EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 20.11.1996 
KOM(96) 576 slutlig 
Meddelande från kommissionen 
ENERGI FÖR FRAMTIDEN 
FORNYBARA ENERGIKÄLLOR 
Grönbok för en gemenskapsstrategi 

Innehållsförteckning 
Sammanfattning 
1. Bakgrund 
2. De förnybara energikällornas aktuella situation: en ojämn eller otillräckligt 
användning av de förnybara energikällornas potential inom Europeiska unionen 
3. Prognos för marknadsandelen för förnybara energikällor: de förnybara 
energikällornas möjlighet att ge ett stort bidrag till EU: s slutliga 
energiförbrukning 
4. Fördelarna med de förnybara energikällorna: de förnybara energikällornas bidrag 
till att uppnå de energipolitiska målen, sysselsättningen och regional utveckling 
5. Problem att lösa: ett antal hinder för ökad användning av förnybara energikällor 
6. Vägen framåt: en strategi för förnybara energikällor 
6.1 Ett ambitiöst mål för en ökning av bidraget från förnybara energikällor 
6.2 Stärkt samarbete mellan medlemsstaterna 
6.3 Förstärkning av gemenskapspolitiken 
6.3.1 De förnybara energikällor inom ramen för den inre marknaden 
6.3.2 Särskilt finansiellt stöd till åtgärder för satsning på förnybara 
energikällor 
6.3.3 Forskning, utveckling och demonstration (FUD) 
6.3.4 Regionalpolitik 
6.3.5 Jordbruks- och skogsnäringspolitik 
6.3.6 Åtgärder på det utrikespolitiska området 
6.4 Utvärdering och övervakning 
7. Nästa steg 
Samm anfattning 
Europeiska unionens nuvarande energisituation kräver en effektiv förvaltning av alla 
tillgängliga resurser för att uppnå gemenskapsmålen. En välavvägd blandning av 
bränslesammansättningar, i vilken alla berörda energikällor spelar sin rätta roll, är 
grundläggande för att stödja en hållbar ekonomisk tillväxt. Förnybara energikällor utnyttjas 
för närvarande ojämnt och otillräckligt inom Europeiska unionen. Fastän potentialen är 
betydande, täcker förnybara energikällor en nedslående liten andel på mindre än 6 % av 
unionens samlade bruttoenergiförbrukning. Europeiska unionens energiförbrukning 
förutspås växa stadigt i framtiden. Även en betydande ökning i användningen av förnybara 
energikällor, vilket det pläderas för i denna grönbok, kommer inte att räcka för att 
tillgodose den förväntade efterfrågan. Om gemenskapen inte lyckas med att låta en 
betydligt större andel foïnybara energikällor ingå i sin sammantagna energiförbrukning, 
kommer det därför att bli allt svårare att uppnå det internationella samfundets åtaganden 
om miljöskydd. Dessutom kommer ett misslyckande med att öka andelen förnybara 
energikällor att ha negativa effekter på andra energi politiska mål, i synnerhet 
försörjningssäkerhet, ekonomisk och social sammanhållning, och - åtminstone på 
medellång och lång sikt - ekonomisk konkurrenskraft. 
Den föreliggande grönboken utgör den första etappen av ett tvåstegsprogram för att 
utveckla en strategi som syftar till att uppnå en högre återanvändningsgrad för förnybara 
energikällor. Upprättandet av en strategi för förnybara energikällor planerades i 
kommissionens vitbok "Energipolitik inom Europeiska unionen" och inlemmades speciellt 
i det vägledande arbetsprogram som bifogas detta dokument. I denna grönbok beskrivs 
nuläget och fördelarna med en ökad användning av förnybara energikällor i förhållande till 
gemenskapsmålen och där uppställs också grunderna för en handlingslinje som skall 
genomföras inom både gemenskapen och medlemsländerna. I grönboken förstärks det 
strategiska målet att satsa på förnybara energikällor som en integrerad del av 
energipolitiken och ett antal andra handlingslinjer och där uppställs målet att de förnybara 
energikällornas bidrag till Europeiska unionens energiförsörjning skall fördubblas fram till 
år 2010. 
De förnybara energikällornas nyttjandegrad varierar avsevärt mellan medlemsstaterna. 
Dessa variationer beror på olika geografiska och klimatologiska förhållanden inom 
gemenskapen liksom på skillnader mellan de politiska åtgärder som har vidtagits till stöd 
för förnybara energikällor. Den tekniska utvecklingen av dessa energikällor har under 
senare år varit betydande och många av de tekniska lösningarna är eller håller på att bli 
ekonomiskt lönsamma, i synnerhet inom vissa regioner av gemenskapen och jämfört med 
lönsamheten hos andra decentraliserade energislag. Ändå har de förnybara energikällorna 
på grund av misslyckanden och andra hinder fortfarande svårigheter att "lyfta" i 
marknadsekonomisk mening. 
Det finns ett antal skäl till att satsa på förnybara energikällor. Utvecklingen av dessa 
energikällor går hand i hand med miljöskyddsmålet och minskningen av koldioxidutsläpp 
från energisektorn. Förnybara energikällor är inhemska och kan därför bidra till att minska 
beroendet av energiimport. Utvecklingen av förnybara energikällor kan aktivt bidra till att 
skapa arbetstillfällen, och utnyttjandet av förnybar energi är en viktig aspekt av regional 
utveckling med målet att uppnå större social och ekonomisk sammmanhållning mellan 
3 
gemenskapens regioner. Den förväntade ökningen av energiförbrukningen i många tredje 
länder, i synnerhet Asien och Afrika, vilken till stor del kan tillgodoses genom att använda 
förnybar energi, ger dessutom i hög grad intressanta affärsmöjligheter för EU-baserade 
industrier som på många områden är världsledande vad gäller teknik för förnybar energi. 
Slutligen föredrar allmänheten främst av miljöskäl utvecklingen av förnybara energikällor 
framför varje annan energikälla. 
Under rådande ekonomiska villkor har de kostnader som sammanhänger med användningen 
av de förnybara energikällorna varit ett allvarligt hinder för en effektivare användning av 
vissa källor. Fastän de flesta förnybara energikällornas kostnadskurva faller snabbt, 
hämmas användningen av att dessa källor i många fall utmärks av högre kapitalkostnader 
än de som hör samman med de konventionella bränslecyklerna. Detta beror särskilt på att 
bränsle- och energipriser för tillfället inte visar hela kostnaden, bl.a. de externa 
kostnaderna för samhället till följd av den miljöförstöring som uppstår vid användningen 
av konventionellt fossilt bränsle. Att förnybar energi och teknik, liksom mycket annan 
innovativ teknik, lider av brist på förtroende från investerare, stater och användare, ringa 
kunskap om dess tekniska och ekonomiska potential samt ett starkt motstånd mot 
förändring och nya idéer, utgör dessutom betydande hinder. 
För att motverka dessa hinder har genomförandet av en strategi som består av fyra klart 
avskilda delar föreslagits i denna grönbok. 
För det första bör man inom gemenskapen inrikta sig på en ambitiös men ändå realistisk 
ökning av de förnybara energikällornas bidrag till gemenskapens energiförbrukning. Skulle 
vi fördubbla andelen tillår 2010 jämfört med den nuvarande nivån, skulle detta betyda att 
andelen förnybara energikällor kommer att täcka nära 12 % av bruttoenergiförbrukningen 
inom unionen år 2010. Upprättandet av ett ambitiöst mål kommer att ge de nödvändiga 
verktygen för att förena tänkesättet hos beslutsfattare på alla nivåer och möjliggör en 
kontinuerlig övervakning av framsteg med sikte på att räta upp eller anpassa politiken. 
För det andra föreslås det att medlemsstaternas samarbete kring förnybara energikällor 
stärks. För att uppnå målet måste en stark politik genomföras i de enskilda länderna, och 
det behövs ett organ som samordnar ansträngningarna inom gemenskapen. Kommissionens 
senaste förslag till energipolitiskt samarbete kring överenskomna energipolitiska mål, av 
vilka ett är ett effektivt främjande av förnybara energikällor, är ett viktigt verktyg i detta 
avseende. 
För det tredje föreslås det att gemenskapen förstärker sin politik för utveckling av 
förnybara energikällor. Föreskrifterna i fördraget och den inre marknadens krav skänker 
påtagliga möjligheter för främjandet av förnybara energikällor. Givet det förhållandet att 
kostnaderna fortlöpande utgör det största hindret för ett mer utbrett bruk av förnybara 
energikällor, måste emellertid detta problem tas upp av de politiska organen. En 
internalisering av externa kostnader är i detta avseende ett nyckelgrepp som kommissionen 
håller fast vid. Beledsagande åtgärder, inklusive en fortsättning och förstärkning av 
handlingslinjer och stöd för gemenskapens FoU, fortbildningsåtgärder, höjande av 
medvetenheten, försöksprogram osv. måste fortsätta och förstärkas. 
Eftersom politiken på andra områden än energins, bl.a. yttre förbindelser, jordbruk, 
regionalpolitik, skattepolitik osv., också utövar ett stort inflytande på de villkor under vilka 
förnybara energikällor utvecklas, är det väsentligt för strategin att utvecklingen av 
förnybara energikällor underlättas inom dessa politiska områden. Det är också viktigt att 
samordningen mellan beslutsfattarna på olika områden förbättras. 
Strategins fjärde del är ett förslag till att stärka utvärderingen och övervakningen av 
framåtskridandet mot ett uppnående av våra mål för de förnybara energikällornas 
genombrott. 
Syftet med denna grönbok, som det första steget i ett tvåstegsprogram, är att uppmuntra 
breda överläggningar och diskussion med alla berörda parter och gemenskapens 
institutioner. I detta dokument ges en vid ram men lämnar inga detaljerade förslag. På 
grundval av de slutsatser som kommissionen drar av debatten kommer en mer detaljerad 
gemenskapsstrategi med en åtgärdsplan att upprättas i mitten av år 1997. 
1. Bakgrund 
Inledning 
Inom energipolitiken finns inga enkla lösningar, ingen enskild energikälla som kommer att 
lösa alla problem, vara oändlig, utsläppsfri och billig. 
Energipolitiken har sedan den första oljekrisen under 1970-talet stegvis byggts upp, etapp 
för etapp. En prioritering av energipolitiska frågor har utvecklats. År 1973 gällde 
uppgiften energisäkerhet och försvar av våra ekonomier mot externa energiområden bortom 
vår kontroll. Bättre energiplaneringsteknik och omfattande energipolitiska linjer och 
program som kombinerade ett antal redskap utvecklades. Den andra oljekrisen i slutet av 
1970-talet påminde om behovet av fortsatt vaksamhet i fråga om energi säkerhet. 
Under 1980-talet gjorde sig miljöfrågorna bemärkta. Oron för surt regn eller växthusgaser 
kulminerade vid FN-konferensen i Rio de Janeiro år 1992. Medan energipriserna 
(framförallt för olja) sjönk i reella termer, reste oron för miljön nya frågor. Det 
accepterades allmänt att det nuvarande energisystemet, från framställning till användning, 
ligger bakom många av de klimatförändringsproblem som människan är upphov till, och 
att energiförbrukning kan leda till ohjälpliga skador på den globala miljön. Hur våra 
energisystem skall ges en ny inriktning utan att våra ekonomiska system drabbas av en 
potentiell, ny kollaps har blivit och är fortfarande en stor utmaning. 
Med den ekonomiska tillbakagång som satte in i slutet av 1980-talet blev energisektorn en 
viktig del av gemenskapens strategi för upprättandet av en inre marknad som svar på ökad 
konkurrens och globalisering av marknaderna. Fastän processen mot en inre energimarknad 
har varit lång och svår, har nu viktiga framsteg gjorts. En överenskommelse har träffats 
i ministerrådet om ett första steg mot avreglering av elsektorn, och förhandlingar om en 
avreglering av gassektorn har kommit ett stort stycke på väg. Detta kommer att leda till 
betydande förändringar i det sätt på vilket stora delar av det europeiska energisystemet 
fungerar. Det kommer gradvis att få marknadskrafterna att göra sig gällande inom sektorer 
som alltför länge har stått under regeringskontroll och grundat sin verksamhet på monopol 
och centralstyrning. Energisektorn kommer emellertid att bibehålla sina specifika särdrag. 
Eftersom det är en sektor med strategisk betydelse för ekonomins allmänna välbefinnande, 
kommer det nödvändiga allmännyttiga draget att bevaras. Men samtidigt blåser 
förändringens vindar. 
Europeiska unionen har inget överflöd av billiga, rena och tillförlitliga konventionella 
energikällor. Importberoendet är avsevärt. Detta betyder inte att gemenskapen är fattig på 
energikällor. Unionen har hygglig tillgång på olja, kol, naturgas, kärnkraft och en 
avsevärd potential av förnybara energikällor. De har alla sina starka och svaga sidor. Det 
är emellertid klart att tillgångarna måste förvaltas väl om de skall kunna stödja alla 
gemenskapsmål. 
Förnybara energikällor är energiformer som inte kan uttömmas, vilket i synnerhet gäller 
vattenkraft, vind- och solenergi (både termisk och fotoelektrisk), biomassa och geotermisk 
energi. Kommunalt och annat organiskt avfall klassificeras normalt också som förnybara 
energikällor, trots att de kan uttömmas. Förteckningen över förnybara energikällor 
omfattar dessutom ett antal tekniska lösningar som fortfarande befinner sig på 
experimentstadiet eller fortfarande måste bevisa sin ekonomiska livskraft, såsom vågenergi, 
tidvattensenergi och bergvärme. 
Vattenkraft är en av de traditionella formerna av förnybar energi och utnyttjas sedan länge. 
Den storskaliga vattenkraften har tidigare i allmänhet varit mer ekonomisk än den 
småskaliga. Tillgängliga stora vattentillgångar har därför utnyttjats i hög grad. Småskaliga 
vattenkraftkällor (mindre än 10 MW per anläggning) finns emellertid fortfarande inom 
många områden av gemenskapen. 
Inom vindkraften utnyttjas moderna vindturbiner för att generera elektricitet. Turbinerna 
kan utplaceras en och en, i små klungor eller i större grupper som vindkraftfält. På senare 
år har vindturbinernas ekonomiska bärkraft ökat markant. En annan utvecklingsmöjlighet 
som skulle kunna bli viktig är utvecklingen av vindkraftfält till havs. 
Solenergi härleds direkt från solens ljus och värme. Den kan fångas i formen eller 
konstruktionen av en byggnad eller solfångare, eller omvandlas till elektricitet genom 
solceller (halvledare). 
Biomassa omfattar material som antingen särskilt har odlats som energigrödor eller som 
kommer från jordbruks- och skogsverksamhet och som kan användas för att producera 
fasta, vätske- eller gasformade bränslen. Avfall i synnerhet från jordbruk, handeln och 
hushåll kan också behandlas termiskt eller biologiskt för att alstra energi. 
Omhändertagandet av kommunalt avfall måste följa den övergripande avfallsstrategin i 
vilken avfallsminskning och återvinning prioriteras. Det överblivna kommunala avfallet kan 
- beroende på avfallsflödets sammansättning och andra omständigheter - betraktas som en 
förnybar energikälla. 
Geotermisk energi utvinns under jordytan genom att hål borras till ett varmt 
grundvattenbärande berglager eller genom att kallvatten leds genom varmt berg. Det 
varmvatten som då alstras förs upp till jordytan. Inom gemenskapen finns anläggningar 
med hög respektive låg entalpi. 
Den politiska omgivningen för förnybara energikällor 
Främjandet av förnybara energikällor har under en lång tid varit ett centralt mål för 
gemenskapens energipolitik. Rådets resolution av den 16 september 1986 om nya 
energipolitiska mål för år 1995 och samstyrningen av medlemsstaternas politik,1 placerar 
helt klart främjandet av förnybara energikällor bland de sektormål som skall användas som 
riktlinjer vid undersökningen av medlemsstaternas energipolitiska konvergens och 
kohesion. Detta centrala mål stöddes i rådets rekommendation av den 9 juni 19882 om att 
utveckla användningen av förnybara energikällor. Genom Altener-programmet3 antog rådet 
EGT C 241, 25.9.1986, s. 1. 
EGT L 160, 28.6.1988, s. 46. 
Rådets beslut av den 13 september 1993 om främjande av förnybara energikällor i gemenskapen 
(Altener-programmet), EGT L 235, 18.9.1993, s. 4L 
7 
för första gången ett särskilt finansiellt redskap för främjandet av förnybara energikällor. 
I bilagan till Altener-beslutet fastställer rådet målet att förnybara energikällor skall ökas 
för att täcka 8 % av det totala energibehovet för gemenskapens tolv länder år 2005.4 
Europaparlamentet har ständigt understrukit de förnybara energikällornas betydelse. Senast 
pläderade parlamentet5 starkt för en gemensam åtgärdsplan för förnybara energitillgångar 
med målet att öka andelen förnybara energikällor inom EU:s kombination av 
primärenergier upp till 15 % år 2010.6 
I sin vitbok "Energipolitik inom Europeiska unionen"7 framlade kommissionen på grundval 
av en jämförande analys av den rådande energisituationen sina synpunkter på 
gemenskapens energipolitiska mål och på redskapen för att uppnå dessa mål. Tre 
energipolitiska nyckelmål har inringats, nämligen ökad konkurrenskraft, säker tillgång och 
miljöskydd. Främjandet av förnybara energikällor ses, bland annan politik, som en viktig 
beståndsdel i strategin för att uppnå dessa mål. I Rådets båda resolutioner om 
kommissionens grön- och vitböcker8 om energipolitik betonas vikten av förnybara 
energikällor. 
Det bör också noteras att flera medlemsstater på det nationella planet har antagit ambitiösa 
mål för att förnybara energikällor skall bidra till deras energiförsörjning, och att de främjar 
förnybara energikällor genom olika ekonomiska och politiska stimulansåtgärder. 
Alla medlemsstater har i dag - eller hade tidigare - kvantitativa mål för de förnybara 
energikällornas totala bidrag till deras energiförbrukning eller de bidrag som skall göras 
av en eller flera bestämda förnybara energikällor. Den nederländska regeringen siktar på 
en ökning av bidragen till primärenergiförbrukningen till 10 % år 2010. I Danmark siktar 
man på det kvantitativa målet 12 % av energiförbrukningen år 2005 och - på längre sikt -
ett 35-procentigt bidrag år 2030. I Spanien och Grekland har totala mål om ett bidrag på 
1100 ktoe år 2020 respektive 1800 ktoe år 2005 uppställts. I Frankrike har regeringen 
upprättat särskilda sektormål, inklusive upprättandet av 1500 fristående solcellsystem år 
2005 och ett femprocentigt bidrag från förnybara källor till transportbränslen, också år 
2005. Italien, Irland och Storbritannien har antagit mål på 675 MW förnybar 
elektricitetskapacitet år 2000, 241 MW år 1999 respektive 1500 MW år 2000. Tyskland 
antog år 1990 ett mål på 100 MW extra vindkraftskapacitet över en femårsperiod. 
Eftersom målet hade uppnåtts under programmets första år ökades målet till 250 MW, 
vilket framgångsrikt uppnåddes år 1995. 
Dessa mål stöds på olika politiska områden nationellt, vilka sträcker sig från kapitalstöd, 
fasta återköpspriser (såsom den tyska Stromeinspeisungsgesetz), skattelättnader, stöd till 
finansiering genom tredje part, tilläggsavgifter (såsom Storbritanniens krav på användning 
Målen i Altener-programmet har beräknats efter den direkt fysiska konvention som sammanställts 
av byrån för statistik (EUROSTAT). Detta skiljer sig från andra mål som har beräknats genom 
att använda omvandlingsprincipen 220 toe/GWh. 
Dok. P 216.788/slutgiltig, Resolution omen gemensam åtgärdsplan för förnybara energitillgångar. 
Se fotnot nr 4. 
KOM (95)682 av den 13 december 1995. 
av icke-fossila bränslen (NFFO)) och offentligt stöd till FoU och demonstration (FUD). 
En del medlemsstater uppmanar också energiproducenterna att skapa ny förnybar 
energikapacitet genom frivilliga överenskommelser med energiproducenter eller genom 
juridiska krav på leverantörerna att täcka en viss mängd av sina behov med bidrag från 
förnybara energikällor. Program för exportstöd har också upprättats. Det är omöjligt att 
inom ramen för denna grönbok ge en heltäckande bild av alla de ansträngningar som på 
det nationella planet vidtagits till stöd för förnybara energikällor. Graden av engagemang 
skiftar emellertid avsevärt från en medlemsstat till en annan. Medan somliga helt och hållet 
har inlemmat en gynnsam politik för förnybara källor i sin allmänna energipolitik och 
planering, har andra inte antagit användningen av förnybara energikällor i sina strategier 
för uppfyllande av globala miljömål. Det är viktigt att notera att med så många olika 
nationella program och stimulansåtgärder, vilka dessutom ständigt ändras till följd av nya 
politiska prioriterings, är graden av öppenhet och förutsägbarhet otillräcklig för att 
industrin för förnybar energi helt och hållet skall kunna åtnjuta offentliga politiska 
stimulansåtgärder och upprätta långsiktiga stabila affärsmöjligheter inom EU. 
