EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 23.10.1995 
KOM(95)495 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
EUROPBSKA UNIONEN - LATINAMERIKA 
NULÄGE OCH PERSPEKTIV INFÖR EN FÖRSTÄRKNING AV PARTNERSKAPET 
1996-2000 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
INLEDNING 1 
I DET STRATEGISKA INTRESSET AV EN FÖRSTÄRKNING AV 
BANDEN MELLAN EUROPEISKA UNIONEN1 OCH LATINAMERIKA2 2 
1. Många faktorer talar för ett närmande mellan Europeiska unionen 
och Latinamerika 2 
2. Europeiska unionen bör möta utmaningarna inför 1900-talets sista år 
på en global nivå 4 
3. Med tanke på de framsteg som gjorts och de problem som kvarstår 
i Latinamerika är den europeiska närvaron än mer nödvändig 4 
II. SAMMANFATTNING AV FÖRBINDELSERNA 
MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH LATINAMERIKA 5 
1. Påtagliga framsteg i den politiska dialogen mellan 
Europeiska unionen och Latinamerika 5 
2. Europeiska gemenskapens3 biståndspolitik under åren 1990-1995 
speglar de framsteg som gjorts 5 
3. Handelsutbyten, ekonomiska och tekniska utbyten som bör diversifieras 7 
4. Den senaste utvecklingen: regionalt och särskilt närmande 
i förbindelserna mellan Europeiska unionen och Latinamerika 8 
III VÄGAR MOT ETT FÖRDJUPAT PARTNERSKAP MED LATINAMERIKA 
1. Vad representerar Latinamerika för världen idag? 10 
2. En mångfacetterad kontinent. Gemenskapens lösning 11 
3. Strategier som bör användas 12 
Förkortningen EU används i texten för Europeiska unionen. AU man av enkelhetsskäl valt att i detta meddelande referera 
till Europeiska unionen eller unionen påverkar inte Europeiska gemenskapens behörighet att på ett senare stadium anta 
vissa av de planerade juridiska instrumenten. 
Förkortningen LA används i bilagorna för Latinamerika. 
Förkortningen EG används i texten för Europeiska gemenskapen. 
7^ 
m 
INU5PNINQ 
De fem år som riktlinjerna för Europeiska gemenskapens samarbete med Latinamerika har tillämpats (1991 -1995)4 
har sammanfallit med en period av grundläggande förändringar inom såväl subkontinenten som Europa. Tack vare 
kraftansträngningar har demokratin återupprättats i nästan hela Latinamerika. En ny, mera reglerad och hållbar 
ekonomisk politik ekonomi har börjat genomföras, som karakteriseras av ökad öppenhet och vilja till en större 
integration med intemationella marknader och har möjliggjort en ny tillväxtfas för hela subkontinenten som tack vare 
detta redan kan betecknas som ett ekonomiskt "nytt" område. 
Många initiativ har tagits till förstärkning av förbindelserna mellan Europeiska unionen och Latinamerika, såväl på 
det politiska planet som på det ekonomiska och i samarbetsfrågor. 
Efter San José-dialogen som inrättades 1984 med länderna i Centralamerika, har en dialog från 1990 
institutionaliserats med Riogruppen. Vid de senaste sammankomsterna som hölls i Sao Paulo (april 1994) och i 
Paris (mars 1995), underströks det nya partnerskapsförhållande som numera råder mellan de två regionerna. Rådet 
har uttryckt detsamma genom att under det tyska ordförandeskapet den 31 oktober 1994 godkänna ett 
"Basdokument om Europeiska unionens förbindelser med Latinamerika och Västindien" i vilket Europeiska unionen 
erbjöd sig att handla i samförstånd med dessa regioner för att utveckla ett nytt samarbete. 
Dessutom har Europeiska rådet vid sina möten i Korfu och Essen 1994 och i Cannes 1995 påpekat behovet av en 
förstärkning av förbindelserna med Mercosur, Mexico och Chile. Dessa ärenden är nu föremål för konstant 
uppmärksamhet inom gemenskapens instanser. Slutligen har Latinamerika redan varit föremål för flera av 
kommissionens meddelanden till rådet och Europaparlamentet5. 
Inom ramen för ett förstärkt partnerskap har initiativen till samarbete mellan EU och Latinamerika efterhand 
diversifierats och förfinats för att svara till de nya behov som uppstår när den i sig mycket heterogena 
subkontinenten står inför utmaningar som förstärkningen av demokratin, strävan efter internationell konkurrenskraft 
och den endemiska kampen mot fattigdom och sociala orättvisor. 
Detta meddelande har till syfte att framställa förslag om hur förbindelserna mellan Europeiska unionen och 
Latinamerika kan fördjupas fram till år 2000, med utgångspunkt från en kartläggning av förbindelserna mellan de 
två regionerna och en sammanfattning av samarbetet under den gångna perioden (1991-1995). 
Kommissionens meddelande "Riktlinjer för samarbete med utvecklingsländerna i Latinamerika och Asien". KOM (90) 176 
slutlig, 11.6.1990. 
Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet: "för en förstärkning av Europeiska unionens politik gentemot 
Mercosur", KOM (94) 428 slutlig, 19.10.1994. "För en fördjupning av förbindelsema mellan Europeiska unionen och Mexico", 
KOM (95) 03 slutlig, 8.2.1995. "För en förstärkning av förbindelsema mellan Europeiska unionen och Chile" KOM (95) 232 
slutlig, 31.5.1995. "För ett stöd till utvecklingsländemas strävanden till regional integration", KOM (95) 219 slutlig 16.6.1995. 
ib 
I DET STRATEGISKA INTRESSET AV EN FÖRSTÄRKNING AV BANDEN MELLAN EUROPEISKA UNIONEN 
OCH LATINAMERIKA6 
Historiska och kulturella faktorer, liksom den senare världsutvecklingen och utvecklingen av ömsesidiga intressen 
och av en internationell solidaritet utgör alla goda grunder för ett samarbete som kan medverka till en förstärkning 
av banden mellan unionen och Latinamerika så att de tillsammans kan möta de globala och regionala utmaningar 
de står inför inom en snar framtid. 
Begreppet Latinamerika är allmänt använt, men man bör hålla i minnet att de befolkningar det rör sig om, vilka 
sammanlagt för närvarande uppgår till 450 miljoner invånare, inte uteslutande är av latinskt ursprung Begreppet 
får när det används en på en gång begränsad och utvidgad betydelse, beroende på vem som använder det, där 
språkliga, historiska, geopolitiska, kulturella och religiösa element vävs in. Det associeras även med en regional 
enhet på grund av ett gemensamt utvecklingssätt. Men förutom denna enhet, som Bolivar kämpade för under förra 
seklet, finns inom subkontinenten även en stark heterogenitet. 
Latinamerika är både enhet och mångfald och därför krävs att unionens närmanden sker på olika sätt, beroende 
på de olika nationella och regionala förhållandena. 
1 MÄNGA FAKTORER TALAR FÖR ETT NÄRMANDE MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH 
LATINAMERIKA 
1.1 Historiska och kulturella faktorer 
Latinamerikas kulturella identitet genomsyras av de värderingar som skapat Europas karaktär och historia. Under 
femhundra år av oavbrutna förbindelser mellan de två regionerna har de europeiska idealen slagit rot i de 
latinamerikanska samhällena, vilka i sin tur alltid utövat en lockande dragningskraft på den gamla världen. 
Grundandet av rättsstaten, de rättsliga principerna, idéerna om frihet och demokrati som är vitt spridda i 
Latinamerika är en del av de filosofiska och rättsliga begrepp som härrör från det europeiska arvet. 
Den latinamerikanska kontinenten har tagit emot immigrantströmmar med olika ursprung och dess identitet har 
byggts upp med inslag från många länder och rika inhemska civilisationer. De europeiska rötterna, och särskilt det 
latinska ursprunget, är en av grundvalarna för dessa länders identitet. 
1900-talet har präglats av de latinamerikanska ländemas ibland svåra förändring mot en representativ demokrati 
och ekonomisk öppenhet. De har påverkats av olika influenser, särskilt iberiska, franska, italienska, anglosaxiska 
och nu senast nordamerikanska. 
1.2 En mer gynnsam politisk situation 
Avsevärda framsteg har gjorts på det politiska planet: 
* Rättsstaten och konsolideringen av demokratiska institutioner utgör, trots de svaga punkter som fortfarande 
kvarstår, en realitet som är föremål för stora ansträngningar från det civila samhällets sida. 
* De konflikter som länge härjat i Centralamerika har ersatts av fredsprocesser och reintegrering av dess 
förflyttade, repatrierade och demobiliserade befolkningar. 
* Rörelserna för subregional integration har återuppstått med ny styrka och pragmatism 
Latinamerikas demokratiska inriktning och dess återfunna stabilitet är gynnsamma faktorer vid förstärkandet av 
förbindelserna med Europa. 
1.3 Latinamerika kan tack vare den påbörjade ekonomiska tillväxten bli ett dynamiskt nav som öppnar nya 
möjligheter för handel och investeringar 
De grundläggande ekonomiska förändringar som pågår i Latinamerika för det också närmare Europa. Under 1950-, 
60- och 70-talen var tillväxten i Latinamerika högst i världen, men 80-talet präglades av recession och stark 
ekonomisk instabilitet. Stabiliseringspolitik, strukturell anpassning och förbättring av makroekonomiska data har 
under 90-talet skapat gynnsamma villkor för utveckling och tillväxt. Den vändning som nu påbörjats har gynnats av 
tre viktiga faktorer, nämligen den minskade utlandsskulden, saneringen av statsfinanserna och nya investeringar 
från utlandet. De senaste årens oavbrutna tillväxt har lett till att de latinamerikanska ekonomierna obestridligen är 
på väg ut ur krisen, även om vissa risker kvarstår, med tanke på deras ömtåliga struktur. Det ligger i Europas 
intresse att medverka vid denna tillväxtprocess och att bidra till fördjupandet av reformer och minskandet av de 
risker för instabilitet som uppstår i samband med starka sociala spänningar. 
Dessa perspektiv på förbindelsema mellan EU och Latinamerika berör länderna i Central- och Sydamerika, Mexico och 
Cuba, men inte AVS-statema i Västindien (däribland Guyana, Surinam och Belize). 
14 Behovet av att föra en kraftfull makroekonomisk politik kvarstår 
Denna nya tillväxtväg för med sig en del gråzoner och den har olika effekt i vart och ett av länderna liksom i de olika 
ekonomiska och sociala områdena (vilket inte minst de nyligen inträffade svårigheterna i vissa länder visar). 
Framtidsutsikterna för den ekonomiska tillväxten i de latinamerikanska länderna och för deras fulla integration i 
världshandeln förblir ljusa under förutsättning att länderna för en kraftfull makroekonomisk politik och på olika plan 
fortsätter med sina strukturella reformer. I detta sammanhang kommer Bretton Wfoods-avtalets institutioner att spela 
en väsentlig roll. Det är av största vikt att Europeiska unionens åtgärder är förenliga med programmen för 
stabilisering och strukturella reformer och kan förstärka dem Endast under dessa förutsättningar, som bland annat 
kommer att resultera i en ökning av det nationella sparandet (en nödvändig förutsättning för en ökning av 
investeringstakten)7, kommer Latinamerika att kunna återfinna sin rätta plats på den intemationella marknaden. 
1.5 Den latinamerikanska integrationens nystart leder till dynamik i handelsutbytet, förbättring av konkurrenskraften 
och utveckling av nya möjligheter för de latinamerikanska länderna och ger dem en större roll på det 
internationella planet 
Integrationsprocesserna inom Latinamerika har på grund av nystarten och de nya regionala grupperingarna tagit 
god fart. De sker inom ramen för dessa länders öppnande mot och konkurrenskraftiga återinträde i världsekonomin, 
därav begreppet "öppen regionalism" som utvecklats av CEPAL (Ekonomiska kommissionen för Latinamerika). 
