A4-0508/98

Resolution om EU-normer för europeiska företag som är verksamma i utvecklingsländer: mot en europeisk uppförandekod

Europaparlamentet utfärdar denna resolution,

- med beaktande av sin resolution av den 9 februari 1994 om införandet av en socialklausul inom det unilaterala och multilaterala handelssystemet ((EGT C 61, 28.2.1994, s. 89.)),

- med beaktande av sin resolution av den 12 december 1996 om de mänskliga rättigheterna i världen 1995/96 och Europeiska unionens politik beträffande mänskliga rättigheter ((EGT C 20, 20.1.1997, s. 161.)),

- med beaktande av sin resolution av den 15 januari 1998 om utlokaliseringar och direktinvesteringar i tredje land ((EGT C 34, 2.2.1998, s. 156.)),

- med beaktande av sina resolutioner om infödda befolkningar ((EGT C 61, 28.2.1994, s. 69, EGT C 43, 20.2.1995, s. 85, EGT C 323, 4.12.1995, s. 117, EGT C 141, 13.5.1996, s. 212.)),

- med beaktande av sin resolution av den 11 mars 1998 med rekommendationer till kommissionen beträffande förhandlingarna inom ramen för OECD om ett multilateralt avtal om investeringar (MAI) ((EGT C 104, 6.4.1998, s. 143.)),

- med beaktande av sin resolution av den 2 juli 1998 om rättvis handel ((EGT C 226, 20.7.1998, s. 73.)),

- med beaktande av sin resolution av den 17 december 1998 om läget när det gäller de mänskliga rättigheterna i världen 1997 och 1998 och om Europeiska unionens politik beträffande mänskliga rättigheter ((Protokollet av detta sammanträde, del II.9b.)),

- med beaktande av de två mest erkända internationella normerna för en gemensam uppförandekod, nämligen den av ILO antagna trepartsförklaringen om principerna för multinationella företag och socialpolitik (1977) och OECD: s riktlinjer för multinationella företag (1976) samt de uppförandekoder som utarbetats under ledning av internationella organisationer, såsom FAO, WHO och Världsbanken, och de ansträngningar som gjorts inom ramen för UNCTAD vad gäller företagsverksamhet i utvecklingsländer,

- med beaktande av ILO:s förklaring om grundläggande principer och rättigheter på arbetsplatsen (18 juni 1998) och avtalen om de grundläggande arbetsrättsliga normerna: avskaffande av tvångsarbete (konventionerna 29 och 105), organisationsrätten och den kollektiva förhandlingsrätten (konventionerna 87 och 98), avskaffande av barnarbete (konvention 138) och icke-diskriminering i fråga om anställning och yrkesutövning (konventionerna 100 och 111),

- med beaktande av FN:s allmänna förklaring om mänskliga rättigheter, framför allt den artikel som uppmanar alla personer och organisationer i samhället att bidra till att de mänskliga rättigheterna respekteras världen över, den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter från 1966, konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter från 1966, konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor från 1979 samt förslaget till FN:s förklaring om infödda befolkningars rättigheter från 1994,

- med beaktande av de europeiska arbetsmarknadsparternas beslut att verkställa åtgärderna för att avskaffa alla former av barnarbete och för att främja barns rättigheter i världen,

- med beaktande av artikel 220 i Romfördraget om ömsesidigt erkännande av rättsliga beslut, EEG-konventionen från 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område ((EGT L 299, 31.12.1972, s. 32.)), vanligen känd som Brysselkonventionen, och den gemensamma åtgärd som antogs av rådet på grundval av artikel K 3 i fördraget om insatser för att bekämpa människohandel och sexuellt utnyttjande av barn av den 24 februari 1997 ((EGT L 63, 4.3.1997, s. 2.)),

- med beaktande av OECD-konventionen från 1997 om bekämpning av bestickning av utländska tjänstemän i samband med internationella handelstransaktioner,

- med beaktande av rådets förordning EG nr 1154/98 av den 25 maj 1998 om tillämpning av de särskilda stimulansordningarna till skydd för arbetstagares rättigheter och till skydd för miljön som avses i artiklarna 7 och 8 i förordningarna (EG) nr 3281/94 och (EG) nr 1256/96 om tllämpningen av fleråriga ordningar med allmänna tullförmåner för vissa industri- och jordbruksprodukter med ursprung i utvecklingsländerna ((EGT L 160, 4.6.1998, s. 1.)) och om parlamentets resolution av den 14 maj 1998 om riktlinjer för vapenexport ((EGT C 167, 1.6.1998, s. 226.)),

