EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 30.07 1996 
KOM(96) 406 slutlig 
96/0216 (CNS) 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
OM 
LIKA MOJLIGHETER FOR FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
En ny handikappstrategi för Europeiska gemenskapen 
UTKAST 
RESOLUTION UTFÄRDAD AV RÅDET OCH AV MEDLEMSSTATERNAS 
REGERINGSFÖRETRÄDARE FÖRSAMLADE I RÅDET 
OM 
LIKA MOJLIGHETER FOR 
FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
(framlagt av kommissionen) 

INNEHÅLL 
I. MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN OM LIKA MÖJLIGHETER FÖR 
FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
En ny strategi i handikappfrågor för Europeiska gemenskapen 
Sammanfattning och politiska slutsatser 3 
1. Bakgrund: Hindren för lika möjligheter 5 
2. Det nya synsättet på lika möjligheter 7 
3. Ett ramverk för att eftersträva lika möjligheter 9 
4. En strategi inom Europeiska gemenskapen för lika möjligheter för 
funktionshindrade personer 10 
i) Politisk dialog med medlemsstaterna 10 
ii) Social dialog mellan arbetsgivare och fackföreningar 11 
iii) Medborgerlig dialog med icke-statliga organisationer 11 
iv) Mainstrcaming: politikens utformning 12 
v) Mainstreaming: syssc I sättningsstrategin som utformades i Essen 12 
vi) Mainstreaming: informations- och kommunikationsteknik 13 
vii) Mainstreaming: strukturfonderna 13 
Slutsatser 15 
Bilaga 
Den politiska utvecklingen på Europeiska gemenskapens nivå och på bredare 
internationell nivå 16 
II. UTKAST TILL RESOLUTION UTFÄRDAD AV RÅDET OCH AV 
MEDLEMSSTATERNAS REGERINGSFÖRETRÄDARE FÖRSAMLADE I 
RÅDET, OM LIKA MÖJLIGHETER FÖR FUNKTIONSHINDRADE 
PERSONER 18 
I 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN OMLIKA MÖJLIGHETER FÖR 
FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
En ny strategi i handikappfrågor för Europeiska gemenskapen 
Sammanfattning och politiska slutsatser 
1. Funktionshinder, i den betydelse begreppet ges i detta meddelande, finns i många former -
fysiska, sensoriska, mentala och intellektuella. Oberoende av tidpunkt uppskattas antalet 
personer inom Europeiska gemenskapen som är direkt drabbade av någon form av 
funktionshinder till ungefar en tiondel av den totala befolkningen, vilket för närvarande 
blir omkring 37 miljoner personer. Ungefar hälften av dessa är i arbetsför ålder. 
2. På många sätt är vårt samhälle organiserat för en "genomsnittsperson" utan 
funktionshinder. Därför utesluts ett stort antal samhällsmedlemmar från majoritetens 
rättigheter och möjligheter. 
Gällande utbildning: Vissa unga människor har fortfarande svårigheter att få 
tillgång till vanlig utbildning, inklusive lämplig yrkesutbildning av god kvalitet. 
På arbetet: Funktionshindrade personer löper två till tre gånger större risk att bli 
arbetslösa, och detta under längre perioder, än resten av befolkningen. 
Gällande rörlighet och tillgänglighet: Många transportmedel och offentliga 
byggnader är fortfarande inte tillgängliga eller svårtillgängliga för 
funktionshindrade. 
Bostäder: Anpassade eller anpassningsbara bostäder är ofta fåtaliga eller 
oöverkomligt dyra. 
Välfärdssystem: Dessa system ger i allmänhet ett minimistöd som ofta inte är 
tillräckligt kopplat till målet att underlätta delaktighet. 
3. Den politik som förts under många år för att anpassa personer till deras funktionshinder 
har visats sig vara otillräcklig. Många har tänkt över problemet. Den tidigare inställningen 
viker nu undan för en mycket starkare tonvikt på att identifiera och undanröja de olika 
hindren för lika möjligheter och full delaktighet i livets olika aspekter. Om det sätt på 
vilket vi organiserar vårt samhälle förändras, kan de hinder som funktionshindrade 
personer möter minskas i betydande omfattning och till och med undanröjas. Integration, 
snarare än den smalare målsättningen gällande anpassning, ses nu som en nyckelfaktor 
för att uppnå en aktiv delaktighet i samhället. Förenta nationernas generalförsamling gav 
1993 uttryck för denna inställning i resolutionen om standardregler för uppnående av lika 
möjligheter för funktionshindrade personer. 
4. Det främsta ansvaret för åtgärder på detta område åligger medlemsstaterna. Det nya 
synsättet håller på att tillämpas i alla medlemsstater pä olika sätt, på olika områden och 
i olika takt. Kommissionen föreslår att rådet stödjer detta nya synsätt genom att anta en 
resolution om lika möjligheter, som ett formellt - säväl enskilt som kollektivt - politiskt 
engagemang från medlemsstaternas sida för niälet att uppnå lika möjligheter och ickc-
diskrimincring på handikappområdet. 
5. Denna resolution bör utgöra en referensram för strukturerat utbyte av användbar 
information mellan medlemsstaterna, en plattform för att stimulera till tydligare 
gemensamma mål och fastställande av bra metoder, samt riktlinjer för utarbetande och 
utvärdering av lämpliga åtgärder inom medlemsstaternas och gemenskapens respektive 
verksamhetsområden. 
6. Europeiska gemenskapen har under många år aktivt främjat bättre levnads- och 
arbetsförhållanden för funktionshindrade personer. Kommissionen anser att stödet på 
gemenskapsnivå kan fortsätta att tillföra ett betydande mervärde till utvecklingsarbetet och 
åtgärderna inom och mellan medlemsstaterna. Därför planerar kommissionen en strategi 
för konkreta åtgärder i enlighet med resolutionen. Denna strategi omfattar bland annat 
följande initiativ: 
• Mainstreaming. För att på bästa sätt införliva handikappfrågor i 
gemenskapens gängse politik och åtgärder kommer kommissionen att stärka 
arbetet inom sin handikappgrupp, som består av företrädare från olika enheter. 
• Samarbete. En grupp på hög nivå av företrädare för medlemsstaterna gällande 
handikappfrågor kommer att inrättas för att övervaka utvecklingen av politiken 
i medlemsstaterna och samla in information och erfarenheter. 
• Uppmuntra de icke-statliga organisationernas arbete. Kommissionen vill stärka 
det samarbete som utvecklats de senaste åren inom ramen för Helios II. 
Kommissionen välkomnar också inrättandet av det nya oberoende europeiska 
handikappforumet, och avser att aktivt utveckla kontakter och stimulera de icke­
statliga organisationernas arbete. 
• Sysselsättning. Som nästa steg i den utveckling som startades i Essen kommer 
kommissionen, när enhetsrapporten till Europeiska rådet i Dublin förbereds, att 
ta initiativ till stärkta åtgärder för att förebygga långtidsarbetslöshet och för att 
integrera funktionshindrade personer i arbetslivet. Man bör naturligtvis också 
hålla i minnet att strukturfondemas främsta mål, särskilt vad gäller Europeiska 
socialfondcn, är att främja sysselsättningen. 
• Informations- och kommunikationsteknik. Kommissionen är män om att 
utnyttja den potential informationssamhället erbjuder för att eftersträva lika 
möjligheter, särskilt genom utveckling av informations- och 
kommunikationsteknik. Man kommer att inrätta en intern arbetsgrupp i detta 
syfte. 
• Strukturfonderna. Sammanlagt 5,5 miljarder ecu har avsatts för att bidra till 
kampen mot utslagning under perioden 1994-1999. Som en del av den 
förestående halvtidsutvärderingcn av strukturfonderna kommer kommissionen att 
försöka utvärdera omfattningen och konsekvenserna av de åtgärder som gäller 
funktionshindrade personer. En ny projektomgång inom ramen för gemenskapens 
initiativ, inklusive Horizon, kommer att påbörjas mot slutet av 1996. 
