Gemensamma åtgärder utgjorde 11 % av den budget som anslagits och utgjorde ett stort bidrag till programmets mål. Den genomsnittliga kostnaden per deltagare per åtgärd för alla typer av gemensamma åtgärder (utom expertgrupper) var omkring 742 euro. Projektgrupper stod för nästan hälften av utgifterna för gemensamma åtgärder, men är troligen den mest kostnadseffektiva typen på grund av deras räckvidd (över 33 000 deltagare) och relativt låga kostnader (genomsnittlig deltagarkostnad på 676 euro). De har förbättrat samarbetet och arbetsförbindelserna mellan deltagarna och stöttat utarbetandet av ny tullagstiftning och ett effektivt genomförande av gällande lagstiftning, genom fastställande av bästa arbetsmetoder för administrativa förfaranden. Utvärderingen visade på behovet av att förbättra tidpunkten för inbjudningar till mötena för att säkerställa att bästa möjliga experter deltar till lägsta möjliga kostnad. På grund av de nyligen genomförda expertgruppernas olika karaktär (och därmed olika övervakningsuppgifter) är det svårt att jämföra expertgruppernas kostnadseffektivitet med övriga gemensamma åtgärder. Deras potential att minska kostnaderna framhölls dock under utvärderingen, eftersom de ger medlemsstaterna möjlighet att samla resurser och expertis i stället för att agera separat.

Som redan nämnts är emellertid digitaliseringen fortfarande en pågående process och några av de it-system som planerats för i unionens tullkodex har ännu inte utvecklats eller uppdaterats, vilket försenar förverkligandet av de förväntade fördelarna. De ekonomiska aktörer som har rådfrågats ser i allmänhet utrymme för mer handelslättnader och har gett uttryck för utmaningarna med anknytning till it-miljöns komplexitet, medlemsstaternas spridda utveckling av nationella komponenter och den otillräckliga kommunikationen om dessa. Även om dessa frågor främst är politiska och huvudsakligen ligger under EU-medlemsstaternas ansvar pekar de på möjligheten till ett bättre deltagande från ekonomiska aktörer under nästa etapp av programmet.

Även om verksamheten för uppbyggnad av personalkompetens endast har förbrukat 2 % av programmets budget, anses den generera mycket valuta för pengarna, särskilt de e-lärandeutbildningar som kan användas upprepade gånger utan att medföra ytterligare kostnader (förutom nödvändiga uppdateringar). Såsom framgår av utvärderingen är de huvudsakliga fördelarna med Tull 2020-utbildningen kopplade till en mer enhetlig tillämpning av tullagstiftningen och i slutändan till en mer effektivt och ändamålsenligt fungerande tullunion, eftersom de ökar tulltjänstemännens kapacitet att utföra sina uppgifter samt de ekonomiska aktörernas förståelse för tullreglerna. Detta var särskilt viktigt under denna upprepning av programmet, där en ny tullrättslig ram blev tillämplig. I detta avseende offentliggjordes EU-programmet för e-lärande inom ramen för unionens tullkodex, som består av 15 moduler för att stödja genomförandet av unionens tullkodex, 2016. Under de följande åren låg fokus främst på att uppdatera och utveckla översättningar av befintliga moduler (med två till tre nya moduler på engelska per år). I linje med att de har släppts har antalet e-lärandemoduler som används av de deltagande länderna också ökat under hela programmets löptid. Antalet nedladdningar av offentligt tillgängliga e-lärandemoduler (dvs. de som är tillgängliga för ekonomiska aktörer) ökade från 3 219 år 2014 till 30 408 år 2020 och antalet nationella tulltjänstemän som utbildats med hjälp av EU:s gemensamma utbildningsmaterial ökade tiofaldigt under denna programperiod (från drygt 4 000 år 2014 till 40 000 år 2019). Dessa utbildningar ansågs generellt vara av god kvalitet.