Processerna visar sig i en väsentlig ökning av interregional utbyte. Dessutom har behoven i samband med 
utvecklingen av nya infrastrukturer ökat områdets dragningskraft på i synnerhet europeiska investerare. De framsteg 
som gjorts inom integrationssfären (Riogruppen, NAFTA, Mercosur, Andinska pakten, Centralamerikanska 
gemensamma marknaden) bör göra det möjligt för de latinamerikanska länderna att förbättra samordningen 
sinsemellan och försvara sina gemensamma intressen i intemationella forum (de flesta av dessa länder är redan 
medlemmar i GATT och den nya världshandelsorganisationen WTO). Framstegen bidrar också till att underlätta den 
institutionella dialogen med avtalsparterna inom EU på det politiska planet och på handelsplanet. 
1.6 En ny internationell miljö som gynnar närmandet mellan Europeiska unionen och Latinamerika 
Den intemationella miljön kännetecknas idag av två parallella och sinsemellan motsägande rörelser, dels en 
internationalisering av handelsutbytet, dels en viss identitetssökande återgång till värden som leder mot 
fragmentering. 
Europeiska unionen och Latinamerika som båda är öppna för en globalisering av handelsutbytet har intresse av att 
förstärka sina förbindelser och ytterligare komplettera varandra ekonomiskt. Latinamerika försöker nämligen 
diversifiera sina avsättningsmöjligheter och sina anskaffningskällor, både vad gäller teknik och kapital och försäkra 
sig om medverkan från partners som kan samarbeta på ett användbart sätt. Europa vill å sin sida konsolidera och 
förbättra sin handelsposition och tekniska position i en region med hög tillväxtpotential. 
Möjligheterna till att skapa en fördjupad relation och ett effektivt samarbete bör dock inte begränsas till det 
ekonomiska planet. Här finns också kulturella och geopolitiska element som leder till sammanfallande intressen och 
framhäver gemensamma värderingar. 
Den politiska dialogen som redan institutionaliserats med Riogruppen och Centralamerika håller på att fördjupas 
med hänsyn till Latinamerikas förstärkta position på de intemationella scenen. 
Resultatet av Uruguayrundan och förstärkningen av det multilaterala systemet för internationell handel torde få 
gynnsamma följder för utvecklingen av förbindelserna mellan de två regionerna. 
Dessa element bör medföra en ökning av handelsutbyte och en minskning av vissa tidigare problem. Detta nya 
sammanhang kommer att öka möjligheterna till framför allt ekonomiskt och industriellt samarbete. 
Kampen mot den internationella organiserade brottsligheten, särskilt narkotikahandeln och bedrägerier på 
internationell nivå är också gemensamma problem som kräver ett stärkt samarbete. 
Som jämförelse var siffran för privata investeringar/BNP under 1990-93 33,5 % i Asien mot 20,5 % i Latinamerika (källa: 
FMI). 
2. EUROPEISKA UNIONEN BÖR MÖTA UTMANINGARNA INFÖR 1900-TALETS SISTA AR PÅ EN GLOBAL 
NIVÅ 
Europeiska unionen måste fullfölja sin strävan efter fördjupning och utvidgning samtidigt som det står inför 
utmaningar inom den ekonomiska konkurrenskraften och den världspolitiska balansen. 
Unionen har ett särskilt ansvar beträffande övergången i Central- och Östeuropa. Dessutom varken vill eller kan 
unionen förverkliga de mål som satts upp utan att föra en aktiv politik gentemot länderna i söder, vare sig det gäller 
Medelhavsstatema8, vilka har särskild betydelse av ekonomiska skäl och på grund av sin närhet, staterna i Asien9, 
eller AVS-statema. 
Europeiska unionen bör också vara närvarande i "nya" områden på världsekonomisk nivå, som Latinamerika. 
3. MED TANKE PA DE FRAMSTEG SOM GJORTS OCH DE PROBLEM SOM KVARSTÅR I LATINAMERIKA 
ÄR DEN EUROPEISKA NÄRVARON ÄN MER NÖDVÄNDIG 
Latinamerika har genomfört anmärkningsvärda förändringar på många plan, men dessa ansträngningar måste följas 
upp och konsolideras. 
På det ekonomiska planet är till exempel de genomförda reformerna omfattande men ändå ofullständiga. Spamivån 
är otillfredsställande och moderniseringen av produktionsapparaten är fortfarande otillräcklig. De "tudelade" 
ekonomiska strukturerna kvarstår och Latinamerika lider av skriande sociala skillnader och betydande områden är 
utslagna. Under krisåren ("det förlorade decenniet') ökade de sociala klyftorna, de sociala skyddsnät som fanns 
försämrades och den extrema fattigdomen ökade10. Trots den ekonomiska nystarten drabbas en stor del av 
befolkningen av arbetslösheten och den informella sektorn fortsätter att växa. Med hänsyn till det lokala 
fattigdomsproblemet och marginaliseringen av en del av befolkningen, måste stora ansträngningar göras för att 
säkerställa en bättre fördelning av inkomsterna från tillväxten och ett verkligt konkurrenskraftigt återinträde i 
världsekonomin. För att tackla dessa problem bör Latinamerika i första hand stödja sig på sina egna resurser. 
Latinamerika måste också försäkra sig om sina internationella partners solidaritet och samarbete. 
vid sekelskiftet står Latinamerika inför tre viktiga uppgifter 
* Rättsstaten måste förstärkas genom att den demokratiska processen görs oåterkallelig på det 
institutionella planet. 
* "Den sociala skulden" måste snabbt lösas genom att man tar itu med fattigdomen och de sociala klyftorna. 
* De ekonomiska reformerna måste kompletteras och den intemationella konkurrenskraften måste stärkas. 
Europeiska unionen kan och bör i förlängningen av den roll den har spelat vid processerna för fred, regional 
integration, samarbete och utveckling bekräfta sin handingsvi|a i egenskap av Latinamerikas priviligerade partner. 
Unionen sitter nämligen inne med de samarbetsinstnjment som kan hjälpa Latinamerika med de utmaningar det 
står infor. 
Kommissionens meddelande till rådet och Eiropaparlamentet "förstärkning av Europeiska unionens medelhavspolitik: förslag 
till inrättandet av ett partnerskap mellan Europeiska unionen och Medelhavsstatema" KOM (95) 72 slutlig, 8.3.1995. 
9 Korrmissionens meddelande till rådet "mot en ny Asienstrategi", KOM (94) 314 slutlig, 27.7.1994. 
10 
Enligt Cepal levde 1990 46% av befolkningen i Latinamerika, dvs. 200 miljoner personer under gränsen för fattigdom. 
II SAMMANFATTNING AV FÖRBINDELSERNA MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH LATINAMERIKA 
1. PÅTAGLIGA FRAMSTEG I DEN POLITISKA DIALOGEN MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH 
LATINAMERIKA 
De politiska relationerna mellan Europeiska unionen och Latinamerika har stadigt förbättrats under de senaste åren 
och har konkretiserats genom institutionaliseringen av en politisk dialog av regional och subregional karaktär. 
1.1 Institutionaliserade dialoger 
Den institutionaliserade politiska dialogen har skapat unika och stabila samrådsmekanismer mellan Europeiska 
unionen och AL. 
Tack vare San José-cfalogen har Europeiska unionen sedan 1984 spelat en avgörande roll i processerna för fred 
och demokratisering i Centralamerika. Detta forum är fortfarande en priviligerad ram för kanalisering av Europeiska 
unionens ansträngningar för freden, försvaret av mänskliga rättigheter, för förstärkning av institutionerna, och för 
den ekonomiska rehabiliteringen och utvecklingen i dessa länder. 
Dialogen med Riogruppen som inleddes år 1990 utvecklas stadigt. Den gemensamma deklaration som antogs under 
det fjärde ministermötet med EU (Sao Paulo, april 1994) understryker den partnerskapskaraktär som numera råder 
i förbindelserna mellan de två regionala grupperna. 
1.2 Interparlamentariska möten 
De konferenser som Europaparlamentet och det latinamerikanska parlamentet (Parlatino) håller vartannat år har 
även de sedan 1974 bidragit till att fördjupa de två regionemas politiska dialog om gemensamma intressen. Dessa 
konferenser har stor betydelse särskilt när det gäller att förstärka den parlamentariska dimensionen i den 
latinamerikanska integrationen, och att stärka rättsstaten i dessa länder med stöd från europeiska parlamentariker. 
1.3 Samarbetsavtalen 
Sedan 1990 har flera samarbetsavtal med den latinamerikanska subkontinenten undertecknats, vilka ersatt de 
mindre avtal som slöts under 70- och 80-talen. Alla länder och regioner i Latinamerika utom Cuba omfattas numera 
av de nya så kallade tredje generationens avtal genom vilka en ny etapp inletts i förbindelsema mellan Europeiska 
unionen och Latinamerika. Införandet av en "dernokratiklausur säkerställer respekten för de grundprinciper som 
härrör från arvet av gemensamma värderingar. "Evolveringsklausulen" gör det dessutom möjligt för de 
fördragsslutande partema att komplettera eller utöka samarbetsnivån. 
2. EUROPEISKA GEMENSKAPENS BSTANDSPOUTIK UNDER AREN 1990-1995 SPEGLAR DE FRAMSTEG 
SOM GJORTS 
Europeiska gemenskapens biståndsinsatser till förmån för Latinamerika har varit betydande, såväl kvantitativt som 
kvalitativt. Flera åtgärder har satts igång för att ta itu med de mest brådskande sociala problemen, säkerställa 
demokratin och den institutionella omorganisationen och för att främja det ekonomiska samarbetet med 
subkontinenten. 
Nya inriktningar och handlingsmetoder har fördjupat utvecklingssamarbetet i de traditionella områdena och gjort det 
möjligt att lägga grunden tor partnerskapet mellan Europeiska unionen och Latinamerika på 2000-talet. 
2.1 Europeiska unionen är den främsta givaren av officiellt utvecklingsbistånd till Latinamerika 
Den väsentliga ökningen av Europas del av utvecklingsbiståndet till Latinamerika accelererade under 80- och 90-
talen och medlemsstatemas och gemenskapsbudgetens totala bidrag till officiellt utvecklingsbistånd gör Europeiska 
unionen till den främsta givaren till Latinamerika. Totalt under 1993 svarade EU för61,5 % av allt utvecklingsbistånd 
till Latinamerika, vilket är betydligt mer än det sammanlagda biståndet från Japan och USA11. 
Sedan 1976 har Latinamerika i gemenskapsbudgeten tilldelats med än 3 miljarder ecu i officiellt utvecklingsbistånd. 
Under 1994 uppgick anslagen till 464 milj. ecu, en ökning med 47,7 % jämfört med de 314 milj. ecu som anslogs 
1991. Dessutom utökade Europeiska investeringsbanken (El B) under 1992 sina aktiviteter i de latinamerikanska och 
asiatiska länderna (till förmån för Latinamerika, 131 milj. ecu i finansieringsstöd under 1993 och 1994 och beräknade 
207 milj. ecu under 1995). 
11 
Procentsatsen är beräknad utifrån data från Irela, och inkluderar bidragen från de tre nya EU-medlemsstatema 
2.2 Innehållet i gemenskapens utvecklingsbistånd 
Även om det tekniska och ekonomiska biståndet fortfarande överväger har nya inriktningar åtföljda av förbättrade 
samarbetsmetoder präglat utvecklingssamarbetet mellan EG och Latinamerika, inom ramen förde allmänna riktlinjer 
som fastställts av gemenskapsinstanserna för perioden 1991-9512. 