7. Syftet med detta meddelande är att ge ny stimulans till ett synsätt pä lika möjligheter för 
funktionshindrade som grundas pä rättigheter, både i medlemsstaterna och pä 
gemenskapsnivå. Det är vår gemensamma uppgift att tillvarata och göra utrymme för 
mänsklig mångfald. Detta angår alla i ett folkets Europa där både rättvisa och effektivitet 
värdesätts. 
1. BAKGRUND: HINDRKN KÖR LIKA MAJLICIIKTKR 
8. En av tio medborgare i Europeiska gemenskapen drabbas av funktionshinder.Även om 
betydande framsteg har gjorts de senaste åren återstår ett antal problem som fortfarande 
leder till att funktionshindrade personer har en begränsad delaktighet i samhället. Dessa 
problem är väl dokumenterade och bevisade. En särskilt omfattande rapport med titeln 
"Osynliga samhällsmedlemmar" publicerades av icke-statliga organisationer för att 
uppmärksamma den europeiska dagen för funktionshindrade personer i december 1995. 
Europaparlamentet har vid flera tillfällen tagit upp funktionshindrade personers svåra 
situation och den diskriminering (och det våld) de kan drabbas av inom unionen. I 
resolution 83-580/93 från april 1993 uppmanade parlamentet bland annat kommissionen 
att inrätta ett forum för att undersöka våldet mot funktionshindrade personer och 
framställa årliga rapporter om deras situation i medlemsstaterna. Den första rapporten 
lades fram i början av 1996. Ekonomiska och sociala kommittén har behandlat den svåra 
situation som möter funktionshindrade personer. Regionkommittén har också tagit upp den 
utslagning och diskriminering som funktionshindrade personer upplever. 
9. De bestående problemen varierar mycket mellan medlemsstaterna. Följande problem 
tillhör de mest framträdande: 
• Utbildning. Många barn är fortfarande utestängda från vanliga skolor endast på 
grund av rörelsehinder, sensoriska funktionshinder eller inlärnings- eller 
kommunikationssvårigheter, därför att beslutsfattarna varken är medvetna om eller 
mottagliga för deras kapacitet och möjligheter. Alltför ofta är funktionshindrade 
barn under skoltiden (och till och med senare) hänvisade till institutioner som 
visserligen ger dem särskild vård, men också isolerar dem och ger dem få eller 
inga möjligheter att ha vanligt socialt umgänge. 
• Arbete. Enligt olika officiella uppskattningar löper funktionshindrade personer 
minst två till tre gånger större risk att bli arbetslösa, och detta under längre 
perioder, än resten av befolkningen i arbetskraften. Dessutom riskerar de att 
drabbas oproportionerligt hårt vid konjunkturnedgångar. Följaktligen fär de i 
större utsträckning än de flesta ta konsekvenserna av ekonomisk osäkerhet och 
utflyttad tillverkning. Eftersom ekonomiskt oberoende är en grundförutsättning 
för att kunna utöva övriga friheter har denna form av diskriminering allvarliga 
återverkningar på funktionshindrade personers livskvalitet. 
Arbetslöshet innebär inte nödvändigtvis någon brist på kunskaper eller meriter. 
Det finns ofta en tendens från arbetsgivarnas sida att se mer till funktionshindret 
än till personens faktiska förmåga. Följaktligen kan man undervärdera det värde 
det kan tillföra företaget att göra så. Illa anpassade arbetsplatser, stelbent 
organisation av arbetet och allmänt utbredd diskriminering bidrar till denna 
situation. Arbetsgivarna gör alltför få ansträngningar för att fundera över hur 
funktionshindrade arbetstagares behov skulle kunna tillfredsställas på ett positivt 
sätt. 
• Rörlighet och tillgänglighet. Trots att hänsyn till tillgänglighet (i vid mening) 
antar enorma proportioner i vårt mycket rörliga samhälle, är många 
transportmedel och offentliga byggnader fortfarande otillgängliga eller 
svårtillgängliga för funktionshindrade. Detta förstärks av hinder kopplade till 
arkitektonisk utformning och infrastruktur. Även om betydande tekniska 
genombrott har gjorts gällande kommunikationer, skulle än mer kunna göras för 
att utnyttja teknikens frigörande möjligheter på bästa sätt och för att säkerställa 
att den framtida utvecklingen tar hänsyn till funktionshindrade personer behov. 
Principerna om "utformning för alla" och allmän tillgänglighet medför naturligtvis 
fördelar även för många andra grupper. 
• Bostäder. Vid rådande bostadsbrist finns inte tillräckligt många anpassade 
bostäder, eller bostäder som kan anpassas för ett livslångt boende för 
funktionshindrade personer. Att anpassa bostäderna efter hand är ofta 
oöverkomligt dyrt. Detta har negativa konsekvenser inte bara för 
funktionshindrade personer utan också för Europas allt fler äldre. 
• Välfärdssystemen. Vad gäller den sociala tryggheten lever fortfarande en stor del 
av de funktionshindrade nära, eller till och med under, fattigdomsgränsen. 
Välfärdssystemen ger i allmänhet ett minimistöd som ofta inte är tillräckligt 
kopplat till målet att underlätta delaktighet. Alltför ofta crkänns inte, eller i 
otillräcklig utsträckning, att funktionshindrade personer har extra kostnader och 
ständiga behov, som överstiger en genomsnittspcrsons kostnader och behov. 
Erkännandet av och stödet till ett oberoende liv är fortfarande ojämnt utvecklat. 
De invecklade och allt fler reglerna för välfärd och tillhandahållande av tjänster, 
liksom ansvarsfördelningen mellan olika ministerier och myndigheter, kan vara 
förvirrande och ge upphov till utanförskap i sig. Informationen om vilka tjänster 
som finns att tillgå kan vara vag. I vissa fall kan detta leda till att vissa 
stödformer inte utnyttjas fullt ut. 
10. Funktionshindrade personers bristande delaktighet i alla aspekter av vårt samhälle bör ges 
större uppmärksamhet och föranlåta fler åtgärder både på nationell nivå och 
gemenskapsnivå, av ett antal olika orsaker. 
11. Utslagning och diskriminering är brott mot olika universella mänskliga rättigheter. Att 
respektera och främja de mänskliga rättigheterna och den mänskliga mångfalden har länge 
varit ett utmärkande drag i vårt samhälle. Det är en grundläggande del i våra 
gemensamma europeiska värderingar. Den grundläggande rättighet som står på spel är 
rätten till jämlikhet. De mänskliga rättigheterna är en av gemenskapens viktigaste 
aspekter. Detta har understrukits upprepade gånger av domstolen, Europaparlamentet och 
rådet. Respekten för de mänskliga rättigheterna nämns uttryckligen i artikel F.2 i 
Fördraget om Europeiska unionen som ett av unionens viktigaste mål. Dessa 
grundläggande principer om mänskliga rättigheter och icke-diskriminering har åter 
bekräftats av kommissionen i dess yttrande till regeringskonferensen. 
12. Ur ekonomisk synvinkel verkar också strukturell utslagning och diskriminering grundad 
på funktionshinder försvagande på arbetsmarknadens effektivitet. En marknad som 
strukturellt utestänger en betydande andel av sina mänskliga resurser kan inte anses som 
effektiv, och ännu mindre som rättvis. Samhället i dess helhet (inklusive skattebetalarna) 
förlorar på att kompetens inte erkänns och sätts i arbete. 
13. Ur ett vidare perspektiv innebär Europeiska gemenskapens aktuella och riktiga ambition 
att snabbt minska den strukturella arbetslösheten samt värna om befintliga arbetstillfällen 
och skapa nya, också att man rent praktiskt bör undanröja de godtyckliga hindren för att 
funktionshindrade personer skall kunna komma in och delta på arbetsmarknaden. 
Tendensen till en övergripande omstrukturering av arbetsmarknadspolitiken leder till att 
man i större utsträckning betonar aktiva åtgärder för att stärka de arbetssökandes 
möjligheter att konkurrera på arbetsmarknaden, i stället för passiv utbetalning av 
inkomststöd. Denna tendens har uppenbara och direkta konsekvenser på funktionshindrade 
arbetstagares åtcrintegration på arbetsplatsen. 
14. Uteslutning och diskriminering grundad på funktionshinder ger också upphov till stora 
kostnader för välfärdsstaten. Många, kanske de flesta, av de olika stödprogram som 
utvecklats under åren av medlemsstaterna har i första hand inriktats på att betala ut bidrag 
till individerna i stället för att ge dem möjligheter att delta så mycket som möjligt i 
samhällslivet. Att minska beroendet (och beroendementaliteten) som isolerar människor 
och tynger staten skulle vara fördelaktigt för alla. 
2. DET NYA SYNSÄTTET PÅ LIKA MÖJLIGHETER 
15. Historiskt sett har handikapppolitiken mest gått ut på att ge social kompensation genom 
välgörenhet, särskilda bestämmelser och utveckling av specialiserade vårdtjänster. Även 
om avsikten har varit god kan man hävda att denna politik förstärkt utslagning och 
bristande delaktighet. 
16. En av de största utmaningarna som vårt samhälle står inför i dag är att tillvarata och 
skapa utrymme för mänsklig mångfald. Traditionella sociala och ekonomiska processer 
har dock tenderat att byggas på antaganden om normalitet som inte har inbegripit 
funktionshindrade personer. Ett klassiskt exempel är att man utformar transportmedel och 
offentliga byggnader utifrån antaganden om en "genomsnittsperson" och inte tar hänsyn 
till personer med nedsatt rörelseförmåga. Följaktligen har dessa personer antingen 
uteslutits från de gängse processerna eller sett sina möjligheter att delta i dem minskas 
betydligt. 
17. Det faktum att funktionshindrade personer inte deltar, eller inte syns, i det vanliga livet 
har bara inneburit att stereotypa uppfattningar om dessa personer förstärks. Detta har i sin 
tur bidragit till en ond cirkel av utslagning. Det är på detta sätt som man kan se hur 
fördomsfulla attityder, avsaknaden av lika möjligheter och diskriminering förstärker 
varandra. 
18. Det finns en ökande medvetenhet om att denna situation måste förändras. En kort 
sammanfattning om utvecklingen av synsättet på handikappfrågor, både på europeisk nivå 
och en bredare internationell nivå, återfinns i bilagan. Drivkraften bakom denna 
utveckling har varit insikten att mänsklig olikhet bäst kan tillvaratas genom att sociala och 
ekonomiska processer utformas med tanke på alla. Jämlikheten - som i detta fall tar 
formen av lika möjligheter - ses nu som en grundläggande värdering och den centrala 
måttstock mot vilken ekonomiska och sociala strukturer måste utvärderas. Den utgör 
kärnan i ett synsätt på funktionshinder som grundas på rättigheter. Idealet gällande lika 
rättigheter går naturligtvis utöver principen om icke-diskriminering, men principen är en 
av dess beståndsdelar. 
19. I sin helhet kan vår uppgift bäst sammanfattas i uttrycket "mainstreaming". Detta innebär 
att politiken skall utformas för att underlätta full delaktighet och engagemang för 
funktionshindrade personer i ekonomiska, sociala och övriga processer, med hänsyn tagen 
till den individuella valfriheten. Det betyder också att relevanta frågor inte längre skall 
behandlas åtskilt från det gängse politiska arbetet, utan klart och tydligt skall ses som en 
del av detta. Detta synsätt skall tillämpas på - och innebär fördelar för - alla 
funktionshindrade personer, oberoende av vilket funktionshinder de har och hur allvarligt 
det är. 
20. I alla Europeiska unionens medlemsstater har samma utveckling mot en modell grundad 
på lika rättigheter ägt rum inom handikappolitiken. Gradvis men märkbart inriktas 
medlemsstatemas politik allt mer på att ge faktiska lika möjligheter i stället för att bara 
vidta åtgärder för att övervinna funktionella begränsningar. Naturligtvis har denna 
övergång skett på olika sätt, på olika områden och i olika takt i de olika medlemsstaterna. 
21. En särskilt tydlig tendens i medlemsstaterna är den gradvisa utvecklingen bort frän den 
traditionella metoden att utveckla särskilda strukturer för att tillfredsställa 
funktionshindrade personers särskilda behov, särskilt vad gäller utbildning och arbete 
(särskilda skolor, skyddade verkstäder osv). Denna metod ersätts i jämn takt av initiativ 
för att, när det är möjligt, främja integration i vanliga skolor och på vanliga arbetsplatser 
med eller utan särskilt stöd. Välfärdsprogram och andra stödprogram på alla områden 
utformas och tillämpas alltmer utifrån ett individinriktat synsätt. Detta synsätt lägger 
tonvikten vid oberoende och erkänner individens naturliga önskan och rätt att påverka 
utformningen av dessa program, samt önskan att bo i sitt eget hem i sin egen miljö. 
22. I vissa medlemsstater stadfästs redan allmänna principer om lika möjligheter och icke­
diskriminering i författningen. Vissa har antingen ändrat befintlig lagstiftning mot 
diskriminering eller antagit nya lagar som gäller funktionshindrade personer. Andra 
medlemsstater överväger att vidta sådana åtgärder. 
23. I detta sammanhang bör man nämna att vissa framsteg redan gjorts av arbetsmarknadens 
parter för att erkänna utslagningsproblemet och försöka övervinna det. Många företag har 
redan antagit egna program för lika möjligheter för funktionshindrade. Särskilt positivt 
är Företagens EU-manifest mot social utslagning från 1995, som omfattar 
funktionshindrade personers situation. 
3. ETT RAMVERK FÖR ATT EFTERSTRÄVA LIKA MÖJLIGHETER 
24. Kommissionen anser att det är mycket viktigt för Europeiska gemenskapen att förtydliga 
och bekräfta sin handikappstrategi i dess helhet. Kärnpunkten i denna strategi bör vara ett 
gemensamt engagemang av alla medlemsstater för att främja lika möjligheter, undanröja 
diskriminering på detta område samt erkänna funktionshindrade personers rättigheter. 
25. Alla överväganden om Europeiska gemenskapens roll på detta område måste börja med 
erkännandet att våra samhällen, och medlemsstaternas regeringar som företräder dem, har 
det främsta ansvaret för att vidta åtgärder mot utslagning och diskriminering på grund av 
funktionshinder. Eftersom handikappolitiken utformats inom ramen för en specifik 
kulturell och social situation i varje medlemsstat, varierar sättet att eftersträva lika 
möjligheter beroende på den nationella, regionala eller lokala situationen. 
26. Kommissionen föreslår därför att rådet och medlemsstatemas regeringsföreträdare 
församlade i rådet antar en resolution om lika möjligheter Ett utkast till denna resolution 
återfinns i bilagan till detta meddelande. Utkastet är uttryckligen grundat pa respekt för 
systemens mångfald inom Europeiska unionen och det mervärde som kan säkerställas 
genom att man antar gemensamma riktlinjer för att eftersträva gemensamma politiska 
målsättningar. Avsikten är att uttrycka medlemsstatemas formella politiska engagemang -
såväl för var och en som kollektivt inom rådet och på gemenskapsnivå - för målet att 
uppnå lika möjligheter och icke-diskriminering i handikappfrågor. 
27. Även om resolutionen är ett stöd för Förenta nationemas officiella standardregler om 
uppnående av lika möjligheter för funktionshindrade personer är avsikten inte att upprepa 
innehållet i standardreglerna ordagrant. Den innebär inte heller att man helt enkelt 
upprepar de åtaganden medlemsstaterna redan gjort inom Förenta nationemas system 
28. Även om standardreglerna inte är bindande ur strikt juridisk synpunkt innebär de ett starkt 
moraliskt och politiskt åtagande från staternas sida att vidta åtgärder. De utgör även en 
anmodan till staterna att samarbeta för att utveckla en politik för att uppnå lika 
möjligheter för funktionshindrade personer. 
29. Denna resolution bör således ses och användas som en referensram för att strukturera 
utbytet av användbar information mellan medlemsstatenia, som en plattfomi för att 
stimulera ett förtydligande av gemensamma mål och fastställa bra metoder, samt som 
riktlinjer för att utarbeta och utvärdera lämpliga åtgärder inom medlemsstaternas och 
gemenskapens respektive verksamhetsområde. 
