EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 16.10.1996 
KOM(96)483 slutlig 
GRÖNBOK 
OM SKYDDET AV MINDERÅRIGA OCH DEN MÄNSKLIGA 
VÄRDIGHETEN 
INOM DE AUDIOVISUELLA TJÄNSTERNA OCH 
INFORMATIONSTJÄNSTERNA 
(framlagt av kommissionen) 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
INLEDNING 1 
SAMMANFATTNING 3 
KAPITEL 1 Bakgrund och problemställning när det gäller skyddet av minderåriga 
och den mänskliga värdigheten 7 
1. Problem förknippade med skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten 7 
2. Ett förändrat sammanhang 8 
3. Problemens utbredning inom olika typer av tjänster 12 
KAPITEL II Bestämmelser och metoder som kan tillämpas för att skydda 
minderåriga och den mänskliga värdigheten 13 
1. Allmänna gemensamma principer 13 
2. Bestämmelser och resurser som utnyttjas på nationell nivå 14 
2.1 System för skydd av den mänskliga värdigheten 14 
2.2 System för skydd av minderåriga 16 
2.3 Mediautbildning 22 
KAPITEL III Frågan sedd på unionsnivå 
Prioriterade instrument och åtgärder 23 
1. Principen om fri rörlighet för tjänster 23 
2. Samarbete i rättsliga och inrikes frågor 24 
3. Prioriterade samarbetsområden 25 
SLUTSATSER 29 
BILAGOR 30 
U 
INLEDNING 
Avsikten med denna grönbok är att granska de utmaningar som samhället står inför när 
det gäller att säkerställa att två särskilda frågor av grundläggande allmänt intresse, 
nämligen skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten, på lämpligt sätt beaktas 
i den snabba utvecklingen inom audiovisuella tjänster och informationstjänster. 
Övergången från en miljö med konventionella TV-sändningar till en värld där 
konventionell television kommer att samexistera med online-tjänster och hybridprodukter 
skapar en mängd möjligheter. Om den fulla potentialen av denna utveckling kommer att 
uppnås, kommer att bero på om samhället som helhet kan finna den rätta jämvikten 
mellan yttrandefrihet och överväganden av allmänt intresse, mellan politik som utformas 
för att stimulera utveckling av nya tjänster och behovet av att säkerställa att de 
möjligheter som dessa skapar inte missbrukas av ett fåtal på flertalets bekostnad. Vissa 
facetter av dessa frågor kräver europeiska, för att inte säga globala lösningar. Andra 
inslag blir en fråga för enskilda stater eller för individerna själva. Kommissionen anser 
att det är legitimt och nödvändigt att i detta ramverk analysera situationen i sin helhet för 
att undersöka den roll som varje beslutsfattande nivå bör spela, samtidigt som särskild 
uppmärksamhet riktas på initiativ till politik på unionsnivå med vederbörlig hänsyn till 
subsidiaritetsprincipen. 
De frågor som studerats - skyddet av minderåriga och av den mänskliga värdigheten -
intar för närvarande en framskjuten plats på den politiska dagordningen. I den första 
årsrapporten från "Information Society Forum" som antogs i juni 1996 nämns dessa frågor 
bland prioriterade områden för rättsligt skydd. De har också ständigt, inom nationell 
politik liksom gemenskapspolitik, behandlats som frågor av stort allmänt intresse. 
Rättsliga och andra åtgärder på detta område har normalt utformats som en funktion av 
de egenskaper som präglar traditionella elektroniska media (TV- och radiosändningar) 
vilka till sin natur är centraliserade och verktyg för masskommunikation. De nya tjänster 
som träder fram äger två helt annorlunda egenskaper - de är decentraliserade och de kan 
snarast sägas vara inriktade på kommunikation riktad till individen än till en flertalig 
publik. Även om det faktiska innehållet i sådana tjänster ibland är detsamma; en film, 
nyhetssändning, eller en dokumentär, måste dessa specifika egenskaper beaktas när 
politiken utformas. I denna grönbok beskrivs därför utvecklingen inom audiovisuella 
tjänster och informationstjänster, analyseras befintlig lagstiftning och politik på nationell, 
europeisk och internationell nivå och granskas den innebörd som utveckling av nya 
tjänster har för denna politik i den utsträckning den är relevant för de två frågor som 
studeras. De typer av möjlig politik som granskas är varierade och omfattande och 
innefattar en rad åtgärder alltifrån reglering och självreglering, åtgärder för att utbilda och 
medvetandegöra till utveckling av system för föräldrakontroll. 
Avsikten med denna grönbok från kommissionen är att stimulera till en debatt där 
frågorna betraktas på mellanlång till lång sikt. Grönboken läggs fram samtidigt som 
kommissionens meddelande om "Olagligt och skadligt material på Internet" presenteras. 
De två dokumenten kompletterar varandra både när det gäller tid och räckvidd. I 
meddelandet läggs de kortsiktiga åtgärder fram som krävs för att handskas med särskilda 
frågor med anknytning till Internet vilka går längre än frågan om skyddet av minderåriga 
och den mänskliga värdigheten. Förutom att grönboken behandlar ärendet i ett längre 
tidsperspektiv och syftar till ett brett samråd, tar den upp den särskilda frågan om 
skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten i samband med nya allmänna 
audiovisuella tjänster och informationstjänster. Båda dokumenten svarar på begäran från 
Europaparlamentet och rådet om en djupgående granskning av europeiska allmänna 
policyfrågor med anknytning till utvecklingen av nya tjänster. 
I detta sammanhang önskar kommissionen understryka att ett stort antal strategiska 
åtgärder som antingen helt eller delvis behandlar besläktade frågor av allmänt intresse 
redan har inletts eller för närvarande granskas. Kommissionens meddelande om "Tjänster 
av allmänt intresse i Europa" innehåller ett avsnitt om TV-sändning, där det påpekas att 
hänsynstaganden till det allmännas intresse på detta område huvudsakligen rör innehållet 
i programmen och har anknytning till moraliska och demokratiska värderingar, såsom 
mångfald, informationsetik och skydd av individen. Upphovsrätt behandlas i grönboken 
om upphovsrätt och näraliggande rättigheter i informationssamhället. Grönboken om 
affärskommunikationer omfattar bland annat frågor med anknytning till reklam och 
sponsring. Ett direktiv har antagits om skydd för enskilda personer med avseende på 
behandling av personuppgifter. Direktivet "Television utan gränser" som för närvarande 
håller på att ses över, ger samordnade gemenskapsföreskrifter på flera områden, inklusive 
skyddet av minderåriga. Det föreslagna direktivet om "Regelverkets öppenhet inom den 
inre marknaden för informationssamhällets tjänster" kommer att underlätta 
gemenskapssamordning av framtida lagstiftningsåtgärder och främjande av mål av allmänt 
intresse som förtjänar skydd. 
Slutligen har ytterligare andra frågor som härstammar från utvecklingen av nya 
audiovisuella tjänster och informationstjänster - såsom de som berör kulturell och språklig 
mångfald - nyligen blivit föremål för flera initiativ (såsom MEDIA II, INFO 2000 och 
program för flerspråkiga informationssystem). Kommissionen följer de resultat som 
uppnås inom dessa initiativ i ljuset av deras syften och kommer senare att lägga fram en 
uppdaterad bedömning av situationen och av eventuella behov av ytterligare initiativ. 
SAMMANFATTNING 
Insatser för att förhindra att material som år kränkande för den mänskliga värdigheten 
sprids och åtgärder för att skydda minderåriga mot att utsättas för material som kan 
skada deras utveckling är av grundläggande betydelse för att göra det möjligt för nya 
audiovisuella tjänster och informationstjänster att utvecklas i ett klimat som präglas av 
tillit och förtroende. Om effektiva åtgärder för att skydda det allmännas intresse på dessa 
områden inte snart fastställs och genomförs löper vi risken att de nya tjänsterna inte 
uppnår sin fulla ekonomiska, sociala och kulturella potential. 
I kapitel I i denna grönbok identifieras de aspekter av utvecklingen av nya audiovisuella 
tjänster och informationstjänster som är relevanta för skyddet av minderåriga och den 
mänskliga värdigheten och analyseras de typer av material som kan ge upphov till 
problem. I kapitlet understryks vikten av att undvika att blanda ihop problem som 
är olika till sin natur. Som exempel kan nämnas barnpornografi, vilket är olagligt 
och underställt straffrätten, och det förhållande att barn får tillträde till 
pornografiskt material som är avsett för vuxna, vilket samtidigt som det är skadligt 
för deras utveckling inte är förbjudet för vuxna. Lösningar på dessa problem måste 
utformas för att ta hänsyn till den typ av material det rör sig om. 
Lösningar måste också anpassas som en konsekvens av den utveckling som sker inom 
tjänstesektorn. Nya televisionstjänster, såsom beställ-TV, erbjuder större valmöjligheter 
för individen. Tjänster utvecklas bort från massmediamodellen, där tittarens val står 
mellan att se programmet eller avstå, mot en modell som ligger närmare den som gäller 
för utgivning, dvs. där tittaren väljer sitt program ur ett större urval. Online-tjänster för 
denna utveckling ännu ett steg mot den individuella kommunikationsmodellen. I 
geografiska termer är distributionsnätverk mindre nationella och alltmer globala till sin 
karaktär, där Internet är ett internationellt nätverk byggt av nätverk. Nya typer av 
material träder dessutom fram. Ett konventionellt TV-program som ses från början till slut 
är linjärt till sin art medan interaktivitet medger navigering genom olika scenarier. 
Hybridformer ifråga om innehåll växer fram, som till exempel former som kombinerar 
spel, reklam och information på nya sätt. 
Utvecklingen av nya tjänster kräver ett flexibelt ramverk, särskilt i fråga om 
bestämmelser. För att identifiera nya lösningar måste en funktionsanalys av egenskaperna 
hos varje ny typ av tjänst göras. Alla nya risker som hänger ihop med de nya tjänsternas 
natur måste noga utvärderas. Oron för skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten i förhållande till de nya audiovisuella tjänster och informationstjänster som 
växer fram motiverar vaksamhet både från offentliga myndigheter och medborgarna 
själva. Problemen skall emellertid inte överdrivas - svårigheten ligger mer i de nya 
tjänsternas egenskaper jämfört med de konventionella medias än i det material som de 
innehåller. 
I kapitel II återfinns en analys av befintliga rättsliga och författningsenliga arrangemang 
på europeisk och nationell nivå. I detta kapitel påpekas att alla nationella arrangemang 
i Europa bygger på de fundamentala rättigheter som innesluts i den europeiska 
konventionen om mänskliga rättigheter. Dessa rättigheter finns införlivade som allmänna 
principer i gemenskapsrätten genom artikel F 2 i Fördraget om Europeiska unionen. 
Artikel 10 i den europeiska konventionen garanterar särskilt rätten till yttrandefrihet. I 
artikeln fastställs också att utövandet av denna rätt kan vara underkastad vissa 
inskränkningar av särskilda skäl, inklusive skydd av hälsa eller moral och förebyggande 
av brott. Följaktligen är yttrandefriheten inte någonstans i Europa absolut utan är 
underställd inskränkningar. Rättspraxis vid Europeiska domstolen för mänskliga 
rättigheter har utvecklat principen om proportionalitet, vilket är ett avgörande prov på att 
alla åtgärder av inskränkande art är förenliga med de grundläggande principer som 
fastställs i konventionen om mänskliga rättigheter. Det finns här sålunda en bas för ett 
gemensamt tillvägagångssätt i Europa - principen om yttrandefrihet och 
proportionalitetstestet. Utöver denna gemensamma bas kan konstateras att 
medlemsstaternas faktiska system i hog grad skiljer sig åt när det gäller kultur- och 
moralnormer. Barnpornografi är dock förbjudet överallt. 
Allmänt sett kan de nya tjänsterna skapa särskilda nya problem ifråga om genomförande 
av rättsliga bestämmelser. Ett exempel på detta är den allt större svårigheten att avgöra 
ansvar när det finns flera olika operatörer som är involverade i kommunikationskedjan 
(nätoperatör, tjänsteleverantör, leverantör av material). Detta problem ställs på sin spets 
när olika element i kedjan befinner sig i olika länder. 
Kapitel II leder vidare till en granskning av de problem som är förknippade med skyddet 
av minderåriga mot skadligt, men inte nödvändigtvis olagligt, material så som "erotica" 
för vuxna. I några medlemsstater är principen om skyddet av minderåriga införlivat i 
allmänna bestämmelser oavsett vilket medium det rör sig om, vilket medför förbud att 
tillhandahålla material till minderåriga som kan skada deras utveckling (men som vuxna 
har laglig tillgång till). I andra medlemsstater finns bestämmelser som är knutna till 
särskilda medium. I alla dessa fall kräver genomförande av åtgärder till skydd för 
minderåriga att metoder fastställs för att säkerställa att minderåriga inte får tillgång till 
skadligt material samtidigt som vuxna tillåts detta. Ny teknisk utveckling kan ge nya 
lösningar genom större mått av föräldrakontroll både för televisions- (v-chip) och 
on-line- (PICS) miljöer. I båda dessa fall spelar bedömning av innehållet en nyckelroll 
i systemet. De nya tekniska möjligheterna är mer begränsade för television än i online-
miljön, men båda har fördelen att erbjuda individuella lösningar snarare än 
centralstyrning vilket undanröjer behovet av förhandscensur och ökar självregleringens 
potentiella effektivitet. 
Kapitel III analyserar situationen på unionsnivå både när det gäller gemenskapsrätt och 
samarbete på området för rättsliga och inrikes frågor. Friheten att tillhandahålla tjänster 
är en av de fyra grundläggande friheter som garanteras genom fördraget. Inskränkningar 
får göras om de är nödvändiga, dvs om de motsvarar socialt trängande behov, såsom 
skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten, men de skall underställas 
proportionalitetstestet. 
I kampen mot olagligt material kan fastställas att samarbete mellan medlemsstaterna på 
området för rättsliga och inrikes frågor spelar en avgörande roll med hänsyn till de nya 
tjänsternas internationella karaktär. Genom sådant samarbete kommer medlemsstaterna 
att på ett mer effektivt sätt kunna tackla de typer av användande och innehåll som är 
olagligt. Dessutom kommer intern sammanhållning att ge medlemsstaterna ett bättre 
utgångsläge i strävandena efter globala lösningar. 
Olika möjligheter utforskas för att förbättra samarbetet mellan nationella 
administrationer och med kommissionen både inom ramen för gemenskapsfrågor och 
inrikes och rättsliga frågor (systematiskt informationsutbyte, gemensamma analyser av 
bestämmelser inom nationell lagstiftning, inrättande av en gemensam ram för 
självreglering, rekommendationer för samarbete inom rättsliga och inrikes frågor, 
gemensamma riktlinjer för internationellt samarbete). Möjligheterna att stimulera 
samarbetet mellan de olika relevanta industrisektorerna utvärderas också 
(uppförandekoder, gemensamma standarder för klassificeringssystem, främjande av PICS). 
Tänkbara åtgärder för att medvetandegöra användarna samt mediautbildning läggs också 
fram till debatt. 
Baserat på kommissionens första förslag till strategi som lagts fram i meddelandet 
"Olagligt och skadligt material på Internet", ställs för framtida debatt både i kapitel II 
och III en serie frågor i ämnen som kommissionen anser har avgörande betydelse när 
det gäller att lägga fast framtida politik. Dessa frågor är i ordningsföljd: 
Fråga 1: 
Vad vore, med hänsyn till vad som är tekniskt möjligt och ekonomiskt rimligt, ansvaret 
för olika operatörer i kommunikationskedjan för material, från den som skapar materialet 
till den slutliga användaren? Vilka typer av ansvar - straffrättsliga civilrättsligt, 
upphovsrättsligt - bör spela in och på vilka villkor bör ansvaret vara begränsat? 
Fråga 2: 
Hur bör proportionalitetstestet tillämpas för en inskränkande åtgärd? Bland annat, bör 
något skiljedoms- eller medlingsförfarande övervägas på unionsnivå? Vilka typer av 
förfaranden i så fall? 
Fråga 3: 
Hur kan vi bedöma vad som vore rätt avvägning mellan skyddet av privatlivet (inklusive 
att låta användare behålla anonymiteten inom nätverken) och behovet att utmäta ansvar 
för olagligt uppträdande? 
Fråga 4: 
Bör man ge företräde för en metod med lagstiftning eller självreglering (eventuellt med 
stöd av lagstiftning i det senare fallet) när det gäller system för föräldrakontroll? Vilka 
åtgärder skulle krävas, bland annat på unionsnivå? 
Fråga 5: 
/ vilka fall bör systematiskt tillhandahållandet av anordningar för föräldrakontroll 
övervägas (enligt typ av tjänst eller andra kriterier)? Bör något obligatoriskt system 
övervägas? Vilken form skulle systemet i så fall ha och för vilka operatörer skulle det 
gälla? Vilka huvudsakliga funktioner bör sådana system erbjuda? 
Fråga 6: 
Hur kan decentralisering av klassificering av material genomföras för att väga in behovet 
av respekt för individuella, lokala och nationella värderingar, när audiovisuella och 
informationstjänster är transnationella? 
Fråga 7: 
Vilka standardiseringsinslag skulle göra det möjligt att utveckla klassificering av material 
på ett sammanhängande sätt i Europa, särskilt i fråga om digitala tjänster 
(standardisering av den typ av information som skall lämnas, av kodning och avkodning 
av denna information, etc.)? 
Fråga 8: 
På vilka sätt bör administrativt samarbete genomföras inom Europeiska unionen? Hur 
och inom vilket institutionellt ramverk bör det formaliseras? 
Fråga 9: 
Vilka prioriteringar bör finnas på europeisk och internationell nivå? Isynnerhet, bör man 
prioritera lösningar på unionsnivå och därefter föra fram dem på internationell nivå eller 
bör detta ske parallellt? Vilka är de lämpligaste internationella fora för internationellt 
samarbete (G7, OECD, ITU, WTO, FN eller bilaterala förbindelser)? Hur bör detta 
internationella samarbete formaliseras? 
KAPITEL 1 BAKGRUND OCH PROBLEMSTÄLLNING NÄR DET GÄLLER 
SKYDD AV MINDERÅRIGA OCH DEN MÄNSKLIGA 
VÄRDIGHETEN 
Detta kapitel syftar till att identifiera de viktigaste problem som material inom de 
audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna kan utgöra för skyddet av minderåriga 
och den mänskliga värdigheten. 
1. Problem förknippade med skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten 
Oavsett vilken räckvidd som yttrandefriheten har, har skyddet av minderåriga och den 
mänskliga värdigheten alltid utgjort ett grundläggande inslag vid reglering av medierna. 
Uppkomsten av nya medier ger inte anledning att ifrågasätta behovet av detta skydd. 
De bestämmelser som garanterar skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten 
kan variera mellan olika länder och tidsåldrar. Det är emellertid nödvändigt att tydligt 
skilja på två typer av problem som har anknytning till materialet: 
Å ena sidan kan tillträde till vissa typer av material förbjudas för alla, oavsett den 
potentiella publikens ålder och oavsett medium. Bland detta förbjudna material kan 
man, utöver skillnaderna i de nationella lagstiftningarna, urskilja en allmän kategori 
material som kränker den mänskliga värdigheten: det rör sig huvudsakligen om 
barnpornografi, extrema former av meningslöst våld och material som stimulerar 
till diskriminering på grund av ras eller annat, samt till hat eller våld. 
