EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 14.05.1997 
KOM(97) 202 slutlig 
96/0196 (PRT) 
Ändrat förslag till 
RÅDETS DIREKTIV 
om bevisbörda vid könsdiskriminering 
(framlagt av kommissionen i enlighet med artikel 189a.2 i Romfördraget) 

MOTIVERING 
Det ursprungliga förslaget till rådets direktiv om bevisbörda vid könsdiskriminering, 
grundat på artikel 2.2 i protokoll nr 14 om socialpolitik, vilket finns som bilaga till 
fördraget, lämnades av kommissionen till rådet den 20 september 1996(1). 
Förslagets huvudsyfte är att anpassa reglerna för bevisbörda vid könsdiskriminering 
och att säkerställa att de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit effektiviseras. 
Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén lämnade sin yttrande den 
10 april 1997(2) och den 27 februari 1997{3). 
Kommissionen beaktade vid utformningen av detta ändrade förslag 
Europaparlamentets ändringar som syftar till att stärka huvudbestämmelserna i dess 
ursprungliga förslag och i synnerhet 
a) definitionen av begreppet "indirekt diskriminering". Det ändrade förslaget är 
mera i linje med domstolens rättspraxis, 
b) direktivets omfattning. Det ändrade förslaget uppdaterar det ursprungliga 
förslaget och beaktar direktiv 96/34/EG om ramavtal om föräldraledighet 
undertecknat av UNICE, CEEP och EFS 
c) anpassningen av bevisbördan. Det ändrade förslaget förtydligar kopplingen 
mellan begreppet indirekt diskriminering som har definierats i artikel 2 i 
förslaget och de omständigheter under vilka en anpassning av bevisbördan kan 
förekomma. 
Denna ändring läggs fram av kommissionen enligt villkoren i artikel 189 a 2) i 
fördraget. 
(,) F.GT nr C 332, 17.11.1996, s. 11 
(2) 
(3) EGT nr.. 
EGT nr.. 
£ 
Ändrat förslag till 
RÅDETS DIREKTIV 
om bevisbörda vid könsdiskriminering 
KOMMISSIONENS FÖRSLAG KOMMISSIONENS ÄNDRADE 
FÖRSLAG 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
ANTAGIT DETTA DIREKTIV 
med beaktande av avtalet om 
socialpolitik, fogat till protokollet (nr 14) 
om socialpolitik, fogat till Fördraget om 
upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
särskild artikel 2.2 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag 
med beaktande av Ekonomiska och 
sociala kommitténs yttrande, 
i enlighet med det förfarande som 
föreskrivs i artikel 189c i EG-fördraget i 
samarbete med Europaparlamentet, och 
med beaktande av följande: 
1 KOM(95) 653 slutlig 
2 EGT nr C 176, 5.7.1988, s.5. 
3 EGT nr C 43, 20.2.1995, s. 63. 
^ 
(1) På grundval av protokollet om 
socialpolitik som fogats till fördraget 
har medlemsstaterna, med undantag 
av Förenade kungariket 
Storbritannien och Nordirland 
(härefter kallade medlemsstaterna), 
som önskar genomföra 1989 års 
sociala stadga, slutit ett avtal om 
socialpolitik; 
(2) I gemenskapens stadga om 
arbetstagares grundläggande sociala 
rättigheter erkänns vikten av kampen 
mot diskriminering i alla dess 
former, bland annat de som grundas 
på könstillhörighet, hudfärg, 
rastillhörighet, åsikter och 
trosbekännelse. Kommissionen antog 
den 13 december 1995 ett 
meddelande1 om rasism, 
främlingsfientlighet och 
antisemitism. 
(3) I punkt 16 i gemenskapens stadga för 
arbetstagares grundläggande sociala 
rättigheter, gällande likabehandling 
av kvinnor och män, föreskrivs bland 
annat att överallt där detta är 
nödvändigt bör åtgärderna för att 
säkerställa genomförandet av lika 
möjligheter för kvinnor och män 
intensifieras, bland annat vad gäller 
anställning, lön, arbetsförhållanden, 
social trygghet, utbildning, 
yrkesutbildning och 
karriärsutveckling. 
