Kommissionen använde den fulla flexibiliteten i reglerna för statligt stöd för exceptionella omständigheter för att anta den tillfälliga ramen för statligt stöd för att ge medlemsstaterna en skräddarsydd verktygslåda till stöd för ekonomin under dessa svåra tider.. Under de senaste 18 månaderna har kommissionen fortsatt att anpassa reglerna till medlemsstaternas och företagens växande behov genom fem ändringar av ramen, vilket gör det möjligt för medlemsstaterna att vidta en rad olika stödåtgärder. Fram till i dag har kommissionen antagit mer än 670 beslut om att godkänna statligt stöd på över 3 biljoner euro i alla 27 medlemsstater och täcka olika sektorer av ekonomin genom olika typer av stöd, inklusive stöd till små och medelstora företag. Dessa beslut har antagits på rekordtid tack vare särskilda antagningsförfaranden och ett nära samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna.

-Vägen mot en successiv utfasning av krisåtgärder enligt den tillfälliga ramen för statligt stöd, tillsammans med åtgärder för att snabbstarta och locka privata investeringar under återhämtningsfasen (avsnitt 2). och

Samtidigt finns det utanför EU:s gränser en drivkraft till förstärkt regeltillämpning och internationell konvergens inom konkurrenspolitik och tillämpningspraxis i ett ökande antal jurisdiktioner. Detta är viktigt för att säkerställa rättvis konkurrens inom alla sektorer och för att göra det möjligt för europeiska företag att nå upp till en effektiv storlek. Under 2024 förväntas 85 % av världens BNP-tillväxt komma från länder utanför EU. Internationella valutafonden har nyligen betonat konkurrensens viktiga roll när det gäller att förhindra alltför stor marknadskoncentration, att främja innovation och att stödja en sund återhämtning.. , Liknande diskussioner har ägt rum på G7-nivå, och likasinnade partner håller på att ta ett helhetsgrepp för att främja konkurrensen i hela sin ekonomi.. Det är dock osannolikt att detta är fallet i alla jurisdiktioner. Detta internationella konkurrensfrämjande arbete och samarbete kompletterar därför de verktyg i EU:s handelspolitik som är utformade för att säkra fri och rättvis handel på global och bilateral nivå. Det kompletterar också EU:s initiativ för att främja internationell utveckling och internationellt samarbete, t.ex. internationella partnerskap för att ta itu med strategiska sårbarheter i leveranskedjan.

Allt detta kräver en kraftfull och effektiv konkurrenspolitik och tillämpning av konkurrensreglerna för att ge den europeiska ekonomin flexibilitet att styra återhämtningen och uppfylla sina dubbla gröna och digitala ambitioner på ett hållbart, socialt och territoriellt inkluderande sätt. För att uppnå detta i Europeiska unionen samarbetar kommissionen med medlemsstaternas nationella konkurrensmyndigheter och under unionsdomstolarnas kontroll.

-Solvensstöd (till och med den 31 december 2023): Denna åtgärd gör det möjligt för medlemsstaterna att utnyttja privata medel och göra dem tillgängliga för investeringar i små och medelstora företag, inklusive nystartade företag, och små midcap-bolag. Detta verktyg är särskilt relevant mot bakgrund av den ökande skuldsättningen under krisen, särskilt hos mindre företag. Det ger tillgång till finansiering med eget kapital, vilket ofta är svårt för dessa företag att få individuellt. Medlemsstaterna kan t.ex. ge garantier till särskilda investeringsfonder som minskar riskerna för privata investerare och gör det mer attraktivt att investera i små och medelstora företag, nystartade företag och små midcap-bolag.

Mer konkret är syftet med konkurrenspolitiken att förebygga och avhjälpa snedvridningar av marknaden genom effektiva offentliga ingripanden. Kontroll av företagskoncentrationer gör det möjligt för företag att växa genom att förvärva andra företag, däribland konkurrenter, leverantörer eller kunder, samtidigt som det säkerställs att det finns tillräckligt många andra företag som fortfarande är verksamma på den relevanta marknaden och som kan erbjuda alternativ, vilket bidrar till tillförlitliga och diversifierade leveranskedjor. Tillämpningen av antitrustreglerna säkerställer att partnerskap mellan företag medför fördelar, utan att detta leder till skadliga karteller eller andra konkurrensbegränsande avtal som begränsar tillgången på produkter eller höjer priserna. Det säkerställer också att dominerande företag inte använder sin marknadsstyrka till att utestänga konkurrenter eller utnyttja kunder. Kontrollen av statligt stöd reglerar medlemsstaternas användning av begränsade offentliga resurser till stöd för politiska mål och bidrar till att uppnå optimala investeringsnivåer i den europeiska ekonomin, utan att tränga ut privata investeringar eller delta i skadliga stödkapplöpningar som undergräver den inre marknaden. Den allra största delen av de offentliga utgifterna är inte statligt stöd, och nästan alla utgifter som omfattas av kontrollen av statligt stöd beviljas direkt av medlemsstaterna till företag utan krav på förhandsanmälan till och godkännande från kommissionen.

I detta sammanhang har konkurrenspolitiken visat sig vara effektiv genom att reagera på ny marknadsutveckling och ändrade politiska mål i unionen. Konkurrensreglerna har en inneboende förmåga att anpassa sig, eftersom de tillämpas i enskilda fall, med beaktande av företagens och marknadernas särdrag vid tidpunkten för bedömningen, på grundval av aktuell information från aktörer i en marknadsekonomi om aktuella förhållanden och förväntad marknadsutveckling. Erfarenheterna av olika ärenden utgör ett underlag för den fortlöpande översynen av konkurrensreglerna. Under årens lopp har sådana översyner vid behov lett till flera omgångar av anpassningar av konkurrensreglerna samt till att nya verktyg har skapats. Dessa anpassningar har säkerställt att konkurrenspolitiken fortsätter att stimulera innovation och att i enlighet med fördragen upprätthålla en konkurrenskraftig social marknadsekonomi som i förlängningen gynnar EU-medborgarna.

Den pågående översynen av alla konkurrensinstrument (företagskoncentrationer, antitrust och kontroll av statligt stöd) kommer att göra det möjligt för industrin i EU att leda den dubbla omställningen och främja den inre marknadens resiliens, och samtidigt ge kunder och konsumenter en skälig andel av de därav följande vinsterna, vilket kommer att förklaras i följande underavsnitt. Konkurrenspolitiken bevarar välfungerande marknader, samtidigt som relevanta marknadsmisslyckanden åtgärdas, och bidrar på så sätt till den gröna och digitala omställningen och den inre marknadens resiliens. I sin praxis kommer kommissionen att fortsätta att ta hänsyn till miljöaspekter, digitala aspekter och resiliensaspekter i den mån det är relevant för konkurrensbedömningen.

Den pågående översynen omfattar en översyn av övergripande konkurrensverktyg som är relevanta för olika sektorer och instrument. Kommissionen kommer särskilt att uppdatera sitt tillkännagivande om marknadsdefinition från 1997, med beaktande av den betydande utveckling som skett under de senaste tjugo åren, särskilt digitaliseringen och nya sätt att tillhandahålla varor och tjänster, och för att återspegla den alltmer sammanlänkade och globaliserade karaktären hos kommersiella börser . I detta sammanhang är marknadsdefinitionen ett viktigt steg i kommissionens bedömning i koncentrationsärenden och antitrustärenden, för att förstå den konkurrensmiljö där företagen är verksamma, både vid en viss tidpunkt och mer dynamiskt. Eftersom marknaderna inte är statiska måste denna analys upprepas i varje enskilt fall, för att ta hänsyn till förändringar i produktionsprocesser, konsumenternas preferenser och andra marknadssärdrag, såsom innovationscykler, leveranskedjor, särdragen hos digitala marknader och relaterade affärsmodeller, och enkel tillgång till nya leverantörer, eller som svar på regeländringar. På samma sätt är en marknads geografiska omfattning också föremål för en ny bedömning i varje enskilt fall, vilket kan leda till att marknaderna definieras från lokal till global nivå, beroende på hur de faktiskt fungerar i praktiken, särskilt ur konsumenternas och kundernas perspektiv. Kommissionen beslutar inte hur marknaderna borde se ut. På grundval av bevisning från marknadsaktörer undersöker kommissionen hur en viss marknad fungerar i praktiken som grund för sin konkurrensbedömning.

Vid den individuella bedömningen av ärenden kommer kommissionen kontinuerligt att förbättra sina analysverktyg för att ta hänsyn till sannolika framtida trender och utvecklingar på marknaden, bland annat när det gäller affärsmodeller, teknik och handelsmönster, som en del av sin konkurrensbedömning av antitrust- och koncentrationsärenden, när det gäller potentiell konkurrens, samt sannolikheten för att konkurrenter, bl. a. från länder utanför EU, kommer in på marknaden och/eller expanderar. Ytterst reagerar EU:s konkurrenspolitik och efterlevnadskontroll på de rådande och förutsebara marknadsförhållandena.

Dessutom håller kommissionen för närvarande på att se över ramen för statligt stöd till viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse. Denna ram gör det möjligt för medlemsstaterna och industrin att gemensamt övervinna marknadsmisslyckanden eller samhällsutmaningar genom att inrätta ambitiösa alleuropeiska projekt på ett öppet och inkluderande sätt, samtidigt som man säkerställer positiva spridningseffekter för EU:s ekonomi i stort. Utvärderingen av den befintliga ramen visade att den fungerar väl. Vissa riktade justeringar är dock lämpliga, samtidigt som man behåller ramverkets nuvarande tillämpningsområde för att möjliggöra banbrytande innovation fram till den första industriella utbyggnaden och infrastrukturinvesteringar där offentliga insatser är nödvändiga.

3.1Stöd för den gröna omställningen

Kampen mot klimatförändringar och miljöförstöring är den största utmaningen för vår generation. Unionen har satt den europeiska gröna given i centrum för sin vision och tillväxtstrategi, eftersom den har inlett en resa för att säkerställa miljömässig hållbarhet och bli klimatneutral senast 2050. Målet att minska utsläppen med minst 55 % fram till 2030 jämfört med 1990 års nivåer har blivit ett rättsligt bindande åtagande i och med ikraftträdandet av den europeiska klimatlagen. För att dessa mål ska uppnås krävs ett stabilt och gynnsamt regelverk för att fastställa bindande standarder, höja ambitionsnivån och ge berörda parter incitament att anpassa sitt beteende. I juli antog kommissionen Fit for 55-paketet – en uppsättning förslag som syftar till att göra EU:s klimat-, energi-, markanvändnings-, transport- och skattepolitik klar för att minska nettoutsläppen av växthusgaser med minst 55 % fram till 2030. En rad andra strategier inom ramen för den gröna given syftar till att hantera den övergripande miljökrisen och uppnå en resurseffektiv, ren och cirkulär ekonomi.

Konkurrenspolitiken kan komplettera regelverket genom att säkerställa starka och konkurrenskraftiga marknader som sänder rätt prissignaler för de investeringar som krävs för att nå den teknik som krävs för övergången, samtidigt som kostnaderna för skattebetalarna hålls nere. Det kan bidra till att skapa de rätta incitamenten för företag att använda resurser på ett effektivt sätt, undvika strandade tillgångar och förnya sina produktionsprocesser i riktning mot större hållbarhet. Dessutom kan den stödja en rättvis omställning som lindrar de socioekonomiska och regionala konsekvenserna av omställningen till klimatneutrala ekonomier.

Mot denna bakgrund inledde kommissionen 2020 en reflektionsprocess om konkurrenspolitikens roll i den gröna omställningen. Denna process visade på konvergens kring konkurrenspolitikens betydelse i samband med unionens miljö-, klimat- och energipolitik. Ett effektivt samspel mellan regelverket och konkurrenspolitiken är nödvändigt för att uppnå målen för den gröna given.

Åtgärdande av det gröna investeringsgapet och möjliggörande av en rättvis omställning

För att uppnå målen i den europeiska gröna given kommer det att krävas stora offentliga och privata investeringar, och därför kommer minst 30 % av de 1,8 biljoner euro som kommer från EU:s nya långtidsbudget och NextGenerationEU att användas för att ta itu med klimatförändringarna. Inom ramen för NextGenerationEU:s flaggskeppsinitiativ, faciliteten för återhämtning och resiliens, måste minst 37 % av de medel som tilldelas medlemsstaterna vara klimatåtgärder som bidrar till den gröna omställningen. Denna offentliga finansiering kommer också att vara viktig för att mobilisera privata investeringar som oundvikligen kommer att finansiera den största delen av de investeringar som behövs.

Reglerna för statligt stöd har också visat sig vara värdefulla: T.ex. riktlinjerna för statligt stöd till energi och miljö har bidragit till att driva väl utformade offentliga stödprogram för att uppnå klimatmålen för 2020 genom att tillföra över 202 miljarder euro till ekonomin, bland annat för att öka användningen av förnybara energikällor där de privata investeringarna visade sig vara otillräckliga. De har också bidragit till en effektiv användning av begränsade offentliga resurser: Sedan reglerna om statligt stöd började kräva konkurrensutsatta anbudsförfaranden för stöd till stora anläggningar för förnybar energi har kostnaden för detta stöd mer än halverats i flera fall, och vissa havsbaserade vindkraftsprojekt i Europa sker nu utan offentligt stöd alls.

Framöver kommer kommissionens omfattande översyn av reglerna för statligt stöd att ytterligare stödja de ambitiösa klimat-, energi- och miljömålen, samtidigt som den också inriktas på att locka privata investeringar. För att bara nämna några exempel:

De reviderade riktlinjerna för statligt stöd till miljöskydd och energi, som också kallas riktlinjerna för statligt stöd till klimat, miljöskydd och energi, som ska tillämpas från och med 2022, och översynen av de tillhörande avsnitten i den allmänna gruppundantagsförordningen syftar till att säkerställa en sammanhängande, framtidsorienterad och flexibel ram som gör det möjligt för medlemsstaterna att tillhandahålla det stöd som krävs för att genomföra den gröna given. I detta syfte anser kommissionen att de nya riktlinjerna för statligt stöd till klimat, miljöskydd och energi till exempel skulle göra det möjligt att stödja industrins insatser för att minska koldioxidutsläppen på grundval av vilken teknik som helst som kan leda till en grön omställning, med hjälp av instrument såsom differenskontrakt, till exempel när det gäller tillgången på koldioxidsnål vätgas. Dessutom föreslås till exempel stöd till åtgärder för att göra produktionsprocesser med nollutsläpp eller låga koldioxidutsläpp ekonomiskt lönsamma (bland annat genom omställning av befintliga anläggningar i en situation där ökad elektrifiering behövs). För att återspegla det breda tillvägagångssätt som krävs planerar kommissionen också att underlätta stöd även på områden som cirkulär ekonomi och biologisk mångfald samt ren eller utsläppsfri mobilitet och energieffektivitet i byggnader.

Den pågående översynen av reglerna för statligt stöd syftar också till att säkerställa överensstämmelse med både etablerade och nya regleringsprinciper som är relevanta för den europeiska gröna given, såsom principen om att förorenaren betalar. Dessa regler tar också särskild hänsyn till principen om att det inte föreligger några betydande skador inom ramen för den individualiserade bedömningen av positiva och negativa effekter. I detta syfte skulle förslaget till riktlinjerna för statligt stöd till klimat, miljöskydd och energi stödja utfasningen av fossila bränslen genom att klargöra att statligt stöd till projekt som omfattar sådana bränslen, särskilt de mest förorenande, såsom olja, kol och brunkol, sannolikt inte kommer att anses vara förenligt med reglerna för statligt stöd. Mer allmänt kan kommissionen i relevanta fall ta hänsyn till negativa externa effekter som en del av bedömningen av stödets negativa effekter på konkurrens och handel.

Den europeiska gröna given kräver också lämpliga incitament för innovation och tillhandahållande av renare produkter till konsumenterna. Även om sådana insatser främst går genom reglering kan konkurrenspolitiken bidra till att ytterligare stimulera konsumenternas efterfrågan på renare produkter och skapa rätt ramvillkor. I utkastet till riktlinjer för statligt stöd till klimat, miljöskydd och energi föreslås det t.ex. att stöd ska underlättas för förvärv av utsläppsfria och koldioxidsnåla fordon och för investeringar i tillhörande laddnings- och tankningsinfrastruktur och att stöd till miljövänligare produktionsprocesser ska möjliggöras.

I kommissionens strategi för hållbar och smart rörlighet betonas särskilt konkurrenslagstiftningens bidrag till målet att uppnå de dubbla övergångar som omfattar alla transportsätt. I synnerhet kommer den pågående översynen av de regler för statligt stöd som är relevanta för transportsektorn att användas för att stödja sektorns hållbara återhämtning från covid-19-pandemin och stärka dess förmåga att övergå till klimatneutralitet senast 2050, nämligen genom att ge mindre förorenande transportsätt en allt större möjlighet att konkurrera på lika villkor och skapa en gynnsam ram för gröna investeringar. Sedan 2008 har kommissionen godkänt cirka 130 åtgärder som syftar till att främja effektiviteten och hållbarheten på EU:s inre transportmarknad, bland annat genom att förbättra digitaliseringen och öka driftskompatibiliteten för järnvägstransporter och stödja mer hållbara transportlösningar än vägtransporter, såsom transporter på inre vattenvägar och intermodala transporter. Översynen av de regler för statligt stöd som är tillämpliga på järnvägstransporter kommer att bringa dem i full överensstämmelse med unionens huvudprioriteringar. Det syftar till att ytterligare stödja övergången till mer hållbara transportsätt, samtidigt som man inför ökade förenklingar av förfarandena för stödåtgärder på området för grönare mark och intermodal transport genom gruppundantag. I detta syfte överväger kommissionen också att anta ett förslag till rådets förordning som gör det möjligt för kommissionen att anta gruppundantagsförordningar på området för landtransporter, i enlighet med artikel 93 i EUF-fördraget.

Politiken för statligt stöd spelar också en viktig roll när det gäller att möjliggöra banbrytande innovation som behövs för att genomföra den gröna given, där riskerna är för stora att ta för ett enskilt företag eller en enskild medlemsstat. Med över 6 miljarder euro i medlemsstaternas finansiering som frigör ytterligare 14 miljarder euro i privata investeringar har de två viktiga projekten i värdekedjan för batterier möjliggjort betydande investeringar i forskning och innovation samt en första industriell användning av ny batteriteknik, samtidigt som positiva spridningseffekter för den europeiska industrin som helhet har säkerställts. På samma sätt kommer kommissionen att fortsätta att aktivt stödja medlemsstaterna i utformningen av IPCEI-projekt till stöd för teknik och system för ren vätgas.

Slutligen gör de nya riktlinjerna för statligt regionalstöd det möjligt för medlemsstaterna att stödja de minst gynnade regionerna och regioner som står inför övergångsproblem eller strukturella utmaningar, särskilt regioner som omfattas av Fonden för en rättvis omställning, och anpassar sig till den gröna omställningen och klimatomställningen, samtidigt som man säkerställer lika villkor mellan medlemsstaterna. Detta är viktigt eftersom reglerna för statligt stöd måste fortsätta att bevara den inre marknadens integritet, med beaktande av sammanhållningsmålen i EU-fördragen, som är centrala för den europeiska integrationen.