4. Samstämmighet

Den slutliga utvärderingen inriktades på programmets externa samstämmighet med EU:s bredare politik och prioriteringar. Resultaten av halvtidsutvärderingen, som fokuserade på intern samstämmighet mellan programmets olika delar, komponenter och utformning, förblir giltiga. Utvärderingen visade att Tull 2020-programmet både har stöttat andra EU-initiativ och EU-program och dragit nytta av dem. Såsom beskrivs i det arbetsdokument från kommissionens avdelningar som åtföljer denna rapport är ett exempel på sådana sammanlänkningar fallet med ”förbud och restriktioner”, som avser de icke-tullrättsliga formaliteter (sanitära, fytosanitära, miljömässiga, jordbruksrelaterade osv.) som krävs för import och export av varor som tullmyndigheterna har anförtrotts att verkställa vid EU:s gränser. Samstämmighet med andra utgiftsprogram, såsom Fiscalis 2020, stödprogrammet för strukturreformer eller Herkules III, och deras respektive politikområden uppnåddes också i rimlig utsträckning, vilket gjorde det möjligt att undvika överlappningar och uppnå komplementaritet.

Flera mekanismer användes för att säkerställa denna samstämmighet, såsom möten mellan olika avdelningar och samråd mellan olika avdelningar inom kommissionen, blandade projekt- och expertgrupper, deltagande av observatörer från olika kommissionsavdelningar i möten eller verksamhet inom projektgrupper eller bedömning av projektförslag av tjänstemän från olika kommissionsavdelningar. Trots de iakttagna positiva resultaten fann utvärderingen, liksom konsekvensbedömningen för nästa finansieringsprogram, utrymme för ytterligare komplementaritet och synergier på vissa områden. Ytterligare synergieffekter skulle till exempel kunna undersökas med efterföljaren till Herkules III-programmet om utvecklingen av databaser eller om gemensam dataanalys, eller med Fonden för inre säkerhet och instrumentet för ekonomiskt stöd för gränsförvaltning och viseringspolitik, genom att eftersträva en mer samordnad och sektorsövergripande strategi på operativ nivå. Samarbete med tredjeländer om uppfyllandet av EU:s och internationella miljömål framhölls också som ett potentiellt område där samstämmigheten skulle kunna förbättras.

I utvärderingen föreslogs slutligen ytterligare sätt att förbättra samstämmigheten, såsom ytterligare strukturering eller formalisering av samarbetet mellan berörda avdelningar inom kommissionen, i enlighet med principerna och rekommendationerna i den europeiska interoperabilitetsramen, öka programmets synlighet och dess komplementaritet med andra EU-fonder i medlemsstaterna eller undersöka it-synergier med andra EU-program som driver betydande elektroniska system.

Det efterföljande initiativet skulle kunna dra nytta av det kommande förslaget till förordning om en hög grad av interoperabilitet inom den offentliga sektorn i unionen för att ytterligare säkerställa sömlös samverkan mellan domäner och över gränser. Detta skulle också bidra till att identifiera framgångsrika lösningar och praktiska erfarenheter som skulle kunna gynna andra.

5. Relevans

Tullunionen är en viktig och integrerad del av den inre marknadens funktion. Eftersom tullagstiftning är en exklusiv EU-befogenhet antas den på EU-nivå, men den genomförs av medlemsstaterna. De direkta behoven av att få tullunionen att fungera sömlöst ligger därför främst hos tullförvaltningarna, som verkar under förhållanden där det är allt mer nödvändigt att utbyta information, samarbeta och bygga upp sin administrativa kapacitet. Sekundära målgrupper vars behov också bör beaktas är ekonomiska aktörer.

Tullprogrammets relevans bekräftades i halvtidsutvärderingen, där man drog slutsatsen att programmets särskilda och operativa mål var relevanta för de berörda intressenternas behov och att en ambitiös politik inte hade varit möjlig utan programmet. Den slutliga utvärderingen har därför fokuserat på fortsatt relevans mot bakgrund av utvecklingen sedan halvtidsöversynen, särskilt brexit och covid-19-pandemin. I utvärderingen undersöktes dessutom om programmet är anpassat till de problem och åtgärder som identifierades i handlingsplanen för tullunionen 2020 Handlingsplan för att ta tullunionen till nästa nivå , där en reviderad strategi för tullunionen föreslås.