(4) Trots att ett brett samförstånd 
förelegat mellan huvudparten av 
medlemsstaterna har rådet inte kunna 
fatta beslut om förslaget2 till direktiv 
om bevisbörda i fråga om lika lön 
och likabehandling av kvinnor och 
man. 
(5) Europaparlamentet begärde i sin 
resolution från januari 19943 
vitboken om europeisk socialpolitik 
att kommissionen skulle lägga fram 
ett förslag till direktiv på 
bevisbördeområdet. 
(6) I enlighet med artikel 3.2 i avtalet om 
socialpolitik har kommissionen 
samrått med arbetsmarknadens parter 
på gemenskapsnivå om den möjliga 
inriktningen av en gemenskapsåtgärd 
i fråga om bevisbörda vid 
könsdiskriminering. 
(7) Kommissionen, som efter detta 
samråd ansåg att en 
gemenskapsåtgärd var önskvärd, 
samrådde på nytt med nämnda 
arbetsmarknadens parter om det 
planerade förslagets innehåll i 
enlighet med artikel 3.3 i nämnda 
avtal, varvid parterna avgav ett 
yttrande till kommissionen. 
(8) Efter detta andra samråd har 
arbetsmarknadens parter inte 
meddelat kommissionen att de 
önskar inleda ett förfarande som 
skulle kunna leda till ett avtal 
enlighet artikel 4 i nämnda avtal. 
(9) Enligt artikel 1 i avtalet har 
gemenskapen och medlemsstaterna 
som mål att förbättra levnads- och 
arbetsförhållandena. En faktisk 
tillämpning av principen om 
likabehandling av kvinnor och män 
bidrar till att förverkliga detta mål. 
-r 
(10) Principen om likabehandling har 
uttalats i artikel 119 i EG-fördraget 
och i rådets direktiv 75/117/EEG om 
lika lön för kvinnor och män, samt i 
rådets direktiv 76/207/EEG om 
tillgång till anställning, 
yrkesutbildning och befordran samt 
arbetsvillkor rådets direktiv 
86/613/EEG om kvinnor och män 
med egen rörelse, bland annat 
jordbruk, och skydd under 
havandeskap och moderskap rådets 
direktiv 79/7/EEG om social trygghet 
och rådets direktiv 86/378/EEG om 
företags- eller yrkesbaserade system 
för social trygghet. (10) Principen om likabehandling har 
uttalats i artikel 119 i EG-fördraget och i 
rådets direktiv 75/117/EEG om lika lön 
för kvinnor och män4, samt i rådets 
direktiv 76/207/EEG om tillgång till 
anställning, yrkesutbildning och 
befordran samt arbetsvillkor,5 
86/613/EEG om kvinnor och män med 
egen rörelse, bland annat jordbruk, och 
skydd under havandeskap och 
moderskap6, 79/7/EEG om social 
trygghet7, 86/378/EEG om företags-
eller yrkesbaserade system för social 
trygghet8 och 96/34/EG om ramavtalet 
om föräldraledighet undertecknat av 
UNICE, CEEP, och EFS.9 
(11) Rådets direktiv 92/85/EEG om 
säkerhet och hälsa på arbetsplatsen 
för arbetstagare som är gravida, 
nyligen har fött barn eller ammar 
bidrar också till ett faktiskt 
förverkligande av likabehandling av 
kvinnor och män. Detta direktiv får 
inte stå i strid med ovan nämnda 
direktiv om likabehandling. De 
kvinnliga arbetstagare som avses i 
direktiv 92/85/EEG bör således 
omfattas av reglerna om fördelningen 
av bevisbördan på samma villkor 
som andra. 
4 EGT nr L 45, 19.2.1975, s. 19 
5 EGT nr L 39, 14.2.1976, s. 40 
6 EGT nr L 359, 19.2.1986, s. 56 
7 EGT nr L 6, 10.1.1979, s. 24 
8 EGT nr L 225, 12.8.1986, s. 40, ändrad genom 
direktiv 96/97/EG av den 20.12.1996, EGT nr L 
46, 17.2.1997, s 20. 
9 EGT nr L 145, 19.6.1996, s. 4. 
G 
(12) En effektiv tillämpning av principen 
om likabehandling kräver att 
ytterligare åtgärder vidtas gällande de 
förfaranden som skall följas och de 
bevis som skall framläggas inför 
nationella domstolar eller andra 
behöriga instanser. 
