SV Europeiska unionens officiella tidning C 44/1

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om: ”Grönbok – Europeiska området för forskningsverksamhet: Nya utsikter”

KOM(2007) 161 slutlig

(2008/C 44/01)

Den 4 april 2007 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Grönbok – Europeiska området för forskningsverksamhet: Nya utsikter”.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 4 oktober 2007. Föredragande var Gerd Wolf.

Vid sin 439:e plenarsession den 24–25 oktober 2007 (sammanträdet den 24 oktober) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 107 röster för och 2 nedlagda röster:

1. Sammanfattning och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén anser att det är absolut nödvändigt att ytterligare klart stärka de hittillsvarande åtgärderna på området för forskning och utveckling (FoU) i Europa och att förbättra de ramvillkor och skapa de finansiella förutsättningar som är nödvändiga för detta. Jämte slagkraftiga gemensamma, nationella och industriella forsknings- och utvecklingsprogram behöver vi en europeisk inre marknad för forskning och utveckling för att bättre kunna utnyttja och frigöra befintlig och utvecklingsbar potential, dvs. det europeiska området för forskningsverksamhet.

1.2 EESK ser därför positivt på kommissionens avsikt att stärka och utvidga det europeiska området för forskningsverksamhet. De mål och förslag som kommissionen tar upp är i stor utsträckning motiverade och värda att stödja. Många av dem behöver emellertid kompletteras och i vissa fall också förtydligas eller ändras.

1.3 Kommittén stöder målet att skapa en attraktiv europeisk arbetsmarknad för forskare som både möjliggör och belönar rörlighet. I förgrunden finner man frågor som rör utformningen av kontrakt, attraktiv ersättning, en social trygghet som är överförbar i hela Europa och möjligheten att hålla samman familjer. På detta område finns det stora brister, framför allt i medlemsstaterna! Därför vill kommittén särskilt uppmana medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att åtgärda dessa brister och framför allt också att erbjuda unga forskare attraktiva yrkesmöjligheter som kan konkurrera med de andra yrkesmöjligheter som finns för högt begåvade akademiker. Fler unga kommer då att vara beredda att lägga ner såväl energi som tid på mycket krävande studier och därmed bidra till att avlägsna den hotande bristen på kvalificerad vetenskaplig-teknisk arbetskraft och akademiker i Europa.

1.4 Vi stöder det mål som Europeiska rådet beslutade om i Barcelona. Enligt detta beslut ska gemenskapen emellertid bara bidra med sammanlagt runt 2 % (alltså bara en femtiondedel!) till de investeringar i forskning och utveckling som eftersträvas enligt Barcelonamålet. Det absolut största politiska ansvaret för att uppnå Barcelonamålet ligger därmed hos medlemsstaterna, och det ekonomiska ansvaret hos industrin. Vi vill därför särskilt uppmana rådet, Europaparlamentet och medlemsstaterna att göra allt de förmår för att Europa åter ska kunna inta en världsledande ställning inom forskning och utveckling, och vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för detta.

1.5 Kommittén upprepar sin rekommendation om att höja gemenskapens bidrag till de sammanlagda investeringar som eftersträvas på FoU-området till åtminstone 3 % för att kunna stärka forskningsstödens hävstångseffekter på de forskningsinvesteringar som krävs från medlemsstaternas och industrins sida. Dessutom bör man avsätta en del av strukturfondsmedlen för infrastrukturåtgärder på FoU-området, och stärka de stödmöjligheter som finns genom EIB. Med tanke på de allvarliga energi- och klimatproblem som länge underskattats är denna rekommendation nu av yttersta vikt.

1.6 Kommittén ställer sig bakom målet att skapa vetenskaplig-teknisk forskningsinfrastruktur av världsklass, vilket kräver ett varaktigt och tillförlitligt stöd. En grundläggande förutsättning för framgång och för att det ska finns någon mening med investeringar på detta område är att relevanta institut och universitet i medlemsstaterna deltar, och att industrin engagerar sig aktivt i tekniska projekt. Det är endast genom nätverksarbete som man kan bilda en helhet och skapa europeiskt mervärde.

1.7 Kommittén stöder målet att stärka forskningsinstitutionerna – men också deras överordnade paraplyorganisationer – som väsentliga initiativtagare och huvudaktörer inom forskning och utveckling. Dessa måste garanteras trygghet för att kunna planera långsiktigt, ha tillgång till adekvat utrustning och ges tillräcklig beslutsfrihet. Förutsättningarna för detta är större egenansvar när det gäller användning av finansiella resurser, tillräcklig grundfinansiering och totalfinansiering av projekt, överföringsmöjligheter mellan årsbudgetar, minskad administrativ framstegshämmande belastning för aktörerna inom forskning och utbildning samt uppmuntran till och stöd för avancerad forskning genom konkurrensbaserad tilldelning av ytterligare forskningsmedel.

1.8 Kommittén anser att gemensamma teknikinitiativ och teknikplattformar utgör viktiga instrument för tekniska innovationer inom strategiskt viktiga forskningsområden. I samband med de partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn och de gemensamma forskningsprogrammen som är nödvändiga på detta område är det också viktigt att i adekvat utsträckning engagera små och medelstora företag. De kunskaps- och innovationsgemenskaper som ska skapas i framtiden av det europeiska tekniska institutet (ETI) bör kunna dra nytta av de erfarenheter som görs inom ramen för dessa samarbetsformer. Erfarenheterna från projekten ERA-Net och CORNET liksom från EUREKA-klustren kan också utgöra värdefulla bidrag på detta område.

1.9 Vi stöder målet att öppna det europeiska området för forskningsverksamhet mot omvärlden. För att kunna göra detta är områdets attraktivitet emellertid av avgörande betydelse. Först när den pågående beklagliga kompetensflykten (brain-drain), inte bara i kvantitativt utan också i kvalitativt hänseende, av de globalt konkurrenskraftigaste och framgångsrikaste forskarna har övervunnits kan denna uppgift anses vara genomförd. För att kunna uppnå detta mål måste emellertid alla avgörande kriterier vara uppfyllda i fråga om nivå, utrustning, arbetsvillkor, politiska ramvillkor, utvecklingsmöjligheter och handlingsutrymme, inkomst och samhälleligt erkännande.

1.10 Kommittén stöder den öppna samordningsmetoden som används för att värdera medlemsstaternas strategiska mål och politik och för att utbyta erfarenheter i syfte att uppnå samstämmighet och en optimerad europeisk forskningspolitik. Däremot vill vi avråda från att använda en toppstyrd samordning (top-down) av den europeiska forskningen in i minsta detalj och ända in i forskningsorganisationer och företag i strävan efter att säkerställa en allmän samstämmighet. Man måste därför undvika att ge intryck av att kommissionen eftersträvar en central styrning av den europeiska forskningen. Det handlar om att skapa en harmonisk balans mellan gemenskapens ramar, medlemsstaternas självständighet samt institutionella och individuella initiativ och handlingsfrihet. Det är endast genom en mångfald av metoder, initiativ och ämnesval som de bästa resultaten, metoderna och innovationerna kan uppstå.

1.11 Kommittén upprepar sin uppmaning om att minska byråkratin, och rekommenderar att man för upp minskad byråkrati som ytterligare ett viktigt politiskt mål på den framtida dagordningen för Europeiska området för forskningsverksamhet. Detta innebär att gemensamt med medlemsstaterna och forskningsorganisationerna utveckla metoder för att förenkla de alltför överreglerade och många europeiska, regionala och institutionella rapporteringsplikterna och ansöknings-, bedömnings-, utvärderings- och beviljande-förfarandena etc. och begränsa dessa till ett absolut nödvändigt minimum. Till och med konkurrensen om stöd för spetsforskning förvärrar för närvarande den byråkratiska bördan för forskarna. Därför är det desto viktigare att finna en lösning på detta problem genom att minska och förenkla det administrativa arbetet. Rädslan för enskilda personers felaktiga agerande får inte leda till en överreglering och handlingsförlamning som drabbar alla.

1.12 Vi anser det vara nödvändigt att vetenskapligt ledande kvalificerade tjänstemän med särskild sakkunskap, som sedan länge är och under lång tid framöver kommer att vara mycket väl förtrogna med det berörda sakområdet, dess särdrag och speciella forskargemenskap (regelbunden arbetsrotation är i detta sammanhang kontraproduktivt!), involveras i arbetet i stödorganisationerna, särskilt i kommissionen.

1.13 Kommittén vill föreslå att man kompletterar det europeiska området för forskningsverksamhet med ett europeiskt kunskapsområde i syfte att skapa ett europeiskt kunskapssamhälle. Detta kräver en solid och bred utbildning för alla medborgare och en förstklassig specialutbildning för forskare och ingenjörer, vilket i sin tur kräver en adekvat ”kunskapsförvaltning”. Forskning och utveckling handlar om att med hjälp av redan befintlig kunskap ta fram ny kunskap.

1.14 Kommittén rekommenderar att man utvecklar tydliga och lättbegripliga regler för det gemensamma FoU-stödets och den gemensamma FoU-samordningens många instrument, inbegripet en sammanfattande översikt över (och ”bruksanvisning” till) alla stöd- och samordningsinstrument i olika former som står till förfogande i förbindelse med kommissionens FoU-mål. Då skulle det också framgå om instrumenten, trots deras växande antal, fortfarande är tillräckligt tydliga och avgränsade i fråga om uppgifter och om de, såväl för användarna som för kommissionens tjänstemän, fortfarande är överskådliga och hanterbara, eller snarare behöver ses över.

1.15 Många av de frågor som tas upp i grönboken kräver en differentierad analys. För detta och för ytterligare aspekter hänvisar kommittén till yttrandets fullständiga text.

2. Kommissionens meddelande

2.1 Kommissionens meddelande tar utgångspunkt i den redan genomförda debatten om och antagandet av det nu gällande sjunde ramprogrammet för forskning och utveckling (FoU), och i de därtill utvalda forskningsämnena (s.k. specifika program) och tillgängliga instrumenten samt gällande deltaganderegler. I kommissionens meddelande behandlas därför inte forskningsinnehåll, utan uteslutande de strategiska mål som satts upp för det europeiska området för forskningsverksamhet.

2.2 I kommissionsmeddelandet sammanfattas, efter en kortfattad historisk översikt, det europeiska forskningsområdets uppgifter och mål. Därefter diskuteras, omprövas och anpassas dessa mot bakgrund nuläget till den nya utveckling som ägt rum. I sitt meddelande utgår kommissionen från den europeiska forskningens stora betydelse för Lissabonstrategin, och behandlar frågan om dess konkurrenskraft på global nivå.

2.3 Som särskilda uppgifter och mål lyfts följande punkter fram: — Ett tillräckligt flöde av kvalificerade forskare med stor rörlighet mellan institutioner, discipliner, sektorer och länder. — Forskningsinfrastruktur i världsklass som är integrerad, nätverksbaserad och tillgänglig för forskarlag från hela Europa och världen, främst tack vare nya generationers infrastruktur för elektronisk kommunikation. — Högklassiga forskningsinstitutioner som deltar i effektivt samarbete och partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn och utgör kärnan i ”kluster” för forskning och innovation. Här ingår ”virtuella forskningssamhällen” som vanligen är specialiserade på tvärvetenskapliga områden och drar till sig en kritisk massa mänskliga och finansiella resurser. — Effektiv kunskapsdelning, främst mellan den offentliga forskningen och industrin samt allmänheten i stort. — Ordentligt samordnade forskningsprogram och prioriteringar på nationell, regional och europeisk nivå. — Ett brett öppnande mot omvärlden av det europeiska området för forskningsverksamhet.

2.4 Resultat som redan har uppnåtts sammanfattas och utifrån detta behandlas därefter framtida åtgärder för konsolidering och den fortsatta utvidgningen av Europeiska området för forskningsverksamhet (ERA – European Research Area). EU:s nuvarande ramprogram för forskning har enligt kommissionen utformats särskilt för att stödja dessa åtgärder, och finansieringen har ökats avsevärt, om än mindre än vad Europeiska kommissionen först föreslog (och vad kommittén rekommenderade!). Nya initiativ som inletts i samband med sjunde ramprogrammet (2007–2013), till exempel Europeiska forskningsrådet, kommer att få stor betydelse för det europeiska forskningslandskapet. Även det framtida Europeiska tekniska institutet skulle kunna bidra till att skapa kunskaps- och innovationsgemenskaper av världsklass.

2.5 Kommittén pekar samtidigt på svaga punkter som måste åtgärdas, som till exempel (förkortat): — Forskarnas karriärmöjligheter är fortfarande begränsade. — Det är ofta svårt för företag att samarbeta med forskningsinstitutioner. — Den nationella och regionala forskningsfinansieringen är i stor utsträckning fortfarande inte samordnad. — Reformer på nationell nivå saknar ofta ett europeiskt perspektiv och är inte samstämmiga.

2.6 I följande avsnitt behandlas ytterligare element i grönboken.

2.7 För att skapa en bred diskussion om grönboken har kommissionen formulerat 35 konkreta frågor i sitt meddelande. Europaparlamentet, rådet, EESK, Regionkommittén, medlemsstaterna samt forskare och forskningsinstitutioner förväntas svara på dessa frågor och förslag till åtgärder ska under 2008 fastställas på grundval av dessa svar. Många av frågorna besvaras redan implicit i avsnitt 3 i detta yttrande. I avsnitt 4 tar kommittén ställning till några särskilda frågor.

3. Kommitténs allmänna kommentarer

3.1 Betydelsen av vetenskaplig spetskompetens. Kommittén har vid flera tillfällen (1) påpekat att vetenskapliga och tekniska topprestationer och omsättningen av dessa i innovationer och en konkurrenskraftig ekonomi är avgörande förutsättningar för att vi ska kunna trygga vår framtid i den globala miljön utan att äventyra den europeiska sociala modellen. Därför är det absolut nödvändigt att ytterligare klart stärka de hittillsvarande åtgärderna på området för forskning och utveckling i Europa och att fastställa nödvändiga politiska prioriteringar, förbättra nödvändiga ramvillkor och skapa finansiella förutsättningar för detta. Det är viktigt att tillämpa konkurrensprincipen utifrån stränga kvalitetskriterier. Kommittén har vid flera tillfällen yttrat sig om reglerna för de nödvändiga statliga stöden (2).

3.2 Europeisk inre marknad för forskning och utveckling. Jämte slagkraftiga gemensamma, nationella och industriella forsknings- och utvecklingsprogram behöver vi en europeisk inre marknad för forskning och utveckling för att bättre kunna utnyttja och frigöra befintlig och utvecklingsbar potential, dvs. det europeiska området för forskningsverksamhet.