Den slutliga utvärderingen visade att programmet fortfarande är både relevant och nödvändigt och att intressenternas behov i stort sett har förblivit oförändrade sedan halvtidsutvärderingen. Detta är också i linje med konsekvensbedömningen för tullprogrammet efter 2020, som bekräftade dessa behov. I 2020 års handlingsplan för tullen föreslogs dessutom en uppsättning åtgärder som är kopplade till programmets särskilda och operativa mål, vilket bekräftar deras fortsatta relevans. De föreslagna åtgärderna, som är väl anpassade till programmets mål, gällde riskhantering, e-handel, främjande av efterlevnad och operativt samarbete mellan tullmyndigheter .

Programmet konstaterades fortsätta att vara särskilt relevant när det gäller behovet av att harmonisera tillämpningen och det effektiva genomförandet av reglerna för tullunionen. Tullmyndigheterna, men även de ekonomiska aktörerna, angav under utvärderingen att programmets verksamhet hade hjälpt medlemsstaterna att enas och därför komma närmare en mer gemensam förståelse av dessa regler. Nätverkande, utbyte av idéer och praxis samt formulering av gemensam vägledning och gemensamma standarder betraktades som viktiga aspekter av denna verksamhet. Tullmyndigheterna bekräftade också det fortsatta behovet av programmet för att stödja medlemsstaterna i digitaliseringen och moderniseringen av tullförfarandena, som fortfarande pågår.

Intervjuade ekonomiska aktörer i allmänhet krävde ytterligare förenkling och harmonisering av tullagstiftning och tullförfaranden, vilket bekräftade att detta är ett fortsatt behov. När det gäller förvaltningen av programmet efterlyste vissa ekonomiska aktörer ett mer proaktivt engagemang och en mer aktiv kommunikation med företagssektorn samt bättre information till företagen. Detta hade redan rekommenderats i halvtidsutvärderingen av programmet och kommer att behandlas under nästa finansieringsperiod.

På det hela taget anpassades programmet väl till oförutsedda händelser, såsom covid-19 och Förenade kungarikets utträde ur EU. Programmets verksamhet bidrog till att bereda vägen för Förenade kungarikets utträde ur EU och visade dess flexibilitet att ta itu med oförutsedda händelser. Tullmyndigheterna uppdaterades regelbundet om framstegen i detta avseende och deltog i olika möten och seminarier i frågan. Det förekom särskilda gemensamma åtgärder på detta nyckelområde inom ramen för målet att stödja utarbetandet, tillämpningen och genomförandet av unionsrätten, och särskilt utbildningsstöd tillhandahölls också 2019 om förberedelser inför Förenade kungarikets utträde ur Europeiska unionen. Dessutom utarbetades och genomfördes de nödvändiga ändringarna av de transeuropeiska systemen, såsom exportkontrollsystemet (ECS), det nya datoriserade transiteringssystemet (NCTS) med flera, i god tid och på ett samordnat sätt. Trots denna positiva bedömning anser tullmyndigheterna att det fortfarande behövs ytterligare programstöd på detta område.

Programmet anpassade sig också väl till covid-19-pandemin och den nya verkligheten. Både tullmyndigheterna och de ekonomiska aktörer som rådfrågades var överens om att kommissionens avdelningar med ansvar för tullfrågor hade reagerat snabbt på krisen, antagit lagstiftning, utfärdat riktlinjer och aktivt stöttat medlemsstater och företag för att säkerställa flexibilitet när det gäller tullskyldigheter och tullklarering. När det gäller programverksamheten har programmet, efter vissa inledande avbrott och förseningar i gemensamma åtgärder och testning av nya it-system, anpassats väl till situationen. Den mer virtuella miljön verkar dock ha påverkat möjligheterna till nätverkande, och vissa tullmyndigheter anser att programmets förvaltningssystem är föråldrade och inte anpassade till den nya verkligheten med ökade virtuella sätt att arbeta och nätverka.

De ekonomiska aktörerna pekade å sin sida på förvaltningen av e-handel och den tekniska innovationen för tullförfaranden som två föränderliga behov som inte har tillgodosetts tillräckligt av kommissionen och medlemsstaterna genom programmet, vilket bekräftar dess fortsatta relevans.

6. EU-mervärde

EU har exklusiv befogenhet när det gäller tullpolitiken. Genomförandet av EU:s tullagstiftning vilar dock på medlemsstaterna. EU:s rättsliga ram kan i sig inte i tillräcklig mån säkerställa att tullunionen fungerar väl. Den bör kompletteras genom stödåtgärder i enlighet med Tull 2020-programmet för att säkerställa att EU:s tullagstiftning tillämpas på ett samstämmigt och enhetligt sätt på nationell nivå.

Såsom anges ovan har Tull 2020-programmet bidragit till att stödja alla aspekter av genomförandet av unionens tullkodex. Unionens tullkodex skulle ha genomförts i vilket fall som helst, men utan programmets stöd hade det sannolikt varit mycket svårare och mindre harmoniserat. Tull 2020-programmet har gjort det möjligt att göra EIS finansiellt hållbara, vilket varit avgörande för att säkerställa tillgängligheten till och utbytet av uppgifter om leveranskedjan och riskrelaterad information. Härigenom har Tull 2020-programmet medfört stordriftsfördelar och effektivitetsvinster genom att hjälpa de nationella förvaltningarna – liksom i många fall de ekonomiska aktörerna – att spara tid och resurser, i synnerhet för deltagande länder med mindre tullförvaltningar och mindre resurser. Allt som rör driftskompabilitet mellan och möjligheten att sammanlänka centrala it-system utgör ett mervärde för EU. De symbiotiska inslagen i den centrala EIS-strukturen är oöverträffade och kan inte återskapas på nationell nivå.

De gemensamma åtgärderna har samlat de deltagande ländernas expertis och kunskap, vilket ger förvaltningarna möjligheter till samarbete, kommunikation och nätverkande som saknar motstycke, vilket i slutändan leder till förtroendeuppbyggnad och en ökad samordning av tillvägagångssätt och praxis. Detsamma gäller utbildningsverksamheten, som inte bara har hjälpt nationella tullförvaltningar att bättre förstå och tillämpa EU:s tullagstiftning och förfaranden i samband med denna, utan också – och kanske rentav viktigare – på ett mer enhetligt sätt. Effektivitetsvinsterna har varit störst särskilt för de deltagande länder som antingen inte hade någon expertis på ett visst område eller inte hade välutvecklade nationella utbildningsprogram. Att göra det på egen hand skulle ha varit svårt och dyrare eller så skulle de inte ha gjort något alls. Slutligen har Tull 2020-programmet bidragit till en tillnärmning av nationella tillvägagångssätt, uppbyggnad av förtroende och skapandet av ett gemensamt narrativ och en delad vision.

Om programmet inte hade funnits skulle samarbetet mellan de deltagande länderna ha varit mycket svårare, ha grundat sig på ostrukturerade förbindelser, formella tidsödande kanaler och ömsesidiga avtal (bilaterala eller multilaterala avtal där bestämmelser tillämpas ömsesidigt), vilket skulle ha varit avsevärt svårare och kostsammare att genomföra i praktiken och upprätthålla. Med tanke på Tull 2020-verksamhetens omfattning – bara genom det stora antalet gemensamma åtgärder, de många olika temana, deras europeiska dimension eller paneuropeiska deltagande i åtgärder och utbildning – är det svårt att föreställa sig att liknande verksamhet skulle ha organiserats på någon annan nivå. Vad gäller de europeiska informationssystemen skulle det på medellång sikt vara svårt att fortsätta att använda dem om det inte funnits någon framtida finansiering för att fortsätta att utveckla och underhålla dem. Risken är stor att dessa skulle bli föråldrade, och stordriftsfördelarna och minskningarna av de totala kostnaderna skulle gå förlorade.