Å andra sidan kan tillträde till vissa typer av material påverka minderårigas 
fysiska eller mentala utveckling och är bara tillåtet för vuxna och alltså förbjudet 
för minderåriga. Dessa åtgärder bör inte förväxlas med andra åtgärder som vidtas 
i allmänt intresse, som de som syftar till skydd av konsumenter, vilka också kan 
beröra skyddet av minderåriga (särskilt i fråga om affärskommunikationer, åtgärder 
som syftar till att undvika varje form av utnyttjande av deras godtrogenhet)1. 
Exempelvis i samband med bestämmelserna för T V-sändning på gemenskapsnivå (direktiv 89/5 52/EG) har man tydligtsärskilt 
dessa tvä typer av syften : 
Bestämmelserna för skydd av minderåriga tillämpas för samtliga program inklusive affärsmässiga kommunikationer. 
reklam liksom alla andra typer av sändningar får inte innehålla bilder eller meddelanden som allvarligt kan skada 
minderårigas utveckling (se artikel 22). 
Bestämmelser om konsumentskydd som tillämpas för TV-reklam innehåller särskilda föreskrifter som syftar till att 
undvika alla former av utnyttjande av minderårigas oerfarenhet eller godtrogenhet (se artikel 16). 
Av olika orsaker sammanblandas ofta dessa frågeställningar, men det är väsentligt att inte 
röra till frågan utan särskilja mellan dessa olika problemställningar: Det rör sig om 
tydliga mål som ger upphov till olika problem och som kräver olika lösningar. Det är 
exempelvis uppenbart att de medel som krävs för att genomföra ett totalförbud och för 
att begränsa minderårigas tillgång till material eller vuxnas oavsiktliga tillträde till 
material är olika. 
2. Ett förändrat sammanhang 
Ny audiovisuella och informationstjänster förändrar radikalt sammanhanget för skyddet 
av minderåriga och den mänskliga värdigheten (se bilaga II). 
2.1 Television: från massmedium till utgivningsmodelien 
De digitala radiosändningarna kommer att mångfaldiga och diversifiera tjänsterna på ett 
uppseendeväckande sätt: varje "digital bukett" innehåller (eller kommer att innehålla) flera 
tiotal tjänster bland vilka finns beställ-tv ("Pay-per-view", PPV) eller preliminär 
beställningsvideo (NVOD). Systemen för beställningsvideo (Video on Demand, VOD) 
kommer gradvis att introducera en hel uppsättning av nya transaktionstjänster (från filmer 
på beställning över telebanking till interaktiva spel) utan att man idag har möjlighet att 
med säkerhet avgöra hur detta kommer att ske eller den närmare utformningen för denna 
introduktion (infrastrukturer, kommunikationssätt, typ av innehåll etc). 
Användarens TV 
och Set Top BoxrPC 
-A. 
'Användarens val 
Material V 
O 
D 
O 
P 
E 
R 
A 
T 
Ö 
R 
E 
i R &'^;\^&*$ Programproducenter 
JJJJ 
Annonsörer 
! v ,Å ni 
-v5( Internet \ 
Den pågående utvecklingen betyder inom televisionens värld en övergång från en 
ställning som "massmedium" till något som mer och mer närmar sig 
utgivningsmodellen: 
brist på frekvenser begränsar inte längre spridning av tjänster, 
tjänsterna varieras och den påverkan de har står i förhållande till det totala antalet 
tillgängliga tjänster, 
tittaren förfogar över stora valmöjligheter bland tjänster och programtyper som 
tydligt kan identifieras. 
8 
2.2 Online-tjänster: från utgivningsmodell till en nv kommunikationsmodell 
Utvecklingen av s.k. "egna" online-tjänster, såsom CompuServe eller America on Line 
(AOL) och i ännu högre grad Internet, vars tillväxt kan betecknas som exponentiell, 
betraktas som en förebådan om en framtida marknad för den breda allmänheten när det 
gäller online-tjänster. 
i Tr«dj« pwt som 
| tillkaiMfah&H«r m»t«ri»l 
{ enligt kontrakt 
-v-
Användarens PC VM 
-«da Internet 
Interaktiva tjänster, material ^> 
fr in andra användare, handhas \ 
av tHlhandahäHare av online-tjänster: 
Online-tjänsterna är elektroniska kommunikationssystem som mot abonnemang erbjuder 
ett stort utbud av tjänster (elektronisk post, informationstjänster, spel diskussionsgrupper 
etc), som kan nås genom telefonnätet genom att använda ett modem och en dator. I 
tillägg till de elektroniska anslagstavlorna eller "Bulletin Board Services" (BBS) som 
sedan länge är etablerade har de kommersiella "egna" tjänsterna fått ett snabbt uppsving 
i USA och gör sitt inträde på vissa europeiska marknader. Dessa nätverks slutna 
konstruktion garanterar en säkerhetsnivå i fråga om transaktionerna som har möjliggjort 
ett uppsving för de kommersiella tjänsterna. 
Den inneboende grundläggande logik som präglar online-tjänsterna är uppenbarligen av 
utgivningsmodell: materialet ges ut och blir tillgängligt för allmänheten på individuell 
förfrågan. Men via vissa resurser inom online-tjänster och särskilt Internet2 framträder ett 
nytt sätt att kommunicera interaktivt: varje användare blir en potentiell leverantör av 
materiaL Denna modell som är unik i sitt slag utesluter varje enkel jämförelse med 
befintliga media och med traditionella former för telekommunikation. Hänsyn bör tas 
till denna modells särart 
Se meddelandet "Olagligt och skadligt material på Internet". 
9 
HTfï 
Användarens PC 
Material r 3 Servrar som sköts av IAP 
och som tillhandahåller 
extra tjänster 
Nyhetsserver * ' \ 'v 
^~j e-postserver ?•• <^-—-.\ 
#;i^ L^»—.-™.. »... .*> £^'''::^< • ^ ' " rx^gJ Internet 
9* $i,v„, t... Ett nätwerk som 
består av andra nätwerk 
och som kopplar samman 
ett stort antal datorer 
över hela världen J 
r 1! * 
2.3 Från nationella tjänster till världsomspännande nätverk 
De framväxande specialinriktade tjänsterna och avgiftsbelagda tjänsterna har ökat den 
gränsöverskridande trafiken av TV-sändningar även om dessa tjänster huvudsakligen riktar 
in sig på en enda språkgrupp. Uppsvinget för den digitala televisionen kommer att 
möjliggöra utveckling av mycket specialiserade tjänster, särskilt eftersom den digitala 
televisionen i hög grad frigör tjänsterna från de traditionella hinder som brist på 
frekvenser utgjort, och somliga av dessa tjänster kommer inte att vara ekonomiskt 
livskraftiga på en enda nationell marknad. Dessa tjänster måste utnyttja marknadsnischer 
på transnationell bas för att nå tillräckligt stor publik. 
När det gäller den nuvarande teknologinivån är det svårt att se att VOD-systemen 
(beställningsvideosystemen) etableras internationellt. Kostnaden för de 
bredbandsförbindelser som behövs tycks medföra att tillträdet till en server i utlandet blir 
föga lönsamt. På längre sikt däremot skulle utvecklingen för VOD-system kunna följa 
samma mönster som online-tjänsterna. 
Online-tjänster har redan en internationell prägel via de stora egna nätverken som AOL 
eller CompuServe. Varje gång som denna typ av tjänster etablerar sig i ett nytt land 
utvidgas hela nätet och alla abonnenter kan kommunicera med varandra och få tillgång 
till samma material. 
Internet utgör redan nu ett världsomspännande nätverk som det är möjligt att få tillträde 
till i nästan alla världens länder. Dessutom gör själva Internets struktur det nästan 
omöjligt att avgränsa ett bestämt geografiskt område. 
Denna utveckling från nationella tjänster till världsomspännande nätverk utgör en 
mycket stor utmaning när det gäller skyddet av de minderåriga och den mänskliga 
värdigheten. Den kräver en fördjupad analys av vilka medel som skall användas och 
på vilken nivå åtgärder skall vidtas för att säkerställa att hänsyn tas till europeiska 
principer ifråga om skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten. 
10 
2.4 Nva tvper av material träder fram 
Den linjära modell som hör ihop med televisuellt material (dvs. att man ser en sändning 
från början till slut) lämnar plats för en mer komplex arkitektur som inbjuder till att 
navigera på ett friare sätt mellan den information som ges, och till och med interagera 
med innehållet (på samma sätt som inom de nya interaktiva tillämpningarna: CD-ROM, 
CD-I, VOD etc). 
Dessutom smälter material som är tydligt identifierade (dokumentär, information, reklam, 
film etc.) samman i nya hybrid-material som är svåra att sätta namn på. Samma material 
kan exempelvis förena reklam, information och underhållning utan att det är möjligt att 
i detta tydligt urskilja dessa ingredienser. 
I en digital värld blir materialen globalt manipuler bara: man kan enkelt förändra dem 
och sprida dem via en stor mängd tillämpningar och tjänster. De bilder som alstras av 
datorn gör det möjligt att skapa "virtuella världar" som inför en ny dubbeltydighet i 
förhållandet till verkligheten. 
Denna nya utveckling ger upphov till en mängd frågor. Hur kan man kontrollera 
sanningshalten i uppgifter (originalet byts ut mot "falska meddelanden". "falska företag" 
erbjuder "falska tjänster eller produkter" etc.)? Hur kan man försvara de olika rättigheter 
som är kopplade till en fysisk eller juridisk persons namn, bild eller rykte? Vilken verkan 
kommer material som är hybrider och blandar verkliga och virtuella världar att få i 
samhället i det långa loppet? Dessa frågor för på sikt med sig nya risker som ännu är 
svåra att utvärdera, särskilt för minderårigas mentala och fysiska utveckling. Det är 
nödvändigt att noga identifiera och analysera dem. 
2.5 En mognadsfas: nva risker och nva möjligheter 
Denna nya miljö är fortfarande stadd i snabb utveckling och har ännu långt ifrån 
stabiliserats. Det gemensamma digitala språket gör att man kan se olika tekniska 
konvergensscenarier, antingen det rör terminaler (televisionsapparater, datorer eller 
andra), infrastrukturer (radiovågor, telekommunikationer, kabel eller satellit) eller själva 
tjänsterna. 
Under denna långa mognadsfas kan dessa nya audiovisuella och informationstjänster bara 
utvecklas i en flexibel miljö - särskilt i fråga om bestämmelser - som lätt kan anpassa sig 
till den snabba utveckling som sker inom sektorn. De olika konvergensscenarierna liksom 
den mångfald av möjligheter som skapas genom interaktivitet gör det svårare att 
automatiskt använda traditionella kriterier för att särskilja mellan olika typer av tjänster 
(tv-apparat/dator, personliga kommunikationer/allmänna kommunikationer, uppkoppling 
punkt till punkt/punkt till multipunkt) liksom jämförelser med befintliga media. Det är 
därför nödvändigt att redan nu noga studera de olika funktioner som varje ny tjänst 
erbjuder för att fastställa dess relevanta kännetecken. 
Mot denna bakgrund av allt snabbare förändringar bör vi utvärdera de nya risker som 
framträder för skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten. Vi bör också 
värdera de många möjligheter till kontroll av innehållet som de nya audiovisuella och 
informationstjänsterna erbjuder. 
11 
3. Problemens utbredning inom olika tvper av tjänster 
Arten och omfattningen av problemen med skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten är inte desamma inom alla typer av audiovisuella och informationstjänster. 
Beroende på vilket land det rör sig om kan man finna erotiska program inom de 
konventionella TV-kanalernas sena sändningar och material av pornografisk karaktär på 
betal-TV-kanalerna. De krypterade kanaler som uteslutande ägnas åt pornografi är 
fortfarande rätt sällsynta i Europa. Däremot utgör frågan om våld i TV, som är betydligt 
svårare att reglera, föremål för debatt i ett stort antal länder. Det är också troligt att 
tjänsterna för PPV (pay-per-view, beställ-TV), NVOD (near-video-on-demand, preliminär 
beställningsvideo) och VOD (video-on-demand, beställningsvideo) ofta kommer att 
innehålla utbud av program som är erotiska eller pornografiska och mindre kommer att 
beröras av debatten om våld, särskilt om användarna blir rätt informerade om den exakta 
arten av de program som erbjuds. 
Online-tjänsterna erbjuder en serie av kommersiella webb-platser avsedda för vuxna, som 
bland annat innehåller fotografier av erotisk eller pornografisk karaktär vilka kan erhållas 
mot betalning. Dessa "utgivna" webb-platser är tydligt identifierbara. Trots den slutna, 
karaktär som präglar de egna nätverken kan man också finna alla de andra typerna av 
material i användarvänliga tillämpningar (diskussionsgrupper) eller via elektronisk post. 
Som kommissionens meddelande "Olagligt och skadligt material på Internet" visar, 
befordras på Internet otvivelaktigt alla sorters kontroversiellt innehåll alltifrån 
barnpornografi via material präglat av våld och olika former av missbruk till stimulans 
till hat. Men de kontroversiella webb-platserna kan ofta identifieras och eftersom 
avsiktliga åtgärder krävs för att söka informationen (via adresser eller sökverktyg) är det 
nästan uteslutet att någon mot sin vilja konfronteras med oönskat material. 
Betydelsen hos frågorna om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten 
inom de audiovisuella och informationstjänsterna är knappast förvånande. Verkliga 
problem dyker upp som i hög grad motiverar att statliga myndigheter och vanliga 
medborgare ägnar dem sin fulla uppmärksamhet Nyheten ligger dock mer i nya 
kommunikationssätt som inte låter sig jämföras med befintliga media förutom när det 
gäller själva materialet Det är i själva verket tveksamt om de nya tjänsterna förmedlar 
mer kontroversiellt material än traditionella media hittills har gjort. Detta material är 
dock mer synligt i de nya tjänsterna och något lättare att få tillgång till, samtidigt som 
det låter sig kontrolleras i mindre grad än i konventionella media. Förståelse av hur 
varje tjänst fungerar tycks därför vara av avgörande betydelse för att kunna fastställa 
hur dessa frågor skall bemötas. 
12 
KAPITEL II BESTÄMMELSER OCH KONTROLLMETODER SOM KAN 
TILLÄMPAS FÖR ATT SKYDDA MINDERÅRIGA OCH DEN 
MÄNSKLIGA VÄRDIGHETEN 
1. Allmänna gemensamma principer 
Innan ett studium påbörjas av de bestämmelser och kontrollmetoder som kan genomföras 
på nationell nivå för att möta problemen med skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten, är det viktigt att understryka att de måste underställas två grundläggande 
principer, som hör hemma i varje demokratiskt samhälle: yttrandefrihet och respekt för 
privatlivet (se bilaga 3). 
1.1 Principen om yttrandefrihet 
Principen om yttrandefrihet är stadfäst som sådan i olika internationella konventioner 
varav den europeiska Konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de 
grundläggande skyldigheterna (hädanefter kallad "konventionen") är den konvention som 
både är den mest kompletta och en viktig referenspunkt för Europeiska unionen. Alla 
medlemsstaterna är parter till denna konvention och har, med undantag för Förenade 
Kungariket, gjort yttrandefriheten till en grundlagsstadgad princip. 
Även om denna text inte är direkt bindande för Europeiska gemenskapen har den infört 
dess innehåll i sin egen rättsordning artikel F2 i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska unionen och genom domstolens rättspraxis i fråga om de allmänna principerna 
i gemenskapsrätten. 
Principen är dock på intet sätt absolut. Yttrandefriheten kan inskränkas av staten men 
dessa inskränkningar skall ramas in på ett mycket exakt sätt: för att en restriktiv åtgärd 
skall anses som nödvändig i ett demokratiskt samhälle, skall den motsvaras av ett socialt 
trängande behov och vara effektiv utan att vara oproportionerlig i förhållande till de 
inskränkningar som den inför. För denna bedömning krävs att ett proportionalitetstest 
genomförs. 
1.2 Principen om privatlivets helgd 
Principen om privatlivets helgd har samma status som principen om yttrandefrihet. Den 
garanteras särskilt genom artikel 8 i konventionen, och medger begränsningar på liknande 
villkor som för yttrandefriheten. 
Tillämpning av nationella förbud för visst material kan ge upphov till inskränkningar av 
denna princip (bland annat för identifiering och straff för privat kommunikation av 
kriminell art) men dessa sker med strikt beaktande av proportionalitetsprincipen. 
Med konventionen och hänsynstagandet till de allmänna rättsprinciperna i 
gemenskapens rättsordning förfogar vi när det gäller yttrandefrihet och skydd av 
privatlivet över ett gemensamt europeiskt fundament Men det är en lång väg att gå 
från detta fundament till regler som i alla avseenden är gemensamma. Det är dock 
nödvändigt att understryka betydelsen av dessa principer ty i brist på gemensamma 
bestämmelser förfogar Europa åtminstone över en gemensam metod för att utvärdera 
13 
bestämmelser som inskränker yttrandefriheten eller rätten till privatliv. Denna metod 
(proportionalitetstestet) bör utgöra en kraftfull konvergensfaktor mellan 
medlemsstaterna i den rättsliga behandlingen (eller självregleringen) av frågor som rör 
skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom audiovisuella och 
informationstjänster. 
2. Bestämmelser och resurser som utnyttjas på nationell nivå 
Granskningen av bestämmelser och andra nationella åtgärder i fråga om skydd av 
minderåriga och den mänskliga värdigheten avslöjar tydligt de olikheter som finns i 
rättstraditioner och kultur mellan medlemsstaterna (se bilaga III). Den gör det möjligt att 
frilägga de viktigaste tendenserna och särskilda problem. 
2.1 System för skydd av den mänskliga värdigheten 
Den första typen av nationella bestämmelserna syftar till att göra vissa typer av material 
som helt olagliga. Det rör sig om material som bedöms som oacceptabla både för 
individen och för samhället och som hotar själva grunden i samhället och särskilt den 
mänskliga värdigheten. 
I alla medlemsstater finns totalförbud för vissa typer av material. I de flesta fall åtföljs 
förbudet för framställning, distribution, import och annonsering av sådant material av 
höga böter och fängelsestraff, antingen förbuden återfinns inom ramen för straffrätten 
eller i särskilda texter. Genom sin allmänna karaktär gäller sådana förbud alla typer av 
media och tjänster inklusive de som har trätt fram efter det att bestämmelserna antogs. 
Mottagarens eller användarens ålder har i detta fall ingen betydelse. 
Förbud som skadar den mänskliga värdigheten såsom material som är anstötligt, som 
strider mot allmän moraluppfattning eller är oanständigt finns i de flesta 
medlemsstaterna. I vissa fall har dessa termer fått en juridisk definition och i andra fall 
vilar det på rättspraxis att frilägga innebörden. 
Beroende på dessa karakteristika tycks det möjligt att ange de typer av material som är 
allmänt förbjudna i Europeiska unionen. 
