i) att alla sådana personer skall få tillgång till juridisk rådgivning angående rättssystemet i det land där de hålls häktade och om så behövs att detta sker på deras eget språk,

ii) att man bör ta under övervägande att upprätta en avdelning för juridiska tjänster i EU för att underlätta detta,

iii) att alla ansträngningar görs för att få till stånd ett snabbt samarbete mellan tillämpningsmyndigheter och domstolar i varje medlemsstat, för att undvika orimliga förseningar då sådana personer ställs inför rätta,

Rätt till skydd för privat- och familjeliv, hem och korrespondens

53. understryker att respekten för privat- och familjeliv, rykte, hem och privata meddelanden för såväl fysiska som juridiska personer liksom skyddet av uppgifter av personlig karaktär är grundläggande rättigheter för vilka medlemsstaterna, med hänsyn till de negativa effekterna som ny teknik har på dessa rättigheter, bör tillhandahålla ett speciellt skydd och att endast en harmonisering av de nationella lagstiftningarna i ämnet som ger ett högt skydd kan möta denna utmaning,

54. kräver att av de databanker, som upprättats som kompenserande åtgärder för öppnandet av gränserna, såsom SIS och Europols datasystem, skall ha som målsättning att skydda privatlivet,

55. fördömer användningen av telefonavlyssning som inte är förenlig med gällande lagar och anser det nödvändigt att medlemsstaterna inför en lagstiftning som respekterar gällande internationella avtal och som skapar en balans mellan de båda kraven på att dels effektivt bekämpa alla former av brottslighet och dels skydda de grundläggande personliga rättigheterna,

56. kräver att SIS, SIE, SID och Europols databank med tanke på att de skall stå i samklang med respekten för privatlivet skall underkastas ett system för oberoende utvärdering, kräver att ingen av dessa databanker skall få innehålla någon som helst information av personlig karaktär såsom upplysningar om religion eller filosofiska eller religiösa åskådningar, ras, hälsa eller sexuella vanor,

Tanke-, samvets- och religionsfrihet

57. anser att alla har rätt till tanke-, samvets- och religionsfrihet,

58. bekräftar på nytt att vägran att fullgöra värnplikt av samvetsskäl ingår naturligt i begreppet tanke-, samvets- och religionsfrihet och fördömer de medlemsstater som inte skyddar denna rättighet och anmodar därför omedelbart medlemsstaterna att garantera och skydda denna rättighet,

59. vidhåller sin resolution av den 19 januari 1994 om samvetsvägran i gemenskapens medlemsstater ((EGT nr C 44, 14.2.1994, s. 103.)), och yrkar ånyo på att de medlemsstater som ännu inte gjort det skall införa civil värnplikt av samma varaktighet som den militära värnplikten och att samvetsvägrare inte skall straffas på grund av avsaknaden av rättsliga bestämmelser för alternativ tjänstgöring,

60. uppmanar än en gång Grekland att avstå från att förfölja värnpliktsvägrare av samvetsskäl, frige dem som sitter i fängelse, och utan dröjsmål införa en lagstiftning som erkänner rätten att av samvetsskäl neka till militärtjänst och organisera en icke-diskriminerande civiltjänst, parallellt med militärtjänsten,

61. uppmanar medlemsstaterna att inte mera kräva att religionstillhörigheten skall nämnas i identitetshandlingar eller pass,

Yttrandefrihet

62. bekräftar rätten till åsiktsfrihet, yttrandefrihet och rätten att motta och sprida uppgifter och tankar med de begränsningar som följer av respekten för skyddet av barn och ungdom, i synnerhet vad gäller missbruk av teknik i syfte att misshandla och sexuellt utnyttja barn, och respekten för människors privatliv och goda namn och rykte, och förbud mot handlingar och demonstrationer som uppmanar till att utföra rasistiska, främlingsfientliga och antisemitiska handlingar,

63. anser att inrättandet och upprätthållandet av offentliga och privata informationsoligopol är oacceptabelt,

64. menar att en bred tillgång till information utgör ett absolut villkor för utövandet av yttrandefriheten och uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att vidta lämpliga åtgärder för att underlätta för journalister och allmänheten att få en bred tillgång till information från de nationella myndigheterna och från Europeiska unionen,

65. hävdar åter att direktivet om mediakoncentration bör föreläggas av kommissionen snarast möjligt för att rätten, i synnerhet för individen, att ha tillgång till olika oberoende informationskällor skall säkras och stärkas,

66. anser att sekretessen för journalisters informationskällor är nära förbunden med informationsfriheten och pressfriheten och hemställer att medlemsstaterna i sin lagstiftning erkänner respekten för denna sekretess,

67. anser att pressfriheten är en grundläggande rättighet som tillkommer alla och att utövandet av denna rättighet med det ansvar detta kan innebära inte får vara beroende av obligatorisk tillhörighet till någon organisation för yrkesjournalister, något som är fallet i vissa medlemsstater,

68. anser att konsten, vetenskapen och forskningen är fria och kräver respekt för den akademiska friheten och ett effektivt skydd av de intellektuella rättigheterna,

69. noterar med tillfredsställelse antagandet av sin resolution av den 9 februari 1994 om kulturella och språkliga minoriteter i Europeiska gemenskapen ((EGT nr C 61, 28.2.1994, s. 110.)) och pläderar för att dessa minoriteters kultur skall erkännas som en integrerad del av det europeiska kulturarvet,

Föreningsfrihet

70. bekräftar på nytt rätten till föreningsfrihet för alla medborgare och erinrar medlemsstaterna om att denna rättighet skall tillämpas lika för de etniska minoriteterna oberoende av om dessa blivit officiellt erkända,

71. beklagar de många attackerna mot de fackliga rättigheterna och mot fackföreningsvalda i flera medlemsstater och begär att dessa angrepp skall upphöra genom att friheten att engagera sig fackligt skrivs in som en grundläggande rättighet i alla medlemsstater,

72. anser att arbetstagarnas rätt att organisera sig i fackföreningar och rätten att delta i fackliga aktioner, inklusive strejker, utan hot om avsked eller rättegång, är två viktiga mänskliga rättigheter; uppmanar därför medlemsstaterna att garantera erkännandet av fackföreningar som lagstadgad rättighet, åtföljt av lagstadgade bestämmelser som fastsäller rättigheten för medlemmar av fackföreningar att företrädas av dessa i kollektivförhandlingar som på individuell nivå,

73. fördömer Förenade kungarikets regering för dess unilaterala avskaffande av fackföreningsrättigheter för arbetarna vid GCHQ i strid mot ILO-konventionen från 1987, manar till ett återupprättande av deras rättigheter, full kompensation för och återanställning av de arbetare som sagts upp på grund av vägran att uppge deras medlemsskap i oberoende, fria fackföreningar,

74. uppmanar medlemsstaterna att söka finna former för ett erkännande av föreningsrätten för militärer, såväl värnpliktiga som yrkesmilitärer, som är förenliga med den särskilda hierarki och disciplin som utmärker varje militär organisation och med de begränsningar som medlemsstaterna bedömer nödvändiga med hänsyn till deras funktion som garant av det nationella försvaret,

75. fördömer varje slags organisationsplikt som gör medlemsskap i vissa organisationer till ett villkor för att utöva ett yrke, i synnerhet då dessa organisationer har andra syften än rent professionella och stöder vissa politiska partier,

76. upprepar att Europeiska unionen och dess medlemsstater utan förbehåll bör ratificera och tillämpa Europarådets sociala stadga, att de skall respektera ILO:s internationella konventioner och rekommendationer och att Förenade kungarikets regering utan förseningar bör underteckna det avtal om socialpolitik som bifogats fördraget om Europeiska unionen,

Lika behandling

77. anser det väsentligt att principen om lika behandling och icke- diskriminering upprätthålls som en av de allmänna principerna i gemenskapsrätten och uppmanar medlemsstaterna att fortsätta att garantera den,

78. anser varje form av diskriminering på grund av ras, hudfärg, etnisk tillhörighet, kön, sexuell läggning, språk, religion och politisk åskådning som oacceptabel,

79. bekräftar på nytt behovet av lika möjligheter och rättigheter för kvinnor och erinrar om sin resolution av den 10 mars 1994 om kvinnans situation i Europeiska unionen ((EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 244.)),

80. begär att principen om jämställdhet mellan män och kvinnor skall ingå i revideringen av fördraget om Europeiska unionen och uppmanar medlemsstaterna att kontrollera om den verkställs på alla sektorer samt att tillämpa rekommendationen om balanserat deltagande i beslutsprocessen för män och kvinnor,

81. kommissionen uppmanas att föreslå ändringar till de nuvarande direktiven om jämställdhet i de fall dessa inte gör det möjligt att mer effektivt garantera jämställdheten mellan män och kvinnor i medlemsstaterna,

82. framhåller behovet av att i gemenskapspolitiken integrera den grundläggande rätten för personer med funktionshinder till lika villkor och att inte diskrimineras på grund av sitt funktionshinder,

83. uppmanar medlemsstaterna att avskaffa alla rättsregler på alla nivåer som kriminaliserar och diskriminerar sexuella och känslomässiga relationer mellan myndiga personer av samma kön,

84. kräver i enlighet med villkoren i sin resolution av den 8 februari 1994 om lika rättigheter för homosexuella och lesbiska inom gemenskapen ((EGT nr C 61, 28.2.1994, s. 40.)) att all diskriminering och all ojämlik behandling skall avskaffas vad gäller de homosexuella, med särskilt avseende på olikheterna som råder i fråga om åldersgränser för när homosexuellt umgänge blir tillåtet samt diskrimineringen vad gäller rätten till arbete, strafflagen, civilrätten, avtalsrätten och social och ekonomisk rätt,

85. vidhåller de äldres mänskliga rättigheter till ett värdigt liv och bekräftar på nytt innehållet i sin resolution av den 24 februari 1994 om åtgärder till förmån för de äldre ((EGT nr C 77, 14.3.1994, s. 24.)),

Rasism och utlänningsfientlighet

86. fördömer på nytt rasism i alla dess förekomstformer, liksom utlänningsfientlighet och antisemitism och kräver att detta fördömande skrivs in i Fördraget om Europeiska unionen,

87. beklagar att rådet hittills inte har antagit någon strategi för att bekämpa rasism, utlänningsfientlighet och antisemitism och att kommissionen, trots upprepade anmodanden från Europaparlamentet, ännu inte har lagt fram något förslag till direktiv mot diskriminering,

88. framhåller på nytt innehållet i sin resolution om rasism, utlänningsfientlighet och antisemitism av den 27 oktober 1994 ((EGT nr C 323, 21.11.1994, s. 154.)) och sin resolution om zigenarnas situation i gemenskapen av den 21 april 1994 ((EGT nr C 128, 9.5.1994, s. 372.)),

89. uppmanar medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att skydda personer som befinner sig på deras territorier mot varje form av diskriminering eller handling grundad på rasism, utlänningsfientlighet och antisemitism och att i sin lagstiftning klassificera uppmaningar till rasism som en straffbar handling,

90. beklagar att det i flera medlemsstater har förekommit misshandel med rasistiska motiv av fångar från ordningsmakten och säkerhetsstyrkornas sida; anmodar därför regeringarna i unionen att reagera kraftigt när de får kännedom om sådana fall,

91. betonar att åtgärder måste vidtas i fråga om utbildning och yrkesträning för att effektivt kunna bekämpa rasism, främlingsfientlighet och antisemitism, och uppmanar medlemsstaterna att utbilda socialarbetare och tjänstemän inom polis och rättsväsen särskilt i att handskas med kulturella särdrag hos folk av utländskt ursprung eller tillhörande etniska minoriteter,

92. uttrycker sin oro över att flera internationella organisationers konstaterar en ökning av brutala övergrepp på personer av utländskt ursprung eller tillhörande etniska minoriteter, i synnerhet vad gäller asylsökande, och uppmanar regeringarna i medlemsstaterna att reagera kraftigt när de får kännedom om sådana fall,

Rätt att ingå äktenskap, äktenskapsliknande parförhållanden och att bilda familj samt barns rättigheter

93. anser skyddet för familjelivet oumbärligt - antingen familjen är officiellt erkänd eller den bildats på de facto-basis - och oroar sig över de initiativ som åsyftar till att inskränka rätten till familjers återförening samt kräver att ökad uppmärksamhet skall ägnas skyddet för barns och ungdomars rättigheter,

94. begär en förstärkning av skyddet för barn från sexuella övergrepp och våld,

95. begär att alla barn skall ha rätt till full utbildning och uppmanar medlemsstaterna att förebygga att de lämnar skolan i förtid,

96. fastställer att alla barn skall ha rätt till god hälsa, rent boende, hälsosam kost och en icke förorenad miljö,

97. uppmanar medlemsstaterna att straffbelägga koppleri och det missbruk av minderåriga som sker utomlands (sexturism) och att behandla sina egna medborgare i enlighet med de bestämmelser som gäller i hemlandet,

98. uttrycker sin oro över att det ännu idag i några stater inom Europeiska unionen förekommer ekonomisk exploatering av barn och barnarbete,

II. EKONOMISKA, SOCIALA OCH KULTURELLA RÄTTIGHETER; MILJÖ

Rätt till utbildning

99. anser att grundläggande utbildning är en rättighet som inte bör styras av ekonomiska intressen utan skall syfta till utbildning av människor och bör därför vara öppen, gratis och allmäninriktad; uppmanar därför medlemsstaterna till att vidta särskilda åtgärder för att rätten till grundläggande utbildning även skall gälla för gatubarn och barn till asylsökande och flyktingar,

100. anser att rätten att välja utbildningssystem är en naturlig följd av rätten till utbildning (inom hela unionens territorium),

101. upprepar åter igen sin inställning att utbildning och yrkesutbildning är rättigheter som bör förbli giltiga under hela livet,

Fattigdom och ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter

102. understryker att fattigdom och social utslagning kräver särskilda åtgärder på det sociala, ekonomiska och kulturella området,

103. anmodar gemenskapens institutioner och medlemsstaterna att föra en resultatgivande politik för bekämpning av fattigdom och att vidta åtgärder inom detta område i syfte att kraftigt minska antalet missgynnade människor i Europeiska unionen,

104. påpekar att kvinnorna utgör 70 % av de allra fattigaste, både på det globala och på det europeiska planet och att en särskild insats måste göras för att deras sociala och ekonomiska rättigheter skall respekteras och utvecklas,

105. rekommenderar att protokollet och avtalet om socialpolitik liksom stadgan om sociala rättigheter skall inskrivas i fördraget om Europeiska unionen vid regeringskonferensen 1996, samt att EU skall ansluta sig till Europarådets sociala stadga,

106. anser att arbete är en grundläggande rättighet för samtliga europeiska medborgare, vilket har bekräftats i olika unionsprotokoll, och anmodar kommissionen att strikt tillämpa Vitboken om tillväxt, konkurrens och sysselsättning för att denna princip skall kunna tillämpas,

107. anmodar kommissionen att i all gemenskapspolitik införa förpliktelsen att vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa arbetslösheten i unionen,

108. anmodar medlemsstaterna att se till att Gemenskapens stadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter, kallad Europeiska sociala stadgan och antagen i december 1989 i Strasbourg, fördragsfästs som rättighet för samtliga unionens medborgare,

109. uppmanar de medlemsstater, som ännu inte har anslutit sig till det till fördraget bifogade protokollet och avtalet om införande av Europeiska sociala stadgan och främjande av en social dialog, att göra detta

110. anmodar medlemsstaterna att se till att det i deras nationella lagstiftningar fastställs minimigarantier för ekonomiska och sociala rättigheter, i synnerhet den grundläggande rätten till arbete, föreningsrätten och rätten till pensionering,

111. anmodar medlemsstaterna att tillämpa rekommendationerna från Europeiska rådets möte i Essen om en förbättring av sysselsättningssituationen och att prioritera en effektiv utveckling av de gemenskapsinitiativ som syftar till skapande av sysselsättning, såsom EMPLOYMENT- och ADAPT- programmen och programmen för små och medelstora företag m.fl., och som ger arbetstagare möjlighet att anpassa sig till strukturella förändringar i företagen,

112. begär att ett direktiv mot sexuella trakasserier på arbetsplatsen antas,

113. upprepar arbetstagarnas rätt till information om företagets ekonomiska situation,

114. ser med tillfredsställelse på offentliggörandet av direktiv nr 94/45/EG om inrättande av ett europeiskt företagsråd ((EGT nr L 254, 30.9.1994, s. 64.)),

115. anmodar kommissionen och medlemsstaterna att prioritera skapandet av sysselsättning vid tillämpningen av struktur- och sammanhållningsfonderna,

116. anser det vara betydelsefullt att ge kulturen en större roll när det gäller att skapa sysselsättning genom att föra in denna i utvecklingsstrategierna och inte begränsa den till att bevara kulturarvet utan ta med den i samtliga investeringar i den kulturella och audiovisuella sektorn,

117. uppmanar kommissionen att på grundval av artikel 128.4 låta utföra en studie som analyserar vad de olika politiska områdena inom unionen betyder för den kulturella mångfalden och de kulturella uttrycksmöjligheterna, såsom parlamentet begärt i sin förutnämnda resolution av den 12.7.1989.

118. uppmanar medlemsstaterna att erkänna och främja sina regionala språk, framförallt inom utbildningsväsendet och media samt i kontakterna mellan medborgare och administrativa myndigheter, och att stödja tilläggsprotokollet till Europarådets konvention om de mänskliga rättigheterna på detta område,

119. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta respektive främja åtgärder, som syftar till att respektera minoriteters och asylsökandes kulturella identitet samt att garantera dessa grupper möjligheten, att inte förlora kontakten med modersmålet och sin ursprungskultur, samtidigt som de erbjuds medel för att närma sig det nya landets språk och kultur,

120. uppmanar kommissionen att starta program för att göra de europeiska ungdomarna medvetna om dessa frågor i syfte att uppnå en hög kunskapsnivå om mänskliga rättigheter i de olika medlemsstaterna,

Rätt till miljöskydd

121. betonar att mänskliga rättigheter omfattar rätten att leva i en så ren miljö som möjligt, och understryker att nu levande generationer har ett ansvar att överlämna en ren miljö till kommande generationer,

122. anser att EU och medlemsstaterna skall föra en lämplig miljöskyddspolitik eftersom miljön är en grundläggande faktor för att uppnå välstånd,

123. erinrar om Europeiska gemenskapernas domstols jurisprudens där miljöskydd ses som en av Europeiska unionens grundläggande målsättningar,

124. upprepar sammankopplingen mellan rätten till miljöskydd och rätten till skydd för hälsan och uppmanar medlemsstaterna att tillämpa och implementera gemenskapsdirektiven om miljön,

125. uppmanar medlemsstaterna att stifta lagar och vidta andra åtgärder som ger dem möjligheter att ingripa mot gärningsmän eller medbrottslingar som gjort sig skyldiga till brott mot folkrätten och befinner sig på deras territorium, lagföra dem inför nationella rättsinstanser och samarbeta med de internationella brottmålsdomstolarna för före detta Jugoslavien och Rwanda,

126. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet samt till medlemsstaternas regeringar och parlamentet liksom till regeringarna i de stater som redan formellt ansökt om medlemskap i Europeiska unionen,