(13) De personer som för talan inför 
domstol skulle inte ha något effektivt 
medel att göra gällande principen om 
lika behandling inför nationell 
domstol, om det faktum att bevisning 
läggs fram som tyder på 
diskriminering inte skulle förplikta 
svaranden att visa att hans handlande 
i praktiken inte är diskriminerande. 
(14) Europeiska gemenskapernas domstol 
har därför slagit fast att en fördelning 
av bevisbördan är nödvändig när de 
yttre omständigheterna tyder på 
diskriminering, och att i sådana fall 
ett effektivt genomförande av 
principen om likabehandling kräver 
att bevisbördan tillkommer 
svaranden10. 
(15) Det är ännu svårare att bevisa (15)Det är ännu svårare att bevisa 
diskriminering när diskrimineringen 
är indirekt. Eftersom begreppet 
indirekt diskriminering inte har 
införlivats i alla medlemsstaters 
nationella lagstiftning är det viktigt 
att definitionen av detta begrepp diskriminering när diskrimineringen 
är indirekt. Det är därför viktigt att 
definitionen av detta begrepp 
preciseras. 
10 Mål C-109/88 Danfoss, dom av den 17 oktober 
1989, REG 1989, s.3199 (punkt 16). 
Mål C-318/86 kommissionen mot Frankrike, dom 
av den 30 juni 1988, REG 1988 s. 3559 (punkt 
27). 
Mål C-127/92 Enderby, dom av den 27 oktober 
1993, REG 1993. S. 1-5535 (punkterna 13 och 
14). 
Mål C-400/93, Royal Copenhagen, dom av den 31 
maj 1995, REG 1995, s. 1-1275 (punkt 24). 
% 
preciseras, och att det uppställs 
kriterier med vilkas hjälp det kan 
fastslås om en indirekt 
diskriminering föreligger eller inte. 
(16)1 enlighet med subsidiaritetsprincipen 
och proportionalitetsprincipen som 
föreskrivs i artikel 3b i EG-fördraget 
är målet att på ett lämpligt sätt 
fördela bevisbördan inte i tillräcklig 
utsträckning uppnått 
medlemsstaterna och bör därför 
uppnås på gemenskapsnivå. Detta 
direktiv är begränsat till ett 
nödvändigt minimum och går inte 
utöver vad som är nödvändigt för att 
uppnå detta mål. (16) Målet att garantera ett lämpligt sätt 
att fördela bevisbördan har inte i 
tillfredsställande grad uppnåtts av 
medlemsstaterna och i enlighet med 
subsidiaritetsprincipen och 
proportionalitetsprincipen som 
föreskrivs i artikel 3b i Fördraget 
om upprättande av Europeiska 
gemenskapen bör detta mål därför 
uppnås på gemenskapsnivå. Detta 
direktiv är begränsat till ett 
nödvändigt minimum av åtgärder 
och går inte utöver vad som är 
nödvändigt för att uppnå detta mål. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS 
FÖLJANDE 
Kapitel I: Allmänna bestämmelser 
Artikel 1 
Syfte 
Detta direktiv syftar till att säkerställa att 
de åtgärder som medlemsstaterna vidtar 
för att tillämpa principen om 
likabehandling blir effektivare och som 
gör det möjligt för var och en som anser 
sig ha lidit skada av att principen om 
likabehandling inte tillämpats på honom 
att göra sina rättigheter gällande inför 
rätta efter att eventuellt ha vänt sig till 
andra behöriga instanser. 
% 
Artikel 2 
Definitioner Artikel 2 
Definitioner 
I detta direktiv avses med principen om 
likabehandlig frånvaron av all 
könsdiskriminering vare sig direkt eller 
indirekt, särskilt genom hänvisning till 
civilstånd eller familjeförhållanden. 1. I detta direktiv avses med principen 
om likabehandling frånvaron av all 
könsdiskriminering, vare sig direkt eller 
indirekt, bland annat genom hänvisning 
till civilstånd eller familjeförhållanden. 