2.2.1 Fördjupning av utvecklingsbiståndet inom tradröonella områden 
Det utvecklingsbistånd som funnits sedan mitten på 70-talet har fördjupats, särskilt inom följande områden: 
- Humanitärt bistånd: Betydande åtgärder har satts igång beträffande livsmedelsbistånd, katastrofbistånd, 
bistånd till flyktingar och deporterade från Centralamerika och bistånd till enskilda organisationer. 
Stöd till laridsbygdsirivecMingsprograrn: Detta bistånd överväger och är fortfarande absolut nödvändigt med 
tanke på jordbrukssektorns betydelse för den ekonomiska och sociala utvecklingen och med tanke på det 
nödvändiga stödet till små och medelstora jordbruk. 
- Stöd tiH regional integration: Fortsatt stöd till Andinska pakten och till den centralamerikanska 
integrationsprocessen, undertecknande av ett interinstitutionellt samarbetsavtal mellan kommissionen och 
Mercosur, vars effekter redan börjat märkas i fråga om normer och tullar och inom jordbruket. 
- Stöd till utvecklingen av havsfisket I ljuset av de erfarenheter som gjorts vid genomförandet av fiskeavtalet 
mellan EG och Argentina13, planerar gemenskapen att så småningom upprätta en serie avtal, så kallade andra 
generationens, med andra latinamerikanska partner. EG har dessutom i enlighet med havsrättskonventionema 
uttalat sin önskan att aktivt delta i bildandet av regionala organisationer i syfte att säkerställa ett varaktigt 
bevarande av fiskeresurser i Sydatlanten och i möjligaste mån i Stilla havet. 
2.2.2 Nya inriktningar 
Sedan början av 1990-talet har nya samarbetsområden öppnats, med ökad tonvikt på forskning kring varaktig och 
hållbar utveckling och igångsättande av medel som främjar moderniseringen av ekonomin. Några exempel på detta 
är 
- Arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter En denrokratiseringsprocess har under de senaste åren präglat 
Latinamerika. Europeiska unionens åtgärder har varit särskilt omfattande till förmån för konsolideringen av 
rättsstaten och de civila samhällenas deltagande i arbetet för de mänskliga rättigheterna. 
- När det gäller tekniskt och finansiellt bistånd har en stark tonvikt lagts på stöd till projekt och program inom den 
urbana sektorn (särskilt stöd till den informella sektorn), till åtgärder som syftar till respekt för kvinnors fri- och 
rättigheter och deras tulla deltagande i utvecklingsprocessen samt till projekt som syftar till att förbättra 
levnadsvillkoren för urinnevånarna och främja respekten för deras kulturella identitet. Slutligen har företräde givits 
åt utbildningsområdet14 samt till projekt eller program som syftar till miljöskydd (förvaltning av tropisk regnskog15, 
storstadsföroreningar,...) i enlighet med det åtagande som Europeiska unionen gjort till förmån för Latinamerika att 
minst 10 % av biståndet skall ägnas miljöskyddsprojekt. 
- När det gäller ekonomiskt samarbete har stödet till verksamhet av ömsesidigt intresse ökat starkt relativt sett, trots 
de otillräckliga medel som finns tillgängliga inom detta område, och den latinamerikanska efterfrågan har ökat i 
betydande grad16. Detta gäller även det vetenskapliga och tekniska samarbetet som ökat starkt sedan 1980. 
12 
13 
14 
15 
16 Se rådets förordning 443/92 om finansiellt och tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i 
Asien och Latinamerika 
I avtalet föreskrivs, förutom tillgång till resurser, en väsentlig samarbetsdel som täcker flera aspekter som berör havsfiske, 
särskilt vad beträffar förvaltningen av fiskeresursema . 
Särskilt programmen Force Rio (stöd till regionala center för utbildning av tjänstemän), Alfa (främjande av utbytesprogram 
mellan universitet) och Cefir (utbildningscenter för regional integration). 
Som exempel kan nämnas pilotprojektet för bevarande av den tropiska regnskogen i Brasilien, som beslutades 1991 och 
där kommissionen, Brasiliens regering, Världsbanken och G7-ländema deltar. 
Bland de åtgärder som vidtagits på detta område kan nämnas igångsättandet av program som gynnar närmandet mellan 
företag, såsom AL-invest sedan 994 och ECIP sedan 1988 
2 2.3 Nya harcUingsmetoder 
- Diversifiering av partner 
Regeringsorganen i mottagarländerna är fortfarande de priviligerade samarbetspartnema, men i samband med 
främjandet av decentraliserat bistånd har flera aktörer blandats in genom bildandet av nätverk bestående av aktörer 
från civilsamhället. 
- Uppdelning av strategier per land och sektor Strategierna håller på att utarbetas systematiskt för att programmen 
skall kunna anpassas till de komplexa och särskilda problemen i varje land eller region, och i varje 
interventionssektor. 
- Inrättning av horisontella program Horisontella program som kommer hela Latinamerika tillgodo17 har inrättats 
i syfte att tydliggöra gemenskapsåtgärderna och säkerställa deras sammanhang och kontinuitet. 
- Systematisk utvärdering av gemenskapsfinansierade åtgärder för att bättre kunna utarbeta erbjudanden om 
utvecklingssamarbete. 
3. HANDELSUTBYTEN, EKONOMISKA OCH TEKNISKA UTBYTEN SOM BÖR DIVERSIFIERAS 
Jämfört med andra delar av världen har Latinamerika på medellång sikt strukturella svårigheter att öka och 
diversifiera sin export. Dessa svårigheter beror bland annat på ersättningspolitiken beträffande import, bristen på 
diversifiering av exporten, minskningen av andelen jordbruksprodukter i världshandeln, den alltjämt låga 
procentandelen sparande och investeringar inom subkontinenten, den lokala arbetskraftens brist på tillräckliga 
kvalifikationer. I detta sammanhang är utvecklingen av handelsförbindelser med Europa av yttersta vikt. 
3.1 Ett handelssamarbete på uppåtgående 
Med ett ömsesidigt handelsutbyte på omkring 45 miljarder ecu under 1993 är Europeiska unionen och Latinamerika 
betydande handelspartner. Exporten från EU till Latinamerika har ökat anmärkningsvärt, med 41 % mellan 1990 
och 1993, vilken gör Latinamerika till det mest dynamiska området i världen for europeisk export 
Dock präglas förhållandet fortfarande av obalans. 
3.2 Kontrasterande handelsutbyten 
Europeiska unionen är Latinamerikas i storleksordning andra handelspartner, och för åtta av länderna är EU den 
främsta handelspartnern utanför subkontinenten18. Handelsflödet representerar under en genomsnittsperiod över 
20 % av den latinamerikanska importen och exporten. Å andra sidan utgör Latinamerika bara en relativt liten del 
av unionens utrikeshandel (mindre än 5 % av handelsflödet). 
Strukturen i detta handelsutbyte uppdelat i respektive flödeskategorier visar på avsevärda kontraster mellan de två 
regionerna: 
- Nära 90 % av exporten från EU till Latinamerika består av industriprodukter. 
- Latinamerikas export till EU består främst av råvaror och bränsle, och bearbetade produkter representerar för 
tillfället bara 23 %. 
Europeiska unionen har länge av strukturella skäl haft ett underskott i handelsbalansen i sina förbindelser med 
Latinamerika, men detta underskott balanserades till unionens fördel under 1993. 
3.3 Europeiska unionen har vidtagit många åtgärder för att avhjälpa denna obalans och underlätta den 
latinamerikanska exporten 
Inom ramen för Allmänna preferenssystemet för utvecklingsländer har tullförmaner beträffande industriprodukter, 
tropiska produkter och jorfcruksprodukter beviljats Latinamerika. I preferenssystemet, som förnyades 1995, finns 
särskilda bestämmelser till förmån för de andinska och centralamerikanska länderna samt Venezuela, vilka syftar 
till att stödja dessa länder i deras kamp mot narkotika. Vissa aspekter av detta nya system kunde vara till särskild 
17 
Härmed avses Alfa, AL-invest och Alure. 18 
Europeiska unionen är den huvudsakliga mottagaren av export från 4 länder (Brasilien, Chile, Panama och Peru) och den 
största utomregionala (utanför den latinamerikanska marknaden) mottagaren av export från 4 andra länder (Argentina, 
Bolivia, Paraguay, Uruguay). Källa: Europeiska kommissionen. 
m 
fördel för Latinamerika, som till exempel niljöklausulen som föreskriver en hållbar förvaltning av skogen, vilket skulle 
kunna underlätta saluföringen av trävaror. I den gemensamma jordbrukspolitiken föreskrivs möjligheten att befria 
vissa viktiga jodbruksprodukter från tull. Denna reform förstärks dessutom genom jordbruksdelen i GATT vilken 
också öppnar nya möjligheter för den latinamerikanska exporten på flera områden. Slutligen kommer 
Murtifiberavtalet att gradvis avskaffas inom tio år. 
Inom biståndspolitikens ram har flera handelsfrämjande projekt finansierats som syftar till att förbättra de 
latinamerikanska produktemas kvalitet eller att söka efter lovande exportmarknader. 
Vid sidan av Riogruppens ministermöten hålls sedan 1992 möten på hög nivå kring handelsteman. 
3.4 Infor nästa decennium kan man alltså skönja möjligheter till en stark ökning av handelsutbytet i båda 
riktningarna 
De ansträngningar som gjorts såväl på multilatéral som europeisk nivå, liksom den gradvisa effekten av de 
latinamerikanska reformerna mot en modernisering av produktionsapparaten, bör främja en bättre internationell 
konkurrenskraft och möjliggöra ett ökat handelsflöde mellan Latinamerika och Europeiska unionen. Det viktiga 
handelskapitlet i de kommande avtalen med Mercosur, Mexico eller Chile kommer utan tvekan också att påverka 
handelsutbytet mellan de två kontinenterna. 
35 Ökning av europeiska investeringar i Latinamerika 
Mellan 1980 och 1989 stod Europa för 45,5 % av Latinamerikas direkta utländska investeringar, medan USA stod 
för 43,5 % och Japan följde långt efter. Närvaron av europeiska investeringar i Latinamerika har en lång historia. 
De har haft en tendens att i första hand koncentreras till industrisektorn, men på senare tid har ökningen av 
investeringar varit mest kännbar i servicesektorn. Många länder erbjuder nu gynnsamma villkor, och 
nyinvesteringarna har hittills främst koncentrerats till Mexico, Brasilien och Argentina, vilkas inre marknader har en 
stor potential. Två andra faktorer som spelar en viktig roll. är privatiseringsprocessema och 
skutdkcfiverteringsprograrnrnen, där de europeiska investerarna har deltagit. 
4. DEN SENASTE UTVECKLINGEN: REGIONALT OCH SÄRSKILT NÄRMANDE I FÖRBINDELSERNA MELLAN 
EUROPEISKA UNIONEN OCH LATINAMERIKA 
Europeiska rådet har under sina senaste möten betonat nödvändigheten av att förstärka förbindelserna med 
Mercosur, förhandla fram ett "interregionalt ramavtal" och arbeta för en framtida avtalsform för förbindelsema med 
Mexico liksom i förlängningen förbindelserna med Chile. Dessutom föreslås i ett "basdokument om Europeiska 
unionens förbindelser med Latinamerika och Västindien", som godkändes av Europeiska unionens råd den 31 
oktober 1994, ett "nytt samarbete" mellan de två regionerna. Det gäller att i förbindelsema mellan Europeiska 
unionen och Latinamerika främja ett regionalt eller särskilt närmande, beroende på de olikartade situationerna inom 
regionen. Unionen har därför förklarat sig vara positivt till att inleda förhandlingar som skulle kunna mynna ut i nya, 
mer ambitiösa avtal19, som skulle ta hänsyn till den ekonomiska potentialen och till framstegen i de berörda 
partemas integrationsprocess och stödja sig på slutsatserna i rådets resolution av den 1 juni 1995: "stödet till 
samarbetet och den regionala integrationen är en av de viktiga beståndsdelarna i Europeiska unionens 
utvecklingspolitik och kan i enlighet med artikel 130u i Fördraget om Europeiska unionen främja 'en harmonisk och 
successiv integration av utvecklingsländerna i väridsekonomin' och göra det möjligt för en varaktig tillväxt att korrma 
till stånd." 
