EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 08.12.1997 
KOM(97) 673 slutlig 
KOMMISSIONENS ANDRA RAPPORT 
OM 
KONTROLLSYSTEMET FÖR TRADITIONELLA EGNA MEDEL 
(PERIODEN 1993 - 1996) 
(Artikel 18.5 i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89) 

G) 
Innehållsförteckning 
INLEDNING I 
1. RÄTTSLIGA RAMAR 2 
1.1 Beslutet om "egna medel" 2 
1.2 Tillämpningsförordningen 2 
1.3 Reglerna för kontroller 3 
2. KONTROLLSYSTEMETS FUNKTION PÅ GEMENSKAPSNIVÅ 3 
2.1 Kontroller av rättsliga och administrativa bestämmelser 5 
2.2 Dokumentkontroller 6 
2.3 Uppföljning av medlemsstaternas kontrollverksamhet 7 
2.4 Kontroller pä platsen i medlemsstaterna 7 
3. KOMMISSIONENS KONTROLLVERKSAMHET PÄ PLATSEN 1993-96 9 
3.1 Förfaranden för och genomförande av kontroller på platsen 9 
3.2 Sammanställning av de viktigaste resultaten av kontrollverksamheten 11 
3.2.1.: Enstaka anmärkningar 12 
3.2.2. Grundläggande problem som konstaterats 15 
3.2.3. Ordningar som fungerar relativt tillfredsställande 16 
3.3 Uppföljningarna av kommissionens kontrollåtgärder 17 
3.3.1 Uppföljningar avseende lagstiftningen 17 
3.3.2 Uppföljningar avseende räkenskaperna 18 
3.4 Resultaten av andra former av kontroll 19 
3.4.1 Avskrivna belopp 19 
3.4.2 Övervakningen av indrivningen av traditionella egna medel i fall av 
bedrägeri och oegcnllighctcr 20 
4. UTVÄRDERING AV KONTROLLSYSTEMETS FUNKTION 21 
4.1 Förändringar av systemet tor uppbörd av traditionella egna medel och 
kontrollen av detta 21 
4.2 Allmän bedömning och slutsatser 23 
4.2.1 Nyttan med och nödvändigheten av kontroller 24 
4.2.2 Införande av och tullstatus för varor vid unionens yttre gränser 24 
5. BILAGA 27 
INLEDNING 
En rapport om hur systemet för kontroll av gemenskapens medel fungerar lämnas vart 
tredje år till Europaparlamentet och rådet på det sätt som föreskrivs i artikel 18.5 i rådets 
förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 av den 29 maj 1989 om genomförande av 
beslut 88/376/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel1 (nedan 
kallad "förordning nr 1552/89 "). 
Den första rapporten omfattade perioden 1989-1992 och skickades till den 
budgetansvariga myndigheten den 4 januari 19942. I den här rapporten görs en analys 
och en allmän bedömning av hur systemet för kontroll av de traditionella egna medlen 
har fungerat under perioden januari 1993-december 1996. För att ge en bild av samtliga 
kontroller som var utspridda över flera år, särskilt vad gäller aktiv förädling, allmänna 
tullförmåner och extern gemenskapstransitering, har man valt att även ta upp resultaten 
av de kontroller som utfördes 1996 och att ta hänsyn till uppföljningen av olika ärenden 
fram till slutet av februari 1997. 
Denna rapport inleds med en redogörelse av det mål som eftersträvas och rapportens 
uppbyggnad, liksom av de rättsliga ramarna för de olika formerna av kontroll. 
Rapportens andra del är en faktisk beskrivning av kontrollsystemet på gemenskapsnivå 
som med lämpliga ändringar hämtats från den första rapporten. 
I en tredje del gör kommissionen med utgångspunkt i förfaranden och resultat en 
sammanställning av de kontroller på plats som utfördes under perioden. Kommissionen 
tar även hänsyn till de uppföljningar av lagstiftning och räkenskaper som gjordes 
avseende dessa kontroller och till resultaten av artdra former av kontroller. 
I den fjärde delen ges en utförlig beskrivning av den pågående utvecklingen avseende 
kontrollsystemet som helhet som följs av en utvärdering av hur systemet fungerar. I 
samma del görs en sammanfattning av läget när det gäller möjligheten att göra oanmälda 
kontroller (oväntade kontroller) hos medlemsstaternas myndigheter3 och en 
uppskattning avsedd för Europaparlamentet4 rörande införandet av och tullstatusen för 
varor vid unionens yttre gränser. 
Rapporten avslutas med en bilaga om de fall där artikel 17.2 i förordning nr 1552/89 har 
tillämpats. 
1 EGT nr L 155.7.6.1989, s. 1. 
2 KOM(93) 691 slutlig. 
3 I enlighet med det åtagande som kommissionen gjorde i samband med antagandet av rådets förordning (Euratom, EG) nr 
1355/96 om ändring av förordning nr 1552/89 (EGT nr L185,1.7.1988, s. 24). 
4 Som svar på parlamentets begäran i samband med beviljandet av ansvarsfrihet för genomförandet av budgeten år 1994. 
-2 
1. RÄTTSLIGA RAMAR 
1.1 Beslutet om egna medel 
Under perioden 1988-94 utgjorde rådets beslut 88/376/EEG, Euratom av den 24 juni 
1988 den rättsliga grunden för systemet med gemenskapernas egna medel. Artikel 2.1 i 
beslutet innehåller en definition av de egna medel som är uppförda i gemenskapens 
budget. Vad gäller traditionella egna medel är det fråga om följande inkomster: 
a) Avgifter, bidrag, tilläggs- eller utjämningsbelopp, fyllnadsbelopp eller liknande som 
fastställts eller kommer att fastställas av gemenskapernas institutioner avseende handel 
med icke-medlemsländer inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken, samt 
även bidrag och avgifter som föreskrivs enligt den gemensamma organisationen av 
marknaden för socker. 
b) Tullar och andra avgifter enligt Gemensamma tulltaxan som fastställts eller kommer 
att fastställas av gemenskapernas institutioner avseende handel med icke­
medlemsländer samt tullavgifter på varor som omfattas av Fördraget om upprättandet 
av Europeiska kol- och stålgemenskapen. 
Sedan den 1 januari 1995 är det rådets beslut 94/728/EG, Euratom av den 31 oktober 
19945, vilket ersätter det tidigare beslutet av den 24 juni 1988, som utgör den rättsliga 
grunden för systemet med egna medel. 
1.2 Tillämpningsförordningen 
De rättsliga bestämmelserna för genomförandet av beslut 88/376/EEG infördes genom 
förordning nr 1552/89, i vilken fastställs principen för fastställandet av anspråk avseende 
egna medel (artikel 2), regler för bokföring av dessa medel (artikel 6.2) och för 
tillhandahållande till kommissionen (artikel 10). 
Samma förordning innehåller bestämmelser om hur kommissionen skall underrättas om 
fall av bedrägeri och oegentligheter som medlemsstaterna har upptäckt för att kunna 
göra en noggrannare uppföljning av uppbördsförfarandena i dessa fall (artikel 6.3 sista 
stycket). Den innehåller dessutom bestämmelser om fritagande från skyldigheten att 
tillhandahålla egna medel (artikel 17.2), om kontroller (artikel 18.2-18.3) och om 
Rådgivande kommittén för gemenskapens egna medel (artikel 20).6 
En viktig ändring av denna förordning gjordes i juli 1996. Ändringen syftade till att 
• precisera och förtydliga vissa ekonomiska bestämmelser och bokföringsbestämmelser, 
särskilt villkoren för fastställande och tillhandahållande av anspråk avseende egna 
medel från sockeravgifter (som förs upp i de A-räkenskaper som avses i artikel 6.2 a i 
förordning nr 1552/89), samt tidpunkten för fastställandet av traditionella egna medel, 
särskilt i fall som är föremål för rättsliga tvister, 
• förenkla och underlätta vissa bokföringsförfaranden, 
• förstärka kommissionens metoder för bekämpning och uppföljning av bedrägerier. 
EGT nr L 293,12.11.1994, s. 9. 
Rådets förordning (Euratom, EG) nr 1355/96 av den 13 juni 1996, som trädde i kraft den 14 juli 1996. 
3 -
1.3 Reglerna för kontroller 
Rådets förordning (EEG, Euratom, EKSG) nr 165/74 av den 21 januari 1974 om 
fastställelse av befogenheter och skyldigheter för av kommissionen bemyndigade 
anställda7, nedan kallad "förordning nr 165/74", är tillämplig på de gemensamma 
kontroller som utförs tillsammans med medlemsstaternas myndigheter8. 
Dessa gemensamma kontroller rör fastställandet, bokföringen och tillhandahållandet av 
traditionella egna medel och kommissionens bemyndigade företrädare har tystnadsplikt 
samt andra skyldigheter vid utövandet av sina utredningsbefogenheter. 
2. KONTROLLSYSTEMETS FUNKTION PÅ GEMENSKAPSNIVÅ 
Systemet för traditionella egna medel omfattas av flera typer av kontroller inom 
kommissionen. Förutom de kontroller som kommissionen själv (Generaldirektoratet för 
budgetar) genomför i egenskap av den myndighet som utanordnar budgetinkomsterna, 
övervakas systemet i fråga om uppbörden av gemenskapens fordringar (Styrekonomens 
särskilda rapport på grundval av artikel 29.3 i budgetförordningen) och skyddet av 
gemenskapens finansiella intressen (UCLAF:s årliga rapport om bedrägeribekämpning). 
Kommissionen är dessutom skyldig att svara på och vidta åtgärder i enlighet med de 
anmärkningar som revisionsrätten gör avseende kontroller som utförs enligt artikel 188a-
188c i fördraget och svara på Europaparlamentets frågor i samband med förfarandet för 
beviljande av ansvarsfrihet för genomförandet av budget. 