- med beaktande av ett stort antal initiativ som tagits av enskilda företag, företagsgrupper, fackföreningar och icke-statliga organisationer samt internationella frivilliga normer, till exempel «Social Accountability 8000",

- med beaktande av utfrågningen den 2 september 1998 om EU-normer för europeiska företag som är verksamma i utvecklingsländer i utskottet för utveckling och samarbete,

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling och samarbete och yttrandet från utskottet för externa ekonomiska förbindelser (A4-0508/98), och av följande skäl:

A. EU i egenskap av högsta bidragsgivare och de europeiska företagen i egenskap av största direktinvesterare i utvecklingsländerna kan spela en avgörande roll för global hållbar social och ekonomisk utveckling.

B. Det är djupt oroande att den intensiva konkurrensen om investeringar och marknader samt bristen på tillämpning av internationella normer och nationella lagar i många fall har lett till att företagen begår överträdelser, framför allt i länder där de mänskliga rättigheterna inte respekteras.

C. Inget företag bör få dra nytta av de eventuella konkurrensfördelar som beror på att grundläggande arbetsrättslagar och sociala och ekonomiska normer åsidosätts. Att ett socialt företagaransvar är förknippat med goda ekonomiska resultat är ett alltmer uppenbart faktum.

D. Inom företag och industri, fackföreningar, icke-statliga organisationer samt regeringar både i utvecklingsländer och den industrialiserade världen råder en allt större enighet om att man bör förbättra handelsbruk och införa frivilliga uppförandekoder.

E. För närvarande görs i detta sammanhang en översyn inom OECD tillsammans med företrädare för företag, arbetsmarknaden och andra delar av samhällslivet för att förstärka organisationens riktlinjer för multinationella företag.

F. Frivilliga eller bindande åtgärder för att åstadkomma företagsnormer utsluter inte varandra. Det behövs ett flexibelt synsätt när det gäller hur man ska skapa normer för europeiska företag.

Frivilliga uppförandekoder

1. Parlamentet välkomnar och uppmuntrar de frivilliga initiativ som tagits av handel och industri, fackföreningar och sammanslutningar bestående av icke-statliga organisationer för att främja uppförandekoder med effektiv och oberoende övervakning och verifiering samt aktörernas medverkan för att utveckla, genomföra och övervaka uppförandekoder; betonar samtidigt att uppförandekoder inte kan ersätta eller åsidosätta nationella eller internationella bestämmelser och regeringarnas rättskipning; anser att uppförandekoder aldrig får användas som ett instrument med vars hjälp multinationella företag kan stå utanför myndigheternas och rättsväsendets överinsyn,

2. upprepar sina uppmaningar till rådet om att utforma en gemensam ståndpunkt angående frivilliga uppförandekoder i linje med koden för vapenexportörer, med tillbörligt beaktande av det faktum att «självsanering» inte alltid är en tillfredsställande lösning,

3. betonar att innehållet i koden samt det förfarande som används för att anta och genomföra den bör involvera grupper i utvecklingsländerna som omfattas av denna,

4. anser att tillämpningen av koder som gäller arbetstagare inom den informella sektorn, underleverantörer och frihandelsområden är av stor betydelse framför allt vad gäller rätten att bilda oberoende fackföreningar, samt bekämpningen av de brott mot mänskliga rättigheter som sker i tyst samförstånd företagen emellan,

5. anser att en kod bör innebära att de företag som verkar vid konfliktsituationer hålls ansvariga och att den bör omfatta Amnesty Internationals riktlinjer för företag, Human Rights Watch rekommendationer för företag och FN:s uppförandekod för polispersonal gällande användande av skjutvapen,

6. anser att Europeiska företag inom ramen för de frivilliga uppförandekoderna bör uppfylla EU:s bestämmelser om miljö, djurens väl samt när det gäller hälsa,

7. betonar att infödda befolkningar och deras samhällen bör ha fördel av sådana uppförandekoder som tilldelar dem själva ett betydande ansvar för en hållbar utveckling,

8. välkomnar att det med tanke på dagens globalisering av handel och kommunikation samt icke-statliga och konsumentföreningars ökade uppmärksamhet alltmer syns vara i de multinationella företagens eget intresse att anta och genomföra frivilliga uppförandekoder om de vill undvika negativa publicitetskampanjer som ibland leder till bojkott, kostnader för PR-tjänster och konsumentklagomål,

9. anser att företagen bör bidra ekonomiskt och socialt till utvecklingsprocessen i berörda områden, med bibehållen respekt för de riktlinjer som anges av berörda offentliga myndigheter,

10. uppmanar till att ett flexibelt synsätt skall leda fram till en kontinuerlig och successiv förbättring av normerna; anser att detta skall avspegla företagens egna skyldigheter att genomföra förbättringar,

En europeisk mekanism för uppförandekod och övervakning

11. uppmanar på nytt kommissionen och rådet att snarast lägga fram förslag om en lämplig rättslig grund för införandet av en europeisk multilateral ram som reglerar företagsverksamhet på det globala planet och i detta syfte rådgöra med företagsrepresentanter och arbetsmarknadens parter samt med de samhällsgrupper som skulle omfattas av koden,

12. rekommenderar att en modell till uppförandekod för europeiska företag bör innefatta befintliga internationella miniminormer:

- ILO:s trepartsförklaring om principerna för multinationella företag och socialpolitik och OECD:s riktlinjer för multinationella företag,

- på området arbetsrätt: ILO:s grundläggande konventioner,

- på området mänskliga rättigheter: FN:s förklaring och olika konventioner om mänskliga rättigheter,

- på området minoritetsbefolkningars och infödda befolkningars rättigheter: ILO:s konvention 169, kapitel 26 i Agenda 21, förslaget till FN:s förklaring om infödda befolkningars rättigheter från 1994, FN:s förklaring om avskaffande av alla former av rasdiskriminering,

- på området miljöskydd: FN:s konvention om biologisk mångfald, Rioförklaringen och Europeiska kommissionens förslag till en uppförandekod för europeiska skogsföretag (KOM(89)0410) samt hithörande FN-konventioner på områdena miljöskydd, djurens väl och folkhälsa,

- på området säkerhetstjänster: den gemensamma artikel 3 i Genèvekonventionen och protokoll II, och FN:s uppförandekod för ordningsmakten,

- på området korruption: OECD:s konvention om bekämpning av bestickning och Europeiska kommissionens meddelande om lagstiftningsåtgärder mot korruption (KOM(97)0192/slutlig),

men att den också bör beakta nya internationella normer som för närvarande är under utarbetande,

13. bekräftar sitt stöd för inrättandet av en «rättvisemärkning»,

14. uppmanar kommissionen att studera möjligheten att inrätta en europeisk plattform för övervakning (vilket redan har föreslagits av vissa handelsföreningar) i nära samarbete med arbetsmarknadens parter, icke-statliga organisationer från Nord och Syd och företrädare för inhemska och lokala organisationer,

15. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att gemensamt agera inom OECD, ILO och andra internationella forum för att främja bildandet av ett verkligt oberoende, opartiskt och internationellt accepterat övervakningsorgan,

16. menar att ett sådant observations- och övervakningsorgan endast kan vara till nytta om det är mycket kompetent, tillämpar lämpliga förfaranden och framför allt allmänt betraktas som oberoende och opartiskt,

17. rekommenderar att företag och industrier sprider information om sina frivilliga initiativ och om sitt agerande till övervakningsorganet, så att det blir möjligt att bedöma hur de följer den europeiska uppförandekoden, internationella normer och privata frivilliga uppförandekoder (om sådana antagits),

18. rekommenderar att övervakningsorganet främjar en diskussion om de normer som följs av europeiska företag, en beskrivning av bästa metoder, samtidigt som det är öppet för klagomål beträffande företagens uppträdande från samhälls- och/eller arbetstagarföreträdare och den privata sektorn i värdlandet, icke-statliga organisationer eller konsumentorganisationer, enskilda drabbade eller andra instanser,

Europaparlamentets insatser

19. föreslår att man under den nya mandatperioden utser särskilda föredragande för en period på ett år och att årliga utfrågningar hålls i Europaparlamentet, till vilka arbetsmarknadens parter och icke-statliga organisationer från Syd och Nord inbjuds att närvara och att detta system får fortgå tills en europeisk plattform för övervakning inrättats av kommissionen,

20. rekommenderar att Europaparlamentet med jämna mellanrum skall organisera offentliga utfrågningar för att ta upp konkreta fall till diskussion, både av positivt och negativt slag, varvid alla berörda parter (inklusive företagen) skall inbjudas,

