A4-0306/97

Resolution beträffande meddelande från kommissionen om kampen mot turism där barn utnyttjas sexuellt och beträffande memorandum om Europeiska unionens bidrag till förstärkning av kampen mot sexuellt missbruk och utnyttjande av barn (KOM(96)0547 - C4-0012/97 och C4-0556/96)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av meddelandet från kommissionen om kampen mot turism där barn utnyttjas sexuellt (KOM(96)0547 - C4-0012/97) ((EGT nr C 3, 7.1.1997, s. 2.)),

- med beaktande av det i kommissionens namn framlagda memorandumet om Europeiska unionens bidrag till förstärkandet av kampen mot sexuellt missbruk och utnyttjande av barn vid det informella ministermötet (justitieministrarna) den 26-27 september 1996 (C4-0556/96),

- med beaktande av artikel F.2 och avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen,

- med beaktande av det i enlighet med artikel 45 i arbetsordningen av ledamöterna André-Leonard, Spaak, Monfils inlämnade resolutionsförslaget beträffande inrättandet av ett oberoende centrum för efterforskning av försvunna barn (B4-1237/96),

- med beaktande av Förenta Nationernas konvention av den 20 november 1989 om barns rättigheter,

- med beaktande av Förenta Nationernas resolution 94/210 av den 23 december 1994 beträffande nödvändigheten att på internationell nivå vidta verkningsfulla åtgärder för bekämpning av handel med barn, barnprostitution och barnpornografi samt för avskaffande av dessa aktiviteter,

- med beaktande av den i oktober 1995 i Kairo av världsturismorganisationen godkända deklarationen om förhindrande av den organiserade sexturismen,

- med beaktande av deklarationen och handlingsprogrammet från den i Stockholm anordnade världskongressen den 27-31 augusti 1996 mot sexuellt utnyttjande av barn i kommersiellt syfte,

- med beaktande av Europakonventionen till skydd för mänskliga rättigheter och medborgerliga fri- och rättigheter,

- med beaktande av Europarådets konvention av den 8 november 1990 om tvättning av pengar, efterforskning, beslag och konfiskation av vinster av brottslig verksamhet,

- med beaktande av den rekommendation R(91) 11 beträffande sexuellt utnyttjande av barn, barnprostitution och barnpornografi samt beträffande handel med barn och ungdomar, som antogs av Europarådets ministerkommitté den 9 september 1991,

- med beaktande av rådets resolution av den 23 november 1995 om skydd för vittnen inom ramen för bekämpning av den internationella organiserade brottsligheten ((EGT nr C 327, 7.12.1995, s. 5.)),

- med beaktande av överenskommelsen på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen beträffande utlämning mellan medlemsstaterna inom Europeiska unionen ((EGT nr C 313, 23.10.1996, s. 12.)),

- med beaktande av rådets resolution av den 14 oktober 1996 beträffande fastläggandet av prioriteringar för samarbetet i rättsliga och inrikes frågor under tiden 1 juli 1996 till och med 30 juni 1998 ((EGT nr C 319, 26.10.1996, s. 1.)),

- med beaktande av rådets gemensamma åtgärd av den 29 november 1996 beträffande upprättandet av ett stöd- och utbytesprogram för personer, som ansvarar för åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn ((EGT nr L 322, 12.12.1996, s. 7.)),

- med beaktande av rådets gemensamma åtgärd av den 29 november 1996 beträffande upprättande och förande av en förteckning över speciella kompetenser och fackkunskaper inom området för bekämpning av internationell organiserad brottslighet, genom vilken samarbetet mellan medlemsstaterna inom Europeiska unionen när det gäller åtal och straff skall förenklas ((EGT nr L 342, 31.12.1996, s. 2.)),

- med beaktande av rådets gemensamma åtgärd av den 16 december 1996 beträffande utvidgning av mandatet för Europols narkotikaenhet ((EGT nr L 342, 31.12.1996, s. 4.)),

- med beaktande av den gemensamma åtgärden av den 24 februari 1997 - beslutad av rådet på grundval av artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen - om åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn ((EGT nr L 63, 4.3.1997, s. 2.)),

- med beaktande av kommissionens meddelande om «den Europeiska unionen och den externa dimensionen om mänskliga rättigheter: Från Rom till Maastricht och framöver» (KOM(95)0567),

- med beaktande av kommissionens grönbok om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna (KOM(96)0483),

- med beaktande av kommissionens meddelande om olagligt och skadligt innehåll på Internet (KOM(96)0487),

- med beaktande av kommissionens meddelande angående kvinnohandel som syftar till sexuellt utnyttjande (KOM(96)0567),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 13 december 1991 beträffande barns problem inom den europeiska gemenskapen ((EGT nr C 13, 20.1.1992, s. 534.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 8 juli 1992 beträffande en europeisk Charta för barns rättigheter ((EGT nr C 241, 21.9.1992, s. 67.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 17 december 1993 beträffande pornografi ((EGT nr C 20, 24.1.1996, s. 546.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 18 januari 1996 beträffande människohandel ((EGT nr C 32, 5.2.1996, s. 88.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 14 mars 1996 beträffande Europol ((EGT nr C 96, 1.4.1996, s. 288.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 9 maj 1996 beträffande kommissionens meddelande om rasism, främlingsfientlighet och antisemitism ((EGT nr C 152, 27.5.1996, s. 57.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 9 maj 1996 beträffande förslag till ett beslut av rådet, att utropa 1997 till «Europeiska året mot rasism» ((EGT nr C 152, 27.5.1996, s. 62.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 19 september 1996 beträffande minderåriga offer för våldsbrott ((EGT nr C 320, 28.10.1996, s. 190.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 25 oktober 1996 beträffande förslag till ett beslut av rådet om ett första flerårigt program för främjande av europeisk turism («Philoxenia») (1997-2000) ((EGT nr C 347, 18.11.1996, 430.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 12 december 1996 beträffande åtgärder till skydd av minderåriga inom Europeiska unionen ((EGT nr C 20, 20.1.1997, s. 170.)),

- med beaktande av parlamentets resolution av den 12 december 1996 beträffande förbättring av rättigheterna och av samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller adoption av minderåriga ((EGT nr C 20, 20.1.1997, s. 176.)),

- med beaktande av punkt 144-160 i parlamentets resolution av den 8 april 1997 beträffande respekten för mänskliga rättigheter inom Europeiska unionen (1995) ((EGT nr C 132, 28.4.1997, s.31.)),

- med kännedom om betänkandet från utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor samt yttrandena från utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt, utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media och utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0306/97),

A. Varje människas barndom och de speciella förhållandena i familjen och i den sociala miljön avgör i hög grad det senare livet som vuxen.

B. Familjen och dess stabilitet spelar en avgörande roll för en harmonisk och balanserad utveckling av barnet och den avgjort största andelen av kända fall av utnyttjande är så kallade relationsfall, dvs utnyttjande inom i familjen.

C. De personer som arbetar inom medlemsstaternas utbildningsväsende kan spela en viktig roll, inte bara för att varna barnen för alla former av utnyttjande, utan också för att upptäcka och informera berörda instanser om utnyttjande av barn.

D. Barn utgör en av de mest känsliga befolkningsgrupperna med specifika behov, som det gäller att tillgodose och skydda.

E. Av talrika internationella dokument framgår, att det ur dessa behov uppstår en rad rättigheter för barnen och motsvarande skyldigheter för föräldrar, stat och samhälle.

F. Det händer alltför ofta att redan känd information om pedofiler inte meddelas till berörd myndighet.

G. Även barnen är vår framtid oberoende av nationalitet (medlemsstat i Europeiska unionen eller tredje land) och därför bör skyddandet av deras rättigheter och intressen genomsyra alla institutioners agerande i unionen och i medlemsstaterna.

H. Parlamentet stöder respekten för mänskliga rättigheter och särskilt för barnens rättigheter både inom och utanför unionen.

I. Europeiska unionen saknar en politik, som är omedelbart inriktad mot stöd för barns rättigheter.

J. Den ovannämnda deklaration mot sexuellt utnyttjande av barn i kommersiellt syfte som undertecknades av medlemsstaterna i augusti 1996 i Stockholm och det där formulerade handlingsprogrammet har endast genomförts i måttlig grad.

K. Flera miljoner barn över hela världen tvingas till prostitution, byts eller säljs i sexuellt syfte, eller utnyttjas för pornografi.

L. Förebyggande av och eventuellt straffrättsligt åtal för pedofilhandlingar kvarstår visserligen som medlemsstaternas ansvar inom ramen för tillvaratagandet av deras polisiära befogenheter, men Europeiska unionen får inte under några omständigheter negligera dessa problem, som är så nära förknippade med medborgerliga fri- och rättigheter.

M. Sexuellt utnyttjande av barn utgör en viktig form av internationell organiserad brottslighet (ofta i förbindelse med andra kriminella aktiviteter såsom skenäktenskap och skenadoptioner, illegal invandring, slavarbete, narkotikahandel etc.), vilken inom Europeiska unionen antar dimensioner, som ger anledning till allt större bekymmer.

N. Europol måste överta en roll i kampen mot sexuellt utnyttjande av barn.

O. Endast en samordning av det rättsliga arbetet och polisarbetet på unionsnivå kan effektivisera den kvalificerade kampen mot de avskyvärda handlingar,som barn blir offer för.

P. Konventionella och nya informations- och kommunikationsteknologier kan utgöra ett hot för barnen, nämligen såväl genom att de själva har tillgång till dessa tekniker som genom ett potentiellt missbruk av tredje part.

Q. Internet används alltmer för spridning av barnpornografi och utnyttjas som en knappast kontrollerbar marknad för perversiteter, som är omöjliga att föreställa sig.

R. Den audivisuella pornografin och sexturismen underlättar att gå vidare till pedofila handlingar genom att häva tabun.

S. Det är nödvändigt att intensifiera ansträngningarna för undersökning och bestraffning av personer, vilka understödjer barnprostitution eller drar nytta av den - oberoende av frågan, om den straffbara gärningen begås utanför unionen eller inom dess territorium.

T. Det är en tvingande nödvändighet att gentemot barn, som blivit offer för sexuellt utnyttjande, vidta åtgärder som inte är inriktade på bestraffning.

U. De icke-statliga organisationerna (NGOs) spelar en roll, genom att vara verksamma i kampen mot sexuellt utnyttjande av barn, och deras internationella samarbete måste likaså förstärkas väsentligt.

V. Värnandet av mänskliga rättigheter utgör ett viktigt element i de fördragsmässiga relationerna mellan unionen och tredje land.

W. De central- och östeuropeiska länderna måste ägnas särskild uppmärksamhet, eftersom de dels har ansökt om inträde i Europeiska unionen och dels är faktiska eller potentiella ursprungsregioner för barn, som sprids till unionens medlemsstater för sexuellt utnyttjande.

X. Ett särskilt ansvar åvilar alla institutioner i varje enskilt medlemsstat till skydd för barnen inom Europeiska unionen, bland annat med kännedom om resultaten av undersökningarna beträffande Dutroux-affäreni Belgien och de allvarliga försummelser inom statliga myndigheter i Belgien som i samband med dessa undersökningar uppdagats samt enskilda personers ansvar i detta sammanhang.

Y. Den massdistribution av barnpornografi som blivit känd i Frankrike samt det sexuella utnyttjandet av barn av personer inom utbildningssystemet är möjligt inte bara i Frankrike, utan i varje annan medlemsstat inom den Europeiska unionen och också sannolikt förekommer.

1. Parlamentet understryker, att tillvägagångssättet inom den Europeiska unionen när det gäller bekämpning av sexuellt utnyttjande av barn måste inte bara fullt ut använda de medel som finns på gemenskapsnivå, utan även stimulera en koordinering på gemenskapsnivå av de nationella åtgärder, som oundgängligen krävs för att bekämpa detta onda,

2. uppmanar medlemsstaterna, att snabbt harmonisera vissa begrepp inom respektive lagstiftning (i synnerhet den ålder upp till vilken en individ kan anses vara barn vad gäller sexuellt utnyttjande) och att definiera som brott:

a) Pedofila handlingar.

b) Sexturism med utnyttjande av barn.

c) Barnpornografi.

d) Underlåtenhet att rapportera till rättslig instans handlingar eller allvarliga indicier på pedofili eller dålig behandling av barn som en utomstående får vetskap om; detta är att betrakta som att icke bistå en person i fara.

Dessa handlingar skall fastslås vara kriminella handlingar och jämförbara straff införas i motsvarande lagböcker,

3. uppmanar medlemsstaterna, att utfärda föreskrifter, enligt vilka personer som befunnits skyldiga till pedofilhandlingar förbjuds att utöva verksamheter, inom vilka de kommer i kontakt med minderåriga,

4. uppmanar medlemsstaterna, att utfärda föreskrifter, enligt vilka straffet måste anknytas till medicinsk och social terapi, för att förebygga återfall beträffande sexualförbrytare, i förekommande fall och om inga positiva psykosociala eller medicinska prognoser kan ges även garantera långfristig säkerhetsförvaring av återfallsförbrytare eller permanent intagning på psykiatrisk anstalt,

5. uppmanar medlemsstaterna att skapa lagar enligt vilka man avskaffar kravet på dubbel åtalbarhet för sexualbrott mot minderåriga; det vill säga att det inte behöver vara ett villkor för åtal att gärningen är straffbar i det land där den har begåtts,

6. uppmanar medlemsstaterna, att på nationell nivå under iakttagande av dataskyddet inrätta lämpliga databanker, som omfattar personer som befunnits skyldiga till pedofilhandlingar, för att garantera ett effektivt skydd för minderåriga,

7. uppmanar de medlemsstater, som hittills har försummat detta, att finansiellt stödja inrättandet av en kostnadsfri och ständigt bemannad jourtelefontjänst, för att barn överallt inom unionen skall kunna få omedelbar hjälp och information, samt att denna telefontjänst får stöd för nödig annonsering så att den görs allmänt känd,

8. uppmanar de medlemsstater, som ännu inte har gjort detta, att utfärda rättsföreskrifter, enligt vilka preskriptionstiden för brott inleds den dag offret uppnår myndighetsålder eller avlider,

9. uppmanar medlemsstaterna att ändra sina rättegångsförfaranden så att barn lättare kan vittna i rätten utan ångest, till exempel genom möjlighet för barnen att inte vittna offentligt genom att videoinspelningar tillåts som bevismedel och genom bistånd av en psykolog eller av en särskilt utbildad tjänsteman vid varje hörande,

10. uppmanar rådet, att utvidga verksamhetsområdet för det framtida Europeiska informationssystemet (EIS) till kampen mot sexuellt utnyttjande av barn och dessutom planera för utbyte av EDV-data, gällande såväl identiteten för försvunna barn som för personer, vilka har blivit kända i rättsliga sammanhang på grund av sexuellt utnyttjande av barn, bevisade pedofilhandlingar eller deltagande i handel med barn,

11. uppmanar kommissionen, rådet och medlemsstaterna, att stödja inrättandet av ett europeiskt centrum för försvunna barn med "Center for missing and exploited children" i Washington som förebild; detta centrum skulle bland annat få i uppdrag att samordna arbetet inom motsvarande centra, existerande eller kommande, i medlemsstaterna,

12. betonar att det är nödvändigt att i Europeiska unionen fastställa kriterier för säker och pålitlig identifiering av barn, som kan ge minimisäkerhetsgarantier vid minderårigas utresa från sitt ursprung,

13. uppmanar medlemsstaterna och kommissionen, att genomföra kampanjer riktade till den europeiska allmänheten, för att brännmärka sexturism med utnyttjande av barn, öka medvetenheten om detta gissel, och därigenom bidraga till att strypa strömmen av sexturister från medlemsstaterna,

14. uppmanar kommissionen, att i samarbete med medlemsstaterna påverka de enskilda branscherna inom turismindustrin, att effektivt ta itu med resebyråer, flygbolag och hotellkedjor, vilka gynnar sexturism med utnyttjande av barn,

15. uppmanar medlemsstaterna att övervaka att de olika branscherna inom turism- och reklamnäringarna avstår från varje typ av uppmuntran till eller propaganda för sexturism, och att bilder av minderåriga i reklamen används så att barnens rättigheter respekteras,

16. lägger stor vikt vid den budgetpost som avser att bekämpa våld mot barn, ungdomar och kvinnor, en post som från början tillkom på initiativ av Europaparlamentet; eftersom stort intresse har väckts av den inbjudan att ge förslag inom området som publicerats, måste posten få ökad tilldelning för att förslagen skall kunna genomföras,

17. företräder uppfattningen att de icke-statliga organisationer (NGOs) som är engagerade i förhindrande och upptäckt av sexuellt missbruk av minderåriga eller assistans till och uppföljning av barn som fallit offer för sexuellt missbruk måste stödjas finansiellt, och att icke- statliga organisationer måste få en stark ställning inom hela komplexet som rör utnyttjande av barn, varvid även icke-statliga organisationer måste vara medvetna om sitt speciella ansvar,

18. understryker därför hur viktigt det är att medlemsstaterna ger alla föreningar som arbetar för skydd av barn och de icke-statliga organisationerna befogenheter att göra anmälningar och att yttra sig i rätten i de fall då brott mot minderåriga har skett i samband med sexturism,

19. yrkar på att paraplyorganisationerna för reklamföretag och PR-företag med det snaraste skall utarbeta en uppsättning bindande etiska regler om hur barn får medverka vid reklamkampanjer genom att upphöra med att framställa barn på ett sexuellt tvetydigt sätt liksom på ett sätt som skulle kunna främja sexturism,

20. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna, att utöva nödvändigt tryck på de länder, som visar överseende med det sexuella utnyttjandet av barn i samband med sexturism,

21. konstaterar att barnprostitutionen i vissa länder är direkt knuten till fattigdom och uppmanar därför gemenskapen att inom ramen för sin egen stöd- och utvecklingspolitik och i samarbete med de berörda ländernas myndigheter bidra till att det uppstår ett sundare turismalternativ, och att främja skydds- och rehabiliteringsåtgärder för barn som har fallit offer för denna prostitution,

22. uppmanar medlemsstaterna, att tillse att i arsenalen av repressiva åtgärder mot personer skyldiga till brott i samband med barnprostitution och barnpornografi ingår kraftiga ekonomiska sanktioner, inklusive konfiskering av vinster från brottsliga handlingar, samt överförande av sådana vinster till organisationer för skydd av barn respektive för omhändertagande av brottsoffer,

23. uppmanar medlemsstaterna, att åtala företag, som är verksamma inom ramen för sexturism med utnyttjande av barn, på grund av den brottsliga handlingen att tillhöra en kriminell organisation;

24. uppmanar medlemsstaterna, att utfärda rättsliga föreskrifter med extraterritoriell, totalomfattandeverkan, som gör det möjligt, att efterforska, åtala och straffa personer, som i utlandet har gjort sig skyldiga till sexuellt utnyttjande av barn,

25. uppmanar Förenta nationernas folkrättsliga utskott som förra året framlade förslag till en kodex rörande brott mot fred och säkerhet för mänskligheten («Draft Code of Crimes against the Peace and Security of Mankind») att införliva utnyttjande av barn i kodexen; detta bör bilda beslutsunderlag för skapandet av en planerad permanent internationell domstol,

26. uppmanar medlemsstaterna, att i strafflagstiftningen inkludera specifikation och fördömande av:

a) utnyttjande av minderåriga för exhibitionistiska och pornografiska föreställningar, såväl offentliga som privata, och för utarbetande av varje form av pornografiskt material,

b) produktion, försäljning, distribution och visning och underlättande av produktion, försäljning, distribution och visning på vilket sätt som helst av pornografiskt material samt innehav av pornografiskt material där minderåriga har utnyttjats vid framställningen,

c) de som är närvarande vid föreställningar som avses i föregående stycke,

27. uppmanar medlemsstaterna att de i samband med sina åtgärder för att bekämpa pedofili och turism där barn utnyttjas sexuellt skall se till att misstänkta personers identitet inte avslöjas under förundersökningen; detta är nödvändigt eftersom personer som anklagas för ett brott av denna typ blir socialt stigmatiserade även om de förklaras oskyldiga,

28. uppmanar medlemsstaterna, att göra skyddet av barn och ungdomar mot sexuellt utnyttjande, människohandel och pedofili till en central angelägenhet inom den offentliga sektorn och till en central uppgift för alla offentligt eller privat anställda, varvid sådana personer, som inte i tillräcklig utsträckning fullgör sitt ansvar när det gäller skydd av barn, skall avlägsnas från offentliga eller privata institutioner,

29. uppmanar medlemsstaterna att inte isolera ett barn under en utredning genom att lämna det i veckor på en psykiatrisk klinik; om någon skall flyttas bort från hem och familj bör det inte alltid vara barnet,

30. uppmanar medlemsstaterna att ge prioritet åt skyddet av barn och ungdomar gentemot utnyttjande och sexuellt missbruk; om grava försummelser eller fel konstateras bör därför de politiskt ansvariga inom området ta konsekvenserna, och ta sitt ansvar för allt som har gjorts eller inte gjorts inom deras kompetensområde; de bör därför ställa sig själva frågan om det är legitimt att de fortsätter att åtaga sig höga ämbeten eller kandidera till sådana, både på nationell och europeisk nivå,

31. kräver därför att domaren vid EG-domstolen Melchior Wathelet överväger de speciella krav som måste ställas på en domare vid EG-domstolen och avgår från sitt domarämbete; han har personligen i sin tidigare egenskap av belgisk justitieminister fattat beslutet att tidigarelägga frigivningen av Marc Dutroux, som senare blivit misstänkt för en serie barnmord; detta beslut stod visserligen i full samklang med belgisk rätt, men har fått förödande följder, för vilka han måste ta det moraliska och politiska ansvaret,

32. understryker att även om det obestridligen är så att återanpassning av brottslingen i samhället utgör en grundsten för straffrätten i EU:s medlemsstater, så måste man ändå alltid sätta den fundamentala principen om skydd för minderåriga främst; därför vädjar parlamentet till alla som har att fatta beslut som kan beröra barns trygghet eller välbefinnande att visa största möjliga nit och omtanke, så att det juridiska skyddet för barnet går före varje annat intresse, hur legitimt eller viktigt det än må vara,

33. uppmanar medlemsstaterna, att bereda barn som blivit offer för sexuellt utnyttjande särskilt skydd och därvid bemöda sig om följande:

- skapande av strukturer för omhändertagande, rådgivning och förebyggande åtgärder,

- tillvaratagande av barns rättigheter och intressen (förtrolighet, respekt för den privata sfären),

- genomförande av program för yrkesutbildning och social integrering,

- skydd av familjen som varande det bästa medlet att stärka de minderårigas grundläggande utveckling,

34. understryker hur nödvändigt det är att knyta de central- och östeuropeiska länderna och de nya oberoende staterna till de åtgärder som vidtas inom Europeiska unionen för att bekämpa denna typ av brottslighet,

35. insisterar på att gemenskapen endast skall sluta avtal med tredje land på villkor att mottagarlandet respekterar konventionen om barnets rättigheter,

36. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet samt medlemsstaternas regeringar och parlament och regeringarna och parlamenten i Mellaneuropa, Östeuropa och de nya oberoende staterna.