Andra industriländer, i synnerhet USA och Japan, har också upprättat omfattande politiska 
program till stöd för förnybara energikällor. I USA, där förnybara energikällor, i första 
hand vattenkraft, täcker 5,3 % av det totala energibehovet, började främjandet av förnybar 
energi tidigt och stimulerades särskilt av Public Utilities Regulatory Policy Act (PURPA) 
från 1978, enligt vilken leverantörerna måste förvärva kraft som erbjuds av oberoende 
producenter till lägre priser. Nyligen omfattades 1993 års Åtgärdsplan för klimatförändring 
ett antal åtgärder för förnybara energikällor, med särskild betoning av 
kommersialiseringsprogram för vindkraft, solceller, biomassa, geotermisk energi och 
miljömässigt sund uppgradering av befintliga hydroelektriska projekt. Biobränslen för 
transportsektorn är också föremål för betydande statligt intresse. Dessutom är regleringen 
av energiförsörjning ett område inom den amerikanska elproduktionsindustrin som för 
närvarande genomgår en snabb förändring. Integrerad resursplanering (Integrated Resource 
Planning, IRP) kräver att leverantörerna beaktar alla alternativ till energiförsörjning, 
inklusive åtgärder för minskad efterfrågan och förnybara energikällor. I de enskilda 
staterna finns emellertid betydande skillnader mellan de åtaganden som har gjorts, där 
särskilt Kalifornien intar en ledande roll. Exempelvis fanns ett avgiftsfinansierat program 
för förnybara energikällor i det utkast till lagförslag om en omstrukturering av 
elförsörjningen som lades fram i Kalifornien tidigare i år. 
Japan har trots den begränsade tekniska potentialen för förnybara energikällor upprättat ett 
ambitiöst mål på mer än en fördubbling av bidraget från förnybara energikällor, från den 
nuvarande nivån på 1,2 % (1994) till 3 % av det totala energibehovet år 2010. FoU stöds 
inom ramen för the New Sunshine Programme. Dessutom planeras ett antal finansiella 
stimulansåtgärder som innefattar statligt stöd, skattelättnader och lågräntelån. Japan har 
särskilt koncentrerat sig på utvecklingen av solcellsteknik, där huvudmålet är att stimulera 
marknadstillväxt och samtidigt dra nytta av storskalig energialstring. I det syftet har 70 000 
takmoduler installerats. Dessutom har den japanska regeringen aktivt stimulerat industrin 
att sätta igång tillverkning av solceller i närliggande länder med låga lönekostnader, vilket 
tillsammans med en betydande FoU-satsning har gjort Japan till världsledande inom denna 
teknik. 
Vad gäller Europeiska gemenskapen krävs en strategi för förnybara energikällor av ett 
antal skäl. Framför allt står det klart att utan en sammanhållen och öppen politisk strategi 
och utan ett ambitiöst mål för förnybara energikällor kommer dessa energikällor aldrig att 
göra några större inbrytningar i gemenskapens totala energiförbrukning. Utan en tydlig och 
omfattande strategi som åtföljs av juridiskt bindande åtgärder riskerar deras utveckling, 
vilken av ovan nämnda skäl är mycket eftersträvansvärd, att försvagas och försenas. Detta 
argument underbyggs ytterligare i kapitel tre i föreliggande grönbok, där en rad 
energi scenarier och deras inverkan på förnybara energikällor läggs fram. En långsiktig 
stabil ram för utvecklingen av förnybara energikällor, vilken omfattar de politiska, 
juridiska, administrativa och ekonomiska aspekterna på förnybara energikällor, har faktiskt 
högsta prioritet bland de ekonomiska aktörer som är inblandade i utvecklingen av förnybar 
energi.9 Då den inre marknaden utvecklas krävs dessutom en gemenskapsövergripande 
strategi för förnybara energikällor för att undvika obalans mellan medlemsstaterna eller 
snedvridning av energimarknaderna. 
Anmärkningsvärda tekniska framsteg har under senare år gjorts inom området förnybar 
energiteknik. Kostnadskurvorna har fallit i rask takt och många förnybara energikällor har 
nått punkten för ekonomisk bärkraft eller närmar sig denna under vissa villkor. Europa är 
i stor utsträckning världsledande på detta område. En stark konkurrenskraftig position på 
den globala marknaden kan endast upprätthållas och förstärkas med hjälp av en betydande 
och växande hemmamarknad. En tydligt definierad strategi kommer i detta avseende att 
bevara och stärka den position som innehas av Europeiska unionens industri. 
En politik till stöd för förnybara energikällor kräver en palett av initiativ inom ett stort 
antal politiska områden såsom jordbrukspolitik, utrikespolitik, forsknings och teknisk 
utvecklingspolitik, inklusive demonstration, skattepolitik, regional- och miljöpolitik. Ett 
nyckelmål med strategin för förnybar energi är att garantera att dessa energikällors 
stödbehov uppmärksammas i de nya politiska initiativen liksom vid genomförandet av den 
nuvarande politiken på alla dessa områden. En allmänt godtagen strategi krävs faktiskt för 
att säkerställa den nödvändiga samordningen och stabiliteten vid genomförandet av denna 
politik i gemenskapen, på det nationella och lokala planet. 
Denna grönbok är det första större steget mot upprättandet av en sådan strategi. Den ställer 
upp mål för förnybara energikällor, den ringar in de främsta hindren för en mer spridd 
användning av sådana energikällor och drar upp kommissionens riktlinjer för hur dessa 
hinder skall röjas ur vägen för att avsevärt öka andelen förnybara energikällor. Grönboken 
innehåller i synnerhet den politiska tankegång som sammanhänger med förnybara 
energikällor och den markerar de områden inom vilka fler åtgärder skulle kunna vidtas. 
Meddelandet bör i första hand tjäna som ett diskussionsunderlag på grundval av vilket, och 
som ett andra steg, en fullt utvecklad strategi med en åtgärdsplan för en ökning av andelen 
förnybara energikällor i gemenskapens totala energiförbrukning skall ha utarbetats för 
mitten av år 1997. 
Detta var huvudbudskapet från det rundabordsmöte med olika marknadsaktörer som hölls vid 
konferensen "Renewable Energy Sources in the International European Market" i Milano den 17-
19 juni 1996. 
10 
2. De förnybara energikällornas aktuella situation: en ojämn eller otillräckligt 
användning av de förnybara energikällornas potential inom Europeiska unionen 
En gemenskapsstrategi krävs, eftersom förnybara energikällor sammantaget fortfarande 
endast ger ett begränsat bidrag till gemenskapens energiförbrukning. Det finns emellertid 
tecken på att detta håller på att ändras. Det finns en ökad förståelse för 
resursförutsättningarna, tekniken förbättras ständigt, inställningen till användandet av dessa 
förändras och producent- och tjänsteindustrin förbättrar sitt utbud. Men dessa energikällor 
har fortfarande problem med att etablera sig på marknaden. 
Tabell 1 visar de förnybara energikällornas andel av den totala förbrukningen inom 
Europeiska unionen och i medlemsstaterna. Tabellen har sammanställts enligt den 
definition av förnybaia energikällor som har givits ovan, dvs. inklusive storskalig 
vattenkraft och avfallsenergi. 
Tabell 1 : De förnybara energikällornas andel av den totala förbrukningen inom Europeiska 
unionen 
j 1990 1994 
Belgien TjS ÖJ 
Danmark 6\3 7^0 
Finland 1.8,9 19,3 
Frankrike 6,4 7,2 
Förenade kungariket 0,5 0,6 
Grekland 7J VI 
Irland T^E 2,2 
Italien 5,3 6,4 
Luxemburg 1,3 1,3 
Nederländerna H3 Tfi 
Portugal 17,6 17,5 
Spanien 6,7 6,2 
Sverige ~ 24,7 24,0 
Tyskland ~ 1,7 1,9 
Österrike 2ÏJ 244 
Europeiska unionen 5,0 5,4 
Källa: Eurostat 
Tabellen visar de bidrag som har gjorts under 1990 och 1994 och visar en relativ stabilitet 
på omkring 5 % för Europeiska unionen. Tabellen lyfter också fram avsevärda skillnader 
i situationen mellan de olika medlemsstaterna. Bilaga 1 visar den nuvarande uppdelningen 
per förnybar energikälla och medlemsstat. De förnybara energikällornas marknadsandel 
motsvarar ett bidrag av dessa på omkring 65 miljoner toe (ton oljeekviyalenter). Detta 
speglar drygt 16 % av de förnybara energikällornas tekniska potential som uppskattas till 
omkring 400 miljoner toe. Denna outnyttjade tekniska potential är särskilt betydande för 
biomassa, inklusive energigrödor, vind- och solkraft. 
11 
De stora skillnaderna mellan medlemsstaterna kan uppenbarligen till viss del förklaras av 
olika geografiska och klimatologiska villkor. En del medlemsstater har stora 
vattenkraftresurser, andra inga alls och en del medlemsstater har stora mängder biomassa, 
t. ex. från skogsbruk och en del har en betydande potential för att utveckla vindkraft i 
form av obebyggda områden med gynnsamma vindförhållanden. Sådana faktorer kan 
emellertid endast delvis förklara de statistiska skillnaderna i tabell 1. Den industriella 
strukturen och i synnerhet den energipolitik som har förts på det nationella planet spelar 
också en mycket viktig roll. Som ett exempel på resultaten av positiva politiska 
stimulansåtgärder för förnybara energikällor kan nämnas att 70 % av den sammantagna 
installerade vindkraftskapaciteten inom EU finns i Tyskland och Danmark. 
Storskalig vattenkraft dominerar den nuvarande sammansättningen av förnybar energi. Det 
är en beprövad och fullt utvecklad teknik som är konkurrenskraftig. Det finns ingenting 
som tyder på ytterligare kostnadsminskningar för storskalig vattenkraft. Små 
vattenkraftverk, dvs. kraftverk med mindre effekt än 10 MW stod år 1995 för omkring 
3 % av EU:s vattenkraftskapacitet. Kapitalkostnaderna är väldigt individuella och ligger 
i allmänhet högre per effekt än i stora vattenkraftverk. Det förväntas emellertid att nya 
byggnadstekniker och kontrollsystem kommer att minska kapitalkostnaderna och öka 
antalet ställen som kan byggas ut. 
Biomassa omfattar biprodukter från skogs- och jordbruk, energigrödor och biobränsle. 
Skogsmaterial är för närvarande den mest använda beståndsdelen och omfattar särskilt flis. 
Biomassa används huvudsakligen som bränsle vid uppvärmning av anläggningar och 
generering av elektricitet baserad på skogsmaterial är nästan uteslutande begränsad till 
storskaliga industrianläggningar. Den totala kostnaden för biomassa har minskat avsevärt, 
vilket kommer att beskrivas närmare i kapitel 4.3, och det förväntas att ytterligare 
kostnadsminskningar kan uppnås tack vare förbättringar av tekniken för omvandling av 
biomassa. Vad gäller energigrödor finns ännu ingen etablerad marknad, vilket först och 
främst beror på de förhållandevis höga kostnaderna för grödorna i jämförelse med den 
förhållandevis låga verkningsgraden. Det finns emellertid goda utsikter .att öka 
avkastningen vilket, i kombination med förbättrade förgasningssystem för biomassa, skulle 
kunna avsevärt förbättra marknadsutsikterna för energigrödor. Biomassa, huvudsakligen 
rapsolja och bio-etanol, har en liten marknad i vissa medlemsstater, särskilt i Frankrike 
och i någon utsträckning i Tyskland, Österrike och Italien. Marknaden skapas av 
skatterelaterade stimulansåtgärder, eftersom biobränslen för tillfället inte är 
konkurrenskraftiga i jämförelse med bensin och diesel. Marknaderna förväntas emellertid 
växa måttligt till följd av de kostnadsminskningar som väntas bli följden av nya 
produktionsmetoder och framställningen av biomassa av billiga cellulosaprodukter. 
I en del medlemsstater är vindkraft för tillfället den snabbast växande energikällan vid 
framställning av elektricitet. Kostnaderna för vindturbiner har minskat med 30 % sedan 
år 1990 och fastän enheternas kostnader är mycket beroende av vindhastigheterna på 
förläggningsplatserna, är vindkraften en av de mest kostnadseffektiva förnybara 
energikällorna med kostnader så låga som 0,05 ecu/kWh. Vidare teknisk utveckling såsom 
större turbiner, lättviktstorn och generatorer för olika hastigheter tillsammans med 
utvecklingen av havsanläggningar med hög alstringsförmåga kommer att driva ned 
kostnaderna ytterligare och kommer sannolikt att leda till ett avsevärt mer omfattande 
användande av EU:s vindkraftspotential. 
12 
Solvärmetekniken är nästan fullt utvecklad. Ändå finns det utrymme för ytterligare 
kostnadsminskningar som i huvudsak följer av storskaligare produktion och bättre 
produktionsteknik och marknadsföring. Utvecklingen i en del tredje länder i 
medelhavsområdet, särskilt Israel, visar att kostnadsminskningar är möjliga. För tillfället 
är solvärme kostnadseffektiv jämfört med elektrisk vattenuppvärmning, särskilt i de södra 
delarna av EU. Solcellsteknik är den mest ansedda förnybara energitekniken och kan, vad 
gäller högteknologi, jämföras med det bästa inom informationsteknik. 
Kostnadsminskningen ligger på dramatiska 25 % under de senaste fem åren, vilket kommer 
att beskrivas ytterligare i kapitel 4.3, men kostnaden är fortfarande betydligt högre än för 
elektricitet som genererats från konventionella bränslen. Solcellernas effektivitet förväntas 
fortsätta öka och ytterligare FUD, i synnerhet kommersiell försäljning av tunnskiktsfilm, 
skulle kunna betyda att produktionen av solcellselektricitet blir konkurrenskraftig på 
medellång och lång sikt. 
Energi från avfall utgör en växande energikälla. Ökad återanvändning förväntas minska 
framtida avfallsvolymer. 
Geotermisk energi utgör en väldigt liten del av den förnybara energiproduktionen inom 
EU. Den är bunden av de kapitalkostnader som är förenade med prospektering och 
installation, men det finns, tack vare flera framgångsrika FUD-projekt, utsikter för att nya 
tekniker skall övervinna en del av dessa hinder. Tidvattens- och vågkraft har en avsevärd 
potential och är föremål för viss forskningsaktivitet. Det är emellertid föga troligt att dessa 
källor kominer att utvecklas på något betydande sätt inom den närmaste framtiden. 
Försök har gjorts för att karakterisera förnybara tekniker efter deras potentiella ekonomiska 
bidrag och tidpunkten för detta bidrag. Detta är en användbar undersökning för att införa 
de bäst lämpade stödåtgärder som krävs för ytterligare utveckling. Många förnybara 
tekniker behöver få eller inga ytterligare FoU-åtgärder för att bli konkurrenskraftiga. 
Nyckeln till ett starkare marknadsgenomslag för dessa tekniska lösningar är, vilket 
ytterligare kommer att beskrivas i denna grönbok, att komma förbi hinder och brister på 
marknaden. De främsta politiska stimulansåtgärderna bör vara sådana som 
marknadsanpassar dessa tekniker, vilka särskilt inbegriper passiv solkraft,-biomassa, 
avfallsenergi, små vatten- och landbaserade vindturbiner och konventionell geotermisk 
energi. Solceller, vindkraftverk till havs och energigrödor kräver ytterligare FUD, med 
särskild betoning på demonstrationsfasen, medan mer grundläggande forskning krävs för 
tidvatten, våg- och geotermisk bergenergi. 
13 
3. Prognos för marknadsandelen för förnybara energikällor: de förnybara 
energikällornas möjlighet att ge ett stort bidrag till EU:s slutliga energiförbrukning 
Kommissionens senaste långsiktiga energiprognos, "Energin i Europa år 2020",10 stöder 
sig på scenarier och speglar den osäkerhet och känsla av förändring som präglar 
energisektorn i dag. Fyra olika scenarier har utvecklats för att ge ett antal energipolitiska 
framtidsutsikter som skulle kunna stämma under de närmaste 25 åren. "Energin i Europa 
år 2020" innehåller en kraftfull beskrivning av behovet av åtgärder för särskilt stöd till 
förnybara energikällor. Beroende på de politiska förutsättningarna skulle dessa 
energikällors bidrag år 2020 kunna vara så mycket som 13,7 % eller så litet som 9,5 %.n 
I det "sunda förnuftets" scenario utgår man från att allt blir vid det gamla, där ekonomisk 
tillväxt gradvis minskar till följd av att de demografiska förändringarna ger en lägre 
arbetskraftstillväxt. Med dessa förutsättningar kvarstår många av världens sociala och 
ekonomiska problem. Energipolitiken förblir enligt dessa utsikter splittrad på grund av att 
problemet med mål som står i strid med varandra förblir olöst och att den miljöpolitiska 
inriktningen fortfarande begränsas. Energipriserna ökar långsamt och priset på råolja 
uppgår i fast penningvärde till 31 dollar per fat år 2020. Energibehovet ökar på grund av 
att man fortsätter med nuvarande åtgärder och trots ökad effektivitet stiger det med nära 
1 % om året. Enligt dessa utsikter förblir den förnybara energins marknadsgenomslag 
mycket svagt och leder till att dess marknadsandelar ligger på 7,7 % år 2020. 
Enligt "konfrontationsscenariot" återgår världen till isolationism, maktblock och 
protektionism, vilket i hög grad försvårar ekonomisk integration. Globaliseringen ses som 
alltför ambitiös och det geopolitiska systemet splittras i block med spänningar och friktion 
mellan och inom blocken. Energipolitiken har under sådana förutsättningar till syfte att 
minska importberoendet, förevändningsprinciper gäller vid lösningen av 
koldioxidproblemet och kostnadsinternalisering uppnås endast inom transportsektorn. 
"Konfrontationsscenariot" bygger på låg tillväxt, i synnerhet efter år 2000, och en kraftig 
ökning av oljepriserna efter en plötslig oljeprisökning som störtar världen ned i. en djup 
ekonomisk tillbakagång kring år 2005. Detta följs av en ekonomisk stagnation mellan år 
2010 och 2020. 
Förnybara energikällor har generellt sämre utsikter under detta scenario än det "det sunda 
förnuftets" scenario. Inte ens de ökande oljepriserna kring år 2005 kan bidra till en positiv 
utveckling för de förnybara energikällorna, särskilt eftersom prishöjningen leder till en 
ekonomisk tillbakagång. Enligt "konfrontationsscenariot" utgör förnybara energikällor år 
2010 ett begränsat bidrag på 7,4 % till den sammanlagda bruttoenergikonsumtionen inom 
EU. 
10 Energin i Europa år 2020, Ett scenario, Europeiska kommissionen 1996. 
11 Siffror och statistik om den förnybara energins genomslag på marknaden lider i allmänhet av den 
svagheten att olika statistiska konventioner särskilt för omvandling används. Beroende på vilken 
konvention som används kan väldigt olika resultat fås. I denna grönbok används genomgående 
Eurostats konvention, dvs. principen för fysisk omvandling. 
14 
Enligt "konkurrensscenariot" ligger tyngdpunkten på marknadskrafterna, liberalism och 
frihandel och enligt detta kommer den globala ekonomiska integrationen att stärkas och 
fortsätta automatiskt. Enligt dess utsikter antas att liberalism och privatisering ger resultat 
och att den ekonomiska tillväxten stärks av den konkurrensutsatta marknaden. 
Energipolitiken kännetecknas av önskan att minimera statlig kontroll och maximera 
marknadernas effektiva agerande. Externa kostnader internaliseras inte och den totala 
beskattningen minskas tvärt. Inte helt oväntat har förnybara energikällor stora svårigheter 
att få ökat genomslag på marknaden. Enligt "konkurrensscenariot" kommer de förnybara 
energikällorna att år 2010 uppgå till 123 miljoner toe, vilket motsvarar litet drygt 7,5 % 
av bruttoenergikonsumtionen inom EU. 
Slutligen utgår "forumscenariot" ifrån att världen utvecklas mot samförstånd och 
kooperativa internationella strukturer där statens ingripande spelar en framträdande roll. 