Det material som mest enhälligt är förbjudet inom unionen är barnpornografi (i form av 
foton, simuleringar av foton eller rörliga bilder). Världskongressen mot sexuellt 
utnyttjande av barn för kommersiella ändamål som nyligen hölls i Stockholm riktade 
uppmärksamheten på problemet med cirkulering av denna typ av material på 
kommunikationsnätverken och underströk att det vore lämpligt att kriminalisera innehav 
av barnpornografi. 
De allmänna begreppen av typen anstötlighet, allmän moraluppfattning omfattar i 
allmänhet förbud mot våldspornografi (inklusive pornografi som inbegriper vuxna som 
inte samtycker) och zoophili. 
14 
Material som uppammar hat eller våld är också föremål för allmänna förbud i ett stort 
antal länder. Ett gemensamt syfte tycks framträda. Det rör sig om att bekämpa alla typer 
av material som direkt eller indirekt underblåser hat, diskriminering eller våld mot 
personer eller grupper av personer på grund av deras ras, nationalitet, hudfärg, kön eller 
religion. 
Skillnaderna (och bristen på insyn) i dessa nationella bestämmelser gör det svårare att 
tillämpa de befintliga nationella bestämmelserna när det gäller transnationella tjänster eller 
nätverk liksom att mobilisera de berörda industrierna på europeisk nivå. Dessutom kan 
tillämpningen utmynna i oproportionerliga hinder för fritt tillhandahållande av tjänster 
inom gemenskapen. Skillnaderna utgör också hinder för försvaret av gemensamma 
principer i de internationella organen. 
Inför detta konstaterande erkänner kommissionen den väsentliga roll som 
medlemsstaternas samarbete spelar, särskilt samarbetet inom rättsliga och inrikes frågor 
( se kapitel III, punkt 2). Det kan vara lämpligt att fastställa vissa gemensamma normer 
för det som bör betraktas som olagligt. Dessutom borde det straffrättsliga, rättsliga och 
polisiära samarbetet mellan medlemsstaterna stärkas. 
När väl de förbjudna materialen har identifierats, måste medlemsstaterna tillämpa 
förbudsordningar, det vill säga identifiera och bestraffa de lagöverträdare som omfattas 
av den nationella jurisdiktionen. I sammanhanget med de nya audiovisuella och 
informationstjänsterna stöter denna tillämpning på nya problem. De centraliserade 
tjänsterna har fördelen att det går att tydligt identifiera en operatör som kan avhandla 
relevanta regler och ta ansvar för deras genomförande. Däremot, och när det gäller de 
decentraliserade tjänsterna, blir det svårt att avgöra det ansvar som faller på de olika 
mellanhänderna i kommunikationskedjan från det att materialet läggs in tills det 
konsulteras av en slutlig användare (se meddelandet "Olagligt och skadligt material på 
Internet"). 
Det ansvar som faller på de användare som lägger in olagliga material på näfet och 
ansvarsbefrielse för operatörerna som handhar funktioner som har att göra med den 
renodlade transporten av materialet tycks fastställda. När det däremot gäller frågan om 
mellanhändernas ansvar (särskilt funktionerna som innebär lagring - också tillfällig - av 
material i ett läsligt format) förblir den i hög grad öppen. Det rör sig om att avgöra vad 
som är tekniskt möjligt, ekonomiskt rimligt och att finna en jämvikt mellan skyddet av 
yttrandefriheten och privatlivet å ena sidan och skyddet av den mänskliga värdigheten och 
de minderåriga å den andra sidan. 
Kommunikationsnätverkens globala natur begränsar dessutom möjligheterna till 
effektivt genomförande av nationella lagstiftningar. Vad avser decentraliserade tjänster 
på internationella nätverk kan kontroversiellt material snabbt sändas vidare på andra 
servrar för att kringgå eventuella blockeringsåtgärder. Förutom risken för massiv 
"omlokalisering" av servers till länder med lösligare system ger denna rörlighet upphov 
till frågan om uppdatering av eventuella listor över kontroversiella webb-platser eller 
material. När det slutligen gäller blockering av webb-platser som hyser kontroversiellt 
material kan denna åtgärd i många fall visa sig vara oproportionerlig om den innebär 
blockering av alla tjänster och material som finns på samma server. 
15 
Olika konkreta fall har givit upphov sådana frågor, vilket har medfört att en debatt har 
vuxit fram i väntan på utveckling av rättspraxis. Samtidigt som vissa medlemsstater 
skissar på lagstiftningsåtgärder tillför den självreglering som de berörda operatörerna 
genomför de första svaren på dessa konkreta problem (se meddelandet "Olagligt och 
skadligt material på Internet"). 
Men dessa isolerade nationella lösningar avslöjar snabbt sina begränsningar, och 
utveckling av ett sammanhängade tillvägagångssätt inom Europeiska unionen skulle 
underlätta tillämpningen av den nationella rätten samtidigt som oproportionerliga 
hinder för utveckling av gränsöverskridande tjänster inom den inre marknaden 
undviks. 
Med hänsyn tagen till de första konkreta riktlinjerna som lades fram i meddelandet 
"Olagligt och skadligt material på Internet" skulle detta sammanhängade tillvägagångssätt 
kunna fördjupas med utgångspunkt i följande frågor: 
Fråga 1: 
Vad vore, med hänsyn till vad som är tekniskt möjligt och ekonomiskt rimligt, ansvaret 
för olika operatörer i kommunikationskedjan för material, från den som skapar 
materialet till den slutliga användaren? Vilka typer av ansvar - straffrättsliga 
civilrättsligt, upphovsrättsligt - bör spela in och på vilka villkor bör ansvaret vara 
begränsat? 
Fråga 2: 
Hur bör proportionalitetstestet tillämpas för en inskränkande åtgärd? Bland annat, bör 
något skiljedoms- eller medlingsförfarande övervägas på unionsnivå? Vilka typer av 
förfaranden i så fall? 
Fråga 3: 
Hur kan vi bedöma vad som vore rätt avvägning mellan skyddet av privatlivet (inklusive 
att låta användare behålla anonymiteten inom nätverken) och behovet att utmäta ansvar 
för olagligt uppträdande? 
2.2 System för skvdd av minderåriga 
I vissa medlemsstater kommer den allmänna principen om skydd av minderåriga till 
uttryck i bestämmelser av straffrättslig karaktär som förbjuder tillhandahållande till 
minderåriga av sådant material som kan skada deras utveckling, samtidigt som vuxna 
har laglig rätt att ha tillgång till detta material. Dessa bestämmelser gäller allmänt: de 
tillämpas oavsett på vilket sätt materialet i fråga tillhandahålls till en minderårig. I de 
medlemsstater som inte förfogar över några sådana allmänna regler säkerställs samma typ 
av skydd genom särskilda bestämmelser för varje medium. 
Varje system för skydd av minderåriga gör det nödvändigt att identifiera de medel som 
ger rimliga garantier för att de minderåriga inte normalt kommer att få tillgång till 
material som kan skada deras fysiska eller mentala utveckling samtidigt som de vuxna 
som så önskar kan få tillgång till materialet 
16 
2.2.1 Kontroll av minderårigas tillträde till kontroversiellt material 
Vilket sätt som skall användas för att kontrollera minderårigas tillgång till materialen 
beror till stor del på tjänstens natur. Även om det finns vissa likheter mellan TV-sändning 
och on-linetjänster kommer vi att studera dessa två områden separat för att förenkla 
framställningen (se bilaga 4). 
a) TV-programföretagens tjänster 
När det gäller traditionell television, har programläggning av sändningarna gjort det 
möjligt att införa ett skydd som baseras på den tidpunkt som väljs för att sända 
programmen. De program som kan skada minderåriga får bara sändas sent på kvällen vid 
en tidpunkt då barn inte förmodas titta på TV. Tekniskt kan detta system med tidsbarriär 
tillämpas för varje TV-sänd tjänst men det är inte säkert att det kommer att motsvara 
logiken för morgondagens television. Dessutom har vissa privata och offentliga 
radiobolag, oftast på frivillig basis, utarbetat märkningssystem som syftar till att 
informera TV-tittarna om arten av de program som sänds. Olika grafiska symboler 
används för att klassificera de program som kan skada minderåriga. I samtliga fall syftar 
dessa system endast till att underlätta den kontroll som utförs av föräldrar eller lärare, 
vilka spelar en avgörande roll för att göra skyddet effektivt. 
De nya televisions-baserade tjänsterna erbjuder nya lösningar för skyddet av minderåriga. 
Det villkorade tillträde som är inbyggt i alla betaltjänster erbjuder en mängd 
möjligheter att kontrollera minderårigas tillträde: 
dels ger abonnemanget i sig en möjlighet för föräldrar att kontrollera att den tjänst 
som de väljer inte erbjuder material som kan skada deras barn, 
dels har ofta den nära kopplingen mellan abonnenten och betaltjänsten lett till att 
de berörda tjänsterna har utvecklat en strategi för konsumentinformation om de 
program som sänds vilken också innefattar råd till föräldrar, 
och slutligen föreslås ibland olika tekniska funktioner för att underlätta 
föräldrakontrollen: det kan röra sig om ett enkelt spärrsystem som gör det möjligt 
för föräldrar att blockera tillträde till sändningar, till exempel när de inte själva är 
närvarande. Det kan också röra sig om ett system som innebär att det bara är 
möjligt att få tillgång till sändningar (som normalt är störda) genom att använda en 
personlig kod (Personal Identification Number eller PIN-kod), ett särskilt kort eller 
ett kreditkort. Om det är fråga om tjänster för vuxna erbjuder detta system en 
möjlighet för föräldrar att säkerställa att bara de själva får tillträde till sändningarna. 
De tekniska metoderna för föräldrakontroll som träder fram har föranlett en bred debatt 
särskilt om lämpligheten i att utnyttja sådana metoder för okodad television. Möjligheten 
att koppla en systematisk kategoriindelning av material till en mekanism för 
föräldrakontroll, enligt den kanadensiska eller amerikanska modellen, har väckt särskilt 
intresse i Europaparlamentet och rådet i samband med översynen av direktivet "Television 
utan gränser"3. Frågan har också givit upphov till debatt i flera medlemsstater. De olika 
debatter som har förts om dessa system har snabbt givit upphov till, utöver de problem 
Direktiv 89/552/EG, 
17 
för genomförande av den här typen av system (särskilt vad avser klassificering av 
materialen), en mer grundläggande fråga om lämplighet som ännu inte har lösts. 
De berörda industrierna har också erkänt vikten av frågan om skydd av minderåriga och 
utvecklar konkreta lösningar. Elektroniska guider för att navigera bland mångfalden tv-
program kommer snart att finnas på marknaden och dessa kommer att erbjuda vissa 
möjligheter när det gäller föräldrakontroll. Dessa guider, som ursprungligen konstruerades 
för att underlätta för och automatisera programmeringen av videobandspelare i en miljö 
med flera kanaler, skulle kunna avkoda en rad uppgifter om programmen inklusive 
uppgifter om material med ett innehåll som kan skapa problem för minderåriga. 
När det gäller digital television erbjuder användande av en dekoder och behovet av att 
förfoga över elektroniska guider på grund av den stora mängden tillgängliga program­
möjligheter att utveckla anordningar som kan ge tv-tittaren information om och kontroll 
över materialet. Eftersom digitala dekodrar nu befinner sig i lanseringsfasen har 
pristrycket hittills inte gjort det möjligt att integrera denna dimension. Men allteftersom 
marknaden utvecklas, och om detta tycks svara mot ett behov hos konsumenterna, 
kommer introduktion av denna typ av funktioner att kunna ske till rimliga kostnader. 
b) Online-tjänster 
I motsats till TV-tjänster medger inte online-tjänster något system för att avskilja material 
genom att välja tidpunkt för sändningen. Allt material som finns tillgängligt kan när som 
helst konsulteras. Dessutom sker tillträde till material på individuell bas (val av ett särskilt 
material) vid den tidpunkt som användaren väljer. I detta sammanhang kan de lösningar 
som övervägs för att säkerställa skyddet av minderåriga variera beroende på hur öppet 
nätverket är. 
* De slutna nätverken 
Systemen med beställningsvideo har, i de nuvarande utvecklingsstadierna, vissa 
egenskaper som kan underlättar för skyddet av minderåriga. 
De operatörer som erbjuder tjänsterna kan lätt identifieras och är relativt få. När 
operatörerna inte själva föreslår materialen upprättar de avtal med leverantörer av 
material. Denna struktur gör det möjligt att införa ett system som erbjuder insyn ifråga 
om ansvar för det material som erbjuds. Även om det vore en oproportionerlig åtgärd 
att inom dessa tjänster förbjuda allt material som kan skada minderåriga, är det dock 
rimligt att tillsammans med operatörerna själva fastställa vilka åtgärder som skall 
genomföras för ett effektivt skydd av minderåriga: 
identifiering eller kategorisering av kontroversiellt material med hjälp av 
elektroniska programguider (till exempel identifikation av ett utrymme som är 
reserverat för underhållning för vuxna), 
bevis på ålder vid betalning eller tillträde till programmet (med hjälp av ett 
bankkort eller ett system med personliga identitetsnummer), 
möjlighet till "opting out" från vissa kategorier av program (användaren får i så 
fall bara tillträde till en del av det tillgängliga materialet ), på användarens begäran, 
anordningar för föräldrakontroll som möjliggör blockering av tillträde till vissa 
kategorier av program. 
18 
I egna online-tjänster uppvisar det utgivna materialet (det material som föreslås av 
själva tjänsten eller föreslås baserat på ett kontrakt mellan tjänsten och leverantörer av 
material) liknande egenskaper och därmed är jämförbara lösningar möjliga. Nätets storlek 
spelar dock i detta fall en avgörande roll. På ett världsomspännande nät kan det visa sig 
svårt att hitta lösningar som är godtagbara i alla länder som täcks av tjänsten. 
* De öppna nätverken 
Frågan om skydd av minderåriga tycks svårare att reglera när det handlar om nätverk för 
öppen kommunikation, där varje användare är en potentiell leverantör av material. På de 
egna nätverken eller på Internet skapas, konsulteras och utbyts material på ett mer eller 
mindre interaktivt sätt mellan användarna, vilket kräver intervention av olika 
mellanhänder mellan leverantören av materialet och användarna som får tillgång till det. 
Inför hotet att ställas till medansvar, särskilt straffrätts ligt, för förmedling av material 
som är skadliga för minderåriga, har industrin spontant utvecklat en serie mekanismer 
för skyddet av minderåriga. Dessa mekanismer kan omgrupperas beroende på den nivå 
där de verkar: leverantörerna av material, tjänsteleverantörerna eller användarna. 
Om det skall vara möjligt för föräldrar att få fullständigt tillträde till Internet (eller till en 
tjänst på eget nätverk) samtidigt som de kan kontrollera eller begränsa minderårigas 
tillträde, är det bara de system som utvecklats för användarnivån som kan erbjuda en 
global lösning. Högst olika system för skydd och filtrering är baserade på programvara 
vars säkerhet i hög grad beror på hur avancerad produkten är. Utöver den 
förhandsidentifiering av användarna som är gemensam för alla system föreslås bland 
annat följande olika funktioner: 
Anordningar för att blockera datorn gör det möjligt för föräldrar att begränsa 
minderårigas tillträde när de inte själva är närvarande. 
Lagring av uppgifter om navigering på nätet (uppgift om de webb-platser som 
har besökts, meddelanden som har utväxlats etc), vilket ger föräldrar en möjlighet 
att övervaka hur minderåriga faktiskt utnyttjar tjänsterna. 
Systematisk filtrering av material som innebär att kontroversiellt material 
automatiskt fångas upp. Den första generationen av system av denna typ fungerar 
huvudsakligen på basis av nyckelord och identifiering av vissa typer av material 
(bilder). Detta begränsar skyddets effektivitet (ett antal nyckelord räcker inte för att 
bestämma räckvidden för de material som kan skada minderåriga) samtidigt som 
systemet avsevärt kan begränsa tillgång till ofarligt material. 
Blockering av webb-platser på selektiv basis kan ske baserat på en märkning av 
innehållet så att materialen filtreras av programvara. 
Det är möjligt att införliva anordningar för kontroll av material, bland annat för 
föräldrakontroll, i alla audiovisuella tjänster och informationstjänster. Sådana system finns 
emellertid ännu inte tillgängliga för alla tjänster, och de system som finns erbjuder inte 
den totala säkerhet som önskas. Men utforskande och utnyttjande av denna gemensamma 
möjlighet för samtliga audiovisuella tjänster och informationstjänster bör prioriteras. Med 
hänsyn till den potentiellt gränsöverskridande karaktär som präglar alla dessa tjänster, är 
Europeiska unionen oroad de olika aspekterna av denna utveckling. 
19 
Fråga 4: 
Bör man ge företräde för lagstiftning eller självreglering (eventuellt med stöd av 
lagstiftning i det senare fallet) när det gäller system för föräldrakontroll? Vilka 
åtgärder skulle krävas, bland annat på unionsnivå? 
Fråga 5: 
/ vilka fall bör systematiskt tillhandahållande av anordningar för föräldrakontroll 
övervägas (enligt typ av tjänst eller andra kriterier)? Bör något obligatoriskt system 
övervägas? Vilken form skulle systemet i så fall ha, och för vilka operatörer skulle det 
gälla? Vilka huvudsakliga funktioner bör sådana system erbjuda? 
2.2.2 Märkning av material 
Identifiering av material som kan vara skadliga för minderåriga utgör ett grundläggande 
problem. Å ena sidan är det inget som säger att det verkligen finns konsensus, inklusive 
på det medicinska planet, om det material som kan påverka minderårigas moraliska eller 
fysiska utveckling. Å andra sidan är kategorin "minderåriga" inte homogen och det är 
tvivelaktigt om samma problem inställer sig för barn på 4 år som för tonåringar som är 
15 år. 
Dessa två svårigheter utmynnar i praktiken i en stor spännvidd och brist på enhetlighet 
när det gäller nationell klassificering som genomförts för vissa media (särskilt för film). 
Överförd till området för tjänster får denna variation återverkningar vad avser cirkulation 
av det berörda materialet. 
För att kunna kombinera utnyttjande av de nya kontrollmedlen med fri rörlighet för 
tjänster förutsätts att de centraliserade systemen för kategorisering utvecklas mot 
decentraliserade system för märkning av material som tar större hänsyn till de skilda 
attityder som finns. Hur brådskande denna utveckling är beror på tjänstens art. 
a) TV-sändningar 
I avsaknad av anordningar för föräldrakontroll vilar kanalernas programläggning på en 
centraliserad klassificering som sköts av TV-programföretagen på basis av mer eller 
mindre detaljerade regler och rekommendationer. Utvecklingen av elektroniska 
programguider och navigationssystem kan leda till att man finner lösningar för att i fråga 
om gränsöverskridande tjänster göra det möjligt att ta hänsyn till de nationella 
skillnaderna i attityder. 
Informationen om de program som erbjuds kan varieras i enlighet med de länder 
som tjänsten riktas mot (för samma tjänst som riktas till länderna A och B kan 
olika klassificeringar - A för land A och B för land B - knytas till samma program). 
Klassificeringen/märkningen av programmen kan vara decentraliserad (tjänsten 
förutser strukturer för klassificering/märkning i de olika länder som den betjänar). 
