[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 9.11.2010

KOM(2010) 680 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kommissionens yttrande om Albaniens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

{SEK(2010) 1335 slutlig}

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Kommissionens yttrande om Albaniens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen

A. Inledning

a) Ansökan om medlemskap

Albanien lade fram sin ansökan om medlemskap i Europeiska unionen den 28 april 2009. Den 16 november 2009 uppmanade Europeiska unionens råd kommissionen att avge ett yttrande om ansökan i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 49 i fördraget om Europeiska unionen, där följande fastställs: ”Varje europeisk stat som respekterar de värden som avses i artikel 2 och som förbinder sig att främja dem får ansöka om att bli medlem av unionen. Europaparlamentet och de nationella parlamenten ska underrättas om denna ansökan. Den ansökande staten ska ställa sin ansökan till rådet, som ska besluta med enhällighet efter att ha hört kommissionen och efter godkännande av Europaparlamentet, som ska fatta sitt beslut med en majoritet av sina ledamöter. De villkor för medlemskap som Europeiska rådet har enats om ska beaktas.”

I artikel 2 fastställs att ”unionen ska bygga på värdena respekt för människans värdighet, frihet, demokrati, jämlikhet, rättsstaten och respekt för de mänskliga rättigheterna, inklusive rättigheter för personer som tillhör minoriteter. Dessa värden ska vara gemensamma för medlemsstaterna i ett samhälle som kännetecknas av mångfald, icke-diskriminering, tolerans, rättvisa, solidaritet och principen om jämställdhet mellan kvinnor och män.”

Detta är den rättsliga ramen för föreliggande yttrande från kommissionen.

Vid Europeiska rådets möte i Feira i juni 2000 erkändes att de länder på västra Balkan som deltar i stabiliserings- och associeringsprocessen är ”tänkbara kandidater” till EU-medlemskap. Möjligheten för dessa länder att bli medlemmar i EU bekräftades återigen av Europeiska rådet vid dess möte i Thessaloniki i juni 2003 då det ställde sig bakom ”Thessaloniki-agendan för västra Balkan”. Detta utgör grundstenen i EU:s politik för regionen.

Vid Europeiska rådets möte i december 2006 bekräftade EU på nytt ”att västra Balkans framtid ligger i Europeiska unionen” och upprepade ”att varje lands väg mot Europeiska unionen är avhängig av dess enskilda insatser för att uppfylla Köpenhamnskriterierna och stabiliserings- och associeringsprocessens villkorlighet. En synnerligen viktig aspekt vid EU:s behandling av en medlemskapsansökan är om det berörda landet nått tillfredsställande resultat när det gäller att genomföra sina skyldigheter inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalen, inbegripet bestämmelser som rör handel.” Vid ministermötet mellan EU och västra Balkan i Sarajevo den 2 juni 2010 upprepade EU på nytt sitt entydiga åtagande avseende möjligheten för dessa länder att bli medlemmar i EU och betonade att deras framtid ligger inom Europeiska unionen.

I enlighet med bestämmelserna i fördraget utgår denna bedömning ifrån de villkor för medlemskap som fastställts av Europeiska rådet. Vid sitt möte i Köpenhamn i juni 1993 fastställde Europeiska rådet följande:

”Anslutning kommer att äga rum så snart ett land kan påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför och uppfyller de ekonomiska och politiska villkoren.

Ett medlemskap förutsätter att kandidatlandet har

stabila institutioner som garanterar demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter,

en fungerande marknadsekonomi och kapacitet att hantera det konkurrenstryck och de marknadskrafter som råder inom unionen,

förmåga att uppfylla de skyldigheter som följer av medlemskapet, inbegripet att ansluta sig till den politiska, ekonomiska och monetära unionens mål.”

Unionens förmåga att ta emot nya medlemmar, utan att takten i den europeiska integrationen blir lidande, är också en viktig faktor som ligger i både unionens och kandidatländernas allmänna intresse.

Europeiska rådet hänvisade vid sitt möte i Madrid i december 1995 till behovet av att ”skapa förutsättningar för en gradvis och harmonisk integrering av dessa stater, särskilt genom att utveckla marknadsekonomin, anpassa de administrativa strukturerna, och skapa stabila ekonomiska och monetära förhållanden”.