Den globala integreringsprocessen ger nya uppmaningar till kollektiva offentliga åtgärder 
och en starkare ekonomisk tillväxt. Dessutom antas det att moms och accisavgifter 
harmoniseras och att skatteutjämning mellan olika bränsleformer uppnås. Således är 
"Forum" det ekologiskt präglade scenariot, i vilket energipolitiken påverkas mest av 
miljöhänsyn. Oljepriserna ligger till följd av svag efterfrågan kvar på 16 dollar per fat till 
och med år 2020. Dessutom förväntas ett starkt genomslag för ny och effektivare 
energiteknik som framförallt präglas av hårdare miljökrav och högre miljöskatter. Enligt 
"forumscenariot" antas det också att det åter satsas på kärnenergiprogram och att bidraget 
från kärnkraften till bruttoenergikonsumtionen inom EU år 2020 kommer att vara dubbelt 
så stort jämfört med det i det "sunda förnuftets" scenario. 
På kort och medellång sikt har de förnybara energikällornas bidrag till EU:s olika 
energiformer inte någon större omfattning, även om det är större än de tidigare beskrivna 
scenarierna. Enligt "forumscenariot" förutspås dessa energikällor att år 2010 stå för 
omkring 9 % av bruttoenergikonsumtionen inom EU, fastän ökningen förväntas fortsätta 
till år 2020, då bidraget av förnybar energi förutspås överstiga 2020 miljoner toe (dvs. ett 
bidrag med 13,7 % för energikonsumtionen inom EU), vilket är mer än bidraget från 
någon enskild konventionell energikälla. 
Den förnybara energins genomslag på marknaden år 2010 på mellan 7,4 och 9 % jämfört 
med det nuvarande som ligger nära 6 % kan inte uppfattas som annat än nedslående lågt. 
Man måste faktiskt dra den slutsatsen att alla scenarier som utvecklats inom 2020-
programmet inte påvisar något betydande genomslag på marknaden för förnybara källor 
år 2010. Endast "forumscenariot" visar ett påtagligt genombrott, men i detta fall kommer 
detta mycket sent och uppnås först omkring år 2020. man måste emellertid ta i beaktande 
att 2020-scenarierna endast i begränsad omfattning omfattar specifika åtgärder för att 
främja förnybar energi, eftersom de i första hand upprättades för att beskriva följderna för 
hela energisektorn efter olika antaganden i förhållande till den globala energimarknaderna 
och de geopolitiska utsikterna. 
För att beskriva de potentiella effekterna av särskilda politiska initiativ inom området 
förnybara energikällor, har kommissionen inom ramen för Altener-programmet tagit 
initiativ till Teres-undersökningen.12 Teres Il-undersöken, som offentliggörs inom kort, 
Teres, undersökningen om förnybar energi i Europa av ESD, London och Europeiska 
15 
bygger på det "sunda förnuftets" scenario som har utvecklats inom kommissionens 
program "Energin i Europa år 2020", men går längre genom att lägga till olika specifika 
antaganden om politiken för förnybar energi för att utforma ytterligare tre scenarier. De 
grundläggande antagandena om ett ökande sammantaget energibehov och stigande 
oljepriser (till 31 dollar per fat år 2020) är emellertid identiska med dem i 2020-studien. 
Det första av dessa tre nya scenarier är det s.k. "industripolitiska" scenariot, vilket grundar 
sig på de politiska förslag som framlagts av den europeiska industrin för förnybar energi.13 
Dessa antaganden omfattar följande: 
En del särskilda stimulansåtgärder för användandet av förnybar energi, inklusive 
stöd och fasta återköpspriser; 
Ökad FoU som leder till en 10 % minskning av kostnaderna för förnybara 
energikällor; 
En garanterad tillgång till mark på 12 % för energigrödor; 
Internalisering av de konventionella bränslenas externa kostnader på marknaden för 
biomassa. 
I den modell14 som grundas på dessa politiska antaganden gör prognosen att de förnybara 
energikällornas bidrag till att täcka bruttoenergibehovet inom EU ligger på 9,9 % år 2010. 
Fortsättningen av prognosen enligt de "industripolitiska" antagandena visar att tillväxten 
kommer att bli avsevärt lägre mellan år 2010 och 2020, vilket leder till ett genomslag på 
marknaden för förnybara energikällor på 11,4 % år 2020. En intressant slutsats som kan 
dras av detta är att den politik som har föreslagits av industrin för förnybar energi inte kan 
uppnå de mål som uppställts av industrin själv, bortsett från vindkraften som tack vare den 
tekniska utvecklingen ökar avsevärt. 
Det andra scenariot enligt Teres II är "ExterNe-internaliseringen", som grundar sig på 
kommissionens undersökning med samma namn, och där det antas att alla externa 
kostnader för konventionella bränslekretslopp internaliseras. Enligt detta scenario 
kännetecknas alla förnybara energikällor av en måttlig tillväxt som leder till ett något högre 
sammanlagt bidrag till att täcka bruttoenergibehovet inom EU än det som förutspåddes i 
det föregående scenariot. I synnerhet vindkraft och jord- och solvärmetekniker kommer 
att vinna enligt detta scenario, eftersom det totala genomslaget av förnybar energi förutspås 
uppgå till 10,1 %. 
Det senaste scenario som har utvecklats inom Teres Il-undersökningen är "politiken för 
bästa praxis" som antar att den politik som till nu har varit effektivast i att främja 
13 
14 kommissionen (1994) och Teres II (kommer att offentliggöras av kommissionen år 1997). 
Inklusive framför allt AEBIOM (European Biomass Association), EEWC (European Energy from 
Waste Council), ESHA (European Small Hydro Association), ESIF (European Solar Industry 
Federation) och EWEA (European Wind Energy Association). 
Den prognos som gjorts inom Teres II grundas på Safire-modellen för genomslag på marknaden 
som har utvecklats inom gemenskapens Joule Il-program. 
16 
användandet av förnybara energikällor tillämpas inom hela EU. Denna politik omfattar i 
första hand följande: 
Statliga program med betoning på att kommersialisera tekniker för förnybar energi 
och förbättrade system för lokal planering. 
Ökad FoU i syfte att sänka kostnaderna med 20 %. 
Ökad tillgång på mark för energigrödor med 25 % liksom garanterat stöd för att 
lägga 12 % av jordbruksmarken för livsmedel i träda fram till år 2000. 
Internalisering av de externa kostnaderna för konventionella bränslekretslopp 
(jämförbart med ExterNe). 
Scenariot "politik för bästa praxis" visar ett starkt genomslag på marknaden jämfört med 
tidigare scenarier, i synnerhet för solceller och biobränslen. Framsteg märks särskilt på 
elmarknaden. De förnybara energikällorna uppgår enligt de politiska antagandena inom 
scenariot "politik för bästa praxis" sammantaget till 12,5 % av bruttokonsumtionen inom 
EU år 2010. Jämfört med det ekologiska scenariot i undersökningen "Energin i Europa år 
2020" (Forum) är detta ett avsevärt högre genomslag på marknaden år 2010. Genom att 
sträcka ut scenarierna till år 2020 framgår emellertid att de båda scenarierna konvergerar 
mot detta datum med "Forum" där det förutspås ett genomslag för de förnybara 
energikällorna på marknaden som uppgår till 220 miljoner toe, vilket motsvarar 13,7 % 
av bruttoenergikonsumtionen inom EU jämfört med 13,9 % enligt scenariot "politik för 
bästa praxis". Detta visar att den politik, på vilken scenariot "politik för bästa praxis" 
stöder sig, effektivare ger en snabb förbättring av den förnybara energins genomslag 
jämfört med "forumscenariot" som fortsätter efter år 2010, medan den kommersiella 
potentialen för vidare genombrott på marknaden har uttömts enligt scenariot för "bästa 
praxis". 
Sammanfattningsvis visar de olika scenarierna tydligt att förnybara energikällor på ett 
betydande sätt kan bidra till Europeiska unionens energitillgångar. À andra sidan är den 
del som utgörs av förnybar energi i energisammansättningen väldigt känslig för 
föränderliga politiska förutsättningar. Såvida inte specifika stimulansåtgärder vidtas, är det 
orealistiskt att förvänta sig att den stora potentialen för förnybar energi kommer att 
utnyttjas och att dessa källor i mer betydande grad kommer att bidra till att täcka det 
europeiska energibehovet. Detta syns tydligt i det "sunda förnuftets" scenario och 
"konkurrens-" och "konfrontationsscenarierna". Enligt de scenarier som främjar 
miljöskydd, dvs. "forumscenariot" enligt "Energin i Europa år 2020" och det 
"industripolitiska" scenariot och "ExterNe-scenariot" i Teres II börjar förnybara 
energikällor att i högre grad täcka energibehovet men ligger kvar under eller, vad gäller 
ExterNe, precis ovanför tioprocentstrecket. Endast enligt scenariot "bästa politiska praxis" 
som utvecklats inom Teres II kommer förnybara energikällor att utvecklas snabbt och täcka 
mer än 12 % aV bruttoenergibehovet år 2010. 
Den sammanlagda energikonsumtionen kommer troligen att växa avsevärt inom EU mellan 
år 1996 och 2010. "Energin i Europa år 2020" antyder ett ökat energibehov, beroende på 
det geopolitiska scenariot, på mellan 170 miljoner toe och 296 miljoner toe. Ett genomslag 
17 
på marknaden för förnybara energikällor med 12 % motsvarar en extra energiproduktion 
från förnybara energikällor mellan år 1996 och 2010 på omkring 127 miljoner toe. 
4. Fördelarna med de förnybara energikällorna: de förnybara energikällornas bidrag till 
att uppnå de energipolitiska målen, sysselsättningen och regional utveckling 
Europeiska unionens energikonsumtion förutspås en jämn ökning i framtiden, vilket 
framgår av de olika scenarier som beskrivs i föregående kapitel. Inte ens en avsevärd 
ökning i användandet av förnybara energikällor kommer att räcka till för att tillgodose den 
förväntade efterfrågan. Om gemenskapen därför inte lyckas med att låta den förnybara 
energin täcka en större del av dess energibehov, kommer det att bli ännu svårare att 
uppfylla de internationella åtagandena för miljöskydd. Dessutom kommer ett misslyckande 
med att öka andelen förnybara energikällor att inverka negativt på andra viktiga politiska 
mål, i synnerhet försörjningssäkerhet, ekonomisk och social kohesion och konkurrenskraft, 
åtminstone på lång sikt. En ökad användning av förnybara energikällor, till följd av en 
omfattande strategi, kommer därför att ge ett antal fördelar för energisektorn och själva 
ekonomin. Detta stycke ger en överblick över hur utvecklingen av förnybara energikällor 
kan bidra till att uppnå gemenskapens mål som de definieras i fördraget och de rättsliga 
regler som härletts ur detta. 
4.1 Miljööverväganden 
Utvecklingen under senare år har visat vilka stora miljöproblem som direkt hänger samman 
med användningen av fossila bränslen, i synnerhet problem till följd av koldioxidutsläpp 
och klimatförändringar. Den ökade användningen av kärnkraft bidrar endast i begränsad 
utsträcknig till en lösning av dessa problem, eftersom endast några få medlemsstater har 
valt kärnkraftsalternativet. Den nuvarande energisammansättningen är oförenlig med de 
långsiktiga kraven på en hållbar utveckling. En betydande begränsning i användningen av 
fossila bränslen krävs för att garantera att gemenskapen kan uppfylla de koldioxidkrav 
som uppställs i klimatkonventionen. Detta är erkänns nu på alla håll, inte blott av 
medlemmarna av Förenta nationernas International Panel on Climate Change (IPCC), men 
också andra internationella organisationer såsom IEA och World Energy Council (WEC), 
nationella regeringar och, kanske allra viktigast, av stora delar av industrin själv. Alla 
förnybara energitekniker är inte helt fria från föroreningar, men i allmänhet har bruket av 
förnybara energikällor den tydliga fördelen att inget koldioxid släpps ut15. Vidare alstrar 
inte förnybara energikällor utsläpp av svaveldioxid eller kväveoxider. Ett gynnande av 
förnybara energikällor skulle också hjälpa EU att uppnå sin målsättning när det gäller 
markskydd och föroreningar i luft och vatten. En enhetlig strategi bör dock underbyggas 
med livscykelanalys för att erhålla väl dokumenterade slutsatser om de miljöfördelar som 
uppstår vid ökad användning av de olika förnybara energikällorna. Även utan en sådan 
15 Användandet av vattenkraft samt vind- och solenergi resulterar inte i utsläpp av C02 eller av 
andra gaser, och vad beträffar biomassa sker inga nettoutsläpp av C02 förutsatt att det förbrukade 
kolet ersätts av nya växter i ett slutet kretslopp. Avfallsförbränning däremot orsakar utsläpp av 
CO, och andra ämnen, men i en kontrollerad förbränningsprocess kan utsläppen minimeras om 
lämpliga åtgärder för avgasrening vidtas. Allmänt sett är målsättningen, vilket gemenskapens 
avfallsstrategi slår fast, att minska mängden avfall som produceras och att använda avfallet på ett 
så miljövänligt sätt som möjligt. Detta innefattar återvinning, där så är lämpligt. 
18 
noggrann analys är det uppenbart, vilket visades i det föregående kapitlet, att förnybara 
energikällor passar in i den övergripande strategin för hållbar utveckling. I synnerhet med 
tanke på Riofördragets målsättning att stabilisera koldioxidutsläppen år 2000 på 1990 års 
nivå, är en större marknadsandel för förnybara energikällor grundläggande för en hållbar 
energi strategi, tillsammans med andra politiska initiativ, särskilt på energisparandets 
område. Dessutom kommer den överenskommelse om kommande avsevärda minskningar 
av utsläppen av koldioxid och andra växthusgaser, som blir följden av de pågående 
förhandlingarna under FN:s program för växthusgaser (mandatet efter Berlinrundan), att 
utgöra ett nytt åtagande för gemenskapen. Ett ökat utnyttjande av förnybara energikällor 
kommer att bidra till fullföljandet av dessa åtaganden. 
4.2 Tryggad försörjning 
Förnybara energikällor tar per definition aldrig slut. Situationen vad avser 
försörjningstrygghet är inte alls kritisk, vilket påpekas i kommissionens vitbok "En 
energipolitik för Europeiska unionen" . Gulfkrisen 1992 och andra därtill hörande kriser 
har visat att gemenskapens energisystem är tåligt, och kan klara av små kriser och 
konjunkturproblem. Detta gäller dock möjligen inte i framtiden, då beroendet ökar. 
Europeiska unionens importberoende är för närvarande 50 %, men kan mycket väl, enligt 
de flesta prognoserna, öka till så mycket som 70 % inom 25 år. 
I detta läge kan inte Europeiska unionen försumma utvecklingen av sina inhemska resurser. 
Förnybara energikällor är alla inhemska och ett vidare utnyttjande av denna potential kan 
bidra starkt till att förbättra försörjningstryggheten. Vidare är det av stor vikt att se bortom 
gemenskapens energibehov. Alla prognoser visar att utvecklingsländernas energibehov 
kommer att öka avsevärt i framtiden, i synnerhet i Asien. Uppenbarligen kan detta påverka 
de globala energimarknaderna; brister i försörjningen och prisökningar kan inte uteslutas. 
Förnybar energi kan minska en del av behovet av importerade bränslen. 
4.3 Konkurrenskraft 
Det finns också goda skäl att uppmuntra förnybara energikällor med hänsyn till det tredje 
nyckelmålet i energipolitiken, det vill säga att förbättra den europeiska industrins 
konkurrenskraft i allmänhet. Det är realistiskt att förvänta sig att de flesta förnybara 
energikällor kan konkurrera med konventionella, i synnerhet på medellång och lång sikt. 
Figur 1 visar de sjunkande kostnadskurvorna för olika förnybara tekniker inom 
elproduktionen och en jämförelse med kostnaderna hos konventionella tekniker. 
Kurvorna i figur 1 visar genomsnittskostnader per sektor och grundar sig på kommersiell, 
beprövad teknik. I installationen ingår kostnaderna för konstruktion, tillverkning, 
montering och idrifttagande delat med den installerade kapaciteten. Produktionskostnaden 
grundas på samma princip, men kostnaden divideras med energin som anläggningen 
producerar per år. Uppgifterna om produktionskostnaderna jämförs med dem från 
rapporten Teres II. 
Vissa tekniker, särskilt biomassa, små vattenkraftverk och vindkraft, är för närvarande 
konkurrenskraftiga och ekonomiskt livsdugliga jämfört med andra decentraliserade 
tillämpningar. Solceller är fortfarande mycket mer beroende av gynnsamma förhållanden, 
19 
trots snabbt sjunkande kostnader. Vad gäller värmeproduktion är soluppvärmda 
varmvattenberedare för närvarande konkurrenskraftiga i många av gemenskapens regioner. 
Sålunda finns det för de tekniker som redan är ekonomiskt livskraftiga ett betydande mått 
av marknadsmisslyckande. Detta, det vill säga betydelsen av icke-ekonomiska hinder för 
marknadsföring, belyses närmare i kapitel 4. 
Trots de förnybara energikällornas snabbt förbättrade ekonomiska livskraft, är det 
uppenbart att kostnaderna för förnybara energikällor för närvarande, när det gäller vissa 
tekniker, utgör det största hindret för utveckling av förnybara energikällor. Detta gäller 
särskilt när förnybara energikällor konkurrerar med stora, centraliserade kol- eller 
kärnkraftverk, vilka fortfarande är de överlägset vanligaste elframställningsmetoderna i 
gemenskapen. Många förnybara energikällor kommer inte att vara konkurrenskraftiga 
förrän priserna på de konventionella bränslena avspeglar den fulla kostnaden, inbegripet 
externa miljökostnader, eller när fortsatt teknisk utveckling och spridning på marknaden 
har tvingat ner priserna. 
RES power plants 
Production cost trendiines Teckenförklaring : 
PV: Solceller 
WE: Vindkraft 
HY: Vattenkraft 
GE: Geotermisk energi 
BM: Biomassa 
v Dotted lino rcprcsennhc min centralised rad 
« C a T S max «lecentralised conventional power precuctior, 
„., source: TERJES 11 
20 
I kommissionens vitbok från 1993 om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning16 hävdas 
att ren teknologi är en nyckel till framtida ekonomiskt välstånd och att det nuvarande 
allmänna beskattningssystemet inte leder till bästa tänkbara resursfördelning. Med detta i 
åtanke, och med en internalisering av externa kostnader som framtidsperspektiv, kan 
förnybara energikällor komma att ge ett starkt bidrag till ett hållbart och konkurrenskraftigt 
europeiskt energisystem. Redan nu är det dock värt att notera att eftersom förnybara 
energikällor är inhemska, påverkas de inte av prisfluktuationer på importerade bränslen, 
och kommer därför att ha en stabiliserande inverkan på energikostnaderna. 
En annan viktig aspekt är tillväxtpotentialen hos den europeiska industrin för förnybar 
energi. På de flesta områden står den europeiska industrin ingen efter, när det gäller att 
leverera den utrustning och de tekniska, finansiella och administrativa tjänster som 
marknadstillväxten kräver. Vissa medlemsstater har dock redan nu dragit avsevärd nytta 
av exporten av förnybar teknik, och därigenom ökat sina totala exportinkomster. Som 
exempel kan nämnas att den europeiska vindturbinindustrin för närvarande täcker ungefår 
75 % av världsbehovet av denna teknik. I ett globalt perspektiv är den förnybara 
energimarknadens tillväxtpotential imponerande, i synnerhet i utvecklingsländerna, och har 
uppskattats till mer än 1700 miljarder ecu fram till år 2020. Detta erbjuder intressanta 
affårstillfällen och expansionsmöjligheter för Europas industri för förnybar energi. 
Kommissionen har redan stött grundandet av Europeiska rådet för export av förnybar 
energi, som instiftades formellt tidigare i år, och överväger andra sätt att uppmuntra export 
av förnybar energiteknik. Det står dock klart att det är nödvändigt att EU:s industri kan 
expandera på sina hemmamarknader för att kunna utveckla en exportmarknad. 
4.4 Regional utveckling, social och ekonomisk sammanhållning samt sysselsättning 
Utvecklingen av förnybara energikällor kan också medföra positiva, påtagliga effekter på 
regionernas utveckling och sysselsättning. Förnybara energikällor är per definition lokala, 
och produktion av förnybar teknik och installation av förnybara energianläggningar är -
i många fall - oberoende av huruvida det finns infrastruktur. Dessutom har många mindre 
utvecklade regioner god potential för förnybara energiresurser. Att främja förnybara 
energikällor är därför en viktig beståndsdel i regionalpolitiken och kan öka sysselsättningen 
i regioner som annars saknar industriell utveckling, och kan också bidra med de 
energiresurser som är nödvändiga för utveckling. Undersökningar visar att utveckling, drift 
och underhåll av förnybara energikällor tenderar att vara mycket mer arbetskraftintensiv 
än teknikutveckling inom de konventionella bränslenas område. De förnybara 
energikällornas påverkan på anställningsgraden är enligt vissa studier upp till fem gånger 
högre än den från vidare utveckling av fossila bränslen. Dessutom sker nyanställningarna 
mestadels inom den här sektorn i glesbygden, där arbetslösheten ofta är hög. 