Eftersom ansvaret för uppbörden av traditionella egna medel har delegerats till 
medlemsstaterna har dessa ansvar för fastställande, bokföring och tillhandahållande av 
dessa medel. Kommissionen, som är ansvarig inför budgetmyndigheten för förvaltningen 
av de traditionella egna medlen, skall säkerställa att gemenskapsbestämmelserna 
tillämpas på rätt sätt. Denna komplementaritet mellan medlemsstaternas och 
kommissionens uppgifter är en följd av den nuvarande fördelningen av uppgifter mellan 
Europeiska unionens institutioner. 
I detta sammanhang utför kommissionen9 i egenskap av den myndighet som utanordnar 
inkomsterna tre typer av kontroller utöver de som medlemsstaterna själva är skyldiga att 
utföra. Det är handlar särskilt om följande kontroller: 
• Kontroller av rättsliga och administrativa bestämmelser. 
• Dokumentkontroller. 
• Kontroller på platsen i medlemsstaterna. 
7 EGT nr L 20, 24.1.1974, s.1. 
8 Enligt artikel 18.2 i förordning nr 1552/89. 
9 De kontroller som genomförts av kommissionen är endast en del av de kontroller som utförs av gemenskapsinstitutionerna. 
Gemenskapens revisionsrätt har behörighet inom detta område och även Europaparlamentet har möjlighet att utöva 
kontrollfunktioner. 
-4-
Nedan visas en schematisk översikt över gemenskapens system för kontroll av 
traditionella egna medel, vilket inrättades på gemenskapsnivå genom förordning nr 
1552/89 och genomförs av kommissionen i egenskap av den myndighet som 
utanordnar inkomsterna: 
Kontroller avseende 
4 lagstiftning Analys av medlemsstatemas bestämmelser om fastställande, 
uppbörd och tillhandahållande av traditionella egna medel 
(artikel 4.1 b) 
Dokumentkontroll Analys av rapporter 
Analys av 
särskilda fall Bokförings­
uppgifter Månadsrapport om 
A-räkenskaperna 
(artikel 6.2 a))" 
Kvartalsrapport om B-
räkenskaperna 
(artikel 6.2 b))" 
Sammanfattande 
redovisning av 
fastställda anspråk och 
årsrapport (artikel 7) 
Halvårsrapport* om resultaten av 
medlemsstatemas kontroller 
(artikel 17.3) 
Fritagande från skyldigheten att 
tillhandahålla egna medel i fall av force 
majeure eller I särskilda fall om beloppet 
överstiger 10 000 ecu (artikel 17.2) 
Fall av bedrägeri och oegentlighete 
som gäller anspråk på över 10 000 ecu 
(artikel 6.3 andra stycket)*** 
Kontroller på platsen 
i medlemsstaterna Gemensamma kontroller (artikel 18.2) 
1 Egna kontroller (artikel 18.3) 
Årsrapport från och med den 14 juli 1996 efter ikraftträdandet av förordning nr 1355/96. 
Artikel 6.3 efter ikraftträdandet av förordning nr 1355/96. 
Artikel 6.4 efter ikraftträdandet av förordning nr 1355/96. 
-5-
Kommissionen genomför olika typer av kontroller. Antalet kontroller är utan samband 
med antalet tulltransaktioner (flera miljoner per år10). Det är alltså inte antalet utan 
utformningen som är representativ. Kontrollerna är av nödvändighet 
stickprovskontroller. Såsom framkommer nedan, särskilt i beskrivningarna av 
kontrollernas uppföljning, begränsar de sig inte till punktvisa kontroller, utan far en 
systematisk dimension på följande två sätt: 
- I tullordningarna på nationell nivå, genom att de nationella myndigheterna sänds 
meddelande om alla upptäckta avvikelser^ och uppmanas att göra de korrigeringar som 
behövs av förfaranden och praxis som inte överensstämmer med de instruktioner som 
getts för hela territoriet. 
- På gemenskapsnivå, genom att man gör en övergripande analys av hur de olika 
nationella förvaltningarna tillämpar de olika typerna av förfaranden eller system, samt 
genom att gemenskapens regelverk regelbundet anpassas i varierande utsträckning. 
Systemet för kontroll av traditionella egna medel vilar alltså i hög grad på ett ständigt 
samarbete mellan de tre nämnda stora kontrollkategorierna: kontroller av de lokala 
systemen, ständig kontakt med de nationella myndigheterna, granskning av regler och 
bokföringsbestämmelser. I anslutning till detta, och i samarbete med medlemsstaterna, 
tillfogar kommissionen för närvarande tekniker för riskanalys som utarbetats på 
gemenskapsnivå som gör det möjligt att bättre målinrikta och samordna kontrollerna 
(även de nationella) och att identifiera reella risker, både på operatörnivå som för 
godskategorier. 
2.1 Kontroller av rättsliga och administrativa bestämmelser 
Enligt artikel 4.1 b i förordning nr 1552/89 är medlemsstaterna skyldiga att informera 
kommissionen om de allmänna bestämmelser i lagar och andra författningar samt de 
allmänna bokföringsföreskrifter som rör fastställande och uppbörd av traditionella egna 
medel samt deras tillhandahållande för kommissionen. De är även skyldiga att underrätta 
kommissionen om ändringar av dessa bestämmelser. 
Om kommissionen anser att nationella bestämmelser inte är anpassade till kraven på en 
korrekt uppbörd av traditionella egna medel skall den ta kontakt med den berörda 
medlemsstaten för att åtgärda dessa problem, ett förfarande som i regel är tillräckligt för 
att hitta lösningar utan att det är nödvändigt att inleda rättsliga överträdelseförfaranden. 
10 18 miljoner transaktioner per år endast inom transiteringsordningen. 
-6-
2.2 Dokumentkontroller 
De dokumentkontroller som kommissionen genomför består av en analys ur rättslig 
synpunkt av sammanställningar och rapporter om räkenskaperna och av årsrapporterna 
om resultaten av medlemsstaternas kontroller. 
I artikel 6 i förordning nr 1552/89 fastställs att räkenskaper över traditionella egna medel 
skall föras av respektive medlemsstats finansförvaltning eller av annat organ som utsetts 
av medlemsstaten. I räkenskaperna uppförs de anspråk som fastställts enligt artikel 2 i 
samma förordning, dvs. de belopp som den betalningsskyldige har underrättats om att 
han skall betala. Medlemsstaterna skall varje månad11 översända en rapport om dessa 
räkenskaper - A-räkenskaperna - till kommissionen. 
Kommissionen skall kontrollera att de belopp som medlemsstaten har krediterat det 
konto som öppnats i kommissionens namn hos finansförvaltningen överensstämmer med 
de belopp som anges i månadsrapporten. Kommissionen skall om nödvändigt kontakta 
den berörda medlemsstaten och göra eventuella ändringar genom att korrigera rapporten 
samt, i förekommande fall, kräva dröjsmälsränta. 
Enligt artikel 6.2 b i förordning nr 1552/89 skall fastställda anspråk som inte har uppförts 
i "A-räkenskaperna" på grund av att de inte har uppburits och ingen säkerhet har ställts 
eller på grund av att de är föremål för tvister uppföras i separata räkenskaper, de s.k. 
"särskilda räkenskaperna" eller "B-räkenskaperna". Alla de belopp som uppförs i 
dessa räkenskaper skall därefter redovisas i en kvartalsrapport om de särskilda 
räkenskaperna som skickas till kommissionen12. 
Kommissionen skall försäkra sig om att varje kvartalsrapport stämmer överens med 
föregående kvartalsrapport genom att ta hänsyn till fastställda anspråk, korrigeringar, 
annulleringar och inbetalningar under det kvartal som rapporten avser. Vid avvikelser 
skall den berörda medlemsstaten kontaktas för att fastställa vad de beror på. 
Enligt artikel 17.2 skall dessutom avskrivna belopp meddelas i halvårsrapporter. Detta är 
fall där uppbörden av de fastställda anspråken inte har kunnat genomföras på grund av 
force majeure eller andra särskilda fall. Kommissionen tar inom sex månader i 
förekommande fall sända sina kommentarer till den berörda medlemsstaten. 
Om kommissionen anser att medlemsstaten inte har visat erforderlig omsorg när det 
gäller att värna gemenskapens finansiella intressen ifrågasätts det ekonomiska ansvar som 
den berörda medlemsstaten har visat och den uppmanas tillhandahålla ett belopp som 
motsvarar de anspråk som inte har uppburits. Om den fastställda tidsfristen överskrids 
kan en dröjsmålsränta krävas. 
1 ' Den månatliga sammanställningen rörande A-räkenskaperna skall lämnas till kommissionen senast den första arbetsdagen 
efter den 19:e dagen i den andra månaden efter den månad då anspråket fastställdes. 
12 Kvartalsrapporten rörande B-räkenskaperna skall översändas till kommissionen senast den första arbetsdagen efter den 
19:e dagen i den andra månaden efter det kvartal då anspråket fastställdes. 
Före den I maj varje år skall medlemsstaterna i enlighet med artikel 7 i förordning nr 
1552/89 översända en sammanfattande redovisning till kommissionen över de anspråk 
som fastställdes under föregående år. Denna årliga redovisning skall åtföljas av en 
rapport om fastställandet och bokföringen av traditionella egna medel Kommissionen 
skall utvärdera uppgifterna i dessa rapporter genom att jämföra dem med tillgängliga 
uppgifter som mottas från olika källor. 
2.3 Uppföljning av medlemsstaternas kontrollverksamhet 
Enligt artikel 17.3 i förordning 1552/89 skall medlemsstaterna i halvårsrapporter anmäla 
resultaten av egna kontroller till kommissionen. Rapporterna skall innehålla allmän 
information och principfrågor rörande de viktigaste problem som särskilt genom tvister 
har uppkommit vid tillämpningen av förordning nr 1552/89. 
Rapporten skall även i detalj redogöra för skälen till varför medlemsstaten inte har 
kunnat tillhandahålla anspråksbelopp som har fastställts men inte uppburits, under 
förutsättning att de överstiger 10 000 ecu. 
Kommissionen skall slutligen på grundval av de uppgifter som lämnas till den övervaka 
medlemsstaternas bedrägeribekämpning när det gäller traditionella egna medel. Dessa 
uppgifter gäller särskilt de fall av bedrägeri som anmälts inom ramen för det ömsesidiga 
biståndet13 och enligt artikel 6.3 i förordning nr 1552/89. På grund av det mycket stora 
antalet anmälda fall av bedrägeri och oegentligheter (över 2 000 per år) som gäller 
anspråksbelopp på över 10 000 ecu har kommissionen fastställt metoder för uppföljning 
av alla "bedrägerifall" och ett begränsat urval "allvarliga ärenden", vilka skall 
underställas en ingående granskning tills dess att de är helt uppklarade. 
Så snart kommissionen far kännedom om att ett fall av bedrägeri eller oegentligheter av 
betydande omfattning har uppdagats men inte meddelats i enlighet med förordning 
1552/89 skall den erinra den berörda medlemsstaten om dess skyldigheter att skydda 
gemenskapens finansiella intressen. Kommissionen skall även inhämta information från 
medlemsstaterna om situationen vad gäller fastställda belopp och eventuella indrivna 
belopp eller om skälen till varför indrivning inte har ägt rum. 
2.4 Kontroller på platsen i medlemsstaterna 
Även om kontrollerna av nationella rättsliga och administrativa bestämmelser vad gäller 
traditionella egna medel liksom dokumentkontrollerna är lämpliga metoder att granska 
tillämpningen av gemenskapslagstiftningen om traditionella egna medel, måste ett 
verkligt effektivt och realistiskt kontrollsystem skapa möjligheter att genomföra 
kontroller "på platsen". Sådana kontroller ger kommissionen tillfälle att utifrån 
förhållandena i medlemsstaterna granska och skärpa genomförandet av 
gemenskapslagstiftningen om traditionella egna medel och att undersöka om de slutsatser 
som dragits efter andra kontroller är riktiga. 
13 Rådets förordning (EEG) nr 1468/81 (EGT nr L144,2.6.1981, s. 1). 
Det finns tvä typer av kontroller på platsen och båda utförs i nära samarbete med 
nationella tjänstemän. De "gemensamma kontrollerna" har funnits sedan systemet med 
gemenskapens egna medel upprättades genom beslutet av den 21 april 1970. Dessa 
kontroller utförs i enlighet med bestämmelserna i de tidigare nämnda förordningarna nr 
1552/89 och nr 165/74. 
Genom artikel 18.3 i förordning nr 1552/89 inrättade rådet senare en ny typ av 
kontroller, kallade "egna kontroller", som utförs på kommissionens eget initiativ. Denna 
typ av kontroller gör det möjligt för kommissionen att agera snabbt när behovet av en 
målinriktad kontroll uppstår. Det är kommissionen som ensam beslutar om plats och 
inriktning för kontrollen, men den tar hjälp av den berörda medlemsstatens förvaltning 
under genomförandet, främst för att komma åt nödvändiga dokument. Räckvidden och 
genomförandebestämmelserna för dessa kontroller fastställdes i en 
kommissionsförklaring till rådets protokoll. I fråga om tillvägagångssätt förbereds de 
egna kontrollerna på samma sätt som de gemensamma kontrollerna, med det undantaget 
att medlemsstaterna givetvis inte informeras om det årliga kontrollprogrammet. 
Kontrollstrategin är att i första hand analysera hur väl systemet i praktiken 
överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna utifrån två synvinklar: myndighetens 
agerande innan varorna frisläpps och deras agerande i form av efterhandskontroller eller 
avslutande av tullförfarandena. I ett andra steg utför de bemyndigade tjänstemännen en 
dokumentkontroll genom att från fall till fall göra stickprovskontroller eller ingående 
kontroller för att avgöra om systemet i praktiken fungerar så som det är avsett. De 
bemyndigade tjänstemännen skall ha tillgång till styrkande dokument i samband med 
kontrollerna. 
-9-
3. KOMMISSIONENS KONTROLLVERKSAMHET PÄ PLATSEN 1993-96 
3.1 Förfaranden för och genomförande av kontroller på platsen 
För att säkerställa öppenhet och tydlighet har vissa förfaranden fastställts. I slutet av 
varje år antas således ett förslag till ett detaljerat årsprogram tillsammans med de 
behöriga nationella myndigheterna. Det slutliga programmet skickas av kommissionen till 
samtliga medlemsstaters ständiga representanter. Även om det huvudsakliga ansvaret för 
genomförandet av detta program vilar på GD XIX i egenskap av utanordnande 
myndighet, deltar även andra av kommissionens enheter beroende på syftet med 
kontrollen. 
Genomförandet av kontrollerna skall ske enligt följande klart fastställda förfarande: 
• Ungefär en månad före varje kontrolluppdrag bekräftar kommissionen tidpunkten för 
kontrollen genom ett brev till den berörda medlemsstatens ständiga representant och 
anordnar ett internt samordningsmöte för de olika kommissionsenheter som deltar för 
att precisera vilka mål som skall uppnås genom besöket i fråga. 
• Varje kontroll i en medlemsstat skall inledas med ett samordnings- och 
förberedelsemöte mellan kommissionens bemyndigade tjänstemän och ansvariga 
nationella tjänstemän. 
• När kontrollen har avslutats skall resultaten av arbetet meddelas de behöriga 
myndigheterna vid ett avslutande möte och därefter formellt meddelas den berörda 
medlemsstaten så snart som möjligt. 
• Rapporten läggs slutligen fram till Rådgivande kommittén för gemenskapens egna 
medel14, vilket säkerställer likabehandling av medlemsstaterna. Efter kommitténs 
granskning fastställer kommissionen sin slutliga ståndpunkt vilken meddelas den 
berörda medlemsstaten. 
Under den berörda perioden (1993-1996) har kommissionen utfört sammanlagt 81 
kontroller, som fördelar sig på följande sätt {den första siffran avser antalet 
gemensamma kontroller, den andra siffran antalet egna kontroller): 
Ar 
1993 
1994 
1995 
1996 
Totalt B 
1/-
1/-
V-
1/-
4/-DK 
1/-
1/1 
1/-
1/-
4/1 D 
-/1 
2/1 
-/1 
1/1 
3/4 ÊL 
1/-
1/1 
1/-
1/-
4/1 E 
1/1 
-12 
1/1 
1/1 
3/5 F 
1/1 
1/1 
1/1 
1/1 
4/4 IRL 
1/-
1/-
1/-
1/-
4/-1 
21-
1/1 
1/1 
1/1 
5/3 L 
V-
V-
M-
1/-
4/-NL 
1/1 
2/1 
-12 
1/1 
4/5 P 
1/-
1/-
1/-
1/1 
4/1 UK 
1/1 
1/1 
1/1 
21-
5/3 A 
1/-
1/-
21-FIN 
1/-
1/-
21-S 
1/-
1/-
21-Totalt 
12/5 
13/9 
13/7 
16/6 
54/27 
14 Denna kommitté, som inrättades genom artikel 20 i förordning nr 1552/89, är sammansatt av företrädare för 
medlemsstaterna och kommissionen. 
En analys av de kontrollresultat som har föranlett granskningar från kommissionens sida 
återfinns i kapitel 3.2. 
I tabellen nedan sammanfattas vad som har varit föremål för kontroller under perioden 
1993-1996 samt berörda medlemsstater. 
Nr 
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6. 
7. 
8. 
9. 
10. 
11. 
12. 
13. 
14. 
15. 
16. 
17. 
18. 
19. Ärende 
Avtal mellan EG och Andorra 
Postförsändelser 
Särskilda räkenskaper 
Fastställande, bokföring och tillhandahållande 
Sockeravgifter 
Import av unga nötkreatur avsedda för gödning 
Övergångsåtgärder för f.d. Östtyskland 
Aktiv förädling 
Passiv förädling 
POSEICAN-programmet 
Allmänna preferenssystemet 
Systemet för extern gemenskapstransitering 
Lagringssystem 
Återbetalning, indrivning och centralisering 
Uppskjutna betalningar 
Försenat tillhandahållande p.g.a. strejk 
Avskrivna belopp 
AT-containrar 
Bedrägerifall och ömsesidigt bistånd Berörda medlemsstater 
EochF 
Alla medlemsstater 
B, D, EL, E, F, IR, 1, L, A, P, 
UK 
Alla medlemsstater 
D, F, 1 och NL 
1 
D 
Alla medlemsstater 
B, D, F, 1, L, NL, UK 
E 
B, D, EL, E, IRL, 1 och UK 
Alla medlemsstater 
D, F, 1, L, NL, UK 
NL 
D 
P 
B, D, EL, F, IR, i, L, A, P 
0, NL, B 
B, IR, 1, E, EL, F År 
1994 
1993,1994 
1993 • 1995 
1995, 1996 
1993, 1994 
1993 
1993 
1994-96 
1995, 1996 
1993,1994, 1996 
1993, 1995-96 
1994, 95, 96 
1995, 1996 
1994 
1994 
1993 
1996 
1996 
1996 
11 -
3.2 Sammanställning av de viktigaste resultaten av kontrollverksamheten 
De 81 kontroller som kommissionen har utfört under 1993-96 och som har lett till totalt 
352 anmärkningar gjorde det möjligt att utvärdera de nationella myndigheternas 
tillämpning av gemenskapsbestämmelserna på såväl tullområdet som det finansiella 
området. 
B-räkenskaper 
6% 
Postförsändelser 
4% 
Transitering 
13% 
Socker 
3% Resultat av kontrollen 93/96 
Diverse 
22% 
REM/REC 
5% 
AF 
TL/TO 
PF 
APS 
REM/REC 
Transitering (Procenttalen anger antalet misstänkta avvikelser ifråga om varje område) 
Postförsändelser Bokföring av försändelser med post 
B-räkenskaper Aktiv förädling 
Tullager/Tullfritt område 
Passiv förädling 
Allmänna preferenssystemet 
(E/A) Efterskänkning/Aterbetalning 
Extern gemenskapstransitering Särskilda räkenskaper enligt artikel 6 2 i 
förordning nr 1552/89 
Socker Avgifter inom ramen för den gemensamma 
organisationen av marknaden för socker 
Genom kontrollerna har mycket omfattande funktionsproblem uppdagats inom vissa 
ordningar. Man har vidare kunnat rätta till enstaka fall av felaktig tillämpnin 
bestämmelser, och att notera att vissa ordningar fungerar relativt tillfredsställande. av 
12 
3.2.1 A nmärkningar rörande grundläggande funktionsproblem 
I vissa fall har kommissionen kunnat upptäcka funktionsproblem vars omfattning senare 
kunnat bekräftas. 
• Extern gemenskapstransitering och TIR-ordningen 
Så var t.ex. fallet inom området extern gemenskapstransitering och TIR-ordningen, 
vars allvarliga brister bekräftats genom initiativ från andra gemenskapsinstitutioner 
och som bl.a. varit orsaken till Europaparlamentets första 
undersökningskommission15. De kontroller som utfördes på området 1994, 1095 
och 1996 i samtliga medlemsstater gjorde det möjligt att upptäcka 48 avvikelser 
som främst rörde förseningar av påbörjandet av indrivningen, som berodde pä 
underlåtenhet att avsluta förfaranden och brister i metoderna för efterhandskontroll 
av transiteringshandlingar. I samtliga medlemsstater konstaterades försumlighet vad 
gäller bokföringen av importavgifterna för varor som omfattas av denna ordning 
efter utgången av den tidsfrist på 14 månader som fastställs i artikel 379 i förordning 
(EEG) nr 2454/93. 
En större svårighet uppdagades dessutom beträffande avslutandet av förfarandet 
rörande de transiteringshandlingar som utfärdas av vissa gemenskapstullkontor för 
varor från tredje land som fraktas sjövägen till tullfria områden som ligger i en 
hamn. De myndigheter som förvaltar dessa områden kräver inte uppvisande av 
dokument T. 
När det gäller samlade säkerheter visade kontrollerna på flera exempel av praxis 
som inte överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna och som inte garanterar 
att hela det avgiftsbelopp som skall betalas som egna medel verkligen omfattas. 
Detta var även fallet vad gäller den danska förvaltningens beräkning av den fasta 
säkerheten för varor för vilka det föreligger ökad risk för bedrägeri, t.ex. cigaretter 
Insamling pågår av bokföringsuppgifter i medlemsstaterna för att bedöma hur de 
traditionella egna medlen påverkas av de förseningar som alltså har påvisats när det 
gäller fastställandet av anspråk och för att bestämma dröjsmålsräntor. 
• Förmånstullordningar 
Kommissionen fortsatte de kontroller på grundval av artikel 18 i förordning nr 
1552/89 som inleddes 1992 inom området förmånstullordningar. Dessa kontroller 
kompletterade den inspektionsverksamhet som bedrivs inom ramen för 
uppföljningen av revisionsrättens anmärkningar, särskilt i dess årsrapport 1091 u\ 
1 -s I Kellet-Bowmann-rapporten, som kom fyra år efter det att gemenskapens inre gränser avskaffats, uttrycktes oro över den 
enorma klyftan mellan de medel som står till den internationella brottslighetens förfogande och de medel nationella 
förvaltningar och jurisdiktioner förfogar över i ett uppsplittrat gemenskapens tullområde. Rapporten antogs av 
undersökningskommissionen för gemenskapens transiteringsordning den 20 februari 1997 (dok. PE 220.895 slutlig) och 
innehöll ett antal rekommendationer till kommissionen för att säkerställa ordningens funktion och säkerhet. 
16 Resultaten av denna uppföljning av fall som gäller värden som ligger över ett bestämt tröskelvärde liksom av 
uppbördsärenden till följd av meddelanden inom systemet för ömsesidigt bistånd behandlades i två rapporter om uppbörden 
13 
Dessa inspektioner är inriktade på att fastställa efterlevnaden av villkoren för 
förmånsbehandlad import, särskilt falska eller ogiltiga intyg, minsta antal kontroller i 
efterhand och tillämpningen av bestämmelserna om automatisk vägran att bevilja 
förmånstull i fall där den tidsfrist för svaren på förfrågningar i samband med 
efterhandskontroller överskrids. 
De inspektioner som har utförts gjorde det möjligt att upptäcka 64 avvikelser som 
huvudsakligen rör problem med tillämpningen av bestämmelserna om styrkande 
ursprungshandlingar och bestämmelserna om administrativt samarbete och 
ömsesidigt bistånd. Resultaten tyder på att svårigheten ligger i genomförandet av 
efterhandskontroller vars villkor är föremål för olika tolkningar. En ingående 
redogörelse för analysen och uppföljningarna av denna analys ges nedan och blev 
föremål för ett meddelande från kommissionen den 23 juli 1997. 
Särskilda räkenskaper 
I enlighet med de åtaganden som kommissionen gjorde i en rapport den 4 januari 
1994 att genomföra systematiska och riktade inspektioner genomfördes under 
referensperioden 18 kontrolluppdrag på lokal nivå i 11 medlemsstater för att granska 
de särskilda räkenskaperna. De mindre avvikelser som kunde konstateras i samband 
med inspektionerna korrigerades, särskilt vad gäller praxis som inte överensstämmer 
med gemenskapsbestämmelserna och som försenar tillhandahållandet. I vissa 
medlemsstater sträcker sig domstolarnas befogenheter så långt som till vägran att 
fastställa egna medel i samband med tvister, eller så kan avslutandet av förfarandet 
uppskjutas på obestämd tid om skattetjänstemän som är ansvariga för 
tvångsindrivning underlåter att vidta åtgärder. 
I punkt 3.2 i rapporten 96.6.1 påpekade kommissionen särskilt att enbart invändningar 
framförda av den betalningsskyldige per telefon inte kan berättiga att avgifterna tors 
upp i de särskilda räkenskaperna och uppmanade de behöriga myndigheterna att 
tillhandahålla en beskrivning av förfarandena för bestridande. Denna fråga har ännu 
inte lösts. Kommissionen påpekade också att i en hamn utgjorde ett meddelande av 
uppbörd i efterhand fram till maj 1995 (som var den tidpunkt då det elektroniska 
deklarationssystemet infördes) inte ett giltigt meddelande om skulden till den 
betalningsskyldige. Myndigheterna uppmanades säkerställa att förfarandena 
överensstämmer med gemenskapslagstiftningen och tillhandahålla upplysningar som 
gör det möjligt att fastställa de ekonomiska konsekvenserna av förseningarna vad 
gäller uppförandet i räkenskaperna av belopp som drivits in sedan den 1 januari 1903 
av traditionella egna medel i fall av bedrägerier och oegentligheter (KOM (95) 398) slutlig av den 6 juni 1995, och KOM (97) 
259/2 av den 9 juni 1997). 
- 14 
Systemet för uppbörd av traditionella egna medel 
Förfarandena för faststä/le/se, bokföring och tillhandahållande av fordringar, som 
har nära anknytning till föregående punkt, kontrollerades i samtliga medlemsstater 
1995 och 1996. Flera fall där anspråk inte fastställdes eller fastställdes för sent utan 
att särskilda omständigheter förelåg upptäcktes i Nederländerna, Spanien, Belgien och 
Italien. Dessa brister som oftast beror på dålig kommunikation mellan tullmyndigheten 
och granskningsmyndigheten eller på otillräckliga nationella förfaranden ledde till krav 
på korrigeringar och betalning av dröjsmålsräntor. 
Andra myndigheter uppmanades ompröva sina förfaranden, särskilt förfarandena för 
uppbörd i efterhand efter utredning eller i samband med förlikningar som tillämpas av 
Förenade kungariket, och att tillhandahålla upplysningar som gör det möjligt att 
fastställa ekonomiskt ansvar när det inte har skett någon underrättelse av den 
betalningsskyldige. 
Fortfarande på området för bokföring av egna medel granskades centraliseringen av 
de samlade kvarstående betalningarna (från och med den I januari 1990) vid 
Bundeskasse i Koblenz - avdelningen i Trier - av revisionsrätten som upptäckte 
kraftiga förseningar i tillhandahållandet av egna medel. Kommissionen utarbetade 
därefter ett förfarande för att granska de samlade kvarstående betalningarna med 
hänsyn till den faktiska bokföringen av beloppen och beräknade genom extrapolering 
dröjsmålsräntorna. 
Vad gäller tullklareringen av postförsändelser visade de 38 kontroller som 
genomfördes i samtliga medlemsstater att beloppen, vilket revisionsrätten påpekade i 
sin årsrapport 1991, inte hade tillhandahållits den dag då anspråken fastställdes utan 
den dag då skulden bokfördes (den sammanlagda skulden i början av månaden efter 
tullklareringen). Denna praxis som stred mot de bokföringsregler och finansiella regler 
som gällde under referensperioden ledde till ett krav på dröjsmålsräntor för de tre aren 
innan avvikelsen upptäcktes och fram till dess att de nationella bokföringsförfarandena 
överensstämde med gemenskapsbestämmelserna. 
Aktiv förädling: 
Kontroller av systemet för aktiv förädling beträffande utfärdandet av tillstand, 
tillämpningen av ekonomiska villkor, likvärdig ersättning och avslutandet av 
tullförfarandet utfördes i samtliga medlemsstater 1994, 1995 och 1996. 109 enstaka 
avvikelser upptäcktes. Dessa avvikelser visar på nödvändigheten av en omarbetning 
av systemet, eftersom det inte tillämpas enhetligt, vilket medför obalans i 
behandlingen. I de fall då avvikelsen inte hade någon direkt inverkan på gemenskapens 
budget vidtogs åtgärder för att säkerställa att de nationella bestämmelserna 
överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna. Där uppbörden hade försenats pä 
grund av att förfarandet inte hade avslutats har dröjsmålsräntor krävts eller håller pä 
att fastställas efter utbyte av information med de berörda medlemsstaterna. 
Revisionsrätten har också anmärkt på systemets grundläggande principer. 