30. Kommissionen anser å sin sida att ett engagemang på gemenskapsnivå kan tillföra ett 
betydande mervärde till det utvecklingsarbete som krävs såväl inom som mellan 
medlemsstaterna. Kommissionen anser för övrigt att vissa av gemenskapens 
nyckelprinciper och viktigaste målsättningar berörs, vilket ytterligare motiverar ett särskilt 
intresse för denna fråga. Dessa principer och mål innefattar att säkerställa arbetstagarnas 
fria rörlighet, att uppmuntra till rörlighet för studerande, att säkerställa den inre 
marknadens fullbordan och utveckling, samt att säkerställa utövandet av de rättigheter som 
är förknippade med medborgarskapet i unionen. Detta fordrar inte bara en successiv 
höjning av normerna för att uppnå bästa metoder på medlemsstatsnivå, men också en ökad 
mobilisering på gemenskapsnivå. 
4. EN STRATEGI INOM EUROPEISKA GEMENSKAPEN FÖR LIKA MÖJLIGHETER FÖR 
FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
31. Den gradvisa utvecklingen av synsättet har givit den bakgrund som kommissionen använt 
som utgångspunkt för att tänka över utformningen av sin nya handikappstrategi. 
32. Eftersom det främsta ansvaret för åtgärder åligger medlemsstaterna, bör gemenskapen 
tillföra så mycket mervärde som möjligt till utvecklingsarbetet och förändringsprocessen. 
Detta kan uppnås genom det tillvägagångssätt som beskrivs nedan. 
i) Politisk dialog med medlemsstaterna 
33. Kommissionen kommer att se till att stärka det värdefulla samarbete som utvecklats på 
senare år inom ramen för Helios II, både med och mellan medlemsstaterna. I detta syfte, 
och inom gränserna för tillgängliga anslag, planerar kommissionen att inrätta en grupp på 
hög nivå av företrädare för medlemsstaterna gällande handikappfrågor. Syftet med denna 
grupp kommer att vara att granska regeringamas nya åtgärder och prioriteringar gällande 
funktionshindrade personer, att samla information och erfarenheter och att yttra sig om 
metoder för att rapportera om situationen i EG gällande handikapp i framtiden. 
34. Kommissionen planerar också att inrätta ett observationsorgan eller nätverk för nationell 
handikappolitik, som skall stödja sig på oberoende sakkunniga i medlemsstaterna. Syftet 
med observationsorganet eller nätverket skall vara att klargöra grundläggande begrepp och 
terminologi, att arbeta mot gemensamma tolkningar, särskilt i statistikfrågor, att 
tillhandahålla korrekt information om aktuell politik, att tillhandahålla oberoende 
utvärderingar av framstegen, samt att utföra annan användbar, välinriktad forskning som 
tillför ett mervärde. Det skall samarbeta med andra observationsorgan för att uppnå 
synergieffekter med avseende på tillgängliga kunskaper. Arbetet inom observationsorganct 
eller nätverket borde vara en ovärderlig hjälp för gruppen på hög nivå. Avsikten är att 
dessa båda organ skall inrätta ett samarbete som kommer båda parter till godo. 
Kommissionen kan vid behov komplettera observationsorganets forskning utifrån sina 
egna forskningsprogram, t. ex. Tide och Biomed. I detta sammanhang kommer det 
planerade meddelandet Forskning och utvecklingsverksamhet på gemenskapsnivå gällande 
åldrande och handikapp att vara av särskilt intresse. 
35. For att underlätta dialogen föreslår kommissionen att ett möte anordnas minst en gång om 
året mellan gruppen på hög nivå och det europeiska handikappforum som omnämns under 
punkt 41 ovan. 
10 
ii) Social dialog mellan arbetsgivare och fackföreningar 
36. Under senare år har den sociala dialogen allt mer inriktats på sysselsättningsfrågor. 
Arbetsmarknadens parter har givit starkt stöd till den sysselsättningsstrategi som fastslogs 
i Essen och till ansträngningarna för att integrera människor på arbetsmarknaden. 
37. Kommittén för social dialog och ständiga kommittén för sysselsättning kan ge viktiga 
bidrag till utvecklingen av nya initiativ till förmån för funktionshindrade personer. 
Kommissionen uppmanar arbetsmarknadens parter att utveckla ett särskilt samarbete om 
de frågor som behandlas i detta meddelande. 
iii) Medborgerlig dialog med icke-statliga organisationer 
38. Kommissionen har uppmuntrats mycket av det aktiva intresse och deltagande som ett stort 
antal handikapporganisationer visat för den europeiska sam arbetsprocessen, samt av att 
det europeiska stödets "mervärde" allmänt erkänts. Kommissionen uppmuntrades särskilt 
av handikapporganisationemas aktiva deltagande vid kommissionens sociala forum 1996. 
39. Insamlandet av erfarenheter och bra metoder inom Europeiska unionen har inom ramen 
för olika Helios-program utvecklats genom ett antal EU-nätverk som arbetar tillsammans 
i handikappfrågor. Mer än 800 deltagare och 80 europeiska icke-statliga organisationer 
har samarbetat både områdesvis och kollektivt i detta sammanhang. Detta har utgjort en 
möjlighet att diskutera och förtydliga grundläggande begrepp och en kanal för att allmänt 
sprida bra metoder. Dessutom har icke-statliga organisationer inom detta område kunnat 
delta på ett bättre sätt i den demokratiska processen, vilket har ökat deras självförtroende 
och medvetenhet om utvecklingen i Europa. Det pågående Helios Il-programmet kommer 
att löpa ut i slutet av 1996. Den slutgiltiga oberoende utvärderingsrapporten förväntas bli 
klar i mitten av 1997. Ett konkret resultat av Helios II kommer att vara de omfattande 
Riktlinjer för bra metoder, som kommer att publiceras senare i år genom kommissionens 
försorg. Dessa omfattar riktlinjer för ekonomisk och social integration samt integration 
inom utbildningen. 
40. I den utsträckning gemenskapens budget tillåter det avser kommissionen att fortsätta 
stödja organisationer som arbetar i handikappfrågor för att uppmuntra europeiskt 
samarbete. Förstahandskritcrict i detta avseende kommer att vara de bidrag som ges för 
att främja lika möjligheter pä europeisk nivå. 
41. Kommissionen välkomnar det oberoende europeiska handikappforum som nyligen 
inrättats. Detta forum samlar handikapporganisationer från alla medlemsstater, vilka 
företräder en stor majoritet av handikappintressena inom EU. Forumets stadgar har 
undertecknats av europeiska icke-statliga organisationer och nationella råd som för 
närvarande deltar i Helios II. Det nya forumet kommer att fa möjlighet att samarbeta nära 
med de europeiska institutionerna på ett aktivt sätt. Kommissionen åtar sig å sin sida att 
samarbeta aktivt och regelbundet sammanträda med det europeiska forumet, för att stärka 
det samarbete som byggts upp med ett stort antal icke-statliga organisationer under de 
senaste åren. 
42. Att öka medvetenheten om utvecklingen i medlemsstaterna och inom gemenskapen är en 
ständigt prioriterad fråga för kommissionen. Kommissionen kommer att fortsätta främja 
detta, särskilt genom att anordna "nationella informationsdagar" i varje medlemsstat och 
11 
genom att fortsätta använda sig av publikationer som "Helioscope" (som publiceras pä 
elva officiella språk) och "Hcliosflash" (som publiceras på tre officiella språk). Dessa 
publikationer har en läsekrets på ungefär fyrtiotusen personer. Det har varit utmärkande 
för "Helioscope" att ett stort antal artiklar skrivs av funktionshindrade personer. 
"Helioscope" har blivit en uppskattad och efterfrågad publikation av och för 
funktionshindrade personer. Den fyller ett uppenbart behov, och bör fortsätta att göra det. 
43. Anordnandet av en årligen återkommande "europeisk dag för funktionshindrade personer" 
har varit ett mycket positivt bidrag för att öka medvetenheten och ge en europeisk 
dimension till samarbetet på detta område. Kommissionen avser återigen, i den 
utsträckning gemenskapens budget tillåter, att fortsätta att årligen stödja denna europeiska 
dag, i samarbete med Europaparlamentet och andra gemenskapsinstitutioner. 
44. Kommissionen är också medveten om en ny och viktig tendens för lokala och regionala 
myndigheter att samarbeta med icke-statliga organisationer och arbetsmarknadens parter 
för att skapa en handikappvänlig miljö. Små nätverk på orter och i regioner utvecklas, till 
exempel inom ramen för Barcelona-förklaringen (1995). Ekonomiska och sociala 
kommittén, Regionkommittén och andra behöriga organ som till exempel icke-statliga 
organisationer kommer att anmodas att yttra sig om möjligheterna för att utveckla detta 
arbetssätt både i stadsområden och på landsbygden, och om den roll kommissionen kan 
spela för att utveckla ett europeiskt mervärde. 
iv) Mainstreaming: politikens utformning 
45. Kommissionen har vidtagit åtgärder för att stärka sin egen interna organisation genom att 
engagera alla berörda generaldirektorat i en gemensam handikappgrupp. Syftet är att öka 
medvetenheten om handikappfrågor och uppmuntra till ett utvidgat samarbete mellan 
kommissionens olika delar på detta område. På detta sätt hoppas man arbeta för 
"mainstreaming", det vill säga att införliva handikappfrågorna i politiken pä alla områden. 
Inom detta ramverk kommer kommissionen att granska en rad möjliga initiativ på olika 
områden, särskilt forskning, utbildning och transport. Kommissionen kommer också att 
rådfrågade icke-statliga organisationerna om initiativ och förslag från kommissionen som 
påverkar ftinktionshindrade personer. 
46. Av ovanstående följer en viktig princip, nämligen att allt strategiskt tänkande gällande 
samhällsförändringar och lägliga justeringar av politiken skall omfatta funktionshindrade 
personers erfarenheter. Två strategiska frågor är särskilt betydande på handikappområdet 
för närvarande, nämligen sysselsättningen och informationssamhället. 
v) Mainstreaming: sysselsättningsstrategin som utformades i Essen 
47. Kommissionens sociala handlingsprogram (1995-1997) omfattar ett åtagande att lägga 
fram en enhetlig strategi för sysselsättning av funktionshindrade personer i form av ett 
meddelande under 1997. En del grundläggande delar av denna strategi finns redan på 
plats. I enhetsrapportcn från 1995 och interrimsrapportcn 1996 kom kommissionen och 
rådet överens om strukturella mål för sysselsättningsstratcgin. Ett av dessa mål är 
12 
åtagandet att förebygga långtidsarbetslöshet. Tillämpningen av detta åtagande har stor 
betydelse för funktionshindrade personer, eftersom dessa ofta löper större risk att bli 
långtidsarbetslösa och därigenom utslagna. När kommissionen förbereder enhetsrapporten 
till Europeiska rådet i Dublin kommer man att ta initiativ till att stärka åtgärderna för att 
förebygga långtidsarbetslöshet och för att integrera funktionshindrade personer i 
arbetslivet. 
48. Kommissionen kommer att anmoda arbetsmarknadens parter att förbereda en gemensam 
ståndpunkt gällande god sed på detta område. Kommissionens syssclsättningsrapport 1997 
kommer för första gången att innefatta ett särskilt avsnitt om handikapp. Kommissionen 
arbetar för närvarande aktivt med att granska sitt eget förfarande gällande anställning och 
befordringsgång för funktionshindrade personer vid kommissionens enheter. Denna 
granskning kommer att slutföras innan slutet av 1996. 
vi) Mainstreaming: informations- och kommunikationsteknik (IKT) 
49. Kommissionen arbetar aktivt med att undersöka möjligheterna att utnyttja 
informationssamhällets alla aspekter för att uppnå lika möjligheter för funktionshindrade 
personer och förbättra deras livs- och arbetsvillkor. Dessa frågor diskuteras i allmänhet 
i kommissionens grönbok Leva och arbeta i informationssamhället - Människan i 
centrum. En intern arbetsgrupp kommer att tillsättas av kommissionen för att fortsätta 
detta arbete. Gruppen kommer att få till uppgift att undersöka utrymmet för ett särskilt 
initiativ på gemenskapsnivå, grundat på hittills uppnådda relevanta erfarenheter inom till 
exempel Tide-programmct. Arbetet kommer att utgå från en granskning av bra 
tillämpningar av infomiations- och kommunikationsteknik (IKT) till förmån för 
funktionshindrade personer, och av framtida möjligheter till stordriftsfördclar genom att 
göra IKT mer lättillgänglig och användbar för funktionshindrade personer. 
50. Det europeiska handikappforumet kommer att inbjudas att bidra med sina idéer i denna 
fråga inom ramen för samrådet om grönboken under resten av 1996. Forumet har redan 
inbjudits att yttra sig om prioriterade behov gällande sysselsättningsfrågor 
51. En särskild databas kallad Handynet, som utarbetats inom ramen för Helios II, ger tillgäng 
till femtiotusen olika upplysningar om tekniska hjälpmedel för funktionshindrade personer 
och dem som arbetar med rehabilitering. Handynet finns på tolv språk på CD-ROM, och 
kan erhållas vid särskilt utsedda centrum i medlemsstaterna. Kommissionen anser att 
frågan om att göra detta system mer lättillgängligt och öka dess omfattning (eventuellt 
genom att koppla systemet till Internet) noggrant bör granskas. 
vii) Mainstreaming: strukturfonderna 
52. Sedan 1989, då Europeiska gemenskapens strukturfonder omvandlades till ett 
betydelsefullt instrument för planering och utveckling, har de haft det dubbla målet att 
uppnå ekonomisk och social sammanhållning i gemenskapens alla regioner. Att stimulera 
sysselsättningen ses som en särskilt prioriterad fråga. 
13 
53. Under pågående programperiod, 1994-1999, utgör strukturfonderna, och särskilt 
Europeiska socialfondcn (ESF), det mest omfattande ekonomiska instrumentet på 
gemenskapsnivå för att förbättra funktionshindrade personers situation. 
54. Under perioden 1994-1999 ges ESF:s stöd till funktionshindrade personer huvudsakligen 
i samband med åtgärder för att bekämpa social utslagning från arbetsmarknaden. Stödet 
från ESF gäller utarbetandet av omfattande åtgärdspaket som utgör en väg mot integration 
eller återintegration på arbetsmarknaden av socialt utslagna, inklusive funktionshindrade 
personer. Integrerade åtgärdspaket omfattar rådgivning, stöd till egenföretagare, 
lönesubventioner och åtgärder för att ge arbetslivserfarenhet osv. Dessa åtgärder vidtas 
främst inom ramen för mål 1 (minst utvecklade regioner), mål 2 (eftersatta regioner) och 
mål 3 (övergripande åtgärder). Under perioden 1994-1999 har ett totalt belopp på 5,5 
miljarder ecu särskilt avsatts för att bekämpa utslagningen. Medlemsstatemas 
programplaneringsdokumcnt visar att funktionshindrade personer utgör en av de viktigaste 
målgrupperna för åtgärderna för att bekämpa utslagningen från arbetsmarknaden. 
55. Förutom denna verksamhet inom övergripande strukturprogram finns inom ramen för 
Employment-initiativet ett särskilt delinitiativ - Horizon - som inrättats för att särskilt 
behandla funktionshindrade personers integration i arbetslivet och ge stöd till 
genomförandet av nydanande transnationclla projekt som omfattar dessa personer. Från 
1994 till 1999 har 513 miljoner ecu avsatts för Employment-Horizon. En ny 
projektomgäng för perioden 1997-1999 kommer att påbörjas i medlemsstaterna mot slutet 
av 1996. 1 detta sammanhang välkomnar kommissionen det faktum att ett stort antal av 
de nätverk som inrättats inom ramen för Helios II nu har blivit aktiva deltagare i 
Employment-Horizon. 
56. Kommissionen vidtar nu åtgärder för att försäkra sig om att dessa betydande ekonomiska 
resurser används så effektivt som möjligt, och att de uppfattas som en del av Europeiska 
gemenskapens handikappstrategi. Särskilda informationsinsatser görs för att göra Horizon-
initiativet synligare. En särskild europeisk konferens kommer att anordnas av 
kommissionen 1997 för att få en överblick över lovande initiativ och undersöka metoder 
för att allmänt genomföra bra åtgärder och metoder i framtiden. 
57. Gemenskapsinitiativet Urban kan också bidra till att förbättra funktionshindrade personers 
situation. Med ett anslag på 850 miljoner ecu syftar detta initiativ till att förnya eftersatta 
stadsområden. Detta kan omfatta stödåtgärder för behövande grupper, inklusive 
funktionshindrade. 
58. Som en del av den förestående halvtidsgranskningen av strukturfonderna kommer 
kommissionen att försöka utvärdera omfattningen och inflytandet av de åtgärder som 
gäller funktionshindrade personer. Dessutom kommer kommissionen att fästa 
medlemsstaternas uppmärksamhet på behovet att inbegripa grupper av funktionshindrade 
på ett mer aktivt sätt i genomförandet och uppföljningen av strukturfondsåtgärder. 
# * * * * 
14 
SLUTSATSER 
59. I detta meddelande har utvecklingen mot ett synsätt pä lika möjligheter grundat pä 
rättigheter kartlagts, både i medlemsstaterna och på gemenskapsnivå. De olika skälen till 
denna utveckling har räknats upp, liksom de argument som gör den övertygande både 
principiellt och praktiskt. Vår gemensamma arbetsuppgift är att tillvarata och göra 
utrymme för mänsklig mångfald. Detta angår alla i ett medborgamas Europa där både 
rättvisa och effektivitet värdesätts. 
15 
BILAGA 
UTVECKLINGEN AV POLITIKEN PA EUROPEISKA GEMENSKAPENS NTVA OCH PA BREDARE INTERNATIONELL 
NIVÅ 
Övergången till ett synsätt på funktionshinder som grundas på rättigheter har utvecklats och fått 
allmänt stöd på internationell nivå under de senaste tjugo åren. Frågan om uppnående av lika 
möjligheter för funktionshindrade personer har under lång tid fått mycket uppmärksamhet inom 
Förenta Nationerna, dess olika specialiserade organ och andra regionala organisationer. Det är 
betecknande att Förenta nationemas generalförsamling i en viktig resolution från 1975 som 
innehåller en förklaring om handikappades rättigheter, underströk att funktionshindrade personer 
har exakt samma mänskliga rättigheter (och skyldigheter) som alla andra människor. 
År 1981 utsågs av Förenta nationernas generalförsamling till det internationella handikapparet, 
som invigde handikappårtiondet (1983-1992). Det viktigast resultatet av det internationella 
handikappåret var världshandlingsprogrammet för handikappade som antogs av 
generalförsamlingen 1982. Förutom att viktiga principer gällande förebyggande verksamhet och 
rehabilitering fastslogs, underslröks i detta program även de funktionshindrades rätt till samma 
möjligheter som andra samhällsmedlemmar och likadel i de förbättringar av levnadsförhållandena 
som uppnås genom den ekonomiska och sociala utvecklingen. 
Detta nya tänkesätt konkretiserades 1993 genom att Förenta nationemas generalförsamling antog 
en resolution om standardregler för uppnående av lika möjligheter för funktionshindrade personer. 
Dessa regler utformades utifrån de erfarenheter som gjorts under Förenta nationemas 
handikappårtionde (1983-1992). Dessa regler och de värderingar de företräder har sedan dess 
bekräftats i flera av FN:s förklaringar om mänskliga rättigheter, inklusive den förklaring och det 
handlingsprogram om mänskliga rättigheter som antogs i Wien (1993), världstoppmötet för social 
utveckling och det handlingsprogram som antogs i Köpenhamn (1995) samt den 
handlingsplattform som antogs på kvinnokonferensen i Peking (1995). 
Även om standardreglerna inte är bindande ur strikt juridisk synpunkt innebär de dock ett starkt 
moraliskt och politiskt åtagande från staternas sida att vidta åtgärder. De utgör också en anmodan 
till staterna att samarbeta för att utveckla en politik för att uppnå lika möjligheter för 
funktionshindrade personer. 
Det internationella året 1981 och det världshandlingsprogram det ledde till, gav stimulans till ett 
ökat intresse och engagemang från gemenskapens sida. Ett antal officiella uttalanden och 
resolutioner på området antogs av rådet under 1980-talet och i början av 1990-talet. En viktig 
resolution utfärdades av rådet och av medlemsstatemas regeringsföreträdare, församlade i rådet 
den 21 december 1981, om social integration av funktionshindrade personer på gemenskapsnivå. 
Den 24 juli 1986 antog rådet en rekommendation om funktionshindrade personers sysselsättning 
inom gemenskapen. I rekommendationen uppmanades medlemsstaterna att vidta alla lämpliga 
åtgärder för att främja rättvisa möjligheter för funktionshindrade personer gällande sysselsättning 
och yrkesutbildning, samt att fullfölja politiken för att undanröja diskriminering av 
funktionshindrade arbetstagare. I denna rekommendation fastställdes också ett ramverk av riktlinjer 
för aktiva åtgärder. En annan resolution antogs av rådet (utbildning) den 31 maj 1990, om 
integration av funktionshindrade barn och unga inom det gängse utbildningssystemet. 
16 
Programmen Helios (1988-1992) och Helios II (1993-1996) utformades för att utgöra en plattform 
för samarbete mellan medlemsstaterna, innefattande infonnationsutbyte om ekonomisk och social 
integration, lika möjligheter och ett oberoende liv, genom olika allmänna och särskilda åtgärder. 
Gemenskapens strukturfonderna, särskilt Europeiska socialfonden, har spelat och spelar en viktig 
roll i Europas strävan att främja lika möjligheter för funktionshindrade personer. De huvudsakliga 
ramverken för gemenskapsstöd och de samlade programplaneringsdokumenten för perioden 1994 -
1999 innehåller antingen direkta handikappätgärder eller åtgärder som kan utnyttjas av 
funktionshindrade personer. Gemenskapens initiativ Employment innehåller ett särskilt program, 
Horizon, som särskilt ägnas funktionshindrade personers integration på arbetsmarknaden. 
Andra betydelsefulla initiativ och program innefattar Sokrates (partnerskap och utbyte mellan 
skolor), Leonardo da Vinci (yrkesutbildning), initiativet Tide (telematik för integration av 
funktionshindrade och äldre) och FoTU(forskning och teknisk utveckling). Heart-undersökningen 
som utfördes inom ramen för Tide visade att, även om utformningen av leverans av tjänster måste 
anpassas till enskilda medlemsstaters särdrag, bör en minimal samordning av normer främjas för 
att möjliggöra likvärdiga möjligheter för funktionshindrade personer och stärka europeiska 
tillverkares konkurrensfömiåga. Espnt, programmet för informationsteknik, bidrar till att öka 
möjligheterna - till exempel projekten Inter (utveckling av proteser som samverkar direkt med det 
mänskliga nervsystemet) och Scatis (virtuell hörsel - resultaten från detta projekt kan bli till hjälp 
för personer med hörsclproblem). 
Ett förestående meddelande från generaldirektorat XIII kommer att beskriva ett holistiskt synsätt 
på forskning och utveckling gällande behov och möjligheter för äldre människor och 
funktionshindrade personer. Detta meddelande bör innehålla ett utkast till en forskningsplan 
inriktad pä att fa fram kunskap som kan hjälpa till att ge beslutsfattare information när de ställs 
inför de sociala, ekonomiska och miljömässiga utmaningar och möjligheter som uppstår med en 
åldrande europeisk befolkning där allt fler funktionshindrade samhällsmedlemmar ingår. 
Även Sport-programmet innefattar särskilda åtgärder för sportutövare med funktionshinder. I 
gemenskapens handlingsplan för turism, som antogs 1992, ansågs funktionshindrade personer som 
en turistkategori som behöver särskild uppmärksamhet, eftersom turism och fritidsaktiviteter bidrar 
till social integration av funktionshindrade personer. Man bör även hänvisa till kommissionens 
grönbok om transporter från 1996 med titeln Ett trafiknät för alla, som beaktar rörelsehindrade 
personers behov. 
På en bredare regional nivå har även Europarådet utvecklat en intressant modell för sina 
medlemsstater för att uppnå lika möjligheter för funktionshindrade personer. Den återfinns i den 
viktiga resolutionen från april 1992 om en enhetlig politik för integration av funktionshindrade 
personer. 
17 
Il 
UTKAST 
RESOLUTION UTFÄRDAD AV RÅDET OCH AV MEDLEMSSTATERNAS 
REGERINGSFÖRETRÄDARE FÖRSAMLADE I RÅDET 
OM 
LIKA MÖJLIGHETER FÖR 
FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
18 
96/0216(CNS) 
UTKAST 
RESOLUTION UTFÄRDAD AV RÅDET OCH AV MEDLEMSSTATERNAS 
REGERINGSFÖRETRÄDARE FÖRSAMLADE I RÅDET 
OM 
LIKA MÖJLIGHETER FÖR 
FUNKTIONSHINDRADE PERSONER 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD OCH MEDLEMSSTATERNAS REGERINGS­
FÖRETRÄDARE FÖRSAMLADE I RÅDET UTFÄRDAR DENNA RESOLUTION 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande, 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och 
med beaktande av Regionkommitténs yttrande. 
RÅDET OCH MEDLEMSSTATERNAS REGERINGSFÖRETRÄDARE FÖRSAMLADE I 
RÅDET 
1. UPPMÄRKSAMMAR Europeiska kommissionens meddelande "Lika möjligheter för 
funktionshindrade personer - En ny handikappstratcgi för Europeiska gemenskapen", 
2. KONSTATERAR att funktionshindrade personer utgör en betydande del av gemenskapens 
befolkning och att de, som grupp betraktad, möts av ett stort antal olika hinder för att 
uppnå lika möjligheter, oberoende och fullständig ekonomisk och social integration, 
3. KONSTATERAR att respekten för de mänskliga rättigheterna är en grundläggande 
värdering för medlemsstaterna och konstaterar att den uttryckligen nämns i artikel F 2 i 
Fördraget om Europeiska unionen, 
4. KONSTATERAR VIDARE att principen om lika möjligheter för alla, inklusive 
funktionshindrade personer, utgör en central värdering som delas av alla medlemsstater, 
5. PÅMINNER OM att det i rådets rekommendation av den 24 juli 1986 om 
funktionshindrade personers sysselsättning inom gemenskapen föreskrivs att 
medlemsstaterna skall 
EGT nr L 225, 12.8.1986, s. 43. 
19 
vidta alla lämpliga åtgärder för att främja rättvisa möjligheter för 
fiinktionshindrade personer gällande sysselsättning och yrkesutbildning, inklusive 
såväl grundutbildning och anställning som rehabilitering och integration, 
6. UNDERSTRYKER att arbetstagarnas fria rörlighet, den inre marknadens fullbordande och 
utveckling samt ökade rättigheter för konsumenter måste säkerställas för alla unionens 
medborgare, inklusive de funktionshindrade, 
7. ANSER att en ökad social sammanhållning inom Europeiska gemenskapen förutsätter att 
man främjar lika möjligheter för, och undanröjandet av diskriminering av, 
funktionshindrade personer, och UNDERSTRYKER vidare att tillgång till gängse 
utbildning och yrkesutbildning utgör en förutsättning för en framgångsrik integration i det 
ekonomiska och sociala livet, 
8. PÅMINNER OM att det övergripande syftet bakom Förenta nationenias standardregler 
om lika möjligheter för funktionshindrade personer, som antogs av generalförsamlingen 
den 27 december 19931 är att säkerställa att alla funktionshindrade personer har möjlighet 
att utöva samma rättigheter och skyldigheter som andra, 
9. PÅMINNER OM att man i dessa regler uppmanar till handling på alla nivåer, såväl inom 
staterna som genom internationellt samarbete för att främja principen om lika möjligheter 
för funktionshindrade personer, 
10. PÅMINNER OM att kommissionen i vitboken "Europeisk arbetsmarknads- och 
socialpolitik - en framtidsväg för unionen", antagen av kommissionen den 27 juli 19942, 
angav att man avsåg att förbereda ett lämpligt instrument för att stödja principerna bakom 
Förenta nationernas standardregler om lika möjligheter för funktionshindrade personer, 
11. UNDERSTRYKER att, även om ansvaret i denna fråga i första hand åligger 
medlemsstaterna, bör Europeiska gemenskapen bidra till att främja samarbete mellan 
medlemsstaterna på detta område och uppmuntra till utbyte och utveckling av bästa 
möjliga metoder i gemenskapen, 
12. UNDERSTRYKER att de mål som fastställs i denna resolution för uppnående av lika 
möjligheter för funktionshindrade personer och avskaffande av diskriminering, inte skall 
hindra enskilda medlemsstater från att införa egna regler och bestämmelser för att uppnå 
dessa mål, och tar på så sätt full hänsyn till subsidiaritetsprincipen, 
Förenta nationernas generalförsamlings resolution 48/46 av den 20 december 1993. 
KOM(94) 333 av den 27 juli 1994. 
20 
OCH ANTAR HÄRMED DENNA RESOLUTION, VARIGENOM MEDLEMSSTATERNA 
BEKRÄFTAR de principer och värderingar som ligger bakom Förenta nationemas standardregler 
om lika möjligheter för funktionshindrade personer. Detta innebär 
att upprätthålla principen om lika möjligheter när omfattande åtgärder på 
handikappområdet utvecklas, och 
att undvika eller avskaffa all diskriminering pä grund av funktionshinder. 
Inom ramen för denna resolution avses med 
funktionshindradperson: en person med ett fysiskt, sensoriskt, mentalt eller intellektuellt 
funktionshinder som möter hinder när det gäller att delta i alla samhällslivets aspekter på 
lika villkor som andra, både teoretiskt och praktiskt, 
uppnående av lika möjligheter: den utveckling genom vilken samhällets och 
omgivningens olika system, som tjänster, verksamheter, information och dokumentation, 
görs tillgängliga för alla på lika villkor både teoretiskt och praktiskt. 
Principen om lika möjligheter både teoretiskt och praktiskt innebär att alla individers behov är lika 
viktiga, att respekten för mänsklig mångfald måste ligga till grund när samhället planeras och att 
alla tillgängliga resurser måste användas på så sätt att alla individer har lika möjligheter till 
delaktighet. 
FÖRBINDER SIG att anpassa relevanta nationella åtgärder, i de fall detta är nödvändigt eller 
lämpligt i förhållande till de riktlinjer som bifogas denna resolution. 
FÖRBINDER SIG att samarbeta ömsesidigt och med kommissionen för att ta fram och samla 
in grundläggande uppgifter om funktionshindrade personer. 
FÖRBINDER SIG att säkerställa att företrädare för funktionshindrade personer engageras mer 
aktivt i genomförande och uppföljning av relevanta gemenskapsåtgärder som vidtas till deras 
förmån. 
21 
Således UPPMANAR medlemsstatema kommissionen 
a) att genom lämpliga mekanismer - i samarbete med medlemsstaterna och icke-statliga 
handikapporganisationer - främja systematiskt utbyte av användbar information, statistik 
och erfarenheter, särskilt gällande nydanande åtgärder och bra metoder, 
b) att säkerställa att hänsyn tas till de principer som fastslås i denna resolution och bifogade 
riktlinjer, också i kommissionens interna politik och i alla förslag som kommissionen 
lägger fram om gemenskapens lagstiftning, program och initiativ, 
c) att lägga fram periodiskt återkommande rapporter för Europaparlamentet, rådet, 
Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén, med utgångspunkt frän 
information- som lämnas av medlemsstaterna, vilka beskriver de framsteg som görs och 
de hinder som påträffas under genomförandet av denna resolution. 
Medlemsstaterna UPPMANAR även gemenskapens övriga institutioner och organ att överväga 
hur de på ett bättre sätt kan införliva ovannämnda principer inom ramen för sina egna interna 
åtgärder och verksamhet. 
22 
RIKTLINJER 
Ramverk av riktlinjer för att förverkliga principen om 
lika möjligheter för funktionshindrade personer. 
Nedan återfinns ett antal områden som medlemsstaterna aktivt bör ta hänsyn till närde eftersträvar 
att uppnå lika möjligheter på handikappområdet. 
1. Att ge funktionshindrade personer möjlighet att delta i samhällslivet 
a. Respekt för oberoende. Detta kan uppnäs genom att man erkänner att funktionshindrade 
personer är begåvade och ansvarskännande individer som fattar egna, berättigade val i livet. Bland 
annat innebär detta stöd för begreppet oberoende boende och de medel som är nödvändiga för att 
uppnå det. Uppnåendet av integration och delaktighet, liksom de metoder som används, bör alltid 
stå i samklang med, och respektera, den fiinktionshindrade individens värdighet, oberoende och 
personliga integritet. 
b. A npassa utbildningssystemen för att underlätta delaktighet. Detta kan genom föras genom 
att man förbereder funktionshindrade personer, så långt de själva kan, för att delta i samhällslivet 
på lika villkor och för att gå in på arbetsmarknaden på en nivå som motsvarar deras förmåga. 
Detta kan uppnås bland annat genom att man påskyndar tendensen att placera funktionshindrade 
barn i vanliga skolor, utan att bryta mot principen om valfrihet, och genom att man säkerställer 
att gränserna avskaffas mellan "vanliga" och "särskilda" utbildningsåtgärder, till förmän för alla 
parter. Fler aktiva arbetsmarknadsåtgärder bör vidtas för att främja möjligheterna ti 11 sysselsättning 
för funktionshindrade personer, med eller utan särskilt stöd. Experiment med nydanande tendenser 
(distansarbete, egenföretagande, integration i lokala sysselsättningsinitiativ och projekt för 
skapande av nya arbetstillfällen inom de nya områdena för sysselsättningsintensiv tillväxt osv ) 
kan öppna nya vägar mot sysselsättning. Tillämpningar av informations- och 
kommunikationssystem har visat sig öka funktionshindrade personers bidrag till arbetmarknaden 
på ett effektivt sätt. En viktig del av denna strategi är att granska utbildningsåtgärder för att 
försäkra sig om att de är adekvata. 
c. Anpassa välfärd och annat stöd för att underlätta delaktighet. Detta kan genomföras 
genom att sådant stöd omdefinieras för att säkerställa att stödet inte förstärker individens isolering, 
utan i stället spelar sin egen roll för att aktivt underlätta delaktighet. Särskilt bör uppgiften att 
uppfylla funktionshindrade personers ständiga behov ses som ett grundläggande stöd för 
fortgående delaktighet. Allmänna strategier för hälsa, rehabilitering och förebyggande åtgärder bör, 
när så är lämpligt, knytas nämiare till strävan efter lika möjligheter. Den positiva utvecklingen 
mot rehabilitering i närmiljö (Community Based Rehabilitation, CBR) bör aktivt främjas och 
stödjas. 
d. Utveckling mot ett individ-centrerat synsätt vid utformning och tillämpning av 
stödtjänster: Detta kan genomföras genom att utfonnning och leverans av tjänsterna förbättras. 
Ett nyckeldrag i en sådan förändring bör vara att funktionshindrade personers perspektiv ställs i 
centrum såväl vid ursprunglig utformning och senare översyner av stödsystem som vid deras 
konkreta tillämpning. 
23 
e. "Mainstreaming" (införlivandet av handikappfrågor i alla politiska sammanhang): Detta 
kan genomföras genom att prioritera tjänster och stöd inom vanliga strukturer och säkerställa att 
funktionshindrade personer kan leva i samhället och ha en vanlig livsstil med tillräcklig stödnivä. 
Stödet bör vara effektivt med avseende både på verkan och kostnader. 
/ Garantera kontinuerlig service: Detta kan genomföras genom att åtgärder vidtas för en 
samordnad utformning och leverans av tjänster, genom att påbörja arbetet med att klargöra 
rättskipningsansvar och ansvarsområden, genom att säkerställa att utbudet följer funktionshindrade 
personers livscykel utan avbrott, samt genom att utveckla enhetliga och tillgängliga 
informationsstrategier. Man bör särskilt överväga möjligheten att inrätta samordningsgrupper 
mellan olika ministerier. 
g. Säkerställa tillämpningen av delaktighetsprincipen: Detta kan uppnäs genom att man 
uppmuntrar och underlättar tillväxt av direkt representativa icke-statliga organisationer för 
funktionshindrade personer och utvecklar dialogen med dessa på alla nivåer när man utformar och 
utvärderar relevanta lagstiftningsåtgärder, samt när man levererar tjänster. Detta bör också 
innefatta alla politiska områden som kan ha konsekvenser pä funktionshindrade personers 
möjligheter att dra fördel av principen om lika möjligheter. Detta deltagande bör ses som en 
förutsättning för effektiv utveckling av åtgärder. Man bör särskilt överväga möjligheten att stödja 
nationella nätverk för sådana icke-statliga organisationer, bland annat genom användningen av 
informationsteknik. Man bör också särskilt överväga möjligheten att engagera sådana icke-statliga 
organisationer som fullvärdiga partner tillsammans med lokala myndigheter, arbetsgivar- och 
näringslivsorganisationer samt fackföreningar vid utarbetandet av lokala strategier till förmän för 
lika möjligheter och icke-diskriminering. 
2. Att undanröja hindren för delaktighet 
Att se frågor om tillträde mot bakgrund av principen om lika möjligheter och rätten att delta: 
Detta kan genomföras genom att befintliga hinder gällande arkitektonisk utformning, 
kommunikationer och transporter undanröjs, samt genom att utveckla detaljerade och 
genomförbara riktlinjer om tillgänglighet. Det kan också uppnäs genom att säkerställa en hinderfri 
miljö vid utformning och uppförande av nya inrättningar samt vid utveckling av ny 
kommunikationsteknik. Det är nödvändigt att särskilt överväga behovet av att utnyttja positiva 
utvecklingstendenser gällande informations- och kommunikationsteknik. 
3. Att öppna olika områden i samhället 
a. Genom att försvara funktionshindrade personers lika medborgerliga rättigheter: Detta kan 
genomföras genom att ge funktionshindrade personer rättigheter, både teoretiskt och praktiskt, att 
få tillträde till och delta på alla områden i samhället, inklusive det sociala området, 
utbildningsområdet, det ekonomiska och kulturella området, sport, turism samt politik. Bland annat 
kan detta innebära att man vidtar åtgärder mot diskriminering. Alla åtgärder mot diskriminering 
bör omfatta principen om "skälig anpassning" till funktionshindrade personers situation. Man 
måste vara lika noga med andra frågor gällande regelbundna och verkliga förbättringar av 
livskvaliteten. 
24 
b. Genom att främja funktionshindrade personers sysselsättning som en nyckelväg mot 
integration: Detta kan genomföras genom att man i detta syfte tillämpar strategier som tillkommit 
i samförstånd på olika områden: utbildning, yrkesutbildning, sysselsättning, icke-diskriminering, 
social välfärd, sociala tjänster, bostäder, sjukvård osv. Detta är återigen frågor i vilka det kan 
krävas lagstiftning mot diskriminering. Sådan lagstiftning bör i princip omfatta kravet på "skälig 
anpassning" till funktionshindrade personers situation. Man bör också särskilt överväga 
möjligheten att aktivt utveckla och underlätta tendensen till "arbete med särskilt stöd" 
4. Att göra den allmänna opinionen mottaglig för strategier för lika möjligheter för och 
icke-diskriminering av funktionshindrade personer. 
Att utveckla medvetenhet och kunskaper: Detta kan genomföras genom att man utvecklar 
strategier som inriktas på att påverka grundläggande sociala attityder gentemot funktionshindrade 
personer genom ökad medvetenhet och information. Sådana strategier bör inriktas på att 
koncentrera allmänhetens uppmärksamhet på individen snarare än på handikappet. De bör 
utformas för att göra allmänheten medveten om funktionshindrade personers positiva möjligheter 
samt deras samma mänskliga önskan och rätt till delaktighet och till att dela de skyldigheter som 
denna delaktighet medför. 
25 
ISSN 1024-4506 
KOM(96) 406 slutlig 
DOKUMENT 
SV 05 04 
Katalognummer : CB-CO-96-422-SV-C 
ISBN 92-78-07948-0 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
26