Turistsektorn erbjuder särskilt goda möjligheter för ökat användande av förnybara 
energikällor. Regioner med turistindustri är särskilt behov av en välbevarad miljö, och 
samtidigt utmärks turistindustrin - speciellt massturismen - av ett ökat energibehov 
16 "Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning - vägar och utmaningar in i 2000-talet", Europeiska 
kommissionen 1993. 
21 
speciellt under perioder med hög beläggning. Dessutom växer turismen i isolerade 
områden som exempelvis på öar och i bergsområden, där bränsleleveranser och 
kraftledningar är dyra och miljömässigt oattraktiva. Därför kan ett allmänt ökat 
användande av förnybara energikällor utgöra ett intressant alternativ till konventionell 
energiproduktion i turistområden. 
Industrin för förnybar energi består till största delen av små och medelstora företag. 
Eftersom små och medelstora företag är allmänt erkända som en stor källa till nya 
arbetstillfällen i Europeiska unionen, beror den framtida industriella utvecklingen i hög 
grad på ett kontinuerligt skapande av snabbt växande företag i "nya" branscher. 
Påskyndande och stärkande av användandet av förnybara energikällor och förnybara 
energitekniker bör därför vara ett viktigt led i gemenskapens övergripande strategi att 
uppmuntra små och medelstora företag, öka sysselsättningen och tillväxten till nytta för 
gemenskapens industri och regioner. 
4.5 Allmänna opinionen och konsumenternas valfrihet 
Europeiska unionen genomför regelbundet opinionsmätningar inom många områden. Vad 
energi anbelangar är slutsatserna i Eurobarometer17 tydliga. Synen på förnybara 
energikällor är mer positiv än på andra energikällor. 
Liberaliserade marknader och konsumenternas valfrihet gör sig mer och mer gällande, 
även på energiområdet, vilket torde påverka marknaden. Om många kunder vill värna om 
miljön kommer detta att utgöra ytterligare en kraft för att skapa en ny, förnybar 
energikapacitet. Man bör överväga metoder att stimulera konsumenternas efterfrågan av 
förnybar energi. 
5. Problem att lösa: ett antal hinder för ett ökat användande av förnybar energi 
Man behöver se objektivt på hindren för ett snabbt och omfattande utvecklande av 
förnybara energikällor. Hindren är av vitt skilda slag, och måste därför definieras tydligt 
så att man kan utveckla de politiska instrument som kan hjälpa de förnybara energikällorna 
att övervinna hindren. Ett område av särskild vikt är frågan om internalisering av externa 
kostnader. Dessutom finns det ett stort antal andra problem som hänför sig till 
finansiering, reglering, tekniska frågor, brist på information och utbildning etc. De 
förnybara energikällornas begränsade marknadsandelar kan till stor del skyllas på brist på 
politisk vilja och förmåga att undanröja dessa hinder. De försök som gjorts är ofta 
splittrade och osamordnade och har, i de flesta fallen, inte lett till nämnvärda förbättringar. 
Den här grönboken syftar till att tydliggöra hindren. Detta skall sedan tjäna som grund för 
gemensamma ansträngningar för att främja förnybara energikällor. 
17 Europeiska kommissionen, Eurobarometer 39.1, Europeisk opinion i energifrågor, september 
1993. 
22 
5.1 Kostnaderna 
Kostnaderna för beprövad, förnybar energiteknik minskar snabbt, beroende på ökad volym 
på efterfrågan och på tekniska framsteg. Ett viktigt hinder för högre marknadsandelar är 
dock kostnaderna för att utnyttja dessa energikällor. Därför måste man internalisera externa 
kostnader för att introducera förnybara energikällor på bästa möjliga sätt. Externa 
kostnader i bränslecykeln är de kostnader som drabbar samhället och miljön vilka inte 
betalas av energiproducenter och -konsumenter. Undersökningar18 visar att förnybara 
energikällor, även med nuvarande teknik, skulle ha en mycket större marknadsandel om 
exempelvis fossila bränslen hade priser som avspeglade de externa kostnaderna fullt ut, 
framför allt kostnaden för miljöskydd. 
I allmänhet är de externa kostnaderna för energiproduktion avsevärt lägre för förnybara 
energikällor jämfört med konventionella energikällor. Därför skulle utvecklandet av 
förnybara energikällor gynnas betydligt om regler infördes som stadgade att energitaxor 
i allmänhet skall avspegla de fulla kostnaderna, exempelvis genom ett övergripande 
energiskatteinitiativ med skattesatser efter bränslecyklernas externa kostnader. Detta skulle 
inte bara leda till en avsevärd minskning av koldioxidutsläppen, vilket visas av analysen 
i samband med kommissionens koldioxidstrategi, utan också till ett betydligt större bidrag 
från förnybara energikällor, i synnerhet på grund av en kortare amorteringsperiod jämfört 
med konventionella energikällor. 
5.2 Tekniska och icke-tekniska hinder 
Förnybara energikällor är i många fall ekonomiskt livskraftiga och kan konkurrera effektivt 
med konventionella energikällor, vilket påpekas i punkt 4.3 ovan. På grund av ett antal 
marknadsmisslyckanden har de dock hittills inte lyckats få någon större betydelse. Dessa 
marknadsmisslyckanden kan bara rättas till med hjälp av ett antal olika politiska styrmedel. 
I det här avsnittet beskrivs de huvudsakliga marknadshindren som leder till sådana 
marknadsbrister. 
Energiprojekt brukar utmärkas av höga investeringskostnader i absoluta tal, oavsett om det 
gäller installationen av ny produktionskapacitet eller byggandet av infrastruktur för 
transport. Fastän detta ofta inte är fallet när det gäller förnybara energikällor, som ofta är 
småskaliga, stöter de ändå ofta på det problemet att finansiärerna har en negativ 
inställning. Dessutom är ofta kapitalkostnaderna för avbetalningen höga jämfört med 
kostnaderna för drift och bränsle. Man inser faktiskt ofta inte tillräckligt väl att förnybar 
energiteknik har låg driftskostnad, i synnerhet på grund av att bränslekostnaderna är låga 
eller saknas helt. Det finns tecken på att inställningen håller på att förändras, men 
projekten måste uppfylla rätt strikta krav innan medel utbetalas. På så sätt uppstår problem 
när man granskar detaljerna i finansieringsförslagen, även om det finns en medvetenhet 
om de förnybara energikällorna och de därtill hörande affärsmöjligheterna. Ett viktigt 
ekonomiskt hinder som är gemensamt för de flesta projekten inom förnybar energi är den 
långa amorteringsperioden vid nuvarande priser. Utan tydliga signaler om förhållandena 
på lång sikt kan inte investerare och finansinstitut se långsiktigt på projekten. Riskerna 
18 Externe: Studie under Joule-programmet om energins yttre kostnader. 
23 
(både tekniska och marknadsrelaterade) överskattas därför ofta av finansinstitut, 
investerare, inköpare, konsumenter osv. Sammantaget med det faktum att många projekt 
inom förnybar energi är för små för många finansinstitut, leder detta till att många sådana 
projekt, som i övrigt är sunda och ekonomiskt livskraftiga, aldrig når längre än till 
planeringsstadiet. 
Information om, medvetenhet om och erfarenhet av förnybar energi är inte jämnt fördelad 
över EU. Detta påverkar många grupper, från beslutsfattare till investerare. Forskare, 
ingenjörer, tekniker, installatörer, finansiärer, investerare, planerare, kraftbolag, vilka alla 
är viktiga aktörer i beslutsfattandet som rör förnybara energikällor, lider vanligen av brist 
på kunskap om de möjligheter som förnybar energi erbjuder. 
Statliga energiproduktionsbolag, särskilt monopol, har ofta en negativ inställning till 
förnybar energi, vilket främst grundar sig på ett allmänt motstånd mot förändringar. 
Centraliserade energiproduktionsmetoder tycks inte gå ihop med utvecklandet av förnybara 
energikällor. 
Problem, både tekniska och ekonomiska, uppstår i samband med inkoppling på 
centraliserade elnät. Några inkopplingsproblem har lösts, men andra kvarstår, däribland 
anslutningsavgifter och standardavtal för kraftbolag som tillhandahåller kopplingar till 
elnätet. Det låga pris som små producenter får för sin el i vissa länder leder till låg 
avkastning för investerare. Kraftbolag ger ofta ingen ersättning för de minskade förluster 
som en decentraliserad energialstring innebär, varken i pris eller i underlättande av 
anslutning till elnätet. 
Vissa nätanslutna förnybara energikällor, särskilt sol och vind, har problem med 
dygnsbundna och årstidsbundna variationer i produktionen. Detta problem kräver kreativa 
lösningar; den variabla produktionen kommer att avspegla sig i marknadspriset jämfört 
med el från kraftvärme-, vatten- och kärnkraftverk. Det finns dock lösningar på dessa 
problem, exempelvis telematiktillämpningar eller energilagringssystem. På en mer teknisk 
nivå kan också sammankopplingskrav på säkerhet, kontroll och utrustningsspecifikationer 
utgöra en belastning för utvecklare av förnybara energikällor. 
På transportområdet kräver biobränsle, i likhet med alla andra nya bränsletyper, en 
passande infrastruktur för att kunna nå större spridning. Dock är infrastrukturen för 
landsvägsfordon nästan helt inriktad på kolväten, vilket försvårar marknadsföringen av 
biobränslen, till exempel biodiesel. De diskussioner om renare bilteknik på 
gemenskapsnivå, som nyligen börjat, utgör ett bra tillfälle att bedöma hur man skall göra 
för att övervinna marknadshindren för biobränslen. Det är uppenbart att alla åtgärder måste 
utvärderas med avseende på kostnadseffektiviteten i minskningen av koldioxidutsläpp. 
Dessutom måste de ta hänsyn till följderna för andra möjliga utsläpp. 
Tekniska krav på förnybara energikällor som inte är inkopplade på elnätet skapar också 
hinder. Byggnormer, till exempel, tar ofta inte hänsyn till de speciella krav som 
installationen av förnybara energikällor ställer. Bristen på lämpliga standarder leder också 
till resurskrävande och dyra procedurer vid installation av förnybar energiproduktion. 
Teknisk standard, exempelvis för konsumentprodukter som soldrivna varmvattenberedare, 
kommer att bidra till att öka allmänhetens förtroende, vilket är nödvändigt för försäljning 
24 
i stor skala. Biomassa som bränsle är ett annat exempel på en förnybar energikälla som 
för närvarande saknar en tillräcklig standard. I en del fall kräver de enskilda 
medlemsstaterna att utrustning skall gå igenom särskilda nationella tester före installation, 
vilket fördyrar och försenar företagens marknadsföring av ny teknik. Bristen på en 
europaomfattande harmonisering av sådana krav skapar ofta allvarliga hinder för handeln 
med förnybar teknik. 
Fastän åtskilliga förnybara energikällor nu har blivit mogna, innovativa och mycket 
effektiva, återstår det att utveckla eller fullt ut demonstrera en del teknik. Några exempel 
är demonstration av biogas i kombinerade cykler, och av vindturbiner på ställen med 
mycket låga vindhastigheter19. 
Eftersom förnybara energiprojekt ofta förläggs till områden som ligger nära resurser och 
där energiprojekt inte är vanliga, kan projekten möta motstånd från lokalbefolkningen som 
oroar sig för miljön. Även om de flesta förnybara energikällors miljöpåverkan är mycket 
mindre än konventionella bränslecyklers, kan lokala hänsyn ibland uppväga globala 
miljöfördelar. Samtidigt som man medger att vindturbiner, för att ta ett exempel, kan ha 
en viss negativ miljöpåverkan i form av buller och fulhet, måste man i samband med denna 
fråga ta med i beräkningen dels det faktum att lösningar på dessa problem är under 
utveckling och dels de övergripande miljöfördelarna som uppstår vid ersättning av fossil 
energiproduktion. 
Den nuvarande oöverskådliga, instabila och oförutsägbara ramen för utveckling och 
införande av förnybara energikällor och teknik som är följden av de olika, ofta snabbt 
varierande, nationella stödplanerna måste anses vara ett allvarligt hinder för vidare 
marknadspenetration. Man kan säga att detta - vilket stämmer in på de flesta problemen 
som behandlas i detta kapitel - endast kan övervinnas genom skapandet av en stabil och 
gemenskapsomspännande ram för förnybara energikällor. 
6. Vägen framåt: en strategi för förnybara energikällor 
Vid utformandet av politiska strategier är det alltid viktigt att ha väldefinierade mål. Utan 
en klar definition av önskad riktning och hastighet blir det praktiskt taget omöjligt att mäta 
hur framgångsrik man är och att därefter vid behov anpassa sin politik. À andra sidan 
måste målen vara realistiska och uppnåeliga, och framför allt får de inte användas som en 
förevändning för att inte agera. Mål är värdelösa om de inte åtföljs av en strategi som 
beskriver hur man skall uppnå dem. 
Ett ambitiöst men uppnaeligt gemenskapsmål kan underlätta en fokusering på de åtgärder 
som behövs och ge den nödvändiga politiska signalen. För ett sådant mål finns det olika 
alternativ. Ett är att åstadkomma en betydande ökning av marknadsandelen för förnybara 
energikällor genom att fördubbla deras bidrag till primärenergiförbrukningen i EU till år 
2010. Detta skulle innebära att EU och medlemsstaterna måste vidta betydande åtgärder 
19 De tekniska hindren för vidare utnyttjande av förnybar energi presenteras i flera dokument 
utarbetade för Thermie-konferensen "Mot ett bredare användande av energiteknik; verksamhet 
pä utvecklingsstadiet till marknadens fromma", Bryssel, 10-11 oktober 1996. 
25 
för att satsa på förnybara energikällor så att deras bidrag ökar till 12 % av unionens 
samlade energiförbrukning. 
Det står klart att på gemenskapsnivå är stöd och främjande av förnybara energikällor inom 
ett antal politiska områden en förutsättning för att en större marknadsandel skall kunna 
uppnås. En betydande ökning av användandet av förnybara energikällor kan dock inte 
uppnås genom åtgärder enbart på gemenskapsnivå. Industri, användare och medlemsstater 
spelar en viktig roll och måste ta sitt ansvar för genomförandet av effektiva åtgärder på 
nationell nivå. Subsidiaritetsprincipen ger bra riktlinjer i detta avseende. Många 
nödvändiga politiska åtgärder måste utvecklas på nationell nivå. Nationella program för 
teknisk utveckling måste stärkas, utbildnings- och fortbildningsaktiviteter måste 
intensifieras, informationskampanjer måste utvecklas vidare och medvetenheten höjas på 
nationell och regional nivå, etc. 
I detta sammanhang kommer kommissionens förslag om samarbete kring överenskomna 
energipolitiska mål att spela en viktig roll. Ökad användning av förnybara energikällor 
nämns särskilt som ett energipolitiskt mål. Därför kan den fastställda ramen tjäna som en 
användbar mekanism för att åstadkomma bättre konvergens mellan medlemsstaternas 
strategier inom detta område. 
Det finns dock ett antal politiska åtgärder som passar bäst för tillämpning på 
gemenskapsnivå. Den gemenskapsstrategi som skall fastställas på grundval av denna 
grönbok och slutsatserna som följer från den mer omfattande debatten om förnybara 
energikällor bör specificera de viktigaste elementen i detta avseende. Det är mycket viktigt 
att strategin åtföljs av specifika åtgärder och att den går längre än de lösa utfästelser som 
gjorts i det förflutna. Som redan påpekats ovan innehåller detta preliminära 
diskussionsdokument inte någon fullständig lista över exakt definierade åtgärder. Det pekar 
dock ut den politik som krävs på EU-nivå för att se till att gemenskapen lever upp till sina 
åtaganden vad gäller en hållbar utveckling, särskilt då beträffande utveckling och 
utnyttjande av förnybara energikällor. 
6.1. Ett ambitiöst mål för en ökning av bidraget från förnybara energikällor 
Ett mål för bidraget från förnybara energikällor kan vara ett bra politiskt instrument och 
ge riktlinjer för åtgärder. De flesta medlemsstaterna har, som framgår av kapitel 1, satt 
upp mer eller mindre specifika kvantitativa mål på nationell nivå, och gemenskapen med 
12 medlemsstater kom överens om att andelen förnybara energikällor skall vara 8 % år 
2005. Nu uppstår frågan om huruvida ett nytt vägledande gemenskapsmål skall fastställas 
för år 2010, och i så fall på vilken nivå. 
Det bör stå klart att ett gemenskapsmål inte skulle betyda att varje medlemsstat skall uppnå 
en viss procentuell marknadsandel av förnybara energikällor, utan snarare att gemenskapen 
som helhet bör sträva efter att uppnå en viss marknadsandel till år 2010. De naturliga 
skillnaderna mellan medlemsstaterna vad gäller utnyttjande av förnybara energikällor 
kommer därför sannolikt att kvarstå. Ett konkret mål för förnybara energikällor skulle 
dock kunna stimulera alla medlemsstater till särskilda ansträngningar för att uppnå ett ökat 
utnyttjande av den tillgängliga potentialen. I denna mening skiljer sig målet för ökat 
utnyttjande av förnybara energikällor från koldioxidmålen, som medlemsstaterna och 
26 
gemenskapen åtagit sig att följa inom ramen för konventionen om klimatförändringar, och 
som gäller för var och en av medlemsstaterna. Trots det skulle ett mål, som innebär en 
betydande ökning av användningen av förnybara energikällor, kunna vara ett viktigt 
instrument för att uppnå de uppställda målen för stabiliseringen av koldioxidutsläpp, vid 
sidan av andra åtgärder, som t.ex. energisparåtgärder. 
Kommissionen efterlyser synpunkter på om man skall sätta upp ett vägledande mål för de 
förnybara energikällornas bidrag till gemenskapens totala energiförbrukning bortom 
nuvarande mål för år 2005. Då antas att ett ambitiöst men realistiskt mål för år 2010 skulle 
bli en användbar politisk bevekelsegrund och att det skulle fokusera beslutsfattarnas tankar. 
Kommissionen välkomnar också synpunkter om andra sätt att sända en politisk signal och 
skapa incitament till åtgärder för satsningar på förnybara energikällor, liksom synpunkter 
om vilka måttstockar som kan användas för att mäta de framsteg som görs. Som sagts i 
kapitel 4 anser kommissionen att de förnybara energikällornas fördelar för energipolitiken, 
miljöskyddet, sysselsättningen och för regional utveckling och sammanhållning är sådana 
att de motiverar betydande och föregripande politiska ansträngningar för att uppnå en 
betydande ökning av marknadsandelen på medellång sikt, dvs. under de kommande 15 
åren. 
Då uppstår en rad frågor. Hur mycket är en betydande ökning? Vilka typer av åtgärder 
behövs? Vad får det för följder för minskningen av koldioxidutsläppen och andra utsläpp, 
för försörjningssäkerheten, ekonomin, sysselsättningen? Man bör också ta hänsyn till 
kostnadseffektiviteten för olika åtgärder, med beaktande av lägsta kostnader, samt den 
förväntade tekniska utvecklingen inom detta snabbt föränderliga område. 
När man bedömer vad som är ett betydande resultat av en överenskommen politisk 
satsning, är det viktigt att veta hur förnybara energikällor skulle kunna utvecklas om ingen 
konkret satsning görs. I tre av de fyra scenarier som togs fram i undersökningen "Energin 
i Europa år 2020" som beskrivs i kapitel 3 (scenarierna "Sunt förnuft", "Konfrontation" 
och "Konkurrens"), där man inte vidtar några åtgärder för att satsa på förnybara 
energikällor, räknar man med att deras andel ökar med 1,5 % under 15 år fram till år 
2010 (ungefär 0,1 % per år). Det fjärde scenariot som beskrivs i denna undersökning 
("Forum") är mer inriktat på generella miljöpolitiska åtgärder men saknar konkreta 
åtgärder för främjande av förnybara energikällor. Där förväntas andelen förnybara 
energikällor öka med 3 % så att andelen blir 9 % år 2010. 
I de scenarier som togs fram i undersökningen Terres II, vilka tar "Sunt förnuft" som 
utgångspunkt men som förutsätter att det vidtas vissa politiska åtgärder som stöder 
utvecklandet av förnybara energikällor, är förutsägelsen om andelen förnybara energikällor 
mer uppmuntrande. I två av scenarierna förutspås de förnybara energikällornas andel bli 
omkring 10 % år 2010. Det gäller för de åtgärder som föreslås av europeisk industri 
verksam inom området förnybara energikällor (scenariot "Industripolitik") och de som 
föreslås i kommissionens modell som baseras på internalisering av externa kostnader för 
konventionellt bränsle (scenariot "ExterNe Internalisation"). Om vi istället tar det tredje 
scenariot ("Bästa praxis"), som föreslår att de åtgärder som hittills varit mest effektiva för 
att främja förnybara energikällor kombineras och tillämpas inom hela EU, förutspås de 
förnybara energikällornas andel öka till 12,5 % år 2010. 
27 
Med en annan metod kan man, genom att kombinera resultaten från ett antal 
undersökningar20, förutsäga att enligt ett minsta ansträngningens scenario kommer de 
förnybara energikällornas andel år 2010 att vara 7 %, med måttlig ansträngning kommer 
de att vara 9 % och med maximal ansträngning 16 %. 
Som en del av förberedelserna för en framtida handlingsplan för förnybara energikällor, 
håller kommissionen för närvarande på att undersöka följderna av alla olika åtgärder som 
kan behöva vidtas enligt de olika scenarierna. Kommissionen välkomnar, som en del av 
samrådsprocessen i samband med utgivningen av denna grönbok, synpunkter på 
genomförbarheten, önskvärdheten och effektiviteten för de åtgärder som beskrivs i 
kapitel 3 och på andra ställen i detta dokument. 
Av skäl som beskrivs i kapitel 4 tror kommissionen att det i detta kritiska skede av 
utvecklingen av förnybara energikällor krävs betydande och föregripande politiska 
ansträngningar för att man skall uppnå mätbara resultat. Mot bakgrunden som redan 
beskrivits ovan kan en fördubbling av de förnybara energikällornas andel fram till år 2010, 
vilket skulle innebära att deras bidrag till unionens samlade energiförbrukning blir omkring 
12 %, vara ett ambitiöst men realistiskt mål21. 
De förnybara energikällornas nuvarande andel, omkring 6 %, inkluderar storskaliga 
vattenkraftverk. Av miljöskäl är möjligheterna till ytterligare användning av dessa mycket 
begränsad inom EU. Därför skulle en fördubbling av dagens energiproduktion från 
förnybara energikällor kräva betydande ökningar i användandet av andra förnybara 
energikällor. Detta illustreras klart i de scenarier som beskrivs i kapitel 3 i denna grönbok. 
Där framgår att det behövs mycket ambitiösa politiska åtgärder för att man i betydande 
omfattning skall kunna öka bidraget från förnybara energikällor fram till år 2010. 
Konsekvenserna av detta analyseras i undersökningen Teres II, särskilt avseende 
parametrar som koldioxidutsläpp, försörjningssäkerhet och sysselsättning. I fråga om 
koldioxidutsläpp förutspås i scenariot "Bästa praxis", med 12,5 % förnybara energikällor, 
en reduktion av koldioxidutsläppen med 386 miljoner ton per år fram till år 2010. Detta 
resultat har tagits fram med hjälp av den tidigare presenterade Safire-modellen. Beträffande 
försörjningssäkerhet skulle en fördubbling av de förnybara energikällornas nuvarande 
marknadsandel leda till en sänkning på omkring 20 % i energiberoende jämfört med 
rådande situation. Beträffande effekterna på sysselsättningen förutspår Safire-modellen 
sysselsättningsfördelar som en funktion av att förnybara energikällor vinner insteg på 
marknaden. Då avses de arbetstillfällen som skapas vid uppförande, installation, drift och 
underhåll av anläggningar där förnybar energi utnyttjas minus de arbetstillfällen som 
försvinner inom sektorn för konventionell energi. Denna undersökning visade att en 
fördubbling av dagens andel förnybara energikällor fram till år 2010 skulle få en positiv 
20 
21 DGXII: sammanställning av Primes, Safire, Terres, Energin i Europa år 2020 och amerikanska 
undersökningar. 
Det är viktigt att notera att marknadsandelen 12 %, beräknad på basis av Eurostat-konventionen 
i absoluta termer, motsvarar 15 % beräknat på basis av den s.k. substitutionsprincipen (220 
toe/GWh). Målet som anges av Europaparlamentet, dock ej uttryckligen i dess senaste resolution, 
förefaller vara baserat på det mål på 15 % som antogs inom ramen för Madrid-deklarationen och 
som beräknats på basis av substitutionsprincipen. 
28 
nettoeffekt på sysselsättningen med över 500 000 nya jobb inom gemenskapen. Denna 
siffra förefaller optimistisk, men är värd att notera. Den omfattar de nettoarbetstillfållen 
som skapas indirekt inom de sektorer som är underleverantörer till energisektorn, men tar 
inte hänsyn till effekterna på ekonomin som helhet och de arbetstillfällen som skapas till 
följd av den europeiska industrins förväntat stärkta position på exportmarknader. Det är 
därför sannolikt att nettovinsten för sysselsättningen blir ännu större. Det är också värt att 
notera att de flesta nya arbetstillfällen skulle skapas på landsbygden. 
Förutom synpunkter på ett mål för den totala marknadsandelen förnybara energikällor är 
kommissionen också intresserad av synpunkter på delmål för enskilda förnybara 
energikällor, liksom på delmål avseende bidraget till de olika sektorerna, till exempel el-
och värmeproduktion. När man diskuterar mål bör man vara noga med att inte begränsa 
flexibiliteteten och att åstadkomma maximal effekt genom att använda de mest 
kostnadseffektiva förnybara energikällorna som är tillgängliga. Detta är särskilt viktigt 
eftersom kostnadskurvor och relativ lönsamhet troligen kommer att ändras, till följd av 
snabb och till stor del oförutsägbar teknisk utveckling. Också ekonomiska förutsättningar 
kan ändras markant och påverka möjligheterna att nå målen. Dessutom är gemenskapen 
mitt inne i en utvidgningsprocess. Ansökarländerna i Central- och Östeuropa har i 
allmänhet inte någon välutvecklad sektor för förnybara energikällor, men potentialen är 
ansenlig. I en utvidgad union kan det därför bli svårare att uppnå gemenskapsmålen. 
Om ett vägledande mål slutligen föreslås i gemenskapsstrategin skulle ett 
översynsförfarande kunna införas i syfte att öka flexibiliteten, med översyn tre gånger per 
år. Översynsförfarandet skulle, grundat på noggrann övervakning och utvärdering av 
situationen, göra det möjligt att anpassa målen samt den politik som tillämpas för att nå 
dem. Det bör i varje fall stå klart att varje förslag till mål skall ses som ett riktmärke som 
man skall sträva efter, men som inte är juridiskt bindande. 
6.2. Stärkt samarbete mellan medlemsstaterna 
Om man skall åstadkomma en betydande ökning av de förnybara energikällornas 
marknadsandel, krävs förbehållslöst engagemang från medlemsstaterna pä nationell, 
regional och lokal nivå. De flesta konkreta åtgärderna kommer nämligen att vidtas av 
medlemsstaterna, helt i enlighet med subsidiaritetsprincipen. I detta sammanhang kan 
gemenskapen tillföra mervärde genom att uppmuntra till samarbete mellan medlemsstater 
inom detta område. Ett effektivt samarbete på gemenskapsnivå är därför nödvändigt för 
att se till att nationell energipolitik bidrar till uppnåendet av ett ambitiöst mål för de 
förnybara energikällornas marknadsandel. 
I sin resolution av den 23 november 1995 om grönboken "För en energipolitik inom 
Europeiska unionen"22 identifierade rådet satsningen på förnybara energikällor som ett 
gemensamt energimål, både av miljöskyddsskäl och i syfte att minska energiberoendet. 
Rådet underströk behovet av bättre energipolitisk konvergens mot detta mål inom EU. 
22 EGT nr C 327/3, 7.12.1995. 
29 
I rådets resolution av den 7 maj 1996 om vitboken "Energipolitik inom Europeiska 
unionen"23 uppmanas dessutom kommissionen att inleda ett samarbete mellan gemenskapen 
och medlemsstaterna för att sörja för att gemenskapens energipolitik och medlemsstaternas 
energipolitik är förenliga med den överenskomna gemensamma energipolitiken. 
I linje med ovanstående rådsresolutioner antog kommissionen den 4 oktober 1996 ett 
förslag till rådsbeslut angående organiserandet av samarbete kring överenskomna energimål 
för gemenskapen24. Förslaget identifierar satsningen på förnybara energikällor som ett av 
de överenskomna energimålen och uppmanar till stödåtgärder både på gemenskapsnivå och 
på nationell nivå i syfte att uppnå en betydande andel av primärenergiproduktionen för 
denna bränsletyp i gemenskapen fram till år 2010. 
Enligt kommissionens uppfattning kommer detta beslut, när det väl antagits av rådet, att 
fungera som en lämplig ram som underlättar effektivt samarbete mellan medlemsstater 
inom området förnybara energikällor. Det gäller särskilt till följd av de konkreta åtgärder 
som föreslagits för att uppmuntra "bästa praxis" och främjandet av samarbete i 
energistudier och utbyte av relevanta erfarenheter. Som nämnts ovan finns det ifråga om 
nuvarande marknadsandel för förnybara energikällor, och den politik som tillämpas för 
främjandet av dessa energikällor, mycket stora skillnader på nationell nivå. Därför uppstår 
frågan om huruvida det finns ett behov av att etablera närmare samarbete med 
medlemsstaterna om förnybara energikällor med avseende på en harmonisering av 
nationella initiativ och, i så fall, vilka villkor som bör gälla för ett sådant närmare 
samarbete. 
6.3 Förstärkning av gemenskapspolitiken 
På många olika områden har gemenskapens politik följder för utvecklingen och utnyttjandet 
av förnybara energikällor. Ett effektivt genomförande av strategin måste därför vara 
baserad på politiska åtgärder på många av gemenskapens kompetensområden, åtgärder som 
alla på ett riktigt sätt bör ta hänsyn till behovet av en satsning på förnybara energikällor. 
För att åstadkomma att detta görs på ett konsekvent och effektivt sätt måste samordningen 
på gemenskapsnivå och inom kommissionen förbättras. Vad beträffar kommissionen skulle 
den interna samordningen förbättras om man upprättade en för de olika 
kommissionstjänsterna gemensam grupp för satsning på förnybara energikällor. En 
förbättrad samordning inom kommissionen är en grundprincip i Europaparlamentets 
nyligen antagna resolution om förnybara energikällor. Denna och andra åtgärder behöver 
vidtas för att åstadkomma att alla gemenskapsåtgärder på ett riktigt sätt tar hänsyn till 
målet att öka betydelsen av förnybara energikällor och för att se till att genomförandet av 
åtgärderna sker på ett samordnat och konsekvent sätt. 
Nedan beskrivs huvuddragen i kommissionens aktuella uppfattning om de olika element 
som måste ingå i strategin och om den handlingsplan som skall utarbetas. 
23 EGT nr C 
24 EGT nr C 
30 
6.3.1 De förnybara energikällorna inom ramen för den inre marknaden 
Upprättandet av en inre energimarknad är en högt prioriterad uppgift för gemenskapen. 
Den uppgiften utgör en integrerad del av gemenskapens satsningar på att skapa en starkare 
och mer konkurrenskraftig industriell bas för att möta globaliseringen av marknaderna och 
den hårdnande internationella konkurrensen. 
De långa och svåra förhandlingarna om frågan att upprätta en inre elmarknad kulminerade 
i juli 1996 i och med antagandet av en gemensam ståndpunkt om ett direktiv för den inre 
elmarknaden25. Huvudsyftet med direktivet är att underlätta tillämpningen i elsektorn av 
de grundläggande principer som är viktiga för ekonomisk verksamhet och som finns 
nedlagda i EG-fördraget, dvs. fri rörlighet för varor, fritt tillhandahållande av tjänster, 
frihet att bosätta sig och förbud mot snedvridning av konkurrens. 
Förnybara energikällor fyller en funktion som bränsle i elsektorn. Potentialen är långt ifrån 
fullt utnyttjad, och viktiga tillskott kan komma från vattenkraft, vind, biomassa och, i 
mindre grad, från solceller. Eftersom den inre marknaden ännu inte fungerar fullt ut, är 
det svårt att förutse vilken effekt den inre marknaden kommer att få på utnyttjandet av 
förnybara energikällor. Erfarenheter från länder som redan genomfört en betydande 
marknadsliberalisering, som t.ex. USA, vittnar emellertid om att förnybara energikällor 
kan fortsätta att spela en viktig roll och utvecklas ytterligare, under förutsättning att man 
inför lämpliga marknadsbaserade instrument. 
Helt klart är att direktivets bestämmelser rörande uppbyggandet av ny kapacitet, vilka 
kommer att åstadkomma att den nya kapaciteten sätts in i överensstämmelse med målet, 
öppna och icke-diskriminerande kriterier, på ett positivt sätt kommer att påverka de 
förnybara energikällorna. Detta faktum underbyggs av direktivet, som i uppräkningen av 
kriterierna för tillståndsgivning särskilt tar upp skyddet av miljön och användningen av 
primära tillgångar. Vidare garanterar direktivets bestämmelser rörande kraftdistribution 
uttryckligen att medlemsstaterna kan kräva att kraftbolagen skall prioritera vissa 
anläggningar, däribland kraftproduktionsanläggningar som utnyttjar förnybara energikällor. 
Kommissionens förslag om att utfärda ett IRP-direktiv, som för närvarande är "föremål för 
förhandlingar i rådet, är ett viktigt medel att betona de förnybara energikällornas roll i 
gemenskapen. Erfarenheten från USA visar att integrerad resursplanering (IRP) är av 
största vikt för processen med att ordna elkraftproduktion. IRP är dessutom en effektiv 
mekanism för att uppnå det alltigenom viktiga målet dra in energiproducenter i processen 
med att satsa på teknik inom förnybar energi. 
Mot bakgrund av de rådande svårigheter som många företag inom förnybar energi för 
närvarande är ställda inför är det nödvändigt att närmare följa de förhållanden under vilka 
förnybara energikällor ges tillgång till elnätet. Kommissionen kommer inom ramen för sin 
allmänna roll för övervakning av den inre elmarknadens funktion att lägga särskild vikt vid 
denna aspekt och om det befinns lämpligt föreslå åtgärder som kan åstadkomma att 
förnybara energikällor inte diskrimineras, samt vid behov föreslå åtgärder inriktade på att 
stödja den mer omfattande användningen av förnybara energikällor. Som det påpekas i 
25 EGT L nr 
31 
inledningen kommer upprättandet av en inre energimarknad att åstadkomma viktiga 
förändringar i energimarknadernas funktion. Den här grönboken erbjuder därför ett 
idealiskt tillfälle att stimulera debatten om hur detta kommer att påverka de förnybara 
energikällornas insteg på marknaden. Kommissionen skulle, inom ramen för den 
samrådsprocess som skall äga rum på basis av grönboken, särskilt välkomna synpunkter 
på hur förnybara energikällor kan spela en lämplig roll på den inre energimarknaden. 
Kommissionen har på det här stadiet fastställt en rad åtgärder som kan tas i övervägande 
i detta sammanhang. De kommer att presenteras och diskuteras i det här avsnittet. 
Poängsystem för förnybar energi 
Även om de politiska regleringarna successivt måste avvecklas och ersättas av mer 
marknadsorienterade åtgärder allteftersom konkurrensen på energimarknaderna ökar, är 
det osannolikt att skattemässiga styrmedel, åtminstone på kort och medellång sikt, kommer 
att åstadkomma att gemenskapen markant kan öka bidraget från förnybara energikällor 
fram till år 2010. Man skulle kunna överväga idén om att en viss procent av 
medlemsstaternas elkraftbehov måste täckas av förnybara energikällor, och att detta krav 
skulle läggas på varje enskild elkraftdistributör med individuella åtaganden, som skulle 
kunna köpas och säljas genom ett poängsystem för förnybar energi. Ett sådant system, som 
i hög grad skulle likna det system som föreslagits för köp- och säljbara 
koldioxidrättigheter, skulle kunna tjäna ett dubbelt syfte om de infördes i EU-skala. För 
det första skulle det gynna de förnybara energikällorna, och för det andra skulle det 
förhindra marknadsskevheter som uppstår på grund av liknande åtgärder som införts av 
enskilda medlemsstater. Ett poängsystem för förnybara energikällor skulle, om det befinns 
lämpligt och bedöms vara förenligt med nuvarande och framtida system för elskatter på 
EU-nivå, kunna kopplas till ett system med högre eltaxor liknande Förenade kungarikets 
åtagande för icke-fossila bränslen. Det finns emellertid ett mängd olösta frågor som måste 
redas ut om ett sådant system skulle införas på EU-nivå. Dessa frågor rör särskilt praktiska 
och administrativa aspekter och frågor avseende påföljder som skall utdömas ifall man inte 
uppfyller sina åtaganden. 
Om man kan hitta fungerande lösningar på dessa frågor, skulle ett flexibelt, 
marknadsbaserat införande av ett poängsystem för förnybara energikällor kunna spela en 
viktig roll för att åstadkomma att man uppnår politiska mål avseende förnybara 
energikällor till lägsta kostnad. Eftersom systemet skulle omfatta alla energiproducenter 
skulle det vara konkurrensneutralt. Det skulle som viktigaste effekt tvinga 
energiproducenterna att maximera värdet av den erforderliga förnybara energin för att 
minimera effekten på deras konkurrensposition. De skulle använda de tekniska 
tillämpningarna med det största värdet, och de skulle använda sina resurser och sin 
kreativitet för att minska kostnaden för förnybar energi. Kort sagt skulle marknadens 
positiva krafter förmås att arbeta inom området förnybar energi. Kommissionen mottar 
med intresse synpunkter på önskvärdheten och genomförbarheten av ett sådant system. 
Internalisering av kostnader och harmonisering av skatter 
En skatteharmonisering kan spela en viktig roll för att åstadkomma att den inre marknaden 
fungerar smidigt. Dessutom har den avgörande betydelse för ett snabbare införande av 
förnybar energi. Kommissionen håller fortfarande fast vid principen om internalisering av 
32 
kostnader som den beskrivs i vitboken om tillväxt, konkurrensförmåga och sysselsättning. 
En internalisering av externa kostnader är, som framgår i kapitel 3 av den här grönboken, 
av största betydelse med de rådande kostnadshindren för förnybar energi. Som påpekats 
tidigare och som visats i otaliga analyser, är det nödvändigt med en effektiv politik för 
internalisering av externa kostnader, och då i synnerhet av dem som är relaterade till 
försämring av miljön, för att åstadkomma att de förnybara energikällorna ger ett betydande 
tillskott till gemenskapens energiförsörjning. 
För närvarande har gemenskapen infört ett system med lägsta skattenivåer för mineraloljor. 
Det föreligger emellertid fortfarande betydande variationer mellan de nivåer som tillämpas 
i medlemsstaterna. Vidare omfattar systemet enbart mineraloljor och inga andra 
energikällor. I avsaknad av en överenskommelse på rådsnivå om en koldioxidrelaterad 
energiskatt omfattande alla energiprodukter följer kommissionen uppmaningen från Ekofin-
rådet av den 11 mars 1996 i processen med att fullborda ett nytt förslag inriktat på 
införande av ett nytt system för beskattning av alla energiprodukter. 
Vad gäller solenergi, vindkraft, tidvattenenergi, jordvärme, vattenkraft eller bioenergi 
avser kommissionen, vad avser detta förslag, att inkludera en bestämmelse för 
tillämpningen av nedsatta skatter eller skattebefrielser. Det kommer att bli en viktig 
stimulans för utvecklingen av förnybara energikällor och en oumbärlig del av en 
ekonomisk strategi som siktar på att öka den förnybara energins marknadsandel. 
Vad gäller elkraftsektorn, som har en särskilt stor potential när det gäller utnyttjandet av 
förnybara energikällor, skulle ett reformerat beskattningssystem stimulera de sektorer av 
kraftindustrin som åstadkommer de största miljöföroreningarna så att dessa sektorer bidrar 
till den tekniska utvecklingen på elproduktionsområdet. För att utforma ett effektivt 
stimulansmedel för att utveckla och utnyttja förnybar energi ytterligare föreslås att 
förnybara energikällor skall befrias från elskatt. Men eftersom det på slutförbrukarstadiet 
är svårt att särskilja mellan el producerad av förnybara energikällor och el producerad av 
kärnkraft eller fossila bränslen, skulle det vara angeläget att inrätta ett system där 
producenterna av el från förnybara energikällor får skattemässig kompensation. 