- 15 
3.2.2 Enstaka anmärkningar om bristande tillämpning av reglerna 
Oftast gäller anmärkningarna enstaka fall av bristfällig tillämpning av bestämmelserna. 
Genom kontrollerna har dessa problem kunnat korrigeras, och där de hade inverkan 
på gemenskapens budget har dröjsmålsräntor krävts. Detta har ingen inverkan pa de 
lösningar som tillkommit vad gäller lagstiftning och som beskrivs i detalj längre fram 
• Förfarandena för fastställande och betalning av sockeravgiften var föremål för fyra 
kontroller på lokal och central nivå under den berörda perioden varvid enstaka 
avvikelser kunde konstateras som emellertid inte har någon ekonomisk betydelse, 
utom i en medlemsstat där granskningar fortfarande pågår. 
• Tullagersystemet kontrollerades i sex länder 1995 och 1996. Resultaten av 
kontrollerna avslöjade vissa förseningar avseende uppbörden och brister i 
förvaltningen med eventuella ekonomiska konsekvenser. Kontrollerna kommer att 
fortsätta under kommande år. 
• Tillämpningen av bestämmelserna om tillfällig import av containrar granskades i 
Belgien, Tyskland och Nederländerna 1996. Kommissionen noterade att det saknas 
verkliga kontroller av hur länge containrarna stannar i landet och uppmanade 
medlemsstaterna att uppfylla sina rättsliga skyldigheter i detta hänseende. 
• Kontrollerna under 1993, 1994 och 1996 av tillämpningen av särskilda 
tullbestämmelser till förmän för Kanarieöarna inom ramen för POSEICAN-
programmet ("särskilt program anpassat till Kanarieöarnas avsides läge och 
ökaraktär)17 avslöjade vissa avvikelser, särskilt vad gäller uppbörden av 
antidumpningstullar och genomförandet av gemensamma handelspolitiska åtgärder. 
Kommissionen håller för närvarande på att överväga frågan om vissa 
antidumpningstullar som inte har uppburits. 
• Efter ett kontrolluppdrag i Portugal i maj 1993 och på grundval av revisionsrättens 
anmärkningar undersökte kommissionen hur tulltjänstemannens tvä strejker 
påverkade tillhandahållandet av traditionella egna medel. Det system med ett förenklat 
förfarande som antagits av den portugisiska administrationen för att upprätthålla 
handelsflödet kontrollerades ingående, vilket visade att förseningarna vad gäller 
fastställandet av anspråk till dess att strejkerna var över kunde ursäktas. Metoder 
utarbetades för att fastställa tidsfristen för tillhandahållandet av traditionella egna 
medel och för beräkningen av dröjsmålsräntor i samband med sammanfattande 
deklarationer. 
• Till följd av de kontroller som utfördes blev det möjligt att åtgärda de formella 
bristerna i tillämpningen av avtalet mellan EG och Andorra. Korrigeringar har 
genomförts. Under tiden har ett nytt tullklareringsförfarande inrättats genom vilket de 
andorranska myndigheterna tar ansvar för tullklareringen av varor som är avsedda för 
furstendömet. 
17 POSEICAN-programmet inrättades på grundval av artikel 9 i rådets förordning nr 1911/91 (EGT nr L 171, 29.6.1991) genom 
vilken de undantag som föreskrivs i Spaniens anslutningsakt för Kanarieöarna upphörde att gälla. 
- 16 
• Fall av underlätenhet att rapportera om bedrägerimeddelanden och meddelanden 
inom systemet för ömsesidigt bistånd i enlighet med artikel 6.3 i förordning nr 
1552/89 har noterats i flera medlemsstater och föranlett enstaka anmärkningar, även 
vad gäller tolkningen av lagstiftningen. Förutom dessa enstaka brister togs 
grundläggande brister i förvaltningen av transiteringssystemet och genomförandet av 
ömsesidigt bistånd upp i mer djupgående anmärkningar som behandlas i nästa punkt 
• Enstaka förseningar som noterades vad gäller tillhandahållandet i vissa fall av 
delbetalningar och regelbundna sammanfattande deklarationer föranledde krav på 
dröjsmålsräntor och på att bokföringsförfarandena skulle överensstämma med 
gemenskapsbestämmelserna. 
• I flera länder var kontrollerna inriktade på uppföljning av ofullständiga 
deklarationer Kontrollerna visade att de fyra medlemsstaterna Danmark, Sverige, 
Finland och Irland har infört elektroniska tullklareringssystem som befriar företagen 
från skyldigheten att förutom tulldeklarationer lägga fram styrkande dokument som 
fakturor eller förmånsintyg. Kommissionen håller för närvarande på att undersöka 
företeelsen, med utgångspunkt i principen att skyddet av gemenskapens finansiella 
intressen, särskilt vad gäller förmånsordningarna, måste kunna garanteras. 
• Tillämpningen av bestämmelser vad gäller återbetalning, uppbörd och 
centralisering, särskilt i fall där medlemsstaterna själva fattar beslut, var föremål för 
kontroll 1994 i Nederländerna, vilket föranledde krav på dröjsmålsräntor och på 
indrivning av huvudbeloppet. 
3.2.3. Ordningar som fungerar relativt tillfredsställande 
Kontrollerna visade också att vissa ordningar fungerade på ett relativt tillfredsställande 
sätt. 
• Systemet för passiv förädling kontrollerades i sju medlemsstater under åren 1995 och 
1996. Förutom vissa brister i övervakningen av verksamheten och utfärdandet av 
tillstånd noterades fa avvikelser. Eftersom de påverkade budgeten krävdes att de 
skulle korrigeras. 
• Kommissionens kontroller gjorde det slutligen möjligt att säkerställa att vissa särskilda 
ordningar fungerar. När det gäller den särskilda ordningen avseende import av unga 
nötkreatur avsedda för gödning, som tillåter beviljandet av en lägre importavgift, 
kunde kommissionen således efter en kontroll i Italien 1993 försäkra sig om att de 
grundläggande villkoren uppfylldes. De övergångsåtgärder som gäller inom det 
forna DDR:s territorium, som tillåter upprätthållandet av förmånstullar för vissa 
länder i Östeuropa, förlängdes dessutom fram till 1994. Åtgärderna kontrollerades på 
lokal och central nivå 1993 vilket gjorde det möjligt att korrigera vissa mindre 
avvikelser och konstatera att tillämpningen överensstämde med 
gemenskapsbestämmelserna. 
17 
3.3. Uppföljningarna av kommissionens kontrollåtgärder 
3.3.1 Uppföljningar avseende lagstiftningen 
När brister eller luckor i medlemsstaternas rättsliga eller administrativa bestämmelser har 
konstaterats har kommissionen systematiskt uppmanat de berörda medlemsstaterna att 
säkerställa att dessa överensstämmer med gemenskapens krav. Sådana korrigeringar, 
som genomförts såväl inom det tullrättsliga området som finansområdet, är en annan 
viktig konsekvens av de kontroller som har utförts. 
I övrigt har kommissionens kontroller även varit en viktig källa till information om hur 
medlemsstaterna tillämpar bestämmelserna, särskilt inom det tullrättsliga planet, som kan 
vara till nytta för de enheter inom kommissionen som är ansvariga för lagstiftningen. 
• Vad gäller fastställandet och tillhandahållandet av egna medel inom ramen för 
tullklareringen av postförsändelser har kommissionens kontroller lett till en anpassning 
av de nationella bestämmelserna för att säkerställa överensstämmelse med 
gemenskapslagstiftningen. Problemet med bristande överensstämmelse mellan 
begreppen bokföring och fastställande, som även revisionsrätten påpekade i sin 
årsrapport 1991, har lösts till följd av ikraftträdandet av rådets förordning nr 1355/96 
om ändring av förordning 1552/89. Bestämmelserna om posttrafiken i förordning 
(EEG) nr 2454/93 om föreskrifter för tillämpningen av tullkodexen förespråkar 
enbart uppförande i räkenskaperna. Denna förenkling av fastställandet av egna 
medel gör det möjligt att betrakta de nationella myndigheterna som deklaranten 
eller, i tillämpliga fall, den betalningsskyldige. 
• Vad gäller systemet för aktiv förädling, som också var föremål för anmärkningar från 
revisionsrätten i dess årsrapport 1995, bekräftar de brister som upptäckts i 
utfärdandet av tillstånd, tillämpningen av ekonomiska villkor och likvärdig ersättning 
samt avslutandet av förfarandena behovet av att göra en utvärdering av befintlig 
praxis. Kommissionen antog därför 1996 en rapport om detta systems funktion och 
framtida utformning1 x och håller för närvarande på att utvärdera resultaten av 
samrådet med industrin i samband med seminariet om "Anpassning av tullordningarna 
till de ekonomiska aktörernas behov" som anordnades i september 1996. 
18 Meddelande nr 96/C194/07, EGT C 194,5.7.1996, s. 6. 
18-
• Inom området förmånstullordningar har det visat sig att medlemsstaternas olika 
tolkningar av begreppet "berättigad misstanke" och avsaknaden av 
gemenskapsbestämmelser på området hindrar tillämpningen av bestämmelsen om 
indragning av tullförmåner i fall där de gynnade länderna inte svarar i tid eller lämnar 
ofullständiga svar. Detta begrepp är viktigt för försvaret av gemenskapens finansiella 
intressen och kommissionen kommer efter sin analys av problemet i ett nästa steg att 
offentliggöra förklarande meddelanden om Europaavtalens protokoll om 
ursprungsbestämmelser för att göra det möjligt för de ekonomiska aktörerna att 
tydligare se hur vissa texter i dessa protokoll skall tolkas. 