I enlighet med den princip om 
likabehandling som åsyftas i första 
stycket föreligger indirekt diskriminering 
när en till synes neutral bestämmelse, 
kriterium eller förfaringssätt påverkar en 
betydligt större andel personer av det ena 
könet, bland annat genom hänvisning till 
civilstånd eller familjeförhållanden, om 
det mål som eftersträvas vid 
tillämpningen av denna bestämmelse, 
kriterium eller förfaringssätt inte kan 
motiveras objektivt, och de medel som 
används för att uppnå målet inte är 
lämpliga och nödvändiga. 2. I enlighet med den princip om 
likabehandling som åsyftas i första 
stycket föreligger indirekt 
diskriminering när en till synes neutral 
bestämmelse, kriterium eller 
förfaringssätt missgynnar 
oproportionerligt personer av det ena 
könet, bland annat genom hänvisning 
till civilstånd eller familjeförhållanden, 
om det mål som eftersträvas vid 
tillämpningen inte motsvarar ett faktiskt 
behov hos företaget eller svarar mot ett 
nödvändigt mål inom en medlemsstats 
socialpolitik samt i sig själv inte står i 
något som helst samband med 
könstillhörigheten och i denna egenskap 
är objektivt berättigat, och om inte de 
medel som används för att uppnå målet 
är lämpliga och nödvändiga. 
Artikel 3 
Tillämpningsområde Artikel 3 
Tillämpningsområde 
1. Detta direktiv skall tillämpas: 
a) på förhållanden som omfattas av 
artikel 119 i EG-fördraget samt 
direktiv 75/117/EEG, 76/207/EEG, 
79/7/EEG, 86/378/EEG, 86/613/EEG 
och 92/85/EEG, 1. Detta direktiv skall tillämpas: 
a) på förhållanden som omfattas av 
artikel 119 i EG-fördraget samt 
direktiv 75/117/EEG, 76/207/EEG, 
79/7/EEG, 86/378/EEG, 
86/613/EEG, 92/85/EEG och 
96/34/EG. 
^ 
b) på förhållanden som omfattas av alla 
gemenskapsbestäm mel ser gällande 
principen om likabchandling som kan 
komma att antas i framtiden och för 
vilka tillämpningen av detta direktiv 
inte uttryckligen utesluts, 
c) inom ramen för alla civila eller 
administrativa förfaranden enligt vilka 
man kan föra talan enligt nationell 
lagstiftning för att bestämmelserna 
enligt a och b skall tillämpas. 
2. Detta direktiv skall inte tillämpas på 
straffrättsliga förfaranden, om inte 
medlemsstaterna beslutar det. 
Kapitel II : Särskilda bestämmelser Kapitel II : Särskilda bestämmelser 
Artikel 4 
Bevisbörda Artikel 4 
Bevisbörda 
1. Medlemsstaterna skall i enlighet med 
sina nationella rättssystem vidta 
nödvändiga åtgärder 1. Medlemsstaterna skall i enlighet med 
sina nationella rättssystem vidta 
nödvändiga åtgärder 
a) för att, när en person som anser sig ha 
lidit skada av att principen om 
likabehandling inte tillämpats på 
honom inför en domstol eller, i 
förekommande fall, en annan behörig 
instans, lägger fram fakta som gör det 
möjligt att förmoda att en 
könsdiskriminering föreligger, det 
skall åligga svaranden att bevisa att 
inget brott mot principen om 
likabehandling föreligger. De 
eventuella tvivel som kan kvarstå skall a) för att, när en person som anser sig 
ha lidit skada av att principen om 
likabehandling, sådan den 
definierats i artikel 2, inte tillämpats 
på honom inför en domstol eller, i 
förekommande fall, en annan 
behörig instans, lägger fram ett 
faktum eller flera fakta som gör det 
möjligt att förmoda att 
könsdiskriminering föreligger, det 
skall åligga svaranden att bevisa att 
inget brott mot principen om 
likabehandling föreligger. De 
/(O 
räknas till kärandens fördel, 
b) för att svaranden, när han tillämpar ett 
system eller fattar ett beslut med 
bristande insyn, skall vara skyldig att c) utgår 
bevisa att den uppenbara 
diskrimineringen inte beror av andra 
än objektiva orsaker som inte har 
något med könsdiskriminering att 
göra, 
c) för att käranden inte skall behöva 
bevisa att ett fel begåtts av svaranden 
för att fastställa att förbudet mot 
könsdiskriminering brutits. 