1992 lade kommissionen fram ett förslag26 om sänkta skatter för motorbränslen baserade 
på råvaror från jordbruket och skogsnäringen. Detta förslag skulle, om det antas, ge 
medlemsstaterna möjlighet att stimulera användningen av biobränslen för motorfordon 
bilbränslen genom att göra det möjligt för dessa bränslen att konkurrera direkt med 
konventionella bränslen. Det här förslaget lyckades dock inte vinna överenskommelse i 
rådet. Kommissionen håller nu på att titta på hur man skall åstadkomma så att man 
kommer framåt i denna fråga med tanke på de nya generella förslag om beskattning av 
energiprodukter som kommissionen för närvarande håller på att utarbeta. 
Kommissionen medger att de skattemässiga aspekterna av satsningen på förnybara 
energikällor i sin helhet kan kräva fortsatt utredning, och kommissionen kommer att 
utveckla sina planer ytterligare i detta avseende, särskilt mot bakgrund av den utveckling 
26 KOM(92)36. 
33 
som blir konsekvensen av att kommissionens förslag om beskattning av energiprodukter 
antas samt på basis av reaktionerna på denna grönbok och annat. 
Statligt stöd 
Medlemsstaterna erbjuder för närvarande, i varierande grad, ekonomiskt stöd till förnybara 
energikällor på en rad sätt. Förutom nationella forsknings- och demonstrationsprogram 
omfattar dessa åtgärder skattelättnader, direkta subventioner, finansiering till låg ränta, 
utvecklingsstöd för små- och medelstora företag som är verksamma på området förnybara 
energikällor, lägre momssatser för el producerad av förnybara energikällor, statligt 
garanterade lån till låg ränta etc. Alltid när någon form av statligt stöd är inblandat måste 
kommissionen underrättas, och godkännande måste ges för åtgärden under förutsättning 
att ett av villkoren för undantagen från artikel 92 i EG-fördraget är uppfyllt. Rättesnöret 
för kommissionen vid bedömningen av stöd till förnybara energikällor, som det är 
formulerat i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd27, är att de positiva 
effekterna på miljön av sådana åtgärder måste uppväga de snedvridande effekterna på 
konkurrensen. Statligt stöd till forskning och utveckling på området förnybara energikällor 
omfattas av de regler som är formulerade i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till 
forskning och utveckling28. I fråga om förnybara energikällor stadgar gemenskapens 
riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd, att investeringsbidrag till förnybara energikällor 
i lämpliga fall, med tanke på den "särskilt höga prioritet i gemenskapen" som utvecklingen 
av dessa källor tillmäts, kan beviljas även när bidragen ligger över de allmänna nivåer som 
finns i riktlinjerna. 
Gemenskapens riktlinjer är avsedda att åstadkomma insyn och konsekvens i sättet på vilket 
fördragsbestämmelserna om statligt stöd tillämpas av kommissionen på den uppsättning 
instrument som används av medlemsstaterna inom området förnybara energikällor. 
Under senare år har kommissionen handlagt ett växande antal fall med statligt stöd på 
området förnybara energikällor. Som det förutskickas i vitboken "Energipolitik inom 
Europeiska unionen" kommer kommissionen under arbetet med att revidera de nuvarande 
riktlinjerna att ta upp frågan om man behöver göra anpassningar för förnybara energikällor 
och deras bidrag till de energipolitiska målen. En kommande omprövning av gemenskapens 
riktlinjer för miljöskyddet bör ta hänsyn till de erfarenheter som vunnits på detta område. 
Kommissionen har vidare handlagt fall där lagstiftningen i ett medlemsland ålägger 
energidistributören en inköpsförpliktelse (kopplad till en mekanism med fasta priser) för 
el framställd av förnybara energikällor. En nyckelfaktor för bedömningen av sådana fall 
är huruvida prismekanismen avspeglar inbesparade kostnader som de beskrivs i rådets 
rekommendation av den 9 juni 1988 om utvidgningen av utnyttjandet av förnybara 
energikällor. 
27 EGT C 72, 10.3.1994, sid. 3. 
28 EGT C 45, 17.2.1996. 
34 
Standardisering 
En separat fråga som hör till den inre marknaden är standardisering. Standardiserade 
minimikrav för tekniska lösningar inom området förnybara energikällor är viktiga för att 
stärka förtroendet för vad de tekniska lösningarna kan åstadkomma. Standardisering faller 
inom ramen för Altener-programmet. Åtgärderna för att ta fram standarder har emellertid 
orienterats om från de ursprungliga planerna på att skapa gemenskapsomfattande direktiv 
för att i stället bli en strategi för framtagning av standarder genom organisationer som 
CEN och CENELEC. Motiven till denna nyorientering var för det första att man ville sätta 
in standarderna för förnybara energikällor ordentligt i gemenskapens allmänna 
standardiseringssystem, och för det andra de erfarenheter som vunnits under arbetet med 
att ta fram direktiv rörande standarder för energiverkningsgrad vilket har visat sig vara en 
mycket besvärlig process. 
Europeiska standarder för förnybara energikällor tjänar det dubbla syftet att underlätta 
införandet av ny teknik på den inre marknaden och att stärka förtroendet för denna teknik. 
Den sistnämnda aspekten är av särskild betydelse på området förnybara energikällor. Det 
håller på att utarbetas standarder för förnybara energikällor. De omfattar särskilt 
utvecklingen av solvärme, solceller, vindkraft och biodiesel. Kommissionen kommer att 
påskynda detta arbete och ge omfattande uppdrag till CEN och CENELEC för marknadens 
vanligaste tekniska lösningar för förnybara energikällor. Uppdragen kommer att vara 
inriktade på kriterier för teknisk tillförlitlighet och ekonomisk effektivitet. Ett införande 
av stränga standarder för förnybara energikällor kommer att vara till hjälp särskilt för små 
och medelstora företag när det gäller att marknadsföra tekniska lösningar för förnybara 
energikällor, och standarderna behövs följaktligen för att åstadkomma så att dessa 
energikällor kan integreras helt med den inre energimarknaden. 
6.3.2 Särskilt finansiellt stöd till åtgärder för satsning på förnybara energikällor 
Med syftet att särskilt satsa på förnybara energikällor antog rådet Altener-programmet 
1993. Detta var första gången rådet erkände det särskilda behovet av att öka 
ansträngningarna på gemenskapsnivå för att underlätta för de förnybara energikällorna att 
penetrera marknaden. Beslutet fattades som en viktig beståndsdel av gemenskapens strategi 
för minskning av koldioxidutsläpp och blev därigenom en tydlig pekpinne om den roll 
förnybara energikällor spelar för att motverka klimatförändringar och koldioxidutsläpp. 
Altener är utformat för att passa in i fasen mellan å ena sidan tekniskt utvecklingsarbete 
och tekniska demonstrationer och å andra sidan introduktion på marknaden. Programmet 
är särskilt inriktat på behoven av resursuppbyggnad, informationsutbyte, utbildning samt 
framtagning av standarder. Altener-programmet fick en relativt blygsam preliminär budget 
på 40 miljoner ecu för perioden 1993-1997. Programmet fastställer olika bidragsnivåer för 
de olika komponenterna, från 30 % upp till 100 % för studier och tekniska utvärderingar. 
35 
Under perioden från 1993 och fram till nu har sammanlagt 213 åtgärder genomförts inom 
ramen för Altener. En oberoende studie29 gjord 1996 kommer fram till att programmet har 
varit ett viktigt verktyg för att fästa uppmärksamheten på utvecklingen av förnybara 
energikällor, särskilt i vissa medlemsstater som saknar egna heltäckande program för 
förnybara energikällor. Altener har på så sätt varit framgångsrikt med att stödja åtgärder 
i medlemsstaterna och med att propagera för idén om ett gemenskapens mål. Men studien 
drar också slutsatsen att programmet har fått för låga anslag för att kunna uppnå 
gemenskapens mål i fråga om utvecklingen av förnybar energi. 
I ett separat parallellförslag rörande ett speciellt program för satsningen på förnybara 
energikällor (Altener II) föreslås det att gemenskapen intensifierar sin satsning och ser till 
att dessa åtgärder står i överensstämmelse med kraven hos en inre energimarknad. 
Eftersom erfarenheten visar att marknadspenetrationen fortfarande är otillräcklig, till och 
med i de fall där tekniken för förnybara energikällor har nått en mogen nivå, har 
gemenskapen goda grunder att stödja pilotprojekt, informationsprogram, 
utbildningsverksamhet osv. Dessutom verkar det finnas särskilda skäl att vidta mer 
omfattande åtgärder när det gäller att öka medvetenheten, både på producent- och 
konsumentsidan. 
Det föreslås att Altener II skall ta med åtgärder som stödjer övergångsfasen mellan 
demonstration och kommersiellt genomförande. I detta avseende finns ett ordentligt gap 
att täcka, trots medlemsstaternas satsningar och trots det stöd som ges till vissa regioner 
inom ramen för strukturfonderna. Intensifierade åtgärder inom ramen för Altener II skulle 
kunna bidra till att skapa en konkurrenskraftig marknad för industrin som är verksam i 
sektorn förnybara energikällor och på så sätt sänka kostnaderna och skapa nya jobb i 
sektorn. Sådana åtgärder på gemenskapsnivå skulle kunna inriktas på vissa väldefinierade 
områden, såsom solcellstak, solvärme för idrotts-, turist- och hälsoanläggningar, 
byggnadssätt för aktiv och passiv solenergi, framställning av biometan av kommunalt fast 
avfall som är biologiskt nedbrytbart, fristående anläggningar osv., med så låga 
gemenskapsbidrag som möjligt för att undvika marknadsskevheter och framräknade med 
beaktande av de externa kostnader som sparas in. Hänsyn skall tas till graden av 
marknadspenetration för att se till att inget stöd leder till skevheter på marknaden eller i 
handeln. Altener II skulle på det sättet kunna fungera som verktyg för upprättandet av en 
gemenskapsomfattande marknad, som - även om de förnybara energikällorna är lokala 
resurser - krävs för att göra den europeiska industrin mer konkurrenskraftig. Detta är en 
viktig förutsättning för europeisk industri för att den skall kunna konkurrera globalt på det 
här området. Det föreslås att ett förstärkt Altener II antas som ett viktigt verktyg för 
satsningen på förnybara energikällor. 
Dessutom finns ett behov av att närmare undersöka hur man kan få investeringarna i 
förnybara energikällor att öka med hjälp av andra av gemenskapens 
finansieringsinstrument, i synnerhet de möjliga finansieringskällor som redan finns i och 
utanför gemenskapens befintliga finansiella mekanismer. Det föreslås att projekt på 
området förnybar energi i mycket större omfattning skall kunna få bidrag från Europeiska 
29 "Evaluation of the ALTENER programme (1993 - 1997) and proposals for the future'', rapport 
till Europeiska kommissionen av Andersson, Del Rio, Janssen och McKeogh, Bryssel 1996. 
36 
investeringsbanken (EIB), Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD) 
och andra internationella finansinstitut. 
6.3.3 Forskning, utveckling och demonstration (FUD) 
Forskning, utveckling och demonstration (FUD) är ett område av politiken där 
gemenskapens stöd kan ha betydande effekt, och därför behöver gemenskapens 
ansträngningar intensifieras. Eftersom de flesta tekniska lösningar inom förnybar energi 
är innovativa, med storskalig vattenkraft som enda undantag, finns det ett behov av en 
målinriktad satsning på att förbättra kostnadseffektiviteten, tekniska prestanda och 
tillförlitligheten hos förnybara energikällor genom FUD. Joule-Thermie-programmet, som 
omfattar både konventionell FoU och demonstration på området icke-nukleär energi, avser 
att anslå en betydande andel av sin budget, 45 %, till stöd åt aktiviteter inriktade på 
utveckling och främjande av förnybara energikällor. Joule-Thermie-programmet har en 
preliminär budget på 1 030 miljoner ecu för fyraårsperioden 1995-1998. Som ett resultat 
av Joule-programmets infordran av förslag 1995 godkändes 93 FoU-projekt för bidrag 
omfattande ett sammanlagt belopp på ca 80 miljoner ecu inom området förnybar energi. 
När det gäller besläktade åtgärder, och då särskilt sådana för spridning av resultaten, fick 
48 projekt stöd 1996 på det här området med en sammanlagd bidragsnivå på 17,7 miljoner 
ecu. 
Inom ramen för Joule- och Thermie-programmen kan bidragsandelen, som kan anslås från 
gemenskapsbudgeten, täcka högst 50 % av de bidragsberättigade kostnaderna för FoU-
projekt och 40 % av de bidragsberättigade kostnaderna för demonstrationsprojekt. Det 
betyder att man med hjälp av Joule-Thermie-programmet kan genomföra projekt som är 
förknippade med stora ekonomiska och tekniska risker. 
FoTU-aktiviteterna för produktion av förnybara råvaror för andra ändamål än människo-
eller djurföda utgör ett viktigt mål i det speciella Fair-programmet för perioden 
1995-1998. Forskningssatsningarna har tyngdpunkten på icke-livsmedelsinriktat utnyttjande 
av grödor och på återanvändning av rester från jordbruk och beredningsprocesser på 
gårdsnivå. Den sammanlagda budgeten för dessa åtgärder uppgår till 52 miljoner ecu. 
Forskningen omspänner en stor mängd grödor och växter. Den hittills gjorda forskningen 
visar att utveckling av biomassa från länt- och skogsbruket för andra ändamål än livsmedel 
erbjuder intressanta framtidsmöjligheter när det gäller att bidra till utvecklingen av 
landsbygden. Man bör fundera på hur detta program skall följas upp. 
Inom de löpande gemenskapsprogrammen för FUD inom icke-nukleär energi har den 
förnybara energin hög prioritet. Joule- och Thermie-programmen har därigenom gett ett 
viktigt bidrag till mognadsprocessen för förnybara energikällor i gemenskapen. Samma sak 
gäller för en del medlemsstater, som genom att allokera lämpliga resurser bedriver en 
framtidsinriktad politik inom forskning och utveckling. Det finns emellertid anledning till 
oro för att anslagen till FUD generellt sett håller på att stagnera eller avta i både den 
privata sektorn, som en följd av industrins omstrukturering, och i den offentliga, som en 
följd av det alltmer ansträngda statsfinansiella läget. Även om alla medlemsstater stödjer 
den tekniska utvecklingen av förnybara energikällor finns det emellertid mycket stora 
37 
skillnader mellan de åtaganden som medlemsstaterna är beredda att göra på detta område30. 
Det föreslås därför att man intensifierar gemenskapsprogrammen för teknisk utveckling på 
området förnybar energi. Med tanke på den kritiska fas som tekniken för förnybar energi 
för närvarande befinner sig i är det, som en del av strategin, särskilt viktigt att fastställa 
tydliga mål för det femte ramprogrammet. 
En enda förnybar energikälla, som de används nu för tiden, är sällan tillräcklig. För att 
garantera energiförsörjningen måste flera källor kombineras. Telematiksystem och 
telematiktjänster kan spela en viktig roll för att optimera energiförsörjningen från 
förnybara källor, genom auto'matisk och kontinuerlig övervakning och justering av 
produktionsparametrarna. Telematiktillämpningar kan vidare användas för optimering av 
energiförbrukningen och för anpassning av produktionen till förbrukningsmönstret. 
Användningen av telematiktillämpningar och -teknik kan bli en avgörande faktor när det 
gäller att demonstrera lönsamheten hos användningen av förnybara energikällor. Man bör 
fundera på hur sådana telematiktillämpningar och -tjänster kan stödjas i framtida 
gemenskapsåtgärder för FoTU inom informationssamhällets tillämpningar för att bidra till 
satsningen på teknik inom förnybar energi. 
I den rådande ekonomiska situationen är de offentliga utgifterna i gemenskapen och 
medlemsstaterna föremål för betydande åstramningar. Det är av stor vikt att de tillgängliga 
medlen används på bästa möjliga sätt och att stödet till forsknings-, utvecklings- och 
demonstrationsverksamhet inom teknik för förnybar energi sker i en skala som garanterar 
att stödet blir effektivt. Kommissionen kommer därför att ompröva anslagen till forskning 
inom nukleär och icke-nukleär energi. Samtidigt som kommissionen värdesätter det 
forskningsarbete som är av stor vikt för utvecklingen av ur tekniskt synpunkt ännu 
outvecklade förnybara energikällor, är den övertygad om att nyckeln till större 
marknadspenetration för förnybara energikällor ligger i slutänden av den tekniska 
processen, dvs. i marknadsintroduktionsfasen. Kommissionen kommer att lägga särskild 
vikt vid denna aspekt när den skall omsätta sina instrument i verkligheten på det här 
området. 
För att sammanfatta: Nyckelfrågorna inom FUD som man skall inrikta sig på i 
diskussionen kring denna grönbok är fastställandet av riktiga prioriteringar för FUD inom 
förnybara energikällor, särskilt med aspekten att åstadkomma bästa möjliga tillskott av 
förnybar energi till gemenskapens energiförörjning och att bidra till ett stärkande av den 
globala marknadspositionen för den europeiska industrin som är verksam på området 
förnybar energi. 
6.3.4 Regionalpolitik 
En balanserad och hållbar ekonomisk utveckling i gemenskapens alla regioner är ytterligare 
ett viktigt mål för gemenskapen till vilket förnybara energikällor kan bidra. Med den 
30 Färska uppgifter från IEA visar att andelen statliga anslag till FoU inom området förnybar energi, 
mätt som andelen av de sammanlagda bidragen till FoU inom hela energiområdet, 1995 varierade 
från mindre än 1 % (Frankrike) till 46 % (Spanien). I absoluta tal föreligger liknande stora 
variationer. IEA Energy Policies of IEA Countries, 1996 Review, Paris 1996. 
38 
betydelse energin har för det ekonomiska systemets samlade kapacitet spelar energin en 
viktig roll i gemenskapens politik på området regional utveckling. Förnybara energikällor 
ligger ofta i avsides belägna, och glest befolkade områden i gemenskapen, och satsningen 
på dessa energikällor är, som t.ex. Valoren-programmet har visat, särskilt attraktiv i 
perifera områden, på öar och på landsbygden. 
Inom ramen för gemenskapens strukturfonder kan finansiellt stöd ges för förnybara 
energikällor i stödområden belägna i mindre gynnade mål 1-regioner i enlighet med 
respektive medlemsstats prioriteringar och strategiska mål. Inom ramen för 
strukturfonderna har finansiellt stpd getts till praktiskt taget alla berörda regioner för att 
utnyttja potentialen hos förnybar energi. I Portugal ges t.ex. stöd för att utveckla 
småskaliga vattenkraftverk och vindkraftverk med en sammanlagd effekt på upp till 
170 MW, vilket motsvarar ca 1,7 % av den totala elförbrukningen i Portugal. 
Mot bakgrund av de speciella fördelar som uppstår genom utveckling av förnybara 
energikällor i gemenskapens mindre utvecklade regioner och den positiva effekt en sådan 
utveckling kommer att ha på små och medelstora företag, föreslår kommissionen att man 
lägger särskild vikt vid dessa aspekter vid genomförandet av de generella åtgärderna för 
regional utveckling och satsning på små och medelstora företag. Man skulle också behöva 
ge lämpligt stöd för att upprätta eller stärka rollen hos de regionala och lokala organ som 
har i uppdrag att ta fram planer och program på energiområdet. Altener-programmet har 
redan bidragit till utvecklingen av förnybara energikällor i mindre utvecklade regioner, och 
Joule-Thermie fäster också särskild vikt vid denna aspekt, liksom vid de små och 
medelstora företagens roll. Vidare har kommissionen stött regionala och lokala 
managementprojekt på energiområdet, däribland bildandet av lokala och regionala 
energiorgan inom ramen för pilotprojektet för framtagning av energiprogram på regional 
och lokal nivå. I framtiden kommer dessa projekt att löpa vidare under Save Il-
programmet. 
Kommissionen kommer på basis av reaktionerna på grönboken att närmare titta på hur man 
skall angripa de specifika problem som de förnybara energikällorna konfronteras med i 
avlägset belägna områden och i områden där utvecklingen av förnybar energi är ett 
lämpligt sätt att stimulera ekonomisk verksamhet och skapandet av jobb. Som det påpekats 
i avsnitt 4.4 ovan, spelar små och medelstora företag en särskilt viktig roll när det gäller 
förnybara energikällor, och kommissionen kommer därför att fästa synnerlig vikt vid de 
speciella problem som små och medelstora företag ställs inför på detta område. Vidare 
kommer kommissionen, med hänsyn till de viktiga aspekterna som rör förnybara 
energikällor inom turistnäringen, att titta på metoder, med vilka användningen av 
förnybara energikällor kan ökas i regioner med stor turism, däribland hur man kan satsa 
på passiva och aktiva solenergisystem i turistanläggningar. 
6.3.5 Jordbruks- och skogsnäringspolitik 
Inom jordbruket och skogsnäringen utgör produktionen av förnybara energikällor en 
betydande potential för extra inkomstkällor för jordbrukarna liksom för minskningen av 
39 
koldioxidutsläpp som ett resultat av användningen av energigrödor. Vidare ger de 
förnybara energikällorna ökade sysselsättningsmöjligheter på landsbygden31. 
Trots det faktum att instrumenten för den Gemensamma jordbrukspolitiken i första hand 
är inriktade på en tryggad livsmedelsförsörjning, får produktionen och utvecklingen av 
förnybar energi för närvarande stöd genom en rad åtgärder. Beredning och marknadsföring 
av jordbruksprodukter stöds under rådets förordning (EEG) nr 866/90 i form av 
samfinansierade investeringsprojekt med de berörda medlemsstaterna Detta program 
omfattar normalt produkterna i Bilaga II, men oljeväxt-biodiesel-kedjan har trots det tagits 
med. 
Investeringar i värmeproduktion (t.ex. värmeverk baserade på biomassa) är undantagna 
från programmet, eftersom "värme" inte är klassad under Bilaga II och det skulle kunna 
uppstå problem med övervakningen. Investeringar i projekt på området förnybar energi kan 
vidare ske inom ramen för politiken för landsbygdens utveckling (enligt föregående avsnitt) 
och en mängd FoU-aktiviteter inom jordbruket finns med och får aktivt stöd inom 
gemenskapens ramprogram för FUD, som det beskrivs i avsnitt 6.3.3. 
Vidare bibehåller arealreserveringsprogrammet för icke-livsmedelsprodukter bondens rätt 
till kompensation, ifall arealer, som annars skulle läggas i träda, utnyttjas för produktion 
av råvaror för "icke-livsmedels"-användning, däribland för energi. Programmet begränsas 
av två faktorer. À ena sidan är den obligatoriska reserveringsandelen en funktion av 
tillgången och efterfrågan på spannmål för livsmedel, och detta medför att denna andel är 
utsatt för förändringar. Å andra sidan begränsar Blair House-avtalet mängden biprodukter, 
som kommer från odlingen av vissa oljeväxter på reserverade arealer, till en miljon ton 
sojamjölsekvivalenter för djurfoder- och livsmedelsmarknaden. 1995 års skörd, som 
baserades på en obligatorisk arealreservation sandel på 12 %, gav ett resultat på ca 950 000 
ton av dessa biprodukter. Det saknas emellertid en strategi för produktion av råvaror för 
energi. Det gör att vi står inför dilemmat att storleken på råvaruproduktionen för t.ex. 
biobränslen är beroende av marknadssituationen i livsmedelssektorn. Om det skulle råda 
en situation med knapp tillgång på livsmedelsmarknaden, skulle den reserverade arealen 
reduceras med en minskning av mängden råmaterial för biobränslen som följd. 
Biobränsleindustrin kräver emellertid långsiktig stabilitet i tillgången på råmaterial för att 
ge tillfredsställande avkastning på långsiktiga investeringar. Det illustrerar tydligt 
begränsningarna hos arealreserveringsprogrammet som en bas för råvaruförsörjningen för 
bioenergi. 
31 Uppskattningar från Europaparlamentets förhör den 6 maj 1996 räknar med en femtonfaldig 
ökning av sysselsättningspotentialen i ett scenario med fasta kostnader, om elproduktionen skulle 
baseras på ved i stället för på olja eller gas. Detta bildar en potential för att skapa upp till 160 000 
nya jobb i EU, även om biomassan bara skulle svara för 5 % av den totala energiproduktionen. 
Vidare har Europaparlamentets kommitté för jordbruk och utveckling av landsbygden nyligen, 
inom ramen för kommissionens vitbok om energipolitik, enhälligt antagit ett yttrande som betonar 
de förnybara energikällornas roll, och särskilt då biomassan, i energipolitiken. Kommittén anser 
att biomassa skulle kunna täcka omkring 10 % av energibehoven i Europeiska Unionen vid 
utgången av år 2010 och omkring 20 % vid utgången av år 2025. Yttrandet pekar på de positiva 
egenskaperna och effekterna som följer med en ökad användning av biomassa, och då särskilt de 
positiva inkomsteffekterna för jordbruket, och illustrerar sättet på vilket utvecklingsprojekt inom 
det här området kan minska behoven av bidrag i jordbrukssektorn. 
40 
Till de ytterligare hinder som finns för det finansiella stödet av denna sektor hör de 
begränsningar som är fastställda i GATT-reglerna ifall stödet till råmaterial från jordbruket 
eller skogsnäringen skulle resultera i priser under världsmarknadsnivå. Dessutom skulle 
den nivå på arealbidraget per hektar som krävs för att biobränslena skall kunna konkurrera 
med fossila bränslen bli en betydande belastning på jordbruksbudgeten. Under rådande 
ekonomiska, tekniska och politiska omständigheter (dvs. priser på fossila bränslen, 
skattereduktioner samt energi- och miljölagstiftning) skulle man bli tvungen att 
subventionera böndernas inkomster med omkring 30 % utöver nivån, som är kopplad till 
det allmänna oljeväxtprogrammet, för att "icke-livsmedels"-oljeväxterna för biobränslen 
skall kunna konkurrera med oljeväxter för foder och livsmedel. Det skulle innebära 
ytterligare budgetresurser i storleksordningen några miljarder ecu för EU som helhet. 
Slutligen begränsar Blair House-avtalet en ökad produktion av biobränslen från oljeväxter 
odlade på reserverade arealer, eftersom det inte är realistiskt att räkna med en höjning av 
gränsen en miljon ton biprodukter omräknat till sojamjöl. 
Trots de konkreta hindren finns det utrymme för en satsning på förnybara energikällor 
inom jordbruket. En sådan satsning kommer att vara beroende av de specifika 
förhållandena i de olika energisektorerna. För flytande biobränslen handlar de 
grundläggande frågorna om möjligheten att införa en politik för råmaterialförsörjning 
oberoende av arealreserveringssystemet. Inom ramen för en minsta garanterad areal för 
energigrödor bör man angripa frågan om kompensation till bönder för det inkomstbortfall 
som blir följden av att man odlar sådana grödor i stället för livsmedelsgrödor. Vidare bör 
man beakta hur biobränslen skulle kunna konkurrera med fossila bränslen ifall frågan om 
skattebefrielse för biobränslen skulle fortsätta att vara blockerad i rådet och huruvida en 
minsta andel införlivande av biobränslen krävs på vissa specifika marknader eller inte. 
Särskilt för biomassa kan det övervägas om det krävs en ändring i stödprogrammen, 
exempelvis i rådets förordning (EEG) nr 866/90, för att tillåta bidrag till värmeproduktion 
från biomassa, och om det vore lämpligt att inrätta ett särskilt stödprogram för råmaterial 
som inte används till födoämnen, oberoende av reserveringsprogrammet. 
Om man bortser från skattefrågan, utgör jordbruket helt klart ett nyckelområde för 
uppmuntrandet av förnybar energi. Det är självklart att internationella åtaganden, som till 
exempel GATT i allmänhet och Blair House-villkoret i synnerhet samt Riofördraget, måste 
beaktas. Kommissionen kommer att, på grundval av grönboken, överväga hur den 
förnybara energins betydelse för jordbrukspolitik och regional utveckling kan avspegla sig 
i jordbrukspolitiken. En avgörande fråga som måste tas upp är hur de motstridiga målen 
för den livsmedelsproducerande respektive den icke-livsmedelsproducerande (det vill säga 
den energiproducerande) sektorn bättre kan hanteras. 
6.3.6 Åtgärder på det utrikespolitiska området 
De förnybara energikällornas utrikespolitiska dimension kan inte ignoreras. De förnybara 
energikällorna spelar en mycket mer framträdande roll i ett globalt perspektiv än i 
gemenskapen, då över 20 % av världens energibehov för närvarande tillfredsställs av dem. 
Detta beror dock på ett omfattande användande av traditionell vedeldning i många 
utvecklingsländer. Det bör dock inte avleda uppmärksamheten från det faktum att det finns 
en stor potential för andra förnybara energikällor i många delar av världen. I många fall 
41 
kan utvecklandet av förnybara energikällor förbättra livskvaliteten för de miljoner 
människor som bor i områden utan de moderna bekvämligheter som blir möjliga med 
tillgång till energi. Som ett exempel kan nämnas att 120 miljoner människor i Kina för 
närvarande bor utan el. Detsamma gäller för 20 miljoner ryssar. 
Utrikesrelationer blir en allt viktigare del av Europeiska unionens agenda. Unionen är 
närvarande i världens alla hörn och sköter ett antal storskaliga samarbets- och 
biståndsprogram i Central- och Östeuropa, före detta Sovjetunionen, Afrika, 
Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien. Energikomponenten i dessa program är 
viktig, och även om förnybar energi kanske inte är den enda prioriteten kan utvecklandet 
av inhemska, förnybara energikällor ofta uppmuntra till ekonomisk och social välmåga och 
sammanhållning. 
Gemenskapens Synergy-program, vilket täcker energisamarbete med tredje land, prioriterar 
uppmuntrandet av förnybar energi i vissa regioner. Programmet har, för att nämna ett 
exempel, stött centrumet för förnybar energi i Elblang, Polen, som har som mål att främja 
förnybara energikällor i hela Östersjöregionen. Kommissionen har också deltagit i 
processen rörande det så kallade Världstoppmötet om solenergi vilken startades 1993 under 
Unescos beskydd. Denna process kulminerade i ett toppmöte om solenergi i Harare den 
16-17 september 1996. Toppmötet antog en politisk deklaration och framlade ett 
världsomspännande solenergiprogram för perioden 1996-2005 enligt vilket strategiska 
projekt av allmänt intresse, i synnerhet utbildning, och andra högprioriterade projekt skall 
genomföras. 
Energisektorn är av stor vikt för den ekonomiska utvecklingen i länderna i Central- och 
Östeuropa, i före detta Sovjetunionen samt Mongoliet. Detta återspeglas i den plats som 
energisektorn har i Phare- och Taci s-program men, vilka understödjer dessa länder i deras 
reformprocess. Uppmuntrandet av förnybar energi har hittills inte spelat någon 
framträdande roll, eftersom samarbetsländerna inte har givit förnybar energi hög prioritet 
på grund av tillgången på fossila bränslen och svårigheterna som omstruktureringen av hela 
energisektorn medför. 
Kommissionen kommer att understryka betydelsen av förnybar energi i sina kontakter med 
samarbetsländerna, i enlighet med överenskommelserna och partnerskapssavtalen som 
uttrycker vikten av hållbar utveckling och dess integration i exempelvis energipolitiken. 
Vissa små projekt för förnybar energi har redan fått stöd, och det har föreslagits att stödja 
ett stort projekt för förnybar energi inom ramen för Phares program för flera länder för 
1997. En del länder, däribland de baltiska staterna, Bulgarien och den före detta 
jugoslaviska republiken Makedonien, har också infört specificerade krav på hjälp inom 
ramen för sina nationella program. 
Med tanke på att vissa regioner i Central- och Östeuropa är väl försedda med förnybara 
energikällor, och med tanke på att förnybar energi, särskilt på landsbygden, kan stärka den 
regionala utvecklingen, inser kommissionen behovet av ökad uppmärksamhet för förnybara 
energikällor. 
Det blir allt viktigare att politiskt prioritera upprättandet av en ram för förbättrat samarbete 
mellan EU och de länder kring Medelhavet som inte ingår i EU, däribland samarbete på 
42 
energiområdet. Man bör därför också i detalj undersöka vilket bidrag förnybar energi 
skulle kunna ge till energibehovet i regionen. I allmänhet är tillgången på förnybara 
energikällor god, och potentialen är inte fullt utnyttjad, speciellt för sol- och vindkraft. 
Inom ramen för det fortsatta samarbetet mellan EU och Medelhavsområdet måste 
omfattningen på vidare samarbete rörande förnybar energi i Medelhavsregionen få hög 
prioritet i de lämpliga instrumenten för samarbete och stöd, exempelvis Meda-programmet 
och Europa-Medelhavsforumet 
Särskilt i utvecklingsländer kan förnybar energi spela en nyckelroll i att påskynda en 
hållbar ekonomisk tillväxt. Förnybar energi passar ofta särskilt väl i avlägsna områden i 
utvecklingsländer som inte är anslutna till elnätet. Dessutom gynnar klimatet i många 
utvecklingsländer förnybara energikällor, särskilt solenergitillämpningar. 
Ökad energikonsumtion i utvecklingsländerna kommer att utgöra en viktig faktor i 
försämringen av de globala atmosfarförhållandena. Fastän höginkomstländerna för 
närvarande fortfarande är de stora energianvändarna, kommer utvecklingsländerna sådana 
de definieras idag att svara för lejonparten av världens kommersiella energiförbrukning vid 
mitten av nästa århundrade. I många utvecklingsländer kommer det att bli svårt att möta 
miljömålen genom att montera reningsutrustning på energianläggningar som ursprungligen 
konstruerades utan miljöhänsyn. Användandet av teknik för förnybar energi kan underlätta 
i sådana situationer eftersom den erbjuder en hög grad av renlighet i sig, utan behov av 
extra reningsutrustning. 
Man måste därför försäkra sig om att tillräcklig vikt fasts vid förnybar energi vid 
genomförandet av gemenskapens program på det här området. Man kan utnyttja alla de 
olika samarbetsinstrumenten, såsom instrumenten för finansiellt och tekniskt stöd, 
instrumenten för ekonomiskt samarbete, däribland investering, marknadsföring och 
samarbete mellan europeiska och lokala företag, samt instrument för vetenskapligt och 
tekniskt samarbete. 
Dessutom kommer efterfrågan på förnybar energiteknik att öka, främst på 
utvecklingsländernas marknader. Särskilt elmarknaderna förväntas bli " "köparnas 
marknader" med skarp konkurrens, där risken att marginaliseras kommer att vara stor för 
många säljare från industriländerna, om inte lämplig teknik utvecklas och saluförs på ett 
konkurrenskraftigt sätt. Förnybar energi utgör en enorm potential för ekonomiskt 
samarbete av ömsesidigt intresse för EU och för länder utanför EU. EU kan vinna direkta 
och indirekta ekonomiska fördelar och länder utanför EU kan dra nytta av en påskyndad 
hållbar utveckling. Enligt konventionen om klimatförändringar skall de avtalsslutande 
parterna gemensamt genomföra åtgärder för att uppnå'utsläppsmålen. Ett bättre utnyttjande 
av denna möjlighet skulle kunna bidra till ökad överföring av teknik för förnybar energi 
till utvecklingsländer och därigenom öppna nya exportmöjligheter för EU:s industri. 
En klart definierad och omfattande strategi för förnybar energi kommer därför också av 
denna anledning att vara oundgänglig och tillåta EU: s industri att konkurrera framgångsrikt 
på den globala marknaden. 
Eftersom de förnybara energikällorna kan spela en så viktig roll i gemenskapens 
utrikespolitik kommer kommissionen att, på grundval av debatten om den här grönboken, 
43 
överväga de sätt på vilka kommissionen kan försäkra sig om att potentialen för 
utvecklandet av förnybar energi i tredje land får en tillräckligt framskjuten ställning inom 
gemenskapens befintliga och kommande samarbetsinstrument. 
6.4 Utvärdering och övervakning 
Gemenskapens statistiska organ (Eurostat) har upprättat ett system för regelbundet 
insamlande av statistik i EU. Med hjälp av denna statistik kan man utvärdera målen i 
Altener-programmet. Detta system bygger på en metodik för insamlandet av data och dess 
införande i energiräkningen. Denna viktiga verksamhet måste fortsätta, i syfte att övervaka 
framstegen mot målen i gemenskapens strategi. 
De statistiska uppgifterna är för vissa energikällor grundade på uppskattningar medan andra 
kan mätas på kilowattimmen när. Solenergi och värmepumpar i hemmen är exempel på 
förnybar energi där de statistiska uppgifterna för närvarande måste uppskattas. Eftersom 
statistiken insamlas kontinuerligt kan dock en kvantitativ övervakning genomföras. 
Statistikkvaliteten kan även förbättras med hjälp av fältstudier och undersökningar. 
Vidare kan man förbättra samordningen och datainsamlingen i anslutning till den förnybara 
energiverksamhet som genomförs i gemenskapens olika program. Ett förslag är att 
kommissionen undersöker möjligheten att skapa en databas där allt gemenskapsstöd till 
förnybar energi kan registreras. I databasen skulle det också kunna registreras, med hjälp 
av ett kommande underrättelsesystem, den verksamhet som genomförs på nationell nivå 
utöver det som meddelas i enlighet med reglerna om statligt stöd. På så sätt skulle den 
politik som påverkar förnybar energi och de framsteg som görs mot att öka de förnybara 
energikällornas marknadsandel kunna övervakas på ett pålitligt och effektivt sätt. 
7. Nästa steg. 
Denna grönbok är det första ledet i upprättandet av en strategi för förnybara energikällor. 
Den syftar till att skapa debatt om vilka de viktigaste och mest överhängande åtgärderna 
är, som bör genomföras på gemenskaps- och på medlemsstatsnivå, och exakt hur dessa 
åtgärder bör utformas. Kommissionen uppmanar därför alla intresserade parter att bidra 
till processen genom att inkomma med sina reaktioner på denna grönbok och de frågor 
som tas upp i den till kommissionen senast i slutet på mars 1997. På grundval av detta och 
efter samråd med medlemsstaterna, andra gemenskapsinstitutioner, och intresserade parter 
ämnar kommissionen offentliggöra en vitbok om en gemenskapsstrategi för förnybara 
energikällor, åtföljd av en handlingsplan, i mitten på 1997. 
44 
Bilaga 1 
De viktigaste indikatorerna för förnybar energi i Europeiska unionen. 
Andel förnybar energi 
(%) 
Kapacitet 
vattenkraft (MWe) 
Kapacitet 
vindkraft (MWe) 
Kapacitet 
solceller (kWp) 
Kapacitet 
jordvärme (MWe) 
Elproduktion 
alla förnybara 
(GWh) 
varav (%) 
Vatten 
Vind 
Solceller 
Jordvärme 
Biomassa 
Biobränsle­
produktion 
(kiloton oljeekvi-
valenter) EUR 12 
1991 
3,7 
57303 
645,5 
8726 
530 
174364 
92,8 
0,6 
0,0 
1,8 
4,8 EUR 12 
1994 
3,9 
57932 
1626,7 
29143 
509 
205613 
91,5 
1,6 
0,0 
1,6 
5,3 
257,6 EUR 15 
1991 
5,2* 
87303 
652,5 
-
-
290513 
91,7 
0,4 
-
-
6,8 EUR 15 
1994 
5,4 
88331 
1671,7 
-
-
324232 
91,1 
1,1 
- . 