• Vad gäller extern gemenskapstransitering, särskilt förseningarna av påbörjandet av 
indrivningen, har samtliga medlemsstater utom Frankrike och Luxemburg, där de 
tidsfrister som fastställs i gemenskapslagstiftningen i allmänhet iakttas, uppmanats att 
under tre år kontrollera att artikel 379 i föreskrifterna för tillämpningen av 
tullkodexen tillämpas av alla deras tullkontor. Kommissionen anser i själva verket att 
det i fall där tullförfarandet inte avslutas eller där det råder tvivel om var överträdelsen 
har ägt rum - vilket för övrigt ofta beror på bristande omsorg av 
bestämmelsetullkontoret eller på att utredningar inleds försent - är upp till den 
avsändande medlemsstaten att vidta nödvändiga åtgärder: dvs. att inom föreskriven 
tidsfrist meddela underlåtenheten att avsluta förfarandet och föra upp skulden i 
räkenskaperna genom avräkning från huvudbeloppet. Underlåtenhet att vidta dessa 
åtgärder kan leda till ekonomiskt ansvar. 
3.3.2 Uppföljningar av räkenskaperna 
Under referensperioden (1993-1996) uppgick de ytterligare anspråken (huvudbeloppen) 
som fastställdes och betalades in till kommissionen efter anmärkningarna i rapporterna 
om kommissionens egna eller gemensamma kontroller till 64 636 726 ecu19. Nästan 98 % 
av detta belopp motsvarar en anpassning avseende gemenskapstransiteringar i en enda 
medlemsstat. 
Dröjsmålsräntor krävdes dessutom för förseningarna i tillhandahållandet av traditionella 
egna medel som fastställdes vid kommissionens kontroller. För perioden 1993 - 1996 
uppgick de totala dröjsmålsräntorna som medlemsstaterna har betalat eller skall betala till 
26 395 213 ecu19 Av detta belopp skall 1 234 849 ecu,9betalas till följd av 
revisionsrättens anmärkningar i sina årsrapporter, för vilka den finansiella uppföljningen 
utförs av kommissionen, och över 80 % rör dröjsmålsräntor i samband med samlade 
kvarstående betalningar på ett enda kontor. 
Det skall påpekas att dessa siffror fortfarande är ofullständiga, eftersom fastställandet av 
anspråk till följd av kommissionens kontroller beror på de nationella förfarandena för 
insamling av nödvändiga bokföringsuppgifter. 
1 i} Preliminära siiiror fastställda den 20 augusti 1997. 
- 19 
3.4 Resultaten av andra former av kontroll 
Som framgår av det föregående är det genom kontroller på platsen möjligt att upptäcka 
vissa problem i uppbördssystemet på nationell nivå. Det finns emellertid en stark 
samverkan mellan de olika formerna av kontroll Kontrollerna på platsen, som i huvudsak 
bygger på resultaten av andra typer av kontroller, är ett sätt att bekräfta de första 
slutsatser som dragits efter dessa andra kontroller. 
3.4.1 A vskrivna belopp 
Antalet meddelanden från medlemsstaterna om fall där belopp avskrivits (i enlighet med 
artikel 17.2 i förordning (EEG) nr 1552/89) var betydligt lägre än väntat och så lågt att 
det tyder på att denna bestämmelse inte tillämpas på ett enhetligt sätt. Meddelandena 
gäller i själva verket endast några medlemsstater (Tyskland, Spanien, Frankrike, 
Nederländerna och Förenade kungariket). Beträffande Tyskland informerade de tyska 
myndigheterna kommissionen om att vissa fall, som på grund av den tyska lagstiftningen 
om långa preskriptionstider hade kommit med av misstag, nu skulle dras tillbaka. 
Uppföljningen av de 32 fall (rörande ett sammanlagt belopp på 8 762 001 ecu) som 
faktiskt meddelades kommissionen under perioden 1993 -1996 beskrivs i bilagan. Av 
uppföljningen framgår att Tyskland drog tillbaka fyra fall som fortfarande var föremål för 
indrivningsförsök (401 316 ecu) och att Förenade kungariket drog tillbaka ett fall som 
hade meddelats av misstag (23 103 ecu). Kommissionen granskade de återstående 27 
fallen som gällde ett sammanlagt belopp på 8 337 582 ecu för att utröna om de 
berörda medlemsstaterna hade visat tillräcklig omsorg för att säkerställa indrivning. 
Det övergripande resultatet var följande: 
Artikel 17.2: Fall på grundval av antal 
Bristande Artikel 17.2: Fall på grundval av värde 
Bristande 
omsorg 
53% 
Tillräcklig 
omsorg 
26% 
20 
Närmare uppgifter: 
a) 
b) 
c) i 10 fall noterades bristande omsorg 
varav: 
1 fall avslogs som otillàtligt 
inbetalning skedde i 2 fall 
en blankett om påstådd överträdelse 
upprättades i 2 fall 
5 fall bekräftades efter att ha 
bestridits och betalning krävdes 
10 fall är under granskning 
i 7 fall kunde tillräcklig omsorg 
konstateras Belopp 
4 428 487 ecu 
356 381 ecu 
95 883 ecu 
488 162 ecu 
3 488 061 ecu 
3 550 966 ecu 
358 129 ecu %av 
beloppet 
53,1 % 
4,3 % 
1,1% 
5,9 % 
41,8% 
42,6 % 
4,3 % % av ant;il 
fall 
37%, 
3.7% 
7.4% 
7.4% 
18.5% 
37%> 
26% 
Med förbehåll för de fall som är under granskning, framgår det av dessa siffror att det 
fanns brister i de nationella myndigheternas agerande i fråga om över en tredjedel av de 
meddelade fallen och att dessa fall gällde de jämförelsevis största beloppen (53% av det 
totala värdet). Det vore önskvärt om dessa myndigheter riktade in sina ansträngningar på 
att driva in anspråken i fall där det är stora belopp som står på spel. 
Även om dessa resultat bara gäller meddelanden som lämnades av en minoritet av 
medlemsstaterna tyder de på att det finns ett verkligt grundläggande problem när det 
gäller de uppbördsåtgärder som används av de nationella myndigheterna och när det 
gäller den harmoniserade tillämpningen av bestämmelsen. Denna oroväckande situation 
har föranlett kommissionen att under tiden vidta åtgärder som beskrivs mer ingående 
längre fram. 
3.4.2 Övervakningen av indrivningen av traditionella egna medel ifall av bedrägeri 
och oegentligheter 
Vad gäller övervakningen av medlemsstaternas bedrägeribekämpning under 
räkenskapsåret 1994 har kommissionen lagt fram två rapporter till budgetmyndigheten 
som omfattar omkring 70 % respektive 30 % av de belopp som undandragits i fall av 
bedrägeri och oegentligheter som meddelades kommissionen under första halvåret 1989 
och första halvåret 1993.20 
Den första rapporten, som sammanställdes på grundval av ett urval fall som gällde 
fordringsbelopp på över 0,5 miljoner ecu, föranledde en statistisk analys. I rapporten 
påpekades att de produkter som främst berördes av omfattande ekonomiska bedrägerier 
var vissa jordbruksprodukter, främst med ursprung i öststaterna, och huvudsakligen 
bestod i att varorna undanhölls transiteringsförfarandet och av falska deklarationer i 
samband med övergången till fri omsättning. I fråga om industriprodukter som berördes 
av bedrägerier, främst textilprodukter, hi-fi-anläggningar för inspelning och TV-
apparater från Sydostasien, fanns en större spridning både vad gäller antal och belopp I 
rapporten fastställdes att indrivningsnivån på grund av att de berörda fallen var så 
komplicerade var mycket låg och för övrigt varierade från en medlemsstat till en annan. 
20 Kommissionens rapporter om uppbörden av traditionella egna medel i fall av bedrägeri och oegentligheter ("Urval A94" 
K0M(95) 398 slutlig och "Urval B94", K0M(97)259/3 som lades fram den 6 september 1997 och den 9 juni 1997 
-21 -
I "B94"-rapporten redogjorde kommissionen för sin uppföljning - fram till den slutliga 
regleringen - av sex särskilt svåra ärenden som rörde ett sammanlagt anspråksbelopp på 
över 124 miljoner ecu. Tre av dessa är föremål för tvister mellan de berörda 
medlemsstaterna och kommissionen och i ett fall utfärdade kommissionen ett motiverat 
yttrande inom ramen för förfarandet i artikel 169 i fördraget. Under det första halvåret 
1997 avslog kommissionen flera medlemsstaters ansökningar om efterskänkning eller 
återbetalning avseende importen av turkiska TV-apparater. Dessa avslag är för 
närvarande föremål för en talan vid Förstainstansrätten. 
I rapporterna dras slutsatsen att den låga indrivningsnivån beror på de sofistikerade 
gränsöverskridande bedrägerierna och på att vissa avtal med tredje land är komplicerade 
I rapporterna påpekas emellertid skillnaderna och bristen på anpassning avseende de 
nationella indrivningsmetoderna, de långsamma rättsliga förfarandena och det bristande 
samarbetet mellan medlemsstaterna inom ramen för bestämmelserna om ömsesidigt 
bistånd. 
4. UTVÄRDERING AV KONTROLLSYSTEMETS FUNKTION 
4.1 Förändringar av systemet för uppbörd av traditionella egna medel och 
kontrollen av detta 
Rent allmänt finns det på grund av bristen pä enhetlighet avseende medlemsstaternas 
meddelanden en oklarhet när det gäller medlemsstaternas ansträngningar i fråga om 
kontroller och bedrägeribekämpning. En rad förbättringar av bestämmelserna om 
information till kommissionen har antagits tillsammans med medlemsstaterna. Genom 
beslutet av den 20 mars 1997 införde kommissionen för att förbättra meddelandenas 
samstämmighet förlagor för månads- och kvartalsrapporterna om räkenskaperna för 
traditionella egna medel, för beskrivningen av bedrägeri och oegentligheter som avser ett 
värde på över 10 000 ecu och för den årliga rapport som tas upp i det föregående. 
Till följd av ändringen av rådets förordning nr 1552/89 skall medlemsstaterna på 
grundval av artikel 17.3 i denna förordning från och med 1997 - vad gäller 
räkenskapsåret 1996 - sammanställa bara en årsrapport om resultaten av sina kontroller 
istället för två halvårsrapporter. Den nya sammanfattande rapporten som skall 
översändas till rådet och Europaparlamentet under 1997 skall därmed göra det möjligt 
för budgetmyndigheten att fa en klarare uppfattning om medlemsstaternas åtgärder inom 
detta område. 