20 
b) Online-tjänster 
Systemen för beställningsvideo och egna online-tjänster kan också klassificera det 
material som de själva erbjuder (eller via kontrakt med andra informationsleverantörer). 
Även om detta ännu inte sker systematiskt på de egna online-tjänsterna blir det alltmer 
vanligt att lämna information till användarna om att visst material eventuellt kan vara 
skadligt för minderåriga. 
Däremot innebär Internets öppna struktur liksom de användarvänliga och ytterst 
interaktiva tillämpningarna på egna online-tjänster att frågan om klassificering av material 
måste ställas i helt andra termer. Den variation som finns för att ge ut material och det 
faktum att varje användare är en möjlig utgivare kräver en filtrering av det tillgängliga 
materialet. Följande tre olika typer av filtrering har utvecklats: 
Filtrering baserad på "svarta listor" som syftar till att blockera tillträde till de webb-
platser som identifierats baserat på det kontroversiella material som de innehåller 
(nakenhet, våld, sex etc). Löpande uppdatering av dessa listor förblir 
problematisk. 
Filtrering baserad på "vita listor" som endast tillåter tillträde till de webb-platser 
som har identifierats i förväg. Tillträdet till material är sålunda i detta fall mycket 
begränsat. 
Filtrering baserat på en "neutral märkning" gör det möjligt för användarna att, 
beroende på sina egna urvalskriterier, utnyttja informationer om innehållet som 
läggs in av leverantörerna av materialet eller tredje part. 
En kombination av dessa olika filtreringsformer gör det idag möjligt att skapa en miljö 
som överallt är säker för minderårigas tillträde till Internet. Endast en generell filtrering 
på basis av den "neutrala märkningen" gör det dock möjligt att överväga en global 
lösning av frågan. 
Såsom påpekas i kommissionens meddelande "Olagligt och skadligt material på Internet" 
erbjuder PICS (Platform for Internet Content Selection, plattform för val av innehåll på 
Internet) just en öppen och global norm för genomförande av denna "neutrala märkning". 
På unionsnivå har PICS en avgörande fördel: genom att erbjuda en mycket flexibel 
ram för klassificering och indexering av material och genom att ett och samma 
material kan knytas till flera klassificeringar som görs av olika tredje part och som 
innehåller olika typer av uppgifter, gör PICS det möjligt att ta hänsyn till de olikheter 
som finns i nationella, lokala och personliga värderingar. Flera filtreringssystem är 
redan PICS-kompatibla, men den riktiga utmaningen består i att uppnå den kritiska 
massan av webb-platser och märkta material. 
För alla tjänster som verkar på basis av en individuell begäran som görs av 
konsumenten, bör man prioritera uppmuntran till leverantörerna eller tredje part att 
märka materiaiför en harmonisk utveckling av bestämmelser om kontroll av material 
i allmänhet och föräldrakontroll i synnerhet 
21 
Fråga 6: 
Hur kan decentralisering av klassificering av material genomföras för att väga in 
behovet av respekt för individuella, lokala och nationella värderingar, när 
audiovisuella och informationstjänster är transnationella? 
Fråga 7: 
Vilka standardiseringsinslag skulle göra det möjligt att utveckla klassificering av 
material på ett sammanhängande sätt i Europa, särskilt ifråga om digitala tjänster 
(standardisering av den typ av information som skall lämnas, av kodning och 
avkodning av denna information, etc.)? 
2.3 Mediautbildning 
Den genomgripande förändring som har skett inom området för elektroniska tjänster, från 
okodade konventionella TV-sändningar till de nya kommunikationssätt som erbjuds inom 
Internet, kräver anpassning till ett nytt förhållningssätt till de audiovisuella media (se 
också bilaga 4). 
Föräldrar och barn bör lära sig att utnyttja de nya kommunikationsverktygen. Deras 
uppmärksamhet bör riktas på de nya risker som de innebär, men också på de olika 
metoder för skydd som finns tillgängliga. Information, medvetandegörande och utbildning 
visar sig ytterst viktiga för att skapa ett effektivt skydd för minderåriga och infora ett 
förtroendefullt klimat som är gynnsamt för utveckling av de nya tjänsterna. 
I detta sammanhang bör initiativet "Lära i Informationssamhället"4 bidra till att sprida nya 
metoder för att medvetandegöra de unga på detta område. 
Dok KOM(96)471 slutlig av den 25 september 1996. 
22 
KAPITEL III FRÅGAN SEDD PÅ UNIONSNIVÅ 
PRIORITERADE INSTRUMENT OCH ÅTGÄRDER 
Även om frågan om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten 
huvudsakligen faller under medlemsstaternas behörighet, berör den också Europeiska 
unionen, och gemenskapsinstitutionerna har vid ett flertal tillfallen givit uttryck för den 
vikt som de tillmäter skyddet av dessa allmänna intressen5. 
Inom ramen för gemenskapsrätten och de instrument som den ger på detta område bör 
följande två aspekter ägnas särskild uppmärksamhet: 
Principen om fri rörlighet för tjänster inom gemenskapen förutsätter att omotiverade 
hinder undanröjs och i vissa fall att de nationella lagstiftningarna harmoniseras. 
Fördraget om Europeiska unionen föreskriver ett samarbetsförfarande för rättsliga 
och inrikes, frågor som skulle kunna tillämpas för vissa inslag för skydd av 
minderåriga och den mänskliga värdigheten i de nya elektroniska tjänsterna. 
På olika områden anser kommissionen dessutom att samarbetet med de nationella 
myndigheterna och de berörda industrierna, liksom samarbetet på internationell nivå, utgör 
prioriterade områden för Europeiska unionens arbete. 
!• Principen om fri rörlighet för tjänster 
Fritt utbud av tjänster är en av de fyra grundläggande friheter som styr inrättandet av den 
inre marknaden och dess funktion. 
Utveckling av nya TV-sända tjänster (digital television, betal-TV, preliminär 
beställningsvideo) omfattas av direktivet "Television utan gränser" som innehåller vissa 
gemensamma bestämmelser i fråga om skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten och sålunda medger fri rörlighet för tjänster (se bilaga 3). Denna rättsliga 
ram, som har hämtat inspiration från modellen för konventionell okodad TV-sändning 
avsedd för allmänheten, kommer sannolikt att prövas, särskilt i fråga om proportionalitet, 
och när den genomförs bör hänsyn tas till egenskaperna hos de tjänster som faktiskt ser 
dagens ljus. Däremot bör den grundläggande principen om tillämpning endast av det 
sändande landets lag åtföljd, när det gäller skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten, av ett exceptionellt kontrollförfarande som genomförs av det mottagande 
landet, inte ifrågasättas. 
Kommissionen kommer att i nära samarbete med medlemsstaterna studera hur 
relevanta bestämmelser i detta direktiv fungerar, särskilt när de tillämpas på för de nya 
typerna av TV-sända tjänster. 
Se särskilt Europaparlamentets, rådets, medlemsstaternas företrädares och kommissionens förklaring av den 11 juni 1986 mot 
rasism och främlingsfientlighet. 
23 
Genom de ändringar av direktivet som nu genomförs kan en lämplig formell ram för 
samarbetet med medlemsstaterna (kontaktkommittén) skapas. Dessutom, och inom ramen 
för den regelbundna utvärderingen av tillämpningen av direktivet, bör kommissionen ägna 
särskild uppmärksamhet åt denna fråga, och i samarbete med medlemsstaternas behöriga 
myndigheter genomföra en undersökning om möjliga fördelar och nackdelar förknippade 
med andra åtgärder som syftar till att underlätta för föräldrar eller lärare att kontrollera 
vilka program som minderåriga ser. 
Om fri rörlighet för TV-sända tjänster inom gemenskapen är säkerställd inom ramen för 
direktivet "Television utan gränser" faller gränsöverskridande rörlighet för andra typer av 
audiovisuella tjänster eller informationstjänster inom den rättsliga ramen för den inre 
marknaden, särskilt principen om fri rörlighet för tjänster. 
Medlemsstaterna har möjligheter att vidta åtgärder som tillämpas utan åtskillnad, om de 
motiveras av trängande orsaker i det allmännas intresse, men på villkor att dessa åtgärder 
är strikt proportionerliga till det eftersträvade syftet och att det inte finns andra mindre 
restriktiva åtgärder som kan ge motsvarande effekt. Vi återfinner alltså här i samband 
med fri rörlighet för tjänster ett proportionalitetstest av samma typ som den vi riktat 
uppmärksamhet på i samband med principen om yttrandefrihet. 
Antingen det rör sig om lagstiftning eller självreglering bör kommissionen vaka över 
att de åtgärder som vidtas inte är diskriminerande och att deras praktiska 
genomförande är strikt proportionerligt till de mål som de eftersträvar6. 
I ljuset av denna princip bör uppbyggnad av en harmonisk ram för den 
gränsöverskridande utvecklingen av de nya audiovisuella tjänsterna och 
informationstjänsterna ses som ett mål som kan eftersträvas gradvis (samtidigt som 
hänsyn tas till den takt i vilken tjänsterna utvecklas) och genom lämpliga medel. 
Kommissionen anser att det i detta stadium av de nya tjänsternas utveckling är för 
tidigt att lägga fram exaktaförslag, särskilt ifråga om lagstiftning, på gemenskapsnivå. 
2. Samarbete i rättsliga och inrikes frågor 
Samarbetet inom rättsliga och inrikes frågor, som införts genom Fördraget om 
Europeiska unionen7, har en mycket viktig roll att spela för att möta vissa aspekter i 
fråga om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten inom de nya 
elektroniska tjänsterna, särskilt genomförande av system för straffrättsliga förbud för 
vissa material. 
När det rör sig om åtgärder av lagstiftande karaktär kommer förslag till regelverkets öppenhet inom den inre marknaden för 
informationssamhälletstjänster (KOM(96)392) att utgöra ett grundläggande instrument för att på gemenskapsnivå säkerställa 
jämvikt mellan skydd av allmänna intressen såsom skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten å ena sidan och 
fri rörlighet för elektroniska tjänster å den andra. 
Avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen innehåller bestämmelser om samarbete inom rättsliga och inrikes frågor. 
24 
Eftersom definitionen av förseelser och brott varierar från ett land till ett annat är inte alla 
klandervärda gärningar nödvändigtvis straffbelagda i alla medlemsstater. Med hänsyn till 
de audiovisuella tjänsternas och informationstjänsternas internationella karaktär kan 
författare eller leverantörer av material missbruka denna situation genom att leverera 
material i ett land där det betraktas som olagligt från ett land där materialet anses lagligt. 
Också när lagstiftningen i landet i fråga förbjuder ett material och kräver straffrättslig 
påföljd, kan författaren eller leverantören av materialet befinna sig utanför strafflagens 
och polisens räckvidd, eftersom denna är begränsad till det nationella territoriet. 
Det tycks därför lämpligt att redan nu stärka samarbetet mellan medlemsstaterna för att 
effektivt kunna bekämpa olagligt material eller olaglig användning av den nya tekniken 
. Det är nödvändigt att fastställa vissa gemensamma normer i de nationella 
lagstiftningarna för att undvika att luckor skapas som underlättar för kriminella aktiviteter. 
I allmänhet bör det straffrättsliga, rättsliga och polisiära samarbetet stärkas mellan 
medlemsstaterna. En större samstämmighet mellan medlemsstaterna kommer också att 
underlätta det nödvändiga samarbetet med tredje part. 
Fördraget om Europeiska unionen ger instrument för ett sådant samarbete på området för 
rättsliga och inrikes frågor. Den politiska överenskommelse som justitie- och 
inrikesministrarna ingick vid sitt möte i Dublin den 26 och 27 september för att stärka 
det polisiära samarbetet inom ramen för Europol mot pedofili och handel med barn och 
kvinnor, liksom för att införa definition av gemensamma rättsliga miniminormer för 
sexuellt utnyttjande av barn, utgör ett färskt exempel på sådant samarbete. 
Andra samarbetsformer skulle kunna övervägas både för juridiska frågor (anonymiteten 
på näten, tillnärmning av straffrättsliga bestämmelser, internationella 
utlämningsbestämmelser etc) och för praktiska aspekter (till exempel utbildning av 
polismän i hur man använder datorer och elektroniska nätverk, informationsutbyte om 
behandling av kriminella ärenden som rör utnyttjande av de nya elektroniska tjänsterna 
etc). 
3. Prioriterade samarbetsområden 
I syfte att underlätta att sammanhängande lösningar växer fram på unionsnivå och utan 
att det påverkar tillämpningen av de åtgärder på kort sikt som föreslås i kommissionens 
meddelande "Olagligt och skadligt material på Internet", anser kommissionen att det är 
viktigt att avgränsa lämpliga samarbetsområden. 
3.1 Administrativt samarbete 
Samarbete mellan de behöriga nationella förvaltningarna framstår som en prioritet för att 
fastställa en sammanhängande ram på unionsnivå för skyddet av minderåriga och den 
mänskliga värdigheten inom online-tjänster (system från beställningsvideo till Internet). 
Detta samarbete bör särskilt omfatta följande aspekter: 
25 
* Informationsutbyte om pågående utveckling (konkreta problem, rättspraxis, 
självreglering, lagstiftningsförslag etc.) kommer att leda till att en 
gemenskapsexpertis på området utvecklas. 
* En jämförande analys av nationell lagstiftning och genomförande av dem, särskilt 
för att uppmuntra medlemsstaterna att införa gemensamma miniminormer för 
olagligt material. 
* Upprättande av rekommendationer och riktlinjer för samarbete på området för 
inrikes och rättsliga frågor. Utan att förekomma arbetsprogrammet inom denna 
samarbetsram i fråga om inrikes och rättsligt samarbete, skulle dessa konkreta 
prioriteringar på området för de nya tjänsterna kunna beaktas inom annat arbete som 
ofta har en bredare räckvidd (åtgärder för att bekämpa rascism och 
främlingsfientlighet, kampen mot kvinnohandel eller mot sexuellt utnyttjande av 
barn för kommersiella syften etc). 
* Definitionen av ett gemensamt ramverk för självreglering på europeisk nivå i de 
fall då självreglering bedöms lämpligt. Denna ram bör särskilt omfatta: 
de mål som skall uppnås i fråga om skyddet av minderåriga och den 
mänskliga värdigheten, vilka kommer att utgöra "villkoren" för 
självregleringen, 
principer för hur den berörda industrin skall företrädas på europeisk nivå för 
beslutsförfaranden, 
en tidsplan för utarbetandet av en uppförandekod och konkreta åtgärder för 
skydd som utarbetas av de berörda industrierna. 
* Upprättandet av gemensamma rekommendationer och riktlinjer för det 
internationella samarbetet. Det rör sig om att på grundval av studier som 
genomförts på unionsnivå fastställa gemensamma värden och principer som kan 
försvaras i internationella organ. 
3.2 Samarbete med de berörda industrierna 
Med hänsyn till den avgörande roll som de berörda industrierna spelar i utarbetandet och 
genomförandet av varje lösning på problemen med skyddet av de minderåriga och den 
mänskliga värdigheten,är det av stor vikt att kunna stödja sig på en bred mobilisering av 
dessa industrier på europeisk nivå. Dessa industriers kapacitet att tala med en röst genom 
verkligt representativa organ kommer att bli avgörande. 
De viktigaste områdena för industrins arbete är 
utarbetande av en uppförandekod och konkreta åtgärder inom en ram som fastställs 
genom samarbete mellan de nationella administrationerna, 
identifikation av eventuella behov av gemensamma standarder är det gäller 
märkning av innehåll, 
främjande av PICS-standard eller likvärdiga öppna system för att snabbt uppnå 
en kritisk massa av märkt material och anordningar för navigation eller 
föräldrakontroll som är kompatibla sinsemellan. 
26 
3.3 Samarbete för att informera användarna och göra dem mera medvetna 
Denna fråga inrymmer både mål på medellång sikt och lång sikt: 
att säkerställa att användarna av de nya elektroniska tjänsterna (särskilt 
föräldrar och minderåriga) är medvetna om de särskilda risker som är 
involverade och att de effektivt använder de befintliga metoderna för skydd, 
att stimulera föreningar och organisationer på gräsrotsnivå att engagera sig 
i processen med märkning av material (märkning utförd av tredje part). 
att stimulera konsumentorganisationer liksom enskilda konsumenter i 
processen med marknadsövervakning, 
att stimulera föräldrar att bli mer medvetna om sitt ansvar att övervaka sina 
barns aktiviteter. 
De åtgärder som bör genomföras i detta sammanhang förtjänar att studeras noggrant. 
Kommissionen föreslår att arbetet på unionsnivå utförs i etapper och inriktas på följande 
prioriteringar: 
En studie av nuvarande initiativ (särskilt utvärdering av hur effektiva de är) och 
utbyte av bra rutiner. 
Samarbete med de berörda kretsarna (offentliga myndigheter, utbildningsvärlden, 
konsumentorganisationer, berörda industrier etc). 
Upprättande av en handlingsplan som inriktas på stöd till åtgärder som verkligen 
medför ett mervärde för gemenskapen: identifikation av gemensamma budskap och 
mellanstatliga åtgärder (kampanjer för att informera och göra människor mer 
medvetna, framställning av undervisningsmaterial etc). 
Forskningsarbete för att skapa ett lättillgängligt informationssamhälle. Detta 
kommer att utgöra ett prioriterat tema i det femte ramprogrammet för forskning. 
3.4 Främjande av minderårigas tillträde till de nva elektroniska tjänsterna 
Kommissionen kommer att studera möjligheterna att ta hänsyn till denna prioritet i de 
gemenskapsprogram som nu finns för utbildning och stöd till industrier som producerar 
audiovisuellt material. Den kommer också att uppmuntra ömsesidig information 'och 
utbyte av god praxis i lämpliga nätverk på europeisk nivå. 
Omfattningen och bredden av de olika samarbetsformer som bör genomföras för att 
utveckla lämpliga nationella, gemenskaps- och globala lösningar, ger upphov till följande 
frågor: 
27 
Fråga 8: 
På vilka sätt bör administrativt samarbete genomföras inom Europeiska unionen? 
Hur och inom vilket institutionellt ramverk bör det formaliseras? 
Fråga 9: 
Vilka prioriteringar bör finnas på europeisk och internationell nivå? I synnerhet, bör 
man prioritera lösningar på unionsnivå och därefter föra fram dem på internationell 
nivå eller bör detta ske parallellt? Vilka är de lämpligaste internationella fora för 
internationellt samarbete (G7, OECD, ITU, WTO, FN eller bilaterala förbindelser)? 
Hur bör detta internationella samarbete formaliseras? 
28 
SLUTSATS 
Frågan om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten uppfattas som mest 
angelägen och brådskande när det gäller de decentraliserade tjänsterna, och särskilt 
Internet. När det gäller dessa tjänster kan konstateras att Europeiska unionen har en viktig 
roll att spela mot bakgrund av de begränsningar som enbart nationella lösningar uppvisar 
och svårigheten att fastställa och genomföra globala lösningar. Möjligheten att de 
centraliserade tjänsterna utvecklas till transnationella tjänster motiverar dock att man 
också för dessa tjänster söker gemensamma eller kompatibla lösningar inom Europeiska 
unionen. 