3.3 Principiellt instämmande. Kommittén välkomnar därför den avsikt som kommissionen framför i grönboken att konsolidera, stärka och vidareutveckla det europeiska området för forskningsverksamhet, som en fortsättning på den i stort sett positiva utveckling som ägt rum. I kommissionsdokumentet ser vi också viktiga element som återspeglar våra tidigare rekommendationer på detta område (3). De mål som kommissionen tar upp i samband med detta är relevanta och de förslag som den lägger fram ser vi som i hög grad lämpliga och värda att stödja. Många av dem behöver emellertid kompletteras och i vissa fall också förtydligas eller ändras.

3.4 Utgångsläge

3.4.1 ”Forskargemenskapen”. Redan för över 50 år sedan grundades Europeiska organisationen för kärnforskning (CERN) (4). För detta fick den oberoende internationella ”forskargemenskapen”, dvs. den oberoende organisationen för internationellt ledande forskare (5), det stöd av ledande europeiska politiker som var nödvändigt för dess verksamhet. Därmed skapades också en europeisk försöksanläggning av världsklass, som skulle ha varit en alltför stor belastning för de enskilda länderna att finansiera och driva på egen hand i förhållande till deras möjligheter och vilja. Av liknade orsaker grundades sedan fler mellanstatliga europeiska organisationer (6), till exempel ECMWF, EMBO, ESRF, ESO, ESA och ILL.

3.4.2 Europeiska gemenskapen. Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen (Euratomfördraget) som undertecknades den 25 mars 1957 i Rom är ett av de tre fördrag som ligger till grund för Europeiska gemenskapen. I och med detta fördrag inleddes gemenskapens engagemang på området forskning och utveckling (7). I samband med ikraftträdandet av det första FoU-ramprogrammet 1986 lades grunden för en allmän gemensam forskningspolitik som omfattade långt mer än de mål som satts upp inom ramen för Euratom. Med det beslut som fattades år 2000 om det europeiska området för forskningsverksamhet, i samband med utarbetandet av Lissabonstrategin, bekräftade de europeiska politikerna sin vilja att skapa en formell ram för europeisk forskning. Europeiska området för forskningsverksamhet skulle samtidigt med inriktningen och mål baserade på Lissabonstrategin utvecklas till att bli ett varumärke av symboliskt värde.

3.4.3 Barcelonamålet. Som vi flera gånger framhållit stöder kommittén det mål som Europeiska rådet i anslutning till Lissabonstrategin beslutade om i Barcelona för fem år sedan. Enligt detta mål ska de sammanlagda FoU-utgifterna i EU öka så att de 2010 når upp till en nivå motsvarande nästan 3 % av BNP. De investeringar som krävs för detta ska till två tredjedelar finansieras av det privata näringslivet. Enligt nu gällande beslut ska gemenskapen emellertid bara bidra med sammanlagt runt 2 % (alltså bara en femtiondedel!) av de sammanlagda investeringar i forskning och utveckling som eftersträvas enligt Barcelonamålet.

3.5 Medlemsstaternas politiska förpliktelse. Det absolut största politiska ansvaret för att uppnå Barcelonamålet ligger därmed hos medlemsstaterna, och det ekonomiska ansvaret hos industrin och det privata näringslivet. Följande rekommendationer och uppmaningar vill vi därför rikta särskilt till rådet, Europaparlamentet och medlemsstaterna, som med det snaraste måste ta de steg som krävs och stödja de mål som fastställts i grönboken för att Europa åter ska kunna inta en världsledande ställning inom forskning och utveckling. Som ett första steg i denna riktning måste man se till att uppnå Barcelonamålet och vidta alla övriga åtgärder som är nödvändiga i sammanhanget.

3.6 Bättre utnyttjande av det gemensamma forskningsstödets hävstångseffekter. Gemenskapens forskningsstöd är emellertid också av mycket stor betydelse. Detta stöd har inte bara en integrerande och samordnande effekt, utan framför allt en hävstångseffekt som uppmuntrar medlemsstaterna och industrin att investera i forskning. Denna hävstångseffekt bör därför stärkas avsevärt så att det bidrag som är nödvändigt från medlemsstaternas och industrins sida för att uppnå Barcelonamålet äntligen kommer till stånd. Europa måste bli medvetet om sin tradition som ledande område för forskning och innovation och åter blåsa liv i denna.

3.6.1 Ökade gemensamma bidrag. Kommittén har kunnat konstatera (8) att den aktuella gemensamma FoU-budget som man beslutat om inte är tillräcklig för att kunna fungera som hävstångseffekt. Vi vill därför återigen uppmana till att i samband med den budgetöversyn som ska genomföras 2008 höja gemenskapens bidrag till de totala FoU-investeringar som eftersträvas inom det europeiska området för forskningsverksamhet, och som för närvarande ligger en bra bit under 2 %, till minst 3 % av BNP. Vi uppmanar också till att använda en väsentlig del av strukturfondsmedlen för infrastrukturåtgärder på FoU-området (9) och i avsevärd grad förbättra stödmöjligheterna genom EIB (10).

3.6.2 Vikten av ett politiskt beslut. Siffror, som offentliggjorts av kommissionen (11), rörande den europeiska forskningens och dess finansierings nuvarande läge i förhållande till dess internationella konkurrenter bekräftar att det nu är mer än nödvändigt att fatta ett beslut om att genomföra kommitténs ovannämnda rekommendation. De mycket allvarliga och under lång tid underskattade energi- och klimatproblemen försvårar situationen ytterligare!

3.7 Kritisk massa, koncentration av resurser och expertis, europeiskt mervärde. Gemenskapen bör i första hand gripa sig an och stödja forskningsuppgifter och -projekt som har stor betydelse för vetenskapliga och tekniska framsteg, och som är alltför krävande för de enskilda medlemsstaterna och deras ekonomiska resurser eller får betydligt större effekter genom gemenskapsåtgärder och Europaomfattande nätverksarbete. Därigenom uppnår man också ett betydande mervärde i förhållande till de enskilda staternas insatser.

3.8 Infrastruktur och högklassiga forskningsinstitutioner. På många särskilt relevanta forskningsområden är resurskrävande infrastrukturåtgärder och omfattande utrustning förutsättningar för att göra vetenskapliga och tekniska framsteg, och för att ställa nya förbättrings- och innovationsmöjligheter till förfogande för den tekniska utvecklingen (före det konkurrensutsatta stadiet). Därför anser kommittén att målet i grönboken om att utveckla forskningsinstitutioner av världsklass är särskilt viktigt. De utgör den viktiga grogrunden för högklassig forskning. De har stor dragningskraft på världens ledande forskare och ingenjörer, och bidrar därmed på ett enastående sätt till att stödja det viktiga målet att skapa högklassiga forskningsinstitutioner som ger varumärkena Europeisk forskning och Europeiska området för forskningsverksamhet gott anseende.

3.8.1 ESFRI (12) -listan. Kommittén välkomnar den ESFRI-lista som sammanställts av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna, och som rådet (13) ställt sig positiv och gett sitt stöd till. Vi vill i detta sammanhang påpeka att det, jämte medlemsstaternas primära engagemang på detta område, i framtiden också kommer att vara nödvändigt med ett förstärkt, tillförlitligt och varaktigt engagemang från kommissionens sida. Det är nämligen här som den politiska viljan att åstadkomma högklassiga vetenskaplig-tekniska pionjärinsatser bäst kommer till uttryck. Mot bakgrund av detta stöder kommittén eftertryckligen att man konsekvent följer ”färdplanen” och ger ett betydande finansieringsstöd från gemenskapen i fråga om upprättandet och en långsiktig drift av dessa anläggningar. Vi vill understryka vikten av utformningen av kontrakt för att öppna och väcka intresse för dessa anläggningar hos partner och användare i hela det europeiska forskningsområdet. Vi stöder också de ansträngningar som görs för att etablera partnerskap och deltagande utanför Europas gränser (14).

3.8.2 Varaktigt stöd. Just i samband med långsiktiga projekt som kräver stora investeringar är det särskilt viktigt att stöd ges ända fram tills det att målen med projekten har uppnåtts, dvs. att stöden är tillförlitliga, varaktiga och beviljas så länge projekten uppfyller kriteriet för vetenskaplig spetskompetens. Kraftiga variationer, osäkerhet och till och med avbruten finansiering förorsakar, i synnerhet på detta område, inte bara slöseri med stora investeringar och vetenskaplig-tekniskt utvecklingsarbete, utan förstör också etablerade nätverk, internationellt samarbete och tilliten till framtida beviljanden. Detta skadar också den europeiska arbetsmarknaden för forskare och ingenjörer.

3.8.3 Involvering av universitet och institutioner. En grundläggande förutsättning för att dessa betydande investeringar i infrastrukturprojekt ska ge positiva resultat och för att den avancerade forskningen ska vidareutvecklas är att relevanta universitet, institut och forskningsorganisationer i medlemsstaterna tar sitt ansvar och deltar i utvecklingen och användningen av motsvarande försöksanläggningar, ty det är enbart genom nätverksarbete som man kan bilda en helhet och skapa europeiskt mervärde. Därför är det också nödvändigt att i adekvat utsträckning stödja detta nätverksarbete och att förse de specifika programmen Samarbete och Idéer med nödvändiga medel. För att kunna göra detta måste tillräckliga finansiella medel ställas till förfogande för resor och uppehälle liksom för kommunikationssystem och hjälpmedel. Kommittén vill i detta sammanhang också understryka vikten av att främja rörlighet.

3.8.4 Obehindrad rörlighet. Kommittén ställer sig bakom målet att inom det europeiska forskningsområdet säkerställa en obehindrad rörlighet mellan medlemsstaterna, olika organisationer samt den privata och offentliga sektorn. Rörlighet bidrar inte bara till yrkesmässig utveckling, kunskapsutbyte och fackerfarenhet, utan rent generellt också till vidgade vyer, förbättrad omdömesförmåga och bättre kulturell förståelse. Därför måste alla de hinder och olämpliga åtgärder som står i vägen för den fria rörligheten elimineras. Hit hör, jämte de mellanstatliga hindren, ett otillräckligt erkännande av eller otillräckliga möjligheter till överföring av förvärvade sociala rättigheter samt skattemässiga nackdelar eller belastningar i samband med familjeflyttningar som innebär orts- och/eller bostadsbyte.

3.8.5 Situationen i de nya medlemsstaterna. Man måste emellertid se till att, och utveckla incitament för att, den inomeuropeiska rörligheten bland forskare från de nya medlemsstaterna som eftersträvas inte leder till en inomeuropeisk kunskapsflykt på lång sikt. Kommittén har i ett av sina tidigare yttranden redan påpekat att inrättande av attraktiva forskningsinstitutioner i de nya medlemsstaterna också av denna anledning är av särskilt stor betydelse.

3.9 Det europeiska forskningsområdets anseende. Framgångsrika och effektiva internationella samarbeten, särskilt stora europeiska gemenskapsprojekt, ger de deltagande aktörerna en starkare gemenskapskänsla som gynnar det europeiska forskningsområdets anseende och symbolvärde.

3.10 Oberoende organisationer och fackkonferenser. Exemplet CERN, men till exempel också utvecklingen av den europeiska anläggningen för kärnfusionsforskning, visar att ”forskargemenskapen” har en vilja och förmåga att på eget initiativ söka och finna internationella samarbetspartner och få regeringar i tredjeländer att bidra med finansiering. En nödvändig förutsättning för detta är också att det tillhandahålls medel för genomförande av särskilt relevanta vetenskaplig-tekniska fackkonferenser i Europa, liksom att särskilt yngre europeiska forskare också ges möjlighet att delta i internationella konferenser.

3.10.1 Vetenskaplig-tekniska samfund – civila samhällsorganisationer. Fackkonferenser utgör ett mycket viktigt forum för att sprida och bedöma resultat, utbyta kunskaper och idéer och bana väg för samarbete och utveckling av nya eller förbättrade koncept. Sådana konferenser organiseras normalt av de berörda vetenskaplig-tekniska samfunden (15), som är typiska exempel på civila samhällsorganisationer. Därför vill kommittén uppmana till att i högre grad uppmärksamma dessa samfunds insatser och till att i större utsträckning ta del av och främja deras aktiviteter för att sprida kunskap, bedöma resultat och samordna forskning.

3.11 Ramprogram. Vi anser att det gemensamma FoU-ramprogrammet och Europeiska atomenergigemenskapens ramprogram är gemenskapens viktigaste instrument för att förverkliga det europeiska området för forskningsverksamhet. Som komplettering till de specifika programmen Infrastruktur och Idéer ger särskilt programmen Samarbete och Människor, och de därmed förbundna stödåtgärderna, viktiga incitament till samordnat samarbete (se punkt 3.13). Ett adekvat genomförande av dessa program är därför nödvändigt för att skapa en transnationell och synergiskapande identitet för den europeiska forskningen och det europeiska området för forskningsverksamhet.

3.11.1 Grundforskning och tillämpning. I detta sammanhang bör man understryka vikten av ett explicit inbegripande av grundforskningen och erkännandet av dess avgörande betydelse för framsteg och innovation. Det är därmed också nödvändigt att få till stånd en balans mellan det planerade stödet till grundforskning å ena sidan och till tillämpad forskning och produkt- och processinriktad forskning å andra sidan. Som påpekats flera gånger (16) finns det inga tydliga skiljelinjer mellan dessa områden, utan snarare en omfattande växelverkan eftersom de är avhängiga av varandra.

3.11.2 Gemensamma teknikinitiativ, teknikplattformar och ETI. Kommittén vill betona den särskilda roll som gemensamma teknikinitiativ och teknikplattformar spelar. Dessa bidrar till målet att upprätta partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn på strategiska forskningsområden och till genomförandet av gemensamma forskningsprogram. Vi rekommenderar därför att man vid etableringen av det europeiska tekniska institutets kunskaps- och innovationsgemenskaper tittar på de erfarenheter som man vinner i detta sammanhang. Erfarenheterna från projekten ERA-Net och EUREKA-klustren kan också vara till stor hjälp i detta sammanhang.

3.11.3 Små och medelstora företag. Det är särskilt viktigt att i tillräcklig utsträckning involvera små och medelstora företag i partnerskap mellan den privata och offentliga sektorn, men också i industriella partnerskap. Kommittén välkomnar kommissionens ansträngningar, och dess avsikt att också i fortsättningen göra ansträngningar, på detta område. I detta sammanhang kan dessutom CORNET-projektet (17) (Collective Research Networking), som inletts inom ramen för ERA-Net, vara till hjälp.

3.11.4 Sekretessbelagd information. Fri spridning av information om nya vetenskapliga rön har varit och är ett av framgångskriterierna inom modern vetenskap (se även punkt 4.4.2 om Open Access). Den problematiska begränsningen av sådan information omfattar, utöver aspekter rörande immateriella rättigheter, framför allt frågan om från vilket utvecklingsstadium av nyskapande/innovativ teknik som sekretess – på grund av den marknadsekonomiska konkurrensen (18) – förhindrar det nödvändiga kunskapsutbytet och vidare samarbete med och mellan industriella partner. Kommittén rekommenderar att man tittar närmare på denna viktiga fråga eftersom den är avgörande för ett framgångsrikt samarbete, särskilt mellan den offentliga och privata sektorn.

3.12 Forskningsinstitutionernas styrka. Kommittén stöder det särskilt viktiga målet att stärka forskningsinstitutionerna – men också deras överordnade paraplyorganisationer – som väsentliga initiativtagare och huvudaktörer inom forskning och utveckling. Dessa institutioner samordnar, planerar och bedriver forskning, och det arbetsklimat och den handlingsfrihet och forskningsstil som utvecklas där är avgörande för den berörda forskningsorganisationens och -institutionens anseende och framgång. Därför måste dessa forskningsorganisationer och forskningsinstitutioner garanteras trygghet, kunna planera långsiktigt, ha tillgång till adekvat utrustning och ges tillräcklig beslutsfrihet. Förutsättningarna för detta är alltså större egenansvar när det gäller användning av finansiella resurser, tillförlitlig och tillräcklig institutionell grundfinansiering (minst 75–80 %), totalfinansiering av projekt, överföringsmöjligheter mellan årsbudgetarna, minskad administrativ belastning för aktörer inom forskning och utbildning samt uppmuntran till och stöd för avancerad forskning genom konkurrensbaserad tilldelning av ytterligare forskningsmedel med tillräckligt långsiktiga tidsramar.

3.13 Öppen samordning. Betydande impulser till en ömsesidig öppen samordning och bedömning av medlemsstaternas forskningspolitik och strategiska mål kommer från de beprövade europeiska beslutsprocesserna rörande kommissionens forskningspolitiska initiativ, liksom från de förberedande samrådsfaserna. Kommittén anser också att ytterligare avstämnings- och samordningsåtgärder med och mellan medlemsstaterna och regionerna vad gäller specifika prioriteringar och infrastrukturprojekt är viktiga och ändamålsenliga för att uppnå större samstämmighet och en optimerad europeisk forskningspolitik. Därför är samordning också ändamålsenligt i samband med inrättandet av europeiska mellanstatliga forskningsorganisationer för stora projekt och infrastrukturinrättningar (se punkt 3.8). Samordning från kommissionens sida sker dessutom genom stödåtgärderna i det sjunde ramprogrammet (se punkt 3.11).

3.14 Inget övermått av samordningsåtgärder. Vi vill däremot avråda från att använda en toppstyrd samordning (top-down) av den europeiska forskningen in i minsta detalj och ända in i forskningsorganisationer och företag som självändamål i strävan efter att säkerställa en allmän samstämmighet. Detta skulle – t.ex. genom den deklarerade avsikten att undvika dubbelforskning (19) och fragmentering – begränsa det utrymme för mångfald som är nödvändigt för forskningsstrategier och -metoder (se framför allt också punkt 4.7.1) och leda till avståndstagande från forskarnas, institutionernas och den involverade industrins sida. Därför måste man under alla omständigheter undvika att ge intryck av att kommissionen eftersträvar en central styrning av den europeiska forskningen. Detta kommer annars att bidra ytterligare till den oro som redan finns hos medborgarna i EU:s medlemsstater (20) när det gäller en alltför stark centralisering i Bryssel. Det handlar snarare om att skapa en harmonisk balans mellan gemenskapens ramar, medlemsstaternas självständighet och beslutsfrihet samt institutionella och individuella initiativ och handlingsfrihet.

3.14.1 Mångfald av metoder, initiativ och ämnesval. Det är endast genom en mångfald av metoder, initiativ och ämnesval som de bästa resultaten, metoderna och innovationerna kan uppstå. Pluralism är inget slöseri, utan ett nödvändigt medel för optimering och utveckling i jakten på ny vetenskap och kunskap. Kommittén anser att man särskilt bör rådfråga Europeiska forskningsrådet när det gäller denna viktiga avgränsningsfråga.

3.15 Minskad byråkrati – ytterligare ett mål. Kommittén upprepar sina tidigare uppmaningar om att uppföra minskad byråkrati som ytterligare ett viktigt politiskt mål på det europeiska forskningsområdets framtida dagordning. Detta innebär att gemensamt med medlemsstaterna och forskningsorganisationerna utveckla metoder för att förenkla de alltför överreglerade och många europeiska, regionala och institutionella rapporteringsplikterna och ansöknings-, bedömnings-, utvärderings- och beviljandeförfarandena etc. och begränsa dessa till ett absolut nödvändigt minimum. Till och med den konkurrens om spetskompetens, stöd etc. som kommittén förespråkar innebär ökade insatser från forskarnas sida i fråga om administrativa procedurer och förfaranden för sakkunnigbedömningar. Därför är det desto viktigare att finna en rimlig lösning på detta problem genom att minska och förenkla hela det administrativa arbetet. Kommittén har redan påpekat (21) att rädslan för att begå fel eller för enskilda personers felaktiga agerande inte får leda till en överreglering och handlingsförlamning som drabbar alla. Detsamma gäller för stödorganisationernas och forskarnas arbetsmetoder.

3.16 En attraktiv arbetsmarknad och bättre karriärmöjligheter. Kommittén stöder det viktiga målet att skapa en attraktiv arbetsmarknad för forskare. För att kunna göra detta måste kontrakt, lönenivåer, social trygghet/sociala förmåner samt främjandet av sammanhållning av familjer utformas och förbättras på ett sätt som gör att forskarna, t.ex. på grund av underbetalning, långdragna kontraktsförhandlingar och en alltför hög grad av osäkerhet vad gäller framtida karriärutveckling, inte känner sig utnyttjade och kommer fram till att det inte lönar sig att satsa på en mycket krävande och selektiv utbildning för att göra en framgångsrik karriär i Europa.

3.16.1 Brister i medlemsstaterna. På detta område finns det, framför allt på medlemsstatsnivå, stora brister och man kan fortfarande se att utvecklingen går i motsatt riktning! (22) Därför vill kommittén särskilt uppmana medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter att åtgärda dessa brister och framför allt också att erbjuda unga forskare attraktiva yrkesmöjligheter som kan konkurrera med de andra yrkesmöjligheter som finns för högt begåvade akademiker. Först då kommer fler unga människor att vara beredda att lägga ner såväl energi som tid på mycket krävande och selektiva studier och därmed bidra till att avlägsna den hotande bristen på kvalificerad vetenskaplig-teknisk arbetskraft och akademiker i Europa.

3.16.2 Jämställdhet. Kommittén understryker sitt stöd till jämställdhet och likabehandling av båda könen. Samhället behöver de största begåvningarna, såväl de kvinnliga som de manliga. Det som räknas är kunskap och resultat. (När vi talar om vetenskapsmän, forskare och ingenjörer syftar vi naturligtvis på både kvinnor och män.)

3.16.3 Rörlighet mellan institutioner, discipliner, sektorer och länder. Vi stöder också det mål som formuleras i grönboken om att främja rörlighet mellan institutioner, discipliner, sektorer och länder. I detta sammanhang hänvisar vi å ena sidan till ovan nämnda rekommendationer om detta, å andra sidan till kommitténs tidigare rekommendation om att upprätta ett attraktivt stipendiesystem (tjänstledighet) för personalutbyten mellan den akademiska världen och industrin.

3.16.4 Sammanhållning av familjer. Kommittén har redan vid flera tillfällen uppmärksammat en särskilt viktig aspekt när det gäller främjande av rörlighet, nämligen att möjliggöra och främja sammanhållning av familjer. Detta handlar framför allt om makans/makens förvärvsarbete (i ”dual career couples”), lämpliga skolor för barnen, hjälp vid byte av bostadsort och/eller bostad (kompensation för omkostnader, skatt) etc.

3.17 Ett brett öppnande mot omvärlden av det europeiska området för forskningsverksamhet. Målet att öppna det europeiska området för forskningsverksamhet mot omvärlden tillmäts särskilt stor betydelse i grönboken. Kommittén ger sitt fulla stöd till detta. Att uppnå detta mål kommer att bli en viktig prövosten för Lissabonstrategins framgång.

3.17.1 Attraktivitet – det avgörande kriteriet. Det europeiska forskningsområdets attraktivitet är emellertid – utöver den mer formella och i stor utsträckning redan förverkligade aspekten av ett principiellt öppnande – det avgörande kriteriet i detta sammanhang. Att välkomna internationellt ledande forskare är det första nödvändiga steget, därefter gäller det emellertid också att få dem att komma hit liksom att få europeiska forskare som arbetar i utomeuropeiska länder att så småningom återvända till Europa.

3.17.2 Att övervinna kompetensflykten (”Brain Drain”). Först när den pågående och så uppenbart beklagliga kompetensflykten (”brain-drain”), inte bara i kvantitativt utan också i kvalitativt hänseende, av de globalt konkurrenskraftigaste och framgångsrikaste forskarna har övervunnits kan denna uppgift anses vara genomförd. För att kunna uppnå detta mål måste emellertid alla avgörande kriterier vara uppfyllda i fråga om nivå, utrustning, arbetsvillkor, tillförlitliga ramvillkor, utvecklingsmöjligheter och handlingsutrymme, inkomst (inbegripet sociala förmåner) och samhälleligt erkännande.

3.18 Fortsättning på de första framgångarna. Trots att det fortfarande föreligger brister och uppgifter som ännu inte är lösta kan kommittén med tillfredsställelse fastställa att de ansträngningar som hittills har gjorts inom europeisk forskningspolitik för att etablera det europeiska området för forskningspolitik har varit framgångsrika och generellt gått i rätt riktning. Därför är det viktigt att fortsätta den utveckling som det nu banats väg för, genom en snabbt växande europeisk FoU-potential, en konkurrensinriktad stödpolitik, nätverksarbete, integrationseffekter och i synnerhet genom utformning av attraktiva och tillförlitliga ramvillkor och karriärmöjligheter – utan överreglering och centralisering! Det europeiska forskningsområdet måste bli ett positivt begrepp i hela världen.

3.19 Europeiskt kunskapsområde. Kommittén har redan vid flera tillfällen framhållit att det europeiska området för forskningsverksamhet bör kompletteras med ett ”europeiskt kunskapsområde” (23). Huvudsyftet är att skapa ett europeiskt kunskapssamhälle och för att kunna göra detta är det nödvändigt med en solid utbildning för alla medborgare och en förstklassig specialutbildning för forskare och ingenjörer. Därvid är också livslångt och autodidaktiskt lärande av mycket stor betydelse. I det yttrande som primärt behandlar det europeiska området för forskningsverksamhet hänvisar man också till nödvändigheten av en adekvat ”kunskapsförvaltning” som säkerställer dokumentation, ordning, spridning, tillgänglighet och bevarande av kunskap som redan förvärvats. Forskning och utveckling handlar om att med hjälp av redan befintlig kunskap ta fram nya kunskaper.

3.19.1 Kunskapsförvaltning och teknik. Kunskapsförvaltning är dessutom viktig med avseende på en säker användning (24) av tekniska förfaranden, för att möjliggöra en optimal och säker användning, minimera risker och undvika att utsätta befolkningen för fara. På detta område bör kommissionen, tillsammans med relevanta internationella organisationer, även i framtiden vidta lämpliga åtgärder och främja nödvändiga forskningsprogram.

3.19.2 Läroböcker och översiktsverk. Bra läroböcker, översiktsverk och handböcker spelar en viktig roll för bevarande, klarhet och ordning när det gäller kunskap, och särskilt för en utbildning av hög kvalitet. För att utarbeta läroböcker krävs erfarenhet, stora arbetsinsatser och tid samt frigörande från andra uppgifter. Vi vill uppmana till att införa denna uppgift i katalogen över stödberättigade uppgifter, eftersom detta mödosamma arbete normalt inte innebär någon kommersiell vinst för författarna.

4. Särskilda synpunkter på frågorna i grönboken.

I det följande behandlar vi några av de 35 frågor som tas upp i grönboken, såvida de inte redan har behandlats i avsnitt 3. Av utrymmesskäl upprepar vi inte frågorna, utan hänvisar bara till dem i grönboken.

4.1 Frågorna 1–3: Inslag i visionen om det europeiska området för forskningsverksamhet. Den viktigaste förutsättningen är ett samhällsklimat som står öppet för forskning och utveckling, där FoU:s avgörande betydelse för välstånd, konkurrenskraft, framsteg och kultur beaktas och uppskattas. Av stor vikt är också en tillräcklig kommunikation mellan de olika forskningsdisciplinerna, särskilt mellan naturvetenskap och humaniora. Det krävs i detta sammanhang att insatser görs för att man ska nå fram till en gemensam förståelse av grundläggande metodiska principer. Detta är också en förutsättning för att kunna skapa nödvändiga ramvillkor och fastställa prioriteringar på alla politiska nivåer. Kommissionen och medlemsstaterna kan dessutom i högre grad än vad de gjort tidigare genom symposier och resurser främja erfarenhetsutbytet mellan forskningsgemenskapen och samhället i stort, samt göra reklam för det europeiska området för forskningsverksamhet. Även media måste spela en viktig roll och bidra till detta, varvid tyngdpunkten bör läggas på information och inte ställningstagande. Kommittén stöder kommissionen i dess strävan efter en offentlig debatt och vidare åtgärder.

4.2 Frågorna 8–10: Doktorander. Här måste man först vända sig till de unga forskarna med en komplett universitetsexamen, nämligen doktoranderna. Dessa är inga studenter eller lärlingar (25), utan betydande aktörer inom forskning och undervisning. Forskning och undervisning, liksom litteraturarbete, konferenser, seminarier och så kallade ”sommarskolor” är den bästa vidareutbildningen, och deltagande i sådana aktiviteter måste därför också i högsta möjliga grad stödjas och möjliggöras. Egna initiativ och självständighet måste möjliggöras, uppmuntras och belönas, eftersom detta inte är något som uppstår i skolans regi.

4.3 Fråga 12 och framåt: Man bör börja med ETI och dess ”kunskaps- och innovationsgemenskaper” och dra lärdom av dessa.

4.3.1 Fråga 18: Man bör först samla erfarenheter från enskilda fall. Risker och ansvar måste fastställas, till exempel för fall då en partner i ett partnerskap bortfaller.

4.3.2 Fråga 19: I detta sammanhang bör man först och främst titta närmare på de erfarenheter som gjorts med de redan befintliga ”virtuella institutionerna” inom medlemsstaternas forskningsorganisationer, annars rekommenderar vi att man handlar utifrån nedifrån och upp-principen (bottom-up).

4.3.3 Fråga 20 i): Vad gäller denna fråga bör förslag inhämtas från de berörda institutionerna.

4.3.4 Fråga 20 ii): Inga objektivt mätbara kriterier. På detta område hyser kommittén stora betänkligheter. Det finns nämligen risk för att kvantitativa och ”objektivt mätbara” kriterier – som praktiskt taget inte finns inom forskningen (26) – kommer att hamna i förgrunden. Sådana kriterier skulle kanske vara till nytta i samband med produktutveckling, men inom forskningen skulle de däremot främja kortsiktighet och ytlighet. Till och med industriella forskningsinstitutioner har utrymme för långsiktighet och grundforskning, och de framgångsrikaste forskningsinstitutionerna (27) är ett bevis på att detta är av mycket stor betydelse. Dock är dessa faktorer inte lätta att bedöma med de fastställda bedömningsförfarandena som i stor utsträckning är inriktade på ”kvantitativt mätbara” kriterier. Kommittén hänvisar här även till tidigare yttranden på detta tema (28).

4.4 Fråga 21: Kunskapsdelning (här: rådata). Detta är en svår och känslig fråga. (I vilket stadium i processen uppstår ”rådata”? Deras korrekthet måste ofta kontrolleras och bedömas av den forskare som ursprungligen tog fram dem.) När det gäller denna typ av data rör det sig om ett individuellt tillitsförhållande mellan forskare (29). Frågan saknar förståelse för experimentella och interna förhållanden bland forskarna (laganda, konkurrens, prioritering etc.). Det vore i det avseendet lämpligt att skapa incitament för ett direkt kunskapsutbyte. Reproducerbara resultat är nyckelordet i detta sammanhang. Från en reglering uppifrån – till och med på EU-nivå – måste absolut avrådas. I vissa fall skulle rekommendationer kunna vara lämpliga, till exempel i fråga om hur länge (en viss minimitid) ”rådata” bör lagras och vem som är ansvarig för detta. Oavsett detta (se punkt 3.19.1) kvarstår frågan om en allmän ”kunskapsförvaltning” för att säkerställa att kunskap inte går förlorad. Eventuellt bör Europeiska forskningsrådet befatta sig även med denna fråga.

4.4.1 Tillbaka till fråga 21: Hinder för informationstillgång och -utbyte. Denna fråga omfattar ännu ett problem, nämligen rörande obehindrad och snabb åtkomst till information som redan offentliggjorts i vetenskapliga förlags facktidskrifter. På grund av den nuvarande tolkningen av copyright-skyddet finns det inga fritt tillgängliga bibliotek på Internet, och elektroniska kopior får inte längre skickas. Den snabba tillgången till viktig vetenskaplig-teknisk litteratur inskränks därmed kraftigt, varigenom vetenskapligt utbyte och framsteg på området i hög grad förhindras.

4.4.2 Open Access. Kommittén anmodar kommissionen att gripa sig an denna fråga och söka nya och bättre lösningar. En möjlighet vore att införa informationssystem för ”Open Access” (30), till exempel i erkända facktidskrifter på Open Access-området med kollegial granskning (se även nedan).

4.4.3 Fråga 23: Skonfrist. Kommittén har redan vid flera tillfällen uttalat sig för en skonfrist i syfte att tona ner konflikten mellan ”snabbast möjliga offentliggörande” – forskare bedöms efter antalet publikationer – och ”först patentanmälan”.

4.5 Frågorna 25–29: Optimera forskningsprogram och prioriteringar. I detta sammanhang bör man generellt gå tillbaka och titta på de erfarenheter som hittills har gjorts med ERA-Net.

4.5.1 Fråga 25: Utvärderingsprinciper. Frågan om gemensamma – dvs. 'enhetliga' – principer för kollegial granskning, kvalitetssäkring och utvärdering är svår eftersom det inte finns några perfekta, utan bara bättre eller mindre bra förfaranden för bedömning, och eftersom olika forskningsorganisationer tillämpar olika metoder, åtminstone när det gäller detaljer, och man därför måste använda olika metoders (relativa) framgång som kriterium. Därför ställer sig kommittén i princip tveksam till planerna på en standardisering på detta område. Kollegial granskning är i detta sammanhang utan tvekan den bästa metoden (31), men dess kvalitet och effektivitet är i hög grad avhängig av detaljer (32). Framför allt bör man undvika den ytlighet som i dag lätt uppstår vid de (många gånger påtvingade) utvärderingarna under längre tid och vid flera tillfällen. Därför bör principen ”utvärdera mindre ofta, men grundligt gälla”.

4.5.2 Tillbaka till fråga 25: Tjänstemän med särskild sakkunskap. Vi anser det vara absolut nödvändigt att vetenskapligt kvalificerade tjänstemän med särskild sakkunskap, som sedan länge är och under lång tid framöver kommer att vara mycket väl förtrogna – även från egen tidigare forskning – med det berörda sakområdet, dess särdrag och speciella ”gemenskap” (regelbunden arbetsrotation är i detta sammanhang kontraproduktivt!), bidrar till arbetet i stödorganisationerna, särskilt i kommissionen. Inte heller här får rädslan för att begå fel eller för enskilda personers felaktiga agerande leda till en överreglering och handlingsförlamning som drabbar alla. För att motverka detta bör man följa särskilt framgångsrika forskningsorganisationers exempel.

4.5.3 Fråga 26: Förenkling. Att förenkla regler och förfaranden ytterligare för att minska forskarnas administrativa börda etc. är ett mål som ofta tas upp. Vi är medvetna om att vår allmänna plädering för pluralism och ”bottom-up” till viss del kan tyckas stå i motsättning mot kraven på förenkling och minskad byråkrati. Därför stöder kommittén ett samordnat tillvägagångssätt (se även punkt 3.15) med gemensam utvärdering av alla de åtgärder som gemenskapen är delaktig eller ska bli delaktig i genom sina stödprogram. Vad gäller valet av utvärderingsförfaranden bör man rådfråga Europeiska forskningsrådet.

4.5.4 Fråga 29: Medlemskap i mellanstatliga forskningsorganisationer. Begreppet ”medlemskap” måste preciseras. Ett medlemskap i olika rådgivande organ verkar ändamålsenligt, och självklart också i motsvarande tillsynsorgan när gemenskapen är medfinansiär. Däremot avråder vi från medlemskap i direkt verkställande organ.

4.6 Frågorna 30 och 31: Öppnande mot omvärlden – internationellt samarbete på det vetenskapliga och tekniska området. Kommittén ger sitt fulla stöd till detta forskningspolitiska mål. När det gäller val av instrument måste man skilja mellan å ena sidan program som kräver större utrustningar såsom accelerator, fusionsanläggning, satellit, vindkanal etc. och å andra sidan program som är fördelade på många centrum eller installationer. På detta område bör man i stor utsträckning använda erfarenheter av redan befintliga exempel. Man måste dock se upp för generaliseringar som inte tar hänsyn till skillnader mellan enskilda fall. Rent generellt anser kommittén att det för detta ändamål redan finns fungerande mekanismer och prejudikat, och att det därmed inte finns behov av ytterligare instrument.

4.7 Allmänna synpunkter på frågeställningarna i grönboken. De frågor som kommissionen ställer i sin grönbok ger intryck av att kommissionen ständigt eftersträvar allmänna regler som ska gälla för alla enskilda fall. Kommittén ställer sig ytterst tveksam till en sådan generalisering (se även punkt 3.14.1).

4.7.1 Ingen standardisering, utan snarare handlingsutrymme och ”bottom-up”. Vi avråder från alla ansträngningar som syftar till att få till stånd en alltför omfattande standardisering. En standardisering gör det nämligen omöjligt att empiriskt finna de bästa metoderna (”Best Practices”) genom – vilket i princip är möjligt inom ramen för ett förfarande initierat nedifrån – konkurrens mellan olika förfaranden, metoder och kulturella synvinklar, och därmed också utnyttjandet av fördelarna med en evolutionär utveckling. Det är bara på detta sätt som man kan fastställa vilka metoder som är särskilt framgångsrika, förtjänar ytterligare stöd och kan fungera som exempel för andra.

4.7.2 De befintliga mekanismerna är tillräckliga. De mekanismer som redan finns på såväl politisk nivå som på program- och projektnivå ger ett tillräckligt och rimligt handlingsutrymme för detta. Ytterligare åtgärder och regler kan införas respektive anpassas vid en senare tidpunkt, om det skulle uppstå ett motiverat särskilt behov för detta.

4.8 Hittillsvarande instrument för gemensamt stöd och samordning. Kommittén rekommenderar däremot att man utvecklar allmänna, tydliga och lättbegripliga regler för det gemensamma FoU-stödets och den gemensamma FoU-samordningens många instrument. I samband därmed vore en översikt och beskrivning – dvs. en begriplig ”bruksanvisning” – för alla stöd- och samordningsinstrument samt -former som står till förfogande i förbindelse med kommissionens FoU-mål till mycket stor hjälp. Då skulle det också framgå om instrumenten, trots deras växande antal, fortfarande är tillräckligt tydliga och avgränsade i fråga om uppgifter, och om de fortfarande är överskådliga och hanterbara för potentiella användare och även för kommissionens tjänstemän, eller behöver ses över.

Bryssel den 24 oktober 2007. Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) EUT C 256, 27.10.2007.

(EUT C 325/16, 30.12.2006).

(2) EUT C 325/16, 30.12.2006.

(3) EUT C 110/3, 30.4.2004.

EUT C 110/98, 30.4.2004.

EUT C 157, 28.6.2005.

EUT C 65, 17.3.2006.

EUT C 185, 8.8.2006.

EUT C 309, 16.12.2006.

EUT C 325, 30.12.2006.

(4) CERN: Centre Européen de la Recherche Nucléaire. Eftersom denna beteckning är missvisande med avseende på CERN:s fortsatta inriktningar används i dag beteckningen ”Europeiska laboratoriet för partikelfysik”, som bättre beskriver organisationens nuvarande arbete.

(5) Med begreppen ”forskare” och ”ingenjörer” syftar kommittén här på både kvinnliga och manliga yrkesutövare inom forsknings- och ingenjörsområdena. Därmed bekräftar kommittén, som så många gånger tidigare, sitt stöd för en fullständig jämställdhet också på området för forskning och utveckling. Se även punkt 3.16.2 i detta yttrande.

(6) Se även: http://www.eiroforum.org

ILL : Institut Laue-Langevin ECMWF : European Centre for Medium-Range Weather Forecasts ESRF : European Synchrotron Radiation Facility ESO : European Southern Observatory EMBO : European Molecular Biology Organization ESA : European Space Agency

(7) För utförligare information om detta, se CORDIS Focus Newsletter nr 279, juni 2007.

(8) EUT C 325, 30.12.2006.

(9) I detta sammanhang välkomnar kommittén också en likalydande uppmaning som framförts av kommissionens grupp av forskningsrådgivare, EURAB. Mer information om detta finns på:

http://ec.europa.eu/reserach/eurab/index_en.html.

(10) Även på detta område riktas kommitténs uppmaning till medlemsstaterna om att fatta motsvarande politiska beslut.

(11) Europeiska kommissionen: Key Figures 2007 On Science, Technology and Innovation, Towards a European knowledge area, 11 juni 2007.

(12) ESFRI: European Strategy Forum on Research Infrastructures,

http://cordis.europa.eu/esfri/.

(13) Rådet – konkurrenskraft (inre marknaden, industri och forskning), 21–22 maj 2007.

(14) T.ex. inom ramen för ITER-projektet.

(15) T.ex. European Physical Society, den europeiska sammanslutningen av nationella ingenjörsförbund, European Federation of Chemical Engineering, europeiska akademier (IASAC, ALEA, IAP) etc. Många av dessa är också organiserade i paraplyorganisationer, t.ex. Initiative for Science in Europe (ISE).

(16) EUT C 325, 30.12.2006, punkt 4.6.

(17) Se http://www.cornet-era.net och likaså CORDIS Focus temabilageutgåva nr 24, juni 2007.

(18) Och, så länge det inte finns någon patenträttslig skonfrist, även för att inte gå miste om eventuella senare patentkrav.

(19) Redan i sitt yttrande om ”Vetenskap, samhälle och medborgare i Europa” (CESE 724/2001) påpekade kommittén i punkt 4.7.5 att ”På grund av behovet av bevis på att resultaten går att reproducera utförs ofta parallella eller upprepade experiment (så kallad ’dubbelforskning’) av andra forskarlag, som ofta tillämpar modifierade tekniker eller metoder. Detta är ett mycket viktigt element i vetenskaplig forskning och utveckling och en garanti mot fel och förfalskningar”.

(20) Lüder Gerken och Roman Herzog i EUROPE's WORLD, upplaga från sommaren 2007.

(21) EUT C 256, 27.10.2007.

(22) Exempelvis är det nya kollektivavtalet inom den offentliga sektorn i Tyskland påtagligt rörlighetshämmande!

(23) Se särskilt också kommitténs yttrande om ”Investeringar i kunskap och innovation (Lissabonstrategin)”, INT/325 (EUT C 256, 27.10.2007).

(24) Se t.ex. protokollen från IAEA:s internationella konferens om kunskapsförvaltning på området kärntekniska anläggningar, juni 2007.

(25) Syftet med ett doktorsarbete är att bevisa förmågan att på egen hand utföra ett vetenskapligt arbete.

(26) Se t.ex. också ”Erwägen, Wissen, Ethik” (EWE) nr 18/2007, häfte 1, sid. 12, punkt 3.4 – ISSN 1610-3696.

(27) T.ex. BELL (kosmisk bakgrundsstrålning) och IBM (högtemperatursupraledare).

(28) Se t.ex. punkt 7.5 i kommitténs yttrande EUT C 256, 27.10.2007.

(29) Detta rör inom grundforskningen framför allt frågan om en upptäckts eller idés prioritering, men inom tillämpningen även patentrelaterade frågor.

(30) Se t.ex.

http://www.open-access.net/RMK.

(31) Ju mer innovativa (avvikande från normen) förfaranden, idéer, måttstockar eller modeller är, desto svårare är det att med en kollegial granskning få till stånd ett tillförlitligt expertutlåtande. Därför är det nödvändigt att det finns många konkurrerande tillvägagångssätt och metoder (se punkt 3.14.1).

(32) För mer information om detta, se flera av artiklarna i ”Forschung und Lehre” (Deutscher Hochschulverband), nr 6/07, ISSN: 0945-5604

(www.forschung-und-lehre.de).