Villkoren inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen fastslogs av rådet den 31 maj 1999 och inbegriper samarbete med Internationella krigsförbrytartribunalen för f.d. Jugoslavien (ICTY) och regionalt samarbete. Dessa villkor är grundläggande för stabiliserings- och associeringsprocessen och har införlivats med det stabiliserings- och associeringsavtal som undertecknats med Albanien och som trädde i kraft i april 2009.

I december 2006 konstaterade Europeiska rådet ”att en utvidgningsstrategi som grundar sig på konsolidering, villkorlighet och kommunikation i kombination med EU:s kapacitet att integrera nya medlemmar utgör grundvalen för en förnyad konsensus om utvidgning.”

I detta yttrande granskar kommissionen Albaniens ansökan på grundval av landets förmåga att uppfylla de kriterier som fastställdes av Europeiska rådet i Köpenhamn 1993 och enligt villkoren i stabiliserings- och associeringsprocessen. Albaniens resultat när det gäller att genomföra sina skyldigheter inom ramen för stabiliserings- och associeringsavtalet, inbegripet bestämmelser som rör handel, granskas också. Den metod som följts vid utarbetandet av detta yttrande liknar den som använts i tidigare yttranden, dock med några ändringar som återspeglar 2006 års ”förnyade konsensus om utvidgning”. Kommissionen har organiserat en rad expertuppdrag i Albanien med huvudsaklig inriktning på de områden som omfattas av de politiska kriterierna. Denna metod gjorde det möjligt att grundligt bedöma den administrativa kapaciteten hos de albanska institutionerna och hur lagstiftningen genomförs. Den gjorde det också möjligt att identifiera återstående problem och prioriteringar för framtida åtgärder. Kommissionen har analyserat både nuläget och utsikterna på medellång sikt. Med medellångt perspektiv avses i detta yttrande en femårsperiod, vilket dock inte innebär emellertid inte någon förhandsbedömning av den framtida tidpunkten för anslutning.

Den detaljerade analys som ligger till grund för detta yttrande ges i ett separat dokument ( Analytical Report for the Opinion on Albania's application for EU membership [1]). I överensstämmelse med den förnyade konsensus som nåtts om utvidgning innehåller analysrapporten också en inledande bedömning av effekterna av ett albanskt medlemskap för centrala politikområden och -sektorer (arbetstagares fria rörlighet, jordbruket och landsbygdens utveckling, regionalpolitik samt finansiella bestämmelser och budgetbestämmelser). Kommissionen lämnar närmare konsekvensbedömningar för dessa politikområden kommer i ett senare skede av anslutningsprocessen. Anslutningsfördraget för Albanien kommer dessutom att förutsätta en teknisk anpassning av EU:s institutioner mot bakgrund av fördraget om Europeiska unionen.

b) Förbindelserna mellan EU och Albanien

Efter inrättandet av den parlamentariska republiken i mars 1991 upprättade Europeiska gemenskapen förbindelser med Albanien i juni 1991.

År 1992 trädde ett handels- och samarbetsavtal mellan EU och Albanien i kraft. Det ekonomiska samarbetet stärktes under 1999, då Albanien kom i åtnjutande av autonoma handelsförmåner från EU och albanska exportprodukter erhöll tullfritt tillträde till EU-marknaden.

I april 2009 trädde ett stabiliserings- och associeringsavtal mellan EU och Albanien[2] i kraft som ersatte interimsavtalet om handel och handelsrelaterade aspekter, vilket trädde i kraft i december 2006. Albanien har på det hela taget fullgjort sina skyldigheter enligt stabiliserings- och associeringsavtalet utan problem, också dess handelsrelaterade bestämmelser. När problem uppstått har Albania på ett öppet och konstruktivt sätt strävat efter att finna lösningar.

Möten för politisk dialog på ministernivå mellan EU och Albanien har hållits sedan 2001. Den gemensamma kommitté som inrättats inom ramen för interimsavtalet sammanträdde vid tre tillfällen mellan 2006 och 2008. Möten i stabiliserings- och associeringsrådet ägde rum i maj 2009 och 2010. Det första mötet i stabiliserings- och associeringskommittén hölls i mars 2010. Underkommittémöten hölls 2009 och 2010.

Det första europeiska partnerskapet med Albanien antogs av rådet 2004[3]. I februari 2008 antog rådet ett nytt europeiskt partnerskap med Albanien[4].

Inom ramen för dialogen om viseringslättnader har Albanien gjort stora framsteg på färdplanens olika områden. Kommissionen lade därför fram ett förslag om att häva viseringskraven för albanska medborgare den 27 maj 2010, vilket villkorades av att ännu icke uppfyllda kriterier måste uppfyllas. Förslaget antogs av Europaparlamentet den 7 oktober och av rådet den 8 november 2010. Ett återtagandeavtal mellan Europeiska unionen och Albaninen är i kraft sedan 2006.

Albanien blev fullvärdig medlem av energigemenskapen för sydöstra Europa sedan fördraget om upprättande av en energigemenskap undertecknats i oktober 2005 och det sedan trätt i kraft den 1 juli 2006. Albanien undertecknade avtalet om ett gemensamt europeiskt luftrum i juni 2006.

Albanien deltar aktivt i EU:s ekonomiska och skattepolitiska övervakning och fullgör de rapporteringsskyldigheter som gäller för potentiella kandidatländer sedan 2006.

Den nationella strategin för utveckling och integration (2007–2013) är den albanska regeringens centrala strategiska policydokument, där huvuddragen i dess långsiktiga mål för nationell utveckling och integration i EU beskrivs.

Europeiska unionen är Albaniens viktigaste handelspartner. Unionen stod för 80 % av den totala utrikeshandelsvolymen 2009.

Albanien har fått ekonomiskt stöd från EU sedan 1991. Mellan 1999 och 2010 anslog EU totalt över 565,7 miljoner euro till Albanien. Mellan 1999 och 2006 fick Albanien stöd inom ramen för EU:s Cards-program motsvarande 259,6 miljoner euro. Sedan 2007 har Cards ersatts av ett program inom ramen för instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA). Inom ramen för detta har Albanien erhållit stöd 306,1 miljoner euro mellan 2007 och 2010. Syftet med IPA är att stödja landets reformprocess i samband med den europeiska integrationsprocessen med fokus på institutionell uppbyggnad, antagande av EU:s regelverk, förbättring av de socioekonomiska villkoren, miljöskydd och hållbar utveckling. Ekonomiskt och institutionellt stöd utgår även till det civila samhället.

Ett ramavtal mellan Europeiska gemenskapen och Albanien om deltagande i EU-program ratificerades i maj 2005. Albanien deltar aktivt i tre EU-program: sjunde ramprogrammet (FP7) för forskning och teknisk utveckling (2007–2013), programmet för entreprenörskap och innovation och i stödprogrammet för informations- och kommunikationsteknik inom ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation (2007–2013) samt programmet Ett Europa för medborgarna. IPA-medlen används till att täcka en del av kostnaderna för deltagande i dessa tre program.

B. KRITERIER FÖR MEDLEMSKAP

POLITISKA KRITERIER

Denna bedömning har gjorts på grundval av Köpenhamnskriterierna om institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter samt villkoren inom ramen för stabiliserings- och associeringsprocessen.

Albanien är en parlamentarisk demokrati som vilar på en konstitutionell och rättslig grund som i stort överensstämmer med europeiska principer och normer. Det föreligger en allmän enighet om EU-medlemskapet som gemensamt mål för landet. Emellertid har inte tillräcklig effektivitet och stabilitet uppnåtts inom de demokratiska institutionerna. Parlamentariska institutioner och förfaranden fungerar inte ordentligt. Som ett resultat därav utövar parlamentet inte någon faktisk översyn och kontroll över regeringen och dess granskning av lagstiftningsarbetet är bristfällig. Den politiska dialogen präglas av konfrontation och frånvaro av konstruktivitet, inte minst på grund av dödläget efter 2009 års val. Detta hämmar det parlamentariska arbetet och hindrar nödvändiga politiska reformer som bygger på samsyn. Regeringen tillsammans med oppositionen delar på ansvaret för att öppet och med stöd i konstitutionen nå fram till de lösningar som krävs för att landet ska kunna fortsätta sin väg mot ökad EU-integration. Dessutom finns det brister i införlivandet av lagstiftningen. Förvaltningslagen och förvaltningssystemet överensstämmer huvudsakligen med europeisk standard och praxis. Det korrekta införlivandet av den rättsliga ramen är emellertid ett dilemma och den offentliga förvaltningen är mycket politiserad, utnämningar sker i slutna processer och personalomsättningen är hög.

Parlamentsvalet i juni 2009 uppfyllde enligt OSCE-ODIHR:s bedömning de flesta internationella normer för demokratiska val och innebar enligt samma bedömning en förbättring jämfört med tidigare val. Brister konstaterades emellertid och ett antal rekommendationer lämnades inför framtida val exempelvis i fråga om politiserade processer såsom rösträkningen. Rekommendationerna har ännu inte omsatts i någon tillfredsställande reform av valsystemet, vilket är nödvändigt inför kommande val.

På senare år har Albanien stärkt rättsstatsprincipen , bl.a. genom att genomföra rättsliga och institutionella reformer inom både rättsväsendet och kampen mot korruption och organiserad brottslighet. Den administrativa kapaciteten, särskilt inom de brottsbekämpande organen, har stärkts. Reformerna är emellertid fortfarande ofullständiga i fråga om oberoende, öppenhet och ansvarsutkrävande inom rättsväsendet, och det saknas påtagliga resultat som visar att kampen mot korruption och organiserad brottslighet är effektiv.

Arbetet med att reformera rättsväsendet fortskrider, och en övergripande och samordnad strategi för reform av rättsväsendet är på väg, precis som antagandet av centrala lagar, bl.a. om förvaltningsdomstolarna och organisationen av justitiekanslerämbetet. Allvarliga betänkligheter kvarstår beträffande rättsväsendets övergripande funktionssätt, effektivitet och oberoende. Det råder brist på öppenhet i samband med utnämningar, befordringar, förflyttningar och utvärderingar av domare, och det föreligger avsevärda brister i inspektionen av rättsväsendet. Fallen med bristande efterlevnad av författningsdomstolens beslut på senare år och politiseringen av röstningen om presidentens utnämningar enligt konstitutionens föreskirfter och till högsta domstolen väcker farhågor, eftersom de är ett hot mot grundläggande principer såsom rättsväsendets oberoende och respekten för rättsstatsprincipen. De personella och ekonomiska resurserna samt de infrastrukturella villkoren är otillräckliga och behöver förbättras för att säkerställa att domstolarna fungerar effektivt.

På senare år har Albanien gjort ansträngningar för att upprätta en rättslig och institutionell ram för korruptionsbekämpning som nu i stort sett är på plats. Trots dessa ansträngningar är korruptionen fortfarande utbredd på många områden och utgör ett synnerligen allvarligt problem. Det föreligger även betänkligheter i fråga om korruption inom rättsväsendet och systemet för återställande av och kompensation för äganderätt samt vårdsektorn där förekomsten av mutor är utbredd. Bristande öppenhet i samband med finansieringen av de politiska partierna, som medger otillbörligt inflytande över politiken, är ett betydande problem. Albanien behöver en heltäckande rättslig ram för kampen mot korruption och måste ta itu med hinder för effektiv kontroll, särskilt av domare, ministrar och parlamentsledamöter med tanke på dessa ämbetens obegränsade immunitet. Ett grundligt genomförande av strategin och åtgärdsplanen mot korruption måste säkerställas, och dessutom krävs tydliga resultat som visar att förebyggande utredningar och fullföljande av dessa samt därpå följande åtal och domar i korruptionsmål på alla nivåer verkligen har genomförts.

För att bekämpa den organiserade brottsligheten har Albanien inrättat en rättslig och institutionell ram som i stort sett fyller sitt syfte. Reformen av rättsväsendet samt tilldelning av tillfredsställande resurser och ändamålsenlig utrustning har bidragit till att motverka detta fenomen. Emellertid måste det också till konkreta bevis på ett effektivt införlivande av den nya lagstiftningen och att de nya strukturerna och systemen sköts professionellt. Förebyggande utredningar måste till, och ärenden som har blivit föremål för framgångsrika förundersökningar måste följas av åtal. De organiserade brottsyndikatens verksamhet i Albanien som har återverkningar utanför landet är och förblir ett mycket allvarligt problem. En ytterligare stärkning av det internationella samarbetet är nödvändig, särskilt med grannländerna.

Albaniens rättsliga och politiska ramar för mänskliga rättigheter samt respekten för och skyddet av minoriteter är i stort sett på plats och uppfyller på det hela taget europeiska och internationella kriterier. Den institutionella ramen är tillfredsställande. Det förekommer dock brister i lagstiftningen och genomförandet av befintliga strategier och handlingsplaner. Det fordras ökad medvetenhet och lyhördhet inom förvaltningen, domstolsväsendet och polisväsendet måste stärkas.

De mänskliga rättigheterna respekteras på det hela taget i Albanien. Fortfarande kvarstår emellertid vissa betänkligheter. Återlämnande av, lagstiftning om och kompensation för egendom styrs av ett lapptäcke av lagar och många myndigheter med överlappande befogenheter, vilket leder till en komplexitetsnivå som äventyrar medborgarnas möjligheter att utnyttja sina mänskliga rättigheter på området. Albanien har vid ett flertal tillfällen fällts i Europeiska domstolen för mänskliga rättigheter för brott mot principen om iakttagande av handläggningsregler på området. Ett annat allvarligt problem gäller häktningsvillkor och behandlingen av gripna på polisstationer, i häkten och fängelser. Mediernas oberoende äventyras av påtryckningar från politiskt håll och affärsvärlden. Våld i hemmet är ett kvardröjande fenomen som påverkar många familjer och inte behandlas systematiskt. Den rättsliga och institutionella ramen mot diskriminering har avsevärt förbättrats, särskilt i och med inrättandet av ett kontor för skydd mot diskriminering. Romer, handikappade, homo- och bisexuella samt transpersoner diskrimineras fortfarande. Jämlikheten mellan könen är ännu inte garanterad, särskilt inte i fråga om anställningar och tillgång till ekonomiskt stöd. Det förekommer brister i lagstiftningen om mänskliga rättigheter, bl.a. då en särskild lag om barnens rättigheter ännu väntar på att antas. Dessutom hämmas de nationella institutionerna för mänskliga rättigheter i sitt arbete av den försenade tillsättningen av en ny ombudsman, som varit utestående sedan början av 2010.

Fastän Albanien saknar en ramlag om minoriteter, är respekten för och skydd av minoriteter på det hela taget garanterad. I praktiken erkänns särskilda rättigheter för tre ”nationella” och två ”etniskt språkliga” minoriteter som definierats av landet. Dessa rättigheter tillämpas emellertid inte enhetligt. Bristen på exakta uppgifter om minoriteter hämmar utformandet av en lämplig politik på området. Detta är en fråga som kommer att aktualiseras vid genomförandet av nästa folkräkning 2011 enligt internationella normer. Antalet personer från minoritetsgrupper inom förvaltningen och politiken måste ökas. Den nuvarande politiska ramen för att förbättra livet för romerna är otillräckligt genomförd. Den romska minoriteten lever under mycket svåra villkor, med begränsad tillgång till arbete, utbildning och sociala tjänster.

Albanien uppfyller på det hela taget villkoren i stabiliserings- och associeringsprocessen . Landet har ett starkt engagemang för regionalt samarbete. Det spelar en konstruktiv roll i regionen och deltar aktivt i regionala initiativ. De bilaterala förbindelserna med grannländerna är på det hela taget goda. Albanien är part i Romstadgan. Landet har emellertid ratificerat ett bilateralt avtal om avtal med Förenta staterna om Internationella brottmålsdomstolen, vilket inte är förenligt med Europeiska unionens relevanta gemensamma ståndpunkter och vägledande principer. Landet måste anpassa sig till EU:s ståndpunkt.

EKONOMISKA KRITERIER

Denna bedömning har gjorts på grundval av Köpenhamnskriterierna om en fungerande marknadsekonomi och kapaciteten att hantera konkurrenskraften och marknadskrafterna inom unionen.

I Albanien finns ett brett politiskt samförstånd om huvudinnehållet i den ekonomiska politiken och resultaten av de ekonomiska reformer som genomförts. Albanien har uppnått en tillräcklig makroekonomisk stabilitet för att de ekonomiska aktörerna ska kunna fatta beslut i en stabil och förutsebar miljö. Den makropolitiska mixen under de senaste åren har varit välavvägd och skapat tillväxttal som överstiger 5 %, även om aktiviteten under 2009 var något lägre om än fortfarande positiv trots krisen. Inflationen förblir låg. Ett fritt samspel mellan marknadskrafterna har utvecklats genom privatiseringar. Priskontrollerna har på det hela taget avskaffats och handeln i stor utsträckning liberaliserats. Märkbara framsteg har gjorts för att företag lättare ska kunna ta sig in på marknaden. Banksystemet har genomgått en snabb expansion till följd av privatiseringen och tillkomna utländska aktörer. Utbetalningarna av statligt stöd har minskats. Andelen handel och investeringar som är integrerad med EU har förblivit hög.

Nyligen har emellertid en finansiell konsolidering stoppats och den stora offentliga skulden är fortfarande en källa till makroekonomisk sårbarhet. En ringa exportbas och små offentliga investeringar har lett till en betydande och ihållande underskott i bytesbalansen. Förekomsten av omfattande informella former för arbete fortsätter att allvarligt snedvrida arbetsmarknaden och arbetslösheten, som är fortsatt hög, låg på 13,8 % under 2009. Tillgången till finansiering är fortsatt en utmaning för småföretag. Brister i rättsstatsprincipen ställer till svårigheter för företagande och ägarbyten samtidigt som erkännandet av äganderätt fortfarande är ett allvarligt problem. Utbildningsväsendet är fortfarande oförmöget att förse arbetskraften med de färdigheter som den föränderliga arbetsmarknaden behöver. Det krävs ytterligare infrastrukturinvesteringar. Behovet av att säkerställa kraftförsörjningen samt kraftsektorns ekonomiska bärkraft kräver ytterligare uppmärksamhet. Den informella ekonomin förblir en stor utmaning.

FÖRMÅGA ATT PÅTA SIG DE SKYLDIGHETER SOM ETT MEDLEMSKAP MEDFÖR

ALBANI ens förmåga att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför har utvärderats enligt följande indikatorer:

– Skyldigheterna i stabiliserings- och associeringsavtalet, och

– framsteg i antagandet, införlivandet och kontrollen av EU:s regelverk.

Albanien har på det hela taget fullgjort sina skyldigheter enligt stabiliserings- och associeringsavtalet utan problem, även om landet måste se till att tidsfristerna för dess åtaganden hålls. Ända till nyligen har det också förekommit en del brister i genomförandet av vissa handelsbestämmelser (särskilt frysningsklausulen för importbeskattning).

Albanien har antagit en nationell strategi för utveckling och integration (2007–2013) som är en övergripande och ambitiös plan tänkt att sörja för tillnärmningen av den nationella lagstiftningen till EU:s regelverk . Landet har på senare år gjort betydande ansträngningar att tillnärma sin nationella lagstiftning till EU:s regelverk, särskilt på vissa områden av den inre marknaden samt i fråga om handelsrelaterade bestämmelser, tullar och beskattning. Landet står emellertid inför stora utmaningar med att införliva och säkerställa efterlevnaden av lagarna. Förvaltningens och rättssystemets kapacitet är fortfarande på det hela taget begränsade och landet kommer att göra ihållande ansträngningar för att stärka den på ett sätt som gör att man på medellång sikt kan påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför.

Om Albanien fortsätter sina ansträngningar, bör landet på medellång sikt ha möjlighet att uppfylla kraven i EU:s regelverk på följande områden:

- Beskattning

- Företags- och industripolitik

- Vetenskap och forskning

- Utbildning och kultur

- Tullunionen

- Yttre förbindelser

- Utrikes-, säkerhets- och försvarspolitik

- Finansiella bestämmelser och budgetbestämmelser

Albanien måste göra ytterligare ansträngningar för att tillnärma sin nationella lagstiftning till EU:s regelverk och faktiskt genomföra den på medellång sikt på följande områden:

- Fri rörlighet för arbetstagare

- Fri etableringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster

- Fri rörlighet för kapital

- Offentlig upphandling

- Bolagsrätt

- Konkurrenspolitik

- Finansiella tjänster

- Energi

- Ekonomisk och penningpolitik

- Statistik

- Transeuropeiska nät

- Konsumentskydd och hälsoskydd

Ytterligare anpassningar av den rättsliga och institutionella ramen och i synnerhet en stärkning av den administrativa kapaciteten och förmågan till införlivande krävs på ovanstående områden.

Albanien kommer att behöva göra avsevärda och ihållande ansträngningar för att tillnärma sin nationella lagstiftning till EU:s regelverk och faktiskt införliva den på medellång sikt på följande områden:

- Fri rörlighet för varor

- Immaterialrätt

- Informationssamhället och media

- Jordbruk och landsbygdens utveckling

- Livsmedelssäkerhet samt veterinära och fytosanitära frågor

- Fiske

- Transportpolitik

- Socialpolitik och sysselsättning

- Regionalpolitik och samordning av strukturinstrument

- Domstolsväsendet och de grundläggande rättigheterna

- Rättvisa, frihet och säkerhet

- Finansiell kontroll

Avsevärda justeringar av den rättsliga och institutionella ramen samt en betydande stärkning av den administrativa kapaciteten och förmågan till genomförande krävs på ovanstående områden.

Vad gäller miljön, kommer mycket betydande ansträngningar att krävas för att tillnärma Albaniens nationella lagstiftning till EU:s regelverk och verkligen införliva den. Dessa ansträngningar bör inbegripa avsevärda investeringar och en stärkning av den administrativa kapaciteten att se till att lagarna efterlevs, så att en efterlevnad i de viktigaste frågorna, bl.a. klimatförändringarna, uppnås på medellång sikt. En fullständig efterlevnad av EU:s regelverk kan endast uppnås på längre sikt och skulle kräva ökade investeringsnivåer.

C. SLUTSATS OCH REKOMMENDATION

Albanien har gjort framsteg i arbetet med att uppfylla de kriterier rörande institutionell stabilitet som garanterar demokrati, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter och respekt för och skydd av minoriteter som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993, liksom villkoren i stabiliserings- och associeringsprocessen. Ytterligare ansträngningar krävs dock.

Vad gäller de ekonomiska kriterierna, har Albanien uppnått ett visst mått av makroekonomisk stabilitet. För att bli en fungerande marknadsekonomi, enligt de krav som fastställdes vid Europeiska rådets möte i Köpenhamn 1993, måste Albanien ytterligare stärka sin förvaltning, förbättra arbetsmarknadens resultat, säkerställa att äganderätten respekteras och stärka rättsstatsprincipen. För att Albanien på medellång sikt ska kunna motstå konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen, måste landet stärka sin fysiska infrastruktur och sitt humankapital samt and fortsätta med ytterligare strukturreformer.

Albaniens resultat från fullgörandet av sina åtaganden enligt stabiliserings- och associeringspakten är på det hela taget positiva.

Albanien skulle på medellång sikt kunna vara i stånd att påta sig de skyldigheter som ett medlemskap medför på det flesta av EU-regelverkets områden, förutsatt att tillnärmningsprocessen fortsätter samt att avsevärda och ihållande vidare ansträngningar görs för att säkerställa införlivandet och efterlevnaden av lagstiftningen. Särskild uppmärksamhet bör riktas mot områdena fri rörlighet för varor, immaterialrätt, informationssamhället och media, jordbruk och landsbygdens utveckling, livsmedelssäkerhet, veterinär och fytosanitär politik, fiske, transportpolitik, socialpolitik och sysselsättning, regionalpolitik och samordning av strukturinstrument, rättsväsendet och de grundläggande rättigheterna, rättvisa, frihet och säkerhet samt finansiell kontroll. En fullständig överensstämmelse med EU:s regelverk på miljöområdet kan endast uppnå på lång sikt och kommer att kräva höjda investeringsnivåer; ansträngningarna på detta område bör intensifieras.

Albaniens tillträde till unionen skulle ha en begränsad sammantagen inverkan på Europeiska unionens politik och det skulle inte påverka unionens förmåga att upprätthålla och fördjupa sin egen utveckling.

Kommissionen anser att anslutningsförhandlingar bör inledas med Albanien när landet i tillräcklig grad uppfyller medlemskapskriterierna och särskilt de politiska kriterierna från Europeiska rådets möte i Köpenham om institutionell stabilitet som i synnerhet garanterar demokrati och rättsstatsprincipen. För att uppnå detta måste Albanien särskilt uppfylla följande prioriteringar:

- Säkerställa att parlamentets arbete fungerar på grundval av en konstruktiv och fortgående politisk dialog mellan de politiska partierna.

- Anta ännu icke antagna lagar som kräver kvalificerad majoritet i parlamentet.

- Utse en ombudsman samt införa ett ordnat förfarande för utfrågning och omröstning i samband med tillsättningar av tjänster som föreskrivs i grundlagen och domare i högsta domstolen.

- Ändra vallagen så att den överensstämmer med OSCE-ODIHR:s rekommendationer.

- Säkerställa att val sker enligt europeiska och internationella normer.

- Fullfölja centrala steg i arbetet med att reformera förvaltningen, inbegripet ändringar i förvaltningslagen och en förstärkning av civilministeriet i syfte att öka förvaltningens professionalitet och minska politiseringen samt att stärka en öppen och meritokratisk inställning i fråga om tillsättningar och befordringar.

- Stärka rättsstatsprincipen genom antagande och genomförande av reformstrategier för rättsväsendet för att säkerställa de rättsliga institutionernas oberoende, effektivitet och ansvarighet.

- Verkningsfullt genomföra regeringens strategi och åtgärdsplan mot korruption och undanröja hinder för förundersökningar, särskilt mot domare, ministrar och parlamentsledamöter. Därutöver krävs påtagliga resultat av förebyggande utredningar, åtal och domar i korruptionsmål på alla nivåer.

- Stärka kampen mot organiserad brottslighet med stöd i hotbedömningar och förebyggande utredningar, ökat samarbete med partnerländer regionalt och inom EU samt bättre samordning av brottsbekämpande organ. Uppnå påtagliga resultat på området.

- Efter breda överläggningar med berörda parter utarbeta, anta och genomföra en nationell strategi om äganderätt och iakttagande av rättspraxis vid Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, vilket också bör omfatta återställande-, kompensations- och legaliseringsförfaranden.

- Vidta konkreta åtgärder för att stärka skyddet av mänskliga rättigheter, särskilt för kvinnor, barn och romer samt för att effektivt genomföra en politik mot diskriminering.

- Vidta ytterligare åtgärder för att förbättra behandlingen av gripna i polisförvar, häktade och fångar. Stärka den rättsliga uppföljningen av övergrepp och stärka tillämpningen av ombudsmannens rekommendationer på området.

Albanien uppmanas att fortsätta sitt konstruktiva engagemang i det regionala samarbetet och stärkandet av de bilaterala förbindelserna med grannländerna. Stabiliserings- och associeringsavtalet måste även fortsättningsvis följas utan hinder; i detta sammanhang krävs att tidsfristerna för de åtagande som följer av det hålls. Dessutom riktas en tydlig uppmaning till landet att fortsätta förstärkningen av den administrativa kapaciteten på alla nivåer. Samarbetet med det civila samhället måste uppgraderas. Albanien måste tilldela lämpliga medel för att garantera att landets människorättsinstitutioner verkligen fungerar och öka sina ansträngningar på området minoritetsskydd. Vidare krävs stärkt frihet och ökat oberoende för media samt att landet tar itu med det politiska inflytandet på området.

Kommissionen kommer att övervaka de nödvändiga framsteg som görs i reformarbetet inom stabiliserings- och associeringspaktens institutionella ram samt fortsätta att stödja landets ansträngningar genom den finansiella delen av instrument för stöd inför anslutningen. Kommissionen kommer att framlägga en rapport om Albaniens framsteg inom ramen för 2011 utvidgningspaket. Denna rapport kommer särskilt att inriktas på genomförandet av nyckelprioriteringar som måste klaras av innan anslutningsförhandlingar inleds.

[1] SEK (2010)1335, 9.11.2010.

[2] EUT L 107, 28.4.2009, s. 166.

[3] EUT L 35, 7.2.2006, s. 1.

[4] EUT L 80, 19.3.2008 s. 1.