2. Detta direktiv skall inte hindra 
medlemsstaterna från att fastställa ett 
system för bevisning som är mer 
fördelaktigt för käranden. 
Artikel 5 
Förfaranden 
Medlemsstaterna skall införa nödvändiga 
bestämmelser i den nationella 
lagstiftningen för att 
a) domstolar och andra behöriga skall 
kunna förordna om alla erforderliga 
åtgärder för att varje talan om 
diskriminering skall kunna utredas väl, 
b) de berörda parterna skall kunna få 
44 
tillgång till alla relevanta upplysningar 
som den motsatta parten har tillgång 
till eller som han skäligen kan 
förmodas ha tillgång till, och som är 
nödvändiga för att de skall kunna göra 
sina rättigheter gällande. En part är 
endast skyldig att överlämna uppgifter 
som inte kan tänkas allvarligt skada 
denna parts intressen av skäl som inte 
gäller tvisten i fråga. 
Kapitel III : Slutbestämmelser 
Artikel 6 
Information 
Medlemsstaterna skall se till att samtliga 
berörda personer informeras om de 
bestämmelser som antas vid 
tillämpningen av detta direktiv samt de 
bestämmelser som redan gäller i frågan, 
på alla tillämpliga sätt, som till exempel 
information på arbetsplatsen. 
Artikel 7 
Beskydd av skyddsnivån Artikel 7 
Beskydd av skyddsnivån 
Genomförandet av bestämmelserna i detta 
direktiv kan aldrig utgöra ett skäl för att 
sänka den allmänna skyddsnivån för 
arbetstagarna på det område som omfattas 
av direktivet, utan att detta skall påverka 
medlemsstaternas rätt att med hänsyn till 
omständigheterna utveckla andra 
bestämmelser i lagar, författningar eller 
avtal än de som finns när detta direktiv 
delges, under förutsättning att de 
minimikrav som föreskrivs i detta 
direktiv uppfylls. Genomförandet av bestämmelserna i 
detta direktiv kan aldrig utgöra ett skäl 
för att inte tillämpa aktiva åtgärder 
eller för att sänka den allmänna 
skyddsnivån för arbetstagarna på det 
område som omfattas av direktivet, utan 
att detta skall påverka medlemsstaternas 
rätt att med hänsyn till omständigheterna 
införa andra bestämmelser i lagar, 
författningar eller avtal än de som finns 
när detta direktiv delges, under 
förutsättning att de minimikrav som 
Ai 
föreskrivs i detta direktiv uppfylls. 
Artikel 8 
Genomförande Artikel 8 
Genomförande 
Medlemsstaterna skall anta de lagar och 
andra författningar som är nödvändiga för 
att följa detta direktiv senast den 1 januari 
2001. De skall genast underrätta 
kommissionen om detta. Medlemsstaterna skall anta de lagar och 
andra författningar som är nödvändiga 
för att följa detta direktiv senast den 1 
januari 2000. De skall genast underrätta 
kommissionen om detta. 
När en medlemsstat antar dessa 
bestämmelser skall de innehålla en 
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas 
av en sådan hänvisning när de 
offentliggörs. Närmare föreskrifter om 
hur hänvisningen skall göras skall varje 
medlemsstat själv utfärda. När en medlemsstat antar dessa 
bestämmelser skall de innehålla en 
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas 
av en sådan hänvisning när de 
offentliggörs. Närmare föreskrifter om 
hur hänvisningen skall göras skall varje 
medlemsstat själv utfärda. 
Artikel 9 
Adressater Senast två år efter det datum då detta 
direktiv har genomförts och vart tredje 
år som följer därefter, skall 
medlemsstaterna informera 
kommissionen om de framsteg man 
uppnått i genomförandet av detta 
direktiv och tendenser vad gäller 
tillämpningen av dess bestämmelser, för 
att kommissionen skall kunna lägga fram 
en rapport för rådet och 
Europaparlamentet vart tredje år. 
Detta direktiv 
medlemsstaterna. riktar sig till 
si»> 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 202 slutlig 
DOKUMENT 
SV 04 05 
Katalognummer : CB-CO-97-186-SV-C 
ISBN 92-78-19405-0 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
Ai