-
6,8 
Källa: Eurostat 
* 1992 
45 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I BELGIEN 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B 
B Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Förnybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermigk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från goptippar 
Röts lam 
Jordbruksslam 
Jord- och gkoggbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar-
yta 
(1000 m1) 
36.4 Solcells­
effekt 
(kWp) 
48 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
112.7 
4.7 
45.0 
63.0 
5.2 
0.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
8.3 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
1608200 
7865 Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
5307.1 
7384.0 
0.0 
0.0 
2461.3 
296.5 
24.0 
92.5 
0.0 
311.9 
15580.8 Självför­
brukning 
(TJ) 
40.0 
0.0 
37.2 Prod, av 
förnybar el 
(GWh) 
343.1 
11.8 
143.5 
187.8 
8.6 
0.1 
0.0 
455.0 
58.8 
2.0 
1.8 
0.0 
517.6 
869.4 Prod, av 
förnybar 
energi (TJ) 
1235 
42 
517 
676 
31 
37 
0 
0 
53 
5307 
7384 
0 
0 
2461 
297 
24 
93 
0 
312 
15581 
17234 Prod, av 
förnybar 
primär­
energi 
Aftnel 
29.5 
1.0 
12.3 
16.1 
0.7 
0.9 
0.0 
0.0 
1.3 
126.8 
176.4 
0.0 
0.0 
58.8 
7.1 
0.6 
2.2 
0.0 
7.4 
372.1 
411.6 Prod, av 
fÖmybart 
värme (TJ) 
36.6 
53.3 
181.4 
7384.0 
0.0 
0.0 
2171.1 
0.0 
77.7 
274.7 
10088.9 
10178.8 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.9 
0.0 
0.0 
1.3 
4.3 
176.4 
0.0 
0.0 
51.9 
0.0 
0.0 
1.9 
0.0 
6.6 
241.0 
0.0 
0.0 
243.1 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
7384.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
10885 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
50294 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
72236 
(Källa: Eurostat) 
SS 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I DANMARK 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk 
Dk Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Förnybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m') 
124.0 Solcells-
effekt 
(kWp) 
0 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
8.3 
4.4 
3.9 
0.0 
532.0 
0.0 
72.0 
3.5 
6.9 
8.9 
0.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
7.0 
693.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) Bränsle-
förbruk-
ning/till-fört 
värme (TJ) 
19060.0 
15414.0 
8032.0 
4247.0 
2179.0 
0.0 
163.0 
641.0 
557.0 
30.0 
50323.0 Självför­
brukning 
(TJ) 
62.0 
184.0 
109.0 
2.0 Prod, av 
fö my bar el 
(GWh) 
32.6 
16.8 
15.8 
0.0 
1137.0 
0.0 
0.0 
525.0 
189.0 
13.0 
38.0 
27.0 
0.0 
792.0 
1934.6 Prod, av 
förnybar 
energi (TJ) 
117 
60 
57 
0 
4093 
185 
0 
0 
45 
19060 
15414 
8032 
4247 
2179 
0 
101 
641 
557 
30 
50261 
54702 Prod, av 
förnybar 
primär­
energi 
flctnrï 
2.8 
1.4 
1.4 
0.0 
97.8 
4.4 
0.0 
0.0 
1.1 
455.2 
368.1 
191.8 
101.4 
52.0 
0.0 
2.4 
15.3 
13.3 
0.7 
1200.4 
1306.5 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
185.0 
45.0 
13687.0 
15414.0 
7079.0 
4247.0 
1088.0 
56.0 
322.0 
357.0 
28.0 
42278.0 
42508.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
4.4 
0.0 
0.0 
1.1 
326.9 
368.1 
169.1 
101.4 
26.0 
0.0 
1.3 
7.7 
8.5 
0.7 
1009.7 
0.0 
0.0 
1015.2 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
100.0 
15414.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
14832 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
20136 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
40096 
(Källa: Eurostat) 
^S-
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I TYSKLAND 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D 
D Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Förnybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Röts lam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m1) 
1146.4 Solcells-
effekt 
(kWp) 
10446 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
4310.0 
417.0 
934.0 
2959.0 
643.0 
0.0 
499.0 
79.0 
6.9 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
20.0 
1400.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
28000 Bränsle-
förbruk-
ning/till-fört 
värme (TJ) 
43393.0 
91612.0 
10658.0 
22335.0 
1120.0 
13669.0 
95.0 
172.3 
181934.3 Självför­
brukning 
(TJ) Prod, av 
förnybar el 
(GWh) 
19599.3 
1611.6 
5335.9 
12651.8 
1428.0 
4.3 
0.0 
2611.7 
414.8 
523.9 
45.3 
6.1 
13.4 
3615.2 
24640.7 Prod, av 
förnybar 
energi (TJ) 
70557 
5802 
19209 
45546 
5141 
1510 
15 
0 
360 
44616 
91612 
0 
10658 
22335 
1120 
0 
13669J 
95 
172 
183157 
261861 Prod, av 
förnybar 
primär­
energi 
fktne> 
1685.2 
138.6 
458.8 
1087.8 
122.8 
36.1 
0.4 
0.0 
8.6 
1065.6 
2188.0 
0.0 
254.5 
533.4 
26.7 
0.0 
326.5 
2.3 
4.1 
4374.4 
6254.1 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
1510.0 
360.0 
17056.0 
91612.0 
0.0 
10658.0 
6040.0 
56.0 
3149.0 
42.6 
128613.6 
130483.6 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
36.1 
0.0 
0.0 
8.6 
407.4 
2188.0 
0.0 
254.5 
144.3 
0.0 
1.3 
75.2 
0.0 
1.0 
3071.7 
0.0 
0.0 
3116.4 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
1007.0 
91612,0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
141094 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
333991 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
528229 
(Källa: Eurogtat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I GREKLAND 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr 
Gr Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m2) 
1900.0 Solcells­
effekt 
(kWp) 
235 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
2525.7 
2.7 
39.0 
2484.0 
26.9 
2.0 
0.0 
0.5 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
27.2 
1.4 
2.1 Bränsle-
förbruk-
ning (ton) 
293418 
4500 
0 Bränsle-
förbruk-
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
53510.0 
0.0 
4912.0 
68.0 
0.0 
0.0 
1.4 
30.1 
58521.5 Självför-
brukning 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
2605.3 
7.5 
96.6 
2501.2 
37.4 
0.2 
0.0 
0.0 
1.4 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.4 
2644.3 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
9379 
27 
348 
9004 
135 
4104 
1 
0 
173 
0 
53510 
0 
4912 
68 
0 
0 
0 
1 
30 
58522 
72313 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
nrtoet 
224.0 
0.6 
8.3 
215.1 
3.2 
98.0 
0.0 
0.0 
4.1 
0.0 
1278.0 
0.0 
117.3 
1.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.7 
1397.7 
1727.1 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
4104.0 
173.4 
0.0 
53510.0 
0.0 
4912.0 
31.7 
0.0 
0.0 
1.4 
0.0 
58455.1 
62732.5 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
98.0 
0.0 
0.0 
4.1 
0.0 
1278.0 
0.0 
117.3 
0.8 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1396.1 
0.0 
0.0 
1498.3 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
4104.0 
53510.0 Primår-
produk-
tion, totalt 
(ktoe) 
9669 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
24129 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
40623 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I SPANIEN 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
E 
(Källa: Eur Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
ostat) Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermigk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m2) 
309.3 SolceUa-
effekt 
(kWp) 
1204 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
12636.0 
191.0 
1051.0 
11394.0 
74.9 
0.0 
40.3 
182.6 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
652800 
7008060 
3351787 
2101980 Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
4849.0 
88024.0 
0.0 
42100.0 
26379.2 
0.0 
389.6 
0.0 
34.3 
518.1 
162294.2 Självför­
brukning 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
24351.1 
649.4 
2745.5 
20956.2 
175.2 
2.0 
0.0 
230.0 
489.8 
34.3 
0.0 
0.0 
0.0 
754.1 
25282.4 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
87664 
2338 
9884 
75442 
631 
1005 
7 
0 
273 
4849 
88024 
0 
42100 
26379 
0 
390 
0 
34 
518 
162294 
251874 Prod, av 
fömybar 
primär-
energi 
/TrtofO 
2093.7 
55.8 
236.1 
1801.8 
15.1 
24.0 
0.2 
0.0 
6.5 
115.8 
2102.3 
0.0 
1005.5 
630.0 
0.0 
9.3 
0.0 
0.8 
12.4 
3876.1 
6015.6 Prod, «v 
fömybart 
värme (TJ) 
1005.0 
160.2 
88024.0 
0.0 
42100.0 
0.0 
0.0 
34.3 
518.1 
130836.6 
131841.6 Prod, «v 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
24.0 
0.0 
0.0 
0.0 
3.8 
2102.3 
0.0 
1005.5 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.8 
12.4 
3124.8 
0.0 
0.0 
3148.8 Fönybart 
värme, 
hushill 
(TJ) 
88024.0 Primår-
produk-
tion, totalt 
(ktoe) 
32234 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
97400 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
161600 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I FRANKRIKE 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F 
F Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m*) 
374.0 Solcells­
effekt 
(kWp) 
42 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
20773.0 
433.0 
1510.0 
18830.0 
3.4 
4.7 
185.0 
216.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
27825 
102607 
-Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
33670.0 
299411.0 
378.0 
59500.0 
4952.0 
4104.3 
888.0 
412.0 
0.0 
0.0 
399211.0 Själv för­
brukning 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
79036.0 
1872.0 
6457.0 
70707.0 
9.0 
0.0 
0.0 
551.0 
692.0 
119.0 
22.0 
0.0 
0.0 
1384.0 
80429.0 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
284530 Prod, av 
fömybar 
primär-
- energi 
Cktoel 
6795.5 
6739) 161.0 
23245! 555.2 
25454.5 
32 
587 
0 
0 
5070 
33670 
299411 
378 
59500 
4952 
4104 
888 
412 
0 
0 
399211 
693534 6079.4 
0.8 
14.0 
0.0 
0.0 
121.1 
804.2 
7151.0 
9.0 
1421.1 
118.3 
98.0 
21.2 
9.8 
0.0 
0.0 
9534.5 
16564.0 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
587.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
14.0 
! 0.0 
4500.0 
19573.0 
299411.0 
321.3 
59500.0 
1560.0 
400.0 
0.0 
0.0 
0.0 
380765.3 
385852.3 0.0 
107.5 
467.5 
7151.0 
7.7 
1421.1 
37.3 
0.0 
9.6 
0.0 
0.0 
0.0 
9094.0 
0.0 
0.0 
9215.5 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
487.0 
299411.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
120680 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
228535 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
476337 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FORNYBAR ENERGI I IRLAND 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl 
Irl Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar-
yta 
(1000 m1) 
2.5 Solcells-
effekt 
(kWp) 
56 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
230.0 
5.6 
23.0 
200.0 
6.5 
0.0 
0.0 
0.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.3 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
102 Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
0.0 
1735.0 
0.0 
4963.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
103.7 
6801.7 Självför­
brukning 
(TJ) 
23.0 Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
851.0 
22.0 
65.0 
742.0 
18.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
869.0 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
3064 
79 
234 
2671 
65 
4 
0 
0 
2 
0 
1735 
0 
4963 
0 
0 
0 
0 
0 
104 
6802 
9936 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
Hctr>e> 
73.2 
1.9 
5.6 
63.8 
1.5 
0.1 
0.0 
0.0 
0.1 
0.0 
41.4 
0.0 
118.5 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.5 
162.4 
237.3 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
4.2 
2.1 
0.0 
1735.0 
0.0 
4963.0 
0.0 
0.0 
0.0 
80.6 
6778.6 
6784.9 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.1 
0.0 
0.0 
0.1 
0.0 
41.4 
0.0 
118.5 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.9 
161.9 
0.0 
0.0 
162.0 Fönybart 
v&tmc, 
hushåll 
(TJ) 
4.2 
1735.0 Primär-
p reduk­
tion, totalt 
(ktoe) 
3628 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
10968 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
17105 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FORNYBAR ENERGI I ITALIEN 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It 
It Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Röts lam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m1) 
180.0 Solcells­
effekt 
(kWp) 
14690 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
12864.0 
371.0 
1585.0 
10908.0 
21.0 
496.0 
74.0 
104.0 
7.2 
1.2 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
682.0 
9.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
0 Bränsle­
förbruk­
ning/ull-fört 
värme (TJ) 
87866.0 
11100.0 
94300.0 
0.0 
39600.0 
2840.0 
5265.0 
293.0 
30.0 
75.0 
30.0 
153533.0 Självför­
brukning 
(TJ) 
0.0 Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
44665.0 
1633.0 
7184.0 
35847.0 
6.3 
11.1 
3417.0 
189.0 
60.4 
24.3 
2.4 
6.3 
2.5 
284.9 
48378.0 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
160794 
5879 
25862 
129049 
23 
300 
40 
87866 
8916 
11100 
94300 
0 
39600 
2840 
5265 
293 
30 
75 
30 
153533 
411472 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
3840.3 
140.4 
617.7 
3082.1 
0.5 
7.2 
1.0 
2098.5 
212.9 
265.1 
2252.2 
0.0 
945.8 
67.8 
125.7 
7.0 
0.7 
1.8 
0.7 
3666.9 
9827.4 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
300 
8916.0 
1540.0 
94300.0 
0.0 
39600.0 
1227.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
136667.0 
145883.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
7.2 
0.0 
0.0 
212.9 
36.8 
2252.2 
0.0 
945.8 
29.3 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
3264.1 
0.0 
0.0 
3484.2 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
200.0 
94300.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
31240 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
154104 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
231498 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I LUXEMBURG 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L 
L Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbmksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Inf&ngar-
yta 
(1000 m1) 
0.3 Solcells-
effekt 
(kWp) 
7 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
27.4 
0.6 
26.8 
0.0 
0.0 
0.0 
9.5 
0.0 
0.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.0 
0.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
131676 
64884 
H 11 Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
1017.0 
644.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
34.3 
0.0 
0.0 
1695.9 Själv för­
brukning 
(TJ) 
16.5 Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
86.1 
3.1 
83.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
50.2 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
50.2 
136.3 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
310 
11 
299 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
1017 
645 
0 
0 
0 
0 
0 
34 
0 
0 
1696 
2006 Prod, av 
fomybar 
primär­
energi 
7.4 
0.3 
7.1 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
24.3 
15.4 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.8 
0.0 
0.0 
40.5 
47.9 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
0.4 
0.0 
0.0 
644.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.4 
0.0 
0.0 
646.0 
646.4 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
15.4 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
15.4 
0.0 
0.0 
15.4 Fönybart 
värme, 
hushall 
(TJ) 
0.4 
644.6 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
51 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
3755 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
1190 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI 1 NEDERLÄNDERNA 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL 
NL Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar-
yta 
(1000 m1) 
142.1 Solcells-
effekt 
(kWp) 
1999 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
37.0 
0.2 
36.8 
0.0 
157.0 
0.0 
189.0 
0.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.0 
0.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
2580000 Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
19786.0 
13400.0 
0.0 
1400.0 
0.0 
0.0 
2036.0 
1908.0 
0.0 
544.0 
39074.0 Själv för­
brukning 
(TJ) 
629.0 
511.0 
509.0 Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
100.0 
1.0 
99.0 
0.0 
238.0 
2.3 
0.0 
1208.0 
0.0 
120.0 
104.0 
0.0 
1.5 
1433.5 
1773.8 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
360 
4 
356 
0 
857 
118 
8 
0 
0 
19786 
13400 
0 
1400 
0 
0 
2036 
1908 
0 
544 
39074 
40417 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
fktneï 
8.6 
0.1 
8.5 
0.0 
20.5 
2.8 
0.2 
0.0 
0.0 
472.6 
320.0 
0.0 
33.4 
0.0 
0.0 
48.6 
45.6 
0.0 
13.0 
933.2 
965.3 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
118.0 
0.0 
1288.0 
13400.0 
0.0 
1400.0 
143.0 
809.0 
0.0 
29.0 
17069.0 
17187.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.8 
0.0 
0.0 
0.0 
30.8 
320.0 
0.0 
33.4 
0.0 
0.0 
3.4 
19.3 
0.0 
0.7 
407.7 
0.0 
0.0 
410.5 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
51.0 
13400.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
66262 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
70741 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
79677 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I ÖSTERRIKE 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A 
A Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994, 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m1) Solcells-
effekt 
(kWp) Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
11274.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) Bränsle­
förbruk­
ning (ton) Bränsle-
förbruk-
ning/till-fört 
värme (TJ) Självför­
brukning 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
35706 
2871.0 
38577.0 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
128542 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
130154 
258696 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
3070.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
3108.5 
6179 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
8810 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
26062 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
54645 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I PROTUGAL 
p 
P 
P 
p 
P 
P 
P 
p 
P 
P 
P 
p 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötslam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m») 
194.0 Solcells­
effekt 
(kWp) 
120 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
3982.0 
29.3 
"205.6 
3747.5 
8.3 
5.8 
0.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
0.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) 
0 Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
185.0 
0.0 
61340.0 
0.0 
24829.0 
7063.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
113.0 
93345.0 Självför­
brukning 
(TJ) 
0.0 Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
10704.7 
52.7 
528.1 
10124.9 
17.0 
0.5 
33.4 
0.0 
933.0 
0.0 
0.0 
0.0 
1.3 
933.0 
11689.9 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
38537 
190 
1901 
36450 
61 
607 
2 
185 
42 
0 
61340 
0 
24829 
7063 
0 
0 
0 
0 
113 
93345 
132779 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
OrrvA 
920.4 
4.5 
45.4 
870.5 
1.5 
14.5 
0.0 
4.4 
1.0 
0.0 
1465.0 
0.0 
593.0 
168.7 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.7 
2229.4 
3171.2 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
607.0 
42.0 
0.0 
61340.0 
0.0 
3359.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
92.0 
64791.0 
65440.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
14.5 
0.0 
0.0 
1.0 
0.0 
1465.0 
0.0 
80.2 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
2.2 
1547.4 
0.0 
0.0 
1562.9 Fönybart 
värme, 
hushall 
(TJ) 
406.7 
61340.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
3259 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
19024 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
31380 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI 1 FINLAND 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN 
FIN Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft -1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Röts lam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m2) Solcells­
effekt 
(kWp) Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
2736.0 
27.0 
278.0 
2431.0 
5.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) Bränsle­
förbruk­
ning (ton) Bränalc-
förbruk-
ning/till-fört 
värme (TJ) 
•i II i Självför-
brukmng 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
11837 
102.0 
1061.0 
10674.0 
7.0 
6740.0 
18584.0 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
42613 
367 
3820 
38426 
25 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
189934 
232547.2 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
flrtn«> 
1017.8 
8.8 
91.2 
917.8 
0.6 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
4536.3 
5554.0 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
12721 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
30356 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
• ! 
! 
! 
j 
65546 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I SVERIGE 
s 
S 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s 
s Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totah 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Röts lam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenergi, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar-
yta 
(1000 m1) Solcells-
effekt 
(kWp) Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
16448.0 
45.0 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) Bränsle­
förbruk­
ning (ton) Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 Självför­
brukning 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
59039 
72 
1693.0 
60804.0 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
212540 
259 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
275775 
488575 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
fktoe> 
5076.2 
0.0 
0.0 
0.0 
6.2 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
6586.5 
11668.8 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
30813 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) 
48550 Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
142850 
(Källa: Eurostat) 
PRODUKTION AV FÖRNYBAR ENERGI I FÖRENADE KUNGARIKET 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK 
UK Ar 
1994 
1994 
1994 
1994 
Î994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 
1994 Fömybar energikälla 
Vattenkraft, totalt 
Vattenkraft-1 MW 
Vattenkraft 1-10 MW 
Vattenkraft 10+ MW 
Vind 
Solpaneler 
Solceller 
Geotermisk el 
Jordvärme 
Sopvärme 
Ved i hushåll 
Fjärrvärme 
Ved i industrin 
Kraftverk (el, värme) 
Biobränslen 
Biogas från soptippar 
Rötsiam 
Jordbruksslam 
Jord- och skogsbruk 
Biomassa, totalt 
Primärenerei, totalt 
Elproduktion, totalt 
Värmeproduktion, totalt Infångar­
yta 
(1000 m2) 
286.3 Solcells-
effekt 
(kWp) 
0 Installerad 
elektrisk 
effekt 
(MWe) 
1463.6 
29.3 
0.0 
1434.3 
148.5 
0.0 
112.0 
0.0 
91.4 Installerad 
termisk 
effekt 
(MWth) 
2.2 
49.9 
0.0 Bränsle­
förbruk­
ning (ton) Bränsle­
förbruk­
ning/till-fört 
värme (TJ) 
0.0 
Î4412.0 
7290.0 
0.0 
4166.0 
0.0 
0.0 
7400.0 
6820.0 
15.0 
0.0 
40103.0 Själv för­
brukning 
(TJ) Prod, av 
fömybar el 
(GWh) 
5076.0 
141.0 
0.0 
4935.0 
337.0 
0.0 
0.0 
716.5 
0.0 
517.0 
360.8 
0.4 
0.0 
1594.7 
7007.3 Prod, av 
fömybar 
energi (TJ) 
18274 
508 
0 
17766 
1213 
266 
0 
0 
35 
14412 
7290 
0 
4166 
0 
0 
7400 
6820 
15 
0 
40103 
59891 Prod, av 
fömybar 
primär­
energi 
iktnri 
436.4 
12.1 
0.0 
424.3 
29.0 
6.4 
0.0 
0.0 
0.8 
344^2, 
174.1 
0.0 
99.5 
0.0 
0.0 
176.7 
162.9 
0.4 
0.0 
957.8 
1430.4 Prod, av 
fömybart 
värme (TJ) 
266.0 
34.7 
1927.0 
7290.0 
0.0 
4166.0 
0.0 
792.0 
2181.0 
9.0 
0.0 
16365.0 
16665.7 Prod, av 
fömybart 
värme 
(ktoe) 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
0.0 
6.4 
0.0 
0.0 
0.8 
46.0 
174.1 
0.0 
99.5 
0.0 
0.0 
18.9 
52.1 
0.2 
0.0 
390.9 
0.0 
0.0 
398.0 Fönybart 
värme, 
hushåll 
(TJ) 
152.0 
7290.0 Primär­
produk­
tion, totalt 
(ktoe) 
239134 Inhemsk 
förbruk­
ning, totalt 
(ktoe) Total 
elproduk­
tion 
(GWh) 
« 
! 
219612 
325046 
(Källa: Eurostat) 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 576 slutlig 
DOKUMENT 
SV 12 
Katalognummer : CB-CO-96-605-SV-C 
ISBN 92-78-11810-9 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg