RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET OM UTVECKLINGEN AV INFORMATIONSSYSTEMET FÖR VISERINGAR (VIS) UNDER 2011 (framlagd enligt artikel 6 i rådets beslut 2004/512/EG) /* COM/2012/0376 final */





RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET OM UTVECKLINGEN AV INFORMATIONSSYSTEMET FÖR VISERINGAR (VIS) UNDER 2011 (framlagd enligt artikel 6 i rådets beslut 2004/512/EG) INNEHÅLLSFÖRTECKNING RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET OM UTVECKLINGEN AV INFORMATIONSSYSTEMET FÖR VISERINGAR (VIS) UNDER 2011 (framlagd enligt artikel 6 i rådets beslut 2004/512/EG).............................................................................................................................. 2 1........... Inledning......................................................................................................................... 4 2........... Den rättsliga grunden för VIS.......................................................................................... 4 3........... Framsteg under rapporteringsperioden............................................................................ 4 3.1........ Utveckling och testning av det centrala systemet.............................................................. 4 3.2........ Utveckling av systemet för biometrisk matchning (BMS).................................................. 5 3.3........ Kommunikationssystemet VIS Mail................................................................................. 5 3.4........ Förberedelser på fältet och nätverket.............................................................................. 5 3.5........ Medlemsstaternas nationella planering............................................................................. 6 3.6........ Driftsstarten av VIS i Nordafrika..................................................................................... 7 3.7........ Driftsstarten av VIS i övriga regioner............................................................................... 7 3.8........ Statistik.......................................................................................................................... 8 4........... Avtal om underhåll av VIS funktionsduglighet och underhåll i utvecklingssyfte................... 9 5........... Informationskampanj...................................................................................................... 9 6........... Projektförvaltning......................................................................................................... 10 6.1........ Planering och budget..................................................................................................... 10 6.2........ Riskhantering................................................................................................................ 10 7........... STÖDGRUPPEN FÖR VIS........................................................................................ 11 8........... Slutsats......................................................................................................................... 11 9........... Bilaga: VIS-ARBETSGRUPPER.................................................................................. 12 9.1........ SISVIS-kommittén....................................................................................................... 12 9.2........ Möten med VIS nationella projektledare....................................................................... 12 9.3........ Rådgivande testgruppen (TAG)..................................................................................... 12 9.4........ VIS Mail-expertgruppen (VIS MEG)............................................................................ 12 1. Inledning I enlighet med artikel 6 i rådets beslut 2004/512/EG av den 8 juni 2004 om inrättande av Informationssystemet för viseringar (VIS)[1] lägger kommissionen härmed fram den åttonde lägesrapporten om utvecklingen av VIS för Europaparlamentet och rådet[2]. Rapporten omfattar det arbete som kommissionen utfört mellan januari och december 2011. 2. Den rättsliga grunden för VIS Enligt artikel 48 i VIS-förordningen[3] antog Europeiska kommissionen den 21 september 2011 ett genomförandebeslut om fastställande av den tidpunkt när informationssystemet för viseringar (VIS) ska tas i drift i den första regionen (2011/636/EU)[4]. Som tidpunkt valdes den 11 oktober 2011 (se avsnitt 3.7). Kommissionens förordning nr 977/2011 av den 3 oktober 2011 om ändring av viseringskodexen antogs också under rapporteringsperioden[5]. Utöver detta antogs under 2011 inga rättsinstrument om VIS. 3. Framsteg under rapporteringsperioden 3.1. Utveckling och testning av det centrala systemet Under rapporteringsperioden slutfördes två testfaser framgångsrikt. I den första ingick sju länder och i den andra 16 länder (de sju länderna och ytterligare nio länder)[6]. De två testfaserna slutfördes senare än planerat, dock inom ramen för rapporteringsperioden, på grund av att systemets stabilitet och hållbarhet testades upprepade gånger. Till slut fastställdes det att de båda testomgångarna uppfyllde de avtalsenliga kraven. Systemet togs i drift den 11 oktober 2011 i Schengenstaternas konsulat i Nordafrika (Algeriet, Egypten, Libyen, Marocko, Mauretanien och Tunisien) som utfärdar viseringar. I enlighet med den ändrade kodexen om Schengengränserna[7], började medlemsstaterna 20 dagar efter idrifttagandet, dvs. den 31 oktober 2011, kontrollera alla viseringar mot VIS med hjälp av åtminstone viseringsmärkets nummer vid alla Schengenstaters gränsövergångar. Den 19 december 2011 anslöt sig Liechtenstein till Schengenavtalet och kopplades framgångsrikt till VIS. 3.2. Utveckling av systemet för biometrisk matchning (BMS) Under rapporteringsperioden har systemet för biometrisk matchning (BMS), som tillhandahåller fingeravtrycksmatchningstjänster till VIS, problemfritt stött VIS operativa systemtester och preliminära systemacceptanstester. Systemet för biometrisk matchning och VIS togs i drift den 11 oktober 2011. Den fem månader långa perioden för det slutliga godkännandet av systemet började följande dag. Mellan den 11 oktober 2011 och 31 december 2011 lagrades totalt 170 138 personers fingeravtryck i BMS. Det stora flertalet av dessa fingeravtryck lämnades in av Frankrike, Tyskland, Italien och Spanien. Medlemsstaterna fortsatte att använda den programvara som tillhandahållits av uppdragstagaren för utvecklingen av systemet för biometrisk matchning för deras utrustning för fingeravtryckstagning. Under de första månaderna förbättrades kvaliteten på fingeravtrycken avsevärt i några medlemsstater men den måste bli bättre i vissa andra medlemsstater. Medlemsstaterna har också börjat kontrollera fingeravtryck vid gränsövergångar vilket är frivilligt under en övergångsperiod på tre år enligt kodexen om Schengengränserna. 3.3. Kommunikationssystemet VIS Mail För VIS Mails del gjordes två stora framsteg under rapporteringsperioden. Det första är driftstarten vid konsulaten i denna region som utbytt ett begränsat antal konsulära samarbetsmeddelanden om VIS Mails produktionsinfrastruktur. Den andra viktiga etappen är slutförandet av specifikationerna för VIS Mail fas 2. I denna fas, som kommer att inledas efter det att VIS har tagits i drift globalt, kommer funktionerna i Schengens rådfrågningssystem att införlivas i VIS Mail. Förfarandet för att anta kommissionens genomförandebeslut för specifikationerna inleddes mot slutet av rapporteringsperioden. Den 9 december 2011 gav SISVIS-kommittén (VIS-grupperingen) ett positivt yttrande om utkastet till specifikationer. Beslutet väntas antas under loppet av 2012 (se avsnitt 9.1). 3.4. Förberedelser på fältet och nätverket Rumänien anslöts till sTESTA-nätverket under rapporteringsperioden och arbetet med att ansluta Liechtenstein till produktionsmiljön började i slutet av december 2011. Den huvudsakliga verksamheten med anknytning till nätverket under rapportperioden bestod av a) att säkerställa funktionen hos den fakultativa mekanismen för automatisk omställning (failover mechanism) från det ordinarie driftsstället till ett backupdriftsställe, b) att tillhandahålla en Network Time Protocol-server för att synkronisera tiden mellan det centrala driftsstället och driftsställena i medlemsstaterna, c) uppdatera nätverksteknologin vilket förbättrade krypteringsutrustningens hållbarhet, d) testa den centrala servern för e-postförmedling (VIS Mail Relay), e) tillhandahålla personalen vid C.SIS en kommunikationsinfrastruktur för kontakter med medlemsstaterna, f) tillhandahålla personalen vid C.SIS en webbportal med detaljerade uppgifter om nätverkets tillstånd i övervakningssyfte och g) övervaka VIS-nätverket under de kritiska testfaserna innan och omedelbart efter att VIS tagits i drift. Mekanismen för automatisk omställning gör det möjligt för de medlemsstater som har ett backupsystem för det ordinarie nationella systemet att trygga driftskontinuiteten när det ordinarie systemet inte fungerar. ”Omställningsövningen” hade vid slutet av 2011 slutförts med tillfredsställande resultat i tolv medlemsstater. Omställningsövningen kommer att fortsätta under 2012 för de medlemsstater som är intresserade av att införa lösningen med ett backupsystem. 3.5. Det centrala systemets överlämnande till de franska myndigheterna (C.SIS) Efter att samtliga testfaser slutförts med tillfredsställande resultat överlämnades det centrala systemet stegvis till de franska myndigheterna i Strasbourg (C.SIS) under en treveckorsperiod i september 2011. Det gjordes ett antal tekniska körningar av VIS och systemet för biometrisk matchning under perioden, t.ex. rensades databasen och olika operativa förfaranden, som switchover/switchback och stopp/start, testades.Under en övergångsperiod innan förvaltningsmyndigheten (europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa) övertar ansvaret från och med den 1 december 2012 är kommissionen ansvarig för den dagliga operationella förvaltningen av systemet. Enligt VIS-förordningen kan kommissionen anförtro den operationella förvaltningen av VIS till nationella organ inom den offentliga förvaltningen i två olika medlemsstater. Ett avtal har ingåtts med de nationella myndigheterna i Frankrike för tillhandahållande av tjänster som har samband med operationell förvaltning. Avtal har också ingåtts med Frankrike och Österrike om infrastruktur vid det centrala driftsstället i Strasbourg respektive backupdriftsstället i St Johann im Pongau. 3.6. Medlemsstaternas nationella planering Idrifttagandet av VIS var inte bara beroende av det centrala systemets funktionsduglighet utan även av att de nationella projekten gick framåt. Via den mekanism för månatlig rapportering som utvecklats inom stödgruppen för VIS (se avsnitt 7) rapporterade alla medlemsstater samstämmigt att de nationella projekten fortskred i den takt som krävdes för att VIS skulle kunna tas i drift det datum som övererenskommits i den första regionen där det ska införas (Nordafrika). Tjeckien och Grekland slutförde sina överensstämmelsetester under den första delen av rapporteringsperioden varmed samtliga Schengenländer hade slutfört sina överensstämmelsetester. Liksom år 2010 anordnades det besök i Nordafrika 2011 för att ”på plats” få information om beredskapsnivån vid medlemsstaternas beskickningar, särskilt om deras kapacitet att samla in biometriska uppgifter från viseringssökande och överföra uppgifterna till VIS. I början av oktober 2011 reste företrädare för kommissionen och för den medlemsstat som var ordförande för rådet (rättsliga och inrikes frågor) till Tunisien (Tunis), Marocko (Casablanca och Rabat) och Libyen (Tripoli) för att delta i ett möte om det lokala samarbetet inom ramen för Schengensamarbetet och för att besöka lokala konsulära beskickningar. Totalt besöktes tio konsulat vilket ledde till att konsulatpersonalen fick konkreta juridiska och tekniska rekommendationer. 3.7. Driftsstarten av VIS i Nordafrika Politiska och juridiska aspekter Vid ett möte för stödgruppen för VIS den 16 mars 2011 uttalade flera medlemsstater att även om de ur teknisk synpunkt var klara att anslutas till VIS i slutet av juni 2011 skulle de föredra att det togs i drift i Nordafrika[8] först efter sommarens högsäsong för utfärdande av viseringar och efter att den nya konsulatpersonalen tillträtt. Man nådde enighet om att idrifttagandet skulle ske den 11 oktober 2011. I artikel 48 i VIS-förordningen anges att kommissionen ska fastställa den tidpunkt då VIS ska tas i drift när a) kommissionen har förklarat att ett övergripande test av VIS, tillsammans med medlemsstaterna, har slutförts på ett tillfredsställande sätt och b) när samtliga medlemsstater har meddelat kommissionen att de är redo att överföra uppgifter till det centrala systemet via det nationella gränssnittet och att deras konsulat i den första regionen kan anslutas till VIS. Vad beträffar den första förutsättningen ansåg kommissionen och medlemsstaternas experter den 7 juli 2011 att ett övergripande test av systemet tillsammans med medlemsstaterna hade slutförts på ett tillfredsställande sätt. En skrivelse från kommissionär Malmström och testresultaten sändes till Europaparlamentet den 7 oktober 2011. Vad beträffar den andra förutsättningen uppmanades medlemsstaterna att lämna in ett meddelande om beredskapen senast i slutet av juli 2011. Den första anmälan lämnades in den 5 juli och den sista den 2 september 2011. Dessa två framsteg gjorde det möjligt för kommissionen att den 21 september 2011 anta ett genomförandebeslut där den tidpunkt då VIS skulle tas i drift i den första regionen fastställdes[9]. Operativa aspekter Den 11 oktober 2011 anslöts samtliga medlemsstater till VIS i Nordafrika. Sverige var den första medlemsstat som registrerade en överföring kl. 06.00 UTC. Den första dagen löstes mindre tekniska problem på nationell nivå nästan omedelbart. Tyskland var det första land som utfärdade en visering med fingeravtryck. Från och med den 31 oktober 2011 började medlemsstaterna kontrollera viseringsmärkenas nummer mot VIS vid de yttre gränsernas gränsövergångar enligt Schengenkodexen. 3.8. Driftsstarten av VIS i övriga regioner Ett antal medlemsstater utnyttjade möjligheten i artikel 48.3 i VIS-förordningen att starta driften även i andra regioner än den första regionen förutsatt att kommissionen meddelas om detta i förväg. Den 30 juni 2011 meddelade Ungern att man inom ramen för ett pilotprojekt som samfinansieras av Fonden för yttre gränser skulle börja samla in viseringssökandes fingeravtryck och använda VIS i Istanbul, Ankara och Chisinau från och med den 11 oktober 2011. Den 12 juli 2011 meddelade Schweiz att man, utan att samla in fingeravtryck, skulle börja använda VIS inom det schweiziska territoriet för viseringar som utfärdas vid de yttre gränsernas gränsövergångar från och med den 11 oktober 2011. Den 15 september 2011 meddelade Estland att man skulle börja använda VIS för att samla in fingeravtryck för viseringar som utfärdas vid de yttre gränsernas gränsövergångar från och med den 11 oktober 2011. Estland meddelade också den 6 oktober 2011 att man skulle börja använda VIS utan att samla in fingeravtryck vid samtliga konsulat från och med den 11 oktober 2011. Den 7 oktober 2011 meddelade Belgien att man skulle börja använda VIS, utan att samla in fingeravtryck, vid samtliga konsulat från och med den 11 oktober 2011 (utom i Conakry där systemet började användas den 1 november 2011). Två medlemsstater meddelade kommissionen först efter det att VIS hade tagits i drift utanför Nordafrika. Till exempel meddelade Tyskland den 12 oktober 2011 att man hade börjat använda VIS för att samla in fingeravtryck för viseringar som utfärdas vid gränserna den 11 oktober 2011. Island meddelade den 17 oktober 2011 att man hade börjat använda VIS för att utfärda viseringar vid landets gränser från och med den 11 oktober 2011. Trots att det inte uppstod några särskilda problem uppmanade kommissionen alla medlemsstater att i god tid före en juridiskt fastställd tidpunkt meddela planer på att starta driften av VIS. Kommissionen uppmanade också medlemsstaterna att alltid kontakta EU-delegationerna i de berörda länderna i god tid och att vidta lämpliga åtgärder för att informera viseringssökande och lokala myndigheter, särskilt om medlemsstaternas avsikt är att samla in viseringssökandes fingeravtryck. Polen meddelade den 19 oktober 2011 att man skulle använda VIS i Baku, Yerevan och Kuala Lumpur för att samla in biometriska uppgifter inom ramen för ett pilotprojekt som samfinansieras av Fonden för yttre gränser. Pilotprojektet inleddes den 26 oktober 2011 och förväntas avslutas den 31 maj 2012. 3.9. Statistik I slutet av rapporteringsperioden hade 299 648 viseringsansökningar behandlats med hjälp av VIS. Det utfärdades 229 124 Schengenviseringar medan 33 451 fick avslag. Siffrorna gäller användningen av VIS i Nordafrika och i andra delar av världen av de medlemsstater som anges i det föregående avsnittet. Vad gäller effekterna av att flera viseringsansökningar lämnas in av samma person, hade i slutet av rapporteringsperioden 468 potentiella fall av viseringsshopping, där sökande som fått avslag lämnat in nya viseringsansökningar, upptäckts i VIS. I ett fall hade samma person lämnat in fem viseringsansökningar vid olika konsulat. I två fall hade fyra ansökningar lämnats in och i sju fall hade tre ansökningar lämnats in. I resterande 458 fall hade två ansökningar lämnats in. I ett fall var tre olika konsulat involverade under en fyraveckorsperiod och kunde koppla samman ansökningarna. 4. avtal om underhåll av VIS funktionsduglighet och underhåll i utvecklingssyfte För att säkra det tekniska underhållet av VIS när det är i bruk och för att på sikt förbättra systemets prestanda, med hänsyn till den växande datamängden som kommer att föras in i VIS under de kommande åren, inledde kommissionen ett anbudsförfarande för underhåll av VIS funktionsduglighet och underhåll i utvecklingssyfte den 14 juli 2011. I slutet av rapporteringsperioden hade följande etapper i processen slutförts: ansökningar från sex kandidater mottogs (den 2 september 2011), fem kandidater valdes ut för utvärdering av den tekniska delen och de fick ta del av anbudsförfarandets tekniska specifikationer (mitten av oktober 2011) och slutligen inkom kandidaternas tekniska anbud (den 23 december 2011). 5. Informationskampanj I samarbete med en extern uppdragstagare och i samråd med medlemsstaterna tog kommissionen fram informationsmaterial på engelska, franska, tyska, spanska, arabiska, kinesiska och ryska som ska användas av medlemsstaterna och kommissionen för informationskampanjer, både innan och efter det att VIS tagits i drift. Materialet levererades till medlemsstaterna under sommaren 2011. Dessutom producerades en video där de nya viseringsförfarandena enligt VIS beskrivs. Videon fanns på flera språk och distribuerades till europeiska nyhetsportaler och till medlemsstaterna. Dessutom uppdaterades webbsidan för generaldirektoratet för inrikes frågor den 11 oktober med all VIS-relaterad information. Strax efter antagandet av beslut 2011/636/EU[10] inbjöd generaldirektoratet för inrikes frågor de Brysselbaserade ambassadörerna för Algeriet, Egypten, Marocko, Mauretanien och Tunisien. Syftet var att ge dem detaljerad information om driftsstarten av VIS som de skulle kunna vidarebefordra till sina myndigheter. Ambassadörerna ställde bl.a. frågor om räckvidden av undantagen från fingeravtryckskravet och om outsourcing. Efter mötet sändes ett informationsmeddelande till ambassadörerna. Efter dessa möten vidtog EU-delegationerna i regionen åtgärder för att lokalt informera de nordafrikanska myndigheterna i samråd med medlemsstaterna genom det lokala Schengensamarbetet. Chefen för EU:s delegation i Egypten mötte lokala myndigheter den 26 september 2011 tillsammans med Tysklands, Frankrikes, Italiens och Polens ambassadörer. Det anordnades också ett möte med det egyptiska näringslivet på Tysklands ambassad den 29 september 2011 och en presskonferens på Frankrikes ambassad den 4 oktober 2011. Företrädare för kommissionen reste till Tripoli i Libyen den 27—29 September 2011, bland annat för att möta representanter för Libyens utrikesministerium och informera om idrifttagandet av VIS. I Marocko och Algeriet sände EU-delegationerna en skrivelse till de lokala myndigheterna. Den dag som VIS togs i drift anordnades det två pressevenemang. I Bryssel hölls en teknisk genomgång och därefter ett pressmöte med kommissionär Malmströms talesman. I Warszawa höll kommissionär Malmström tillsammans med Polens inrikesminister en presskonferens för att meddela att VIS hade tagits i bruk. 6. Projektförvaltning 6.1. Planering och budget De tillgängliga åtagandebemyndigandena för VIS uppgick till totalt 31,2 miljoner euro för 2011 varav 95,06 % användes. På grund av minskade testsupporttjänster och en omfördelning av betalningar till det slutliga godkännandet av systemet 2012 användes endast 79,49 % av betalningsåtagandena. Budgetposten för VIS är 18 02 05. VIS || Tillgängliga åtagandebemyndiganden || Utnyttjade || Totalt i procent || Tillgängliga betalningsbemyndiganden || Utnyttjade || Totalt i procent C1 (anslag från finansieringsbeslutet för VIS 2011) || € 21 200 000,00 || € 3 456 723,74 || || € 27 486 195,00 || € 22 037 191,85 || C4 (anslag från bidrag från Island, Norge, Schweiz 2011) || € 1 298 209,85 || || || € 1 298 209,85 || 0,00 || C5 (anslag från bidrag från Island, Norge, Schweiz 2010) || € 8 703 298,00 || € 8 703 298,00 || || € 4 115 456,44 || € 4 115 456,44 || Övergripande åtagande || || 17 500 000 || || || || Totalt || € 31 201 507,85 || € 29 660 022 || 95,06% || € 32 899 861,29 || € 26 152 648,29 || 79,49% 6.2. Riskhantering Metoden för riskhantering var oförändrad under rapporteringsperioden. Varje månad identifierade kommissionen de viktigaste riskerna i VIS-projektet (på central och nationell nivå), varefter de redovisades för medlemsstaterna vid de månatliga mötena för VIS nationella projektledare. Den uppdragstagare som ansvarar för kvalitetssäkringen bistod kommissionen i denna uppgift. Precis som under det föregående året diskuterades riskerna även inom stödgruppen för VIS. Kommissionen gjorde i samarbete med de två medlemsstater som var ordförande för rådet (rättsliga och inrikes frågor) en bedömning av de viktigaste riskerna och rangordnade dessa enligt deras inverkan på projektet. För varje risk identifierades dessutom lämpliga mildrande åtgärder. Kommissionen förde även ett register på hög nivå och följde upp hur åtgärderna genomförts. I slutet av 2011 identifierades följande risker som de mest kritiska: a) systemkapaciteten utnyttjas snabbare än beräknat eftersom medlemsstaterna startar driften i andra regioner före den planerade stegvisa driftsstarten, b) överlämnande av det centrala systemet från C.SIS till europeiska byrån med ansvar för förvaltningen av it-system och c) kvaliteten på fingeravtryck under driften. Det identifierades mildrande åtgärder för alla risker och kommissionen, medlemsstaterna och huvuduppdragstagaren för utvecklingen av systemet har samarbetat nära för att begränsa riskernas verkningar för projektet. 7. STÖDGRUPPEN FÖR VIS Stödgruppen för VIS sammanträdde åtta gånger under rapporteringsperioden, dvs. fyra gånger per halvår. Såsom de föregående åren utgjorde de informella sammanträdena på hög nivå ett forum där samtliga VIS-relaterade ärenden kunde diskuteras på ett öppet sätt. Dagordningen fastställdes av den medlemsstat som var ordförande för rådet (rättsliga och inrikes frågor) i samarbete med kommissionen och rådets generalsekretariat. De vanligaste frågorna på dagordningen var kommissionens tekniska uppdatering om läget när det gäller VIS, rapportering om risker och resultaten från mekanismen för rapportering av nationella framsteg. Det fästes särskilt stor vikt vid övervakningen av nationella framsteg i den första regionen för idrifttagande samt förberedelserna för informationskampanjen. Under den andra delen av rapporteringsperioden uppdaterade den medlemsstat som var ordförande för rådet (rättsliga och inrikes frågor) frågeformuläret om nationella framsteg så att förberedelserna i Mellanöstern och Gulfregionen togs med. Målet var att bedöma medlemsstaternas tekniska beredskap samt deras avsikt att börja använda VIS i dessa regioner efter driftsstarten i Nordafrika. Insamlingen av uppgifterna gjorde det möjligt för Polen att starta en diskussion om den globala driftsstartens totala varaktighet. Diskussionen kommer att fortsätta under 2012. Det ska noteras att kvaliteten på medlemsstaternas svar överlag blev bättre under rapporteringsperioden. I vissa fall förekom det dock avvikelser mellan informationen om förberedelserna i Nordafrika och de officiella anmälningarna om beredskapen i regionen som sändes till kommissionen. Detta berodde på olika tolkningar av anmälningarna och ledde slutligen inte till några problem. Parallellt med att medlemsstaterna skulle fylla i formulären om konsulaten uppmanades de att regelbundet informera om förberedelserna vid de yttre gränsernas gränsövergångar och om sin beredskap att använda VIS vid gränserna för att utfärda viseringar. Även här förbättrades kvaliteten på svaren under rapporteringsperioden och gjorde att situationen kunde utvärderas på ett användbart sätt. Danmark, som är ordförande under det första halvåret 2012, kommer att fortsätta använda denna rapporteringsmekanism. 8. slutsats Året präglades av att alla deltagande länder tog systemet i drift i Nordafrika den 11 oktober 2011. VIS har fungerat problemfritt sedan driftsstarten och den tillgängliga statistiken visar att medlemsstaterna använder systemet fullt ut. VIS har också visat sig vara användbart för att upptäcka personer som lämnar in flera viseringsansökningar vid två eller flera konsulat. Kommissionen har regelbundet underrättat Europaparlamentets utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor om utvecklingen och läget inom VIS-projektet. Denna regelbundna rapportering kommer att fortsätta framöver. 9. bilaga: VIS-ARBETSGRUPPER 9.1. SISVIS-kommittén SISVIS-kommittén (VIS-grupperingen)[11] sammanträdde två gånger under 2011, den 23 juni och den 2 september. Under det första mötet lade kommissionen fram ett icke-officiellt dokument om ytterligare regioner där VIS ska tas i bruk som redan hade presenterats vid ett möte för stödgruppen för VIS den 20 juni 2011. Eftersom kommittén ställt sig positiv till detta kommer kommissionen att gå vidare med antagandet av beslutet. Under kommitténs andra möte diskuterade kommissionen och delegaterna utkastet till de tekniska specifikationerna för kommunikationssystemet VIS Mail. Utkastet till genomförandebeslut fick ett positivt mottagande av kommittén genom skriftligt förfarande. Kommissionen inledde sina interna förfaranden för beslutets antagande. Båda besluten väntas antas under loppet av 2012. 9.2. Möten med VIS nationella projektledare Under rapporteringsperioden anordnade kommissionen tio expertgruppsmöten med de nationella projektledarna för att diskutera läget för VIS-projektet, detaljerade tekniska frågor, planeringsfrågor, risker och verksamhet inom det centrala projektet och de nationella projekten. 9.3. Rådgivande testgruppen (TAG) Med anledning av de intensiva testerna möttes den rådgivande testgruppen, som är en rådgivande arbetsgrupp inom SISVIS-kommittén (VIS-grupperingen), ofta eller höll telefonkonferenser under rapporteringsperioden. Gruppen såg till att en strukturerad process följdes för att åtgärda och lösa testrelaterade problem och gav kommissionen råd i frågor om genomförandet av VIS-testningsfaser. Den gav rekommendationer om testningen av VIS under alla testfaser, särskilt när medlemsstaterna deltog direkt. 9.4. VIS Mail-expertgruppen (VIS MEG) Gruppen möttes varje månad under rapporteringsperioden i syfte att bistå vid genomförandet av kommunikationssystemet VIS Mail. Inför 2012 enades man om att gruppen skulle mötas varannan månad. Kommissionens och medlemsstaternas arbete med VIS Mail utförs i samarbete med den uppdragstagare som ansvarar för nätverket och stöds av den uppdragstagare som ansvarar för stöd och kvalitetssäkring. [1] EUT L 213, 15.6.2004, s. 5. [2] Den sjunde lägesrapporten; se rapporten från kommissionen till Europaparlamentet och rådet om utvecklingen av Informationssystemet för viseringar (VIS) under 2010, (KOM(2011) 346 slutlig av den 14 juni 2011). [3] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008 av den 9 juli 2008 om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse (VIS-förordningen) (EUT L 218, 13.8.2008, s. 60). [4] Kommissionens genomförandebeslut av den 21 september 2011 om fastställande av den tidpunkt när informationssystemet för viseringar (VIS) ska tas i drift i den första regionen (2011/636/EU), EUT L 249, 27.9.2011, s.18. [5] EUT L 258, 4.10.2011, s. 9. [6] I det första testet (operativa systemtester; Operational System Tests, OST) deltog Tyskland, Estland, Italien, Ungern, Slovenien, Sverige och Norge. I det andra testet (preliminära systemacceptanstester; Provisional System Acceptance Tests, PSAT) deltog ovan nämnda länder och Spanien, Frankrike, Lettland, Litauen, Polen, Portugal, Slovakien, Finland och Schweiz. [7] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 81/2009 av den 14 januari 2009 om ändring av förordning (EG) nr 562/2006 vad gäller användningen av informationssystemet för viseringar (VIS) enligt kodexen om Schengengränserna (EUT L 35, 4.2.2009, s. 56). [8] Enligt kommissionens beslut 2010/49/EG av den 30 november 2009 om fastställande av de första regionerna där driften av informationssystemet för viseringar (VIS) ska inledas, EUT L 23, 27.1.2010, s. 62, är de första tre regionerna Nordafrika, Mellanöstern och Gulfregionen. I Nordafrika ingår Algeriet, Egypten, Libyen, Marocko, Mauretanien och Tunisien. [9] Se fotnot 4. [10] Se fotnot 4. [11] Inrättad genom artikel 51.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1987/2006 av den 20 december 2006 om inrättande, drift och användning av andra generationen av Schengens informationssystem (SIS II), EUT L 381, 28.12.2006, s. 4.