I förlängningen av de första konkreta riktlinjer på kort sikt som lagts fram i meddelandet 
"Olagligt och skadligt material på Internet", syftar de riktlinjer som föreslagits och de 
frågor som ställts i denna grönbok till att fördjupa debatten om förutsättningarna för 
skapandet av en sammanhängande ram för skyddet av minderåriga och den mänskliga 
värdigheten i fråga om de audiovisuella tjänsterna och informationstjänsterna i Europeiska 
unionen. Dessa frågor och riktlinjer bör ligga till grund för ett brett och fördjupat samråd, 
som inbegriper alla berörda parter. Kommissionen hoppas erhålla många bidrag i 
följande ämnen: 
Kommentarer till analysen av den nuvarande situationen och kompletterande 
informationer om den pågående utvecklingen (lagstiftning, självreglering, teknik 
etc). 
Synpunkter på lämpligheten av de riktlinjer och förslag som lagts fram. 
Konkreta svar på de olika frågor som ställts. 
Bidragen bör senast den 28 februari 1997 sändas till 
Commission Européenne Europeiska kommissionen 
Direction Générale X Generaldirektorat X 
Unité X.D 3 Enhet X.D.3 
M Paulger M Paulger 
Rue de la Loi 102, Bureau 5/23 Rue de la Loi 102, Bureau 5/23 
B- 1049 Bruxelles B- 1049 Bryssel 
Elektronisk post: gregory.paulger@dglO.cec.be . 
29 
BILAGOR 
SB 
BILAGA 1 
FÖRBEREDANDE ARBETEN 
Det förberedande arbetet inför detta dokument har huvudsakligen varit av två slag: 
Dels har medlemsländerna inbjudits att svara på ett frågeformulär om skydd av 
minderåriga och den mänskliga värdigheten i utvecklingen av tjänster inom 
informationssamhället1. Samtliga medlemsstater svarade positivt på denna 
samrådsprocess. Den analys som gjorts av svaren, och som fördjupats vid ett möte med 
företrädare för medlemsstatena2 liksom genom kompletterande bidrag från flera 
medlemsstater, bekräftar i hög grad behovet av en debatt på unionsnivå. I de flesta av 
medlemsstaterna studeras eller diskuteras dessa frågor som ofta intar en framträdande 
plats. Även om det finns olikheter i de nationella tillvägagångssätten, framträder en 
gemensam princip, nämligen behovet att ta hänsyn till gemenskapsperspektivet och den 
internationella dimensionen. 
Samtidigt, och inför utarbetandet av denna grönbok, har kommissionen låtit genomfora 
en serie studier om skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten i 
informationssamhället*. Dessa studier omfattar aspekter som rör lagar och förordningar, 
samt ekonomiska och tekniska frågor som har anknytning till detta ämne i de femton 
medlemsstaterna, Canada, Japan och USA. En sammanställning av dessa studier kan 
erhållas från Europeiska kommissionen. 
Dessutom har ett stort antal informella kontakter gjort det möjligt att väga in synpunkter 
från de ekonomiska aktörerna och andra berörda kretsar. 
Frågeformulär sänt i oktober 1995 till medlemsstaterna. 
Mötet med företrädare för de nationella behöriga myndigheterna ägde rum den 12 juli 1996 i Bryssel. 
Dessa studier har genomförts av företaget Hydra Associates -London. 
31 
BILAGA 2 
1. Ordlista 
* Digital TV-sändning 
Den digitala TV-sändningen använder sig av ett nytt sätt för att sprida TV-sändningar 
(som skiljer sig från den traditionella s.k. "analoga" metoden). Bilderna överförs till 
numeriska uppgifter (digitalt språk som är gemensamt för TV-sändning, 
telekommunikationer och data). Komprimering av dessa numeriska uppgifter (genom 
algoritmer) gör det möjligt att i stor utsträckning minska den del av spektrat som krävs 
för att sprida en TV-sänd tjänst. 
I praktiken har flera "knippen av digitala tv-tjänster" sett dagens ljus eller håller på att 
förberedas i Europa. 
* Beställ-TV 
Tjänsterna inom beställ-TV (eller Pay-per-view-, PPV) ger TV-tittarna möjlighet att välja 
i en programtablå och att endast betala för det som de ser. Dessa tjänster tillhör sfären 
av TV-sändningar eftersom sändningen startas genom tjänsten som riktar sig till publiken 
(även om denna publik är begränsad till de TV-tittare som förfogar över lämplig 
mottagarutrustning), och tittarens val inskränker sig, tekniskt sett, till att bestämma vilken 
del av sändningen som skall avkodas och alltså effektivt ses. Det rör sig om en 
kommunikation "punkt till multipunkt" dvs. från en punkt (sändning) till flera punkter 
(mottagning). 
* Preliminär beställningsvideo 
Tjänsterna för preliminär beställningsvideo (eller Near-video-on-demand- NVOD) 
fungerar enligt samma princip som dem för beställningsvideo, men konsumenten har 
större valmöjligheter eftersom samma program sänds parallellt med mycket korta 
tidsintervall. 
* System för beställningsvideo 
Systemen för beställningsvideo (eller Video-on-demand, VOD) erbjuder konsumenterna 
en hel uppsättning transaktionella tjänster, från filmer på begäran till tele-banking och 
elektronisk försäljning. Konsumenten har möjlighet att välja det innehåll han vill ha vid 
valtillfället. Som alla tjänster som är "verkligt interaktiva" tillhör dessa tjänster 
telekommmunikations-sfaren, eftersom sändningen av programmet startas av TV-tittaren 
på hans enskilda begäran. Det rör sig om en kommunikation punkt-till-punkt dvs. från en 
punkt (sändningen) till en enda punkt (mottagningen). 
32 
* Videotex 
Nätet Télétel som lanserades i Frankrike 1984 utgör det videotex-system som är det mest 
utvecklade i världen. Mer än två tredjedelar av den franska befolkningen har tillträde till 
nätet via en särskild terminal (minitel) och kan därigenom utnyttja ungefär 25 000 olika 
tjänster, särskilt transaktionstjänster. 
* Tjänster on-line på s.k. egna nät 
Marknaden för egna online-tjänster domineras av tre nordamerikanska operatörer: AOL 
som hade 4,5 miljoner abonnenter i världen 1995, CompuServe (3,7 miljoner abonnenter) 
och Prodigy. CompuServe är den tjänst som har etablerat sig bäst i Europa med 500.000 
abonnenter 1995, och siktar på 1 miljon 1996. AOL har i förening med Bertelsman 
lanserat en tjänst i Tyskland och en i Storbritannien. Dessutom utvecklar Microsoft 
Network tjänster som särskilt inriktar sig på de europeiska marknaderna. Slutligen 
utvecklar Planet Internet (kontrollerat av KPN, som är en telekommunikationsoperatör i 
Nederländerna) en europeisk strategi. 
* Internet 
Det är svårare att definiera Internet. Det rör sig i själva verket om ett världsomspännande 
nätverk (flera nätverk) av datorer som kan kommunicera med varandra tack vare en serie 
gemensamma protokoll. Nätverket uppstod i USA och var ursprungligen tänkt för militära 
ändamål, och därefter utnyttjades det av akademiska och vetenskapliga kretsar och det 
är först under de senaste fem åren som Internet har blivit ett nätverk som är tillgängligt 
för den stora allmänheten i hela världen. De beräkningar som gjorts av antalet användare 
av Internet över hela världen varierar mellan 30 och 50 miljoner personer och tillväxten 
är överallt mycket snabb. Internet förändras snabbt. Även om nätet fortfarande 
huvudsakligen används för informationssökning och elektronisk post, kan det bli ett 
medium för många kommersiella tjänster. 
En detaljerad redogörelse av hur Internet fungerar ges i meddelandet "Olagligt och 
skadligt material på Intenet". 
33 
2. De nva audiovisuella tjänsternas och informationstjänsternas miljö 
Typ av struktur 
DIGITAL TV 
VOD-SYSTEM 
(sluten struktur) 
EGNA ONLINE-
TJÄNSTER 
(sluten struktur och 
mycket interaktiva 
tjänster) 
INTERNET 
(öppen struktur) ANVÄNDARE 
Terminal: 
Set top box + TV 
Terminal: 
Set top box + TV 
Terminal: Modem 
+ PC 
Terminal: Modem+ 
PC MELLANHÄNDER 
Värddatorer 
Tjänsteleverantörer INFRASTRUKTUR 
OCH NÄT 
Satellit, kabel, 
radiovågor 
Eget bredbandsnät 
Eget nät 
Nät av nätverk som inte 
är egna TJÄNSTER OCH 
MULTIMEDIA­
INNEHÅLL 
Material som helt 
kontrolleras av TV-
programföretagen 
Utgivna tjänster och 
material kontrolleras 
av systemoperatören 
TEXT, 
STILLBILD, VIDEO OCH 
LJUD 
Tjänster och utgivet 
material kontrolleras 
av den egna tjänsten. 
Material läggs in av 
användarna (e-post, 
BBS, chat lines) 
TEXT, STILLBILDER, 
DATAPROGRAM 
(ljud och rörliga 
bilder under utv.) 
"Utgivna" tjänster och 
material (WWW) 
Material som lagts in 
av användaren 
("hemsida", WWW, 
e-post, BBS, chat 
lines) 
TEXT, 
STILLBILDER, 
DATAPROGRAM 
(ljud och rörliga 
J bilder under utv.) 
34 
BILAGA 3 
RÄTTSLIG RAM FÖR SKYDDET AV MINDERÅRIGA 
OCH DEN MÄNSKLIGA VÄRDIGHETEN 
I. ALLMÄNNA PRINCIPER 
1. Principen om yttrandefrihet 
I artikel 10 i den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna 
och grundläggande skyldigheterna fastställs att: 
1. "Envar skall äga rätt till yttrandefrihet. Denna rätt innefattar åsiktsfrihet 
samt frihet att mottaga och sprida uppgifter och tankar utan inblandning av 
offentliga myndigheter och oberoende av territoriella gränser. Denna artikel 
förhindrar icke en stat att kräva tillstånd för radio-, televisions- eller 
biografföretag. 
2. Enär utövandet av de nämnda friheterna medför ansvar och skyldigheter, 
må det underkastas sådana formföreskrifter, villkor, inskränkningar eller 
straffpåföljder som äro angivna i lag och i ett demokratiskt samhälle äro 
nödvändiga med hänsyn till statens säkerhet, den territoriella integriteten, den 
allmänna säkerheten, förebyggandet av oordning eller brott, hälsovården, 
skyddandet av sedligheten eller av annans goda namn och rykte eller 
rättigheter, förhindrandet av att förtroliga underrättelser spridas, eller 
upprätthållandet av domstolarnas auktoritet och opartiskhet". 
Dess integration i gemenskapens rättsordning vilar på dubbla fundament: 
Dels anges i artikel F2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen 
att: "Unionen skall som allmänna principer för gemenskapsrätten respektera 
de grundläggande rättigheterna, såsom de garanteras i Europakonventionen 
om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande 
skyldigheterna, undertecknad i Rom den 4 november 1950, och såsom de 
följer av medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner". 
Dels har Europeiska gemenskapernas domstol erkänt relevansen hos principen 
om yttrandefrihet så som den har angivits i artikel 10 i konventionen och 
infört den bland de allmänna principerna i gemenskapsrätten. I målet C-
260/89 EUinki Radiophonia Tileorassi [1991] ECR 1-2925 har domstolen 
bland annat förklarat att: 
"I fråga om artikel 10 i Europakonventionen om skydd för de mänskliga 
rättigheterna (...) bör först erinras att grundläggande rättigheter, såsom 
domstolen konsekvent har hävdat, utgör en integrerad del av de allmänna 
principerna i den rättsordning vars efterlevnad den övervakar. Domstolen 
utgår i det sammanhanget från de konstitutionella traditioner som är 
gemensamma för medlemsstaterna och från de riktlinjer som ges i 
35 
internationella fördrag om skydd av mänskliga rättigheter som 
medlemsstaterna har samarbetat i eller som de är parter till .. Den 
Europeiska konventionen om mänskliga rättigheter har särskild betydelse i det 
hänseendet... Därav följer att... gemenskapen inte kan tillåta åtgärder som 
är oförenliga med de mänskliga rättigheter som sålunda har erkänts och 
garanterats". 
I medlemsstaterna har principen grundlagsstadgat värde (förutom i Förenade kungariket, 
som inte har någon skriven författning. 
Nationella bestämmelser om yttrandefriheten 
Österrike 
Belgien 
Danmark 
Finland 
Frankrike 
Tyskland 
Grekland 
Irland 
Italien 
Luxemburg 
Nederländerna 
Portugal 
Spanien 
Sverige 
Förenade kungariket 
RF - Regeringsformen, T] Ursprung till rwr//'one//a bestämmelser 
Grundlagen - artikel 13 
Grundlagen - artikel 19 (& art 25 för 
pressen) 
Grundlagen - avsnitt 77 
Grundlagen - artikel 2 avsnitt 10 
Deklarationen om människans 
rättigheter (grundlagstext) - artikel 11 
Grundlagen - artikel 14 
Grundlagen - artikel 4 
Grundlagen - artikel 40.6.1 
Grundlagen - artikel 21, avsnitt 1 
Grundlagen - artikel 24 
Grundlagen - artikel 7 
Grundlagen • artikel 16 
Grundlagen - artikel 20 
Grundlagen - RF avsnitt 1; TF kapitel 
1 avsnitt 1; YGL kapitel 1 avsnitt 1 
F - Tryckfrihetsförordning Medier/typer av yttranden som 
omfattas 
Muntlig eller skriftlig, tryckt eller 
bilder 
Alla yttranden och alla medier 
Alla medier 
Alla medier 
Alla medier 
Muntlig, skriftlig och bilder 
Pressen 
Uttalanden om övertygelse och 
åsikter 
Alla medier 
Muntlig framställning och pressen, 
även om det tolkas bredare 
Press och radio- TVsändningar, samt 
andra media i något mindre 
utsträckning 
Alla yttranden 
Tankar, idéer och åsikter i alla 
medier 
RF - allmän, TF press, YGL - film 
och television, eventuellt on-line 
medier 
en, YGL - Yttrandefrihets Begränsningar av rättigheter 
Rättslig kontroll i efterhand 
Rättslig kontroll i efterhand 
Rättslig kontroll i efterhand 
Rättslig kontroll i efterhand; 
förhandsgranskning medges när 
skydd av minderåriga är nödvändig 
Beror på mediet - dess tekniska 
begränsningar och "inflytande" 
Rättslig kontroll i efterhand; särskilt 
lagar som syftar till att skydda 
ungdomar och den mänskliga 
värdigheten 
Rättslig kontroll i efterhand av 
material som antingen kränker 
kristendomen eller annan känd 
religion, som kränker pre-sidenten, 
kompro-metterar nationell säkerhet 
eller som är anstötligt 
Begränsningar tillåts för att skydda 
allmän ordning eller moral (hädelse 
eller oanständighet) och statens 
auktoritet 
Begränsningar baserade på allmän 
moral 
Rättslig kontroll i efterhand 
Rättslig kontroll i efterhand, media 
förutom press och radio/TV kan 
censureras för barn under 16 år 
Rättslig kontroll i efterhand 
Lagar baserade på heder, privatliv, 
självuppfattning och skydd av 
minderåriga 
RF - rättslig kontroll "som kan 
godtas i ett demokratiskt samhälle" 
TF och YGL - rättslig kontroll 
baserad på skyddet av minderåriga, 
våld, rashat. 
grundlagen 
Källa: Hydra 
36 
Medlemsstaterna tillmäter i praktiken principen om yttrandefrihet olika stor vikt beroende 
på sina olika kulturella och rättsliga traditioner. I vissa länder utmynnar den i ett totalt 
förbud mot alla centraliserade former av förhandskontroll av media och låter därmed 
mediernas egen självreglering spela en avgörande roll. I andra länder utmynnar statens 
skydd av allmän moral och skyddet av minderåriga i att vissa former av förhandscensur 
upprätthålls. 
Eftersom det är förhållandevis sällsynt att ärenden förs inför Europeiska domstolen för 
skydd av mänskliga rättigheter,och domstolens förfaranden är tidskrävande, har 
domstolens rättspraxis kommit att spela en större roll som progressiv påtryckning på 
nationell lagstiftning än som verktyg för omedelbart skydd av yttrandefriheten. 
Både rättspraxis och rättslära tenderar att erkänna principens dubbla dimension: den 
garanterar både frihet att yttra och sprida tankar och uppgifter, och frihet att motta dem 
eller att söka efter dem. I sammanhanget med elektroniska tjänster gäller denna princip 
alltså såväl för tjänsten själv som för dess användare. Principen gäller utan hänsyn till 
territoriella gränser. 
Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna har bekräftat att yttrandefriheten inte 
bara omfattar information eller tankar som oftast betraktas som oskadliga utan också dem 
som kan väcka anstöt, chockera eller verka störande1. 
Principen är dock på intet sätt absolut. Yttrandefriheten kan inskränkas av staten men 
dessa inskränkningar skall ramas in på ett mycket exakt sätt genom tre kumulativa 
kriterier som tydligt framgår av rättspraxis i Europeiska domstolen för de mänskliga 
rättigheterna2: 
Dels skall inskränkningen anges i lag (krav på insyn för att utesluta 
godtycklighet). 
Dels skall inskränkningen vara nödvändig, det vill säga motsvara ett socialt 
trängande behov samtidigt som den beaktar de inneboende värdena i ett 
demokratiskt samhälle. 
Slutligen skall den eftersträva något av de legitima mål som räknas upp. 
Bland dessa legitima mål ingår skydd av moral och folkhälsan, vilket är 
särskilt relevant för skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten. 
Man inser med lätthet att den största svårigheten vilar i bedömningen av i vilken mån en 
restriktiv juridisk åtgärd är nödvändig när ett rättmätigt mål eftersträvas. Det räcker 
således inte att en sådan åtgärd tycks "lämplig" eller "rimlig". Att det finns ett trängande 
behov av åtgärden kan man bara sluta sig till efter en fördjupad granskning av åtgärdens 
effektivitet, liksom av vilken grad av inblandning som den förutsätter. Denna analys utgör 
en test av proportionaliteten när det gäller restriktiva åtgärder. 
Dom i målet Handyside mot Storbritannien - 1976. 
Se särskilt dom i målen Handyside mot Storbritannien - 1976; Sunday Times mot Storbritannien - 1979. 
37 
En sista aspekt av artikel 10 i konventionen förtjänar särskild uppmärksamhet i samband 
med elektroniska tjänster. Den möjlighet som uttryckligen förutses genom det första 
stycket i artikeln, nämligen att kräva tillstånd för vissa verksamheter (radio-, television-
och biografföretag), bör tolkas i ljuset av hela artikel 103 och av ovannämnda principer. 
Av detta följer att denna möjlighet inte får missbrukas för att införa inskränkningar av 
yttrandefriheten som inte skulle vara motiverade enligt det proportionalitetstest som 
nämns ovan. 
På internationell nivå erbjuder Förenta Nationernas konvention om medborgerliga och 
politiska rättigheter också en gemensam bas för demokratiska länder genom att i artikel 
19 fastställa principen om yttrandefrihet: 
"1. Envar skall ha rätt att utan inblandning av andra hysa åsikter. 
2. Envar skall ha rätt till yttrandefrihet. Denna rätt skall inbegripa frihet att 
söka, mottaga och sprida uppgifter och tankar av alla typer oavsett 
territoriella gränser, antingen muntligt eller skriftligt, i konst eller genom 
något annat medium. 
3. Utövandet av de rättigheter som avses i punkt 2 i denna artikel medför 
särskilda skyldigheter och ansvar. Det kan därför bli föremål för vissa 
begränsningar, men dessa skall endast vara sådana som föreskrivs i lag och 
är nödvändiga 
a) för att skydda annans rättigheter eller goda rykte, 
b) för att skydda statens säkerhet eller allmän ordning eller allmän hälsa 
eller moral. " 
Dessutom återfinns principen om yttrandefrihet i artikel 19 i FN:s allmänna förklaring 
om mänskliga rättigheter från den 10 december 1948. 
Det bör noteras att skillnaderna i fråga om känslighet och värderingar ofta mycket mer 
markerade mellan länder på olika kontinenter än mellan europeiska länder. Principen om 
yttrandefrihet, så som den fastställs i "den första ändringen", "First Amendment", till 
Amerikas förenta staters författning har exempelvis i praktiken en mycket större räckvidd 
än samma princip i Europa. 
Skyddet av yttranden med uppmaning till rashat i "First Amendment" utgör ett tydligt 
exempel på skillnaden mellan USA och de flesta av länderna i Europa när det gäller den 
räckvidd som principen om yttrandefrihet har. I en dom från juni 1992 (R.A.V./City of 
St Paul) ansåg Högsta domstolen till och med att ett yttrande som präglades av rashat 
inte kunde bestraffas eftersom det bara riktades mot ett etniskt samfund. Ett sådant 
yttrande skulle endast kunna begränsas om det fanns tydlig och omedelbar fara att orsaka 
konkreta skador. 
"First Amendment" har för övrigt använts för att skydda en hel rad av icke verbala 
yttranden så som handlingen att bränna nationens flagga, eller att exponera konstverk eller 
slagord på t-tröjor. 
Se särskilt domarna i Europeiska domstolens för skydd av mänskliga rättigheter, mål "Groppera Radio" 1990 - "Autronic" 
1990 och "Informationsverein Lentia" 1993. 
38 
2. Principen om privatlivets heigd 
Artikel 8 i den Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de 
grundläggande skyldigheterna fastställer följande: 
"7. Envar har rätt till skydd för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin 
korrespondens. 
2. Offentlig myndighet må icke störa åtnjutandet av denna rättighet med undantag för 
vad som är stadgat i lag och i ett demokratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn 
till landets yttre säkerhet, landets ekonomiska välstånd, förebyggande av oordning 
eller brott, hälsovården, skyddandet av sedligheten eller av andra personers fri-
och rättigheter. " 
II NATIONELLA BESTÄMMELSER 
L Skillnader i fråga om nationella juridiska och kulturella traditioner 
Denna skillnad yttrar sig främst i de institutionella strukturer som avgör behörighet på central till 
lokal nivå. Medlemsstater med federal struktur eller olika system för regionalt självstyre måste 
organisera en uppdelning av behörighet som inte är nödvändig i medlemsstater med centraliserad 
struktur. När det gäller vissa frågor som rör media leds den första gruppen att i högre grad ta hänsyn 
till de olikheter som finns i fråga om lokala värderingar. 
Skillnaden yttrar sig också i den betydelse som rättspraxis ("case law") har i förhållande till 
lagstiftning, samt till hur stor roll juryn spelar i brottmål respektive civilmål. 
Skillnaden avspeglar sig också i förhållandet mellan de lagstiftande myndigheterna och de berörda 
industrierna särskild i fråga om uppmuntran till självreglering. 
Slutligen yttrar sig denna skillnad i olika värderingar, särskilt i fråga om seder och moral. Den 
allmänna opinionen är ofta den avgörande faktorn när det gäller skyddet av minderåriga och den 
mänskliga värdigheten, och avslöjar djupa kulturella skillnader. Som exempel på detta kan nämnas 
att det finns en stor klyfta mellan de nordiska länderna som är särskilt känsliga för våldsmaterial 
men relativt liberala i fråga om material av sexuell karaktär, och de latinska länderna som är mycket 
känsliga i frågor som rör sexualitet men berörs i mindre grad när det gäller våld. 
När det gäller skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten tycks denna variation ibland 
äventyra alla försök till sammanställningar och jämförelser. Samma allmänna formuleringar kan ge 
upphov till olika konkreta tillämpningar beroende på vilket land det rör sig om och till och med vara 
olika beroende på vilken region i landet det är fråga om. 
Den variation som finns utmynnar i stora skillnader och en brist på insyn i de nationella 
bestämmelserna som ger upphov till många svårigheter i samband med transnationella tjänster. 
39 
2. Systemen med absolut förbud mot visst material 
Tillämpmng av dessa system ger visst utrymme för bedömning från de berörda myndigheternas 
och domstolarnas sida: 
Det material som förbjuds kan vara föremål för en allmän definition som måste tolkas från 
fall till fall med hänsyn till de sociala värderingar som omfattas på den platsen och vid det 
tillfället. Detta är fallet i fråga om lagstiftning som förbjuder material av anstötlig eller 
oanständig art och vars tillämpning varierar starkt beroende på land och tid. I vissa fall har 
de förbud som först avsågs för pressen genom rättspraxis gradvis utsträckts till att omfatta 
samtliga media. 
Allmänna kategorier 
Land 
Totalförbud för 
en allmän 
H kategori material A 
0 B 
0 
M DK D 
H E 
k IRL 
0 
M F GR 
0 
M I 
0 
M L 
0 NL P S SF 
0 UK 
0 
M 
O:anst0tligtmaterial förbjudet 
M: material som strider mot allmän moraluppfattning eller är oanständigt är förbjudet 
H: material som skadar den mänskliga värdigheten är förbjudet 
Det förbjudna materialet kan definieras mer exakt (våldspornografi, material som uppammar 
hat etc.) men denna definition måste ofta granskas i ljuset av ett särskilt sammanhang, 
Land 
Hat, 
diskriminering, 
våld Särskilda bestämmelser som rör 
A 
X B 
X DK 
X D 
X E IRL 
X F 
X hat, 
GR diskriminering eller våld 
i L 
X NL P 
X S 
x SF 
X UK 
X 
På några få undantag när (bland annat barnpornografi i vissa länder), utgör inte innehav av 
förbjudet material i sig ett brott, eftersom innehav faller under principen om skydd av 
privatlivet. I de flesta fall krävs att man kan fastställa förmedling eller avsikt att förmedla detta 
material till andra4. 
Bakom denna enhällighet döljer sig en debatt om grunderna och räckvidden för förbudet. När förbudet tolkas som en 
inskränkning av yttrandefriheten är det begränsat till framställning, import, förmedling och innehav i syfte att förmedla 
innehållet till andra. När förbudet däremot införs i syfte att förhindra sexuellt utnyttjande av minderåriga och skyddet av dem 
mot sådana brott, omfattar förbudet också rent innehav av sådant material. Innehavet är då straffbart och de behöriga 
myndigheterna har möjligheter att beslagta materialet. 
I detta sammanhang bör noteras att Världskongressen mot sexuellt utnyttjande av barn för kommersiellaändamål som nyligen 
hölls i Stockholm i sina slutsatser krävde en förstärkning av nationella lagstiftningar och genomförandet av dessa, särskilt 
genom att utvidga de befintliga förbuden till att omfatta också innehav av barnpornografi. För övrigt kan noteras att "den 
sexuella myndighetsåldern" kan bedömas olika i olika länder. 
40 
Barnpornografi 
Land 
Barnpornografi 
förbjudet A 
S B 
S DK 
S D 
S E 
S IR 
G F 
G GR 
G I 
G L 
G NL 
S P 
G S 
S SF 
G UK 
S 
G. förbud genom en mer allmän bestämmelse (anstötligt, oanständigt etc.) 
S: förbud genom en särskild regel (barnpornografi, skydd av barn mot sexuellt utnyttjandë'etc). 
Konstnärliga eller vetenskapliga verk undantas vanligtvis. 
Vissa bestämmelser tillämpas inte i praktiken även om de fortfarande gäller. 
Dessa olika karakteristika utmynnar i en brist på insyn i bestämmelserna om allmänna förbud som 
gör det svårt att identifiera ett konkret fundament av europeiska värderingar och bestämmelser. 
* Bestämmelser som tillämpas i vissa länder utanför unionen 
När det gäller internationella tjänster eller globala nätverk är all nationell lagstiftning på förhand att 
anse som relevant. Man kan sålunda utanför Europeiska unionen finna föga demokratiska länder där 
åsidosättandet av yttrandefriheten utmynnar i försök till mot förbud eller drastiska inskränkningar 
av tillträdet till de nya tjänsterna, och i skalans andra ände länder där frånvaron av verklig kontroll 
skapar "paradis" för befordran av material som vanligtvis är förbjudna. Förutom de allmänna 
principer som fastställs genom internationella konventioner eller stadgor, särskilt inom ramen för 
Förenta nationerna, leder värdesystem som är mycket olika runt om i världen ofta till rättsliga ramar 
som uppvisar mycket stora skillnader. 
I denna grönbok begränsas dock studien till tre länder utanför unionen: Canada, USA och Japan. När 
det gäller allmänna förbudssystem är situationen i dessa tre länder schematiskt uttryckt följande: 
Canada har ett allmänt förbud mot produktion och distribution av barnpornografi (rent innehav är 
också förbjudet) och material med anstötligt innehåll. Anstötligt material omfattar alla former av 
överdriven exploatering av sex och alla kombinationer av sex och brott, skräck, grymhet eller våld. 
Uppvigling till folkmord eller hets mot en identifierad grupp personer är förbjudet, liksom medvetet 
spridande av missvisande uppgifter. 
I USA har man ett allmänt förbud mot barnpornografi5 och material med anstötligt innehåll, som 
gäller både på federal nivå och i varje delstat. Förbudet för material med anstötligt innehåll tillämpas 
huvudsakligen för bilder (stillbilder eller rörliga) av sexuell karaktär. Däremot kan det skydd som 
"First Amendment" ger (princip i konstitutionen om yttrandefrihet) utsträckas till yttranden som 
uppammar hat eller diskriminering, om dessa inlägg inte utgör omedelbar fara för människor eller 
egendom. 
Detta kan i vissa stater också kan omfatta beslagtagande av barnpornografi för innehas för eget bruk. 
41 
Japan har också ett allmänt förbud mot distribution och innehav av anstötligt material i syfte att 
sälja det. Men detta system genomförs med stöd av uppförandekoder som utarbetats av de olika 
berörda industrierna och kan variera avsevärt från ett område till ett annat. Varken innehav av sådant 
material för personligt bruk eller framställning för export är sålunda förbjudet. 
3. Skilda system för olika medier 
Förutom system som innebär totalförbud har olika överväganden utmynnat i att särskilda regelsystem 
har utvecklats för varje medium. 
3.1 Olikartade system 
Förutom material som är föremål för ett totalförbud, ställs vi också inför material som det i princip 
är tillåtet att framställa och distribuera. Olika mål av allmänt intresse har emellertid lett till att 
särskilda begränsningar har utvecklats. 
Skyddet av minderåriga i fråga om material som kan skada deras fysiska och mentala 
utveckling utgör ett mål av allmänt intresse med en i det närmaste universell räckvidd som för 
övrigt kan knytas till begreppet "barnens rätt" såsom det har formulerats av Förenta Nationerna. 
Även om föräldrarna ytterst bär det största ansvaret, så har statliga myndigheter och de berörda 
industrierna traditionellt också spelat en avgörande roll på detta område. Skyddet av minderåriga ger 
upphov till en rad restriktioner i en eller annan form som gäller distribution av material som annars 
är helt och hållet lagliga. 
Viljan att skydda känsliga personer, eller "gemene man" mot oavsiktligt tillträde till material 
som kan chockera, och därmed önskan att begränsa tillträde till dessa material till de vuxna som 
uttryckligen önskar det, förutsätter vissa restriktioner när det gäller distribution av detta material. 
Bristen på vissa distributionsmedel (radiovågor) har gjort det nödvändigt för en tredje part att 
träda in för att fördela dem och definiera kriterier som tar hänsyn till det allmännas intresse. Dessa 
kriterier omfattar traditionellt begränsningar för vilket slags material som kan distribueras via dessa 
medier. 
Dessa tre typer av mål av allmänt intresse uttrycks inte alltid tydligt eller avgränsat i de nationella 
lagstiftningarna, men de har i hög grad givit impulserna till utveckling av olika bestämmelser 
beroende på vilken typ av medium det gäller. För att uppnå dessa mål krävs i själva verket att 
hänsyn tas till varje mediums särskilda kännetecken och särskilt följande egenskaper: 
Den påverkan som mediet förutsätts ha: bilder och särskilt rörliga bilder anses av tradition göra 
större intryck än text. 
Den spridning som mediet har i samhället: televisionen som "gäst" i varje vardagsrum eller 
telefonen som finns närvarande i varje hushåll får större uppmärksamhet än andra media som 
är mindre utbredda. 
Den grad av valmöjlighet som mediet erbjuder konsumenten: det beror både på antalet 
leverantörer av material till en given typ av medium, bredden på det material som erbjuds, 
mängden information som erbjuds om dessa material och framför allt beror valmöjligheten på 
hur konsumenten bereds tillträde till dessa material. 
42 
I praktiken störs ibland regleringsorganens objektiva och balanserade hänsynstagande till dessa olika 
egenskaper av mindre rationella inslag. Olika tragiska händelser väcker regelbundet på nytt frågan 
om medias ansvar i fråga om utvecklingen av våldsamt eller avvikande uppträdande i samhället. I 
dessa fall har den allmänna opinionens våldsamma reaktioner, som fått vid spridning genom pressen, 
ibland framkallat förhastade anklagelser och oproportionerliga reaktioner från de behöriga 
myndigheternas sida. 
3.2 Etablerade medier 
Frånsett de märkbara skillnader som i vissa fall finns mellan medlemsstaterna och som en detaljerad 
studie av förordningar och andra befintliga åtgärder på nationell nivå kan visa, är det möjligt att ge 
en övergripande bild av det system som tillämpas för de redan etablerade medierna. 
3.2.1 Utgivning 
Publicering tycks vara minst utsatt för inskränkningar av yttrandefriheten. Också när det finns vissa 
särskilda regler om materialet6 sker köntrollen vanligtvis i efterhand7. Dessutom är självregleringen 
föga utvecklad med ett betydande undantag nämligen de etiska kodex som i synnerhet rör pressen 
och journalistiken. 
Däremot har flera medlemsstater (Danmark, Spanien, Frankrike, Grekland och Finland) infört 
mekanismer för att registrera publikationer, obligatorisk kontroll som utgivaren skall genomföra av 
det material som han ger ut, och till och med särskilda system för ansvar som avviker från 
bestämmelserna om ansvar i allmän lag (Frankrike, Portugal, Finland). Dessa bestämmelser om insyn 
eller ansvar underlättar vid tvistlösning. 
Dessutom förfogar Tyskland över ett system för att kategoriindela skrifter som kan skada 
minderåriga. En federal myndighet av domstolskaraktär upprättar ett officiellt register över dessa 
skrifter, som det därefter är helt förbjudet att låta minderåriga få tillträde till. De material som avses 
är bland annat omoraliska skrifter som innehåller våld, pornografi, som uppmuntrar till brott, 
lovordar nationalsocialismen, som skadar den mänskliga värdigheten eller uppmuntrar till bruk av 
droger. 
Förutom allmänna förbud och bestämmelser som är avsedda att skydda de minderåriga, handlar bestämmelserna 
om innehållet huvudsakligen om journalistisk etik (sanningsenlighet och objektivitet i fråga om uppgifter, respekt för 
privatlivet, respekt för personens anseende etc). Dessutom upprepas i viss lagstiftning somliga allmänna principer (om 
offentlig moral, obscenitet, icke-diskrimineringetc.) i texter som särskilt behandlar pressen. 
Bland medlemsstaterna kan man notera två undantag från principen om kontroll i efterhand: Irland genomför "The 
Censorship of Publications Board" förbud av oanständiga skrifter, sådana som är obscena, förespråkar abort eller ger 
alltför stort utrymme till ämnen som rör brott. I Frankrike kan borgmästaren eller prefekten i syfte att skydda allmän ordning 
beslagta en skrift. 
43 
Denna allmänna ram avspeglar vissa av de viktiga egenskaper som kännetecknar utgivning : 
Publicering är till sin natur mediet för yttrandefrihet och i synnerhet pressen spelar en 
avgörande roll i demokratierna. 
Vem som helst kan ge ut ett material eftersom det endast föreligger ett ekonomiska 
begränsningar, och denna möjlighet att relativt lätt kunna ge ut material garanterar ett stort 
utbud av tillgängliga skrifter. 
Tillgång till "det publicerade objektet" förutsätter att konsumenten vidtar en aktiv åtgärd och 
det är relativt enkelt att hålla kontroversiella publikationer utom minderårigas räckvidd. 
3.2.2 Film och video 
Såsom artistiskt uttrycksmedel åtnjuter filmen ett stort mått av yttrandefrihet. Skyddet av minderåriga 
har i alla medlemsstater lett till skapandet av system för obligatorisk eller frivillig kategoriindelning 
som syftar till att bestämma den ålder som rekommenderas eller krävs för att få tillträde till visning 
i biolokalen. Med samma gemensamma mål har dessa system utformats mycket olika8 och 
genomförandet av dem speglar attitydskillnaderna hos de organ som på nationell nivå har till uppgift 
att kategoriindela filmer. 
Kategoriindelning av videofilmer och andra audiovisuella produkter (CD-rom, videospel etc.) är inte 
alls lika utvecklad men tenderar, när den finns, att vara inspirerad av de modeller som finns för 
filmen9. 
3.2.3 TV-sändningar 
TV-sändningar är föremål för mycket detaljerad reglering i fråga om innehåll. Det finns olika 
metoder för att fastställa bestämmelserna och säkerställa kontrollen av dem i de olika 
medlemsstaterna: 
I de flesta medlemsstaterna finns lagstiftning för att skydda den mänskliga värdigheten och 
allmän moral. 
System för individuella tillstånd för programbolag (ofta åtföljda av specifikationer som 
fastställer de exakta bestämmelserna) finns i de flesta medlemsstaterna och utgör ett kraftfullt 
påtryckningsmedel (överträdelse av reglerna kan innebära att tillståndet dras in). 
Självregleringen är även här mycket välutvecklad, antingen det rör sig om system som är 
integrerade i funktionen som offentlig tjänst eller egna initiativ från de privata bolagen. 
Kontrollmyndigheter som fått olika behörighet och medel till sitt förfogande har också bildats 
i de flesta medlemsstaterna. 
De enklaste systemen för kategoriindelning har bara två filmkategorier (tillåtna eller förbjudna för minderåriga) och endast 
de filmer som man önskar skall godkännas för minderåriga måste bli föremål för klassificering. 
I andra länder innefattar klassificeringen olika kategorier beroende på ålder. I vissa fall inträder klassificeringarna inom 
kategorin "barntillåtet" endast för att underlätta för föräldrar att utöva sitt ansvar. I detta fall kan minderåriga som åtföljs av 
vuxna tillåtas se filmer vars klassificering inte motsvarar deras ålder. I andra fall skall den som driver biografen säkerställa 
att klassificeringen följs genom att kontrollera kundernas ålder. 