Det europeiska utvecklingssamarbetet

21. anser att det åligger regeringarna i utvecklingsländerna själva att se till att internationellt godkända normer tillämpas; välkomnar därför EU:s nyligen tagna initiativ att stärka och utvidga den politiska dialogen med utvecklingsländerna och göra principen om «god förvaltning» till en väsentlig beståndsdel i EU:s samarbetspolitik,

22. anser att det skall beviljas anslag till stöd för att regeringarna i utvecklingsländerna skall kunna få internationellt vedertagna normer införlivade med sin nationella lagstiftning samt att det skall ges fackligt och finansiellt bistånd till övervakningsgrupper i värdländerna,

23. uppmanar kommissionen att betona kravet att alla privata företag vars verksamhet i tredje land utförs på uppdrag av unionen och finansieras via kommissionens budget eller Europeiska utvecklingsfonden skall agera i enlighet med Fördraget om Europeiska unionen om respekten av de grundläggande rättigheterna, varvid dessa företag, om de brister i detta hänseende, inte skall vara behöriga till finansiering från Europeiska unionen, i synnerhet inte till stöd för investeringar i tredje land; uppmanar kommissionen att utarbeta en rapport om i vilken utsträckning privata företag som tilldelats kontrakt har gjorts uppmärksamma på dessa skyldigheter; anser dessutom att privata företag som verkar som kommissionens företrädare på området utvecklingssamarbete redan i dag är skyldiga att ansluta sig till OECD-normerna beträffande de bästa metoderna för bistånd och de principer om mänskliga rättigheter och hållbar utveckling som fastställts i Lomékonventionen,

24. uppmanar kommissionen att verka för att utvecklingsstrategin för att stärka den privata sektorn i utvecklingsländerna särskilt uppmärksammar de Europabaserade multinationella företagen och att ett investeringsavtal med AVS-länderna ingås för att främja ekonomisk tillväxt och bidra till kampen mot fattigdomen,

Andra åtgärder på EU-nivå

25. uppmanar kommissionen att förbättra samordningen och kontrollen av de europeiska företagens verksamhet i tredje land genom den mekanism som utgörs av den sociala dialogen i Europa samt verka för att klausuler om demokrati och mänskliga rättigheter i handelsavtal med tredje land utanför Europa efterlevs,

26. rekommenderar att åtminstone ILO:s förklaring av den 18 juni 1998 om grundläggande principer och rättigheter på arbetsplatsen uttryckligen och omgående kommer att vara en del av alla framtida avtal som EU ingår med tredje länder,

27. uppmanar kommissionen att garantera att man tar hänsyn till elementära internationella normer beträffande arbetskraft, miljöskydd och mänskliga rättigheter, som bör baseras på en lämplig rättslig grund, vid revideringen av EU:s bolagsrätt samt vid utarbetandet av det nya EG-direktivet om europeiska aktiebolag,

28. uppmanar kommissionen att lägga fram förslag om ett stimulanssystem för de företag som uppfyller de internationella normerna i nära samråd och samverkan med konsumentorganisationer och icke-statliga miljö- och människorättsorganisationer, till exempel genom inköp, skattelättnader, tillgång till EU:s finansiella bidrag samt offentliggörande i EGT,

Åtgärder inom internationella institutioner

29. rekommenderar att Europeiska unionen söker verka gemensamt för att stärka befintliga ILO- och OECD-avtal, framför allt i samband med den översyn som för närvarande pågår inom OECD och FN, i syfte att säkra kraftfullare och effektivare övervaknings- och genomförandemekanismer och att EU:s ansträngningar inriktas på att återuppliva FN:s utredning om multinationella företag så att denna tilldelas konkreta uppgifter i samband med övervakningen och genomförandet av uppförandekoder tillsammans med ILO:s avdelning för multinationella företag,

30. betonar kraftigt att EU i samband med förhandlingar om de investeringsavtal som kan bli verklighet endera inom OECD eller Världshandelsorganisationen inte bara bör verka för de multinationella företagens legitima rättigheter utan även för deras skyldigheter - med hänsyn till befintliga internationella minimikrav - när det gäller miljön, skyddet av arbetstagarna och de mänskliga rättigheterna; stöder att en mekanism för övervakning som garanterar opartiskhet och oberoende införlivas med ett sådant avtal,

31. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen, samt till ILO, WTO och OECD liksom till medlemsstaternas regeringar och parlament.