- Ancfnska gruppen 
Europeiska unionen upprätthåller sedan länge förbindelser med Andinska pakten. Unionen står tillsammans med 
Europeiska gemenskapen för de flesta investeringarna i området. Den tredje generationens avtal av 1992 öppnar 
dörren för en ny era av förbindelser mellan Europeiska unionen och de andinska länderna. Inom ramen för det 
allmänna preferenssystemet åtnjuter regionen en förmånsbehandling som gynnar dess integration genom att, enligt 
regeln om kumulerat ursprung, möjliggöra export till EU av regionens främsta produkter till nolltaxa, på villkor att 
länderna i regionen fullföljer sina ansträngningar i kampen mot narkotika. 
- Centralamerika 
Under 1994 firades tioårsjubileum för den mycket framgångrika San José-dialogen. EU har bidragit till freds- och 
demokratiseringsprocessen i Centralamerika med hjälp av humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd, och tack vare 
den politiska dialogen. EU stöder också den regionala integrationsprocessen och områdets återinträde i 
världsekonomin. Samarbetet mellan de två regionerna grundar sig på det tredje generationens samarbetsavtal som 
undertecknades 1993. Centralamerika är den främsta mottagaren per capita av gemenskapens utvecklingsstöd 
19 
I bilaga i finns en översikt över gällande gemenskapsavtal. 
i 
i regionen och åtnjuter vad gäller handeln särskild förmånsbehandling (jordbruksprodukter) enligt preferenssystemet 
sedan 1992. Dessutom kommer EU att sätta igång med en ny strategi som beaktar de nuvarande problemen i 
området. 
-Mercosur 
Europeiska unionen har redan från början stött länderna inom Mercosur (som inrättades 1991) i deras strävan att 
skapa en ny ekonomisk enheL Det har blivit nödvändigt att utveckla en mer ambitiös relation med detta område, 
en ny ram for förbindelser mellan parter som tar hänsyn till den position som grupperingen håller på att inta i världen 
och i förbindelsema mellan EU och Latinamerika. Därför har kommissionen fått i uppdrag att förhandla om ett 
interregionalt ramavtal för handelssamarbete och ekonomiskt samarbete med Mercosur, i syfte att påbörja den 
process som skall mynna ut i ett interregionalt förbund av politisk och ekonomisk art. 
-Mexico 
Europeiska unionen är den näst största mottagaren av den mexikanska exporten. Mexico är den största 
latinamerikanska-marknaden för den europeiska exporten. De framtida förbindelsema mellan EU och Mexico 
kommer att styras av "Högtidlig gemensam förklaring mellan Europeiska unionens råd och Europeiska 
kommissionen å ena sidan och Mexicos förenta stater å den andra" av den 2 maj 1995, vari de två partema beslutat 
sig för att sluta ett avtal om politik, handel och ekonomi som skall fördjupa förbindelsema mellan de två partema. 
-Chile 
I Chiles strategi för internationell öppenhet är närmandet till EU en prioriterad fråga. Att EU mottar detta närmade 
på ett positivt sätt utgör ett erkännande av landets möjligheter och av den position som landet intagit på det 
internationella planet, såväl politiskt som ekonomiskt. Chile önskar på detta sätt stärka sina förbindelser med EU 
på det institutionella planet. 
-Cuba 
Cuba tycks vara på väg in i en förändringsprocess, vilken EU är berett att stödja. I detta sammanhang har 
kommissionen föreslagit att en diskussion skall inledas i syfte att undersöka villkoren för en förstärkning av 
förbindelsema med Cuba20. Trots de politiska riskerna har Europeiska unionen kunnat försäkra sig om en kontinuitet 
i förbindelsema med Cuba, och unionens erfarenheter när det gäller främjande av demokratin i regionen gör det 
till en av landets främsta samtalspartner. 
Redan nu mottar Cuba humanitärt bistånd från EU och är föremål för vissa instatser riktade mot det civila samhället 
och ekonomiskt bistånd som syftar till att stödja de ekonomiska reformer som satts igång i landet. 
20 
"Förbindelsema mellan Europeiska unionen och Cuba", Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet. 
III. VÄGAR MOT ETT FÖRDJUPAT PARTNERSKAP MED LATINAMERIKA 
Latinamerika har tack vare sin nya politiska och ekonomiska öppenhet anträtt vägen mot djupgående förändringar, 
och strävar efter att bli en av aktörerna på världsmarknaden med vilken Europeiska unionen bör fördjupa sina 
partnerrelationer på det politiska planet och på handels- och samarbetsplanet 
När nu de riktlinjer som fastställts för perioden 1991-1995 löper ut är det lämpligt att börja reflektera över vilken 
inriktning de fortsatta förbindelsema mellan Europeiska unionen och Latinamerika bör ges, med beaktande av de 
erfarenheter som samlats, de nya möjligheter som uppstått och de utmaningar som finns på båda sidor inom 
områden som handel, investeringar eller samarbete. 
1. VAD REPRESENTERAR LATINAMERIKA FÖR VÄRLDEN IDAG? 
1.1 Latinamerika framstår allt mer som ett "nytt" ekonomiskt område på det globala planet 
Under de senaste åren har det å ena sidan visat sig att Latinamerika har en mycket stor total tillväxtpotential, även 
om denna skiljer sig mycket mellan de olika länderna, men å andra sidan att situationen fortfarande är ömtålig. 
Analytikerna är ändå ense om att denna ömtålighet inte motsäger tendensen till en praktiskt taget allmän 
återhämtning. De stora ekonomiska och politiska omvälvningarna inom subkontinenten och då särskilt det resoluta 
öppnandet mot omvärlden efter en lång historia av protektionism, är faktorer som tillsammans med det taktum att 
Latinamerika har en mycket stor inre marknad och en betydande tillväxtpotential gör regionen till ett strategiskt 
område för investeringar och utvecklandet av handelsförbindelser. Ekonomin har tagit fart sedan början av 90-talet, 
med en tillväxttakt på 3,2 % under 1991-1993 och 3,7 % under 1994 (CEPAL). Det kan vara lämpligt att påminna 
om det svåra läge Latinamerika befann sig i under slutet av "det förlorade årtiondet' för att riktigt kunna belysa vilka 
framsteg som åstadkommits under 90-talet, och att understryka regionens potential trots de problem som fortfarande 
finns, särskilt vad beträffar sociala orättvisor och klyftorna mellan de olika ländemas utvecklingsnivå. 
1.2 En växande internationell närvaro 
Latinamerika har skapat sig en plats i den internationella gemenskapen. Subkontinenten och dess olika delar 
försöker hitta sin väg bland de nya intemationella utmaningama och ta vara på de nya möjligheter som erbjuds. De 
olika aspektema av denna intemationella närvaro bekräftar att Latinamerika är ett framtidsområde, i såväl 
ekonomiskt som politiskt hänseende, som inte kan förbigås: 
- Amerika och Västindien: De interamerikanska förbindelserna har förändrats mycket i en mer pragmatisk och 
konstruktiv riktning. Detta närmande har bland annat resulterat i ett nordamerikanskt frihandelsavtal (NAFTA), mellan 
USA, Canada och Mexico. 
Under det amerikanska toppmötet i december 1994 planerades ett trihandelsområde omfattande hela Amerika till 
år 2005. 
Vad beträffar Västindien bildades 1994 Sammanslutningen mellan staterna i Västindien omfattande de 13 länderna 
i Caricom, Cuba och länderna i Tre-gruppen (Mexico, Venezuela och Colombia) 
Noteras bör även den ökande och allt mer självständiga roll som spelas av OAS, organisationen för de amerikanska 
staterna. 
- Stilla havet Den ekonomiska tillväxten i Asien utövar en viss dragningskraft på subkontinenten som i sin tur utgör 
ett område av ökande intresse för dessa länder. Chile och Mexico är medlemmar i APEC (ekonomiskt samarbete 
för Asien och Stilla havsområdet), som siktar på att inrätta ett frihandelsområde till år 2020. 
- Antarktis: Chile och Argentina har direkt anknytning till Antarktis, där de gör anspråk på vissa områden. 
- Sydatlanten: Förbindelsema mellan Latinamerika och Afrika är mycket begränsade och berör främst Brasilien. 
De stora politiska omvälvningar som ägt rum i södra Afrika under de senaste åren låter ana en möjlighet till 
utveckling av en syd-sydlig samarbetsaxel. Europa skulle tack vare sina historiska band med både Latinamenka 
och Afrika kunna spela en roll som katalysator i denna process. 
- Panamakanalen, förbindelsen mellan de två väridshaverc Det ligger i vårt intresse att förstärka den europeiska 
närvaron i denna mycket viktiga internationella handelspassage under de kommande åren. 
Det finns även andra aspekter på förstärkningen av Latinamerikas internationella position som kan framhävas, 
exempelvis 
- dess roll i nedrustning och icke-spridning av kärnvapen", 
- Mexicos anslutning till OECD 1994 vilket ändrar de traditionella nord-sydrelationema, 
- Latinamerikas betydelse för det intemationella finanssystemets stabilitet. 
21 Tlatelolcoavtalet som syftar till en kämvapenförbud i Latinamerika (1967). 
10 
niljöfrågomas betydelse, 
Ijetydelsen av frågor med anknytning till narkotikahandeln 
2. EN MÅNGFACETTERAD KONTINENT. GEMENSKAPENS LÖSNING 
21 Föreslagen strategi 
Trcts en viss enhetlighet som har sin grund i en del kulturella och historiska faktorer och ett likartad utveckling 
kännetecknas Latinamerika främst av heterogenitet som visar sig på många områden, däribland följande: 
De olika staternas yta. 
Olikheter beträffande befolkningar och kultur: Europeiskt ursprung, inhemskt (400 etniska grupper), afrikanskt 
ursprung, asiatiskt och från Mellanöstern. Situationen varierar1 från land till land, från det mycket europeiska 
Argentina, till Brasilien med mest blandad befolkning, och Peru och Guatemala där det inhemska ursprunget 
dominerar. 
Den språkliga mångfalden: Europeiska gemensamma språk används till största delen, särskilt spanska och 
portugisiska, men inhemska och andra språk används också. 
Religiösa olikheter: Den katolska övervikten består, men har börjat naggas i kanten. 
En mycket ojämn demografi, som inte systematiskt motsvarar statemas yta. 
Betydande skillnader i den ekonomiska utvecklingen: Stora skillnader i BNP, som för 1994 spände mellan 502 
dollar per capita i Nicaragua till 4747 dollar i Argentina (Interamerikanska utvecklingsbanken), och i 
inkomstfördelning. 
Betydande skillnader i utvecklingsindex (enligt FNs utvecklingsprogram UNDP). 
Hur skall man, med tanke på heterogeniteten i Latinamerikas möjligheter och de allt snabbare förändringarna i 
Latinamerika under de senaste åren, kunna säkerställa en ökad europeisk närvaro? 
Förstärkningen av dialogen mellan Europeiska unionen och Latinamerika och av effektiviten hos av 
gemenskapsbiståndet bör anpassas till de olika regionala nivåerna samtidigt som helhets-dialogen (Riogruppen) 
konsolideras och den gradvisa integrationen av subkontinenten underlättas. Med tanke på Latinamerikas 
heterogenitet kommer förbindelserna mellan EU och Latinamerika att fortsätta domineras av kontakter på det 
regionala planet (andinska gruppen, Centralamerika, Mercosur) eller med enskilda länder (Mexico, Chile, Cuba). 