Vissa skillnader finns dock mellan dessa system: etikettenkan vara uteslutande informativ eftersom ingen skyldighet har lagts 
på de inrättningar som utbjuder videokassetter till försäljning eller för uthyrning; industrin själv har utvecklat ett system för 
klassificering, antingen som komplement till eller för att ersätta bindande förskrifter. 
44 
Frånsett dessa allmänna punkter framträder tydliga skillnader när det gäller de villkor för 
programföretagens verksamheten, som varierar från tillämpning av system som närmar sig det som 
gäller för det tryckta ordet (Danmark, Nederländerna, Sverige) till detaljerade regelsystem med 
systematisk kontroll. 
Även om arten av material som skapar problem är mer eller mindre av samma typ i de olika 
medlemsstaterna (nakenhet/sexualitet, meningslöst våld, uppmuntran till diskriminering eller hat), 
kommer skillnaderna i känslighet till uttryck i den konkreta tillämpningen av dessa system i de olika 
medlemsstaterna. 
De bestämmelser som gäller för televisionen har ofta motiverats på grundval av den extrema 
spridning som detta medium har och tillämpats genom föreskrifter för tilldelning av frekvenser 
(eftersom tillgången ar så begränsad). 
3.2.4 Audiotex och videotex-tjänster 
* Audiotex 
De tjänster som finns tillgängliga via telefon (audiotex och telefonkonferenser) borde i princip få ett 
stort mått av skydd av yttrandefriheten på grund av den av tradition privata karaktär som präglar 
telefonsamtal. Men utvecklingen av tjänster av sexuell art har skapat problem när det gäller skyddet 
för minderåriga10, vilket har givit upphov till särskilda åtgärder. Dessa tjänster behandlas olika 
beroende på vilka telekommunikationstjänster med utökade möjligheter (fakturering sker via 
telekommunikationsoperatören) eller tjänster mot direktbetalning (genom kreditkort eller 
abonnemang) som det rör sig om. 
I det första fallet har de statliga ingripandena och i ännu högre grad självregleringen vilat på 
samarbete med telekommunikationsoperatörerna, vilka är obligatoriska mellanhänder mellan klart 
identifierade tjänsteleverantörer och konsumenten: 
Kontrakten mellan telekommunikationsoperatörerna och tjänsteleverantörerna har gjort det 
möjligt att införa vissa uppförandekoder. Om dessa koder inte följs kan detta leda till att 
operatören vägrar förmedla tjänsten. 
Vissa typer av tjänster har identifierats på ett tydligt sätt genom en särskild numrering. 
Telekommunikationsoperatörerna har tvingats erbjuda konsumenterna möjligheter till "opt-out" 
(att välja bort, dvs. gjort vissa typer av tjänster omöjliga att nå på konsumentens telefon), "opt-
in" (medvetet val som förutsätter uttrycklig begäran för att fa tillgång till vissa tjänster) eller 
blockering av vissa nummer på begäran, eller tillträde enbart genom användande av ett 
personligt identifikationsnummer. 
Det största problemet med telekommunikationstjänster med utökade möjligheter är i själva verket skyddet av konsumenter 
som klagar över att deras telefonräkningar ökar på oväntat sätt. Det är sålunda svårt att utvärdera vilken betydelse skyddet 
av konsumenten respektive skyddet för minderåriga tillmäts vid införande av vissa bestämmelser eller vid självreglering. 
45 
I det andra fallet har frånvaron av mellanhand mellan konsumenten och tjänsten lett till mer liberala 
system. I flertalet fall har behovet av att använda ett kreditkort eller något annat direkt betalningssätt 
ansetts som en tillräckligt god garanti för skydd av minderåriga. Krav på licens har dock ibland gjort 
det möjligt att införa en uppförandekod för dessa tjänster. 
Alla länder som på ett eller annat sätt har genomfört en reglering av de nationella telefonitjänsterna11 
har noterat en ökning av utnyttjandet av utländska tjänster. Försöken att underställa de internationella 
tjänsterna samma bestämmelser som de nationella har stött på både tekniska och diplomatiska hinder. 
* Videotex-tjänster 
Videotex-tjänsterna har inte blivit särskilt allmänt utnyttjade förutom i Frankrike och i Tyskland, 
vilket förklarar frånvaron av särskilda åtgärder i de övriga medlemsländerna. 
I Frankrike fastställs i lagen bara ett system för att uppge telematiktjänster, men 
telekommunikationsoperatören (France Télécom) under övervakning av "Comité de la Télématique 
Anonyme" tillämpar de rekommendationer som fastställs av "le Conseil Supérieur de la 
Télématique". Olika regler om materialen har införts i de kontrakt som har slutits med 
tjänsteleverantörema, och mekanismer för opt-in och opt-out finns för olika kategorier av tjänster 
som har identifierats tydligt genom särskild numrering. 
I Tyskland fastställs i ett avtal mellan förbundsstaten och delstaterna (Btx-fördraget) allmänna 
föreskrifter för tillhandahållande av videotex-tjänster, medan telekommunikationsoperatören 
(Deutsche Telekom) har utvecklat ett system för självreglering som införts i kontrakten med 
tjänsteleverantörerna. 
* Självreglering på internationell nivå 
Audiotex- och videotex-tjänsterna har givit upphov till initiativ till självreglering på europeisk och 
internationell nivå: 
Riktlinjerna för övervakning av de gränsöverskridande audiotex- och videotex-tjänsterna (1994) 
utarbetades av telekommunikationsoperatörer och tjänsteleverantörer med stöd av Europeiska 
sammanslutningen av informationsindustrier (Association Européenne des Industries de 
l'Information). På internationell nivå har de förfaranderegler som 1995 utarbetades av Internationella 
sammanslutningen för telemedia (Association Internationale de Telemedia) samma syften. 
Ett grundläggande inslag i dessa två texter om självreglering är att de grundas på principen om 
beaktande av det mottagande landets lag. 
Som exempel kan nämnas Grekland som har ett system med totalförbud för tjänster av pornografisk art vars syfte 
uppenbarligen är ett annat än endast skyddet för minderåriga. 
46 
3.3 De nva tjänsterna 
Den rättsliga situationen för de nya tjänsterna framstår inte ännu särskilt tydligt och är för närvarande 
föremål för studier och debatter i ett stort antal medlemsstater. 
Digital television och nya tjänster för TV-sändning (beställningsvideo, preliminär beställningsvideo) 
omfattas av lagstiftningen för television. Man kan dock komma att ta hänsyn till vissa av dessa nya 
tjänsters egenskaper, i en utsträckning som beror på hur flexibelt det nationella systemet är. 
I Storbritannien exempelvis har "Independent Television Commission (ITC)12 redan erkänt att 
programföretagens tjänster inte längre utgjorde en homogen helhet på grund av de nya valmöjligheter 
som konsumenterna erbjuds. Ett smidigare system än det för okodad television har redan tillämpats 
för betal-tv13. ITC har dessutom förklarat sig berett att på försöksbasis slopa tvången i fråga om 
programläggmng under förutsättning att alternativa åtgärder gör det möjligt att kontrollera 
minderårigas tillträde. 
Systemet för beställningsvideo är mycket mera diffust. Medlemsstaterna tycks anse att denna typ av 
tjänst snarast skall omfattas av bestämmelserna för TV-sändning14 eller telekommunikationstjänster. 
I vissa fall planeras en kombination av de två15.1 alla händelser handlar debatten i detta stadium mer 
om att besluta om vilka myndigheter som skall betraktas som de behöriga än vilken typ av 
föreskrifter som skall tillämpas. Dessutom har viss interimistisk lagstiftning införts för att underlätta 
utveckling av pilotprojekt i avvaktan på att det blir möjligt att avgöra dessa nya tjänsters särskilda 
behov. 
Tjänster som kan erhållas on-line och på Internet är ännu inte föremål för någon global reglering 
eller självreglering i medlemsstaterna16. De allmänna reglerna gäller uppenbarligen men det konkreta 
genomförandet av dem har ännu inte ställts på några prov. Den enda erfarenheten av försök till 
reglering av tjänster on-line och på Internet i USA ger många exempel på de svårigheter som 
uppgiften medför. 
De särskilda problem som de nya tjänsterna ger upphov till (särskilt decentraliserade tjänster och 
mycket interaktiva tjänster) analyseras i meddelandet "Olagligt och skadligt innehåll på Internet". 
Tillsynsorgan för radioutsändning (förutom BBC) i Storbritannien). 
Dessa tjänster är befriade från skyldigheten att programlägga familjeprogram från och med klockan 20 (istället för 21) och 
kan från och med klockan 22 sända program som normalt inte hade varit tillåtna på okodade kanaler. 
i Frankrike omfattar exempelvis ordningen för tjänster för "audiovisuell kommunikation" 
uppenbarligen beställningsvideo liksom Broadcasting Act i Storbritannien. 
I Storbritanniens fall har det system med beställningsvideo som testats av British Telecom i Ipswich underkastats en licens 
för telekommunikationer och kontroll av innehållet genom ITC. 
I Frankrike fastställs i ett lagförslag en skyldighet för Intemet-tjänsteleverantörer att förse sina kunder med möjlighet till 
föräldrakontroll. Dessutom håller man i olika medlemsstater på att utveckla förslag till självreglering i fråga om Internet. Se 
kapitel II, punkt 2.2.3. 
47 
III Direktivet "television utan gränser" 
Skyddet av minderåriga ingår bland de områden som samordnas genom direktivet. Vissa 
bestämmelser avser för övrigt respekten för den mänskliga värdigheten. 
!• Skyddet av minderåriga 
Systemet för skydd av minderåriga baseras både på gemensamma bestämmelser (artikel 22) och ett 
exceptionellt förfarande (artikel 2.2). 
I artikel 22 fastställs först olika bestämmelser beroende på hur skadliga programmen kan anses vara 
för de minderåriga: 
Vissa program förbjuds: "Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att 
TV-sändningar från TV-programföretag inom respektive stats jurisdiktion inte inkluderar 
program som allvarligt kan skada den fysiska, mentala eller moraliska utvecklingen hos 
minderåriga, särskilt program som innehåller pornografi eller meningslöst våld\ 
Andra program får sändas under förutsättning att vissa försiktighetsåtgärder vidtas: "Denna 
bestämmelse skall utsträckas till att gälla andra program som kan bedömas skada den fysiska, 
mentala eller moralutvecklingen hos minderåriga, utom då det kan anses säkert, genom val av 
tid för sändningen eller genom tekniska åtgärder, att de minderåriga inom sändningsområdet 
inte hör eller ser sådana sändningar." 
Det avgörande kriteriet är alltså graden av skada som sändningarna kan åstadkomma gentemot 
minderåriga. Utvärderingen av detta lämnas i första hand till medlemsstaterna. Termerna "pornografi" 
och "omotiverat våld" utgör i detta sammanhang endast beskrivningar av den typ av material som 
kan anses allvarligt skada minderårigas utveckling och ges inga gemensamma definitioner. 
I direktivet anges också (artikel 2.2) en möjlighet för medlemsstaterna att interimistiskt inställa 
återutsändningarna av TV-sändningar om följande villkor uppfylls: 
a)En TV-sändning som kommer från ett annat medlemsland uppenbarligen, allvarligt och djupt 
överträder bestämmelserna i artikel 22. 
b)Programföretaget under de föregående 12 månaderna har överträtt samma bestämmelse vid 
minst två tillfallen. 
I detta fall finns ett särskilt förfarande för att försöka nå en överenskommelse i godo innan 
interimistisk inställning av sändningarna godkänns under kommissionens kontroll baserat på 
en värdering av om de åtgärder som vidtagits är förenliga med gemenskapsrätten 
(proportionalitet). 
Detta förfarande har endast använts två gånger, vilket skedde i Storbritannien i fråga om krypterade 
satellitöverförda pornografiska program (hard core). I det senaste fallet ("XXXTV") i november 1995 
bedömde kommissionen i ett formellt yttrande17 att de indragningsåtgärder som Storbritannien 
genomfört vid detta tillfälle (rättsligt förbud mot saluföring av dekodrar och dekoderkort och 
marknadsföring av tjänsten i fråga) var förenliga med gemenskapsrätten. 
Doc C(95) 2678 slutlig av den 3 november 1995. 
48 
2. Skvdd av den mänskliga värdigheten 
Artikel 22.2 i direktivet föreskriver ett allmänt förbud mot innehåll som uppammar hat: 
"Medlemsstaterna skall också säkerställa att sändningar inte innehåller något som uppammar 
hat grundat på ras, kön, religion eller nationalitet. " 
Det förfarande som anges i artikel 2.2 och som kan tillämpas vid överträdelse av denna bestämmelse 
har aldrig tillämpats på denna grund. 
3. Ändringen av direktivet 
Detta system med viss harmonisering av de nationella lagstiftningarna som åtföljs av ett särskilt 
förfarande för de mottagande staterna har fungerat i ett tele visuell miljö som vi känner till. När det 
gäller skyddet av minderåriga har den gemensamma ståndpunkt som rådet antog den 11 juni 1996 
inte tillfört några större ändringar av bestämmelserna i artikel 22 och 2.2. Regelverket har dock 
gjorts tydligare på vissa punkter och stärkts på andra. 
Artikel 22 har delats upp i två klart åtskilda stycken i syfte att tydliggöra skillnaden i system 
beroende på om programmen kan medföra allvarlig skada eller enklare, skada minderårigas fysiska, 
mentala eller moralutveckling. I ett tredje stycke anges att: 
"Dessutom, när sådana program sänds i okodad form ska medlemsstaterna se till att de 
föregås av en muntlig varning eller att de identifieras genom en synlig symbol som visas under 
hela programmets visningstid". 
I en ny artikel införs också två skyldigheter för kommissionen: 
Den bör ge särskild uppmärksamhet åt tillämpningen av bestämmelserna om skydd av 
minderåriga och den mänskliga värdigheten i den regelbundna rapporten om tillämpning av 
direktivet. 
Den bör tillsammans med de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna genomföra "en 
undersökning om möjliga fördelar och nackdelar med andra åtgärder som syftar till att 
underlätta för föräldrar eller lärare att kontrollera vilka program som minderåriga får se". 
Slutligen har det förfarande som avses i artikel 2.2 ändrats något, särskilt för att föreskriva om ett 
formellt beslut från kommissionen om huruvida de åtgärder för interimistisk indragning som vidtas 
på nationell nivå, och riktas mot stationer som har överträtt reglerna om skydd av minderåriga och 
den mänskliga värdigheten, är förenliga med gemenskapsrätten. 
Det kan förmodas att Europaparlamentet, som särskilt har uppmärksammat frågorna om skyddet för 
minderåriga och den mänskliga värdigheten, kommer att föreslå ändringar av denna artikel vid den 
andra behandlingen av det ändrade förslaget. 
49 
BILAGA 4 
TEKNISKA ANORDNINGAR FÖR SKYDD 
OCH ANDRA ÅTGÄRDER FÖRUTOM LAGSTIFTNINGSÅTGÄRDER 
1. Anordningar för föräldrakontroll inom tv-sända tjänster 
Canada har varit föregångare i ämnet: omkring år 1990 lanserade rådet för radio- och 
telekommunikationer (CRTC) en strategi som syftade till att begränsa inslagen av våld i TV. Denna 
strategi grundades redan från början in på följande fem principer: 
Samarbete grundat på principen att våld i TV är en orsak till psykiska besvär hos barn. 
Skydd för barn och inte censur för vuxna. 
Fokusering på meningslöst våld eller idealiserat våld utan att blanda in erotik eller hänsyn till 
andra överväganden av moralisk art. 
Mobilisering av alla berörda parter såsom TV-programföretag, annonsörer, producenter, 
föräldrar, lärare och specialister på psykisk hälsa. 
Antagande av ett dubbelt perspektiv, nämligen ett på kort och ett på lång sikt. 
Mera konkret vilar denna strategi på en rad åtgärder som kompletterar varandra: 
uppförandekoder som utvecklas tillsammans med industrin, 
klassificering av program, 
anti-våldchips eller "V-chips",1 
program för att informera och medvetandegöra allmänheten samt mediautbildningsprogram. 
När det gäller den relativa vikt som dessa olika medel tillmäts i strategin som helhet, uppskattar de 
kanadensiska myndigheterna att de tre första inte bidrar till mer än 20% av lösningen (anti-
våldschipset med 10%) eftersom det väsentliga är att långsiktigt lyckas förändra attityderna genom 
information, medvetandegörande och utbildning (80%). 
Mycket tidigt anslöt sig USA till det kanadensiska initiativet, och har delvis antagit samma strategi. 
Telekommunikationslagen (The Telecommunication Act) har ändrats för att göra tillverkarna av TV-
apparater skyldiga att låta anti-våldschipset ingå i sina produkter. De berörda industrierna arbetar 
sedan dess med införande av ett system för kategorisering och kodning av program som bör vara 
funktionsdugligt i januari 1997. Dessutom är TV-programföretagen genom "barnprogramlagen" 
(Childrens Programming Act) skyldiga att anstränga sig för att sända barnprogram. 
Anti-våldchips är en teknisk anordning som konstruerats av Tim Collins vid Simon FraserUniverstieteti Vancouver. Detta 
mikrochips som finns monterat i en televisionsapparat,kabelkanalväljareelleren dekoder, dechiffrerar den kategorikod som 
varje utsändning har försetts med. TV-tittarenkan programmera detta chips så att det blockerar signalen från de utsändningar 
vars kategori överstiger den nivå som han anser acceptabel för familjen. Om tittaren exempelvis väljer en våldsnivå på V3 
kommer de sändningar som är kodade V4 eller V5 inte att visas på skärmen. Enligt de behov som finns skulle 
kategorikoderna för sändningarna kunna omfatta andra aspekter än våld (nakenhet, erotik, språk etc). Det bör noteras att 
användning av termen "antivålds-chips" eller " V-chip" direkt refererar till detta system som är speciellt för Canada. För att 
tala om ett bredare begrepp kommer vi fortsättningsvis att tala om system eller anordningar för "föräldrakontroll". 
50 
I Europa liksom i USA har diskussionen omedelbart kommit att fokuseras på om det är lämpligt 
att införa ett system för föräldrakontroll, oavsett om det sker på nationell eller gemenskapsnivå, 
innan målen med ett sådant system tydligt har lagts fast. 
När det gäller systemets allmänna filosofi, kan de mest framträdande argument som utvecklats i 
Europa sammanfattas på följande sätt: 
Systemets försvarare har dels påtalat det faktum att systemet gör förhandscensur av program 
överflödig och dels den möjlighet som varje förälder får att kunna kontrollera minderårigas 
tillträde till television enligt deras egna värderingar också när de själva inte är närvarande. Ett 
sådant system skulle sålunda ge programföretagen ett större mått av yttrandefrihet samtidigt 
som det tar större hänsyn till föräldrarnas individuella värderingar och uppfostringsprinciper. 
Vissa har för övrigt påtalat ett sådant systems fördelar för gränsöverskridande tjänster om det 
skulle kunna träda in istället för föreskrifter som delvis är oförenliga. 
Systemets motståndare har understrukit den inneboende faran i en total förskjutning av 
programföretagens ansvar till föräldrarna. Å ena sidan skulle ett sådant system legitimera varje 
"avsteg" i fråga om företagens programläggning. Å andra sidan är inte alla föräldrar redo eller 
kapabla att ta det ansvar som läggs på dem på detta sätt. Eftersom det rör sig om ett system 
som utformats för okodade tjänster, skulle ett stort antal minderåriga därmed riskera att utsättas 
för program som är skadliga för deras utveckling. 
Denna grundläggande kontrovers visar hur lite den europeiska debatten har studerat den kanadensiska 
erfarenheten. Det är i själva verket just för att undvika denna principmotsättning som CRTC 
fastställde och begränsade sin strategi. I Canada har inte antivålds-chipset betraktats varken som ett 
mål i sig eller som det universalmedel som på egen hand skulle kunna lösa alla problem. Definition 
av ett exakt mål och en långsiktig strategi utgör de viktigaste inslagen i det kanadensiska 
tillvägagångssättet. Enligt CRTC:s egen åsikt skulle anti-våldschipset bara bli en oanvändbar "pryl" 
om kampanjen för ökad medvetenhet inte skulle bära frukt inom ett tiotal år. 
Utöver de grundläggande motsättningarna med systemets filosofi har olika svårigheter förknippade 
med det praktiska genomförandet understrukits. 
Om flera programföretag antar ett gemensamt system, förutsätter det en systematisk 
klassificering av samtliga program som sänds. Införande av ett gemensamt system ger upphov 
till frågan om vilken myndighet som skall ansvara för klassificeringen, kontrollen och 
eventuella sanktioner (en central myndighet eller självreglering från operatörernas sida). Denna 
fråga tilltar i komplexitet allt eftersom antalet berörda programföretag växer, och kulminerar 
när man väger in gränsöverskridande verksamhet. 
Kvantiteten och bredden på de program som skall klassificeras reser ett flertal frågor om hur 
man skall utvärdera ett visst materials påverkan; beroende på sammanhanget (till exempel 
våldsinslag i TV-nyheterna) eller själva möjligheten att klassificera vissa program (debatt som 
direktsänds kan utmynna i oförutsedda yttranden eller uppträdanden). 
51 
Ett eventuellt obligatoriskt införande av en teknisk anordning för föräldrakontoll i TV-apparater 
skulle resultera i en lång öppen övergångsfas i väntan på att TV-beståndet gradvis förnyas. 
Dessutom slutar de gamla apparaterna ofta sin karriär i barnens sovrum. Val av en specifik 
anordning kommer att resultera i att den teknologiska utvecklingen inom detta särskilda område 
avstannar, vilket skulle kunna beröva konsumenterna lösningar som kanske skulle vara bättre 
anpassade till deras behov. 
Slutligen skulle genomförande av denna typ av system skapa en relativ ekonomisk osäkerhet. 
De tittarsiffror som de reklamfinansierade radioutsändningarna till stor del baserar sin ekonomi 
på skulle delvis ifrågasättas på grund av svårigheten att bedöma i hur hög grad föräldrar 
effektivt utnyttjar systemet. 
Dessa olika svårigheter är förvisso inte oövervinnerliga, eftersom Canada och USA har beslutat att 
ta sig an dem. Man måste dock konstatera att de medlemsstater där denna fråga har debatterats har 
avfärdat obligatoriskt införande av en anordning för föräldrakontroll till förmån för andra typer av 
åtgärder2. Den debatt på europeisk nivå som inleddes av Europaparlamentet är inte ännu avslutad. 
De konsumentinriktade elektroniktillverkarna är särskilt oroade över utvecklingen i fråga om 
anordningar för föräldrakontroll. Särskilt EACEM3 har intagit en mycket tydlig ståndpunkt i detta 
hänseende. Föreningen erkänner att det är lämpligt att utveckla system som gör det möjligt för 
föräldrar att på ett bättre sätt kontrollera det material som minderåriga får tillträde till och stödjer 
därför varje åtgärd för att kategorisera material inklusive obligatorisk kategorisering. Däremot 
understryker den att tvånget att införa en bestämd teknisk anordning skulle vara kontraproduktivt; 
särskilt därför att en enda specifik teknologi inte kan vara den bästa för samtliga system för 
behandling och märkning av befintligt eller sådant material som kommer i framtiden, och därför att 
ett stort antal olika tekniska lösningar kan förutses beroende på hur föräldrar önskar använda den 
information de får genom kategoriseringen av materialet. 
2. Anordningar för föräldrakontroll för online-tjänster 
Även om de egna online-tjänsterna och vissa informationsleverantörer alltid har varit medvetna om 
behovet av att skydda minderåriga från vissa typer av material har hotet om och därefter antagandet 
av särskild lagstiftning i USA vänt upp och ner på hela frågan. 
Telekommunikationslagen ("Telecommunication Act"), som undertecknades av president Clinton den 
8 februari 1996, har infört ett visst antal bestämmelser för det material som cirkulerar på de 
elektroniska näten4. I huvudsak gör dessa regler det olagligt att avsiktligt (knowingly) lägga in 
oanständigt eller uppenbarligen chockerande material till minderåriga via datorernas elektroniska nät. 
I Frankrike har CSA inbjudit bolag som sänder okodat (privata eller offentliga) att utveckla en kategorisering och en 
gemensam märkning i fråga om program som kan påverka minderåriga liksom en uppförandekod när det gäller nyhetsprogram. 
European Association of Consumer Electronics Manufacturers 
Tillsammans med bestämmelserna om V-chip har dessa föreskrifter blivit kända under namnet "Communications Decency 
Act" . 
52 
Industrin reagerade på två sätt: 
Dels attackerades lagstiftningen av en koalition av utgivare, leverantörer av material och 
föreningar som försvarar de medborgerliga rättigheterna, som ansåg att den kränkte 
konstitutionens "First Amendment" (principen om yttrandefrihet) och lyckades uppnå att lagen 
ogiltigförklarades genom ett beslut i Philadelphia Court of Appeals , 
Dels, och så snart som lagförslaget lagts fram, utvecklades en rad anordningar för kontroll av 
material. 
Ogiltigförklaringen av lagstiftningen grundas särskilt på konstaterandet att eftersom det inte finns 
någon rimlig metod för informationslämnare att försäkra sig om att ingen minderårig får tillgång till 
materialet, medförde lagen att de vore skyldiga att censurera allt oanständigt material som vuxna 
dock har grundlagsstadgad rätt att få tillgång till5. 
Anordningarna för kontroll av material utvecklades på olika nivåer. 
Följande mekanismer används med inriktning på nivån för leverantörer av material. 
EU förs ätts blad införs som gör användaren observant på den potentiellt problematiska karaktär 
som präglar den webb-plats eller det material som han vill få tillträde till (varningssida). Det 
rör sig mer om information än om skydd, och risken är att den fungerar mer som sporre än 
avrådan, särskilt när det gäller minderåriga. 
Kontroll av åldern innan tillträde ges till material: informationsleverantören anger i ett 
försättsblad vilka villkor som måste uppfyllas för att få tillgång till det aktuella materialet. 
Många kommersiella webb-platser kräver olika former av garantier i form av skriftlig begäran 
om tillträde (via e-post eller vanlig post) eller betalning med kreditkort. Vissa företag försöker 
centralisera detta förfarande bland annat för gynna webb-platser som inte är kommersiella. Mot 
betalning av en ringa summa via kreditkort erhåller användaren en personlig identifikationskod 
som ger honom möjlighet att få tillträde till samtliga anslutna webb-platser. 
Gruppering av det material som erbjuds på särskilda servers ("cache-based systems"). En 
operatör skapar ett slutet nät där han bland alla de inlägg som finns disponibla på Internet 
väljer ut och accepterar bara visst material. Dessa godkända material kan klassificeras och 
särskilt tillträde kan genomföras baserat på personliga identifikationskoder. Valet av innehåll 
begränsas alltså till det som har godkänts men denna typ av system erbjuder en stor säkerhet. 
Det har bland annat genomförts för att ge skolor tillträde till Internet och när tillträde sker via 
kabel. 
"A wealth of persuasive evidence ... proved that it is either tecknologically impossible or economically prohibitive for many 
of the plaintiffs to comply with the CDA without seriously impeding their posting of on line material which adults have a 
constitutional right to access". (En mängd övertygande bevismaterial... visade att det antingen är tekniskt omöjligt eller 
ekonomiskt avskräckande för många de klagande att iaktta CDA utan att det allvarligthindrar deras möjligheter att lägga ut 
online-material som vuxna har grundlagsstadgad rätt att fä tillgång till.) 
53 
Tjänsteleverantörerna som sällan eller aldrig levererar material själva har ingen anledning att införa 
systematiska kontrollsystem för material. De kan dock tvingas bidra till kampen mot olagligt innehåll 
genom införande av blockering av i förväg fastställda webb-platser ("svart lista"). Utöver problemen 
med att löpande uppdatera listor och risken att blockera tillträde till lagligt material är det uppenbart 
att denna åtgärd inte kan lösa det särskilda problemet med skyddet för minderåriga (detta skulle 
kräva systematisk blockering av material som vuxna skall kunna få tillträde till). 
Däremot kan vissa tjänsteleverantörer erbjuda begränsat tillträde (till exempel för minderåriga) 
genom att använda olika metoder för att filtrera, blockera eller i förväg välja webb-platser . I detta 
fall rör det sig om en tilläggstjänst som kräver särskilda investeringar och som bör skiljas ut från den 
normala hanteringen. 
På användarnivå finns för närvarande en mängd system för föräldrakontroll tillgängliga: 
54 
På användarnivån finns för närvarande en rad olika system för föräldrakontroll tillgängliga. 
Jämförelse över funktioner som erbjuds i olika programvaror 
Blockering 
av webb-
plats 
Frekvens 
för 
uppatering 
av svart 
lista 
Kostnad 
för 
uppdatering 
Kompatibel 
med 
klassifi­
cerings­
system** 
Kostnad 
för 
uppdatering 
Filtrenngs-
möjligheter 
Lista/filter 
redigering 
Overvakn. 
användning Cyber 
Patrol* 
$49.95 
J» 
varje vecka 
$39.90 p.a. 
(första sex 
månaderna 
gratis) 
HCs, 
SafeSurf, 
RSACi 
ja 
nej CfBBSker 
139.95 
ja 
dagligen 
gratis 
VCR, HCS, 
SafeSurf, 
RSACi 
nyckelord 
eller filtyper 
J» 
ja Internet Filter* 
$40,00 
ja 
ingen 
nyckelord 
ja 
ja Net Nanny 
$39.95 
ja 
tvä gånger i 
månaden 
gratis 
HCS, SafeSurf 
nyckelord eller 
filtyper 
ja 
J» NetShepnerd 
Gratis 
ja 
Net Shepherd 
Global Ratings 
Bureau, PICS 
$5.95 per år för 
NSGRB 
PICS-baserad Parental Uuidance 
? 
ja 
McKinley Group 
? 
ja 
ja SNAff 
ej tillgängligt 
ja 
nyckelord 
(ingen 
automatisk 
blockering) 
ja 
ja Sutfwatch 
J« 
varje månad 
$5.95 per månad 
HCS, RSACi 
nyckelord 
nej 
nej 
- mer begränsade men kostnadsfria versioner av programvaran finns tillgängliga. 
Källa: Hydra 
55 
3. Mediautbildning, information och medvetandegörande 
När det gäller skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten i de nya tjänsterna bör hänsyn 
tas till flera olika infallsvinklar på mediautbildning. 
Skolorna måste fortfarande i högre grad uppmuntra eleverna att lära sig mera om hur de nya 
verktygen används, särskilt datorer. Den lämpligaste metoden för mediautbildning är fortfarande 
praktisk övning. Men det är också mycket viktigt att upplysa föräldrarna. Vad tjänar en anordning 
för föräldrakontroll till om föräldrarna måste be barnen installera eller programmera den? Utbildning 
om bild kan bidra till att utveckla en kritisk attityd hos tonåringar och att utveckla en ny typ av krav 
på kvalitet och variation i fråga om audiovisuellt material. Dessutom skulle denna typ av utbildning 
ge långsiktiga effekter och göra det möjligt för framtida föräldragenerationer att bättra möta sitt 
ansvar i fråga om uppfostran. Att skapa ökat medvetande hos föräldrar och ge dem information om 
den skadliga påverkan som deras barn kan utsättas för är en självklar konsekvens av deras ökande 
ansvar. 
I alla medlemsstater är dessa frågor föremål för återkommande debatter i utbildningskretsar, och ett 
antal forskningsprojekt och pedagogisk försöksverksamhet i ämnet genomförs sporadiskt särskilt på 
lokal nivå Även om insatserna för att öka föräldrars medvetenhet och engagemang i mediautbildning 
ännu så länge är mindre utvecklade finns det ändå ett antal åtgärder som kan tjäna som exempel på 
vad som kan genomföras. 
I Nederländerna har "Kinderkast", som är en icke statlig organisation, till uppgift att öka 
medvetenheten om olika aspekter i förhållandet barn/television. Organisationen utnyttjar i sin 
verksamhet olika medel som exempelvis informationsblad, pedagogiskt material för barn, 
föräldrar och lärare, forskning om barns tv-konsumtion, övervakning av programläggning etc. 
I Spanien har socialministeriet givit ut en broschyr6 om televisionens plats och utnyttjande och 
de nya tjänsterna i familjen. 
I Förenade kungariket utarbetar det nationella rådet för utbildningsteknologi ("The National 
Council for Educational Technology") olika initiativ som syftar till att hjälpa lärare och elever 
att dra nytta av de nya teknologierna. Rådet har bland annat publicerat olika dokument om de 
nya kommunikationsnätverken, särskilt en broschyr som är avsedd för skolor om problemen 
med pornografi på Internet. I broschyren föreslås en rad åtgärder som skolor kan vidta. 
I USA har det nationella centret för saknade och utnyttjade barn ("National Center for Missing 
and Exploited Children") och föreningen för samverkande tjänster ("Interactive Services 
Association") gemensamt publicerat en skrift som bär titeln "barnsäkerhet på 
informationsmotorvägarna" ("Child Safety on the Information Superhighway") som syftar till 
att bistå föräldrarna att förstå arten av online-tjänster, Internet och BBS (elektroniska 
anslagstavlor). 
"Que miras, que haces? La familia, las niftas y los niflos ante la television y las nuevas pantallas" 
56 
Frånsett några få möten på europeisk nivå om dessa olika aspekter av mediautbildning återstår 
fortfarande mycket att göra när det gäller informationsutbyte och god praxis liksom upprättande av 
nätverk på europeisk och världsnivå. 
4. Främjande av högkvalitativt material avsett för minderåriga 
I vissa medlemsländer har en granskning av förhållandet mellan media och minderåriga utmynnat 
i ansträngningar för att förbättra programutbudet avsett för minderåriga. Med hänsyn till de särskilda 
svårigheterna med produktion och distribution av program (Hur kan man anpassa programmen till 
olika åldersgrupper? Hur kan man finansiera program som riktar sig till en publik som inte ännu har 
status som kunder med god betalningsförmåga? Hur kan man finna avsättningsmöjligheter för dessa 
"nisch"-program?), har de offentliga myndigheterna eller operatörerna själva utvecklat politik för 
främjande av kvalitetsprogram. 
Dessa strategier berör huvudsakligen bio och television. På området för online-tjänster och Internet 
återstår fortfarande allt att göra för att främja utveckling av webb-platser av god kvalitet för 
minderåriga. Klassificering och märkning av material som är anpassat för minderåriga (särskilt inom 
ramen för de s-k. "vita listorna") utgör ett första steg i denna riktning. Andra typer av stimulans i 
linje med de åtgärder som genomförts för andra media skulle också kunna vara lämpliga. 
5. Främjande av system för föräldrakontroll och märkning av material 
Utvecklingen av systemen för filtrering baserade på märkt material motsvarar till fullo kraven på ett 
verkligt föräldra- och läraransvar. Det går ut på att först ha tillgång till största möjliga information 
om det material som finns tillgängligt, för att därefter genom kontrollbestämmelser automatisera 
urvalet av tillgång i enlighet med familjens egna behov (barnens ålder, föräldrarnas inställning och 
val i fråga om uppfostran) automatisera urvalet. Dessa system som är nödvändiga i en miljö med 
decentraliserade tjänster, kan visa sig som bra komplement till andra föreskrifter inom ramen för 
centraliserade tjänster. 
Om sådana system skall genomföras måste följande inslag ingå: 
Information om innehållet måste finnas (klassificering/märkning) 
Denna information måste bifogas som ett meddelande med materialet (kodning). 
Överföring av dessa informationer skall ske i stället för att tillträde lämnas direkt till materialet 
(överföring) 
Meddelandet skall läsas av en kontrollanordning (avkodning) 
Användarna måste förses med kontrollanordningar. 
Klassificering/märkning av material är uppenbarligen en prioritet oavsett vilket medium eller nät som 
befordrar materialet. Utan märkning är det meningslöst att utveckla lösningar för de andra stadierna 
i processen. För att säkra perfekt kompatibilitet mellan olika organ som genomför märkning, kan det 
visa sig lämpligt att fastställa gemensamma kriterier till exempel baserade på en klassificering i 
åldersgrupper eller typer av problem (nakenhet, sexualitet,våld, språkbruk etc.) 
57 
När det gäller utvärdering av material är de efterföljande tre faserna (kodning, överföring och 
avkodning) neutrala. De ger dock upphov till frågan om hur väl märkning som gjorts på olika håll 
stämmer överens liksom frågan om kontrollanordningarnas kompatibilitet (hård- eller mjukvara) som 
utformats för att använda dem. Det är viktigt att utveckla största möjliga kompatibilitet på detta 
område baserad på öppna icke egna normer. 
Tillhandahållande av kontrollanordningar reser två olika frågor. Den första frågan rör industrins 
utveckling och tillverkning av dem och den andra frågan handlar om försäljning och 
tillhandahållande till användarna. 
Spontan utveckling av en rad olika system för föräldrakontroll för Internet och andra typer av tjänster 
visar att de berörda industrierna är kapabla att mycket snabbt utveckla anordningar som tar hänsyn 
till användarnas behov och de disponibla tjänsternas allmänna miljö. Initiativ till standardisering 
och uppmuntran till märkning som förts fram ovan kan endast förstärka denna tendens och pressa 
ner priserna på produkterna. Däremot riskerar varje intervention som syftar till att fastställa eller 
förorda en särskild anordning att artificiellt hindra lovande utveckling. 
Försäljning och tillhandahållande av anordningar för föräldrakontroll till användarna föranleder mer 
komplexa frågor. När det gäller tjänster, för vilka anordningar för föräldrakontroll utgör den enda 
effektiva formen för skydd av minderåriga, bör anordningarna automatiskt tillhandahållas (eller 
erbjudas) användarna. Denna automatik i förfarandet bör dock inte kollidera med konkurrensen 
mellan olika typer av anordningar. Att det finns flera typer utgör i sig en garanti för att de system 
som erbjuds fortsätter att utvecklas. 
58 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 483 slutlig 
DOKUMENT 
SV 05 06 IS 16 
Katalognummer : CB-CO-96-515-SV-C 
ISBN 92-78-10186-9 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg