12. uppmanar kommissionen att inom ramen för vitboken om EU:s ledningsformer och i enlighet med
de utfästelser som redan gjorts av dess ordförande säkerställa att fördelningen av ansvaret för genomföran-debefogenheterna mellan kommissionen och medlemsstaterna stämmer överens med subsidiaritetsprin-cipen, samtidigt som man beaktar områdets och medlemsstatens särskilda egenskaper, samt att se till attkommissionen förvaltar sålite som möjligt för att i stället kunna ägna sig å t att ge impulser, samordna ochkontrollera,
13. uppmanar medlemsstaterna att erkänna sin skyldighet att biståkommissionen i arbetet med att
decentralisera förvaltningen av EU:s politik, till exempel genom att öppna sina egna offentliga förvaltningarför punktvis granskning av Europaparlamentet och nationella parlament och att acceptera sanktioner närde inte lyckas med att förvalta EU:s politik påett korrekt sätt,
14. önskar även att diskussionen om ledningsformer skall utgöra ett tillfälle för de tre institutionerna att
fastställa gemensamma principer för att lägga ut tjänster, dåinrättandet av oberoende organ alltid motive-ras med att det behövs vetenskapliga eller tekniska sakkunskaper eller att det förefaller lämpligare med endecentraliserad förvaltning; anser emellertid att detta skall ske pådet villkoret att man undviker att styckaupp kommissionens politiska ansvar och ser till att den förfogar över rättsliga medel för att kunna redo-göra för Europaparlamentet och rådet om hur organen fullgör sina arbetsuppgifter,
15. begär att principen om att beslutsansvaret skall förbli politiskt och även i fortsättningen åvila kom-
missionen inte skall äventyras i den pågående regeringskonferensens arbete,
16. efterlyser stöd för kommissionens roll som EU:s tankesmedja och institutionella minnesbank; anser
att dess funktioner rörande politisk analys och planering bör stärkas,
17. gläds åt att man inom ramen för Cotonouavtalet med AVS-länderna och i kommissionens beslut av
den 16 maj 2000 om reformeringen av förvaltningen av EU:s utlandsstöd har vidtagit åtgärder för ettdecentraliserat och samordnat utlandsstöd; uppmanar vidare kommissionen att göra en heltäckande studieav problemet med hur unionen företräds externt, både i internationella förhandlingar, internationella organoch gentemot tredje land, samt att arbeta för att inrätta en gemensam diplomatisk tjänst som lyder underkommissionen,
18. konstaterar att utnämnandet av en hög representant för den gemensamma utrikes- och säkerhets-
politiken och inrättandet av organ för försvarspolitiken leder till att det finns EU-myndigheter som ionödan konkurrerar med varandra utan att man påett effektivt sätt löser problemet med samordningenav medlemsstaternas egna åtgärder; anser att den höge representanten på sikt måste inlemmas i kommis-sionen,
19. begär att kommissionen skall se till att mekanismerna för samordning mellan parlamentet, kommis-
sionen och rådet för att garantera konsekventa beslut tillämpas generellt,
20. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till kommissionen, rådet och medlemsstater-
nas regeringar.
18. Förbindelserna EU-utvecklingsländerna
A5-0337/2000
Europaparlamentets resolution om reformen av kommissionen och dess konsekvenser för Europe-
iska unionens förbindelser med utvecklingsländer (2000/2051(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
9dash med beaktande av dokumentet ”Reformen av kommissionen 9dash Vitbok” (KOM(2000) 200),
9dash med beaktande av meddelandena från kommissionen till rådet och Europaparlamentet av den 24 april
2000 (KOM(2000) 212) om Europeiska gemenskapens utvecklingspolitik, och av den 16 maj 2000om reformen av förvaltningen av biståndet till tredje land (SEK(2000) 814),13.8.2001 SV C 228/213 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
9dash med beaktande av kommissionens förslag av den 26 juli 2000 om en ny budgetförordning
(KOM(2000) 461),
9dash med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 21 september 2000 om komplementariteten
i gemenskapens och medlemsstaternas politik beträffande utvecklingssamarbete(1), och av den
17 februari 2000 om samstämmigheten mellan gemenskapspolitiken påolika områ den(2)
9dash med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 19 januari 2000 om åtgärder att vidta med
anledning av den oberoende expertkommitténs andra rapport om reformen av kommissionen(3), och
av den 6 juli 2000 om beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen avseende den finansiella förvalt-ningen av den sjätte, sjunde och åttonde Europeiska utvecklingsfonden för budgetåret 1998(
4), respek-
tive om beviljande av ansvarsfrihet för genomförandet av Europeiska unionens allmänna budget förbudgetåret 1998(
5), och av följande skäl:
9dash med beaktande av de mål som avses i EG-fördragets avdelning XX artikel 177,9dash med beaktande av artikel 163 i arbetsordningen,
9dash med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och samarbete (A5-0337/2000),
A. Rådet har lagt fram ett flertal resolutioner om komplementariteten och samstämmigheten i Europeiska
gemenskapens utvecklingspolitik och den övriga gemenskapspolitiken, och vid rådets (allmänna frågor)
möte den 9 oktober 2000 lade man fram slutsatser om effektiviteten i EU:s externa verksamhet.
B. Målen för utvecklingspolitiken utgör en av de tre grundläggande pelarna av EU:s externa verksamhet,
jämte utrikes- och säkerhetspolitiken och de handelspolitiska målen.
C. Det är genom den internationella utvecklingspolitiken som Europeiska gemenskapen gör sig mest
synlig i tredje land.
D. Det statliga utvecklingsstödet från industriländerna har gradvis minskat och uppgår nu till minimala
0,22 procent av den samlade BNP:n, det vill säga långt mindre än det mål på 0,7 procent som rekom-menderades av FN i resolutionen från 1974 om den nya ekonomiska världsordningen.
E. I slutsatserna från rådets (allmänna frågor) möte den 9 oktober 2000 nämns inte rådets förklaring om
EU:s utvecklingspolitik, och inte heller vikten av bekämpningen av fattigdom, eller de internationellautvecklingsmålen.
F. Det är nödvändigt med en omfattande reform av gemenskapens internationella biståndspolitik för att
göra den effektivare.
G. Denna reform bör omfatta följande:
9dash En revidering av den politik som rör utvecklingsbistånd och dess prioriteringar, där man tar hän-
syn till de mål beträffande bekämpning av fattigdomen, som fastställts vid ett flertal internationellatoppmöten.
9dash En bättre fördelning mellan kommissionens olika avdelningar och mellan gemenskapens politik på
de olika områden som rör tredje land, så att man får en tydlig operativ samordning och politisksamstämmighet.
9dash En striktare tillämpning av artikel 177 i EG-fördraget när det gäller komplementariteten mellan
medlemsstaternas och kommissionens respektive biståndspolitik.
(1) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 15.
(2) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 7.
(3) EGT C 304, 24.10.2000, s. 135.
(4) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 6.
(5) ”Texter antagna under sammanträdet”, punkt 5.C 228/214 SV 13.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
9dash En anpassning av de mänskliga och ekonomiska resurser som står till kommissionens förfogande,
för att den påett effektivt sätt skall kunna uppnåmå len för utvecklingspolitiken.
9dash En revidering av biståndsförvaltningen både på plats och vid huvudkontoret, bland annat genom
en förenkling av förfarandena, en integrering av samarbetscykeln, en balanserad struktur mellankommissionens avdelningar med ansvar för yttre förbindelser, en enda person som är politiskt
ansvarig påutvecklingsområ det samt större öppenhet inom förvaltningen.
H. Kommissionen är den främsta givaren i världen av humanitärt bistånd och den förvaltar direkt en
betydande del av världens utvecklingsstöd. Varken de mänskliga resurserna eller förvaltningsmetodernahar emellertid anpassats efter den relativa budgetökningen av de gemenskapsmedel som avser huma-nitärt bistånd och utvecklingsstöd.
I. De ekonomiska resurser som EU avsätter för utvecklingsbistånd motsvarar inte dess relativa inflytande
i internationella sammanhang.
J. Hittills har kommissionen, pågrund av bristen påresurser, tyvärr inriktat sig påatt genomföra politik
och vidta åtgärder, och har i stor utsträckning överlåtit utformningen av biståndet åt andra internatio-nella organisationer såsom Världsbanken, Internationella valutafonden och OECD.
K. Kommissionen har stor erfarenhet när det gäller genomförandet av utvecklingspolitik, men denna
erfarenhet har varken analyserats eller utnyttjats i särskilt stor omfattning.
L. De externa bedömningar som gjorts av gemenskapens biståndspolitik har visat på problem beträffande
hur snabbt och hur effektivt programmen och projekten genomförs.
M. Parlamentets och medlemsstaternas stöd är av avgörande betydelse för att lösa många av de problem
som råder när det gäller förvaltningen av gemenskapens utvecklingsstöd, i synnerhet de budgetmässigaproblemen, och rådets interventionsförfaranden.
1. Parlamentet påpekar att världssamfundets åtaganden för att uppfylla vissa kvantitativa målsättningar
rörande en hållbar utveckling, och rent konkret bekämpning av fattigdomen, utgör en ny syn på utvecklingsom gemenskapens utvecklingspolitik bör anpassas efter,
2. uppmanar kommissionen att grunda sin reform när det gäller den externa verksamheten påen tydlig
och omfattande förklaring som fastställer EU:s mål för de yttre förbindelserna under 2000−talet, och somhar bekämpningen av fattigdom som övergripande mål,
3. välkomnar med tillfredsställelse det faktum att kommissionen har inlett arbetet med att reformera de
delar av kommissionen som har ansvar för yttre förbindelser, vilket bör leda till en förbättring av utveck-
lingsbiståndets verkningsgrad och en effektivisering av förbindelserna med utvecklingsländerna med hänsyntill det slutgiltiga målet, nämligen att främja en hållbar utveckling som bidrar till att bekämpa fattigdomenoch gör dessa länder delaktiga i världsekonomin,
4. uttrycker sin oro för att en avskiljning av det politiska ansvaret och det strategiska beslutsfattandet
från genomförandet och uppföljningen av programmen skall leda till att utvecklingspolitiken marginalise-ras inom kommissionen; anser att det politiska ansvaret måste återspeglas i de institutionella strukturerna,
5. anser i detta hänseende att gemenskapen bör ha ett integrerat organ för internationell utveckling som
tar ansvar för hela samarbetscykeln med utvecklingsländerna, inklusive de program som avser Afrika, Lati-namerika, Medelhavsländerna och Asien,
6. anser att man absolut måste lösa det strukturella problem som det innebär att det inte finns tillräck-
liga mänskliga resurser för att förvalta de medel som avser utvecklingssamarbete, och åtar sig därför att
under budgetåret avsätta de resurser som behövs,
7. begär, med tanke påatt små skaliga projekt traditionellt sett har visat sig ge bäst resultat i samband
med utvärderingar av EU-bistånd, att de små biståndsprojekten i framtiden skall förses med den personalde behöver för att kunna fortsätta fungera och bli fler till antalet,13.8.2001 SV C 228/215 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
8. uppmanar i detta sammanhang rådet att i egenskap av en av budgetmyndighetens grenar säkerställa
att de finansiella bestämmelserna återspeglar målen för gemenskapens utvecklingspolitik,
9. uppmanar budgetmyndigheten att under de kommande budgetåren avsätta en bestämd andel för
administrativa utgifter vid varje budgetpost som avser utvecklingssamarbete,
10. anser att det är av avgörande betydelse att kommissionen, inom ramen för utvecklingspolitiken,
förfogar över tillräckligt med personal med lämplig utbildning för att man skall kunna föra diskussioner,
göra analyser och utarbeta förslag,
11. uppmanar kommissionen att under det första halvåret 2001 förelägga Europaparlamentet en
rapport om genomförandet av de olika delarna av reformen av generaldirektoratet för yttre förbindelser,
12. anser att man genom att delegera befogenheter till delegationerna skulle kunna skapa ett system för
att förvalta utvecklingsprojekten, och utnyttja och utöka de lokala resurserna; anser därför att man såsnabbt som möjligt bör överföra befogenheter till delegationerna och förse dem med de tekniska hjälp-medel de behöver och utöka de mänskliga resurserna för utvecklingspolitiken; anser ocksåatt man böröverlåta genomförandet av projekten och programmen på mottagarna, inklusive kontraktering av lokala
företag, dådessa kunnat uppvisa en god förvaltning och demokratiska förhå llanden,
13. påpekar att det behövs personal med bättre fackkunskaper och att personalen inom generaldirekt-
oratet för yttre förbindelser måste få utbildning som ger dem sådana ingående fackkunskaper, särskilt omprogramplanering och påolika specialområ den,
14. anser att inrättandet av den gemensamma tjänsten för yttre förbindelser var ett misslyckat försök att
rationalisera förvaltningen av gemenskapsbiståndet, och att den otydliga fördelningen av de olika organensansvarsområden gjorde tjänsten mindre effektiv; påpekar i detta sammanhang behovet av att samla helasamarbetscykeln till en enhet och anser att ett enda organ bör fåansvar för hela cykeln för utvecklings-samarbetet, samt att en enda kommissionsledamot bör ha det politiska ansvaret för detta organ, nämligen
kommissionsledamoten med ansvar för utvecklingssamarbete; anser att detta skulle effektivisera kommis-
sionens förvaltning och synliggöra kommissionens åtgärder på detta område utan att detta för den skullpåverkar fördelningen av befogenheter mellan kommissionsledamöterna,
15. vidhåller gemenskapsbiståndets särskilda karaktär och det mervärde det innebär, och beklagar att
man i vissa medlemsstater anser att utvecklingsbiståndet skall föras tillbaka till nationell nivå; anser bestämtatt medlemsstaternas utvecklingspolitik bör utgöra ett komplement till EU:s utvecklingspolitik, och inteersätta eller duplicera den; anser också, med tanke på den vikt det fäster vid en offentlig gemenskapspolitikpåutvecklingsområ det, att hela programförvaltningen bör koncentreras till kommissionen och att deleger-ingen av förvaltningsuppgifter till externa organ bör ske i mycket begränsad omfattning,
16. noterar att man planerar att inrätta ett nytt förvaltningsorgan för gemenskapsbistånd som skall
grunda sig påden gemensamma tjänsten för yttre förbindelser, som i sin tur skall omvandlas till ett kontor;
anser att organet bör arbeta enligt en modell som stämmer överens med målen om ett effektivare gemens-kapsbistånd, och som framför allt garanterar att kommissionens åtgärder är enhetliga och att kommis-sionen kan utöva kontroll över organet, eftersom Europaparlamentet påsåsätt kommer att kunna utövapolitisk kontroll över organets verksamhet även i fortsättningen,
17. anser ocksåatt inrättandet av ett så dant organ bör leda till en förenkling av förvaltningsförfaran-
dena, i synnerhet i samband med samfinansiering av projekt tillsammans med olika icke-statliga organisa-tioner,
18. är övertygat om att de icke-statliga organisationerna har kapacitet att genomföra program som
särskilt avser kampen mot fattigdom och anser att kommissionen bör utnyttja denna möjlighet bättre,
19. anser att EU bör utarbeta strategier för att liva upp och stärka det civila samhället i mottagar-
länderna, och att EU bör försöka samarbeta med det civila samhällets olika sektorer, inbegripet de icke-statliga organisationerna och den privata sektorn, påsamtliga områ den som rör samarbete med tredje landför att påsåsätt uppnåutvecklingsmå len; anser att det civila samhällets organisationer bör betraktas sombetydelsefulla och oberoende partners till EU, vilka spelar en viktig roll i utvecklingsprocessen; anser att EUbör främja en mer omfattande politisk dialog med det civila samhället, och ett utökat samarbete påpro-gramnivå,C 228/216 SV 13.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000
20. betonar vikten av en ändamålsenlig utvärdering av effekterna av de externa biståndsprogrammen, så
att positiva och negativa erfarenheter tas till vara vid programplaneringen och genomförandet av framtidaåtgärder; betonar vikten av att man utbildar personal med specialkunskaper på detta område och ger orga-net i uppgift att utvärdera resurserna och kompetensen såatt dess arbete kan leda till att den politik somrör utvecklingsbistånd blir verkningsfullare och effektivare,
21. stöder, när det gäller kommittéförfarandet, kommissionens hållning om att rådets arbetsgrupper och
kommittéerna bör utvecklas såatt deras arbete i högre grad inriktas påpolitik, regelbunden översyn av deolika ländernas strategier, sektorsstrategier samt frågor som kräver en europeisk samordning under de fasersom föregår de internationella förhandlingarna,
22. välkomnar kommissionens initiativ till att genomföra en revidering av samtliga förordningar som
rör utvecklingspolitik för att undersöka om det vore lämpligt att införa en övergripande förordning somgör att kommittéerna kan inrikta sitt arbete påprogrammeringsfasen och att man kan eliminera den sys-tematiska revideringen av samtliga program,
23. påpekar hur viktigt det är att man använder strategidokumenten för enskilda länder (”country stra-
tegy papers”) och nationella vägledande program för att främja såväl komplementariteten med medlems-staterna, som mottagarnas delaktighet i planeringen av samarbetet genom dialog och överföring av in-formation, och att man påsåsätt förverkligar tanken om att lå ta mottagarna genomförautvecklingsprojekten i de fall där det råder lämpliga förhållanden för detta,
24. betonar behovet av att utöka EU:s närvaro i olika forum där viktiga frågor som rör utvecklings-
ländernas ekonomier behandlas, och att i högre grad samordna medlemsstaternas och EU:s ståndpunkteri de olika internationella forumen, i synnerhet i Bretton Woods-institutionerna och FN, där EU:s politiskaroll bör motsvara storleken pådess bidrag,
25. påminner om vikten av att Europaparlamentet informeras innan nya politiska strategier antas, och
senast samtidigt som rådet informeras, beträffande riktlinjer, beräkningar och programplanering som rör
gemenskapens biståndspolitik, utan att Europaparlamentet för den skull skall blanda sig i kommissionens
förvaltningsuppgifter,
26. anser att man bör se till att den nya strukturen leder till en samstämmighet mellan gemenskapens
politik i utrikes-, utvecklings-, handels-, jordbruks- och fiskepolitiska frågor, samt frågor som rör forskningoch utveckling samt livsmedelssäkerhet; anser att en konsekvensbedömning beträffande samstämmighetenskall göras i samband med utformandet av alla nya strategier och arbetsmetoder, utöver publiceringen avden årsrapport som skall granskas av både rådet och parlamentet i enlighet med den ovannämnda resolu-tionen av den 17 februari 2000 om samstämmigheten mellan gemenskapspolitiken påolika områ den,
27. betonar att reformprocessen inom generaldirektoratet för yttre förbindelser måste genomföras på ett
öppet sätt och under god insyn, och att personalen vid de berörda organen måste få delta i reformproces-sen, samt att man under övergångsperioden måste lägga särskild vikt vid att upprätthålla målsättningarnabeträffande en effektiv europeisk utvecklingspolitik och beträffande de åtaganden man gjort gentemot mot-tagarländerna,
28. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.13.8.2001 SV C 228/217 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Torsdag 30 november 2000