P6_TA(2004)0058

Vapenexport

Europaparlamentets resolution om rådets femte årliga rapport enligt tillämpningsbestämmelse 8 i Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport (2004/2103(INI))

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av rådets femte årliga rapport enligt tillämpningsbestämmelse 8 i Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport [1],

- med beaktande av användarhandboken till Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport, i den form den enats om av arbetsgruppen för export av konventionella vapen den 28 oktober 2003 (14283/2003),

- med beaktande av rådets gemensamma ståndpunkt 2003/468/GUSP av den 23 juni 2003 om kontroll av vapenförmedling [2],

- med beaktande av den europeiska säkerhetsstrategin som antogs av rådet den 12 december 2003,

- med beaktande av den europeiska strategin mot spridning av massförstörelsevapen, som antogs av rådet den 12 december 2003 och bland annat syftar till att stärka politiken och praxis vid exportkontroll,

- med beaktande av artikel 17 i EU-fördraget och artikel 296 i EG-fördraget,

- med beaktande av rådets fjärde årliga rapport enligt tillämpningsbestämmelse 8 i Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport [3] och parlamentets resolution av den 25 september 2003 om denna [4],

- med beaktande av sin resolution av den 20 november 2003 om meddelandet från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Europeiskt försvar - industri- och marknadsfrågor: På väg mot en EU-politik för försvarsutrustning [5],

- med beaktande av sin resolution av den 22 april 2004 om de mänskliga rättigheterna i världen 2003 och Europeiska unionens politik på området [6],

- med beaktande av sin resolution av den 18 december 2003 [7] om hävandet av unionens embargo för vapenexport till Folkrepubliken Kina,

- med beaktande av sina tidigare resolutioner av den 6 juli 2000 om Herrens motståndsarmés (LRA) [8] bortförande av barn och av den 3 juli 2003 om handel med barn och barnsoldater [9],

- med beaktande av artikel 45 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikesfrågor och yttrandet från utskottet för internationell handel (A6-0022/2004), och av följande skäl:

A. Det är av yttersta vikt att det utövas en rigorös kontroll över vapenexporten, framför allt mot bakgrund av det säkerhetspolitiska klimat som råder efter det kalla kriget och utmärks av höggradig instabilitet på det regionala planet, länder med bristande statliga funktioner, icke-statliga aktörer som använder barnsoldater, terroristnätverk och organiserad brottslighet.

B. Rådet har i ovannämnda europeiska säkerhetsstrategi pekat ut vissa av dessa särdrag inom det säkerhetspolitiska klimatet efter det kalla kriget som centrala inslag i hotbilden.

C. Den organiserade brottsligheten och de internationella vapensmugglarna har byggt ut sin olagliga verksamhet till att även omfatta handeldvapen. Den fria och okontrollerade tillgången till dessa vapen är en viktig bidragande orsak till det ökande antalet konflikter. Vapen smugglas längs rutter genom det utvidgade EU:s territorium, liksom genom de länderna som gränsar till det nyligen utvidgade EU och genom länderna i västra Balkan.

D. Omkring en halv miljon människor dör varje år som en följd av våld relaterat till lätta vapen, både i väpnade konflikter och i kriminella sammanhang.

E. Under det senaste årtiondet har användningen av privata säkerhets- eller militärstyrkor ökat markant. Detta kräver att ny lagstiftning införs för att kontrollera och övervaka den verksamhet som bedrivs av privata företag som tillhandahåller militär-, polis- eller säkerhetstjänster.

F. EU bör genom ytterligare initiativ till rustningsbegränsningar och nedrustningsinitiativ fullgöra sitt ökade ansvar för fred och säkerhet i Europa och i världen.

G. Största möjliga insyn i detta område, inbegripet utarbetandet av heltäckande årsrapporter, är en grundläggande förutsättning för demokratisk ansvarsskyldighet som är den bästa garantin för fred och stabilitet.

H. Användarhandboken till Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport utgör ett viktigt framsteg när det gäller att klarlägga kodens regler för besked om avslag och för samråd samt för att bidra till att undvika att medlemsstaterna tolkar den olika.

