P8_TA(2017)0073

Jämställdhet mellan kvinnor och män i EU 2014–2015

Europaparlamentets resolution av den 14 mars 2017 om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen 2014–2015 (2016/2249(INI))

(2018/C 263/07)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

— med beaktande av artikel 2 och artikel 3.3 andra stycket i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) och artikel 8 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget),

— med beaktande av artikel 23 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna,

— med beaktande av den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (Europakonventionen),

— med beaktande av Förenta Nationernas konvention av den 18 december 1979 om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor (CEDAW),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/29/EU av den 25 oktober 2012 om fastställande av miniminormer för brottsoffers rättigheter och för stöd till och skydd av dem samt om ersättande av rådets rambeslut 2001/220/RIF (1),

— med beaktande av deklarationen och handlingsplanen från Peking, som antogs vid den fjärde världskonferensen för kvinnor den 15 september 1995 samt de efterföljande slutdokument som antogs vid FN:s extra sessioner Peking + 5 (2000), Peking + 10 (2005) och Peking + 15 (2010),

— med beaktande av FN-konventionen från 1949 om bekämpning av människohandel och utnyttjande av prostituerade,

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/36/EU av den 5 april 2011 om förebyggande och bekämpande av människohandel, om skydd av dess offer och om ersättande av rådets rambeslut 2002/629/RIF (2),

— med beaktande av sin ståndpunkt av den 20 oktober 2010 om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av rådets direktiv 92/85/EEG om åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbetstagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (3),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet, (4),

— med beaktande av rådets direktiv 2004/113/EG av den 13 december 2004 om genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män när det gäller tillgång till och tillhandahållande av varor och tjänster (5),

— med beaktande av rådets direktiv 2013/62/EU av den 17 december 2013 om ändring av rådets direktiv 2010/18/EU om genomförandet av det ändrade ramavtalet om föräldraledighet som ingåtts av BusinessEurope, UEAPME, ECPE och EFS till följd av ändringen av Mayottes ställning i förhållande till Europeiska unionen (6),

— med beaktande av att det sedan 1975 finns europeiska direktiv om de olika aspekterna av likabehandling av män och kvinnor (direktiv 2010/41/EU (7), direktiv 2010/18/EU (8), direktiv 2006/54/EG, direktiv 2004/113/EG, direktiv 92/85/EEG (9), direktiv 86/613/EEG (10) och direktiv 79/7/EEG (11)),

— med beaktande av kommissionens förslag av den 14 mars 2012 till Europaparlamentets och rådets direktiv om en jämnare könsfördelning bland icke verkställande styrelseledamöter i börsnoterade företag och därmed sammanhängande åtgärder (direktivet om kvinnor i styrelser) (COM(2012)0614),

— med beaktande av Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (Istanbulkonventionen), och artikel 3 i denna där ”genus” definieras som ”de socialt konstruerade roller, beteenden, aktiviteter och attribut som ett visst samhälle anser passande för kvinnor respektive män”,

— med beaktande av kommissionens förslag av den 4 mars 2016 till rådets beslut om undertecknande på Europeiska unionens vägnar av Europarådets konvention om förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor och våld i hemmet (COM(2016)0111),

— med beaktande av rådets slutsatser av den 16 juni 2016 om jämställdhet mellan kvinnor och män (00337/2016),

— med beaktande av rådets slutsatser av den 5–6 juni 2014 om förebyggande och bekämpning av alla former av våld mot kvinnor och flickor, inbegripet kvinnlig könsstympning (09543/2014),

— med beaktande av rådets slutsatser av den 7 december 2015 om jämställdhet mellan kvinnor och män inom beslutsfattandet (14327/2015),

— med beaktande av ordförandeskapstrions förklaring av den 7 december 2015, undertecknad av Nederländerna, Slovakien och Malta,

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 3 mars 2010Europa 2020: En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla (COM(2010)2020),

— med beaktande av kommissionens arbetsdokument av den 3 mars 20152014 Report on equality between women and men (SWD(2015)0049),

— med beaktande av kommissionens arbetsdokument av den 4 mars 20162015 Report on equality between women and men (SWD(2016)0054),

— med beaktande av kommissionens arbetsdokument av den 3 december 2015Strategiskt engagemang för jämställdhet 2016–2019 (SWD(2015)0278),

— med beaktande av sina resolutioner av den 10 februari 2010 om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen – 2009 (12), den 8 mars 2011 om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen – 2010 (13), den 13 mars 2012 om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen – 2011 (14) samt den 10 mars 2015 om jämställdhet mellan kvinnor och män i Europeiska unionen 2013 (15),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 25 november 2013Om utrotande av kvinnlig könsstympning (COM(2013)0833), och av sin resolution av den 6 februari 2014 (16) om utrotande av kvinnlig könsstympning,

— med beaktande av resultatet av undersökningen om homosexuella, bisexuella och transpersoner i Europeiska unionen från byrå för grundläggande rättigheter (FRA), som offentliggjordes i maj 2013,

— med beaktande av FRA:s rapport Violence against women – an EU-wide survey. Main results, offentliggjord i mars 2014,

— med beaktande av FRA:s rapport The fundamental rights situation of intersex people, offentliggjord i maj 2015,

— med beaktande av rapporten från det europeiska nätverket för likabehandlingsorgan (Equinet) The Persistence of Discrimination, Harassment and Inequality for Women. The Work of Equality Bodies informing a new European Commission Strategy for Gender Equality, offentliggjord 2015,

— med beaktande av rapporterna från Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor (Eurofound) The gender employment gap: challenges and solutions (2016), Social partners and gender equality in Europe (2014), Developments in working life in Europe: EurWORK annual review (2014 och 2015), och den sjätte undersökningen om arbetsvillkor i Europa (EWCS) (2016),

— med beaktande av sin resolution av den 3 februari 2016 om den nya strategin för kvinnors rättigheter och jämställdhet i Europa efter 2015 (17) och av sin resolution av den 9 juni 2015 om EU:s strategi för jämställdhet efter 2015 (18),

— med beaktande av sin resolution av den 25 februari 2014 om bekämpning av våld mot kvinnor (19),

— med beaktande av sin resolution av den 9 september 2015 om att stärka flickor genom utbildning i EU (20),

— med beaktande av sin resolution av den 8 mars 2016 om situationen för kvinnliga flyktingar och asylsökande i EU (21),

— med beaktande av sin resolution av den 28 april 2016 om kvinnliga hushållsanställda och omsorgsgivare i privata hushåll inom EU (22),

— med beaktande av sin resolution av den 26 maj 2016 om ett könsperspektiv på fattigdom (23),

— med beaktande av sin resolution av den 13 september 2016 om inrättande av gynnsamma arbetsmarknadsvillkor för balans mellan arbetsliv och privatliv (24),

— med beaktande av sin resolution av den 15 september 2016 om tillämpningen av rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättandet av en allmän ram för likabehandling (direktivet om likabehandling) (25),

— med beaktande av sin resolution av den 8 mars 2016 om integrering av ett jämställdhetsperspektiv i Europaparlamentets arbete (26),

— med beaktande av sin resolution av den 12 maj 2016 om genomförandet av direktiv 2011/36/EU av den 5 april 2011 om förebyggande och bekämpande av människohandel och om skydd av dess offer ur ett jämställdhetsperspektiv (27),

— med beaktande av kommissionens lägesrapport av den 3 juni 2013 om Barcelonamålen Utveckling av barnomsorgen i Europa för en hållbar och inkluderande tillväxt (28),

— med beaktande av kommissionens rekommendation av den 20 februari 2013Bryta det sociala arvet – investera i barnens framtid (29),

— med beaktande av Europeiska jämställdhetsinstitutets (EIGE:s) jämställdhetsindex 2015 och Peking + 20: fjärde översynen av EU-medlemsstaternas genomförande av Pekingplattformen och andra rapporter från EIGE,

— med beaktande av studien från det europeiska nätverket av juridiska experter på jämställdhet och icke-diskriminering A comparative analysis of gender equality law in Europe 2015 från januari 2016,

— med beaktande av de överenskomna slutsatserna om mäns och pojkars roll för att uppnå jämställdhet från det 48:e mötet i FN:s kvinnokommission i mars 2004 (30),

— med beaktande av dokumentet Att förändra vår värld: Agenda 2030 för hållbar utveckling, som antogs vid FN:s toppmöte om hållbar utveckling den 25 september 2015, och de mål och delmål om jämställdhet, kvinnors rättigheter och kvinnors egenmakt som ingår i dokumentet,

— med beaktande av kommissionens statistiska rapport från april 2014 Ensamstående föräldrar och sysselsättning i Europa (31),

— med beaktande av artikel 52 i arbetsordningen,

— med beaktande av betänkandet från utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män (A8-0046/2017), och av följande skäl:

A. EIGE:s jämställdhetsindex från 2015 uppvisar endast marginella förbättringar: EU har endast kommit halvvägs när det gäller att uppnå jämställdhet och den sammanlagda poängen sedan 2005 har gått upp från 51.3 till 52.9 av 100. Det måste gå snabbare om EU ska kunna uppfylla målen i Europa 2020-strategin.

B. De senaste åren har de civila och politiska rörelserna i vissa medlemsstater ökat betydligt på bekostnad av lika rättigheter för kvinnor och män, vilket till och med ifrågasätter det allmänna behovet av jämställdhetspolitik. Målet med denna motreaktion mot jämställdhet är att förstärka traditionella könsroller och ifrågasätta befintliga och framtida resultat på området för jämställdhet, kvinnors rättigheter och hbti-personers rättigheter.

C. Jämställdhet är en grundläggande rättighet som erkänns i fördraget om Europeiska unionen och i Europeiska unionens stadga om de mänskliga rättigheterna. EU:s mål på detta område är också att garantera lika möjligheter för och likabehandling av kvinnor och män samt att bekämpa all könsdiskriminering.

D. Under 2015 uppmättes den högsta sysselsättningsgraden för kvinnor någonsin, 64,5 %, men den var fortfarande betydligt lägre än männens sysselsättningsgrad som låg på 75,6 %. Det är tyvärr fyra gånger mer sannolikt att kvinnor – ofta ofrivilligt – tar och blir kvar i deltidsarbete än män. Många unga förblir fattiga trots att de arbetar, särskilt i Grekland, Spanien, Kroatien, Italien, Cypern, Portugal och Slovakien.

E. Arbetslösheten bland kvinnor är underskattad eftersom många kvinnor inte är registrerade som arbetslösa, särskilt inte de som bor på landsbygden eller i avlägsna områden, de som hjälper till i familjeföretag och alla de som uteslutande ägnar sig åt att sköta hem och barn. Denna situation ger upphov till skillnader i fråga om tillgång till allmänna tjänster (t.ex. bidrag, pensioner, mammaledighet, sjukledighet, tillgång till social trygghet).

F. Eurofounds rapport om skillnaderna i sysselsättning mellan könen uppskattar att skillnaderna i sysselsättning mellan könen kostar EU runt 370 miljarder euro per år, eller 2,8 % av EU:s BNP (32).

G. I de länder som har påverkats av den ekonomiska krisen och av budgetnedskärningar har kvinnor drabbats oproportionerligt, särskilt unga kvinnor, äldre kvinnor, ensamstående mödrar och kvinnor som är utsatta för diskriminering på flera grunder, och detta har gjort att de har hamnat i fattigdom och blivit socialt marginaliserade eftersom de alltmer utesluts från arbetsmarknaden. Nedskärningar i den offentliga omsorgen och i hälso- och sjukvårdstjänster leder till att omsorgsansvaret flyttas från samhället tillbaka till hushållen, vilket främst drabbar kvinnorna.

H. Feminiseringen av fattigdom i EU består och den mycket höga andelen arbetslösa kvinnor, fattiga kvinnor och kvinnor i socialt utanförskap är nära förknippat med budgetnedskärningar i offentliga tjänster såsom hälso- och sjukvård, utbildning, sociala tjänster och sociala förmåner. Denna politik leder till allt större osäkerhet på arbetsmarknaden, framför allt genom en ökning av ofrivilligt deltidsarbete och visstidsanställning.

I. Under 2015 stod arbetande kvinnor för tre fjärdedelar av hushållsarbetet och två tredjedelar av föräldraansvaret, vilket innebar att de tog ett dubbelt ansvar. Kvinnor tar generellt ett betydligt större ansvar för den omsorg som åligger föräldrarna och för hushållet. De traditionella könsrollerna och stereotyperna har fortfarande stor inverkan på arbetsfördelningen mellan kvinnor och män i hemmet, på arbetsplatsen och i samhället i stort. En sådan traditionell ansvarsfördelning tenderar att upprätthålla status quo och begränsa kvinnors anställningsmöjligheter och personliga utveckling, och de har därför inte mycket tid över att delta socialt, i samhället och i ekonomin. En lika fördelning av ”obetalt arbete”, såsom omsorg och hushållsarbete mellan kvinnor och män, är en förutsättning för kvinnors ekonomiska oberoende på lång sikt.

J. Viss familjerelaterad ledighet är fortfarande en grund för diskriminering och stigmatisering av såväl kvinnor som män, trots den gällande politiska ramen och lagstiftningen i EU och på nationell nivå, och det är framför allt kvinnor som drabbas eftersom de bär det huvudsakliga omsorgsansvaret och tar ut familjerelaterad ledighet.

K. Nästan en fjärdedel av EU:s medlemsstater saknar bestämmelser om pappaledighet, och vissa som har det låter endast männen ta ut en, två eller några få dagars ledighet. I åtta medlemsstater har man inte betald föräldraledighet och det är i genomsnitt mycket få pappor som utnyttjar sin föräldraledighet – endast 10 % av papporna tar ut åtminstone en dag föräldraledigt, medan 97 % av kvinnorna utnyttjar den föräldraledighet som är tillgänglig för båda föräldrarna. Det är nödvändigt att få flera att utnyttja föräldraledigheten och pappaledigheten för att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män. En studie som Eurofound (33) gjort visar att pappors uttag av föräldraledighet särskilt påverkas av ersättningsnivån, ledighetssystemets flexibilitet, tillgången till information, tillgången till och flexibiliteten i barnomsorgen samt rädslan att förlora sin plats på arbetsmarknaden om de tar ut ledighet.

L. En förutsättning för kvinnors aktiva deltagande på arbetsmarknaden är att det finns tillgänglig barnomsorg och vård av god kvalitet till rimliga priser för äldre släktingar och andra omsorgsbehövande familjemedlemmar. Barcelonamålen är ett utmärkt instrument för att uppnå verklig jämställdhet mellan kvinnor och män, och alla medlemsstater bör föresätta sig att uppfylla målen så snart som möjligt. På grund av bristen på barnomsorg av god kvalitet till rimligt pris blir det allt vanligare att mödrar tvingas välja mellan att arbeta deltid eller att avstå från sitt arbete för att kunna ta hand om sina barn, med konsekvenser för familjens inkomst och pensionen.

M. Flickors och kvinnors tillgång till utbildning och den grundläggande mänskliga rättigheten till utbildning är viktiga europeiska värden och nödvändiga faktorer för att stärka flickor och kvinnor socialt, kulturellt och yrkesmässigt och för att de ska kunna åtnjuta alla andra sociala, ekonomiska, kulturella och politiska rättigheter fullt ut och således för att förebygga våld mot kvinnor och flickor. Kostnadsfri och obligatorisk utbildning för alla är ett oeftergivligt villkor för lika möjligheter för alla eftersom den bör vara tillgänglig för alla barn utan diskriminering och oavsett bosättningsstatus. Kampen mot ojämlikhet mellan könen börjar i förskolan och kräver konstant pedagogisk kontroll av kursplaner, utvecklingsmål och läranderesultat.

N. Jämställdhet mellan könen är alla samhällsmedborgares ansvar och kräver aktiv medverkan från både kvinnor och män. Myndigheterna bör åta sig att driva utbildningskampanjer som riktar sig till män och yngre generationer vars syfte är att få män och pojkar att engagera sig som partner, och gradvis förhindra och utplåna alla typer av könsrelaterat våld samt främja kvinnors egenmakt.

O. Trots att kvinnor vanligtvis har en högre utbildning än män var det genomsnittliga könslönegapet i EU 2014 fortfarande 16,1 %, även om det är stora skillnader mellan medlemsstaterna.

P. Horisontell och vertikal segregering i arbetslivet förekommer fortfarande och orsakas bland annat av att de yrken som betraktas som ”kvinnliga” värderas lägre än de yrken som betraktas som ”manliga”, av de ihållande glastaken som hindrar kvinnor från att nå de högsta och bäst betalda posterna, och av det faktum att kvinnor är överrepresenterade i deltidsarbete, vilket inte betalar lika bra som heltidsarbete. Även om det finns lika många eller till och med fler kvinnor än män med högre utbildning kan könsstereotypernas inverkan på utbildningen och på de beslut som eleverna fattar under skoltiden påverka deras val genom hela livet och få betydande konsekvenser för arbetsmarknaden. De stereotyper som samhället ofta förmedlar om att kvinnor med barn inte kan arbeta heltid försätter kvinnor i en sämre position och avskräcker kanske unga kvinnor från att gå vidare till en högre utbildning eller investera i en karriär.

Q. Den kombinerade indikatorn i Eurofounds undersökning om arbetsvillkor avseende betald och obetald arbetstid visar att kvinnors arbetstid är allmänt sett längre när betalda och obetalda arbetstimmar beräknas (34).

R. På områden som rör, men inte är begränsade till, varor, tjänster eller jordbruk, är tillgången till ekonomiska och finansiella resurser som t.ex. tillgångar, kapital, produktionsresurser och kredit mellan män och kvinnor ojämn.

S. Pensionsklyftan i EU består och uppgick till så mycket som 40,2 % 2014. Detta beror på de nackdelar som kvinnor samlar på sig över tid, såsom brist på tillgång till de många ekonomiska resurser, t.ex. förmåns- och pensionssystem, som en heltidsanställning medför och som många kvinnor inte har rätt till eftersom de fortsätter att arbeta deltid eller ha oregelbundna anställningar till följd av omsorgsansvar.

T. Vissa medlemsstater i EU har kvar ett icke-individbaserat skatte- och socialförsäkringssystem. Denna situation kan göra kvinnor beroende av män eftersom de kanske endast har fått härledda rättigheter via sitt förhållande med en man.

U. Under det senaste årtiondet har den totala andelen kvinnor i nationella/federala parlament ökat med endast 6 % och uppgick 2015 till 29 %.

V. 2015 var det endast 6,5 % av styrelseordförandena och 4,3 % av de verkställande direktörerna i de största börsnoterade företagen som var kvinnor.

W. Trots EU:s engagemang för jämställdhet i beslutsfattande, finns det allvarliga brister i EU-byråernas styrelser när det gäller könsfördelning, vilket visar på bestående mönster av könssegregering. I genomsnitt är 71 % av styrelseledamöterna män, och endast en av tre styrelser leds av en kvinna. Av 42 verkställande direktörer vid EU-byråerna är endast sex kvinnor.

X. Hälften av alla kvinnliga mordoffer mördas av en nära partner, en släkting eller en familjemedlem (35). Av kvinnorna i EU har 33 % utsatts för fysiskt eller sexuellt våld och 55 % för sexuella trakasserier – 32 % på arbetsplatsen. Kvinnor är särskilt utsatta för sexuellt och fysiskt våld samt nätvåld, nätmobbning och stalking.

Y. Våld mot kvinnor är en av världens vanligaste kränkningar av de mänskliga rättigheterna, och drabbar alla i samhället, oavsett ålder, utbildningsnivå, inkomst, social ställning och ursprungs- eller bosättningsland, och är ett av de främsta hindren för jämställdhet mellan kvinnor och män. Fenomenet kvinnomord minskar inte i medlemsstaterna.

Z. Befolkningsundersökningar om attityder till våld mot kvinnor visar på en oroande tendens att skuldbelägga offret, som kan vara en följd av patriarkatet. Ett starkt fördömande av ett sådant beteende från offentliga myndigheters och andra institutioners sida saknas ofta.

AA. Digitala kommunikationsmedel har bidragit till att det förekommer hatspråk och hot mot kvinnor, och i Europa har 18 % av kvinnorna utsatts för någon form av nättrakasserier sedan tonåren och antalet offer för våld på internet i Europa uppgår till nio miljoner. Rättssystemen reagerar inte på våld mot kvinnor online. Personer som gör sig skyldiga till övergrepp på nätet liksom näthatare anmäls, utreds, åtalas och döms mycket sällan.

AB. Totalt 23 % av de lesbiska kvinnorna och 35 % av transpersonerna har blivit fysiskt/sexuellt attackerade eller hotade med våld i hemmet eller på annan plats (på gatan, allmänna transportmedel, arbetsplatsen, etc.) minst en gång de senaste fem åren.

AC. Enligt EU:s hbt-undersökning upplevde lesbiska, bisexuella och transpersoner en mycket stor risk för diskriminering på grund av sin sexuella läggning eller könsidentitet. Könsdiskriminering sammanfaller med annan diskriminering på grund av ras och etnicitet, religion, funktionsnedsättning, hälsa, könsidentitet, sexuell läggning och/eller socioekonomiska förhållanden.

AD. Vissa grupper av kvinnor lever under allt sämre förhållanden och står inför alltfler typer av svårigheter och risker, såsom omfattande diskriminering.

AE. Under 2015 upplevde EU den största ökningen av antalet flyktingar och asylsökande någonsin på sitt territorium. Enligt UNHCR utgjorde kvinnor och barn över hälften av dessa flyktingar och asylsökande. Våld och övergrepp, bl.a. sexuellt våld, mot kvinnliga flyktingar och flyktingbarn har rapporterats under hela flykten, inklusive i överbefolkade mottagningscentrum i EU.

AF. Kvinnor och flickor utgör 80 % av de registrerade offren för människohandel (36). Det är fortfarande svårt att identifiera offren, och stöd till och skydd av offren måste förbättras och åtgärder mot människohandel måste innehålla en jämställdhetsaspekt.

AG. Ett av människohandelns främsta syften är sexuellt utnyttjande, och de kvinnor som faller offer tvingas till ett liv i fångenskap och utsätts för tortyr i form av dagligt våld, såväl fysiskt som psykiskt.

AH. Sexuell och reproduktiv hälsa och därmed sammanhängande rättigheter är grundläggande mänskliga rättigheter och en viktig del av jämställdheten och självbestämmandet och bör därför ingå i EU:s hälsostrategi.

AI. Kvinnors hälsa bör aldrig riskeras på grund av samvetsskäl eller personlig övertygelse.

AJ. Tillämpningen av EU:s jämställdhetslagstiftning i medlemsstaterna har visat sig medföra vissa specifika problem som har med införlivandet och tillämpningen av de relevanta direktiven att göra, såsom allvarliga brister i lagstiftningen och inkonsekvent tillämpning av nationella domstolar, och sist men inte minst allmän brist på medvetenhet om jämställdhetsprinciper och jämställdhetslagar (37).

AK. EU:s jämställdhetsdirektiv tillämpas framför allt inte korrekt i vissa medlemsstater som inte skyddar transpersoner mot diskriminering på områdena tillgång till sysselsättning och tillgång till varor och tjänster.

AL. Institutionella jämställdhetsmekanismer är ofta marginaliserade i nationella förvaltningsstrukturer och uppdelade på olika politikområden, de förhindras av komplicerade och omfattande mandat och saknar kunnig personal, utbildning, data och tillräckliga resurser, och får inte tillräckligt stöd från den politiska ledningen (38).

AM. Det ständiga problemet med brist på övergripande, tillförlitliga, könsuppdelade uppgifter skapar tvetydigheter och snedvrider bilden av jämställdhetssituationen, särskilt om våld mot kvinnor och könsrelaterat våld. Insamlingen av sådana uppgifter skulle inte endast ge en tydlig bild av situationen utan skulle också uppmärksamma mer akuta problem.

AN. Arbetsmarknadens parter spelar en viktig roll när det gäller att uppnå jämställdhetsmål på grund av deras avgörande roll i utformningen av arbetsmarknadsvillkor och sociala villkor eftersom de deltar i utformningen av politik och i kollektiva förhandlingar på olika nivåer, även om det är uppenbart att exakt vilken roll de spelar i olika länder och i system som avser förhållandet mellan arbetsmarknadens parter beror mycket på nationella traditioner och organisatorisk styrka (39).

AO. Enligt Eurobarometern 2016 skulle 55 % av européerna vilja att EU gjorde mer på området lika behandling av kvinnor och män. Kommissionens skyldighet att uppnå jämställdhet i enlighet med fördragen är oberoende av opinionsundersökningar.

1. Europaparlamentet är mycket oroat över att EU fortfarande endast har kommit halvvägs när det gäller att uppnå jämställdhet, enligt EIGE:s jämställdhetsindex från 2015. Parlamentet beklagar djupt att jämställdhetens status och profil samt kampen mot könsdiskriminering visar tecken på att minska i betydelse, marginaliseras som politiskt mål och undermineras som politikområde, särskilt till följd av en motreaktion runtom i Europa mot kvinnors rättigheter, hbti-personer och sexuella och reproduktiva hälsorättigheter, och parlamentet anser att orsakerna bakom denna trend måste beaktas och strategier, verktyg och metoder som för närvarande främjas på jämställdhetsområdet måste ses över.

2. Europaparlamentet påpekar att unionen enligt EU-fördraget har en skyldighet att bekämpa social utestängning och diskriminering, och att fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ställer upp målet att unionen ska undanröja bristande jämställdhet och främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Parlamentet betonar att jämställdhetsprincipen enligt artikel 23 i stadgan om de grundläggande rättigheterna inte utgör ett hinder för att behålla eller besluta om åtgärder som innebär särskilda förmåner för det underrepresenterade könet.

3. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att integrera jämställdhet i budgetar och politiska beslut samt i genomförandet av unionens åtgärder och program, och att göra en konsekvensanalys ur ett jämställdhetsperspektiv när ny politik införs, för att bidra till att säkra mer samstämmiga evidensbaserade EU-politiska åtgärder som hanterar utmaningar på jämställdhetsområdet. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att vidta motsvarande åtgärder på nationell nivå.

4. Europaparlamentet vill se att kommissionen i större utsträckning utvärderar och vidtar åtgärder för att hantera och stoppa effekterna av de offentliga nedskärningar som påverkar kvinnors rättigheter och jämställdheten i medlemsstaterna negativt.

5. Europaparlamentet beklagar avsaknaden av jämställdhetsintegrering i Europa 2020-strategin och efterlyser en integrering av ett allmänt och starkare jämställdhetsperspektiv som tar itu med de strukturella orsakerna till kvinnlig fattigdom, särskilt vid utarbetandet av de landsspecifika rekommendationerna inom ramen för den europeiska planeringsterminen, och vill se att specifik politisk vägledning för att minska bristande jämställdhet införs i den årliga tillväxtöversikten.

6. Europaparlamentet noterar beröringspunkterna mellan könsdiskriminering och diskriminering på andra grunder och den oproportionerliga inverkan som diskriminering på flera grunder har på kvinnor. Parlamentet understryker att det är mycket angeläget att bekämpa fattigdom bland kvinnor, särskilt fattigdom bland äldre kvinnor och ensamstående mödrar, kvinnor som utsatts för könsrelaterat våld, kvinnor med funktionsnedsättning, kvinnor som är invandrare, asylsökande eller flyktingar och kvinnor som tillhör en minoritetsgrupp. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att arbeta med regionala och lokala myndigheter, brottsbekämpande organ, nationella jämställdhetsorgan och organisationer i det civila samhället för att öka övervakningen av beröringspunkterna mellan könsdiskriminering och diskriminering på andra grunder, och att införa effektivare integrationsstrategier genom att utnyttja socialpolitikens resurser, särskilt Europeiska socialfonden och strukturfonderna, effektivt.

7. Europaparlamentet stöder rådets krav på ett nytt initiativ från kommissionen med en strategi för jämställdhet 2016–2020, som inkluderar transpersoner och intersexuella personer, och på att dess strategiska engagemang för jämställdhet ges högre status och kopplas nära till Europa 2020-strategin samt beaktar FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling.

8. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att stärka strategierna och öka investeringarna till stöd för anställning av kvinnor i högkvalitativa jobb inom alla sektorer, och att vidta åtgärder mot otrygga anställningsformer.

9. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att främja initiativ, åtgärder och insatser som ger stöd och råd till kvinnor som vill bli egenföretagare.

10. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att kombinera ett jämställdhetsperspektiv med makroekonomisk politik, och att införa nya åtgärder i syfte att främja lika möjligheter till arbete och omsorgsansvar för båda könen.

11. Europaparlamentet konstaterar att kvinnors och mäns lika deltagande på arbetsmarknaden samt bättre och mer rättvisa löner för kvinnor inte bara skulle öka kvinnors ekonomiska oberoende utan också avsevärt skulle öka EU:s ekonomiska potential och samtidigt befästa dess rättvisa och inkluderande karaktär. Enligt OECD:s beräkningar skulle en fullständig konvergens av deltagandegraden leda till att BNP per capita ökade med 12,4 % till 2030.

12. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att övervaka och vidta åtgärder mot kränkningar av arbetstagarnas rättigheter, särskilt kvinnliga arbetstagare, som allt oftare har låginkomstjobb och är offer för diskriminering, samt att anta strategier och vidta åtgärder för att identifiera, skydda mot, informera om och hantera mobbning på arbetsplatsen, bland annat trakasserier mot gravida och ofördelaktig behandling av kvinnor som återvänder till arbetet efter sin mammaledighet eller söker arbete. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att tillhandahålla uppgifter uppdelade efter kön och föräldraskap om löne- och pensionsklyftor.

13. Europaparlamentet understryker att utbildning är ett viktigt verktyg för att kvinnor ska kunna delta fullt ut i den sociala och ekonomiska utvecklingen. Parlamentet betonar att åtgärder för livslångt lärande är av central betydelse för att kvinnor ska få den kompetens som gör att de kan återvända till arbetsmarknaden eller få ett bättre arbete, bättre lön och bättre arbetsvillkor. Parlamentet uppmanar kommissionen att främja initiativ som erbjuder stöd till genomförandet av yrkesutbildningar för kvinnor och som uppmuntrar dem till högre studier inom områden som vetenskap, teknik och IT samt utvecklar program för vidareutbildning i jämställdhet för utbildningspersonal, samt förhindrar att stereotypa könsroller förmedlas i läroplaner och i pedagogiskt material. Parlamentet uppmanar universitet och forskningsinstitutioner att anta jämställdhetsstrategier genom att följa de riktlinjer som utarbetats av EIGE, i samarbete med kommissionen (”GEAR-verktyget” – jämställdhet inom universitet och forskning”).

14. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att ta itu med jämställdhetsfrågan, sexism och könsstereotyper på alla nivåer i sina undervisningssystem och att säkerställa att målen i deras system innehåller utbildning i respekt för grundläggande rättigheter och friheter samt i jämställdhet och lika möjligheter för kvinnor och män, och att deras kvalitetsprinciper innehåller avskaffande av hindren för verklig jämställdhet och främjande av fullständig jämställdhet mellan kvinnor och män.

15. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i nära samarbete med medlemsstaterna lägga fram ett ambitiöst övergripande paket med lagstiftande och icke-lagstiftande åtgärder för en balans mellan arbetsliv och privatliv som en del i kommissionens arbetsprogram 2017, med hänsyn till den aviserade europeiska pelaren för sociala rättigheter och inklusive en översyn av de befintliga direktiven 92/85/EEG och 2010/18/EU om mamma- och föräldraledighet, liksom förslagen till direktiv om föräldraledighet och ledighet för vård av anhörig, där kvinnors och mäns lika uttag av ledighet i alla arbetstagarkategorier uppmuntras.

16. Europaparlamentet uppskattar att ett antal medlemsstater under 2014–2015 ändrade sin politik och/eller lagstiftning om föräldraledighet och införde en icke-överförbar rätt att ta ut ledigheten, obligatorisk pappaledighet, längre pappaledighet och/eller bonusar om ledigheten delas mellan föräldrarna eller delas lika mellan föräldrarna, vilket stärker deras föräldrarättigheter, ökar jämställdheten mellan kvinnor och män och leder till en jämnare fördelning av ansvaret för familjen och hushållet samt främjar kvinnors möjligheter att delta fullt ut på arbetsmarknaden. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder för att uppmuntra män att ta ett lika stort omsorgsansvar för barn och andra närstående.

17. Europaparlamentet uppmanar Eurofound att fortsätta utveckla sin verksamhet när det gäller att kontrollera arbetskvalitet och arbetsliv med hjälp av sin europeiska undersökning om arbetsvillkor som bygger på begreppet arbetskvalitet som innefattar inkomster, möjligheter, arbetstidskvalitet, användning av färdigheter och omdöme, social miljö, fysiska risker och arbetsintensitet. Parlamentet uppmanar Eurofound att dessutom utveckla sin forskning om den politik, de avtal med arbetsmarknadens parter och den företagspraxis som stöder en bättre balans mellan arbetsliv och privatliv, och att utveckla sin forskning om hur hushåll där båda föräldrarna yrkesarbetar hanterar sina arbetstidsarrangemang och hur dessa hushåll kan stödjas på bästa sätt.

18. Europaparlamentet uppmanar de medlemsstater som ännu inte har infört individualiserade rättigheter inom social- och jämställdhetspolitiken att göra det, särskilt i skattesystemen, för att avskaffa de ekonomiska incitamenten för den make/maka som tjänar mindre att lämna arbetsmarknaden eller gå ner på deltid.

19. Europaparlamentet gratulerar de medlemsstater som har uppnått båda Barcelonamålen. Parlamentet uppmanar Portugal, Nederländerna, Luxemburg, Finland, Italien, Malta och Estland att uppfylla det andra målet, och uppmanar Polen, Kroatien och Rumänien, där båda målen är långtifrån uppnådda, att öka sina ansträngningar för att tillhandahålla offentlig barnomsorg i syfte att bidra till en bättre balans mellan privatliv och arbetsliv för arbetstagare. Parlamentet framhåller att de senaste studierna visar att investeringar i barn- och äldreomsorg kommer att öka andelen heltidsarbetande kvinnor och ge dem möjlighet att engagera sig lokalt och socialt.

20. Europaparlamentet upprepar sin uppmaning till kommissionen om att arbeta för en barngaranti som säkerställer att varje europeiskt barn som riskerar att hamna i fattigdom har tillgång till kostnadsfri hälso- och sjukvård, kostnadsfri utbildning, kostnadsfri barnomsorg, anständiga bostadsförhållanden och näringsriktig mat. Parlamentet betonar att en sådan politik måste ta itu med kvinnors och flickors situation, i synnerhet i utsatta och marginaliserade befolkningsgrupper. Parlamentet noterar att ungdomsgarantin måste omfatta ett jämställdhetsperspektiv.

21. Europaparlamentet beklagar det fortsatta könslönegapet och pensionsklyftan mellan kvinnor och män, och uppmanar med kraft kommissionen, medlemsstaterna och arbetsmarknadsparterna att snabbt vidta åtgärder för att minska klyftan.

22. Europaparlamentet konstaterar att det första steget i kampen mot könslönegapet är att skapa insyn i lönenivåer och noterar med glädje att flera företag har infört analysmetoder och offentliggörande av löneskillnader mellan kvinnliga och manliga arbetstagare. Parlamentet uppmanar samtliga arbetsgivare och fackföreningar att utarbeta och införa fungerande och specifika verktyg för arbetsutvärdering som kan användas för att fastställa lika lön för lika arbete eller likvärdigt arbete. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att också regelbundet kartlägga löner, offentliggöra dessa uppgifter och att uppmana företag att införa interna mekanismer för att upptäcka löneskillnader.

23. Europaparlamentet välkomnar det faktum att kommissionen anser att ”lika lön för lika arbete eller likvärdigt arbete” är ett av de viktigaste områdena för åtgärder. Parlamentet efterlyser i detta sammanhang en omarbetning av direktivet om likabehandling från 2006.

24. Europaparlamentet fördömer starkt att pensionsgapet har ökat i över hälften av medlemsstaterna. Parlamentet uppmanar Cypern, Tyskland och Nederländerna att minska skillnaden i mäns och kvinnors pension, som är nästan 50 %. Parlamentet uppmanar Malta, Spanien, Belgien, Irland, Grekland, Italien och Österrike att eliminera skillnaderna mellan kvinnor och män i fråga om pensionstäckning eftersom 11–36 % av kvinnorna i dessa länder inte har tillgång till pension.

25. Europaparlamentet gratulerar Sveriges regering för att ha åstadkommit en jämn könsfördelning, och Slovenien och Frankrike för att ha åstadkommit virtuell jämlikhet, och uppmanar Ungern, Slovakien och Grekland, som har bildat regeringar utan några kvinnor ( 40 ) , att se till att kvinnor är tillräckligt representerade på alla nivåer av det politiska och ekonomiska beslutsfattandet. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att garantera en jämn könsfördelning på höga befattningar inom sina regeringar, offentliga institutioner och organ, och på vallistor, för att säkerställa en jämn könsfördelning inom kommuner och i regionala och nationella parlament samt Europaparlamentet. Parlamentet understryker att flera undersökningar har visat att lämpliga lagstiftningsåtgärder kan skapa en snabb förändring av könsfördelningen i politiken. Parlamentet instämmer i kommissionens åsikt om att kvoter måste åtföljas av lämpliga regler för ordningsföljden på kandidatlistor och av lämpliga påföljder vid bristande efterlevnad för att vara effektiva.

26. Europaparlamentet påpekar att kvinnor är klart underrepresenterade bland de valda och utnämnda politiska representanterna på EU-nivå och i medlemsstaterna, vilket innebär ett demokratiskt underskott som undergräver beslutsfattandets legitimitet, både på EU-nivå och nationell nivå.

27. Europaparlamentet uppmanar också EU:s institutioner att göra allt de kan för att garantera jämställdhet inom kommissionskollegiet och på högre befattningar inom alla unionens institutioner, byråer, institut och organ.

28. Europaparlamentet konstaterar med oro att 2015 låg en majoritet av länderna fortfarande under EU-genomsnittet vad gäller andelen kvinnor i styrelser i stora börsnoterade företag jämfört med 2010. Parlamentet uppskattar dock att det allmänt sett görs framsteg, särskilt i Frankrike, Italien, Storbritannien, Belgien och Danmark.

29. Europaparlamentet upprepar sitt krav på rådet att snarast anta direktivet om en jämnare könsfördelning bland icke verkställande direktörer i börsnoterade företag (direktivet om kvinnor i styrelser), som ett första viktigt steg mot en jämn könsfördelning i de offentliga och privata sektorerna. Parlamentet noterar att framstegen är som mest påtagliga (från 11,9 % 2010 till 22,7 % 2015) i medlemsstater där bindande lagstiftning om kvotering till styrelser har antagits ( 41 )

30. Europaparlamentet beklagar att endast en medlemsstat har nått en jämn könsfördelning på de högsta befattningarna inom institutioner för högre utbildning, men välkomnar att det generellt har skett en förbättring av kvinnors representation på dessa befattningar.

31. Europaparlamentet uppmanar med kraft medlemsstaterna att förhindra och bemöta alla former av våld mot kvinnor och könsrelaterat våld och att införa ytterligare förebyggande strategier, för att specialiststöd och skyddstjänster ska bli mer allmänt tillgängliga så att alla offer kan utnyttja dem, och att fästa särskild uppmärksamhet vid könsspecifika aspekter av offrens rättigheter, även beträffande ett offers könsidentitet och könsuttryck, i rapporteringen av genomförandet av direktivet om brottsoffers rättigheter 2017. Parlamentet uppmanar rådet att aktivera övergångsklausulen genom att anta ett enhälligt beslut om att lägga könsrelaterat våld till de brottsområden som anges i artikel 83.1 i EUF-fördraget. Parlamentet uppmanar kommissionen att komplettera unionslagstiftningen om skydd av offer med ett europeiskt register över europeiska skyddsordrar.

32. Europaparlamentet bekräftar på nytt att olika former av könsrelaterat våld och könsdiskriminering, bland annat (men inte enbart) våldtäkt och sexuellt våld, sexuella trakasserier, kvinnlig könsstympning, tvångsäktenskap och våld i hemmet allvarligt undergräver människans värdighet. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att införa nolltolerans när det gäller alla former av våld, inklusive våld i hemmet där offren inte gärna vill göra en anmälan eftersom det är en partner eller en medlem av den egna familjen som utför våldet. Parlamentet uppmanar eftertryckligen medlemsstaterna att synliggöra situationer där kvinnor med funktionsnedsättning, som ofta inte har möjlighet att lämna sitt destruktiva förhållande, är offer för våld i hemmet.

33. Europaparlamentet välkomnar de framsteg som medlemsstaterna har gjort när det gäller att underteckna Istanbulkonventionen, det första rättsligt bindande instrumentet för förebyggande och bekämpning av våld mot kvinnor på internationell nivå, och uppmanar med kraft de 14 medlemsstater som ännu inte har ratificerat den att omedelbart göra det. Parlamentet välkomnar kommissionens förslag från mars 2016 om att EU ska ansluta sig till Istanbulkonventionen. Parlamentet uppmanar rådet och kommissionen att påskynda förhandlingarna om ett undertecknande och ingående av Istanbulkonventionen och stöder dess anslutning utan förbehåll och på bred grund. Parlamentet uppmanar dessutom kommissionen att inkludera en definition av könsrelaterat våld i linje med bestämmelserna i direktiv 2012/29/EU och att så snart som möjligt presentera en övergripande europeisk strategi för att förebygga och bekämpa könsrelaterat våld, som bör innehålla en bindande lagstiftningsakt.

34. Europaparlamentet lovordar samarbetet mellan Eurostat och nationella rättsliga myndigheter samt polismyndigheter om utbyte av uppgifter för att belysa den beklagliga förekomsten av könsrelaterat våld i EU, och uppmanar dem att fortsätta samarbetet genom att årligen övervaka, i samarbete med EIGE, frekvensen av brott mot kvinnor.

35. Europaparlamentet understryker de nära kopplingarna mellan stereotyper och det markant stigande antalet fall av trakasserier mot kvinnor och den sexism som förekommer på nätet och på sociala medier och som också medför nya former av våld mot kvinnor och flickor, såsom nätmobbning, nättrakasserier och användning av förnedrande bilder på nätet, spridning på sociala medier av foton och videor utan berörda personers samtycke. Parlamentet framhåller behovet av att bekämpa detta redan från tidig ålder. Parlamentet understryker att sådana situationer kan uppstå om det brister i offentliga myndigheters och andra institutioners skydd, vilka ska skapa en könsneutral miljö och fördöma sexism.

36. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta alla rättsliga och juridiska åtgärder i kampen mot nätvåldet mot kvinnor. Parlamentet uppmanar framför allt EU och medlemsstaterna att med förenade krafter anamma en övergripande europeisk strategi för att förebygga och bekämpa könsrelaterat våld i syfte att skapa en ram som erkänner nya former av nätvåld som en straffbar gärning, och att tillhandahålla psykologiskt stöd för kvinnor och flickor som utsätts för nätvåld. Parlamentet uppmanar till en konsekvensanalys ur ett jämställdhetsperspektiv av EU:s strategi för cybersäkerhet och Europeiska it-brottscentrumet (Europol) för att dessa frågor ska inkluderas och för att införa ett jämställdhetsperspektiv i deras arbete.

37. Europaparlamentet ber återigen kommissionen att inrätta ett europeiskt centrum för övervakning av könsrelaterat våld (i linje med det befintliga europeiska jämställdhetsinstitutet), som ska ledas av en europeisk samordnare för förebyggandet av våld mot kvinnor och flickor.

38. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att vidta åtgärder för att skydda kvinnor och hbti-personer mot trakasserier på arbetsplatsen. Parlamentet uppmanar kommissionen att se över EU:s nuvarande rambeslut om bekämpande av vissa former av och uttryck för rasism och främlingsfientlighet enligt strafflagstiftningen ( 42 ) , för att inkludera sexism, hatbrott och uppvigling till hat på grund av sexuell läggning, könsidentitet och könsegenskaper.

39. Europaparlamentet fördömer att ”normaliserande” könsoperationer av intersexuella barn fortfarande utförs i de flesta EU-länder trots att det inte är medicinskt nödvändigt. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att undvika alla sådana medicinska ingrepp utan fritt och informerat samtycke från den berörda personen.

40. Europaparlamentet noterar att i Malta och Grekland skyddas intersexuella personer mot diskriminering på grundval av könsegenskaper. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att inbegripa könsidentitet och könsegenskaper som grunder inom sin jämställdhetslagstiftning i genomförandet av EU:s jämställdhetsdirektiv.

41. Europaparlamentet framhåller att könsrelaterat våld och könsdiskriminering, bland annat (men inte enbart) våldtäkt, sexuellt våld, kvinnlig könsstympning, tvångsäktenskap, våld i hemmet, så kallade hedersbrott och könsdiskriminering som sker med statens goda minne, utgör förföljelse och bör anses vara giltiga skäl för att söka asyl i EU. Parlamentet vill se att det skapas säkra och lagliga inresevägar till EU. Parlamentet påminner om att kvinnor och flickor löper särskilt stor risk att utnyttjas av människosmugglare.

42. Europaparlamentet upprepar sitt krav på alla medlemsstater att omedelbart upphöra med frihetsberövande av barn, gravida och ammande kvinnor samt av dem som överlevt våldtäkt, sexuellt våld och människohandel, och att erbjuda lämpligt psykologiskt stöd och lämplig hälso- och sjukvård via yrkesverksam personal av lämpligt kön, såsom psykologer, socialarbetare, sjuksköterskor och läkare, som har rätt utbildning för sådana akuta situationer. Parlamentet påminner om att stöd i god tid till de flyktingar som utsatts för könsrelaterat våld eller våld på grund av (upplevd) sexuell läggning eller könsidentitet bör ges under migrationsprocessens alla faser, inklusive omedelbar omplacering om deras säkerhet inte kan garanteras, psykologiskt stöd av hög kvalitet och omedelbart erkännande av könsidentitet under hela asylförfarandet som en våldsförebyggande åtgärd.

43. Europaparlamentet upprepar att könsdimensionen när det gäller förebyggande och bekämpande av människohandel, som i dag utgör en av de mest lönsamma verksamheterna inom organiserad brottslighet, ständigt måste övervakas i genomförandet av EU:s lagstiftning mot människohandel, och upprepar sitt krav på kommissionen att fortsätta övervakningen av detta i sin utvärdering av hur väl direktivet efterlevs och genomförs i medlemsstaterna, och samtidigt säkerställa att rapporteringsskyldigheterna och tidsplanen i direktivet följs.

44. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att erbjuda både ekonomiskt och logistiskt stöd till medlemsstater som deltar i kampen mot människohandel, särskilt Italien och Grekland som till följd av den pågående flyktingkrisen befinner sig i frontlinjen när det gäller att hantera denna akuta situation.

45. Europaparlamentet efterlyser snabbare insatser på nationell nivå och EU-nivå för att bekämpa seglivade stereotyper och könsdiskriminering genom informationskampanjer som fokuserar på icke-stereotypa bilder av kvinnor och flickor, män och pojkar, och som riktas mot alla delar av samhället. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att ta positiva initiativ såsom strategier för att motivera kvinnor att välja karriärer och yrken där de är underrepresenterade och för att få män att göra sin del av det arbete som rör familjen och hemmet, eller att öka förståelsen bland män om hur våld, inbegripet människohandel för kommersiellt sexuellt utnyttjande, tvångsäktenskap och tvångsarbete, skadar kvinnor, män och barn och undergräver jämställdheten, och att vidta åtgärder för att minska efterfrågan på människohandel med kvinnor och barn genom informationskampanjer.

46. Europaparlamentet upprepar att kvinnor måste ha kontroll över sin sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter. Parlamentet uppmanar alla medlemsstater att garantera kvinnor snabb tillgång till frivillig familjeplanering och hela utbudet av hälsotjänster med anknytning till reproduktion och sexualitet, inklusive preventivmedel samt säkra och lagliga aborter. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att informera allmänheten med målet att göra män och kvinnor fullt medvetna om sina rättigheter och sitt ansvar för sexualitet och reproduktion.

47. Europaparlamentet lyfter fram den ökande trenden att överdrivet ofta tillämpa klausuler rörande invändningar av samvetsskäl, vilket leder till begränsat tillträde till sexuella och reproduktiva hälsotjänster. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att se till att klausuler av samvetsskäl inte hindrar patienter från att få tillgång till laglig hälso- och sjukvård.

48. Europaparlamentet anser att vägran att utföra livräddande sexuella och reproduktiva hälsotjänster, bland annat säkra aborter, utgör en allvarlig kränkning av de grundläggande mänskliga rättigheterna.

49. Europaparlamentet betonar vikten av aktiva politiska åtgärder för förebyggande, utbildning och information till tonåringar, unga människor och vuxna för att EU:s medborgare ska tillförsäkras en god sexuell och reproduktiv hälsa och undvika sexuellt överförbara sjukdomar och oönskade graviditeter.

50. Europaparlamentet rekommenderar de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att främja jämställdhet i sina allmänna utbildningsprogram om sex och samlevnad, bland annat genom att lära flickor och pojkar om relationer som bygger på samtycke, respekt och ömsesidighet, även inom idrott och fritidsaktiviteter, där könsbundna stereotyper och förväntningar kan påverka flickors och pojkars självbild, hälsa, förvärv av kompetenser, intellektuella utveckling, sociala integration och identitetsskapande.

51. Europaparlamentet understryker vikten av att uppmuntra män att delta fullt ut i samtliga åtgärder för att uppnå jämställdhet och att identifiera alla sammanhang där ett stort antal män kan nås, särskilt inom mansdominerade institutioner, industrier och organisationer, för att göra män mer medvetna om sin roll och sitt ansvar i arbetet med att främja jämställdhet och att stödja principen om delad makt och delat ansvar mellan kvinnor och män på arbetsplatsen, i samhällen, den privata sfären och de större nationella och internationella gemenskaperna.

52. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att övervaka de fall då medierna och reklambranschen sexualiserar och kommersialiserar kvinnor och ofta uppvisar stereotyper av kvinnlig ungdom, skönhet och sexuell attraktionskraft som en modell för framgång i samhället. Parlamentet uppmanar kommissionen att vidta rättsliga åtgärder i de fall då en medlemsstat överträder direktivet om audiovisuella medietjänster, och att främja bästa praxis i statliga och privata medieföretag genom olika incitament. Parlamentet uppmanar medierna och reklambranschen att respektera kvinnors värdighet och att se till att de porträtteras på ett icke-stereotypt sätt och speglar den mångfald som kvinnor representerar. Parlamentet uppmanar dessutom medierna och reklambranschen att låta en sund livsstil, olika familjekonstellationer och olika sätt att leva komma till uttryck.

53. Europaparlamentet påminner om de åtaganden som EU enades om i EU-Celacs (Gemenskapen för Latinamerikas och Västindiens stater) 2013 och 2015 års handlingsplaner avseende utrotning av våld mot kvinnor, och uttrycker sin oro för det bristande genomförandet av kapitel 7 om främjande av jämställdhet mellan könen. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna och den europeiska avdelningen för yttre åtgärder att samarbeta och avsätta ekonomiska och institutionella resurser för att säkerställa att de jämställdhetsfrämjande rekommendationer som man enades om i handlingsplanerna uppfylls, särskilt när det gäller att utrota alla former av våld, i enlighet med Belem de Pará-konventionen, Istanbulkonventionen och konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor.

54. Europaparlamentet understryker att enligt forskningsstudier har effekten av klimatförändringar visat sig vara större för kvinnor än för män eftersom det ofta är kvinnor som bär den tyngsta bördan vid fattigdom. Parlamentet anser att kvinnor måste delta aktivt i klimatpolitiska åtgärder.

55. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram ett förslag till en övergripande strategi för hållbar utveckling som omfattar alla relevanta interna och externa politiska områden och att utveckla effektiva mekanismer för övervakning, översyn och ansvarsskyldighet för genomförandet av 2030-agendan, inklusive dess mål och indikatorer för jämställdhet, kvinnors rättigheter och kvinnors egenmakt.

56. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att övervaka genomförandet av EU:s rådande jämställdhetslagstiftning i medlemsstaterna mer effektivt, och att lyfta fram vikten av att inleda överträdelseförfaranden i de fall då relevant lagstiftning inte har genomförts.

57. Europaparlamentet beklagar att inga åtgärder för jämställdhetsbudgetering hittills vidtagits trots att den interinstitutionella förklaringen om jämställdhetsintegrering har bifogats den fleråriga budgetramen. Parlamentet understryker i detta sammanhang nödvändigheten av att noga övervaka hur principerna i den gemensamma förklaringen har tillämpats inom de årliga budgetförfarandena, och begär att det ansvariga utskottet får en formell roll i översynen av den fleråriga budgetramen.

58. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaternas regeringar att säkerställa varaktiga och lämpliga resurser till organ med uppgift att utforma, samordna och genomföra politik för jämställdhet, som en viktig indikator för regeringarnas åtagande att främja jämställdhet mellan könen.

59. Europaparlamentet uppmanar EU:s institutioner att införa särskilda indikatorer för jämställdhet, inbegripet EIGE:s jämställdhetsindex, i systemet för övervakning av den framtida EU-mekanismen för demokrati, rättsstatsprincipen och grundläggande rättigheter.

60. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att ta fram en bredare jämställdhetsstrategi, inklusive ett horisontellt direktiv, för att hantera diskriminering med målet att avskaffa alla former av könsdiskriminering. Parlamentet uppmanar därför rådet att så snart som möjligt enas om en gemensam ståndpunkt om förslaget till direktiv om genomförande av principen om likabehandling av personer oavsett religion eller övertygelse, funktionsnedsättning, ålder eller sexuell läggning (COM(2008)0426), som är blockerat sedan parlamentet antog sin ståndpunkt om förslaget till direktiv den 2 april 2009 ( 43 ) . Parlamentet uppmanar rådet att hörsamma Europaparlamentets begäran och lägga till könsdiskriminering som en faktor.

61. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar.

(1) EUT L 315, 14.11.2012, s. 57

(2) EUT L 101, 15.4.2011, s. 1.

(3) EUT C 70 E, 8.3.2012, s. 162.

(4) EUT L 204, 26.7.2006, s. 23.

(5) EUT L 373, 21.12.2004, s. 37.

(6) EUT L 353, 28.12.2013, s. 7.

(7) EUT L 180, 15.7.2010, s. 1.

(8) EUT L 68, 18.3.2010, s. 13.

(9) EGT L 348, 28.11.1992, s. 1.

(10) EGT L 359, 19.12.1986, s. 56.

(11) EGT L 6, 10.1.1979, s. 24.

(12) EUT C 341 E, 16.12.2010, s. 35.

(13) EUT C 199 E, 7.7.2012, s. 65.

(14) EUT C 251 E, 31.8.2013, s. 1.

(15) EUT C 316, 30.8.2016, s. 2.

(16) Antagna texter, P7_TA(2014)0105.

(17) Antagna texter, P8_TA(2016)0042.

(18) EUT C 407, 4.11.2016, s. 2.

(19) Antagna texter, P7_TA(2014)0126.

(20) Antagna texter, P8_TA(2015)0312.

(21) Antagna texter, P8_TA(2016)0073.

(22) Antagna texter, P8_TA(2016)0203.

(23) Antagna texter, P8_TA(2016)0235.

(24) Antagna texter, P8_TA(2016)0338.

(25) Antagna texter, P8_TA(2016)0360.

(26) Antagna texter, P8_TA(2016)0072.

(27) Antagna texter, P8_TA(2016)0227.

(28) ISBN 978-92-79-29898-1.

(29) EUT L 59, 2.3.2013, s. 5.

(30) http://www.un.org/womenwatch/daw/csw/csw48/ac-men-auv.pdf

(31) ISBN 978-92-79-36171-5.

(32) Eurofound (2016): ”The gender employment gap: challenges and solutions”.

(33) Eurofound (2015):”Promoting uptake of parental and paternity leave among fathers in the European Union”.

(34) Eurofound (2015): ”First findings: Sixth European Working Conditions Survey”.

(35) http://ec.europa.eu/eurostat/web/crime/database

(36) Eurostats rapport om människohandel, 2015 års upplaga.

(37) Det europeiska nätverket av juridiska experter på jämställdhet och icke-diskriminering: ”A comparative analysis of gender equality law in Europe 2015”.

(38) EIGE, (2014). ”Effectiveness of institutional mechanisms for the advancement of gender equality. Review of the implementation of the Beijing Platform for Action in the EU Member States”.

(39) Eurofound report (2014) ”Social partners and gender equality in Europe”.

(40) Utveckling som äger rum under 2014 och 2015.

(41) Faktablad från kommissionen ”Gender balance on corporate boards – Europe is cracking the glass ceiling”, oktober 2015. Kommissionen, GD JUST, ”Women in economic decision-making in the EU: Progress report: A Europe 2020 initiative”, 2012; Aagoth Storvik och Mari Teigen, ”Women on Board: The Norwegian Experience”, juni 2010.

(42) EUT L 328, 6.12.2008, s. 55.

(43) EUT C 137 E, 27.5.2010, s. 68.