Detta regionala och enskilda närmande från Europeiska unionen gentemot Latinamerika utgör gemenskapens svar 
på Latinamerikas "öppna regionalism". Strategin bör göra det möjligt att ta ett stort steg framåt i förbindelsema 
mellan unionen och Latinamerika, tack vare att de nationella och regionala olikheterna kan beaktas. 
Ett sådant närmande gör det också möjligt att utveckla den särskilda potential som finns i varje enskilt land eller 
sammanslutning av länder i deras relation med EU genom att modulera gemenskapens bistånd i enlighet med den 
utvecklingsnivå som uppnåtts i varje enskilt land eller sammanslutning av länder. På så vis kommer vissa länder 
och/eller regioner att huvudsakligen vara mottagare av utvecklingsbistånd, medan andra mer utvecklade och 
högpresterande länder blir värdefulla partners i aktiviteter av ömsesidigt intresse. 
2.2 Finansiella behov 
Denna strategi bör, inom ramen för tillgängliga budgetmedel, öka effektiviteten av gemenskapens samarbete. Med 
reservation för det årliga budgetförtarandet uppgår det planerade vägledande budgetanslaget för perioden 
1995-1999 för detta syfte till 1 343 miljoner ecu för avdelning B7-301 'Samarbete med utvecklingsländer i 
Latinamerika", som omfattar finansiellt, tekniskt och ekonomiskt samarbete med dessa länder, vilket skall jämföras 
med 925 miljoner ecu för perioden 1990-1994. Latinamerika kan dessutom, liksom andra utvecklingsländer, få del 
av andra övergripande och sektoriella åtgärder för vilka finansieringen särskilt föreskrivs i avdelning B7 i den 
allmänna budgeten22, (exempelvis livsmedelsbistånd, humanitärt bistånd, flyktinghjälp, hjälp till enskilda 
organisationer, stödåtgärder till förmån för demokratin och de mänskliga rättigheterna, investeringsfrämjande 
åtgärder (ECIP), osv.). 
22 
Det totala belopp som anslogs till dessa andra åtgärder i latinamaerikanska länder var 905 miljoner ecu för perioden 
1990-1994. 
11 
3. STRATEGIER SOM BÖR ANVÄNDAS 
3.1 Stärkta politiska förbindelser 
Den nya internationella dimensionen som Latinamerika uppnått under de senaste åren kräver att den politiska 
dialogen med denna region förstärks, vilket också eftersträvas av regionen. Dalogen bör fördjupas på subkontinental 
(Riogruppen), regional (Mercosur, Centralamerika, Andinska pakten), bilateral (särskilt med enskilda länder ) samt 
interparlamentarisk nivå, inom intemationella forum, mellan EU och Latinamerikas ständiga företrädare och på ibero-
amerikansk nivå. Teman som bevarandet av fred och regional stabilitet, liksom gemenskapens stöd till demokratiska 
processer, försvar och främjande av de mänskliga rättigheterna förblir mycket viktiga. Nya teman skulle dock kunna 
integreras i den politiska dialogen, som går utöver de specifikt latinamerikanska frågorna, som exempelvis 
utvecklingen av interamerikanska förbindelser (särskilt genom NAFTA, och med tanke på att Europeiska unionen 
utvecklar sin egen politiska dialog med USA som är den viktigaste aktören på subkontinenten), integrationen av 
Chile och Mexico i APEC och av den sistnämnda i OECD och slutligen frågorna om miljöskydd. Latinamerikas roll 
i världen som beskrivs ovan ger en aning om de många möjligheterna till berikande av den politiska dialogen mellan 
EU och Latinamerika kring teman som rör hela den internationella gemenskapen (eller Latinamerika/USA/EU i vissa 
fall), utan att de institutionaliserade dialogerna (San José-dialogen och dialogen med Riogruppen) och de enskilda 
dialogerna minskas i betydelse. Europa kan få en viktig roll för att efterhand fa Latinamerika med i ledningen av de 
intemationella affärerna. 
3.2 Åtgärder som skall vidtas inom områdena frihandel och integration 
Dessa teman är prioriterade med avseende på våra latinamerikanska partner. Europeiska unionen stödjer 
förstärkningen av kommersiellt, ekonomiskt och tekniskt utbyte med subkontinenten, och bidrar med sitt 
institutionella stöd till den regionala integrationsprocessen. Europeiska unionen har för övrigt inom detta område en 
stor fördel i jämförelse med andra världsekonomiska grupper genom den unika erfarenhet som den europeiska 
integrationen utgör. Det finns en stark önskan i Latinamerika att få ta del av denna erfarenhet. 
Europeiska unionen kan även framhålla det taktum att morgondagens utmaningar har samband med genomförandet 
av en verklig integration som visserligen grundas på frihandeln och marknadsreglema, men som måste åtföljas av 
lämpliga åtgärder i syfte att garantera den sociala sammanhållningen och en hållbar utveckling. 
Slutligen skall de avtal som sluts med de olika latinamerikanska integrationsstrukturerna följas av regionala 
liberaliseringsåtgärder, vari den privata sektorn har en viktig roll att spela. 
3.3 Mer relevant, målinriktat, innovativt och flexibelt utvecklingsamarbete 
Utvecklingssamarbetet (och i synnerhet strävan efter en hållbar utveckling) förblir ett huvudelement i Europeiska 
unionens strategi beträffande Latinamerika. 
Förutom de oundvikliga budgetkraven som kommer att påverka möjligheterna till en ökning av biståndsmedlen till 
Latinamerika, finns tre ytterligare skäl som talar för att de nya riktlinjerna för samarbetet koncentreras kring några 
ta prioriterade strategier. Det gäller att möta utmaningama som Latinamerika ställs inför, att respektera och 
genomföra de mål och former för samarbetet med utvecklingsländer som anges i Fördraget om Europeiska 
unionen23, och slutligen, att finna ett effektivare och tydligare sätt för samarbete. 
Det är lämpligt att upprätta ett förnyat partnerskap med subkontinenten för att biståndsmottagarna så småningom 
skall kunna bli aktiva parter. Med tanke på de latinamerikanska utmaningama och de europeiska möjligheterna 
föreslås en koncentration av Europeiska unionens utvecklingssamarbete till tre prioriterade riktningar, tillsammans 
med tre tvärgående teman av gemensamt intresse. 
3.3.1 Prioriterade inriktningar 
De kan sammanfattas på följande sätt: Förenat engagemang för demokratin, den sociala utvecklingen och 
internationell konkurrens. 
De kännetecknas av genomförandet av samarbetsinsatser i de olika länderna. 
INSTITUTIONELLT STÖD OCH KONSOLIDERING AV DEMOKRATISKA PROCESSER 
Det gäller att säkerställa att de demokratiska processerna förblir oåterkalleliga. 
- Rättsstatens institutioner konsolideras genom förstärkning av rättsliga, juridiska, polisiära institutioner och 
institutioner för mänskliga rättigheter i syfte att effektivisera och utöka deras roll och genom uppmuntran till god 
offentlig ledning ("good governance"), häri inbegripet lokal och kommunal ledning. 
23 
Se artikel 130u och 130x i avdelning XVII "Utvecklingssamarbete". 
12 
- Statsreform och stöd till decentralisering sker genom modernisering av den offentliga förvaltningen (på centrala 
och decentraliserade nivåer), skattereformer, rationalisering och effektivisering av ämbetsverken, förvaltning av 
privatiserade tjänster och yrkesutbildningsprogram för tjänstemän inom statens olika institutioner. 
- Stöd till utformning av politik pä olika områden (utbildning, hälsa, landsbygdsutveckling osv.) med hjälp av 
unionens erfarenhet och på grundval av riktade åtgärder. Inom landsbygdssektom är det lämpligt att beakta de 
makroekonomiska förändringar som kommit till stånd, att ytterligare framhäva det institutionella stödet, och att bättre 
ta till vara det civila samhällets aktörer och deras kunskaper. 
* BEKÄMPNING AV FATTIGDOM OCH SOCIAL UTSLAGNING 
Det gäller att lösa "den sociala skulden" och att integrera de berörda folken i marknadsekonomin. Kampen mot 
marginalitet, social utslagning och extrem fattigdom måste utgöra en stark finansiell prioritering i 
utvecklingssamarbetet med Latinamerika. Särskilda biståndsprogram som huvudsakligen rör områdena hälsa, 
utbildning eller boende måste genomföras. Dessa åtgärder som utformats på grundval av integrerade närmanden 
som främjar en hållbar utveckling, skulle, förutom punktprojekt i enlighet med europeisk biståndstradition, kunna bli 
föremål för kompletterande program som tar i anspråk berörda elementen inom det civila samhället i Latinamerika 
och Europa. Det gäller att för gemenskapssamarbetet dra praktiska slutsatser av harcllingsprogrammet från det 
sociala toppmöte som hölls i Köpenhamn i mars 1995 
Det är också viktigt att knyta den ekonomiska utvecklingen till sociala framsteg beträffande arbetstagares 
grundläggande rättigheter, särskilt genom stöd till Internationella arbetsorganisationens väsenliga konventioner, och 
då i synnerhet de som rör avskaffande av tvångsarbete och barnarbete, föreningsfrihet, rätten att organisera sig 
och kollektivförhandla samt principen om icke-diskriminering. 
* STUD TILL EKONOMISKA REFORMER OCH FORBÄTTRING AV DEN INTERNATIONELLA 
KONKURRENSKRAFTEN 
Kontrollen över olika makroekonomiska variabler förblir en nödvändighet för Latinamerika som i detta syfte åtnjuter 
stöd från Världsbanken och från Intemationella valutafonden. Gemenskapens åtgärder bör göra det möjligt för de 
latinamerikanska länderna att dra nytta av gemenskapens erfarenheter (inom områden som exempelvis konkurrens, 
normer och standarder), och kommer att inriktas på följande områden: 
Utvecklingsstöd inom den privata sektorn, fördjupning av det ekcoorriska samarbetet av ömsesidigt intresse, 
främjande av industriellt, vetenskapligt och tekniskt samarbete24, främjande av utveckling av intcfmationssamhället 
Europeiska unionen kommer att gynna utvecklingen av handel och investeringar i båda riktningarna, i syfte att 
förbättra diversifieringen och moderniseringen av latinamerikanska ekonomier och att stärka den europeiska 
närvaron på Latinamerikas nya marknader. Europeiska unionen kommer att uppmuntra dessa länder att delta i 
utvecklingen av informationssamhället för att i ömsesidigt intresse förstärka de tekniska och industriella banden 
mellan de två regionerna och utnyttja de tillfällen som skapas genom de nya marknaderna. 
Upprättandet av en bättre samverkan mellan industriellt bistånd och vetenskapligt och tekniskt bistånd: Det 
visar sig nödvändigt att stödja Latinamerikas ansträngningar att rationalisera och bättre samordna 
forskningsprogrammen på universitet och offentliga institutioner, att bidra till att närma den vetenskapliga forskningen 
till de tekniska framsteg som görs inom den privata sektorn och slutligen att medverka till utbildning av tjänstemän 
i vetenskapliga och tekniska institutioner. Det vetenskapliga och tekniska biståndet kan användas till att bidra till 
dessa mål. 
- Förstärkning av industriellt stöd och investeringar. Partnerskapsprogrammen förstärks på privatsektornivå 
mellan Europeiska unionen och Latinamerika (ECIP, AL-invest). I stället för att öka medlen bör man säkerställa de 
befintliga strukturernas kontinuitet och förbättra deras effektivitet. En mer direkt och aktiv samordning med den 
industriella biståndspolitiken bör innefattas i universitetssamarbetet, genom att stipendiater närmas till företagen 
i den privata sektorn. 
Finansieringarna från EIB bör intensifieras, för att möta de mycket stora behov som finns i Latinamerika beträffande 
infrastrukturer. Åtgärderna bör komplettera insatserna från internationella organ såsom Interamerikanska 
utvecklingsbanken. 
- Främjande av utrikeshandel. Europeiska unionen bör uppmuntra liberalisering av handeln i båda riktningarna och' 
säkerställa en bättre tillgång till latinamerikanska produkter på sina marknader för att underlätta dessa länders 
harmoniska införlivande i världsekonomin, i enlighet med Fördraget om Europeiska unionen. Handelsfrämjande 
åtgärder och åtgärder för diversifiering av export och marknader kommer att genomföras. 
Detta samarbete genererar ömsesidiga fördelar och bör inte begränsas till enbart överfönng av teknologier. 
13 
I 
3.3.2 Tvärgående teman 
För varje prioriterad biståndsinriktning som definieras i det föregående, är det lämpligt att ge hög prioritet åt tre 
tvärgående teman vid genomförandet, nämligen regionalt samarbete och integration, utbildning samt förvaltning av 
det ömsesidiga berendet mellan Nord och Syd. 
* STUD TILL REGIONALT SAMARBETE OCH INTEGRATION 
Denna väg mot marknadsutvidgning inom ramen för det intemationella öppnandet och måste förstärkas. Resultaten 
av åtgärderna inom detta område är mycket positiva. Det ligger i unionens intresse att tillmötesgå den växande 
efterfrågan på samarbete inom området, för att förstärka och stödja de ansträngningar som de latinamerikanska 
länderna gjort inom sina interregionala förbindelser. 
* UTPILPNtNQ 
Utbildning är en avgörande faktor för varaktig ekonomisk och social utveckling i demokratiska samhällen och bör 
garanteras hela befolkningen på ett rättvist sätt. Förutom vissa särskilda projekt inom området landsbygdsutveckling 
och demokratisering, där utbildning är en av huvudkomponenterna, har EG satt igång ett innehållsrikt program till 
stöd för de nationella systemen för högre utbildning (ALFA). Inte desto mindre bör andra initiativ tas, inom området 
grundutbildning, alfabetisering, vuxenutbildning, yrkesutbildning och teknisk undervisning, varvid särskilt eftertryck 
ges åt utbildning bland de minst gynnade samhällsgrupperna och åt utbildning av lärare. För övrigt är utbildning 
genom forskning av yttersta vikt inom området vetenskap och teknik. 
* FÖRVALTNING AV DET ÖMSESIDIGA BEROENDET MELLAN NORD OCH SYD 
När det gäller förvaltningen av det ömsesidiga beroendet mellan Nord och Syd är genomförandet av åtgärder inom 
områdena miljö, energi och narkotika, vilka kräver långsiktigt engagemang, oumbärligt för att främja en varaktig 
ekonomisk och social utveckling. 
- Miyö: Det är viktigt att integrera miljöfaktorer i all samarbetspolitik med respekt för bestämmelserna i Agenda 21 
och att göra en särskild ansträngning för att säkerställa bevarandet av tropiska skogar, utan att bortse från 
problemen med föroreningar från industri och urbanisering (transport, vattendistribution, avfallshantering, osv.). De 
tekniker som utvecklats i Europa skulle kunna bidra med lösningar på de problem som förorskas av urban och 
industriell förorening. Såsom fastställdes 1991 (i riktlinjerna for 1991-95) måste en väsentlig del av 
utvecklingssamarbetet med Latinamerika (minst 10 %) inriktas på finansiering och genomförande av projekt som 
har direkt samband med miljöskydd. 
- Energi: Latinamerika har avsevärd energipotential och står inför mycket stora utmaningar inom detta område. 
Tillväxtmöjligheterna medför ett ansenligt finansieringsbehov. Europeiska unionen kan med hjälp av tekniköverföring 
bidra till en mer rationell energianvändning och hjälpa till med utvecklingen av fömybara energikällor. Unionen kan 
likaså ge sitt stöd vid utarbetandet av energipolitik och omstruktureringen av denna sektor med stöd av särskilt 
programmet ALURE. 
- Narkotika: I de länder som berörs av produktion, förädling och smuggling av narkotika underlättar unionens 
beviljande av handelskoncessioner utvecklingen av ersättningsproduktion. Finansieringen av de särskilda 
utvecklingsprojekten på fältet bör utökas. Dialogen på ministernivå mellan EG och Latinamerika om rättsligt 
samarbete kommer att fortsätta. Dessutom måste det samarbete som direkt rör kampen mot narkotikahandeln 
förstärkas. 
- Andra teman kan undersökas inom förvaltningen av det ömsesidiga beroendet, exempelvis befolkningspolitik 
folkhälsa eller transport Inom det sistnämnda området är det lämpligt att stödja moderniseringen och 
omstruktureringen av transportssystem inom Latinamerika, och att förbättra rörligheten för personer och varor och 
tillgången till transportmarknader (särskilt beträffande sjötransporter) genom att avskaffa administrativa, tekniska 
och andra hinder. Särskild uppmärksamhet kan dessutom ägnas åt satellitnavigeringssystem 
3.3 3 Lämpliga förvatoiingsforrner 
Europeiska unionen har redan en lång rad möjligheter att tillgå för att möta de olika behov som härrör från 
Latinamerikas mångfald, vilka är lämpliga att koncentrera kring pnoriterade teman och inriktningar för att säkerställa 
en optimal kombination av befintliga medel och instrument för dessa behov, och för att förbättra det "bilaterala" 
samarbetet land- eller regionvis ("policy mix"). Sålunda kommer de strategiska riktlinjerna för varje land att 
uppdateras regelbundet och formen för förvaltningen av prioriterade inriktningar och tvärgående teman kommer 
systematiskt att behandlas i "sektoriella riktlinjer", där de lämpligaste åtgärdsformema anges. 
14 
* BEHOV AV ATT FÖRSTÄRKA GEMENSKAPSÅTGÄRDERNAS EFFEKTMTFT 
Enligt budgetkraven skall de utvecklingsprogram som sätts igång ha en reell effekt vars varaktighet garanteras dels 
av mottagarnas aktiva deltagande i varje fes, och dels av en strävandet efter komplettering eOer samfinansiering 
från Latinamerikanska länder och unionens medlemsstater, men även från andra internationella långivare av 
intemationella fonder, exempelvis Interamerikanska utvecklingsbanken. För övrigt kommer ansträngningarna till 
samordning och dialog som inrättats i vissa multilaterala organ (OECD, UNCTAD), att följas upp med största 
intresse. 
»BEHOV AV EN BÄTTRE SAMORDNING MED MEDLEMSSTATERNA med stöd av Fördraget om Europeiska 
unionen25. Genom gemensamma ansträngningar för samordning och finansiering av de medlemstatsåtgärder som 
involverar europeiska operatörer och konsortier, bör programmens kvalitet kunna förbättras märkbart och de 
disponibla medlen kunna komma till effektivare och tydligare användning. Det skulle också vara lämpligt att göra 
gemenskapens insatser mer kända i regionen, och säkerställa bättre information, särskilt på lokal nivå. Man får inte 
glömma att medlemsstatemas och gemenskapens bistånd gör Europeiska unionen till den största givaren av 
utvecklingsstöd till Latinamerika, vilket ger unionen en viktig kvantitativ fördel. Det gäller att i en första etapp 
fastställa prioriterade områden för samordning, vilka bör orienteras kring de tre prioriterade inriktningarna och de 
tre tvärgående temana av gemensamt intresse som anges ovan. Dessutom bör man på alla nivåer verka för att 
tydliggöra de åtgärder som genomförs i samarbetet mellan Latinamerika och unionen. 
För övrigt sammanfaller tendenserna i medlemsstatemas utvecklingssamarbete med Europeiska gemenskapens: 
maximalt utnyttjande av begränsade resurser, bibehållande av ett viktigt traditionellt utvecklingsbistånd till vissa 
länder och utvidgning av ekonomiskt, vetenskapligt och tekniskt samarbete i de mer utvecklade länderna, tyngdpunkt 
på teman som demokratisering och mänskliga rättigheter, miljö, kvinnor i utveckling, inhemska minoriteter, osv. 
* DECENTRALISERAT SAMARBETE 
Alla aktörer i Europeiska unionens och Latinamerikas civila samhälle skulle kunna delta mer aktivt i det nya 
partnerskap som föreslås. Det decentraliserade samarbetet bör därför uppmuntras och definieras inom 
åtgärdsprogram där riktlinjerna for verksamheten tydligt fastställs (exempelvis samfinansiering). Många 
samarbetsaktörer (kommuner, regionala förvaltningar, företag, yrkessammanslutningar, universitet enskilda 
organisationer osv.), bör på så sätt aktivt kunna delta utvecklingssamarbetet. 
* KONCENTRATION AV ÅTGÄRDER INOM FLERÅRIGA ÖVERGRIPANDE PROGRAM 
Autonoma projekt och punktåtgärder kommer alltid att vara nödvändiga. Det kan dock vara välbetänkt att, när 
prioriterade inriktningar och tvärgående teman en gång fastställts, och samarbetet inriktats på interventionsområden, 
i enlighet med vad som skett inom det ekonomiska utvecklingssamarbetet (ALFA AL-invest, ALURE) planera för 
fleråriga övergripande program med stark multiplikatoreffekt, och på så sätt säkerställa att gemenskapens insatser 
blir mera synliga utan att dimensionen Syd-Syd för den skull förbises. 
3.4 Behov av bättre kunskap och ömsesidig förståelse 
Fördjupandet av kunskap och ömsesidig förståelse utgör även det ett område av ömsesidigt intresse. Det är därför 
lämpligt att stödja åtgärder för att öka tydligheten i de båda riktningarna och på så sätt uppnå bättre ömsesidig 
kunskap mellan de europeiska och latinamerikanska folken. Många latinamerikaners föreställning om Europa är 
fortfarande beklagligt nog en fördomsfull bild av en protektionistisk kontinent. A andra sidan finns även i vissa 
europeiska kretsar en felaktig, stereotyp bild av subkontinenten, med ofta mycket dåliga kunskaperom de senaste 
årens snabba förändringar. 
Ökad kännedom leder till ökad förståelse och bättre kommunikation och samarbete. Det är också vad som krävs 
för det nya partnerskap som här föreslagits. 
Europa är, särskilt genom sina medlemsstater, en känd och erkänd partner för Latinamerika, men viktiga 
ansträngningar återstår att göra för att öka synligheten hos de interregionala förbindelserna och särskilt hos 
samarbetsinsatserna. Tyngdpunkten borde läggas inte endast på ökande informationsinsatser, utan framför allt på 
ett mycket större deltagande av det civila samhället i samarbetsprogrammen. För detta ändamål krävs att de 
utvecklingsansvariga blir mera medvetna om behovet att intensifiera samarbetet mellan Europeiska unionen och 
Latinamerika i syfte att ge ny inspiration till de sekelgamla förbindelser som förenar oss med denna region i världen, 
på grundval av ett önskat och äkta partnerskap. 
25 Artikel 130u. 
15 
FORTECKNING ÖVER BILAGOR 
1.1 Latinamerika - basuppgifter 
1.2 Hälsa i Latinamerika 
1.3 Utbildning i Latinamerika 
II Institutionella förbindelser mellan Europeiska gemenskapen och Latinamerika 
III. 1 Handel mellan Europeiska unionen och Latinamerika 
111.2 Europeiska unionens handel med Latinamerika 
111.3 Områdesvis utveckling av handeln mellan Europeiska unionen och de huvudsakliga 
regionala enheterna i Latinamerika (i miljoner ecu) 
IV. 1 Latinamerikas andel av de internationella investeringarna 
I V.2 Utländska direktinvesteringar i Latinamerika och Västindien 
IV.3 Europeiska unionens andel av det officiella utvecklingsbiståndet till Latinamerika 
V.l Europeiska gemenskapens utvecklingsbistånd till Latinamerika 
V.2 Sammanlagt budgetåtagande till förmån för Latinamerika (1990-1994) 
V.3 Budgetåtagande till förmån för Latinamerika 1990-1994: utveckling av tre specifika 
budgetrubriker 
VI Samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Latinamerika 1996-2000. Förslag till 
prioriterade inriktningar och teman: disponibla anslag i budgeten 
<tf 
BILAGA 1.1 : LATINAMERIKA - BASUPPGIFTER 
BASUPPGIFTER 
LAND BEFOLKNING 
i miljoner 
invånare 
(1993) 
(Världsbanken) BNP 
per 
capita REAL TILLVÄXTTAKT TOTAL UTLANDSSKULD (i Genomsnittliga 
I % förhållande till BNP) räntebetalningar pè skulden INFLATIONSTAKT {Årliga 
I % ' % av exporten genomsnitt) 
i US-dollar 
(1994) 1970-1980 
(IDB) 1980-1993 (1990) 
(Världsbanken) (1993) 
(Världsbanken) (1980) (1993) (1970-1980) 
(Världsbanken) (1980-1993) 
(Världsbanken) 
MEXIKO 90,0 2.284,0 6,3 1,6 40,0 32,8 48,1 31,5 18,1 57,9 
CENTRALAMERIKA 
Costa Rica 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Nicaragua 
Panama 3,3 
5,5 
10,0 
5,3 
4,1 
2,5 1.860,0 
1.186^0 
950,0 
788,0 
502,0 
2.419,0 3,6 
4,2 
5,8 
5,8 
1,2 
1,3 2,5 
1,6 
1,7 
2,9 
-1,8 
1,8 59,9 
2_8,4 
35,2 
104,7 
741,6 
136,9 48,1 
21,0 
22,4 
101,2 
695,4 
101,6 29,1 
7,5 
7,7 
21,4 
22,3 
6,3 18,1 
14,9 
13,2 
31,5 
29,1 
3,1 15,3 
10,7 
20,5 
8,1 
12,6 
7,7 22,1 
17,0 
16,8 
8i2_ 
644,6 
2,1 
ANDINSKA LANDER 
NJ Bolivia 
Colombia 
Ecuador 
Peru 
Venezuela 7,1 
35,7 
11,0 
22,9 
20,9 1.033,0 
1.598,0 
1.347,0 
1.496,0 
3.482,0 4,5 
5,4 
9,5 
3,5 
3,5 1,1 
3,7 
2,4 
-0,5 
2,1 67,8 
44,4 
118,3 
64,0 
62,7 61,9 
32,3 
98,8 
46,1 
62,6 35,0 
16,0 
33,9 
n.d 
27,2 59,4 
29,4 
25,7 
n.d 
2 2 ,"8 21J 
22,3 
13,8 
30,1 
Ï4.0 187,1 
24,9 
46,4 
316,1 
23,9 
MERCOSUR 
Argentina 
Brasilien 
Paraguay 
Uruguay 33,8 
156,5 
4,7 
3,1 4.747,0 
2.120,0 
1.573,0 
3.168,0 2,5 
8,1 
8,5 
3,1 0,8 
2,1 
2,8 
1,3 45,6 
23,7 
36,8 
54,2 28,6 
26,3 
20,4 
54,3 37,3 
63,1 
44,5 
18,6 46,0 
24,4 
58,7 
14,9 134,2 
38,6 
12,7 
63,7 374,3 
423,4 
25^0 
66,7 
CHILE 13,8 3.130,0 1,8 5,1 64,1 44,7 43,1 23,4 186,2 20,1 
{CUBA 10,8 
f:f ynrRKr j, ^ ^ ?&$&**&&#& f& y vft >%t TOTALT 441,0 
Källor : The World Bank Atlas -94-
B/D/Rapport Annuel 94 (uppgifter för 19941 
BI D/Pro greso Economico y social en AL - Informe 94 (uppgifter för 1993) 
CEPAL/Balance preliminär de la economia de AL y el Caribe - 94-
World Development Report -95-
BILAGA 1.2 
HÄLSA 1 LATINAMERIKA 
* ' lr "• 'pit * "^|^ 
*Zfi #r lAntal inyånajpj 
1970 1993 1970 1993 1993 1993 
oo Argentina 
Bolivia 
Brasilien 
Colombia 
Costa Rica 
Chile 
Cuba 
Ecuador 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Mexico 
Nicaragua 
Panama 
Paraguay 
Peru 
Uruguay 
Venezuela 530 
1970 
2030 
2260 
1620 
2160 
2870 
4100 
3660 
3720 
1480 
2150 
1630 
2300 
1920 
910 
1 130 2150 
960 
2330 
1490 
1260 
940 
640 52 
153 
95 
77 
59 
77 
100 
103 
100 
110 
72 
106 
47 
57 
116 
46 
53 24 
73 
57 
36 
14 
16 
49 
45 
46 
41 
35 
51 
24 
37 
63 
19 
23 27 
114 
63 
44 
16 
17 
57 
60 
73 
56 
43 
72 
28 
46 
92 
2J 
24 21 6j0_ 
67 
70 
76 
74 
76 
69 
67 
65 
68 
71 
67 
l3 
70 
66 
73 
72 
Källa : Rapport sur le développement mondial -7995- Banque Mondiale 
BILAGA 1.3 
UTBILDNING I LATINAMERIKA 
£5^ >f ProcéntàTOIataAês 
Li 
î * * 
| *vLAND 
- -
Argentina 
Bolivia 
Brasilien 
Colombia 
Costa Rica 
Chile 
Cuba 
Ecuador 
El Salvador 
Guatemala 
Honduras 
Mexico 
Nicaragua 
Panama 
Paraguay 
Peru 
Uruguay 
Venezuela „ SKOLA (ålder 5-1lTTt>»>^^ 
Totalt Kvinnor Totalt Kvinnor Totalt 
1970 
105 
76 
82 
108 
110 
107 
-
97 
85 
57 
87 
] 04 
SO 
99 
1C9 
107 
1 12 
94 1992 
107 
85 
106 
117 
105 
96 
-
-
78 
79 
105 
1 13 
102 
106 
110 
119 
108 
99 1970 
106 
62 
82 
110 
109 
107 
-
95 
83 
51 
87 
101 
81 
97 
103 
99 
109 
94 1992 
1 14 
81 
-
117 
104 
95 
-
-
79 
73 
107 
1 1 1 
104 
105 
109 
-
107 
100 1970 
44 
24 
26 
25 
28 
39 
-
22 
22 
8 
14 
22 
18 
38 
17 
31 
59 
33 1992 
-
34 
39 
55 
43 
72 
-
-
25 
28 
19 
55 
44 
60 
30 
30 
84 
34 1970 
47 
20 
26 
24 
29 
42 
-
23 
21 
8 
13 
17 
17 
40 
17 
27 
64 
34 1992 
-
31 
-
6 
45 
75 
-
-
27 
-
34 
55 
46 
-
31 
-
-
40 1970 
22 
13 
12 
10 
23 
13 
-
37 
4 
8 
8 
14 
14 
22 
9 
19 
18 
21 1992 
43 
23 
12 
15 
28 
23 
-
20 
16 
-
9 
14 
10 
24 
8 
39 
32 
30 1970 
19 
27 
28 
38 
30 
50 
-
37 
37 
36 
35 
46 
37 
27 
32 
35 
24 
35 1992 
-
25 
23 
28 
32 
25 
-
-
44 
34 
38 
30 
37 
23 
23 
-
21 
23 Kvinnor 
1990 
1 1 
29 
20 
14 
7 
7 
7 
16 
30 
53 
29 
15 
-
12 
12 
21 
4 
17 Totalt 
1990 
7 
23 
19 
13 
7 
7 
6 
14 
27 
45 
27 
13 
-
12 
10 
15 
4 
8 
Källa : Rapport sur le développement mondial -1995- Banque Mondiale 
SV/CA03/95/01640100.P00 (EN) 
/ 
BILAGA II 
INSTITUTIONELLA FÖRBINDELSER MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH LATINAMERIKA 
C 1) MINISTERDIALOGER 
San José 
Centralamerika 
Riogruppen 
2) SAMARBETSAVTAL 
Chile 
Argentina 
Paraguay 
Uruguay 
Brasilien 
Andinska pakten 70/90 
1984 
7 möten: 
1990 Rom 
Romdeklarationen 
1990 Ramavtal om 
samarbete 
1990 Ramavtal om 
handel och 
ekonomi 
1973 Handelsavtal 
1980 Ramavtal om 
samarbete 
1983 
Samarbetsavtal 
EEG/Cartagena-
avtalet 
1987 Ikraftträdande 
av samarbetsavtal 
EEG/Cartagena-
avtalet 1991 
Managua 
San José VII 
Luxemburg 
första 
ministermötet 
Ramavtal om 
samarbete 1992 
Lissabon 
San José VII 
Santiago 
andra 
ministermötet 
Ramavtal om 
samarbete 
Ramavtal om 
samarbete 1993 
San Salvador 
San José IX 
Köpenhamn 
tredje 
ministermötet 
Ramavtal om 
samarbete 1994 
Aten 
San José X 
Sao Paulo 
fjärde 
ministermötet 
Ramavtal om fiske 1995 
Panama 
San José XI IB 
SV/CA03/95/01640100.P00 (EN) 
/ 
-4 Centralamerika (Costa 
Rica, El Salvador, 
Honduras, Guatemala, 
Nicaragua, Panama) 
Mexico 
Mercosur 
3) 
1 NTERPARLAMENFTARISKA 
SAMMANTRÄDEN 
EUROPAPARLAMENTET/ 
PARLATÏNO 1984 San José-
dialogen inleds 
1985 
Samarbetsavtal 
1975 
Samarbetsavtal 
1974 Bogota 
1975 Luxemburg 
1977 Mexico 
1979 Rom 
1981 Bogota 
1983 Bryssel 
1985 Brasilia 
1987 Lissabon 
1989 San José Ramavtal om 
samarbete 
Sevilla Avtal om 
interinstitutjonellt 
samarbete Ramavtal om 
samarbete 
Sao Paulo 
• Bryssel 
BILAGA 111.1 : HANDEL MELLAN EUROPEISKA UNIONEN OCH LATINAMERIKA 
DEN LATINAMERIKANSKA EXPORTENS INRIKTNING 
1980 
1:a 
Brasilien 
Panama 
Chile 
Peru 
Colombia 
Ecuador 
Mexico 
Venezuela 
Costa Rica 
El Salvador 
Honduras EU 
USA 
EU 
USA 
EU_ 
USA 
USA 
USA 
USA 
AL 
USA 
Guatemala 
Njcaragua^ 
Bolivia 
Paraguay 
Urugjjay_ 
Argentina AL 
USA 
AL 
AL 
1 AL 
Källa : CONTRADE. 2:a 3:e 
4-AL 
AL 
AL 
EU 
USA 
AL 
EU 
EU 
AL 
USA 
EU 
USA 
EU 
USA 
EU 
EU 
AL 1992 
1:a 12.a |3:e 
EU [ AML J USA _ 
ECT USÄ" T AMlT_ 
EÙ '""""[ '~AML_ J ___JJSA_ J 
EU ! USA " f AMX""_ 
USA_ 
USA 
USA~ 
USA 
USA 
USA 
USA 
AL 
AL 
AL 
AL 
AL 
ÄL_ EU 
AL-
EU 
AL 
EU 
AL 
EU 
USA 
USA" 
EU" 
EU 
EU AL 
JECT 
AL 
EU 
AL 
AL 
EU 
EU 
USA 
JJSA 
USA 
USA 
PEN LATINAMERIKANSKA IMPORTENS URSPRUNG 
1990 1992 
Brasilien 
Colombia 
Ecuador 
Mexico 
Venezuela 
Costa Rica 
El Salvador 
Honduras 
Panama 
Guatemala 
jNicaragua 
i Bolivia 
[Chile 
i Paraguay 
Peru 
Uruguay 
Argentina 1:a 
-4-USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
USA 
AL 
USA 
USA 
USA 
AL 
AL 
AL 
AL 
USA 
AL 
EU 2:a 3:e 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
AL 
USA 
AL 
AL 
AL 
USA 
USA 
USA 
EU 
EU 
EU 
USA AL 
AL 
AL 
AL 
AL 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
EU 
USA 
AL 
US 
AL 
Källa : COMTRADE. 
ââ 
B1LAQA 111,2 
EUROPEISKA UNIONENS HANPEl MEP LATINAMERIKA 
(i miljarder eçu) 
29,9 
25,4 25,9 
24,5 
SU Import frän Latinamerika 
Export till Latinamerika 16,3 
13,2 14,6 15,1 17,5 20 i9i°:4 
2,8 2,1 3,7 
^2,2 7,5 7.8 
4,9 
-3,7 
1960 1965 1970 1975 1980 1985 1990 1991 1992 1993 
Källa : EUROSTAT 
B1LAQA 111.3 
QMRADESVIS UTVECKLING AV HANDELN MELLAN EUROPEISKA UNIOMEW OCH DE HUVUDSAKLIGA REGIONALA ENHETEftNA I LATIMAMERIICA 
(I MILJONER ECU) 
SU REGIONER 
Latinamerika 
Mercosur 
Andinska gruppen 
Centralamerika 
Mexico 
Chile SEKTORER 
Livsmedel, drycker och tobak 
Råvaror, bränslen, oljor, fetter och vax 
Industriprodukter 
Övrigt 
Total handel 
Livsmedel, drycker och tobak 
Råvaror, bränslen, oljor, fetter och vax 
Industriprodukter 
Övrigt 
Total handel 
Livsmedel, drycker och tobak 
Råvaror, bränslen, oljor, fetter och vax 
Industriprodukter 
Övrigt 
Total handel 
Livsmedel, drycker och tobak 
Råvaror, bränslen, oljor, fetter och vax 
Industriprodukter 
Övrigt 
Total handel 
Livsmedel, drycker och tobak 
Råvaror, bränslen, oljor, fetter och vax 
Industriprodukter 
Övrigt 
Total handel 
Livsmedel, drycker och tobak 
Råvaror, bränslen, oljor, fetter och vax 
Industriprodukter 
Övrigt 
Total handel | EUROPEISKA UNIONEN (1) 
1985 1990 1993 1994 
11.285 
14.746 
18.364 
1.480 
45.875 
7.028 
4.573 
6.694 
602 
18.897 
1.999 
4.665 
4.319 
417 
11.400 
1.227 
274 
1.696 
70 
3.267 
215 
4.635 
2.883 
208 
7.941 
396 
380 
1.679 
84 
2.540 9.995 
8.405 
21.407 
1.462 
41.270 
5.438 
3.902 
9.041 
577 
18.959 
1.557 
2.098 
3.687 
414 
7.756 
1.212 
180 
1.174 
41 
2.607 
692 
1.632 
4.366 
136 
6.826 
730 
476 
2.402 
167 
3.776| 10.729 
6.751 
27.536 
1.207 
46.223 
5.781 
3.230 
11.968 
386 
21.365 
2.032 
1.735 
4.472 
376 
8.614 
1.154 
177 
1.603 
36 
2.970 
583 
1.018 
6.423 
188 
8.212 
639 
528 
2.477 
117 
3.761J 56.352 
27.692 
10.011 
2.438 
9.385 
4.319J 
(1) : Europeiska unionen med 12 medlemsstater 
Källor : IRELA, COMEXT-DATABASE,Bruxelles-Luxembourg; IRELA 
BILAGA IV. 1 
LATINAMERIKAS ANDEL AV DE INTERNATIONELLA INVESTERINGARNA. 
Nettoflöden i miljarder US-dol 
Utländska direktinvesteringar 1976-80 | 1981-85 
ar (ärliga genomsnitt) 1986-90 1991 
39,5 
Alla utvecklingsländer 
Asien 
Latinamerika 
Östeuropa JL'1 
2 
3,5 43 
1*P 
4,5 162,8 3 
184,5 1992 
173,5 
•4 — 14^6 
5,9 
_0,2 30,4_ 
10,1 
2,5~ 1993 
173,4 
39^9 1 53,4 
""~"l9^8~ ~_~" 28~,5 
13,5 17lIZ 
_____ "5 
Latinamerikas procentandel av de globala utländska direktinvesteringarna. 
1976-80 1981-85 
8,9 10,5 1986-90 1991 
4 
3,2 | 5,5 1992 
7,8 
Källa : internationella regleringsbanken 1993 
9,8 
Latinamerikas procentandel av nettoflödena till alla utvecklingsländer. 
_ 61,4 ~~] 29T-J [~ 35,6 [ 3372 ] 3*3,11 ]' 31,8 
<£5 
BILAGA IV,2 
Utländska direktinvesteringar i Latinamerika och Västindien i miljarder US-dollar. 
25 
20 
15 
10 
5 
EU USA 
1980-82 JAPAN EU USA JAPAN 
1990-92 
TILLVÄXTTAKT 1%. 
120 
1990-92/1980-82 
\Anmarkning: I dessa siffror ingår de utländska direktinvesteringarna i områden med förmånligare beskattning, 
j vilket medför att man inte kan fastställa deras ursprungsland eller destination och innebär att man bör använda 
Idem med försiktighet. 
Källa: IRELA vid OECD och medlemsstater i Europeiska unionen 
^i 
BILAGA IV.3 
EUROPEISKA UNIONENS ANDEL AV DET OFFIELLA UTVECKLINGSBISTÅNDET TILL LATINAMERIKA 
(baserat pä bilateralt officiellt utvecklingsbistånd, nettoutgifter) 
19S2 
ÖVRIGA LÄNDER 
8% 
JAPAN 
13% 
EU (649,54 MILJ. $) 
47% 
(TOTALT OFFICIELLT UTVÉCkUNGSBISTÅND = 1 382 miljoner US-dollar) 
1992 
ÖVRIGA LÄNDER 
11% 
JAPAN 
20% 
EU (2 020,14 MILJ. $ 
) 
54% 
(TOTALT OFFICIELLT UTVECKLINGSBISTÅND = 3 741 miljoner US-dollar) 
Källa : OECD, Paris 
<2? 
BILAGA IV.3: fortsättning 
EUROPEISKA UNIONENS ANDEL AV DET OFFICIELLA UTVECKLINGSBISTÅNDET TILL LATINAMERIKA 
(baserat pa bilateralt officiellt utvecklingsbistånd, nettoutgifter) 
1993 
Övriga länder 
5% 
Japan 
19,5% 
(TOTALT OFFICIELLT UTVECKLINGSBISTÅND = 3 772 miljoner US-dollar) 
Källa : Beräkning av IRELA (baserad på uppgifter från OECD/DAC) 
J8 
BILAGA V. 1 
[EUROPEISKA GEMENSKAPENS UTVECKLINGSBISTÅND TILL LATINAMERIKA. 
Uppdelning på regioner och perioder, (åtaganden i miljoner ecu) 
Centralamerika 
Andinska länder 
Länder i Mercosur 
Övriga Latinamerika 
Regionalt stöd 
TOTALT LATINAMERIKA 1976-83 
154,2 
113,1 
10,6 
12,8 
24,1 
314,8 1984-89 
447,8 
361,9 
63,5 
112,2 
37,4 
1022,8 1990-93 
478,1 
429,2 
175,5 
164,5 
106,7 
1354 
[Årligt genomsnittligt bistånd uppdelat på regioner och perioder, (i miljoner ecu) 
Centralamerika 
Andinska länder 
Länder i Mercosur 
Övriga Latinamerika 
Regionalt stöd 
TOTALT LATINAMERIKA 1976-83 
19,3 
14,1 
1,3 
1,6 
3 
39,3 1984-89 
74,7 
60,3 
10,6 
18,7 
6,2 
170.5 1990-93 
119,5 
107,3 
43,9 
41,1 
26,7 
338,5 
Källa: Europeiska kommissionen, alla former av bistånd till utvecklingsländer i Latinamerika och 
Asien. Statistikbilaga till 17:e årsrapporten. Bryssel, den 20 oktober 1994 
*n 
ANNEXE V-2 
SAMMANLAGT BUDGETÅTAGANDE TILL FÖRMÅN FÖR LATINAMERIKA (1990 - 1994) l 
LP 
Q 500.000.000,00 
450.000.000,00 
400.000.000,00 
350.000.000,00 
300.000.000,00 
250.000.000,00 
200.000.000,00 
150.000.000,00 
100.000.000,00 
50.000.000,00 
0,00 
1990 1991 1992 1993 1994 
BILAGA V.3 
BUDGETATAGANPE TILL FÖRMAN FÖR LATINAMERIKA 199Q-1994; UTVECKLING 
AV TRE SPECIFIKA BUDGETRUBRIKER 
250000000 
200000000 
150000000 
ECU 
100000000 
50000000 B7-3010 
- • B7-3011 
— B7-20 
1990 1991 1992 1993 1994 
B7-3010: Ekonomiskt och tekniskt samarbete 
B7-3011 : Ekonomiskt samarbete 
B7-20: Livsmedelsbistånd 
3-/ 
BILAGA VI: SAMARBETE MELLAN EUROPEISKA GEMENSKAPEN OCH 
LATINAMERIKA 1996-20QQ. FÖRSLAG TILL PRIORITERADE INRIKTNINGAR QCH 
TEMAN: DISPONIBLA ANSLAG I BUDGETEN 
TEMAN 
INRIKTNINGAR 
INSTITUTIONELLT 
STÖD 
BEKÄMPNING AV 
FATTIGDOM OCH 
SOCIAL UTSLAGNING 
STÖD TILL EKONOMISKA 
REFORMER OCH 
KONKURRENSKRAFT REGIONAL 
INTEGRATION UTBILDNING FÖRVALTNING AV DET ÖMSESIDIGA 
BEROENDET MELLAN NORD OCH 
B7-5230 H 
B7-5020 
B7-5076 I B7-504Ï j 
B7-5Ö4Ö"~j 
i B7^5Ö80 
B7-3010 
i B7-3020 
B6-8200 
B7-3011 S J B6-6224 
B4-1041 J 
B7-3010 Ekonomiskt och tekniskt samarbete 
B7-3011 Ekonomiskt samarbete 
B7-3020 Bistånd till flyktingar 
B4-1041 Energi 
B7-5020 Handels- och samarbetsavtal 
B7-5040 Miljö i utvecklingsländerna 
B7-5Ö41 Tropiska skogar 
B7-5076 Rehabiliterings- och återuppbyggnadsåtgärder 
B7-5080 Bekämpning av narkotikamissbruk 
B7-5230 Demokrati och skydd av de mänskliga rättigheterna 
B6-6224 Vetenskapligt och tekniskt stöd för utveckling 
B6-8200 Vetenskapligt samarbete 
3o? 
ISSN 1024-4506 
KOM(95) 495 slutlig 
DOKUMENT 
SV 11 
Katalognummer : CB-CO-95-550-SV-C 
ISBN 92-77-95202-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg as