Förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 82/714/EEG av den 4 oktober 1982 om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart (98/C 105/01) (Text av betydelse för EES) KOM(97) 644 slutlig - 97/0335 (SYN)

(Framlagt av kommissionen den 9 december 1997)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 75.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det förfarande som avses i artikel 189c i fördraget, i samarbete med Europaparlamentet, och

med beaktande av följande:

Genom rådets direktiv 82/714/EEG av den 4 oktober 1982 om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart (1) infördes harmoniserade villkor för utfärdande av tekniska certifikat för fartyg i inlandssjöfart i samtliga medlemsstater. Det är av säkerhetsskäl nödvändigt att dessa villkor anpassas till den tekniska utvecklingen, varvid hänsyn också bör tas till förändringar i gemenskapens vattenvägsnät.

Villkoren och de tekniska kraven för utfärdande av certifikat för inlandssjöfart enligt artikel 22 i den reviderade konventionen för sjöfarten på Rhen har ändrats från och med den 1 januari 1995. Det är önskvärt ur konkurrens- och säkerhetssynpunkt att räckvidden för och innehållet i sådana tekniska krav fastställs för alla vattenvägar inom gemenskapen.

Det är lämpligt att fartcertifikat för gemenskapens inlandssjöfart som intygar att fartygen helt uppfyller de ovannämnda ändrade tekniska kraven är giltiga på alla vattenvägar inom gemenskapen.

Det är önskvärt att tillse en högre grad av harmonisering mellan de villkor som medlemsstaterna uppställer för utfärdande av kompletterande gemenskapscertifikat för trafik på vattenvägar i zonerna 1 och 2 (flodmynningar) och på vattenvägar i zon 4.

Det är lämpligt att tillhandahålla övergångsbestämmelser för fartyg i trafik som fortfarande saknar fartcertifikat för gemenskapens inre vattenvägar när det genomgår en första teknisk inspektion enligt de reviderade tekniska kraven som uppställs av detta direktiv.

Det är lämpligt att fastställa giltighetsperioden för gemenskapscertifikat i varje enskilt fall, inom vissa gränser och alltefter det aktuella fartygets slag.

För att bilagorna till detta direktiv snabbare skall kunna anpassas till den tekniska utvecklingen är det nödvändigt att införa förfaranden som inrättats för detta ändamål på grundval av rådets beslut 87/373/EEG (2).

Det är nödvändigt att direktiv 76/135/EEG av den 20 januari 1976 om ömsesidigt erkännande av fartcertifikat för fartyg i inlandssjöfart (3) fortsätter att gälla för de fartyg som omfattas av det direktivet men som faller utanför det här direktivet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 82/714/EEG ändras på följande sätt:

1. I artikel 1 skall den tredje strecksatsen lyda som följer:

- Zon 4: övriga vattenvägar i gemenskapen som är upptagna i kapitel III i bilaga I.

2. Artikel 2 skall ersättas med följande

"1. Detta direktiv skall gälla:

- fartyg med en längd på 20 meter eller mer,

- fartyg där produkten av L × B × T enligt definitionen i kapitel 1.01 i bilaga II är 100 m³ eller mer, och

- bogserfartyg och skjutbogserare, även sådana som har en längd på mindre än 20 meter och sådana där produkten av L × B × T enligt definitionen i kapitel 1.01 i bilaga II är mindre än 100 m³, förutsatt att de är byggda för att bogsera, framdriva genom påskjutning eller bogsera från sidan sådana fartyg som avses i första strecksatsen.

2. Följande fartyg omfattas inte av detta direktiv:

- Passagerarfartyg för upp till tolv personer, besättningen oräknad.

- Färjor

- Fritidsfartyg på upp till 24 meter.

- Tillsynsmyndigheters tjänstefartyg och brandbekämpningsfartyg.

- Militärfartyg

- Havsgående fartyg, inklusive havsgående bogserfartyg och påskjutare som är beroende av tidvattnet för sin trafik eller tillfälligtvis trafikerar inre vattenvägar och som antingen har giltiga fart- och säkerhetscertifikat som intygar

- att fartyget uppfyller kraven i internationella sjösäkerhetskonventionen SOLAS 1974 i dess ändrade lydelse eller likvärdiga krav,

- att fartyget uppfyller kraven i den internationella lastlinjekonventionen 1966 i dess ändrade lydelse eller likvärdiga krav, och att fartyget uppfyller kraven i internationella havsföreningskonventionen MARPOL 1973 i dess ändrade lydelse (IOPP-certifikat),

eller

- beträffande passagerarfartyg som inte omfattas av samtliga dessa konventioner, har ett certifikat som utfärdats i enlighet med rådets direktiv 98/. . ./EG som säkerhetsregler och säkerhetsstandarder för passagerarfartyg."

3. I artikel 3 skall första och andra strecksatsen ersättas av följande:

"- ett certifikat som utfärdats i enlighet med artikel 22 i den ändrade konventionen för sjöfarten på Rhen eller ett fartcertifikat för gemenskapens inre vattenvägar som utfärdats efter den 1 juli 1998 i enlighet med artikel 8 för fartyg som uppfyller de tekniska föreskrifterna i bilaga II, då de trafikerar en vattenväg i zon R,

- ett fartcertifikat för gemenskapens inre vattenvägar som utfärdats för fartyg i enlighet med detta direktiv och de tekniska föreskrifterna i bilaga 2, då de trafikerar de inre vattenvägarna i andra zoner."

4. Artikel 5 skall ersättas av följande:

"1. Varje medlemsstat får, om inte annat följer av föreskrifterna i den ändrade konventionen för sjöfarten på Rhen och efter kommissionens godkännande enligt det förfarande som anges i artikel 19.3, anta ytterligare tekniska föreskrifter utöver dem som finns i bilaga II för fartyg som trafikerar vattenvägarna i zonerna 1 och 2 inom dess territorium.

Sådana ytterligare tekniska föreskrifter skall vara begränsade till de ämnesområden som anges i bilaga Va och utarbetas i enlighet med bestämmelserna i den bilagan.

2. Om fartygen uppfyller de ytterligare föreskrifterna skall detta anges antigen i det gemenskapscertifikat som åsyftas i artikel 3 eller, om artikel 4.2 tillämpas, i det kompletterande gemenskapscertifikatet. Intyg på att dessa krav är uppfyllda skall erkännas på gemenskapens vattenvägar i den aktuella zonen.

3. Varje medlemsstat får, efter godkännande från kommissionen i enlighet med det förfarande som anges i artikel 19.3, tillåta sänkta krav vad gäller de tekniska föreskrifterna i bilaga II för fartyg som uteslutande trafikerar vattenvägar i zon 4 inom dess territorium. Sådana sänkta krav skall vara begränsade till de aspekter som anges i bilaga Vb. Om ett fartygs tekniska egenskaper motsvarar dessa sänkta tekniska krav, skall det anges på gemenskapscertifikat eller, i fall då artikel 4.2 tillämpas, i det kompletterande gemenskapscertifikatet, att dess giltighet är begränsad till de aktuella vattenvägarna i zon 4."

5. I artikel 8.2 skall följande läggas till:

"I fall den första tekniska inspektionen äger rum efter den 1 juli 1998, skall eventuella ej uppfyllda krav enligt bilaga II anges i gemenskapscertifikatet. Förutsatt att de behöriga myndigheterna anser att dessa tillkortakommanden inte utgör en uttrycklig fara får de aktuella fartygen fortsätta att användas fram till dess att de komponenter eller de fartygsutrymmen som har befunnits inte motsvara kraven byts ut eller byggs om, när så skett skall komponenterna eller utrymmena uppfylla kraven i bilaga II.

Utbyte av existerande delar med identiska delar eller delar av likvärdig teknik och utformning under löpande reparationer och rutinunderhåll skall, för tillämpningen av denna punkt, inte betraktas som ett utbyte."

6. Följande punkt skall läggas till artikel 8:

"4. Gemenskapscertifikatet skall utfärdas till fartyg som ursprungligen föll utanför detta direktivs räckvidd och som nu omfattas av det som följd av de ändringar av artikel 2.1 och 2.2 som införts genom direktiv 98/. . ./EG, efter en teknisk inspektion som skall utföras när fartygets aktuella certifikat löper ut, dock senast den 30 juni 2008, för kontroll av att fartyget uppfyller de tekniska föreskrifterna i bilaga II. Eventuella ej uppfyllda krav skall anges på gemenskapscertifikatet. Förutsatt att de behöriga myndigheterna anser att dessa tillkortakommanden inte utgör en uttrycklig fara får de aktuella fartygen fortsätta att användas fram till dess att de komponenter eller de fartygsdelar som har befunnits inte motsvara kraven byts ut eller byggs om, när så skett skall komponenterna eller utrymmena uppfylla kraven i bilaga II.

Utbyte av existerande delar med identiska delar eller delar av likvärdig teknik och utformning under löpande reparationer och rutinunderhåll skall för tillämpningen av denna punkt inte betraktas som ett utbyte."

7. Artikel 11 skall ersättas av följande:

"1. Giltighetstiden för gemenskapscertifikatet skall i varje särskilt fall fastställas av den myndighet som är behörig att utfärda sådana certifikat. Perioden får emellertid inte överstiga fem år för passagerarfartyg och tio år för övriga fartyg.

2. Varje medlemsstat får, i de fall som anges i artiklarna 12 och 16 i detta direktiv och i kapitel 2.05 i bilaga II, utfärda tillfälliga gemenskapscertifikat med en giltighetstid som inte skall överstiga sex månader."

8. Följande mening skall läggas till artikel 13:

"För förnyelse av gemenskapscertifikat som utfärdats före den 1 juli 1998 skall emellertid övergångsbestämmelserna i kapitel 24 i bilaga II gälla."

9. Första meningen i andra stycket i artikel 15 skall ha följande lydelse:

"Efter denna inspektion skall ett nytt certifikat utfärdas med uppgifter om fartygets tekniska egenskaper eller också skall det befintliga certifikatet ändras på motsvarande sätt."

10. Artikel 19 skall ersättas av följande:

"1. Kommissionen skall, i enlighet med det förfarande som anges i punkterna 2 och 3 i denna artikel, anta de ändringar som behövs för att anpassa bilagorna till detta direktiv till den tekniska utvecklingen och till utvecklingar på detta område som följd av arbetet i andra internationella organisationer, i synnerhet i Centralkommissionen för Rhensjöfarten, för att tillse att de båda certifikat som avses i första strecksatsen i artikel 3 utfärdas på grundval av tekniska krav som garanterar en likvärdig säkerhetsnivå, eller för att ta hänsyn till de fall som avses i artikel 5.

2. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättades genom artikel 7 i rådets direktiv 91/672/EEG (*), nedan kallad kommittén.

3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden får bestämma med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning. Yttrandet skall protokollföras, och dessutom har varje medlemsstat rätt att få sin uppfattning tagen till protokollet. Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande beaktats.

(*) EGT L 373, 31.12.1991."

11. Artikel 20 skall ersättas av följande:

"För fartyg som inte omfattas av artikel 2.1 men omfattas av artikel 1a i direktiv 76/135/EEG skall bestämmelserna i denna senare artikel gälla."

12. Bilagorna I, II och III skall ersättas av de nya versioner som finns i bilagan till detta direktiv. Bilagorna Va, Vb och VI, som finns i bilagan till detta direktiv, skall läggas till direktivet.

Artikel 2

1. Medlemsstaterna skall samtidigt sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 1998 och genast underrätta kommissionen om detta. De skall tillämpa dessa lagar och andra författningar från och med den 1 juli 1998.

2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning vid offentliggörandet. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

3. Medlemsstaterna skall fastställa ett system för straffpåföljd vid brott mot de nationella bestämmelserna som antagits i enlighet med detta direktiv och vidta alla nödvändiga åtgärder för att tillse att dessa straff utdöms. De fastställda straffen skall vara effektiva, proportionerliga till förseelsen och ha avskräckande verkan.

4. Medlemsstaterna skall omedelbart underrätta kommissionen om alla bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall meddela medlemsstaterna om detta.

Artikel 3

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT L 301, 28.10.1982, s. 1.

(2) EGT L 197, 18.7.1987, s. 33.

(3) EGT L 21, 29.1.1976, s. 10.

BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER GEMENSKAPENS INRE VATTENVÄGAR, UPPDELADE GEOGRAFISKT I ZON 1, 2 3 OCH 4

KAPITEL I

Zon 1

Tyskland

Ems: från en linje som förbinder Delfzijl kyrktorn och Knocks fyrtorn mot öppet hav till latituden 53° 30' och longituden 6° 45' östlig längd (dvs. något utanför omlastningszonen för torrlastfartyg på Alte Ems, med beaktande av Ems - Dollart-samarbetsfördraget).

Zon 2

Tyskland

Ems: från en linje som går från infarten till hamnen mot Papenburg över Ems och förbinder Diemens pumpstation (Diemer Schöpfwerk) och öppningen i fördämningen vid Halte till en linje som förbinder Delfzijl och Knocks kyrktorn, med beaktande av Ems - Dollart-samarbetsfördraget.

Jade: inom en linje som förbinder Schillings övre ljus och Langwardens kyrktorn.

Weser: från järnvägsbron i Bremen till en linje som förbinder Langwardens och Kappels kyrktorn med bifloderna Westergate, Rekumer Loch, Rechter Nebenarm och Schweiburg.

Elbe: från nedre gränsen för Hamburgs hamn till en linje som förbinder sjömärket i Döse och den nordvästra spetsen av Hohe Ufer (Dieksand) med tillflödena Este, Lühe, Schwinge, Oste, Pinnau, Krückau och Stör (i samtliga fall från fördämningen till mynningen) inklusive Nebenelbe.

Meldorfer Bucht: inom en linje som förbinder Hohe Ufers nordvästra spets (Dieksand) och yttersta punkten på Büsums västra pir.

Flensburger Förde: inom en linje som förbinder Kegnæs fyrtorn och Birknack.

Eckernförder Bucht: inom en linje som förbinder Boknis-Eck med den nordvästra spetsen av fastlandet vid Dänish Nienhof.

Kieler Förde: inom en linje som förbinder Bülks fyrtorn med marinens krigsmonument i Laboe.

Leda: från yttre hamnens vid havsslussen i Leer infart till mynningen.

Hunte: från Oldenburgs hamn och från 140 m nedströms från Amalienbrücke i Oldenburg till mynningen.

Lesum: från järnvägsbron i Bremen-Burg till mynningen.

Este: från dammluckan i Buxtehude till Este-fördämningen.

Lühe: från kvarnen 250 m uppströms från vägbron vid Marschdamm-Horneburg till Lühe-fördämningen.

Schwinge: från gångbron nedströms från Güldenstern-bastionen i Stade till Schwinge-fördämningen.

Freiburger-Hafenpriel: från slussarna vid Freiburg/Elbe till mynningen.

Oste: från Bremervörde kvarndamm till Oste-fördämningen.

Pinnau: från järnvägsbron i Pinneberg till Pinnau-fördämningen.

Krückau: från vattenkvarnen i Elmshorn till Krückau-fördämningen.

Stör: från Pegel Rensing till Stör-fördämningen.

Eider: från Gieselau-kanalen till Eider-fördämningen.

Nord-Ostsee-Kanal (Kielkanalen): från en linje som förbinder de yttersta punkterna på Brunsbüttels vågtbrytare till en linje som förbinder infartsljusen i Kiel-Holtenau med Enge, Audorfer See, Bergstedter See, Schirnauer See, Flemhuder See och Achterwehrer-kanalen.

Trave: från järnvägsbron och Holsten-bron (Stadttrave) i Lübeck till en linje som förbinder de två yttersta punkterna på Travemündes vågtbrytare med Pötenitzer Wiek och Dassower See.

Schlei: inom en linje som förbinder de yttersta på Schleimündes vägbrytare.

Wismarbucht, Kirchsee.

Breitling, Salzhaff och hamnen i Wismar: fram till havet från en linje som förbinder Hohen Wieschendorf Huk och Timmendorfs fyr och från en linje som förbinder Gollwitzs fyr på ön Poel och Wustrow-halvöns södra spets.

Unterwarnow och Breitling: fram till havet från en linje som förbinder de norra punkterna av Warnemündes västra, mellersta och östra pirarmar.

Vatten som omges av fastlandet och halvöarna Darß och Zingst och öarna Hiddensee och Rügen (inklusive hamnen i Stralsund): mot öppna havet fram till

- latitud 54° 27' nordlig längd mellan halvön Zingst och ön Bock,

- en linje som förbinder den nordligaste spetsen av ön Bock med den sydligaste spetsen av ön Hiddensee, och

- på öarna Hiddensee och Rügen (Bug), en linje som förbinder den sydvästra spetsen av Neubessin med Buger Haken.

Greifswald Bodden och hamnen i Greifswald (med Ryck): mot öppna havet fram till en linje som förbinder den östliga spetsen av Thiessower Haken (Südperd) med den östra spetsen av ön Ruden och slutar vid den norra spetsen av ön Usedom (54° 10' 37″ nordlig längd, 13° 47' 51″ östlig längd).

Vatten som omges av fastlandet och öarna Usedom (floden Peene inklusive hamnen, bakvatten och Stettin-lagunen i Wolgast): mot öster fram till där gränsen mellan Tyskland och Polen korsar Stettin-lagunen.

Frankrike

Seine: nedströms från Jeanne d'Arc-bron i Rouen.

Garonne och Gironde: nedströms från stenbron i Bordeaux.

Rhône: nedströms från Trinquetaille-bron i Arles och därifrån mot Marseille.

Dordogne: nedströms från stenbron i Libourne.

Loire: nedströms från Haudaudine-bron över flodarmen Madeleine och neströms från Pirmil-bron över flodarmen Pirmil.

Nederländerna

Dollard.

Eems.

Waddenzee: inklusive förbindelseslederna till Nordsjön.

IJsselmeer: inklusive Markermeer och IJmer men med undantag för Gouwzee.

Nieuwe Waterweg och Scheur.

Caland-kanalen väster om Benelux-hamnen.

Hollandsch Diep.

Breediep, Beer-kanalen och de hamnar som är förbundna med den.

Haringvliet och Vuile Gat: inklusive vattenvägarna mellan Goeree-Overflakkee, å ena sidan och Voorne-Putten och Hoekse Waard, å andra sidan.

Hellegat.

Volkerak.

Krammer.

Grevelingenmeer och Brouwershavense Gat: inklusive alla vattenvägar mellan Schouwen-Duiveland och Goeree-Overflakkee.

Keten, Mastgat, Zijpe, Krabbenkreek, Oosterschelde och Roompot: inklusive vattenvägarna mellan Walcheren, Noord-Beveland och Zuid-Beveland, å ena sidan och Schouwen-Duiveland och Tholen, å andra sidan, med undantag för Schelde-Rhen-kanalen.

Schelde och Westerschelde och dess mynning mot havet: inklusive vattenvägarna mellan Zeeuwsch-Vlaanderen, å ena sidan och Walcheren och Zuid-Beveland, å andra sidan, med undantag för Schelde-Rhen-kanalen.

KAPITEL II

Zon 3

Österrike

Donau: från gränsen med Tyskland till gränsen med Slovakien.

Inn: från mynningen till Passau-Inglings kraftverk.

Traun: från mynningen till 1,80 km.

Enns: från mynningen till 2,70 km.

March: till 6,00 km.

Belgien

Maritima Schelde (nedströms från redden i Antwerpen).

Tyskland

Donau: från Kelheim (2 414,72 km) till gränsen mellan Tyskland och Österrike.

Rhein: från gränsen mellan Tyskland och Schweiz till gränsen mellan Tyskland och Nederländerna.

Elbe: från mynningen av Elbe - Seiten-kanalen till nedre gränsen för Hamburgs hamn.

Müritz.

Frankrike

Rhen.

Nederländerna

Rijn.

Sneekermeer, Koevordermeer, Heegermeer, Fluessen, Slotermeer, Tjeukemeer, Beulakkerwijde, Belterwijde, Ramsdiep, Ketelmeer, Zwartemeer, Veluwemeer, Eemmeer, Gooimeer, Alkmaardermeer, Gouwzee, Buiten IJ, Afgesloten IJ, Noordzeekanaal, Ijmuidens hamn, Rotterdams hamnområde, Europoort, Caland-kanalen och Hartel-kanalen, Nieuwe Maas, Noord, Oude Maas, Beneden Merwede, Nieuwe Merwede, Dordtsche Kil, Boven Merwede, Waal, Bijlandsch-kanalen, Boven Rijn, Pannersdensch-kanalen, Neder Rijn, Lek, Geldersche Ijssel, Amsterdam-Rhen-kanalen, Veerse meer, Schelde-Rhenkanalen till mynningen i Volkerak, Amer, Bergsche Maas, Maas nedom Venlo.

KAPITEL III

Zon 4

Österrike

Thaya: upp till Bernhardsthal.

March: ovan 6,00 km.

Belgien

Hela kanalsystemet i Belgien med undantag för vattenvägarna i zon 3.

Tyskland

Alla vattenvägar i Förbundsrepubliken, med undantag för vattenvägarna i zonerna 1, 2 och 3.

Frankrike

Hela kanalsystemet i Frankrike, med undantag för vattenvägarna i zonerna 1, 2 och 3.

Nederländerna

Alla övriga floder, kanaler och innanhav som inte finns upptagna i zonerna 1, 2 och 3.

Italien

Po: från Piacenza tyll mynningen.

Kanalen mellan Milano och Cremona, Po: den sista sträckningen om 15 km till Po.

Mincio: från Mantua, Governolo till Po.

Ferrara vattenväg: från Po (Pontelagoscuro), Ferrara till Porto Garibaldi.

Brondolo- och Valle-kanalerna: från östra Po till Venedig-lagunen.

Canale Fissero-Tartaro-Canalbianco: från Adria till Po di Levante.

Venetianska kustlinjen: från lagunen i Venedig till Grado.

Luxemburg

Mosel.

BILAGA II

TEKNISKA FÖRESKRIFTER, MINIMIKRAV, FÖR FARTYG SOM TRAFIKERAR VATTENVÄGAR I ZONERNA 1, 2 3 OCH 4

DEL I

KAPITEL 1 ALLMÄNT

Artikel 1.01 Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som anges här:

Typer av farkost

1. Farkost: Fartyg eller flytande utrustning.

2. Fartyg: Fartyg i inlandssjöfart eller havsgående fartyg.

3. Fartyg i inlandssjöfart: Fartyg som är avsett uteslutande eller huvudsakligen för trafik på inre vattenvägar.

4. Havsgående fartyg: Fartyg som är godkänt och avsett huvudsakligen för kustfart eller vidsträcktare fart.

5. Maskindrivet fartyg: Vanligt maskindrivet fartyg eller maskindrivet tankfartyg.

6. Maskindrivet tankfartyg: Fartyg som är arrangerat med fasta tankar för transport av last och som är försett med eget framdrivningsmaskineri.

7. Vanligt maskindrivet fartyg: Fartyg annat än tankfartyg, arrangerat för transport av last, och försett med eget framdrivningsmaskineri.

8. Kanalpråm: Fartyg med en längd som inte överstiger 38,5 m och en bredd som inte överstiger 5,05 m, avsett för trafik på inre vattenvägar.

9. Bogserfartyg: Fartyg konstruerat för att utföra bogsering.

10. Påskjutare: Fartyg konstruerat särskilt för att säkerställa framdrivning av en påkjuten konvoj.

11. Pråm: Vanlig pråm eller tankpråm.

12. Tankpråm: Fartyg som är avsett för godstransport i fasta tankar, byggt för att kunna bogseras, och som antingen saknar eget framdrivningsmaskineri eller endast har framdrivningsmaskineri för kortare förflyttningar.

13. Vanlig pråm: Fartyg, annat än en tankpråm, avsett för transport av last, byggt för att kunna bogseras, och som antingen saknar egen framdrivningsmaskineri eller endast har framdrivningsmaskineri för kortare förflyttningar.

14. Läktare: Vanlig läktare, tankläktare eller skeppsburen läktare.

15. Tankläktare: Fartyg avsett för transport av last i fasta tankar, byggt eller särskilt ombyggt för att kunna skutas framåt, och som antigen saknar eget framdrivningsmaskineri eller endast har framdrivningsmaskineri för kortare förflyttningar när det inte ingår i en påskjuten konvoj.

16. Vanlig läktare: Fartyg, annat än en tankläktare, avsett för transport av last, byggt eller särskilt ombyggt för att kunna skjutas framåt, och som antigen sankar eget framdrivningsmaskineri eller endast har framdrivningsmaskineri för kortare förflyttningar när det inte ingår i en påskjuten konvoj.

17. Skeppsburen läktare: Påskjuten läktare byggd för att kunna transporteras ombord på havsgående fartyg och för trafik på inre vattenvägar.

18. Passagerarfartyg: Fartyg som är byggt och utrustat för att kunna transportera fler än tolv passagerare.

19. Dagtursfartyg: Passagerarfartyg utan övernattningshytter för passagerare.

20. Passagerarfartyg med hytter: Passagerarfartyg utrustat med övernattningshytter för passagerare.

21. Flytande utrustning: Flytande anordningar som bär arbetsredskap som kranar, mudderverk, pålkranar eller elevatorer.

22. Arbetsfartyg: Fartyg byggt och utrustat för användning vid arbetsanläggning, t.ex. med sandsugare, bottentippningspråm eller däckslastpråm, ponton eller blockläggare.

23. Fritidsfartyg: Fartyg annat än passagerarfartyg som är avsett för sport- och fritidsändamål.

24. Flytande anläggning: Flytande installation som i normala fall inte är avsedd att flyttas såsom simbad, docka, brygga eller båtskjul.

25. Flytande materiel: Flotte eller någon annat typ av konstruktion, sammankoppling eller föremål, som kan framföras, annat än ett fartyg, flytande utrustning eller flytande anläggning.

Sammankopplade fartyg

26. Konvoj: Fast formerad konvoj eller bogserad konvoj.

27. Formering: Sätt på vilket konvojen är sammankopplad.

28. Fast sidoformerad konvoj: Påskjuten konvoj eller fast sidoformerad konvoj.

29. Påskjuten konvoj: Fast sammankoppling av farkoster där åtminstone den första enheten är placerad före den motordrivna farkost eller de båda motordrivna farkoster som driver konvojen framåt, och som kallas påskjutare; med fast sammankopplad avses även en konvoj bestående av en påskjutande farkost och en påskjuten farkost som är sammankopplade på ett sådant sätt att kontrollerad rörelse är möjlig.

30. Fast sidoformering: Sammankoppling av farkoster fast kopplade sida vid sida, i vilken ingen enhet är kopplad framför den framdrivande enheten.

31. Släpkonvoj: Sammankoppling bestående av en eller flera farkoster, flytande anläggningar eller flytande materiel, och som bogseras av en eller flera motordrivna farkoster som ingår i konvojen.

Utrymmen på fartyg

32. Huvudmaskinrum: Utrymme där framdrivningsmaskineriet är installerat.

33. Maskinrum: Utrymme där förbränningsmotorerna är installerade.

34. Pannrum: Utrymme i vilket ånga eller förvärmd olja produceras med hjälp av oljebrännare.

35. Sluten överbyggnad: Genomgående konstruktion som är fast och vattentät och som har fasta väggar anslutna till däck på ett stadigvarande och vattentätt sätt.

36. Styrhytt: Utrymme där styr- och kontrollutrustning som är nödvändig för att manövrera fartyget finns installerad.

37. Bostadsutrymme: Utrymme avsett att användas av personer som normalt bor ombord, vilket inbegriper kök, proviantförråd, toaletter och badrum, tvätteri, korridorer och trappavsatser, dock ej styrhytt.

38. Lastrum: Del av fartyget avgränsad för och akter av skott som öppnas och stängs med lastluckor och som är avsedd antingen för transport av förpackat gods eller bulklast, eller för att rymma tankar fristående från skrovet.

39. Fast tank: Tank som är fast monterad i fartyget och vars sidor antingen utgörs av själva skrovet eller av en inneslutning som är fristående från skrovet.

40. Arbetsutrymme: Område där besättningen skall utföra sitt arbete, inbegripet landgång, lyftbom och arbetsbåt.

41. Transportväg: Passage som vanligen används för person- eller varutransport.

Sjötekniska termer

42. Flytvattenlinje vid största tillåtna djupgående: Flytvattenlinjeplan som motsvarar farkostens största tillåtna djupgående.

43. Flödningsavstånd: Avståndet mellan vattenytan och lägsta flödningspunkt vid största tillåtna djupgående.

44. Fribord (F): Avståndet mellan flytvattenlinjeplanet vid största tillåtna djupgående och ett parallellt plan som går genom den lägsta punkten på skarndäck, eller om skarndäck saknas, lägsta punkten på bordläggningens övre kant.

45. Marginallinje: Tänkt linje dragen på bordläggningen inte mindre än tio cm nedanför skottdäck och tio cm nedanför bordläggningens lägsta icke vattentäta punkt; i de fall då det inte finns något skottdäck används en linje dragen minst tio cm nedanför den lägsta linje upp till vilken den yttre bordläggningen är vattentät.

46. Volymsdeplacement (V): Volymen av fartygets undervattenskropp, i m³.

47. Viktsdeplacement (D): Fartygets totala vikt, inklusive last, i ton.

48. Blockkoefficient (d): Förhållandet mellan fartygets volymsdeplacementet och produktens s längd × bredd × mallat djupgående av längden, bredden och mallat djupgående T.

49. Sidovy (S): Projicerande sidoarea ovanför vattenlinjen i m².

50. Skottdäck: Däck till vilket de föreskrivna vattentäta skotten går och från vilket fribord mätts.

51. Skott: Vägg, vanligtvis vertikal, med bestämd höjd, avsedd för indelning av fartyget, avgränsad av fartygets botten, bordläggning eller andra skott.

52. Tvärskeppsskott: Skott som når från ena sidan av fartyget till den andra.

53. Vägg: Avgränsande yta, vanligtvis vertikal.

54. Partiell vägg: Vägg som inte är vattentät.

55. Längd (L): Största längden av skrovet, i meter, med undantag för roder och bogspröt.

56. Längd överallt: Största längden av farkosten, mätt i meter, inbegripet alla fasta anordningar, såsom delar av styrinrättningen eller framdrivningsanordningen, av de mekaniska anordningarna eller liknande.

57. Längd (LF): Skrovets längd i meter mätt vid linjen för största tillåtna djupgående.

58. Bredd (B): Största bredden av skrovet, i meter, mätt på utsidan av bordläggningen (skovelhjul, avbärarlist osv. exkluderade).

59. Bredd överallt: Största bredden av farkosten, i meter, inbegripet alla fasta installationer såsom skovelhjul, plintar, mekaniska inrättningar eller liknande.

60. Bredd (BF): Största bredden av skrovet mätt i meter till bordläggningens utsida vid vattenlinjen vid största tillåtna djupgående.

61. Malldjup (H): Minsta avstånd vertikalt mellan kölens överkant och däckets lägsta punkt på fartygssidan.

62. Mallat djupgående (T): Vertikalt avstånd mellan den längsta mallade punkten på skrovet eller kölen, och flytvattenlinjeplanet vid största tillåtna djupgående.

63. Förlig perpendikel: Vertikal linje mellan den förliga skärningspunkten mellan skrovet och flytvattenlinjeplanet vid största tillåtna djupgående.

64. Skarndäcksbredd: Avståndet mellan den vertikala linje som går genom den mest framskjutande delen av skarndäck vid skärstocken och den vertikala linje som går genom innerkanten av fallskydden (räcken, fotlister) på utsidan av skarndäck.

Styrinrättning

65. Styrinrättning: Utrustning som är nödvändig för att styra fartyget och som krävs för att uppnå den manöverförmåga som föreskrivs i kapitel 5.

66. Roder: Ett eller flera roder med hjärtstock, inbegripet kvadrant och delar som förbinder roder med styrapparat.

67. Styrapparat: Del av styrinrättning som genererar rodrets rörelse.

68. Styrkontrollsystem: Styrapparatens kontrollsystem, mellan kraftkällan och styrapparaten.

69. Kraftkälla: System för energiförsörjning till styrkontrollsystem och styranordning från nätet ombord, batterier eller förbränningsmotorer.

70. Manöveranordning: Komponenter och kretssystem för styrning av ett motordrivet styrkontrollsystem.

71. Kontrollenhet för styrapparat: Kontrollsystem för styrapparat, dess drivenhet och dess kraftkälla.

72. Handstyrinrättning: Styrinrättning, genom vilken rodret aktiveras vid manuell manövrering av ratten, via en mekanisk eller hydraulisk överföring, utan ytterligare kraftkälla.

73. Manuell hydraulisk styrinrättning: Manuell styrinrättning med hydraulisk överföring.

74. Girhastighetsregulator: Utrustning som ställer in och automatiskt upprätthåller en viss girhastighet åt fartyget i enlighet med förinställda värden.

75. Styrhytt anordnad för radarstyrning utförd av en person: Styrhytt anordnad så att fartyget vid radarnavigering kan styras av en person.

Egenskaper hos byggnadsdelar och material

76. Vattentät: Konstruktionsdel eller anordning som är så beskaffad att den hindrar inträngning av vatten.

77. Spoltät och vattentät: Konstruktionsdel eller anordning som är så inrättad att den under normala förhållanden släpper igenom endast en obetydlig mängd vatten.

78. Gastät: En konstruktionsdel eller anordning som är så inrättad att inträngning av gaser och ångor förhindras.

79. Obrännbar: Material som varken brinner eller avger antändbara ångor i sådan mängd att det kan fatta eld när det uppnår en temperatur av omkring 750 °C.

80. Brandsäker: Material som är svårantändligt eller vars yta är svårantändlig, och som på lämpligt sätt hindrar spridning av elden.

81. Flamsäker: Konstruktionsdel eller anordning som uppfyller vissa krav på brandsäkerhet.

Övriga begrepp

82. Godkända klassificeringssällsskap: Germanischer Lloyd, Bureau Veritas och Lloyd's Register of Shipping.

83a. Gemenskapscertifikat: Certifikat som, i enlighet med artikel 3 i direktivet, utfärdas av en medlemsstats ansvariga myndigheter för fartyg som följer de tekniska föreskrifter som anges i denna bilaga.

83b. Kompletterande certifikat: I enlighet med artikel 4.2 i detta direktiv krävs utöver Rhencertifikatet också ett kompletterande gemenskapscertifikat för att trafikera vattenvägar i zonerna 1 och 2, samt i zonerna 3 och 4 om fartygen vill dra fördel av de mindre omfattande tekniska föreskrifterna för dessa två sistnämnda zoner.

84. Inspektionsorgan: Ansvariga myndigheter, utsedda av medlemsstaterna, som företar inspektion av fartygen på grundval av de föreskrifter som anges i denna bilaga och som utfärdar certifikatet eller certifikaten.

Artikel 1.02 (Utan innehåll)

Artikel 1.03 (Utan innehåll)

Artikel 1.04 (Utan innehåll)

Artikel 1.05 (Utan innehåll)

Artikel 1.06 Föreskrifter av tillfällig natur

Den behöriga myndigheten kan, efter att ha följt förfarandet enligt artikel 19 i direktivet, utfärda föreskrifter av tillfällig natur, om så verkar nödvändigt, för att tillåta provningar utan att säkerheten eller trafiken äventyras. Dessa föreskrifter skall gälla i högst tre år.

Artikel 1.07 Administrativa anvisningar för inspektionsorgan

För att underlätta och standardisera tillämpningen av detta direktiv kan administrativa anvisningar för inspektionsorgan antas, sedan förfarandet enligt artikel 19 i direktivet har följts.

Dessa administrativa anvisningar skall meddelas inspektionsorganen av de behöriga myndigheterna.

Inspektionsorganen skall rätta sig efter dessa administrativa anvisningar.

KAPITEL 2 FÖRFARANDE

Artikel 2.01 Inspektionsorgan

1. Inspektionsorgan skall tillsättas av medlemsstaterna i vissa lämpliga hamnar.

2. Ett inspektionsorgan skall bestå av en ordförande och sakkunniga.

I inspektionsorganet skall minst följande sakkunniga ingå:

a) En tjänsteman anställd vid den behöriga myndigheten för inlandssjöfarten.

b) En sakkunnig i fartygskonstruktion för inlandssjöfart och maskineri i sådana fartyg.

c) En sjöfartsexpert som avlagt styrmansexamen.

3. Ordföranden och experterna i varje inspektionsorgan tillsätts av myndigheterna i den stat som den lyder under.

4. Inspektionsorganen kan anlita hjälp från specialister enligt gällande nationella bestämmelser.

Artikel 2.02 Ansökan om besiktning

1. Det är de myndigheter som utfärdar certifikaten som skall besluta om hur ansökan om besiktning skall ske och om hur plats och datum för besiktning skall bestämmas. Inspektionsorganet avgör vilka dokument som skall lämnas. Förfarandet skall vara sådant att besiktningen kan äga rum inom rimlig tid efter ansökan.

2. Ägaren till farkoster som inte faller under detta direktiv eller dennes ombud kan ansöka om ett inspektionscertifikat. Hans ansökan skall bifallas om fartyget motsvarar föreskrifterna i detta direktiv.

Artikel 2.03 Uppvisning av fartyget för besiktning

1. Ägaren eller hans ombud skall uppvisa fartyget olastat, rengjort och utrustat; han skall lämna nödvändigt bistånd vid besiktningen, t.ex. tillhandahålla en lämplig arbetsbåt, ställa personal till förfogande och underlätta undersökningen av delar av skrovet eller installationer som inte är direkt åtkomliga eller synliga.

2. Vid första besiktningen skall inspektionsorganet begära att fartyget torrsatt för besiktningen. Myndigheten kan ge avkall på kravet på besiktning av torrsatt fartyg om ett klassificeringsintyg eller ett intyg från ett auktoriserat klassificeringssällskap kan företes som visar att konstruktionen motsvarar klassificeringssällskapets föreskrifter. Vid kompletterande eller speciell besiktning kan inspektionsorganet fordra att inspektionen sker med fartyget torrsatt.

Inspektionsorganet skall utföra driftsprov vid en första besiktning av motorfartyg eller konvojer eller vid större modifikationer av framdrivnings- eller styrinrättningen.

3. Inspektionsorganet kan kräva extra inspektion och driftsprov, och annan dokumentering. Denna föreskrift gäller även på konstruktionsstadiet.

Artikel 2.04 (Utan innehåll)

Artikel 2.05 Tillfälligt inspektionscertifikat

1. Inspektionsorganet kan utfärda ett tillfälligt inspektionscertifikat i följande fall:

a) Om farkosten skall bege sig till ett inspektionsorgan av eget val för att få ett inspektionscertifikat.

b) Om farkosten för tillfället saknar certifikat under de omständigheter som avses i artikel 2.07 eller under någon av de omständigheter som avses i artiklarna 12 och 16 i detta direktiv.

c) Om inspektionscertifikatet är under behandling efter nöjaktig besiktning.

d) Om inte samtliga villkor för utfärdande av ett certifikat som avses i bilaga III (gemenskapscertifikat) eller i bilaga IV (kompletterande gemenskapscertifikat) är uppfyllda.

e) Om en farkost har skadats så att den är sådant skick att den inte längre motsvarar kraven för certifikatet.

f) Om de behöriga myndigheterna för specialtransporter beviljar tillstånd till flytande utrustning eller flytande material att utföra en specialtransport på villkor att ett sådant inspektionscertifikat har utfärdats. Specialtransporter får endast utföras med särskilt tillstånd från de myndigheter som är behöriga för de sträckor som skall tillryggaläggas. De är underkastade föreskrifter som myndigheterna bestämmer från fall till fall. För varje specialtransport skall tilldelas en styrman som innehar styrmansexamen för den aktuella typen av fartyg och för den aktuella sträckan.

2. Det tillfälliga inspektionscertifikatet skall utställas enligt förlagan i bilaga VI, när fartygets, den flytande utrustningens eller det flytande materialets sjövärdighet anses vara nöjaktigt fastställd.

Certifikatet skall innehålla de villkor som inspektionsorganet anser nödvändiga, och skall ha följande giltighet:

a) I de fall som avses i punkt 1 a och 1 d f: För en enda bestämd resa som skall företas inom en lämplig tid, högst en månad.

b) I de fall som avses i punkt 1 b och c: För en lämplig tidsrymd.

Artikel 2.06 (Utan innehåll)

Artikel 2.07 Påteckningar och ändringar av certifikatet

1. En farkosts ägare eller hans ombud skall meddela ett inspektionsorgan om eventuella ändringar beträffande namn, ägare eller kapacitet, liksom eventuellt byte av officiellt nummer, registreringsnummer eller hemmahamn, och skall sända in inspektionscertifikatet för ändring.

2. Alla påteckningar eller ändringar av inspektionscertifikatet kan göras av vilket inspektionsorgan som helst.

3. När ett inspektionsorgan gör en ändring av ett certifikat eller en påteckning på det, skall myndigheten meddela det inspektionsorgan som utfärdade certifikatet.

Artikel 2.08 (Utan innehåll)

Artikel 2.09 Kompletterande inspektion

1. Farkosten skall genomgå en kompletterande inspektion innan giltighetstiden för inspektionscertifikatet löper ut.

2. I undantagsfall kan inspektionsorganet på ägarens eller hans ombuds motiverade begäran bevilja förlängning av certifikatet på upp till ett år utan kompletterande inspektion. Förlängningen skall göras skriftligen och intyget medföras på farkosten.

3. Det inspektionsorgan som utför den kompletterande inspektionen skall bestämma på vilken tid inspektionscertifikatet skall löpa, baserat på resultatet av inspektionen.

Giltighetstiden skall vara påtecknad på inspektionscertifikatet och meddelas den myndigheten som utfärdade certifikatet.

4. Om inspektionsorganet väljer att utfärda ett nytt certifikat i stället för att utsträcka giltighetstiden enligt punkt 3, skall det gamla certifikatet skickas tillbaka till det inspektionsorgan som utfärdade det.

Artikel 2.10 Frivillig inspektion

En farkosts ägare eller hans ombud kan begära frivillig inspektion av farkosten vid sidan av de speciella inspektioner som avses i artikel 15 i detta direktiv eller de kompletterande inspektioner som avses i artikel 2.09.

En sådan ansökan om besiktning skall beviljas.

Artikel 2.11 (Utan innehåll)

Artikel 2.12 (Utan innehåll)

Artikel 2.13 (Utan innehåll)

Artikel 2.14 (Utan innehåll)

Artikel 2.15 Kostnader

Farkostens ägare eller hans ombud är skyldig att betala alla kostnader i samband med besiktningen och utfärdandet av certifikatet, enligt en speciell taxa som skall fastställas av varje medlemsstat.

Artikel 2.16 Information

Personer som kan visa att de har giltiga skäl att ta del av innehållet i certifikatet för ett visst fartyg får göra detta hos den myndighet som utfärdat certifikatet och får, mot egen betalning, erhålla utdrag eller bestyrkta kopior av certifikatet, som skall vara identifierade som kopior.

Artikel 2.17 Register över certifikat

1. Inspektionsorganen skall ge varje certifikat som de utfärdar ett löpnummer. De ska föra register på alla certifikat de utfärdar.

2. Inspektionsorganen skall bevara protokollanteckningar eller en kopia av alla certifikat de utfärdar och på dessa notera alla anteckningar, tillägg, indraganden och byten av certifikat.

Artikel 2.18 Officiellt nummer

1. Det inspektionsorgan som utfärdar inspektionscertifikat till en farkost som är registrerad i en medlemsstat eller vars hemmahamn är belägen i en av dessa stater, skall anteckna på certifikatet det officiella nummer som farkosten har tilldelats av myndigheterna i den stat där farkostens registreringsort eller hemmahamn är belägen.

Om farkosten är hemmahörande i annan stat än en medlemsstat, skall den tilldelas ett officiellt nummer av den stat där det utfärdande inspektionsorganet är hemmahörande.

Dessa föreskrifter gäller inte havsgående fartyg eller fritidsfartyg.

2. Det officiella numret skall förbli detsamma under farkostens hela livslängd. Dock skall det officiella numret förlora sin giltighet om farkosten registreras om i en annan stat, eller om den byter hemmahamn. I sådana fall skall inspektionscertifikatet lämnas in till ett inspektionsorgan, som skall stryka det gamla officiella numret och, om så är lämpligt, anteckna ett nytt officiellt nummer tilldelat av den behöriga myndigheten.

Artikel 2.19 Likvärdiga alternativ och avvikelser

1. Om en farkost enligt föreskrifterna i del II skall använda sig av eller ha ombord vissa material, eller vissa installationer, viss utrustning eller vidta vissa konstruktiva åtgärder eller vissa anordningar, kan inspektionsorganet, efter att ha följt förfarandet i artikel 19 i direktivet, ge farkosten tillstånd att använda sig av eller ha ombord andra material, installationer eller annan utrustning eller vidta andra konstruktiva åtgärder eller anordningar, om dessa anses vara likvärdiga alternativ.

2. Inspektionsorganet kan till vissa fartyg på försök och för en begränsad period utfärda ett inspektionscertifikat med nya tekniska föreskrifter som avviker från föreskrifterna i del II, förutsatt att dessa föreskrifter är nöjaktiga beträffande säkerheten.

3. De likvärdiga alternativ och avvikelser som avses i punkterna 1 och 2 skall anges på inspektionscertifikatet. De likvärdiga alternativ och avvikande regler som avses i punkterna 1 och 2 skall meddelas inspektionsorganet.

DEL II

KAPITEL 3 KRAV BETRÄFFANDE SKEPPSBYGGNADSTEKNIKEN

Artikel 3.01 Grundregel

Farkoster skall vara konstruerade enligt god skeppsbyggnadspraxis.

Artikel 3.02 Styrka och stabilitet

1. Skrovet skall vara tillräckligt starkt för att stå emot alla påkänningar som det utsätts för under normala förhållanden.

a) Vid nykonstruktion eller större ombyggnader som påverkar fartygets styrka skall det bestyrkas med beräkningar att fartyget är tillräckligt starkt. Sådana beräkningar är inte obligatoriska om ett klassificeringsintyg eller ett intyg från ett auktoriserat klassificeringssällskap finns.

b) Vid sådan inspektion som avses i artikel 2.09 skall botten-, slag- och bordläggningsplåten kontrolleras på följande sätt.

Den minsta tillåtna tjockleken tmin skall vara det större av den värden som erhålls i följande båda formler:

1. tmin= för fartyg längre än 40 m: f 7 b 7 c (2,3 + 0,04 L) [mm],

för fartyg kortare än 40 m: tmin = f 7 b 7 c (1,5 + 0,06 L) [mm], dock minst 3,0 mm,

2. tmin = 0,005 7 a √ T [mm],

där

>Plats för tabell>

b = faktorn för botten-, slag- och bordläggningsplåten dvs.

>Plats för tabell>

För beräkning av den minsta tillåtna tjockleken för slagplåten sätts avståndet mellan bottenstockarna till f = 1. Den minsta tillåtna tjockleken för slagplåten får under inga omständigheter understiga botten- och bordläggningsplåten.

>Plats för tabell>

De minimivärden som erhålls vid denna metod är gränsvärden vid normalt likformigt slitage och på villkor att stål av fartygskvalitet används och att de interna konstruktionskomponenterna som bottenstockar, spant, längsgående eller tvärgående bärande delar är i gott skick och att skrovet inte byggts om på så sätt att den längsgående styrkan påfrestas ytterligare.

Så fort som dessa värden inte längre uppnås måste plåtarna i fråga repareras eller bytas ut. En minskning av tjockleken på högst 10 % kan emellertid accepteras på vissa ställen.

2. Ett fartygs styrka skall vara anpassad till det användningsområde fartyget är avsett för.

Artikel 3.03 Skrov

1. Skott som går ända upp till däck eller, om däck saknas, till den övre kanten av skrovets bordläggning skall installeras på följande sätt:

a) Ett kollisionsskott på lämpligt avstånd från förstäven för att fartygets bärighet skall garanteras, med ett restflödningsavstånd på 100 mm om vatten skulle tränga in i den vattentäta avdelningen framför kollisionsskottet.

Som regel skall det krav som avses i första stycket anses uppfylls om kollisionsskottet är beläget på ett avstånd mellan 0,004 L och 0,04 L + 2 m, mätt från den förlig perpendikeln vid linjen för största djupgående.

Om detta avstånd är större än 0,04 L + 2 m skall kontrollen av att kravet som avses i första stycket är uppfyllt göras med hjälp av beräkningar.

Avståndet kan minskas ned till 0,03 L. I så fall skall kontrollen att kravet som avses i första stycket är uppfyllt göras genom beräkning, varvid skall antas att hela avdelningen framför kollisionsskottet och de intilliggande avdelningarna är helt vattenfyllda.

b) För fartyg med en längd på högst 25 m, ett akterpikskott på lämpligt avstånd från aktern.

2. Inga bostadsutrymmen och ingen utrustning som krävs för fartygets säkerhet eller användning skall vara placerade för om kollisionsskottet. Denna föreskrift gäller inte utrustning till ankars.

3. Bostadsutrymmena, maskinrummen och pannrummen liksom de arbetsutrymmen som ingår i dessa rum, skall vara vattentätt avskilda från lastrummen med skott som går ända upp till däck.

4. Bostadsutrymmena skall vara gastätt avskilda från maskinrummen, pannrummen och lastrummen och kunna nås direkt från däck. Om de inte är möjliga att nå direkt, skall det finnas en nödutgång som leder direkt upp på däck.

5. I de skott som avses i punkterna 1 och 3 och de väggar som avses i punkt 4 får inte finnas några öppningar.

Dörrar i akterpikskottet tillåts emellertid och även genomföringar för propelleraxlar, rörledningar osv. tillåts, om de är utformade så att de inte minskar verkningsgraden hos skotten och andra partiella väggar mellan utrymmen. Dörrarna i akterpikskottet skall vara tydligt försedda på båda sidorna med följande text:

"Stäng dörren omedelbart efter genomgång".

6. Intag och utlopp för vatten och tillhörande rörsystem skall vara utformade så att vatten inte oavsiktligt kan komma in i fartyget.

Artikel 3.04 Maskinrum och pannrum, bränsleförråd

1. Maskinrum och pannrum skall vara inrättade så att kontroll och underhåll av installationerna kan ske riskfritt och utan besvär.

2. Förrådsrum för flytande bränsle eller smörjolja och bostadsutrymmena får inte ha gemensamma ytor som normalt befinner sig under statiskt tryck från vätskan.

3. Väggar, tak och dörrar till maskinrum, pannrum och bränsleförråd skall vara av stål eller något annat lika brandsäkert material.

4. Maskinrum, pannrum och andra utrymmen där brännbara eller giftiga gaser kan bildas skall vara väl ventilerade.

5. Trappor och stegar som leder till maskinrum, pannrum och bränsleförråd skall vara fast monterade och vara gjorda av stål eller något annat lika starkt och brandsäkert material.

6. Maskinrum och pannrum skall ha två utgångar varav den ena kan vara en nödutgång.

Under följande förhållanden är en andra utgång inte nödvändig:

a) Den totala ytan (medellängden 7 medelbredden) av maskinrums- eller pannrumsgolvet är inte större än 35 m².

b) Avståndet från varje plats varifrån arbete eller underhåll utförs fram till utgången eller till foten av trappan ut till friska luften överstiger inte 5 m.

c) Det finns en eldsläckare vid den underhållsplats som är längst bort från utgången, och detta villkor gäller, med avvikelse från föreskrifterna i artikel 10.03.1 e, även i fall då de installerade maskinernas effekt är lägre eller lika med 100 kW.

7. Högsta tillåtna ljudnivå i maskinrummet är 110 dB(A). Mätpunkterna skall väljas med hänsyn till det underhåll som skall utföras under normal drift.

KAPITEL 4 FLÖDNINGSAVSTÅND, FRIBORD OCH ÅMNING

Artikel 4.01 Flödningsavstånd

1. Flödningsavståndet skall vara minst 300 mm.

2. För fartyg vars öppningar inte kan stängas så att de blir spoltäta och vattentäta, och för fartyg som färdas med lastrummen ej täckta, skall flödningsavståndet ökas på så sätt att alla öppningar skall befinna sig 500 mm från linjen för största djupgående.

Artikel 4.02 Fribord

1. Fartyg med genomgående däck, utan språng och överbyggnader, skall ha ett fribord på 150 mm.

2. Fribord för fartyg med språng och överbyggnader skall beräknas enligt följande formel:

F = 150 (1 - á) - >NUM>âv 7 Sev + âa 7 Sea

>DEN>15

[mm],

där

>Plats för tabell>

3. Faktorn á beräknas med hjälp av följande formel:

á = >NUM>Ólea + Ólem + Ólev

>DEN>L

där

>Plats för tabell>

Den effektiva längden av en överbyggnad beräknas på följande sätt:

lem = l ( 2,5 7 >NUM>b

>DEN>B

- 1,5 ) 7 >NUM>h

>DEN>0,36

[m]

lev resp. lea = l ( 2,5 7 >NUM>b

>DEN>Bl

- 1,5 ) 7 >NUM>h

>DEN>0,36

[m],

där

>Plats för tabell>

Om >NUM>b

>DEN>B

resp.

>NUM>b

>DEN>Bl

är mindre än 0,6 skall parentesens värde antal vara noll, dvs. överbyggnadens effektiva längd är noll.

4. Faktorerna âv och âa beräknas med hjälp av följande formler:

âv = 1- >NUM>3 7 lev

>DEN>L

âa = 1- >NUM>3 7 lea

>DEN>L

5. Det effektiva förliga och aktre språnget, (Sev) respektive (Sea) beräknas med hjälp av följande formler:

Sev = Sv 7 p

Sea = Sa 7 p

där

>Plats för tabell>

Faktorn p får emellertid aldrig anta ett värde som är högre än 1.

6. Om âa 7 Sea är högre än âv 7 Sev, ger man âa 7 Sea värdet för âv 7 Sev.

Artikel 4.03 Minimifribord

Med hänsyn till de minskningar som avses i artikel 4.02, får minimifribordet inte vara mindre än 50 mm.

Artikel 4.04 Lastmärken

1. Flytvattenlinjeplan vid största tillåtna djupgående skall fastställas så att föreskrifterna för minimifribord och flödningsavstånd uppfylls samtidigt. Om säkerheten så fordrar får emellertid inspektionsorganet höja flödningsavstånds- eller fribordskraven.

2. Flytvattenlinjeplan vid största tillåtna djupgående skall anges i form av tydliga och outplånliga lastmärken.

3. Lastmärkena skall utgöras av en 300 mm lång och 40 mm hög rektangel med en vågrät baslinje som sammanfaller med största tillåtna djupgående. De olika lastmärkena skall alla bestå av sådan rektangel.

4. Fartyg skall ha minst tre par lastmärken, varav ett par midskepps och de båda andra på ett avstånd på ungefär en sjättedel av fartygets längd från både för och akter.

Dock gäller följande:

a) För fartyg som är kortare än 40 m räcker det med två par märken på ett avstånd på ungefär en fjärdedel av fartygets längd från både för och akter.

b) För fartyg som inte är avsedda för godstransport räcker det med ett par märken ungefär midskepps.

5. Märken eller indikeringar som efter en ny inspektion inte längre gäller, skall utplånas eller markeras som ogiltiga under inspektionsorganets överinseende. Om ett lastmärke av någon anledning skulle försvinna, får det endast ersättas under överinseende av ett inspektionsorgan.

6. Om ett fartyg har mätts i enlighet med konventionerna om mätning av fartyg i inlandssjöfart och åmningen uppfyller kraven i denna bilaga, skall åmningen godtas som alternativ till lastmärken. Anteckning om detta skall göras i certifikatet.

Artikel 4.05 Största djupgående hos fartyg vars lastrum inte alltid är stängda så att de blir spoltäta och vattentäta

Om största tillåtna djupgående har fastställts enligt antagandet att lastrummen kan stängas så att de blir spoltäta och vattentäta, och avståndet mellan flytvattenlinjeplanet vid största tillåtna djupgående och den övre kanten på karmarna är mindre än 500 mm, skall högsta djupgåendet för resa med ej täckta lastrum fastställas.

Följande anteckning skall göras på certifikatet:

"När luckorna till lastrummen är helt eller delvis öppna får fartyget endast lastas upp till . . . mm under lastmärkena."

Artikel 4.06 Åmning

1. Alla fartyg med ett mallat djupgående på 1 m skall ha åmning på båda sidor akterut. De kan ha ytterligare åmning.

2. Åmningens nollpunkt skall ligga vertikalt under åmningen på en punkt som är parallell med flytvattenlinjeplanet vid största tillåtna djupgående och som går genom skrovets lägsta del eller kölen om sådan finns. Det vertikala avståndet ovanför noll skall graderas i decimeter. Från den lätta vattenlinjen upp till 10 cm ovanför flytvattenlinjeplanet vid största tillåtna djupgående skall dessa graderingar vara utmärkta med linjer som präglats eller graverats in och målats i två olika färger för att synas tydligt. Graderingen skall anges med siffror intill skalen, med högst 5 dm mellanrum och även överst på varje skala.

3. De två mätskalorna i aktern som anbringats i enlighet med konventionen som avses i artikel 4.04.6 kan ersätta åmning, förutsatt att de graderats i enlighet med kraven ovan och att mätvärden för mallat djupgående vid behov lagts till.

KAPITEL 5 MANÖVERFÖRMÅGA

Artikel 5.01 Allmänt

Fartyg och konvojer skall ha tillräcklig styrstabilitet och manöverförmåga.

- Fartyg som inte är försedda med framdrivningsmaskineri och är avsedda att bogseras, skall uppfylla särskilda krav som uppställs av inspektionsorganet.

- Fartyg som är försedda med framdrivningsmaskineri samt konvojer skall uppfylla de föreskrifter som avses i artikel 5.02-5.10.

Artikel 5.02 Manöverprov

1. Styrstabiliteten och manöverförmågan skall fastställas genom manöverprovning. Följande aspekter skall kontrolleras särskilt:

>Plats för tabell>

2. Inspektionsorganet får utesluta hela eller del av provningen om det på annat sätt kan bestyrkas att kraven om styrstabilitet och manöverförmåga är uppfyllda.

Artikel 5.03 Provningszon

1. De manöverprov som avses i artikel 5.02 skall utföras i vattenvägszoner som anvisas av de behöriga myndigheterna.

2. Dessa provningszoner skall vara belägna på en om möjligt rak sträcka på högst 2 km och av tillräcklig bredd i rinnande eller stillastående vatten och försedd med tydliga märken för bestämning av fartygets position.

3. Hydrologiska uppgifter såsom vattendjupet, den farbara bredden och strömmens medelhastighet i farleden vid olika vattennivåer får lämnas av inspektionsorganet.

Artikel 5.04 Fartygs och konvojers lastningsgrad under manöverprovet

Under manöverproven skall fartyg och konvojers avsedda för godstransport vara lastade till minst 70 % av dödvikten, och lasten skall vara fördelad så att fartygets flytläge är så vågrätt som möjligt. Om provet görs med lättare last skall godkännandet för färd medströms vara begränsat till den lastvikten.

Artikel 5.05 Användning av hjälpmedel vid manöverprovet

1. Under manöverproven skall all utrustning användas som anges på certifikatet under punkterna 34 och 52 och som kan kontrolleras från styrplatsen, dock inget ankare.

2. Vid det girprov motströms som avses i artikel 5.10 får emellertid förankarna användas.

Artikel 5.06 Minimihastighet (vid gång framåt)

1. Fartyg och konvojer skall kunna uppnå en minimihastighet i förhållande till vattnet på minst 13 km i timmen. Detta krav gäller inte bogserfartyg när de färdas utan konvoj.

2. För fartyg och konvojer som endast färdas i redder och hamnar kan inspektionsorganet bevilja undantag.

Artikel 5.07 Förmåga att stoppas

1. Fartyg och konvojer skall i god tid kunna stoppas i färdriktning medströms och ändå ha tillräcklig manöverförmåga.

2. Vid fartyg och konvojer med en största längd på 86 m och en största bredd på 22,90 m får ovannämnda förmåga att stoppas ersättas av förmågan att gira.

3. Förmågan att stoppas skall bestyrkas genom stoppmanövrar utförda i den provningszon som anges i artikel 5.03, och förmågan att gira genom girmanövrar enligt artikel 5.10.

Artikel 5.08 Manöverförmåga vid gång akterut

Om stoppmanövrarna enligt artikel 5.07 har utförts i stillastående vatten, skall de följas av ett manöverprov vid gång akterut.

Artikel 5.09 Förmåga att vända

Fartyg och konvojer skall kunna vända i god tid. Förmågan att vända skall bestyrkas genom vändmanövrar utförda i den provningszon som anges artikel 5.03.

Artikel 5.10 Förmåga att gira

Fartyg och konvojer med en största längd på 86 m och en största bredd på 22,90 m måste kunna gira i god tid.

Girförmågan kan ersättas av förmåga att stoppas enligt artikel 5.07.

Förmågan att gira skall bestyrkas genom girmanövrar motströms.

KAPITEL 6 STYRINRÄTTNING

Artikel 6.01 Allmänna krav

1. Alla fartyg skall vara utrustade med en styrinrättning som garanterar en manöverförmåga som minst motsvarar kraven i kapitel 5 i denna bilaga.

2. Motordrivna styrinrättningar skall vara utformade så att rodret inte kan ändra position om detta inte varit avsikten.

3. Hela styrinrättningen skall vara utformad så att den tål en permanent slagsida på upp till 15° och omgivande temperaturer på mellan - 20 och + 50 °C.

4. Styrinrättningens delar skall vara dimensionerade så att de kan tåla de maximala påkänningar som de kommer att utsättas för vid normala driftsförhållanden. De yttre påfrestningarna på rodret skall inte påverka styrapparatens och dess kontrolldons funktionsförmåga.

5. I styrinrättningen skall ingå ett motoriserat styrkontrollsystem, om den erforderliga kraften för att påverka rodret så fordrar.

6. De motordrivna styrapparaterna skall vara försedda med överlastningsskydd som begränsar påkänningarna på styrledningen.

7. Genomföringarna för hjärtstockarna skall vara sådana att smörjmedel som kan förorena vattnet inte kan sprida sig.

Artikel 6.02 Kontrollenhet för styrapparat

1. Om styrapparaten är motordriven skall det finnas reservkontrollenhet eller en handstyrinrättning som kan tas i bruk inom fem sekunder, om styrinrättningens kontrollenhet går sönder.

2. Om kontrollenheten eller handstyrinrättningen inte kopplas in automatiskt när handstyrinrättningen går sönder, skall den omedelbart kunna startas för hand på ett enkelt och snabbt sätt av rorsmannen.

3. Den manöverförmåga som anges i kapitel 5 i denna förordning skall även kunna uppnås med reservkontrollenheten eller med handstyrinrättningen.

Artikel 6.03 Hydraulisk kontrollenhet för styrapparaten

1. Ingen annan apparat får anslutas till den hydrauliska kontrollenhet för styrinrättningen. Om det finns två separata styrkontrollsystem kan emellertid en annan apparat anslutas till ett av de båda systemen, förutsatt att apparaten är ansluten till returledningen och kan kopplas bort från styrkontrollsystemen med en frånkopplare.

2. Vid två hydraulsystem skall det finnas en hydraultank för vardera systemet, men dubbel tank är också tillåten. Hydraultankarna skall vara utrustade med en larmanordning som övervakar oljenivån, så att den hålls på den nivå som krävs för säker funktion.

3. Det krävs ingen dubbel uppsättning av manöverdon, om dessa kan påverkas för hand eller hydrauliskt från styrplatsen.

4. Rörsystemets dimensioner, konstruktion och placering skall vara sådana att de i möjligaste mån är skyddade mot skador från mekanisk påverkan eller brand.

5. Vid hydraulisk kontrollenhet krävs inget separat rörsystem för reservkontrollenheten för styrapparaten, om det finns garanti för att de båda systemen fungerar oberoende av varandra, och rörsystemet utsatts för provtryckning med 1,5 gånger högsta arbetstryck.

6. Slangar är inte tillåtna annat än om det är nödvändigt att använda sådana för att dämpa vibrationer eller för att de ingående delarna skall kunna röra sig fritt. De skall vara konstruerade för ett tryck som minst motsvarar högsta arbetstryck.

Artikel 6.04 Kraftkälla

1. Styrinrättningar som är utrustade med två motordrivna kontrollsystem skall ha tillgång till två kraftkällor.

2. Om reservkraftkällan för den motoriserade styrapparaten inte är i kontinuerlig drift när fartyget är i rörelse under färd, skall det finnas en hjälpanordning med tillräcklig kapacitet som leverar kraft under den tid som åtgår att starta hjälpmaskinen.

3. Vid elektriska kraftkällor får ingen annan apparat strömmatas av det nät som förser styrinrättningen med ström.

Artikel 6.05 Handstyrinrättning

1. Den maskindrivna styrinrättningen få inte sätta ratten i rörelse.

2. En särskild anordning skall förhindra att ratten återgår för varje roderposition när handstyrinrättningen är automatiskt inkopplad.

Artikel 6.06 Utrustning med roderpropellrar, vattenstråle, cykloida propellrar och aktiva förroder

1. Vid utrustning med roderpropellrar, vattenstråle, cykloida propellrar eller aktiva förroder där fjärrstyrningen av färdriktningen är elektrisk, hydraulisk eller pneumatisk, skall det finnas två av varandra oberoende kontrollsystem mellan styrplatsen och utrustningen, analogt med artikel 6.01-6.06.

Sådan utrustning behöver inte uppfylla kraven i denna punkt, om de inte är nödvändiga för att den manöverförmåga som föreskrivs i kapitel 5 i denna förordning skall uppnås, eller om de endast är nödvändiga för stopprovet.

2. Vid flera av varandra oberoende system med roderpropellrar, vattenstråle, cykloida propellrar eller aktiva förroder krävs inget reservkontrollsystem, om fartyget ändå behåller den manöverförmåga som föreskrivs i kapitel 5 i denna förordning om en av utrustningarna går sönder.

Artikel 6.07 Indikatorer och övervakning av dem

1. Roderläget skall vara klart angivet vid styrplatsen. Om roderlägesindikatorn är elektrisk skall den ha separat strömförsörjning.

2. Vid styrplatsen skall minst följande indikatorer och övervakningsanordningar finnas:

a) Oljenivån i hydraultankarna enligt artikel 6.03.2 och hydraulsystemets arbetstryck.

b) Fel i strömförsörjningen till kontrollenheten.

c) Fel i strömförsörjningen till framdrivningsmaskineriet.

d) Fel i girhastighetsregulatorn.

e) Fel i de föreskrivna hjälpanordningarna.

Artikel 6.08 Girhastighetsregulatorer

1. Girhastighetsregulatorerna och de ingående delarna skall uppfylla kraven i artikel 9.20.

2. En grön lampa vid styrplatsen skall ange att girhastighetsregulatorn fungerar.

Denna övervakning skall innefatta funktionsfel, otillåtna variationer i strömförsörjningen och ett otillåtet hastighetsfall i gyroskopets rotation.

3. Om det finns andra styrinrättningar vid sidan av girhastighetsregulatorerna, skall det klart framgå från styrplatsen vilket av dessa system som är inkopplat. Övergången från ett system till ett annat skall vara omedelbar. Girhastighetsregulatorerna skall inte ha någon återverkan på dessa styrinrättningar.

4. Girhastighetsregulatorerna skall försörjas med ström separat från andra apparater som använder elektricitet.

5. Gyroskopen, givarna och girindikatorerna som används i girhastighetsregulatorerna skall uppfylla minimikraven i Minimiföreskrifter och provningsförhållanden för girhastighetsindikatorer för inlandssjöfart.

Artikel 6.09 Besiktning

1. Ett inspektionsorgan skall kontrollera att styrinrättningens installation överensstämmer med föreskrifterna. För detta ändamål kan myndigheten kräva att se följande dokument:

a) En beskrivning av styrinrättningen.

b) Ritningar och information om kontrollenheten för styrapparater och för drivenheten.

c) Data om styrapparaten.

d) Elkretsschema.

e) Beskrivning av girhastighetsregulatorn.

f) Uppgift om utrustningens användning.

2. Styrinrättningen som helhet skall kontrolleras med ett manöverprov. För girhastighetsregulatorerna skall kontrolleras att en fastställd rutt kan hållas med säkerhet och att svängar kan utföras på ett säkert sätt.

KAPITEL 7 STYRHYTT

Artikel 7.01 Allmänt

1. Styrhytten skall vara utformad så att rorsmannen vid alla tillfällen kan utföra sin uppgift under resan.

2. Under normala driftsförhållanden skall ljudnivån från själva fartyget vid styrplatsen vid rorsmannen huvud inte överstiga 70 dB(A).

3. Vid styrhytter anordnade för radarstyrning utförd av en enda person skall rorsmannen kunna utföra sin uppgift sittande och med indikations- och kontrollutrustningen och alla kontrolldonen som behövs för styrningen av fartyget ordnade på sådant sätt att han bekvämt kan använda dem under resan utan att lämna sin plats och utan att förlora radarskärmen ur sikte.

Artikel 7.02 Fri sikt

1. Sikten i alla riktningar från styrhytten skall vara tillräckligt god.

2. Den för rorsmannen skymda zonen förut i olastat skick med halvfyllt bränsleförråd men utan ballast får inte överstiga 250 m.

Optiska hjälpmedel för att minska den skymda zonen får inte tas i beräkningen vid inspektionen.

3. Rorsmannens synfält från dennes normala plats skall vara minst 240° av horisonten, varav minst 140° skall vara i halvcirkeln i riktningen mot fartygets för.

Det får inte finnas någon stolpe, påle eller överbyggnad inom rorsmannen normala synfält.

Om fri sikt inte är tillräckligt säkrad framåt kan inspektionsorganet kräva andra åtgärder, till exempel installation av optiska hjälpmedel.

4. Sikten genom fönstret skall ständigt hållas klar med lämpliga medel.

5. Rutorna i styrhytten skall ha en genomsiktlighet på minst 75 %.

Artikel 7.03 Allmänna krav beträffande anordningar för kontroll, indikation och övervakning

1. De kontrolldon som krävs för manövrering av fartyget skall lätt ställas i arbetsställning. Det skall inte kunna uppstå något tvivel om vilket läge som är det aktiverade.

2. Kontrollutrustningen skall vara lätta att avläsa och belysningen skall steglöst kunna regleras ned till släckningspunkten. Belysningen får varken vara besvärande eller hindra sikten.

3. Det skall finnas utrustning för kontroll av indikatorlamporna.

4. Man skall klart kunna fastställa om en utrustning är i drift. Om funktionen anges genom en indikatorlampa skall denna vara grön.

5. Driftstörningar och felfunktion i utrustning som skall övervakas enligt föreskrifterna skall anges med röda indikatorlampor.

6. En akustisk signal skall ljuda samtidigt som en av de röda indikatorlamporna tänds. De akustiska larmsignalerna kan utgöras av en och samma signal. Signalens ljudnivå skall vara minst 3 dB(A) högre än den högsta ljudnivån som råder vid styrplatsen.

7. De akustiska larmsignalerna skall kunna stoppas sedan driftstörningen eller felfunktionen konstaterats. Om signalen stoppas skall detta inte hindra att larmet utlöses igen av andra driftstörningar. De röda indikatorlamporna skall inte slockna förrän driftstörningen har åtgärdats.

8. Om strömförsörjningen till övervaknings- och indikatoranordningarna bryts, skall de automatiskt kopplas till en alternativ kraftkälla.

Artikel 7.04 Särskilda krav beträffande anordningarna för kontroll, indikation och övervakning av framdrivningsmaskiner och styrinrättningar

1. Kontrollen och övervakningen av framdrivningsmaskineriet och styrinrättningarna skall kunna göras från styrplatsen. Om framdrivningsmaskineriet har en inkopplingsanordning som kontrolleras från styrplatsen eller om det driver en roderpropeller som kontrolleras från styrplatsen, räcker det att maskineriet kan startas och stoppas från maskinrummet.

2. Varje framdrivningsmaskin skall kontrolleras av en enda spak som rör sig i en cirkelbåge i ett vertikalt plan som är mer eller mindre parallellt med fartygets längdaxel. Om spaken förs framåt skall fartyget gå framåt och om den förs bakåt skall det gå bakåt. Inkoppling av motorn eller omkastning av färdriktningen skall ske när spaken befinner sig ungefär i neutralläget. Det skall höras ett tydligt klick när spaken kommer i neutralläget. Spakens förflyttning från neutralläget till läget för "full fart framåt" och från neutralläget till läget för "full bart bakåt" får inte överstiga 90°.

3. I styrhytter anordnade för radarstyrning utförd av en enda person skall skjutriktningen som framdrivningsmaskineriet utöver på fartyget och propellerns eller framdrivningsmotorernas rotationsfrekvens anges.

4. De indikatorer och övervakningsanordningar som anges i artikel 6.07.2 och i artiklarna 8.03.2 och 8.05.11 skall befinna sig vid styrplatsen.

5. I styrhytter anordnade för radarstyrning utförd av en enda person skall fartygets styrapparat kontrolleras med en spak. Spaken skall vara lätt att hantera för hand. Vinkeln mellan spaken och fartygets centerlinje skall exakt återspegla rodervinkeln. Det skall gå att släppa spaken, oberoende av dess läge, utan att roderbladets läge ändras. Det skall höras ett tydligt klick när spaken kommer i neutralläget.

6. Om fartyget är utrustat med förroder eller särskilda roder, i synnerhet för gång akterut, kan dessa roder, i styrhytter anordnade för radarstyrning utförd av en enda person, kontrolleras med särskilda spakar, som även de skall uppfylla kraven som anges i punkt 5.

Denna föreskrift gäller även för konvojer där man använder sig av styrinrättningar i andra fartyg än i det som åstadkommer framdrivningen av konvojen.

7. Vid användning av girhastighetsregulatorer skall det gå att släppa girhastighetsreglaget i vilket läge som helst utan att den valda hastigheten ändras.

Rotationsdelen av reglaget skall ha sådana dimensioner att det är lätt att ställa in läget med tillräcklig noggrannhet. Neutralläget skall klart kunna skiljas från de andra lägena. Skalans belysning skall kunna regleras steglöst.

8. Fjärrstyrningsutrustningen skall vara permanent monterad och vara placerad på så sätt att den valda kursen syns tydligt. Om utrustningen kan stängas av, skall det finnas en indikator som visar om den är på- eller avkopplad. Kontrolldonens placering och användning skall avspegla deras funktion.

Fjärrstyrningsutrustning för eventuell hjälpstyrutrustning såsom aktiva förroder behöver inte vara permanent monterad, under förutsättning att det när som helst går att ta över kontrollen av hjälpstyrutrustningen från styrhytten med hjälp av en prioriteringsanordning.

9. Vid utrustning som använder sig av roderpropeller, vattenstråle, cykloida propellrar och aktiva förroder, är motsvarande anordningar för kontroll, indikation och övervakning tillåtna.

Kraven i punkt 1 8 gäller analogt, med hänsyn till den nämnda styr- och framdrivningsutrustningen särskilda egenskaper och vilket arrangemang som valts för den. För varje utrustning skall, med hänsyn tagen till dess läge, klart anges i vilken riktning den påverkar fartyget, samt strålens riktning.

Artikel 7.05 Kontroll och övervakning av signalljus, ljussignaler och ljudsignaler

1. I denna artikel avses med

a) signalljus toppljus, sidoljus och akterljus, ljus som är synliga från alla håll, blå blinkande ljus och blå ljus för transport av farliga material.

b) ljussignaler ljus som beledsagas av ljudsignaler och ljuset för den blå skylten.

2. För övervakning av signalljus skall det finnas indikatorlampor eller motsvarande anordningar monterade i styrhytten, såvida inte ljusen är synliga direkt från styrhytten.

3. I styrhytter som är anordnade för radarstyrning utförd av en enda person skall indikatorlamporna för övervakning av signalljusen och ljussignalerna vara monterade på instrumentpanelen. Strömbrytarna för signalljusen skall vara inbygga i indikatorlamporna eller vara belägna bredvid dessa.

Indikatorlampornas placering och färg skall motsvara signalljusens och ljussignalernas verkliga placering och färg.

Om ett signalljus eller en ljussignal inte fungerar, skall motsvarande indikatorlampa vara släckt, eller felet visas på något annat sätt vid indikatorlampan.

4. I styrhytter som är anordnade för radarstyring utförd av en enda person skall ljudsignaler kontrolleras med foten. Denna föreskrift gäller inte signalen som varnar omgivningen att hålla sig på avstånd, enligt gällande lokala föreskrifter i medlemsstaterna.

Artikel 7.06 Radarutrustning och girhastighetsindikatorer

1. Radarutrustningen och girhastighetsindikatorerna skall vara av en typ som godkänts av de behöriga myndigheterna. Föreskrifterna om installation och övervakning av funktionen skall följas.

Girhastighetsindikatorn skall vara placerad framför rorsmannen inom dennes synfält.

2. Följande gäller vid styrhytter som är anordnade vid radarstyrning utförd av en enda person:

a) Radarskärmen skall i huvudsak ligga inom rorsmannens synfält när han befinner sig på sin normala plats.

b) Radarbilden skall förbli klart synlig, utan hjälp av mask eller skärm, oberoende av de ljusförhållanden som råder utanför styrhytten.

c) Girhastighetsindikatorn skall vara placerad omedelbart ovanför eller under radarskärmen.

Artikel 7.07 Radiotelefoniutrustning för fartyg anordnad för radarstyrning utförd av en person

1. För fartyg med styrhytt som är anordnad för radarstyrning utförd av en enda person skall mottagningen av meddelanden mellan fartygen och överföring av trafikinformation ske över högtalare, och sändningen från en fast mikrofon. Omkopplingen mellan mottagning och sändning skall göras med en tryckknapp.

Mikrofonen för dessa nät får inte användas för samtal via det allmänna nätet.

2. För fartyg med styrhytt som är anordnad för radarstyring utförd av en enda person och som har radioutrustning som är ansluten till det allmänna nätet, skall mottagningen kunna göras från rorsmannens plats.

Artikel 7.08 Kommunikation ombord

På fartyg vars styrhytt är anordnad för radarstyring utförd av en enda person skall det finnas ett ljudsystem för intern kommunikation.

Kommunikation över ljudanläggningen skall kunna upprättas från styrplatsen med

a) fartygets för eller täten av en konvoj,

b) fartygets akter eller slutet av en konvoj, om ingen annan kommunikation är möjlig från styrplatsen,

c) besättningens bostadsutrymmen och

d) styrmannens hytt.

På samtliga ställen skall mottagning ske över högtalare och sändning från en fast mikrofon. Kommunikationen mellan fartygets för och akter eller täten och slutet av konvojen kan ske över en radioförbindelse.

Artikel 7.09 Larmutrustning

1. Det skall finnas ett separat larmsystem som omfattar bostadsutrymmen, maskinrum och, om sådana finns, separata pumprum.

2. Rorsmannen skall ha en omkopplare inom räckhåll som kontrollerar larmsignalerna. Omkopplare som automatiskt återgår till avstängt läge när de släpps är inte tillåtna.

3. Signalstyrkan skall vara minst 75 dB(A) i bostadsutrymmen.

I maskinrum och pumprum skall larmsignalerna bestå av ett blinkande ljus som är synligt från alla sidor och klart märkbart överallt.

Artikel 7.10 Uppvärmning och ventilation

Styrhytterna skall vara utrustade med ett reglerbart system för uppvärmning och ventilation.

Artikel 7.11 Installationer för manövrering av häckankarna

På fartyg och konvojer med styrhytt anordnad för radarstyrning utförd av en enda person och som är längre än 86 m eller bredare än 22,90 m, skall rorsmannen kunna kasta ankar utan att lämna sin plats.

Artikel 7.12 Höj- och sänkbara styrhytter

Höj- och sänkbara styrhytter skall vara försedda med en nödanordning för sänkningen av styrhytten.

Alla sänkningsmanövrar skall automatiskt utlösa en klart hörbart varningssignal. Denna föreskrift gäller inte om risk för personkador från sänkningsmanövern förhindras genom andra lämpliga konstruktionsanordningar.

Styrhytten skall riskfritt kunna lämnas i alla höjdlägen.

Artikel 7.13 Påteckning på certifikatet för fartyg med styrhytt som är anordnad för radarstyrning utförd av en enda person

Om fartyget motsvarar kraven i artikel 7.01, 7.04 7.08 och 7.11 för styrhytter anordnade för radarstyrning utförd av en enda person, skall följande påteckning göras på certifikatet:

"Fartyget är utrustat med en styrhytt anordnad för radarstyrning utförd av en enda person."

KAPITEL 8 MASKINERI

Artikel 8.01 Allmänt

1. Alla maskiner och hjälputrustning skall vara utformade, byggda och installerade enligt god skeppsbyggnadspraxis.

2. Utrustning som kräver löpande kontroll, såsom ångpannor och andra tryckkärl med tillbehör och hissar, skall uppfylla kraven i en av medlemsstaterna i gemenskapen.

3. Endast förbränningsmotorer för bränsle med en flampunkt över 55 °C får installeras.

Artikel 8.02 Säkerhetsutrustning

1. Alla maskiner skall installeras och monteras så att de är lätt åtkomliga för drift och underhåll och så att de inte utgör någon fara för berörd personal. De skall inte kunna startas oavsiktligt.

2. Huvud- och hjälpmaskineri, värmepannor, tryckkärl och all tillhörande utrustning skall vara försedda med säkerhetsanordningar.

3. De motorer som driver fläktarna för inblåsning och utsugning skall också vid behov kunna stoppas från en plats utanför det utrymme där de är placerade, utanför maskinrummet.

Artikel 8.03 Framdrivningsanordningar

1. Det skall vara möjligt att snabbt och säkert kunna starta och stoppa fartygets framdrivningsanordningar och att kasta om rotationen.

2. Följande nivåer skall övervakas av lämpliga anordningar:

a) Temperaturen på kylvattnet för huvudmaskineriet.

b) Oljetrycket för smörjningen av huvudmaskineriet och transmissionen.

c) Oljetrycket och lufttrycket i anordningarna för omkastning av huvudmotorernas, transmissionsdonens eller propellrarnas rotationsriktning.

Övervakningsanordningarna skall utlösa ett larm när en kritisk nivå uppnås.

3. För fartyg som bara har en framdrivningsmotor skall motorn inte stanna automatiskt annat än för att förhindra överbelastning.

4. Genomföringarna för drivaxlarna skall vara sådana att smörjmedel som kan förorena vattnet inte kan sprida sig.

Artikel 8.04 Motorernas avgasrör

1. Alla avgaser skall ledas ut från fartyget.

2. Alla lämpliga försiktighetsåtgärder skall vidtas för att förhindra att skadliga gaser tränger in i de olika avdelningarna. Avgasrör som går genom bostadsutrymmen eller styrhytten skall vara omgivna av ett tillräckligt gastätt hölje. Utrymmet mellan höljet och avgasröret skall ha förbindelse med utomhusluften.

3. Avgasrören skall vara placerade och skyddade på så sätt att de inte utgör någon brandrisk.

4. I maskinrummen skall avgasrören vara värmeisolerade eller kylda på lämpligt sätt. Utanför maskinrummet kan det räcka med ett beröringsskydd.

Artikel 8.05 Bränsletankar, rörsystem och tillbehör

1. Flytande bränsle skall lagras i tankar av stål eller, om fartygets konstruktion så kräver, ett brandmässigt likvärdigt material, som utgör del av skrovet eller är väl fastgjorda i det. Denna föreskrift gäller inte tankar som redan från fabriken är indbyggda i hjälputrustning och har en kapacitet på mindre än 12 liter. Bränsletankarna får inte ha en gemensam yta med tankar för dricksvatten.

2. Tankar och bunkertankar med rörsystem och andra tillbehör skall vara så placerade och monterade att varken bränsle eller gas kan läcka ut i fartyget. Ventilerna på tankar som innehåller bränsle eller avloppsvatten skall stänga sig automatiskt.

3. Bränsletankar får inte vara belägna för om kollisionsskottet.

4. Tankar som fylls för daglig förbrukning och rörsystemen till dem får inte vara placerade ovanför motorerna eller avgasrören.

5. Mynningarna för bränsletankarnas påfyllningsrör skall vara klart markerade.

6. Påfyllningsrören för tankar eller bunkertankar med flytande bränsle skall mynna ut på däck, utom då det gäller tankar som fylls för daglig förbrukning. Påfyllningsrören skall ha en stängningsanordning. Varje tank och bunkertank skall förses med ett utluftningsrör som leder ut i fria luften ovanför däck och som är så placerat att vatten inte kan tränga in i det. Detta rörs tvärsnitt skall vara åtminstone 1,25 gånger större än påfyllningsrörets.

Om tankarna för flytande bränsle är förbundna med varandra, skall förbindelserörets innerdiameter vara åtminstone 1,25 gånger större än påfyllningsrörets.

7. Distributionsrören för flytande bränsle skall vara försedda med en stängningsanordning vid tanköppningen som kan manövreras från däck.

Denna föreskrift gäller inte tankar som är monterade direkt på motorn.

8. Bränslerör med kopplingar, förband och armatur skall vara tillverkade av material som står emot alla mekaniska, kemiska och termiska påfrestningar som de kan tänkas utsättas för. Bränslerör får inte utsättas för värmeskaderisk och skall kunna besiktigas i hela sin längd.

9. Bränsletankar skall vara utrustade med nivåmätare som skall kunna läsas ända upp till full tank. Mätarrören skall vara väl skyddade mot slagskada, vara försedda med ventiler med automatisk avstängning nertill och ha förbindelse med tankarna ovanför högsta påfyllningsnivån upptill. Materialet i mätarrören får inte missformas vid normal omgivande temperatur.

10. Tankar för flytande bränsle skall vara försedda med öppningar med tät tillslutning så att de kan rengöras och besiktigas.

11. Tankar som har direkt tillförsel till framdrivningsmaskineriet och till motorer som krävs för manövreringen, skall anslutas till en anordning som ger en signal som både syns och hörs i styrhytten när bränslenivån inte längre är tillräcklig för säker drift.

Artikel 8.06 Utrustning för länspumpning

1. Varje vattentät avdelning skall kunna länspumpas separat. Denna föreskrift gäller dock inte avdelningar som normalt är hermetiskt tillslutna under resa.

2. Fartyg som har föreskriven bemanning skall vara utrustade med två separata länspumpar, som inte får vara installerade i samma rum, varav åtminstone den ena skall vara motordriven. För fartyg som har en maskindriven framdrivningsanläggning med en effekt på mindre än 225 kW eller en dödvikt på mindre än 350 dwt, eller, för fartyg som inte är avsedda för godtransport, ett volymsdeplacement på mindre än 250 m³, räcker det med en handpump eller en motordriven pump.

Samtliga föreskrivna pumpar skall kunna användas i samtliga vattentäta avdelningar.

3. Den första länspumpens kapacitet beräknas med hjälp av följande formel:

Q1 = 0,1 7 d1² [l/min], och

d1 beräknas med hjälp av följande formel:

d1 = 1,5 7 √ L (B + H) + 25 [mm].

Den andra länspumpens kapacitet i l/min beräknas med hjälp av följande formel:

Q2 = 0,1 7 d2² [l/min], och

d2 beräknas med hjälp av följande formel:

d2 = 2 7 √ l (B + H) + 25 [mm].

Värdet för d2 får emellertid inte vara högre än d1.

Vid beräkningen av Q2 ger man l ett värde som motsvarar den längsta vattentäta avdelningen.

I formlerna gäller följande:

>Plats för tabell>

4. Om pumparna är anslutna till ett länssystem, skall länsrören ha en inre diameter som är lika med minst d1 i mm, och länsgrenrören en inre diameter som är lika med minst d2 i mm.

För fartyg som är kortare än 25 m får dessa värden minskas ned till 35 mm.

5. Endast självsugande länspumpar är tillåtna.

6. För varje länsbar avdelning med flat botten som är mer än 5 m bred skall det finnas minst ett sugfilter för styrbord och ett för babord.

7. Akteravdelningen skall kunna länspumpas från maskinrummet med hjälp av ett lättillgängligt rör som stängs automatiskt.

8. Sidolänsrör från de olika avdelningarna skall anslutas till ett uppsamlingsrör genom en låsbar backventil.

Avdelningar eller andra utrymmen som är avsedda för ballast behöver bara anslutas till länspumpningssystemet med en enkel avstängningsanordning. Denna föreskrift gäller inte lastrum iordningställda för ballast. Påfyllning av ballastvatten i sådana lastrum skall ske med ett permanent monterat ballaströr som är separat från länsrössystemen eller med grenrör bestående av slangar eller mellanrör som kan anslutas till uppsamlingsröret. Vattentagsventiler i slaget under lastrummen får inte användas för detta.

9. Det skall finnas nivåmätare i slaget under lastrummen.

10. Vid länssystem med permanent monterade rör skall länsrören i slaget under lastrummen för uppsamling av oljebemängt vatten ha tillslutningsanordningar som är plomberade av ett inspektionsorgan. Tillslutningsanordningarnas antal och läge skall antecknas på certifikatet.

Artikel 8.07 Anordningar för uppsamling av oljebemängt vatten och spillolja

1. Oljebemängt vatten som härrör från driften skall behållas ombord. Slaget under maskinrummet kan betraktas som en tank för detta ändamål.

2. För uppsamling av spillolja skall det i maskinrummet finnas en eller flera för ändamålet avsedda behållare som rymmer minst 1,5 gånger den mängd spillolja som kommer från alla förbränningsmotorerna och alla de installerade maskinerna, plus den mängd hydraulolja som kommer från reservoarerna för hydraulolja.

Kopplingarna vid tömning av de ovannämnda behållarna skall uppfylla kraven i den europeiska normen EN 1305.

3. För fartyg som används endast för korta sträckor kan inspektionsorganet bevilja undantag från föreskrifterna i punkt 2.

Artikel 8.08 Buller från fartyget

1. Det buller som fartyget alstrar under gång, särskilt sådant buller som förorsakas av motorns insugning och utblåsning, skall dämpas med lämpliga medel.

2. Det buller fartyget alstrar, mätt lateralt vid en punkt 25 m från fartygets sida, får inte överstiga 75 dB(A).

3. Det buller som fartyget alstrar vid stillastående, med undantag för buller som förorsakas av lastning, får inte överstiga 65 dB(A), mätt lateralt vid en punkt 25 m från fartygets sida.

KAPITEL 9 ELEKTRISKA ANLÄGGNINGAR

Artikel 9.01 Allmänt

1. I avsaknad av särskilda föreskrifter för vissa delar av en anläggning skall säkerhetsgraden anses som tillräcklig om dessa delar har tillverkats i enlighet med en godtagen europeisk norm eller i enlighet med föreskrifter som uppställts av ett auktoriserat klassificeringssällskap.

De aktuella dokumenten skall uppvisas för inspektionsorganet.

2. Följande dokument skall finnas ombord, undertecknade av inspektionsorganet:

a) Allmänna översiktsritningar för elanläggningen.

b) Kretsscheman för huvudkopplingstavlan, kopplingstavlan för nödinstallationen och distributionstavlorna, med de viktigaste tekniska uppgifterna såsom skydds- och kontrollenhetens strömstyrka och märkström.

c) Uppgift om kapacitet för de elektriska apparaterna som används.

d) Kabeltyper med uppgift om ledarnas tvärsnitt.

För farkoster utan besättning behöver dessa dokument inte förvaras ombord, men de skall när som helst kunna uppvisas av ägaren.

3. Anläggningarna skall utformas för att kunna tåla en permanent slagsida på upp till 15°, omgivande inomhustemperaturer mellan 0 °C och + 40 °C temperaturer på däck mellan 20 °C och + 40 °C. Inom dessa gränser skall de fungera perfekt.

4. Elektriska och elektroniska anläggningar och apparater skall vara lätt åtkomliga och enkla att underhålla.

Artikel 9.02 Elförsörjningssystem

1. På fartyg med en elektrisk anläggning skall installationen i princip få sin kraft från minst två olika källor. Om en kraftkälla går ned, skall den andra källan i 30 minuter kunna uppehålla kraftförsörjningen till de eldrivna apparater som är nödvändiga för säker manövrering av fartyget.

2. Att energiförsörjningen är tillräckligt dimensionerad skall bestyrkas med en kraftbalans, där en lämplig koefficient för samtidig användning kan tillämpas.

3. Oberoende av punkt 1 ovan skall artikel 6.04 gälla för styrinrättningarnas kraftkälla (roderutrustning).

4. På passagerarfartyg skall kraftkällorna som avses i punkt 1 vara oberoende av varandra.

5. För nödsystemen för kraftförsörjning på dagtursfartyg med en längd LF på minst 25 m och passagerarfartyg med hytter gäller artikel 9.18.

Artikel 9.03 Skydd mot beröring, genomträngning av fasta föremål och mot vatten

De olika permanenta installationer skall vara skyddade enligt de skyddsklasser som anges i följande tabell:

>Plats för tabell>

Artikel 9.04 Skydd mot explosion

I områden där det finns risk att explosiva gaser eller gasblandningar ansamlar sig, t.ex. i rum som är reserverade för förvaring av ackumulatorer eller lättantändliga produkter, får endast sådant elektriskt material användas som är explosionsskyddat (med säkerhetsintyg). I sådana rum får inga strömbrytare för belysning eller annan elektrisk utrustning vara installerad. Explosionsskyddet skall ta hänsyn till egenskaperna hos de gaser eller gasblandningar som kan avges (explosionsgrupp, temperaturklass).

Artikel 9.05 Jordanslutning

1. I installationer där spänningstalet överstiger 50 V är jordanslutning nödvändig.

2. Åtkomliga metalldelar som inte är strömförande vid drift, t.ex. maskinstativ och motorblock, apparater, armatur och tillbehör, skall jordas om de inte redan är monterade så att de faktiskt har elektrisk kontakt med skrovet.

3. Kåporna till mobila eller flyttbara strömförbrukande apparater skall jordas med en extra ledare som normalt inte är strömförande, och som ingår i matarkabeln.

Denna föreskrift gäller inte vid användning av isolertransformator eller för skyddsisolerade apparater (dubbelisolering).

4. Tvärsnittet för jordningsledaren skall åtminstone motsvara värdena i följande tabell:

>Plats för tabell>

Artikel 9.06 Högsta tillåtna spänning

1. Följande spänningstal får inte överskridas:

>Plats för tabell>

2. Om föreskrivna säkerhetsåtgärder har vidtagits, kan högre spänningstal tillåtas

a) i maskiner vars kapacitet kräver det, eller

b) för särskilda installationer ombord såsom radioanläggningar och tändningssystem.

Artikel 9.07 Distributionssystem

1. Vid likström och enfas växelström är följande distributionssystem tillåtna:

a) System med två ledare varav en är jordad (L1/N/PE).

b) System med en ledare med retur till skrovet, endast för lokaka anläggningar (t.ex. för start av förbränningsmotor, katodskydd) (L1/PEN).

c) System med två ledare isolerade från skrovet (L1/L2/PE).

2. Vid trefas växelström är följande distributionssystem tillåtna:

a) System med fyra ledare med jordad neutralpunkt och utan retur till skrovet (L1/L2/L3/N/PE) = nät (TN-S-) eller nät (IT).

b) System med tre ledare isolerade från skrovet (L1/L2/L3/PEN).

c) System med tre ledare med neutralpunkten jordad med retur till skrovet utom för slutkretsarna (L1/L2/L3/PEN).

3. Inspektionsorganet kan tillåta användning av andra system.

Artikel 9.08 Förbindelser med land eller andra externa nät

1. Matarkablar från nät på land eller från andra externa nät till anläggningar ombord skall vara fast anslutna ombord med hjälp av fasta kabelskor eller fasta strömavledare. Kabelanslutningarna skall inte kunna utsättas för dragpåkänning.

2. Vid inkommande spänningstal på mer än 50 V skall skrovet jordas effektivt. Uttaget i skrovet skall ha särskilda markeringar.

3. Tillkopplingsanordningarna skall vara förreglade för att förhindra att generatorerna ombord är i drift samtidigt som nätförbindelsen med land eller med annat externt nät är tillkopplad. En kort övergångsperiod är tillåten då båda systemen är i gång, för att förhindra avbrott i strömtillförseln.

4. Anslutningen skall vara skyddad mot kortslutningar och överström.

5. Huvudkopplingsavtalen skall visa om anslutningen till nätet på land är strömförande.

6. Det skall finnas anordningar som kontrollerar att anslutningen överensstämmer med nätet ombord beträffande likströmmens polaritet och växelströmmens faser.

7. Vid anslutningen skall finnas en skylt med följande uppgifter:

a) Hur anslutningen kopplas på.

b) Strömtypen, märkspänningen och, vid växelström, frekvensen.

Artikel 9.09 Tillhandahållande av ström till andra fartyg

1. Om ström tillhandahålls till andra fartyg skall det finnas en separat anslutning för detta. Om strömuttag med högre märkdata än 16 A används för tillhandahållande av ström till andra fartyg, skall det finnas garanti för att till- och frånkoppling bara kan ske när nätet inte är under spänning (t.ex. genom brytare eller förreglingar).

2. Det måste tillses att kablarna och anslutningarna in kan utsättas för dragpåkänning.

3. Artikel 9.08.3 9.08.7 gäller analogt.

Artikel 9.10 Generatorer och motorer

1. Generatorer, motorer och deras kopplingsdosor skall vara åtkomliga för kontroll, mätningar och reparationer. Skyddsklasen skall motsvara uppställningsplatsen (se artikel 9.03).

2. Generatorer som drivs av huvudsmaskineriet, propelleraxeln eller en hjälpenhet avsedd för en annan funktion skall vara konstruerade i enlighet med den variation i varvtal som kan förekomma under drift.

Artikel 9.11 Ackumulatorer

1. Ackumulatorer skall vara åtkomliga och placerade så att det inte kan förskjutas av fartygets rörelse. De får inte vara placerade där de utsätts för extrem värme eller kyla, vågstänk eller ånga.

De får inte installeras i styrhytten, bostadsutrymmena eller lastrummen. Denna föreskrift gäller inte ackumulatorer i bärbara apparater eller ackumulatorer som använder mindre än 0,2 kW för uppladdning.

2. Ackumulatorer som använder mer än 2,0 kW för uppladdning (beräknat på den maximala laddningsströmmen och batteriets märkspänning med hänsyn tagen till laddningsanordningens laddningskurva) skall vara installerade i ett rum som avsatts särskilt för dem. Om de är placerade på däck skall de vara instängda in i ett skåp.

Ackumulatorer som använder högst 2 kW för uppladdning kan vara installerade under däck i ett skåp eller en låda. De får också vara installerade i maskinrummet eller i något annat väl ventilerat utrymme, förutsatt att de är skyddade mot fallande föremål och droppande vatten.

3. Insidan av alla utrymmen, skåp, lådor, hyllor och andra byggnadstillbehör för batterier skall vara skyddade mot elektrolytens skadliga verkningar.

4. Det skall finnas god ventilation om ackumulatorerna är placerade i en sluten avdelning, i ett skåp eller i en låda. Mekanisk ventilation krävs för Ni-Cad-ackumulatorer som använder mer än 2 kW för uppladdning och för blyackumulatorer som använder mer än 3 kW.

Luften skall komma in nerifrån och släppas ut upptill, så att gasen töms ut fullständigt.

Ventilationskanalerna får inte innehålla anordningar som hindrar luften från att passera fritt, t.ex. stängventiler.

5. Behovet av lufttillförsel i liter per timme (Q) skall beräknas med följande formel:

Q = 0,11 7 I 7 n [m³/h]

där

>Plats för tabell>

För reservackumulatorer för fartygsnätet kan inspektionsorganet tillåta andra beräkningsmetoder, som tar hänsyn till uppladdarens laddningsegenskaper, under förutsättning att dessa metoder är baserade på godkända klassificeringssällskaps föreskrifter eller på gällande normer.

6. Vid naturlig luftväxling skall kanalernas tvärarea vara anpassad till den mängd luft som behövs vid en hastighet på 0,5 m/sekund. Den får inte understiga 80 cm² för blybatterier eller 120 cm² för NiCad-ackumulatorer.

7. Vid mekanisk ventilation skall det finnas en fläkt, helst försedd med en utblåsningsapparat som har en motor som ligger fritt från gas- eller luftströmmar.

Fläktarnas utformning skall förebygga att gnistor bildas vid kontakt mellan en vinge och fläktkåpan och förhindra statisk elektricitet.

8. Skylten "Rökning förbjuden" med en diameter på minst 10 cm skall sättas upp på dörrar eller lock till avdelningar, skåp eller lådor som innehåller ackumulatorer.

Artikel 9.12 Anslutningsutrustning

1. Kopplingstavlor

a) Apparater, brytare, skyddsanordningar och instrument på kopplingstavlorna skall vara upplagda på ett väl synlig sätt och vara lätt åtkomliga för underhåll och reparation.

Anslutningerna för spänningar på upp till 50 V och de för spänningar över 50 V skall hållas separata och vara markerade på lämpligt sätt.

b) Skyltar med uppgift om kretsscheman för samtliga brytare och apparater skall vara anbringade på tavlorna.

Märkstyrka och kretsscheman skall vara angivna för samtliga skyddsanordningar.

c) På apparater som befinner sig bakom luckor och vars arbetsspänning överstiger 50 V skall strömförande delar vara skyddade mot oavsiktlig kontakt när luckan är öppen.

d) Material som används till kopplingstavlor skall vara av passande mekanisk styrka, hållbara, brandsäkra, och självsläckande. De får inte suga åt sig vatten.

e) Om säkringar med hög brytförmåga är installerade på kopplingstavlorna skall det finnas personlig skyddsutrustning till hands för montering och demontering av dessa säkringar.

2. Brytare, skyddsanordningar

a) Generatorkretsarna och arbetskretsarna skall vara skyddade mot kortslutning och överström i alla ojordade ledare. Automatiska strömbrytare med utlösning vid kortslutning eller överbelastning eller säkringar får användas för detta ändamål.

Kretsar som förser styrinrättningens motorer (roderutrustning) och deras styrkretsar behöver bara vara skyddade mot kortslutning. Om det finns kretsar med termiska brytare skall dessa vara deaktiverade eller vara inställda på två gånger märkströmmen.

b) Anslutningskablarna från huvudtavlan till eldrivna apparater på över 16 A skall omfatta en belastningsbrytare eller strömbrytare.

c) Eldriven utrustning som är nödvändig för framdrivningen av fartyget, för styrinrättningen, för roderlägesindikationen, för manövreringen eller för säkerhetssystemen, liksom eldriven utrustning med märkstyrka på över16 A, skall ta sin ström från separata kretsar.

d) Kretsarna för eldriven utrustning som är nödvändig för framdrivning och manövrering av fartyget skall strömmatas direkt från huvudkopplingstavlan.

e) Strömbrytare skall väljas med tanke på märkstyrka, termisk och dynamisk styrka och brytarförmåga. De skall samtidigt kunna bryta alla ledare som är under spänning. Det skall vara möjligt att avgöra om strömmen är på eller av.

f) Säkringarna skall vara av propptyp och tillverkade av porslin eller likvärdigt material. De skall kunna bytas utan risk för kontakt med strömförande delar.

3. Enheter för mätning och övervakning

a) Generator-, ackumulator- och distributionskretsar skall omfatta enheter för mätning och övervakning om så krävs för anläggningens säkra funktion.

b) För ej jordade nät med högre spänning än 50 V måste det finnas en anordning för kontroll av isolering mot jord försedd med ett optisk och akustiskt larm. För sekundära anläggningar såsom styrkretsar behövs ingen sådan anordning.

4. Kopplingstavlornas placering

a) Kopplingstavlorna skall vara placerade i lättåtkomliga, väl ventilerade rum, där de är skyddade från vatten och mekanisk åverkan.

Rörsystem och ventilationskanaler skall vara dragna på så sätt att kopplingstavlorna inte kan skadas om fartyget läcker. Om det inte går att undvika att rören dras nära kopplingstavlor, får det inte finnas några rörliga kopplingar i den zonen.

b) Skåp eller nischer med oskyddade strömbrytare skall vara av brandsäkert material eller vara skyddade av en metallyta eller annat brandsäkert material.

c) Om spänningstalet är högre än 50 V, skall det finnas ett galler eller en isolerande matta framför huvudkopplingstavlan där operatören står

Artikel 9.13 Anordningar för nödfrånkoppling av strömmen

För oljebrännare, bränslepumpar, bränsleavskiljare och maskinrumsfläktar skall nödfrånskiljare vara installerade utanför de rum där apparaterna är installerade.

Artikel 9.14 Material för utrustningen

1. Genomföringarna för apparaterna skall vara dimensionerade efter anslutningskablarnas storlek och lämpa sig för de använda kabeltyperna.

2. Det skall inte vara möjligt att förväxla strömuttagen för olika spänningar och olika frekvenser.

3. Strömbrytarna skall bryta strömmen till samtliga ojordade ledare samtidigt. I belysningskretsar i bostadsutrymmen utom tvättrum, badrum och våtrum är emellertid enpoliga strömbrytare tillåtna.

4. Om strömstyrkan är mer än 16 A skall strömuttagen vara förreglade med en strömbrytare som förhindrar att anslutning kan göras eller brytas annat än om strömmen är frånslagen.

Artikel 9.15 Kablar

1. Kablarna skall vara brandsäkra, självsläckande och vatten- och oljehärdiga.

I bostadsutrymmen är användning av andra kablar tillåten under förutsättning att de är effektivt skyddade, att de har ej flamspridande egenskaper och att de är självsläckande.

2. För kraft- och belysningsanläggningar skall kablar användas med ledare på minst 1,5 mm² i t