I. Rådets gemensamma ståndpunkt om kontroll av vapenförmedling utgör ett första steg i kontrollen av den olagliga vapenförmedlingen, men en rad svagheter återstår att åtgärda om dess effektivitet inte skall undergrävas.

J. Trots alla de framsteg som gjorts verkar det som om vapen och vapenkomponenter från EU, licenser från EU för tillverkning av vapen utanför EU, privata militära tjänster och säkerhetstjänster från EU, militär personal, sakkunskap och utbildning från EU samt utrustning för dödsstraff, tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling fortfarande levereras till sådana regioner i världen där de normer som fastställts i uppförandekoden utan tvivel ignoreras.

K. För att den olagliga vapenhandeln skall kunna bekämpas och för att det skall kunna förhindras att olämpliga slutanvändare förses med vapen behövs det ovillkorligen effektivare kontroller av vapenförsändelser, slutanvändare av exporterade vapen samt av andra former av militär utrustning och utrustning för säkerhetsändamål, liksom också av tillverkningen på licens och av vapenförmedlingen.

L. Inte minst mot bakgrund av utvecklingen av en europeisk krigsmaterielindustri och en gemensam säkerhets- och försvarspolitik behövs det en mer långtgående harmonisering av EU:s politik för kontroll av vapenexport.

M. Parlamentet betonade i sin ovannämnda resolution av den 20 november 2003 att öppnandet av den inre krigsmaterielmarknaden bör åtföljas av ytterligare skärpt kontroll av vapenexporten vid EU:s yttre gränser.

N. EU:s andel av den internationella vapenhandeln i allmänhet och av exporten av handeldvapen och lätta vapen i synnerhet har ökat i och med att tio nya medlemsstater gick med i EU den 1 maj 2004. Vissa av dessa stater har en omfattande vapenproduktion och -export. Vidare saknar vissa av de nya medlemsstaterna ännu tillräcklig kapacitet att omgående uppfylla gällande åtaganden enligt uppförandekoden och behöver därför hjälp med att tillämpa denna.

O. Under perioden mellan 1999 och 2003 gick ungefär 80 procent av EU:s vapenexport till länder utanför Europa.

P. I och med att de tio nya medlemsstaterna antagit uppförandekoden har fallen av vapenexport som omfattas av denna uppförandekod ökat.

Q. Eftersom EU i framtiden fortsätter att utvidgas är det särskilt viktigt att kandidatländerna Kroatien, Bulgarien, Rumänien och Turkiet också utarbetar årliga rapporter om sin vapenexportpolitik, skärper kontrollen över sin vapenexport och ser till att de grundläggande normerna i anslutning till den följs. Det är parlamentets övertygelse att medlemsstaterna inte bara bör ge sitt aktiva stöd till denna process, utan också föregå med gott exempel genom att strikt iaktta uppförandekoden och utarbeta heltäckande årsrapporter över sin verksamhet på vapenexportområdet.

R. En ytterligare harmonisering av medlemsstaternas vapenexportpolitik vore ett viktigt bidrag till utvecklingen av den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Den skulle även bidra till en förstärkt gemensam syn på utrikespolitiken från medlemsstaternas sida.

S. Det är parlamentets övertygelse att EU:s politik för kontroll av vapenexport måste vara sådan att EU:s externa politiska åtgärder blir samstämmiga, inbegripet dess mål i fråga om krisförebyggande, fattigdomsbekämpning, stärkande av demokratin och främjande av de mänskliga rättigheterna.

T. Det är parlamentets övertygelse att inget annat än ett internationellt kontrollsystem för vapenexport som utgår från ett internationellt vapenhandelsavtal, i sin tur uppbyggt kring staternas gällande åtaganden enligt internationell rätt, vore effektivt i ett världsomfattande sammanhang.

1. Europaparlamentet anser att en tydlig och ändamålsenlig gemensam politik för kontroll av vapenexport är en högst avgörande faktor i kampen mot internationell terrorism samt i konfliktförebyggandets, den regionala stabilitetens och de mänskliga rättigheternas intresse.

2. Europaparlamentet noterar därför med tillfredsställelse de framsteg som omtalats i den femte årliga rapporten om genomförandet av Europeiska unionens uppförandekod för vapenexport och framför allt fortsättningen av det kompendium om överenskommen praxis mellan medlemsstaterna, vilket offentliggjorts i bilaga I samt tabellen i bilaga II med uppgifter om antalet exportlicenser och värdet av dem samt värdet av vapenexporten.

3. Europaparlamentet noterar med tillfredsställelse framför allt den förbättrade informationen från både gamla och nya medlemsstater om deras respektive vapenexport, men är trots det oroat över värdet på de uppgifter som i vissa fall tillhandahållits.

4. Europaparlamentet anser att det är viktigt för insynen i de uppgifter som insamlas att alla medlemsstater tillhandahåller aktuella, fullständiga och jämförbara uppgifter.

5. Europaparlamentet gläder sig åt att processen med harmonisering av rapporteringsförfarandena fortsätter och att det tagits ytterligare steg på vägen mot statistiska uppgifter som fullt ut kan jämföras medlemsstaterna emellan.

6. Europaparlamentet önskar därför, trots de framsteg som gjorts i riktning mot en ökad harmonisering av statistiska uppgifter, att varje medlemsstat skall tillhandahålla uppgifter om vilka typer och kvantiteter av vapen som levererats samt om det sammanlagda värdet av exporten och antalet licenser som avslagits och då ange orsakerna till att de avslagits, jämte mera exakta uppgifter om destinationsland och en klassificering av slutanvändarna för att man med utgångspunkt från sådana mer fullständiga och harmoniserade uppgifter skall kunna förbättra insynen.

7. Europaparlamentet noterar i detta sammanhang med tillfredsställelse att det hos rådets sekretariat i Bryssel inrättats en central databas med underrättelser om avslag. Parlamentet anser att denna databas på sikt bör utvidgas till att omfatta uppgifter om samråd i enlighet med uppförandekoden liksom om slutanvändare som man vet eller misstänker har medverkat i vidareexport, omdirigering eller missbruk av vapen eller andra kontrollerade varor.

8. Europaparlamentet önskar dessutom att de nationella rapporterna om vapenexport innehåller uppgifter om sådana fall, där det informellt nekats godkännande till vapenexport innan någon officiell ansökan om licens lämnats in.

9. Europaparlamentet betonar nyttan av denna centrala databas för nekade exporttillstånd, som ju direkt ger alla medlemsstater en informationskälla för att kunna undersöka enskilda avslag.

10. Europaparlamentet hälsar med tillfredsställelse den nya och uppdaterade gemensamma förteckningen över krigsmateriel samt dess publicering i Europeiska unionens officiella tidning. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att rapportera mer ingående och med större öppenhet om exporten av produkter med dubbla användningsändamål eftersom dessa ofta har använts i samband med kränkningar av de mänskliga rättigheterna.

11. Europaparlamentet anser att uppförandekodens ordalydelse lämnar fältet öppet för olika tolkningar från medlemsstaternas sida och välkomnar därför användarhandboken till uppförandekoden där kodens tilllämpningsbestämmelser definieras och klarläggs. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att införa de ändringar i exportvillkoren som krävs för att göra dessa tydligare och mer omfattande, och för att säkra att de överensstämmer helt och fullt med staternas nuvarande skyldigheter enligt internationell rätt.

12. Europaparlamentet välkomnar det faktum att initiativ tagits till en undersökning om hur kriterium 8 skall tillämpas (vapenexportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska kapacitet). Detta innebär ett avsevärt bidrag till krisförebyggande och hållbar utveckling i socialt mindre utvecklade länder. Parlamentet uppmanar samtidigt medlemsstaterna att vidta liknande åtgärder beträffande tillämpningen av övriga sju kriterier.

13. Europaparlamentet anser att EU måste ha enhetliga regler för kontroll av vapenförmedlingsverksamheten och välkomnar EU:s gemensamma ståndpunkt från 2003 om kontroll av vapenförmedling, men anser att det fortfarande saknas operativa bestämmelser som gör att medlemsstaterna särskilt kan kontrollera förmedlings-, transport- och finansieringsverksamheter på vapenområdet som bedrivs av EU-medborgare eller personer bosatta i EU, när denna verksamhet, och de vapenleveranser som följer av denna, går över "tredjeland".

14. Europaparlamentet hälsar framför allt med tillfredsställelse vad Belgien, Finland, Frankrike, Förenade kungadömet, Nederländerna, Sverige, Tyskland och Österrike gjort för att kontrollera förmedlingen av konventionella vapen. Parlamentet uppmanar övriga medlemsstater att påskynda förfarandet i det egna landet för att tillämpa de kontrollåtgärder som anges i rådets gemensamma ståndpunkt om kontroll av vapenförmedling.

15. Europaparlamentet upprepar sin åsikt att det bör införas ett obligatoriskt registrerings- och tillståndssystem för kontrollen av transaktioner med vapen, vilket i likhet med Förenta staternas lagstiftning även bör gälla för EU-medborgare och företag från EU utanför EU:s territorium.

16. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att i sin lagstiftning om vapenförmedling också ta med vapentransport och finansiella tjänster inriktade på vapenhandel.

17. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att förbjuda förmedling av utrustning för dödsstraff, tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling, och att kriminalisera överträdelser av FN:s, EU:s eller OSSE:s vapenembargon, liksom nationella vapenembargon av berörda medlemsstater, när dessa överträdelser begås av EU-medborgare eller EU-registrerade vapenmäklare eller vapenhandlare, oavsett var.

18. Europaparlamentet hälsar med tillfredsställelse att "uppgift om varornas slutanvändning" tagits med bland de uppgifter som minst skall ingå i ett slutanvändarintyg, men kräver samtidigt att en klausul införs om att materielet inte får användas i olagliga syften. Parlamentet upprepar dock sitt krav på att det skall inrättas ett system för verifiering av överföringar och övervakning efter export som även inbegriper systematiska fysiska inspektioner genomförda av behöriga nationella myndigheter av platser där dessa varor överförs och lagras, med möjlighet att fastställa påföljder.

19. Europaparlamentet uppmanar därför än en gång medlemsstaterna att undersöka om det skulle gå att inrätta ett gemensamt övervakningssystem på EU-nivå och rekommenderar att modellen med en europeisk byrå för kontroll av vapenexport tas i övervägande.

20. Europaparlamentet uppmanar rådet och medlemsstaterna att upprätthålla EU:s vapenembargo mot Folkrepubliken Kina och att inte försvaga gällande nationella begränsningar beträffande sådana vapenförsäljningar. Europaparlamentet anser att vapenembargot skall upprätthållas fram till dess att EU antagit en rättsligt bindande uppförandekod för vapenexport och Folkrepubliken Kina vidtagit konkreta åtgärder för att förbättra situationen i landet i fråga om de mänskliga rättigheterna, bland annat genom att ratificera FN:s konvention om medborgerliga och politiska rättigheter och fullt ut respektera minoriteters rättigheter.

21. Europaparlamentet uppmanar rådet att inta en konsekvent hållning till EU:s politik när det gäller att införa vapenembargo mot regeringar som gör sig skyldiga till allvarliga övergrepp av de mänskliga rättigheterna.

22. Europaparlamentet uppmanar kandidatländerna - Kroatien, Bulgarien, Rumänien och Turkiet - att med utgångspunkt från uppförandekoden skärpa sin nationella lagstiftning och framför allt sin praxis inom vapenexportområdet samt avlägga rapport om denna praxis i enlighet med bilagorna I och II i den femte årliga rapporten. Parlamentet uppmanar kommissionen att noga följa de framsteg som görs i anslutningsförhandlingarna och uppmanar dessutom alla nuvarande medlemsstater att sammanställa och offentliggöra nationella årliga rapporter för kalenderåret 2004 och för varje år därefter.

23. Europaparlamentet anser att de nya grannländerna till det utvidgade EU, liksom länder med vilka EU ingått eller avser ingå stabiliserings- och associeringsavtal, också bör uppmanas följa uppförandekoden. Särskild uppmärksamhet bör i detta avseende ägnas åt Kaliningrad som tidigare använts för omdirigeringar av militär utrustning och vapen från andra delar av Ryssland till olagliga slutanvändare. Parlamentet uppmanar rådet och kommissionen att i sitt samarbete med Ryska federationen prioritera åtgärder för att bekämpa denna olagliga handel, inbegripet ett regelbundet informationsutbyte om export- och transitkontroller och -licenser.

24. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att under samordnade former ställa tillräckligt med bistånd till förfogande till alla stater som inte har de resurser som behövs för att de skall kunna genomföra uppförandekoden ordentligt.

25. Europaparlamentet välkomnar i detta sammanhang det faktum att regeringarna i Polen och Sverige tagit initiativet till fem informella COARM-möten mellan gamla och nya medlemsstater om vapenexportkontroll, och rekommenderar att denna ordning med COARM-möten upprätthålls och att dessa möten görs mer representativa och hålls mer regelbundet. Parlamentet hälsar också med tillfredsställelse de insatser som Nederländernas regering gjort för att handleda kandidatländerna och andra intresserade länder i den praktiska tillämpningen av uppförandekoden.

26. Europaparlamentet upprepar sin maning till rättsligt bindande föreskrifter för och fullständig harmonisering av medlemsstaternas politik för kontroll av vapenexport som ett mål på kort sikt och uppmanar medlemsstaterna att göra framsteg i denna riktning. genom att införa sanktioner mot EU-registrerade företag som bryter mot FN:s, EU:s, OSSE:s eller av någon av medlemsstaternas vapenembargon.

27. Europaparlamentet rekommenderar att följande åtgärder skall vidtas under tiden:

a) Oinskränkt förhandssamråd mellan medlemsstaterna om överföringar till regioner som är utsatta för kriser samt upprättandet av en EU-checklista över varningsindikatorer som på ett tidigt stadium kan signalera att det finns allvarliga tveksamheter beträffande en given slutanvändare vilka skulle kunna få konsekvenser för utfärdandet av vapenexportlicens.

b) En fullständigt multilateral syn på samrådet i anslutning till beslut om huruvida licenser skall beviljas eller inte, varvid, som ett första led i detta, medlemsstaterna bör förbinda sig att delge alla andra medlemsstater sakinnehållet i och resultaten av allt samråd de deltagit i, framför allt i de fall en medlemsstat har för avsikt att bevilja en licens trots att en annan medlemsstat har vägrat att bevilja en sådan.

c) Införlivande i nationell lag av alla principer, kriterier och tillämpningsbestämmelser i uppförandekoden, varvid det skall vara underförstått att detta inte påverkar medlemsstaternas rätt att ha en mera restriktiv nationell politik.

d) Hänvisning i alla framtida EU-embargon till de utrustningskategorier i EU:s gemensamma förteckning över krigsmateriel, eller i bilagan till rådets förordning (EG) nr 1334/2000 [10] om produkter med dubbla användningsändamål, som skall omfattas av embargot.

28. Europaparlamentet efterlyser ett gradvist avskaffande av kontrollen av rörligheten för krigsmateriel inom Europeiska unionen, inför upprättandet av en gemensam europeisk marknad för krigsmateriel. Detta bör ske inom ramen för en gemensam EU-politik för kontroll av vapenexport, exempelvis genom en avtal om införandet av en bestämmelse i uppförandekoden om förbud mot alltför låg prissättning.

29. Europaparlamentet uttalar sitt starka stöd för att rådet skall utfärda en handelsförordning som anger förbud mot export av all utrustning som kan användas för att verkställa dödsstraff, tortyr eller kränkande eller omänsklig behandling av annat slag, med förbud mot vissa vapentyper såsom truppminor, samt rigorös kontroll av utrustning som kan användas i samband med internt förtryck.

30. Europaparlamentet manar, beträffande exportkontroll i fråga om tredje land, till att särskild uppmärksamhet ägnas produkter som kan användas för både civila och militära ändamål, såsom övervakningsteknik. Samma bör gälla för reservdelar och produkter som kan användas i cyberkrigföring och kränkningar av mänskliga rättigheter som inte får dödlig utgång.

31. Europaparlamentet delar COARM:s oro över huruvida det är önskvärt att tillåta export av reglementerad materiel som är avsedd för humanitära ändamål under omständigheter där ett exporttillstånd annars inte skulle beviljas. Parlamentet accepterar att vissa sorters reglerad materiel kan bidra till befolkningens säkerhet och välbefinnande i konfliktområden, men betonar att detta måste undersökas mycket noggrant och från fall till fall, varvid medlemsstaterna måste ha tillräckliga garantier mot missbruk.

32. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att erkänna att uppförandekoden också gäller produkter som det importerande landet avser infoga i färdiga vapensystem eller delar av dem för att därefter exporteras till ett tredjeland.

33. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att anta lagstiftning med krav på licenser för produktion i tredjeland av vapen (eller vapenkomponenter) på licens från EU.

34. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att erkänna att uppförandekoden också gäller alla slag av överföringar "från stat till stat", framför allt överföringar av överskottsvapen. Parlamentet upprepar att det är i uppenbar strid med uppförandekoden att exportera eller omdirigera överskottsvapen till länder där de kommer att användas vid kränkningar av de mänskliga rättigheterna, förbrytelser mot den internationella humanitära rätten eller andra brott mot folkrätten.

35. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att erkänna att uppförandekoden också gäller överföringar av personal, sakkunskap och utbildning på militärens, säkerhetstjänstens och polisens område, liksom privata militära tjänster och säkerhetstjänster.

36. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att enas om en lista över länder som är inbegripna i väpnade konflikter och till vilka export av vapen i princip skall förbjudas, på grundval av rapporter och rekommendationer från säkerhetsrådets organ för kontroll av vapenembargon.

37. Europaparlamentet betonar betydelsen av undersökningar för att åstadkomma lagenlig tillsyn och kontroll över den elektroniska överföringen av kunskaper, mjukvara och teknik som kan ha samband med materiel som förekommer i gemenskapsförteckningen över varor för vilka det krävs exportlicens.

38. Europaparlamentet uppmuntrar vapenexporterande länder som inte är EU-medlemsstater att också sluta upp bakom principerna och kriterierna i uppförandekoden, så att det med hjälp av koden kan ges ett verkligt bidrag till en världsomfattande vapenexportkontroll, konfliktförebyggande verksamhet och främjandet av fred.

39. Europaparlamentet anser att ett internationellt kontrollsystem för vapenhandeln är det enda sättet att åstadkomma en effektiv världsomfattande kontroll av vapenexporten och uppmanar därför medlemsstaterna att verka för rigorösa internationella bestämmelser för vapenexporten inför FN:s kommande översynskonferens om handeldvapen 2006 samt arbeta för ett rättsligt bindande internationellt fördrag om vapenhandel som även inbegriper åtgärder för att konvertera och omstrukturera företag som producerar militär utrustning.

40. Europaparlamentet uppmanar rådet och medlemsstaterna att noggrant övervaka att slutanvändarintygen efterlevs, särskilt uppgifter om slutanvändarland, förbud mot vidareexport och löften om att varorna inte skall användas för andra ändamål än den uppgivna användningen.

41. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaternas regeringar att göra en grundlig översyn av uppförandekoden och då ta hänsyn till de ovannämnda kraven och rekommendationerna samt bedriva samråd med berörda parter, såsom parlament och icke-statliga organisationer.

42. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen och till medlemsstaternas regeringar och parlament samt till regeringarna och parlamenten i sådana medlemsstater som samtyckt till att följa principerna i uppförandekoden.

[1] EUT C 320, 31.12.2003, s. 1.

[2] EUT L 156, 25.6.2003, s. 79.

[3] EGT C 319, 19.12.2002, s. 1.

[4] EUT C 77 E, 26.3.2004, s. 414.

[5] EUT C 87 E, 7.4.2004, s. 518.

[6] Antagna texter, P5_TA(2004)0376.

[7] Antagna texter, P5_TA(2003)0599.

[8] EGT C 121, 24.4.2001, s. 401.

[9] EUT C 74 E, 24.3.2004, s. 854.

[10] EGT L 159, 30.6.2000, s. 1.

--------------------------------------------------