Vad gäller uppbörden av traditionella egna medel i fall av bedrägeri och 
oegentligheter kan en förbättring av situationen förväntas när det nya programmet för 
elektronisk insamling och överföring av information om fall av bedrägeri och 
oegentligheter inom området traditionella egna medel (Ownres) börjar användas i slutet 
av 1997. Detta kommer att möjliggöra automatisk integrering och uppdatering av 
blanketterna för meddelande av bedrägerier, särskilt - vilket är en nyhet - i samband med 
indrivning. 
22 
Den icke harmoniserade tillämpningen av bestämmelserna i artikel 17.2 som även 
påpekats av revisionsrätten inverkar på öppenheten och rättvisan när det gäller systemet 
för traditionella egna medel. Efter överläggningarna under fas III av programmet SEM 
2000 ("Sund och effektiv förvaltning"), lade kommissionen den 3 juli 1997 fram ett 
förslag om ändring av förordning nr 1552/89 för att skärpa det förfarande för 
avskrivningar som tillämpas i fråga om fordringar som inte uppburits inom en bestämd 
tidsfrist och göra det möjligt att göra en rättvis granskning av den omsorg som 
medlemsstaterna visat.21 Detta förslag syftar till att öka medlemsstaternas ekonomiska 
ansvar för belopp som har blivit omöjliga att driva in till följd av administrativa misstag 
av deras myndigheter. 
Vad gäller förfarandet för extern gemenskapstransitering kommer kommissionen att 
föreslå lämpliga anpassningar av de befintliga bestämmelserna (artiklarna 378 och 379 i 
tillämpningsföreskrifterna för tullkodexen) om fastställande av den tullmyndighet som 
ansvarar för uppbörden i fall där den huvudansvarige lägger fram bevis rörande den plats 
där överträdelsen skedde, och ändringar av direktiv 76/308/EEG om ömsesidigt bistånd 
för indrivning av fordringar.22Frågan om sjötransporter till tullfria områden skall lösas 
inom ramen för den nya ordningen för gemenskapstransitering. 
Förutom de problem som tas upp i det föregående görs en övergripande granskning av 
administrationen av förmånstullordningar som var föremål för ett meddelande frän 
kommissionen i vilket en analys gjordes av bristerna i tillämpningen av dessa ordningar I 
meddelandet tas frågor upp om rättssäkerheten, indrivningen av egna medel, 
bedrägeribekämpningen och effektiviteten hos gemenskapens handelspolitik.23 Det 
fastställs en åtgärdsplan som syftar till att finna en lösning på de problem som uppstår 
inom detta område, särskilt problemen med indrivningen av egna medel. 
Vad gäller den faktiska organisationen av kontrollerna antog unionen, för att ta hänsyn 
till utvecklingen på lagstiftningsplanet och det administrativa planet24, den 10 januari 
1997 ett förslag till en rådsförordning som skulle ersätta förordning nr 165/74, vilket 
skickades till rådet och Europaparlamentet den 28 januari 199725. 
2' KOM(97) 343 slutlig, 3.7.1997. 
22 Dessa förslag ingår i kommissionens meddelande kallat ''Åtgärdsplan för transitering i Europa: In tiv 
tullpolitik" (KOM(97) 188 slutlig, punkt 4.4.2-4.4.3 i bilagan "Identifiering av den betalningsskyldige som 
säkerställer ett skäligt skydd av de finansiella intressena" och "Rationalisering av förfarandena lör indrivning 
av skulder", ss. 25 och 26). 
23 KOM(97)402 slutlig av den 23 juli 1997, i enlighet med rådets begäran genom beslut 96/C170/01 av den 28 
maj 1996. 
24 Detta tillkännagavs i kommissionens första rapport om kontrollsystemets funktion (KOM(93) 691 slutlig, s 
38). 
25 KOM(96) 717 slutlig med korrigenda KOM(96) 717 slutlig/2 
23 
Avsikten med förslaget är att i en enda rättsakt samla genomförandebestämmelserna för 
de två typer av kontroller som står till buds för kommissionen - gemensamma kontroller 
som utförs tillsammans med medlemsstaterna, vilka omfattas av förordning nr 165/74, 
och kontroller på platsen som utförs på kommissionens eget initiativ och är en annan typ 
av kontroller som infördes genom förordning nr 1552/89. 
Förslaget ger även kommissionen möjlighet att bemyndiga inte bara sina fast anställda 
tjänstemän, utan även andra tjänstemän (tillfälligt anställda eller nationella utlånade 
experter) enligt samma bestämmelser som i rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 
11 november 1996 om kontroller och inspektioner på platsen som utförs av 
kommissionen för att skydda26. 
I enlighet med det åtagande som den gjorde vid de överläggningar mellan institutionerna 
som föregick ändringen av förordning nr 1552/89 undersökte kommissionen 
parlamentets förslag om att införa oanmälda kontroller avseende de egna medlen hoss 
nationella myndigheter. 
I sina kontakter med medlemsstaternas myndigheter kunde kommissionen notera att det 
nästan enhälliga motståndet mot en sådan bestämmelse i rådet kvarstod. Det skall 
emellertid sägas att liknande bestämmelser har införts under UCLAF:s ledning i syfte att 
skydda unionens finansiella intressen27. Införandet av dessa bestämmelser inom ett 
område där oanmälda kontroller har ett uppenbart syfte kan i viss mån stilla den oro som 
Europaparlamentsledamöter har uttryckt över fallen av allvarliga administrativa 
avvikelser som kräver direkta ingripanden. Även om det enligt de nuvarande 
bestämmelserna om egna kontroller (artikel 18.3 i förordning nr 1552/89) är 
obligatoriskt för kommissionen att ge förvarning, far den i en exceptionell situation 
ingripa med relativt kort varsel på ett sätt som kan jämföras med en oanmäld kontroll. 
För att kommissionen skall kunna göra en verklig utvärdering av de nationella 
kontrollsystemen krävs dessutom att förberedelser görs i nära samarbete med de 
nationella myndigheterna. Med hänsyn till de erfarenheter som har gjorts anser 
kommissionen att det samarbete som har upprättats med medlemsstaterna ligger på en 
nivå som i det närmaste garanterar att lämpliga åtgärder vidtas i samband med allvarliga 
brister som har ekonomiska konsekvenser. 
26 EGT nr L 292, 15.11.1996, s. 2 
27 Särskilt rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 (EGT nr L 292, 11.11.1996, s.2). 
- 24 -
4.2 Allmän bedömning och slutsatser 
4.2.1 Nyttan med och nödvändigheten av kontroller 
Om det med hänsyn till den praktiska funktionen hos systemet för kontroll av 
traditionella egna medel krävs handling har kommissionen tillgång till en hel arsenal av 
olika åtgärder. Den kan göra enstaka rättelser, kräva att lämpliga instruktioner ges för att 
rätta till brister i nationella förfaranden och i nationell praxis eller, i fråga om 
genomgående brister, förtydliga tolkningen av gemenskapslagstiftningen och samråda om 
hur den kan förbättras. 
Som framgår av denna rapport utnyttjar kommissionen fullt ut alla de åtgärder som stär 
till dess förfogande. Med hänsyn till de resurser som det är rimligt att anslå för kontroll 
av systemet för traditionella egna medel är dessa åtgärder tämligen effektiva. 
De mest påtagliga effekterna är de finansiella rättelser som föranleds av att lagstiftningen 
inte har tillämpats på rätt sätt samt uttaget av dröjsmålsräntor för att kompensera 
förlorade inkomster. Kontrollerna är dessutom det bästa sättet att se om 
tullbestämmelserna tillämpas på rätt sätt eller att fastställa vilka eventuella problem som 
de ger upphov till. I denna rapport ges flera exempel på när detta har lett till förslag som 
syftar till att förenkla och omstrukturera lagstiftningen. 
Så länge systemet för egna medel finns kvar i sin nuvarande form kommer 
kommissionens kontrollåtgärder i framtiden att bli allt mer befogade. Den särskilda 
kontroll som utanordnaren utför på grundval av förordning 1552/89, genom att bäde 
granska de egna medlen (artikel 18) och analysera medlemsstaternas uppgifter om 
organisationen av kontroller (artikel 4.1 i förordningen) och resultaten av dessa 
kontroller (artikel 17.3), gör det möjligt att fa en uppfattning om hur situationen ser ut på 
marknivå och ger en ganska exakt bild av systemet för uppbörd av egna medel. 
Kommissionen planerar lägga särskild tonvikt vid bokföringen av belopp som 
undandragits och oegentligheter samt vid uppbörden av dessa under alla faser, dvs. 
fastställandet, bokföringen och tillhandahållandet. Kommissionen planerar även 
komplettera de kontrollåtgärder som redan vidtagits inom ramen för TIR. 
4.2.2. Införande av och tullstatus för varor vid unionens yttre gränser . 
De uppgifter som har mottagits i samband med de kontroller som beskrivs i denna 
rapport gör det möjligt för kommissionen «att besvara den begäran som 
Europaparlamentet riktade till kommissionen efter revisionsrättens anmärkningar i 
årsrapporten 19942X rörande införandet av och tullstatusen för varor vid gemenskapens 
yttre gränser. Följande stycken utgör kommissionens officiella svar på denna begäran. 
2X I samband med sessionen den 17 april 1996 och inom ramen för förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet lör 
den allmänna budgeten för budgetåret 1994. 
-25-
Införandet av varor på unionens tullområde är i själva verket underställt 
dokumentkontroller och kontroller i enlighet med tullagstiftningen som utförs av de 
behöriga myndigheterna. Kommissionen granskar genomförandet av dessa kontroller 
inom ramen för sina egna kontroller avseende de egna medlen och sin analys av 
medlemsstaternas uppgifter. 
Med hänsyn till de synpunkter som framförs i det föregående gör kommissionens 
granskningar det möjligt att dra slutsatsen att tullmyndigheternas kontroller av 
införandet av varor i allmänhet ligger på en godtagbar nivå, särskilt med hänsyn till 
antalet bastransaktioner som ligger runt ett par hundra miljoner om året sammanlagt för 
alla tullordningar eller tulldestinationer. 
Kommissionen har dessutom noterat att de olika medlemsstaterna i allt högre grad 
fastställer de närmare villkoren för kontroller (i samband med tullklareringen eller i 
efterhand) beroende på de handelsflöden som skall granskas och deras myndigheters 
administrativa organisation. Detta förklarar varför kontrollmetoderna varierar från en 
medlemsstat till en annan. Enligt kommissionens uppfattning skulle utvecklingen av 
riskanalysmetoder vara ett sätt att åtgärda denna faktiska situation och garantera 
effektiva riktade kontroller. 
Kommissionen har redan för att ta itu med denna situation antagit vissa åtgärder för att 
trots frånvaron av inre gränser säkerställa ett starkt skydd för gemenskapens finansiella 
intressen genom förfaranden och kontroller i samband med införandet av varor som är av 
likvärdig effektivitet i hela gemenskapens tullområde. 
I detta sammanhang erbjöd Europaparlamentets och rådets beslut nr 210/97/EG av den 
19 december 1996 om antagandet av ett åtgärdsprogram för tullfrågor i gemenskapen 
("Tull 2000")29 klara rättsliga ramar för åtgärder som redan vidtagits, särskilt de 
övervakningsåtgärder som genomförs i medlemsstaterna sedan 1994 i syfte att undersöka 
kontrollförfarandena vid havsgränser och i tullfria områden. 
Bland de övriga initiativ som skall genomföras inom ramen för detta program finns 
datoriseringen av tullmyndigheterna på gemenskapsnivå - oundgänglig för att 
förfarandena skall kunna rationaliseras - och fastställandet av riktlinjer när det gäller 
riskanalys. I fråga om det sistnämnda undersöker kommissionen i nära samarbete med 
medlemsstaternas tullmyndigheter möjligheterna att slå fast gemensamma principer på 
gemenskapsnivå för fastställande av kriterier för tillgång till förenklade förfaranden för 
aktörerna samt målinriktning och samordning av kontroller.30 Kommissionen planerar 
vidare upprätta "riskprofiler" för hela gemenskapen. 
29 EGT nr L 33, 4.2.1997. 
30 De första resultaten av denna åtgärd granskas av den särskilda undergruppen för intern revision som inrättats 
under Rådgivande kommittén tor gemenskapens egna medel under fas 111 av initiativet "God ekonomisk 
förvaltning". 
-26 
Vad gäller kontrollerna av tullstatusen för varor som uppvisas för tullen är syftet med 
dessa att undvika att varor som inte har sitt ursprung i gemenskapen beviljas status som 
varor som är i fri omsättning, vilket leder till att det inte sker någon uppbörd av egna 
medel. När det gäller varor som transporteras med sjöfart och - inom ramen för vissa 
förenklade externa transiteringsförfaranden - med luft- eller sjöfart31 har kommissionens 
och revisionsrättens kontroller visat att det nuvarande förfarandet har flera brister och 
inte garanterar att egna medel verkligen uppbärs. 
För att åtgärda detta begärs nu ytterligare uppgifter från medlemsstaterna om 
missförhållanden som kan påverka gemenskapsbudgeten. Vid sitt möte i februari 1995 
antog Gemenskapens tullkommitté (transiteringsavdelningen) administrativa 
bestämmelser om en efterhandskontroll av dessa förfaranden, vilket bör förbättra 
situationen. 
Dessutom granskas ett förslag om ändring av bestämmelserna för att förenkla 
förfarandena i samband med transitering av varor som inte har sitt ursprung i 
gemenskapen och som fraktas med sjöfart och samtidigt skärpa kontrollen av dessa 
varors tullstatus. Denna åtgärd ingår också i åtgärdsplanen för transitering som 
kommissionen antog den 30 april 1997 och skickade till budgetmyndigheten32. 
* 
* * 
Denna rapport är en av flera rapporter som kommissionen har lagt fram inför 
budgetmyndigheten om de kontroller som kommissionen genomför avseende inkomster, 
bl.a. den sammanfattning av medlemsstaternas årsrapporter om resultaten av deras 
kontroller som upprättas i enlighet med artikel 17.3 i förordning nr 1552/89, 
styrekonomens särskilda rapport i enlighet med artikel 29.3 i budgetförordningen och 
UCLAF:s årsrapport om bedrägeribekämpningen. Dessutom bör rapporterna om de 
åtgärder som vidtas för att följa upp Europaparlamentets anmärkningar nämnas. 
Mer allmänt kompletterar dessa rapporter de bokförings- och budgetuppgifter som 
kommissionen är skyldig att tillhandahålla enligt artikel 78 i budgetförordningen, särskilt 
den konsoliderade inkomst- och utgiftsredovisningen som innehåller uppgifter om de 
egna medel som har fastställts i fråga om varje medlemsstat och en bilaga över potentiella 
fordringar som rör fall av bedrägeri eller oegentligheter. 
Nästa rapport om hur systemet för kontroll av traditionella egna medel fungerar kommer 
att omfatta perioden 1997-1999 och läggas fram under första halvåret 2000. 
31. Artikel 314 och följande i tillämpningsföreskrifterna för kodexen. 
32 KOM(97) 188 slutlig. 
-27 
BILAGA 
Tillämpning av artikel 17.2 i förordning nr 1552/89 
Referensperiod 
(halvår) 
1:a halvåret 1993 
2:a halvåret 1993 
1:a halvåret 1994 
2:a halvåret 1994 
1:a halvåret 1995 
2:a halvåret 1995 
Totalt Medlemsstat 
D 
UK 
D 
NL 
UK 
D 
NL 
UK 
E 
F 
E 
NL 
UK 
UK Argumentsom framförts till 
stöd för fritagandet från 
skyldigheten 
Upplösning av företag 
Fallet meddelades av misstag 
Konkurs 
Gäldenärens insolvens 
Konkurs 
Konkurs 
Konkurs 
Omständigheterna har ännu 
inte preciserats 
Konkurs 
Konkurs 
Företaget upphörde med 
verksamheten 
Aktören upphörde med 
verksamheten 
Likvidation 
Aktören upphörde med 
verksamheten 
Gäldenärens insolvens 
Likvidation 
Gäldenärens insolvens 
Gäldenärens insolvens 
Omständigheterna har ännu 
inte preciserats 
Konkurs 
Konkurs 
Konkurs 
Konkurs 
Konkurs 
Konkurs 
25 meddelade fall Anspråksbelopp 
(ecu) 
15 250 
23103 
48 329 
18 734 
25 350 
19114 
14 021 
319 003 
62 894 
44 744 
136 135 
37 344 
76 769 
37151 
902 857 
37 834 
1 555 753 
401345 
675 227 
450 818 
1 802 954 
576 925 
481 063 
116 862 
88 463 
7 968 042 Kommissionens 
ståndpunkt 
Avslag 
Annullering 
Begäran om upplysningar 
Begäran om upplysningar 
Tillräcklig omsorg 
Bristande omsorg 
Tillräcklig omsorg 
Begäran om upplysningar 
Tillräcklig omsorg 
Tillräcklig omsorg 
Tillräcklig omsorg 
Bristande omsorg 
Bristande omsorg 
Tillräcklig omsorg 
Bristande omsorg 
Tillräcklig omsorg 
Begäran om 
kompletterande 
upplysningar 
Begäran om 
kompletterande 
upplysningar 
Begäran om upplysningar. 
Bristande omsorg 
Begäran om upplysningar 
Bristande omsorg 
Begäran om upplysningar 
Bristande omsorg 
Bristande omsorg Ärendetsstatus 
Fallet drogs tillbaka av D 
Avslutat 
Fallet drogs tillbaka av D 
Fallet drogs tillbaka av D 
Avslutat 
Beloppet betalat. Avslutat 
Avslutat 
Fallet drogs tillbaka av D 
Avslutat 
Avslutat 
Avslutat 
UK vägrar att betala 
Formulär om misstänkt 
överträdelse har upprättats. 
Beloppet betalat. Avslutat 
Avslutat 
Pågår 
Avslutat 
Pågår 
Pågår 
Pågår 
UK godtar inte 
kommissionens ståndpunkt. 
Under granskning. 
Pågår 
UK godtar inte 
kommissionens ståndpunkt. 
Under granskning. 
Pågår 
UK godtar inte 
kommissionens ståndpunkt. 
Under granskning. 
UK godtar inte 
kommissionens ståndpunkt. 
Under granskning. 
28 
Referensperiod 
(halvår) 
Totalt 
1:a halvåret 1996 
2:a halvåret 1996 
1996 (hela året) 
Total 11993/'96 Medlemsstat 
UK 
NL 
F 
B 
DK Argumentsom framförts till 
stöd för fritagandet från 
skyldigheten 
25 meddelade fall 
Gäldenärens insolvens 
Konkurs 
Gäldenärens insolvens 
Konkurs 
Konkurs 
Konkurs 
Gäldenärens insolvens 
32 meddelade fall Anspråksbelopp 
(ecu) 
7 968 042 
356 381 
138 953 
215 995 
10 777 
23 830 
36 112 
11911 
8 762 001 Kommissionens 
ståndpunkt 
Otillåtlig 
Begäran om upplysningar 
Under granskning 
Under granskning 
Under granskning 
Under granskning 
Under granskning Ärendetsstatus 
Svar väntas från RU 
Öppet 
Öppet 
Öppet 
Öppet 
Öppet 
Öppet 
Artikel 17.2 Antal fall per medlemsstat 1993/1996 
ISSN 1024-4506 
KOM(97) 673 slutlig 
DOKUMENT 
SV 09 
Katalognummer : CB-CO-97-689-SV-C 
ISBN 92-78-28748-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
zcx