*** EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
* * * * * * *** 
Bryssl'l den l 0.11.1999 
KOM( 1999) 539 slutlig 
MEDDEJ~_NDI~ FRÅN KOMMI~SI<lNEN 
TILL RÄDET. HUROPAPARLAMI·:NTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITrEN 
OCH REGIONKOMMITrEN 
Mot ett nytt regelverk för infrastruktur 
för elektronisk kommunikation och 
tillhörande tjänster 
1999 års kommunikationsöversyn 
JNLEDNIN(~ ()CH SAMMANFATTNING 
Inledning 
detta meddelande presenteras en översyn av EU:s lagstiftning på 
telekommunikationsområdet. Meddelandet inneh~lller också förslag _ till 
huvudpunkter i ett nytt regelverk for kommunikationsinfrastruktur och tillhörande 
tjänster. I kapitel l förklaras varför man har genomfört denna översyn. I kapitel 2 sätts 
översynen in i ett sammanhang, dels tillsammans med andra meddelanden från 
kommissionen om konvergens och radiospektrum, dels ti Ilsammans med den senaste 
genomföranderapporten. Här finns också en rapport om en europeisk tillsynsmyndighet 
(som kommissionen genom nuvarande lagstiftning ålagts att ta fram). I kapitel 3 förklaras 
kommissionens övergripande förhållningssätt i översynen. -Här presenteras en 
uppsättning politiska mål, regleringsprinciper och förslag t i Il hur ett nytt regelverk skall 
utformas. Kapitel 4 innehåller en analys av de frUmsta politiska frågorna i 
sammanhanget: tillståndsgivning, tillträde och samtrafik, n;rvaltning av radiofrekvenser, 
samhällsomfattande tjänster, konsumenters och användares rättigheter, numrering, 
namngivning och adressering, specifika konkurrensfrågor och institutionella åtgärder. En 
fullständig förteckning över kommissionens förslag i dessa frågor återfinns i avsnitt 
5. 
Hörnstenen i Europas omvandling till ett informationssamllälle 
Sedan 1990 har kommissionen gradvis infört ett -omfattande regelverk för 
avreglering av telemarknaden. Genom att man har gett konkurrensen fria tyglar har 
denna politik haft ett avgörande inflytande på utvecklingen av marknaden. Den har också 
bidragit till utvecklingen av en stark kommunikationssektor i Europa och gett 
konsumenter och användare i näringslivet ökad valfrihet. lägre priser och innovativa 
tjänster och tillämpningar. 
Detta har haft en avgörande betydelse fdr EU:s globala konkurrenskraft. En 
avancerad kommunikationsindustri är dessutom en förutsättning för att Europa 
skall kunna omvandlas till ett informationssamhälle, med alla de sociala och 
ekonomiska fördelar som detta medför. Verksamheter som är knutna till 
informationssamhället bidrar redan med cirka 15 % av EU:s BNP-ökning och ger upphov 
till vart fjärde nyajobb i den europeiska ekonomin. 
Utan effektiva kommunikationer av hög kvalitet hamnar den europeiska industrin, 
i synnerhet små och medelstora företag, i ett betydligt sämre läge än sina 
konkurrenter på världsmarknaden. Den tekniska utvecklingstakten under de senaste 
tio åren har lett till framväxten av ett informationssamhälle och till att 
telekommunikations-, media- och IT -sektorerna har konvergerat. Den nya 
informationstekniken kommer till följd av detta att spela en allt större roll för ekonomin i 
Europa i sin helhet och i dess regioner. 
Införandet av nya kommunikationstjänster kan medföna möjligheter till minskade 
regionala skillnader genom att geografiska avstånd minskar i betydelse. 
Informations- och kommunikationsteknik kan också användas för att öka den sociala 
sammanhållningen. Dessa fördelar kan dock endast uppnås om IT -tjänsterna blir 
tiJJgängliga för aHa människor i aHa regioner i EU. Detta innebär att nuvarande hinder för 
tillgång tiJJ informationssamhället måste uppmärksammas, oavsett om de rör utbildning 
eller ekonomiska, sociala, kulturella eJJer geografiska frågor. Samordnade 
ii 
allmänpolitiska åtgärder behövs för att dessa hinder skall kunna övervinnas och för att 
informationsteknikens fördelar skall kunna tillvaratas. 
Avregleringen av telemarknaden kommer även i fos·tsättningen att ha en stor 
inverkan på ekonomin som helhet. Tillgång till Internet till priser som är överkomliga 
för medborgama är en förutsättning för ett informationssamhälle för alla, och effektiv 
tillgång till kommunikationsinfrastruktur är avgörande för att företag skall kunna delta i 
den digitala ekonomin. Den tekniska och marknadsmässiga utvecklingen inom 
kommunikationssektorn driver redan på de ekonomiska och strukturella reformerna i EU. 
Det nya regelverk som föreslås i detta meddelande kommer att på ett påtagligt sätt bidra 
till att denna process påskyndas, genon1 att priserna för tillträde till tekniken blir lägre. · 
Detta nya regelverk kommer att utgöra en central beståndsdel i EU:s politik för 
informationssamhället under de kommande åren. Det hör dock inte betraktas separat. 
Genom gemenskapens politik måste upprättandet av ett effektivt regelverk kombineras 
med konkreta åtgärder för att ett informationssamhälle för alla skall kunna uppnås. 
Kommissionen avser att spela en avgörande roll i denna process genom att införa 
fokuserade initiativ. Ett sådant initiativ är initiativet för e-Europa, vilket, som 
tillkännagivits av ordförande Rornano Prodi, kommer att tas upp vid Europeiska rådets 
möte i Helsingfors. 
I detta meddelande påbörjas en översyn av det nuvarande regelverket för 
telekommunikation. Genom detta regelverk avreglerades alla teletjänster och telenät 
den l januari 1998. Detta har omvandlat en sektor som traditionellt kännetecknades av 
statliga monopol till en dynamisk industri som är beredd att till fullo dra fördel av den 
globala marknaden. Men processen är inte avslutad. EU:s telemarknad är fortfarande 
fragmenterad och domineras av monopoloperatörerna i alla medlemsstater, trots den 
snabba konkurrensutvecklingen, som i Hustreras av fallande taxor och ett växande antal 
operatörer. Översynen innebär en möjlighet att ompröva den nuvarande regleringen- så 
att man försäkrar sig om att den främjar ökad konkurrens och ökade valmöjligheter för 
konsumenterna och så att den även i fortsättningen värnar mäl av allmänt intresse. 
I detta meddelande presenteras de viktigaste delarna i kommissionens förslag till ett 
nytt regelverk, som skall täcka all kommunikationsinfrastruktur och alla 
tillhörande tjänster. Detta återspeglar eil av de viktigaste slutsatserna från samrådet om 
dc konvergerande sektorerna (media, telekommunikation och informationsteknik): att 
synsättet vid reglering av kommunikationsinfrastruktur hör vara mer övergripande. I 
detta meddelande beaktas dessutom dc viktigaste slutsatserna från ett antal andra fårska 
samråd, rapporter och oberoende undersökningar- i synnerhet meddelandet om samrådet 
om grönboken om radiospektruinpolitik, rapporten om utvecklingen av marknaden för 
digital television i Europeiska unionen och Femte rapporten om genomförandet av EU:s 
lagstiftning på telekommunikationsområdet 
Genom dessa f"örslag strävar kommissionen dels efter att bygga vidare på 
framgångarna med den nuvarande lagstiftningen, dels efter att försäkra sig om att 
regleringen på E U-nivå även i fortsättningen kommer att främja utvecklingen av en 
konkurrensutsatt europeisk inre marknad. Målet är att ge Europeiska unionen en 
kommunikationsinfrastruktur i världsklass, som kan erbjuda näringsliv och konsumenter 
det bästa när det gäller låga priser, hög kvalitet och största utbyte för pengarna. 
Marknaden håller på att förändras 
iii 
De tekniska och marknadsmässiga förändringarna inom kommunikationssektorn 
sker allt snabbare. Marknaderna, som förut var uteslutande nationella, glohaliseras nu 
allt snabbare både när det gäller omfång och intensitet, vilket ger upphov till tekniska, 
handelsmässiga och juridiska frågor som i allt högre grad kräver globala lösningar. 
Avreglering både på europeisk och glohal nivå medför sanunans,lagningar, förvärv och 
nya allianser, som leder till grundläggande förändringar av industrin. 
Internet håller i stor utsträckning på att omkullkasta de traditionella 
m~rknadsstrukturerna och skapa en gemensam plattform för tillhandahållandet av en 
rad tjänster. Genom Internet suddas gränsen ut mellan överfötingstjänster för tal, bild och 
data, varvid de traditionella prismodellerna för kommunikationstjänster förändras radikalt 
och den befintliga regelstrukturen ifrågasätts. 
Förbättrad teknik för bearbetning, tillträde och basöverröring leder till sänkta 
kostnader för kommunikationsinfrastrukturen samtidigt som dess kapacitet höjs. 
Datorernas kapacitet fördubblas var artonde månad, och överföringskapaciteten var tolfte 
månad. Tillämpningar som hittills varit olönsamma blir därför vanliga allt eftersom 
kommunikationskostnaderna sjunker, vilket kommer att medföra radikala förändringar av 
människors arbete och fritid. Tekniska lösningar som kan anpassas via programvara 
kommer att göra det möjligt för operatörer och tjänsteleverantörer att på ett enkelt sätt 
skräddarsy sina tjänster- för att tillgodose specifika krav på lokala marknader- genom 
att flexibilitet och innovation möjliggörs både i fasta nät och i mobilnät 
Trådlösa tillämpningar blir allt viktigare i alla marknadssegment Mobilsektorn 
kommer även i fortsUttningen att uppvisa en stark tillväxt. som antagligen kommer att 
förstärkas ytterligare genom införandel av tredje generationens system. Konkurrensen på 
lokala marknader kommer all öka genom utvecklingen av teknik för trådlösa lokala 
hrcdhandsnät, och satellitsektorn kännetecknas av förnyad tillväxt till följd av 
utvecklingen av privat kommunikation både på smalband och bredband. 
Ny teknik inom mediesektorn, i synnerhet digital television (DTV), ger upphov till 
transaktionstjänster som sker på begäran, samt nya tjänster såsom data, Internet och e­
handel, som kännetecknas både av tjänster över digitala markbundna (DTIV) nät i 
många medlemsstater och en rad digitala plattformar för satellit-och kabel-TV. 
Hur ovannämnda trender kommer att forma marknaden under nästa årtionde går 
inte att förutsäga exakt. Tillsynsmyndigheter och marknadsaktörer står inför en osäker 
framtid i den konvergerande omgivningen. Tillsynsmyndigheterna kommer att behöva 
mycket tydliga mål, inbegripet sådana mål som är av allmänt intresse, och dessutom en 
uppsättning universalverktyg för regleringsverksamheten. Det behövs om de skalllyckas 
med att stimulera och upprätthålla en marknad som fortsätter att vara mycket 
konkurrensutsatt och som uppfyller användarnas behov, samtidigt som konsumenternas 
rättigheter skyddas. 
Förslag till förändring 
Den nuvarande lagstiftningen utarbetades huvudsakligen f"ör att f"örvalta 
övergången till fri konkurrens och är därför inriktad på skapandet av en 
konkurrensutsatt marknad och nya operatörers rättigheter. I det nya politiska 
regelverket strävar man efter att förstärka konkurrensen i alla marknadssegment, i 
synnerhet på det lokala planet. Det bör vara utformat för att tillgodose behoven på nya, 
dynamiska och mycket oförutsägbara marknader med betydligt fler aktörer än idag. 
Kommissionen planerar, i linje med slutsatserna från konvergensdebatten, en lättare 
iv 
lagstiftning för nya tjänstemarknadcr, samtidigt som det säkerställs. att dominerande 
aktörer inte missbrukar sin sUillning på marknaden. En reglering som genomförs som.ett 
substitut för konkurrens kommer · att minskas allt eftersom marknaden blir mer 
konkurrensutsatt. Därför kommer regleringen gradvis att hegrän.sas till de områden där 
politiska mål inte kan uppnås enbart genom _konkurrens. 
Det nya regelverkets mål, prinCiper, utformning och viktigare förslag presenteras nedan. 
Politiska mål 
De politiska mål som det nuvarande regelverket bygger på och som kommer att uttryckas 
tydligt i det nya regelverket är följande: 
• Att främja och upprätthålla en öppen och konkurrensutsatt europeisk marknad 
för kommunikationstjänster- för att erbjuda ännu bättre villkor för konsumenterna 
vad gäller pris, kvalitet och valuta för pengarna. 
• Att gynna dc europeiska medborgarna, genom att se till att alla medborgare till ett 
överkomligt pris får tillgång dels till samhällsomfattande tjänster som definieras på 
europeisk nivå, dels till informationssamhällets tjHnster; genom att skydda 
konsumenterna gentemot leverantörerna; genom att säkerställa en hög nivå på 
skyddet av uppgifter och privatliv; genom mer öppna taxor och villkor för 
användande av kommunikationstjänster; genom att uppmärksamma särskilda behov 
hos specifika sociala grupper, i synnerhet funktionshindrade och äldre. 
• Att befästa den inre marknaden i en konvergerande omgivning, genom att 
undanröja hinder för tillhandahållande av kommunikationsnät och 
kommunikationstjänster på europeisk nivå, så att likartade operatörer under likartade 
förhållanden behandlas lika oavsett var i EU de verkar. 
Att bevaka gemenskapens intressen vid internationella förhandlingar är också ett viktigt 
mål för kommissionen och medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller de förestående 
förhandlingama inom världshandelsorganisationen, där ytterligare avreglering av 
telekommunikationerna i andra länder kommer att vara av avgörande betydelse för att 
elektronisk handel och Internet skall kunna utvecklas globalt. 
Regleringsprinciper 
Det nya regelverket bygger på fem principer som kommer att styra 
regleringsåtgärderna på gemenskapsnivå och nationell nivå. Med undantag för teknisk 
neutralitet är dessa principer allmänt vedertagna principer för god reglering som redan är 
en del av gemenskapens regleringspolitik. Enligt dessa principer skall den framtida 
regleringen 
+ bygga på tydligt fastställda politiska mål (de som anges ovan), 
+ vara så begränsad som möjligt för att dessa mål skall kunna uppfyllas; därvid 
skall man dels undanröja skyldigheter som finns med i det nuvarande regelverket och 
som inte längre behövs, dels hygga in mekanismer - i det nya regelverket -för att 
ytterligare minska regleringen där politiska mål uppnås genom konkurrens, 
• medföra en förbättrad rättssäkerhet på en dynamisk marknad; regleringen bör 
vara tillräckligt stabil för att företag skall kunna fatta investeringsbeslut med 
tillförsikt, men tillräckligt flexibel för att återspegla utvecklingen på marknaden, 
v 
• i största möjliga utsträckning vara tekniskt neutral. dvs. den bör inte gynna eller 
missgynna en särskild typ av teknik, utan garantera att samma tjänst regleras på 
samma sUlt, oavsett hur <.len levereras, 
+ tilliimpas sä nära den rcgh.·nadc verksamheten som :ir praktiskt möjligt, oavsett 
om regleringen har antagits globalt, regionalt eller nationellt. 
Utformning av det nya regelverket 
Kommissionen tänker sig att det nya regelverket struktureras enligt följande riktlinjer: 
• sektorspecifik lagstiftning för gemenskapen 
Bestående av ett ramdirektiv i vilket allmänna och specifika politiska mål anges, och 
fyra specifika direktiv om tillståndsgivning, om tillträde och samtrafik, om 
samhällsomfattande tjänster samt om skydd av data och privatliv. 
Detta innebär en avsevärd förenkling av det nuvarande regelverket, varvid antalet 
rättsliga åtgärder minskas från tjugo till sex.. 
• Tillhörande icke-bindande åtgärder 
Rekommendationer, riktlinjer, etiska regler och andra icke-bindande åtgärder för att 
skapa ett regelverk som på ett smidigt sätt kan anpassas till skiftande 
marknadsförhållanden inom ett regelverk med allmänna principer som fastställs i 
gemenskapens lagstiftning. 
+ Konkurrensregler 
Större tilltro till de allmänna konkurrensreglerna i för<.lraget, varvid en stor del av 
regleringen av sektorn kan ersättas allt eftersom konkurrensen blir effektiv. 
Med utgångspunkt i dessa allmänna principer och med ovannämnda struktur i åtanke 
övervägs i detta meddelande olika regleringspolitiska områden inom 
kommunikationssektorn. Här anges kommissionens preliminära ståndpunkter på vart och 
ett av dessa områden, och alla intresserade parter uppmanas att inkomma med sina 
sypnpunkter på dessa förslag senast den 15 februari år 2000. Mot bakgrund av de 
kommentarer som erhålls kommer kommissionen att utarbeta förslag till ändring av det 
nuvarande regelverket under det första halvåret 2000. Dessa förslag kommer att ha 
formen av direktiv från Europaparlamentet och rådet i enlighet med 
medbeslutandeförfarandet Det nuvarande regelverket kommer att förbli i kraft till fullo 
fram tills dess att medlemsstaterna genomför direktiven. 
Viktigare politiska f'örslag 
Dc viktigare förslag som har <.le mest betydande konsekvenserna för regleringen av 
sektorn presenteras nedan. En sammanfattande förteckning över alla förslag återfinns i 
avsnitt 5. 
Ett enda regelverk för kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster 
+ För närvarande tillämpas olika regler f'ör olika typer av 
kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster. Men konvergensen 
innebär att samma tjänster kan överföras via alla nät, vare sig de är fasta nät eller 
mobilnät, telenät eller kabel-TV-nät, via satellit eller markbundna. Enskilda regelverk 
vi 
för olika typer av kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster skulle troligen 
bli inkonsekventä och därför leda till snedvridning av konkurrensen. 
• Det nya regelverket skulle omfatta all kommunikationsinfrastruktur och alla 
tillhörande tjänster, så att likvärdiga regler tillämpas på dessa nät. I praktiken 
innebär detta att det nya regelverket skulle tillämpas dels på telenät (fasta nät eller 
mobil nät), satellitnät, kabel-TV -nät, nät för markbundn~ radio-och TV -sändningar, 
dels på sådana resurser som API (Application Program lnterface -gränssnitt för 
tillämpningsprogram), genom vilket tillgång till tjänster kontrolleras. Detta får 
betydande konsekvenser. Nationella tillsynsmyndigheter skulle exempelvis tillämpa 
samma tillståndsprinciper (öppenhet, icke-diskriminiering, proportionalitet och 
objektivitet) när tillstånd heviljas för all kommunikationsinfrastruktur och alla 
tillhörande tjänster. Det bör noteras att det kan finnas ett behov av ytterligare regler 
för tillhandahållande av innehåll om dessa tillhörande tjänster kopplas till 
innehållstjänster. 
+ Dessa regler skulle givetvis inte påverka de regleringsskyldigheter (vare sig på 
EU-nivå eller nationell nivå) som tillämpas på innehållet i radio-och TV­
sändningar eller andra IT -tjänster. 
I figuren nedan visas tillämpningsområdet för detta nya regelverk. Det består av tre 
nivåer. Längst ned återfinns den grundläggande kommun i kationsinfrastrukturen, i mitten 
de tjänster som tillhör denna infrastruktur, och överst återfinns de tjänster som 
tillhandahålls över nät. 
Internet Tjänster som erbjuds över nät, exempelvis 
radio-och TV -sändningar, elektroniska 
banktjänster 
Tillhörande tjänster- dvs. 
kommunikationstjänster och 
tillträdestjänster, exempelvis teletjänster, 
tjänster för villkorad tillgång (CAS) 
Kommunikationsinfrastruktur- dvs. 
komm'unikationsnät och tillhörande 
funktioner, exempelvis nät för kabel-TV, 
Application Program lnterfaces (APis) Utanför 
1 illämpningsområdet: 
regleras genom andra 
litgärder på EV-nivå och 
nationell nivå, exempelvis 
utkast till direktiv om 
elektronisk handel, reglering 
av radio-och TV­
sändningar .. 
Regleras inom ett nytt 
regelverk flJr 
kommunikations­
infrastruktur och 
tillhörande tjllnster. 
• , I det nya regelverket skulle tjänster för Internetöverföring behandlas på samma 
sätt som andra överföringstjänster. Det nuvarande teleregelverket täcker redan 
vii 
tjänster för Internetöverföring som exempelvis gör det möjligt för användare att 
skicka e-post och surfa på nätet. Inga Internetspecifika åtgärder planeras i detta 
skede. Reglering av tjänster som tillhandahålls över Internet (exempelvis för 
elektronisk handel) omfattas inte av detta meddelande. Andra åtgärder, exempelvis 
utkastet till direktiv om vissa rUttsliga aspekter av ckklronisk handel på den inre 
marknaden, skulle tillämpas på sådana tjänster. 
Tillståndsgivning och auktorisationer 
• Enligt det nuvarande regelverket har medlemsstaterna möjlighet att kräva att 
individuella tillstånd används (som är specifika för en enskild operatör och 
enligt vilka en operatör måste ansöka om en uttrycklig auktorisation från en 
tillsynsmyndighet innan verksamheten kan starta). Denna nivå av kontroll över 
nyetablering på marknaden ger upphov till administrativa hinder som kan vara 
oproportionerliga, och den har bidragit till stora variationer mellan systemen för 
tillståndsgivning inom EU. 
• Enligt det nya regelverket skulle operatörer som tillhandahåller 
kommunikationstjänster beviljas tillstånd i form av allmänna auktorisationer 
(dvs. inget krav på uttrycklig auktorisation från en tillsynsmyndighet innan tjänster 
tillhandahålls). Specifika auktorisationer skulle fortfarande behövas för användning 
av radiospektrum och numrcringsrcsurser. Om detta område avreglerades skulle ett 
harmoniserat regelverk minska existerande skillnader mellan olika system för 
tillståndsgivningssystem inom hela EU. Idag bromsar dessa skillnader innovation, 
konkurrens och tillhandahållande av alleuropeiska tjänster. 
Tillträde och samtrafik 
+ I det nya regelverket skulle man upprätta gemensamma principer för reglering 
av tillträde och samtrafik i all kommunikationsinfrastruktur. Detta skulle 
medföra dels att nya operatörer kan konkurrera effektivt med dominerande operatörer 
oavsett överföringsmedium, dels att man får ett regelverk som på ett effektivt sätt kan 
hantera nya flaskhalsar när de uppstår. Det nuvarande regelverket var lämpligt för 
den inledande avregleringsperioden då huvudsyftet var att säkerställa tillträde till nät 
. som innehades av teleoperatörer som tidigare haft en monopolställning. Nu är det 
dags att bygga in flexibla mekanismer för att minska regleringsingripanden allt 
eftersom konkurrensen ökar, och att bli lyhörd för en marknad under snabb 
förändring. 
Radiospektrum 
• En expertgrupp för spektrumpolitik kommer att inrättas på gemenskapsnivå 
för att se till att politiska hänsyn, och inte bara tekniska, skall styra 
gemenskapens politik på området. Den skall se t i Il att alla relevanta faktorer ~ 
ekonomiska, sociala, kulturella och andra -balanseras på ett lämpligt sätt vid 
utarbetandet av en gemensam gemenskapspolitik för förvaltning av radiospektrum. 
De nuvarande mekanismerna som syftar till att åstadkomma en sammanhängande 
gemenskapspolitik för fördelning av radiospektrum är otillräckliga. Till följd av 
samrådet om grönboken om radiospektrumpolitik föreslår kommissionen att ett 
regelverk upprättas på gemenskapsnivå på detta område. Många olika 
industrisektorer och tillämpningar av allmänt intresse är avhängi'ga av radiospektrum. 
viii 
Trots detta bestäms fördelningen av detta spektrum, pil internationell och europeisk 
niyä, huvudsakligen av teleintressen. 
Samhällsomfattande tjänste•· 
• Tillgång till alla de kommunikationstjänster som är nödvändiga för delaktighet i 
informationssamhället, och detta till ett överkomligt pris, förblir en prioriterad 
fråga för kommissionen. Fördelama med informationssamhället kan bara uppnås 
om alla kan vara delaktiga i det. Detta är nödvändigt för att undvika uppkomsten av 
en "digital klyfta". l det nuvarande regelverket fastställs ett utbud av tjänster som 
anses samällsomfattande. Dessa tjänster kan finansieras via finansieringssystem 
genom vilka leverantören av samhällsomfattande tjänster kompenseras via bidrag 
från dess konkurrenter -om medlemsstatema bedömer att tillhandahållandet av 
samhällsomfattande tjänster utgör en oskäligt stor börda för den operatör som utses 
att tillhandahålla dessa tjänster. För närvarande är det bara en medlemsstat som har 
en fond för samhällsomfattande tjänster i drift. Medlemsstatema kan införa ytterligare 
skyldigheter, men de kan inte tvinga andra operatörer att bidra till finansieringen av 
uppfyllandet av dem. 
• Utöver att finansiera allmän tillgång via statsbudgeten (exempelvis för skolor 
och bibliotek), kommer medlemsstaterna att behålla möjligheten att upprätta 
ovannämnda finansieringssystem för samhällsomfattande tjänster. Största 
försiktighet måste dock iakttas när man fastställer vilka typer av tjänster som får 
finansieras genom sädana system. Vid en utvidgning av de nuvarande skyldigheterna 
för tillhandahållande av samhällsomfattande tjänster, mttste en analys av efterfrågan 
på och tillgänglighet till dessa tjänster kombineras med en bedömning av deras 
sociala och ekonomiska önskvärdhet. Annars finns det risk för snedvriden konkurrens 
och orättvis korssubventionering av användare av högre bandbredder (i allmänhet 
företag och "pionjäranvändar'e") på bekostnad av majoriteten av konsumenter. 
Kommissionen föreslår därför att den nuvarande definitionen av och 
tillämpningsområdet för samhällsomfattande tjänster behålls. Med tanke på att 
detta är ett dynamiskt begrepp under utveckling föreslår kommissionen dock att 
de nuvarande kriterierna för eventuell utvidgning av dess tillämpningsområde, 
och mekanismer för regelbunden översyn, skall fastställas i gemenskapens 
lagstiftning. 
Konkurrens inom lokala nät 
• Brådskande åtgärder krävs för att öka konkurrensen inom de lokala näten. 
Lokala nät är benämningen på förbindelsen mellan den lokala telefonstationen och 
abonnentens lokal. De tidigare monopoloperatörerna dominerar fortfarande 
marknaden för lokala kommunikationstjänster. Nya operatörers användning av ny 
och befintlig infrastruktur (exempelvis kabel-TV eller trådlösa lokala nät) för 
kommunikationstjänster har ökat konsumenternas valmöjligheter. Men på många håll 
finns det fortfarande inga alternativ. 
• Nationella tillsynsmyndigheter i många medlemsstater håller på att införa krav på att 
monopoloperatörerna skall göra sina lokala nät ti Il gängliga för konkurrerande 
tjänsteleverantörer. Kommissionen välkomnar detta och anser att gemenskapen inte 
kan vänta på att lagstiftning skall antas på detta område. Kommissionen kommer i 
stället att använda sig av rekommendationer och, i särskilda fall, sina 
ix 
befogenheter enligt konkurrensreglerna i fördraget för att uppmuntra en 
uppdelning av anslutningarna för lokala nät i hela EU. 
Konsekvent reglering på E U-nivå 
+ Inkonsekvent tillämpning ~•v vissa bestämmelser i telelagstiftningen hindrar 
utvecklingen av effektiv konkurrens och införandet av Europaomfattande 
tjänster. 
+ Kommissionen är inte övertygad om att ett regleringsorgan på gemenskapsnivå i 
nuläget skulle ge ett mervärde som skulle vara tillräckligt för att rättfärdiga de troliga 
kostnaderna. Kommissionen föreslår därför inte att en europeisk 
tillsynsmyndighet för kommunikationstjänster upprättas i detta skede. 
+ Men samarbetet mellan kommissionen och nationella tillsynsmyndigheter måste 
förbättras omgående. Pä vissa områden, exempelvis n~ir det gäller tillståndsgivning, 
kommer inkonsekvent tilHimpning av lagstiftningen att hanteras genom ökad 
harmonisering. Men inkonsekvenser har också uppstiitt, exempelvis när det gäller 
tillträde och samtrafik, på grund av att medlemsstaterna befinner sig i olika skeden i 
sin marknadsutveckling. l del föreslagna direktivet om tillträde och samtrafik föreslås 
det därför att ett regelverk fastställs, med principer som nationella 
tillsynsmyndigheter skall följa i dessa frågor, i stället för att närmare bestämmelser 
för själva frågorna fastställs. Man föreslår också att det inrättas en 
kommunikationsgrupp på hög nivå, bestående av nationella tillsynsmyndigheter, i 
vilken denna typ av problem kan diskuteras och lösningar kan uppnås på grundval av 
regler som antagits på gemenskapsnivå. Vid behov skulle dessa lösningar backas upp 
av rättsliga åtgärder, som antas av kommissionen inom ramen för dess verkställande 
befogenheter, med hjälp av en ny kommunikationskommitte. Denna kommitte skulle 
ersätta de två nuvarande kommitteerna på teleområdet. 
Kommissionen vllkom~ar synpunkter:.iJIA: ocb kolnmten1:aritfi~t~·~ 
presenteras i detta meddelande. , 
~ 
Kommentarerna bör siadas i elektron-ltt form till 
99review@cec.eu. in t 
före den 15 februari Ar 2000. 
. . 
• < 
Om synpunktsilmoarna inte begär J$~kretess 
komnnssionens ISPO-\vebbsida 
x 
INNEHÅLLsFÖRTECKNING 
1. MOTIVERING FÖR 1999 ÅRS KOMMUNIKATI<lNSÖVERSYN ...•.•.•........•.. l 
2. SAMRÅD OCH ANALYS l FÖRVÄG ................................•..••...•••••••.••••..•.•...••••••. 4 
2.1. Femte rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på 
telekommunikationsområdet .............................................................................. 4 
2.2. Resultat från s~mrll<.lct om grönboken om konvcrgens ...................................... 5 
2.3. Resultat från samrådet om grönboken om radiospektrum ................................. 6 
2.4. Slutsatser från rapporten om utvecklingen av marknaden för digital 
television i Europeiska unionen ......................................................................... 7 
2.5. Rapport om en eventuell europeisk tillsynsmyndighet ...................................... 8 
2.6. Undersökningar som gjorts för kommissionens räkning i samband med 
1999 års översyn ....................................................... _ ....................................... 10 
3. DET FRAMTIDA REGELVERKETs MÅL, RIKTLINJER OCH 
UTFORMNING ...................•................................................••........•.••....•.•..•••.•.••••.. 11 
3.1. Politiska mål för sektorn ..................................... _ ............................................. 11 
3.2. Regleringsprinciper .......................................................................................... l2 
3.3. Utformning av det framtida regelverket ............................................... ~ .......... 15 
3.3.1. Bindande gemcnskapsåtgärder ........................................................... 15 
3.3.2. Icke-bindande sektorspecifika åtgärder ............................................. 18 
3.3.3. Konkurrenslagstiftningen ................................................................... l8 
4. SPECIFIKA ÄNDRINGSFÖRSLAG .................................................................... 20 
4.1. Tillstånd och auktorisationer ........................................................................... 20 
4.1.1. lndi viduella t i Ilstån d och allmänna auktorisationer ........................... 21 
4.1.2. Auktorisation av nät för radio-och TV-sändningar ........................... 22 
4.1.3. Auktorisationskategorier och harmonisering av 
tillståndsvillkor .................................................................................. 23 
4.1.4. Tillståndsavgifter och administrativa kostnader ................................ 24 
4.1.5. Internet ............................................................................................... 24 
4.1.6. Ledningsrätt och kabellandningsrättigheter ....................................... 24 
4.1.7. Kommissionens ståndpunkt ............................................................... 25 
4.2. Tillgång och samtrafik ..................................................................................... 25 
4.2.1. Tillgång till infrastruktur .................................................................... 26 
4.2.2. Samtrafik ............................................................................................ 28 
4.2.3. Tillgång tilllokala nät ........................................................................ 30 
4.2.4. Ti Il träde ti Il kabel och regler om sändningsplikt. .............................. 31 
4.2.5. Samverkan för digital TV .................................................................. 31 
4.2.6. standardisering ............................ _ ...................................................... 32 
4.2.7. Val och förhandsval av operatör för mobiltelefoni. ........................... 33 
4.2.8. Kostnadsberäkning och prissättning av samtrafik och tillträde ......... 33 
4.2.9. Kommissionens ståndpunkt ............................................................... 35 
4.3. Förvaltning av radiospektrum .......................................................................... 36 
xi 
4.3.1. Värdering av radiospektrum .............................................................. 36 
4.3.2. Avgifter och effektiv anviindning av radtnspektrum ......................... 37 
4.3.3. Andrahandshantid med radiospcktrum .............................................. 37 
4.3.4. Nationell eller alleuropeisk mekanism för tilldelning och 
tillstånd? ............................................................................................. 37 
4.3.5. Kommissionens ståndpunkt ............................................................... 38 
4.4. Samhällsomfattande tjänster ............................................................................ 38 
4.4.1. De samhällsomfattande tjänsternas räckvidd ..................................... 40 
4.4.2. Finansiering av samhällsomfattande tjänster ..................................... 42 
4.4.3. Överkomliga priser ............................................................................ 42 
4.4.4. Kommissionens ståndpunkt ............................................................... 43 
4.5. Användar-och konsumentintressen ................................................................. 43 
4.5.1. Skydd av personuppgifter och privatliv ............................................. 44 
4.5.2. Det europeiska larmnumret (112) ...................................................... 44 
4.5.3. Hantering av klagomål och lösning av tvister .................................... 44 
4.5.4. Öppna villkor och taxor ..................................................................... 45 
4.5.5. 1jänstckvalitet .................................................................................... 45 
4.5.6. Rekommenderade och obligatoriska tjiinster .................................... .46 
4.5.7. Kommissionens stiindpunkt ............................................................... 46. 
4.6. Numrering, namngivning och adressering ....................................................... 47 
4.6.1. Konvergerande kommunikationsinfrastruktur och tillhörande 
tjäns.ter ................................................................................................ 47 
4.6.2. Numrering, namngivning och adressering på EU-nivå ...................... 48 
4.6.3. Nummerportabilitet ............................................................................ 49 
4.6.4. Tilldelning av telefonnummer och konkurrens .................................. 49 
4.6.5. Kommissionens ståndpunkt ............. , ................................................. 50 
4.7. Specifika konkurrensfrågor .............................................................................. 50 
4.7.1. Nödvändig infrastruktur ..................................................................... 51 
4.7.2. Dominerande ställning och betydande marknadsinflytande .............. 52 
4.7.3. Kommissionens ståndpunkt ............................................... , ............... 53 
4.8. lnstitwtionella frågor ..................... , .................................................................. 53 
4.8.1. Förslag till nya institutionella åtgärder .............................................. 53 
4.8.2. Nationella tillsynsmyndigheter .......................................................... 56 
4.8.3. Kommissionens ständpunkter ............................................................ 56 
5. KONSOLIDERAD FÖRTECKNING ÖVER KOMMISSIONENS 
ST ANDPUNKTER ................................................................................................... 58 
BILAGA I-FÖRTECKNING ÖVER AKTUELLA UNDERSÖKNINGAR I 
SAMBAND MED 1999 ÅRS ÖVERSYN .............................................................. 62 
BILAGAII-FÖRTECKNING ÖVER FÖRKORTNINGAR ...•.•....••..•....••.••.•...•...•. 64 
BILAGA III -ORDLIST A .............................................................................................. 66 
xii 
t. MOTIVERING FÖR 1999 ÅRS KOMMUNIKATIONSÖVERSYN 
Avregleringen av marknaden för telekommunikationer i Europa kulminerade den l 
januari 1998, i och med den fullsUindiga avregleringen av alla telenät och teletjänster i 
nästan alla medlemsstater i EU l. Utvecklingen av teknik, innovation i utbudet av tjänster, 
lägre priser och kvalitetsförbättringar till följd av att konkurrens införts har lagt grunden 
för Europa omvandling till ett informationssamhälle. Skapandet av ett dynamiskt och 
verkligt konkurrensutsatt informationssamhälle är avgörande för Europas 
konkurrenskraft. !T-industrin bidrar med cirka 15 %av EU:s bruttonationalprodukt och 
den är en drivkraft för ekonomisk tillväxt och nya arbetstillfällen. Informationssamhället 
står redan för ett av fyra nya arbetstillfållen i den europeiska ekonomin. Nya 
kommunikationstjänster kan också få en positiv effekt på den ekonomiska och sociala 
sammanhållningen eftersom IT kan minska de regionala skillnaderna och överbrygga 
avstånden. 
Avregleringen av telemarknaden kommer även i fortsättningen att ha stor inverkan 
på ekonomin som helhet. Den tekniska och marknadsmässiga utvecklingen i 
kommunikationssektorn driver redan på den ekonomiska och strukturella reformen i EU. 
Det nya regelverk som föreslås i detta meddelande kommer att på ett påtagligt sätt bidra 
t i Il att denna process accelererar, genom att konkurrensen i EU blir större, och det 
kommer att leda t i Il fördelar för ekonomin och samhället som helhet, när det gäller 
utvecklingen av innovativa tjänster och lägre priser. 
Förtjänsterna med den nuvarande lagstiftningen har dokumenterats i den femte 
genomföranderapporten2. Men processen är inte fullständig. Den europeiska 
telemarknaden kan ännu inte sägas vara fullständigt alleuropeisk, trots att ett ökande 
antal operatörer har en alleuropeisk affårsstrategi. Nationella tillståndsordningar varierar 
stort från medlemsstat till medlemsstat, vilket skapar problem för alleuropeiska 
operatörer (i synnerhet i satellitsektorn). Monopoloperatörerna fortsätter att dominera 
sina nationella marknader, särskilt när det gäller de lokala näten, där nya operatörer ännu 
bara har gjort små intrång på monopoloperatörernas marknadsandelar. Europa måste 
uppmärksamma dessa frågor för att kunna befästa och bygga vidare på avregleringens 
framgångar. 
Kommunikationssektorn kännetecknas dessutom av en teknisk och 
marknadsmässig utveckling som sker i en aldrig förut skådad takt. 
• Konvergeringen av sektorerna för telekommunikation, radio-och TV-sändningar 
samt informationsteknik håller på att omforma kommunikationsmarknaden. 
Konvergeringen omfattar sitväl fast, mobil och markbaserad kommunikation samt 
satellitkommunikation som kommunikationssystem och positions­
/lokaliseringssystem. Den . omfattning i vilken konsumenterna godtar dessa nya 
tjänster kommer att avgöra vilka följderna blir för samhället när det gäller ekonomisk 
utveckling, nya arbetstillfällen, kulturell identitet och social inverkan. När det gäller 
kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster gör konvergensen att den 
2 Portugal och Grekland har beviljats undantag fram till den l januari 2000 respektive den 31 
december 2000. 
Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommitten 
och Regionkommitten -Femte rapporten om genomförandet av EU :s lagstiftning på 
telekommunikationsområdet, KOM( 1999) 0537. 
1 
traditionella åtskillnaden av reglerande funktioner mellan dessa sektorer ter sig 
alltmer föråldrad, och den förutsätter ett sammanhängande och konsekvent regel verk. 
+ Globaliseringen av teknik och marknader accelererar i omfattning och intensitet 
och ger upphov ti.fl tekniska, hanuclsmässiga och juridiska frågor som kräver globala 
lösningar. Organisationer på mellanstatlig nivå och i den privata sektorn har 
mobiliserats för att arbeta fram gemensamma förhållningssätt inom olika formella 
ramar och samarbetsramar. 
+ Sammanslagningar och förvärv, inbegripet nya allianser, ger upphov till 
omfattande förändringar av branschen och av nyckelaktörernas förhållande till 
varandra. Dessa förändringar ger upphov till företag som kommer att driva på 
införandet av alleuropeiska och globala tjänster baserade på nya och utvidgade 
infrastrukturer. 
+ Internet håller i stor utsträckning på att omkullkasta de traditionella 
marknadsstrukturerna på grund av att det utgör en gemensam plattform för en rad 
tjänster. Internet suddar ut gränsen mellan överföringstjänster för tal och data, 
revolutionerar de traditionella prismodellerna för . kommunikationstjänster och 
ifrågassätter den befintliga regelstrukturen. I Europa har Internet stadigt expanderat 
när det gäller antal användare och trafikvolym. Denna t i Il växt kommer att påskyndas 
genom nästa generations Internetprotokoll, som kommer att underlätta 
tillhandahållandet av tal, data och video över Internet, med överenskomna 
. kvalitetsnivåer på tjänsterna. · 
+ Förbättringar av teknik för behandling, tillgång och basöverföring (i synnerhet 
teknik för våglängdsmultiplexering på optiska fibrer och digital abonnentslinga 
(xDSL) i de lokala näten) sänker kommunikationsinfrastrukturens kostnader och 
höjer dess kapacitet. Datorkapaciteten fördubblas var artonde månad och 
överföringskapaciteten var tolfte månad. Tillämpningar som hittills varit olönsamma 
blir därför vanliga allt eftersom kommunikationskostnaderna sjunker, vilket kommer 
att medföra radikala förändringar av människors arbete och fritid. 
+ Trådlösa tillämpningar blir allt viktigare i alla marknadssegment Mobilsektorn 
kommer även i fortsättningen att uppvisa en stark tillväxt, som antagligen kommer att 
förstärkas ytterligare genom införandet av tredje generationens system. Konkurrensen 
på lokala marknader kommer att öka genom utvecklingen av trådlös teknik för lokala 
bredbandsnät Samtidigt har tävlingen om att utveckla nya system för global rörlighet 
satt fart på ·tillväxten i satellitsektorn med utveckling både av privat kommunikation 
på smalband och av "Internet i himlen" (multimediekomrnunikation på bredband). 
• Omkonfigurerbar programvaruteknik kommer att göra det möjligt för operatörer 
och tjänsteleverantörer att på ett enkelt sätt skräddarsy sina tjänster för att bemöta 
specifika krav på lokala marknader. Programvaruanpassning kommer att medföra 
flexibilitet och innovation i fasta nät och mobilnät, genom att dynamisk 
omkonfigureting av tilJgångspunkter, terminaler och nm blir möjlig. Detta kommer 
att få stora konsekvenser för tillverkare, operatörer, (exempelvis dynamisk fördelning 
av resurser, aktiva nät, säkerhet, tjänstekvalitet), tjänsteleverantörer (exempelvis 
"time-to-market"), användare (öppna tjänster och tjänsteportabilitet), samt 
tillsynsmyndigheter och standardiseringsorgan (exempelvis godkännande av 
terminaltyp). 
2 
• Utvecklingen av medieteknik, i synnerhet av digital television (DTV), ger upphov 
till en lång rad innovativa tjänster för håde ahonnenter på betal-TV och dem som 
tittar på okodade sändningar. Dessa inbegriper överföringstjänster på begäran, och 
andra nya tjänster såsom digital tektext, Internet och c-handel. 
På vilket sätt alla dessa trender kommer att forma mat·knaden i nästa årtionde går 
inte att förutsäga exakt. De underliggande tekniska trenderna är relativt lätta att förstå, 
nya produkter och tjänster som bygger på denna teknik måste konkurrera på marknaden, 
men det är inte alls självklart vilka som kommer att "vinna". Både tillsynsmyndigheter 
och marknadsaktörer står inför en osäker framtid i den konvergerande omgivningen. 
Tillsynsmyndigheterna måste ha mycket tydliga mål, inbegripet mål av allmänt intresse, 
och en uppsättning universella "regleringsverktyg", om de skalllyckas med att stimulera 
och upprätthål1a en marknad som kommer att förbli mycket konkurrensutsatt och som 
uppfyller användarnas och konsumenternas behov, samtidigt som konsumenternas 
rättigheter skyddas. 
Enligt dc direktiv som utgör det nuvarande regelverket för telekommunikationer 
skall kommissionen granska sin verksamhet mot bakgrund av den tekniska och 
marknadsmässiga utvecklingen och förändringar av användarnas efterfrågan. Den 
femte genomföranderapporten innehåller en bedömning av hur det nuvarande regelverket 
fungerar. Detta meddelande handlar om hur reglerna bör anpassas. 
I det nya regelverket bör bristerna i det nuvarande regelverket uppmärksammas och den 
utveckling av teknik och marknad som anges ovan beaktas. Där bör konkurrens i alla 
marknadssegment förstärkas, i synnerhet på lokal nivå. Det bör vara utformat för en 
dynamisk och i stort sett oförutsägbar marknad med betydligt fler aktörer än idag. Det 
bör dessutom innehålla en lätt lagstiftning för nya tjänstemarknader, och göra det 
omöjligt för dominerande aktörer att missbruka sitt marknadsinflytande. 
Den nuvarande lagstiftningen för telekommunikationer innehåller två olika typer 
av reglering. Den första-reglering avsedd att uppnå mål av allmänt intresse- kommer 
att finnas kvar, och anpassas s~t att den blir effektiv i en sektor under utveckling. Den 
andra-reglering som huvudsakligen Ur utformad för överg:1ngen till fri konkurrens- är 
inriktad på monopoloperatörers uppft>rande och nya operatörers rättigheter. Enligt det 
nya politiska regelverket kommer den sistnämnda typen av reglering av marknadens 
aktörer att minskas gradvis när konkurrensen blir helt fri pii marknaden. På detta sätt bör 
del nya regelverket kunna bygga vidare på den nuvarande lagstiftningens förtjänster med 
målet att skapa en ordning som kan anpassas snabbt och flexibelt till utvecklingen av 
teknik och marknadsstruktur. 
I det nya regelverk som anges i detta meddelande bör dessutom nuvarande regler 
förtydligas och förenklas. Det föreslås att antalet rättsliga åtgärder minskas från 20 till 
sex, vilket bör göra det nya regelverket öppnare och mer "användarvänligt". 
I linje med principen om teknisk neutralitet och mot bakgrund av slutsatserna från 
konvergenssamrådet3 f"öreslås det att det nya regelverket skall täcka all 
kommunikationsinfrastruktur och alla tillhörande tjänster. I praktiken innebär detta 
att det nya regelverket skulle tillämpas på telenät (fasta nät eller mobilnät), satellitnät, 
Sammanfattas i kommissionens meddelande till Europaparlamcntct, rådet, Ekonomiska och sociala 
kommitten och Regionkommitten om konvergens av telekommunikation, media och 
informationsteknik och dess f<iljdcr f<ir lagstiftningen- Resultat friin det offentliga samrådet om 
gr<)nboken. KOM( 1999) 0108, 10.3.99. 
3 
kabel-TV -nät, och nät för markbundna radio-och TV -sändningar, samt på API, genom 
vilket tillgång till tjänster kontrolleras. Det nya regelverket skulle också tillämpas på 
kommunikationstjänster som tillhandahålls över dessa nät (teletjänster och andra 
överföringstjänster som förknippas med näten ovan), såvUI som på tjänster i samband 
med att en auktoriserad användare beviljas tillgång. 
Det nya regelverket täcker exempelvis inte radio-och TV -sändningar eller IT­
tjänster som tillhandahålls över kommunikationsinfrastruktur. 
I detta meddelande avses med 
"Kommunikationstjänster ": (jänster som normalt ger ersätlning, och som helt eller 
delvis utgörs av överföring och dirigering av signaler på kommunikationsnät. 
"Kommunikationsnät": ~ystemfdr överföring och eventuelltförmedlingsutrustning och 
andra resurser som medger överföring av signaler mellan definierade slutpunkter via 
träd eller radio eller med hjälp av optiska eller andra elektromagnetiska medel. De 
omfåltar bland annat satellitnäl, fasta nät, mobilnät, nät fhr tal och data, markbundna 
nät, nätfor radio-och TV-sändningar och nätför kabel-TV 
"Kommunikationsi~?frastruktur '': kommunikationsnät och tillhörande funktioner som är 
enfhrutsättningf(jr att (jänsterna skall kunna tillhandahållas. Näten i fråga kan ägas 
eller drivas av olika organisationer, och kan vara sammankopplade eller åtskilda. 
"Tillhörande tjänster": kommunikationstjänster och tillgångstjänster i samband med 
hevi(jande av tillgång till en viss (jänstfor auktoriserade användare (exempelvis tjänster 
fhr villkorad tillgång, elektroniska programguider (EPG)"). 
"1}änster som tillhandahålls över nät": tjänster (exempelvis medietjänster, /T-tjänster 
eller elektroniska banktjänster J som tillhandahålls över och oberoende av ett nät. 
2. SAMRÅD OCH ANAL YS l FÖRVÄG 
l detta kapitel sammanfattas slutsatserna från de olika samråd och de undersökningar och 
rapporter från kommissionen som ingår i granskningen. Kommissionen har tagit hänsyn 
t i Il dessa slutsatser vid utformningen av sina ståndpunkter, vilka anges senare i detta 
meddelande. 
2.1. Femte rapporten om genomförandet av EU :s lagstiftning pi 
telekommunikationsområdet 
Dc slutsatser som kan dras av den femte genomföranderapporten och som är 
relevanta för det framtida regelverket är följande: 
• Kombinationen av sektorspecifik lagstiftning och tillämpningen av 
konkurrensregler har fungerat väl. Marknadsindikatorer pekar på en välmående 
telemarknad under snabb utveckling i medlemsstaterna. Kommissionens aktiva 
4 Det bör påpekas att det kan finnas behov av ytterligare regler f(>r tillhandahållande av innehåll i de 
fall där dessa tjänster kopplas till tjänster för tillhandahållande av innehåll. Sådana tilläggsregler tas 
dock inte upp i detta meddelande. 
4 
övervakning av hur gemenskapens lagstiftning genomförs har varit avgörande för 
regelverkets effektivitet. 
t Arbetet med att upprätta en inre marknad för teletjänster är på god väg inom 
ramen för det nuvarande regelverket, men tillhandahållandet av alleuropeiska 
tjänster och investeringar över gränserna bromsas fortfarande av den relativt 
låga harmoniseringsnivån, i synnerhet i tillståndsordningen och, i mindre mån, i 
samtrafikordningen. 
t Erfarenheterna av genomförandet av det nuvarande regelverket visar att det 
finns stora skillnader mellan hur principerna tillämpas i medlemsstaterna. Trots 
sådana mekanismer för att uppnå enhetlighet som de nationella förvaltningarnas och 
tiBsynsmyndighetemas kommitte på hög nivå, kommitten för öppnat nät (ONP) och 
tillståndskommitten, anses det ändå i tillsynsmyndigheter och på marknaden att 
denna samordning bör förbättras. 
t De konflikter och administrativa hinder som nya operatörer erfar kan orsakas 
av skillnader mellan hur regleringsbefogenheterna fdrdelas mellan ministerier, 
regleringsorgan, nationella konkurrensmyndigheter och ibland andra organ som 
ansvarar för exempelvis taxereglering. 
t När det gäller tillståndsordningar finns det stora skillnader i förfaranden, 
giltighetsperioder, avgifter och klassificeringar av operatörer, för att inte nämna 
svårigheterna att lämna in ansökningar på de elva officiella gemenskapsspråken. 
Operatörerna stödjer också ordningar som inte är så betungande. Erfarenheter från de 
medlemsstater som redan har sådana ordningar visar på flera fördelar: de fungerar 
väl, de passar väl ihop med en avreglerad miljö, och de avlastar de nationella 
tillsynsmyndigheterna. 
• Operatörerna hävdar att det finns ett stort problem när det gäller 
monopoloperatörers kostnadsredovisning vid fastställaodet av samtrafiktaxor. 
Problemet omfattar även tillhandahållandet av förhyrda förbindelser och taltelefoni. 
Det förefa11er finnas stora svagheter i vissa nationella t i Il synsmyndigheters reglering 
av denna fråga, vilket har lett till prispress i ett antal medlemsstater. 
Genomförandeprocessen har dock visat hur effektiv hcnchmarking är på EU-nivå och 
detta förfarande kommer att finnas kvar. 
• För närvarande finns det endast en fond f"dr samhällsomfattande tjänster i drift, 
men många medlemsstater har inf"drt bestämmelser om bildande eller aktivering 
av sådana fonder om de anses nödvändiga. De flesta o.peratörer anser att dessa 
fonder utgör ett hinder för etablering på marknaden. I många fall anser de sig 
själva vara kompetenta att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster på sina områden 
på konkurrensmässiga vi1lkor. Där total justering har uppnåtts och inget 
accessunderskott återstår, kan samhällsomfattande tjänster genomföras på grundval 
av ett taxesystem för lågtrafik, utan ytterligare behov av avgifter för tjänsterna. 
2.2. Resultat från samrådet om grönboken om konvergens 
Dc mest relevanta slutsatserna inom ramen för regleringen av 
kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster frän det offentliga samrådet om 
kon vcrgens är följande: 
5 
+ Bekräftelse, när det gäller regleringens syfte, av det fortlöpande behovet av att 
bemöta en rad mål av allmänt intresse, samtidigt som behovet av att främja 
investeringar, i synnerhet i nya tjänster, beaktas. 
+ Behovet av ett lämpligt och stabilt regelverk som stimulerar t i Il konkurrens, 
innovation och investeringar från företagens si~a, i synnerhet i nya tjänster, och som 
främjar utvecklingen av elektronisk handel. 
+ Behovet av åtskild reglering av transport och innehåll, men kopplingarna mellan 
dessa bör beaktas i synnerhet med avseende på eventuella konkurrensproblem. 
+ Behovet av ett mer övergripande förhållningssätt till all infrastruktur för 
transportnät och alla tillhörande tjänster, oavsett vilken typ av tjänster som 
tillhandahålls. 
+ Tillämpning av ett lämpligt regelverk för nya tjänster, vilket tar hänsyn till 
osäkerheten på marknaden och behovet av stora inledande investeringar vid 
lanseringen av .tjänsterna, och som ger bibehållet adekvat konsumentskydd. 
+ Effektiv tillämpning av konkurrensreglema, ökad tilltro till dessa regler, åtföljd av en 
nedtrappning av den sektorspecifika regleringen, allt eftersom marknaden blir mer 
konkurrensutsatt. 5 
2.J. Resultat från samnidet om grönboken om nadiospektrum 
Vid det offentliga samrådet om radiospektrumpolitiken6, som påbörjades i december 
1998, initierades en bedömning av huruvida nuvarande åtgärder inom 
radiospektrumpolitiken uppfyller gemenskapens politiska mål. Nyckelfrågor, såsom 
strategisk planering av användningen av radiospektrum och harmonisering av 
fördelningen av radiospektrum samt närliggande frågor gällande tilldelning, beviljande 
av tillstånd och användning av radioutrustning och standarder undersöktes. Synpunkter 
efterfrågades när det gäller hur de institutionella ramarna för samordning av 
radiospektrumpolitiken bäst kan utformas. 
l grönboken beaktas alla de sektorer som påverkas av användningen av radiospektrum, 
eftersom det används på alltmer olikartade sätt. En av dessa är kommunikationssektom. 
På grund av radiospektrumets betydelse i denna sektor har den varit en pionjär när det 
gäller att utvärdera regleringskrav som ett sätt att få tillgång till knappa resurser. Men det 
stigande antalet konkurrerande· användningsomniden för radiospektrum 
förutsätter att gemenskapens regelpolitik för radiospektrum samordnas mellan 
berörda sektorer. 
5 
6 Det bör påpekas att denna slutsats huvudsakligen avser tillgångsfrågor i samband med infrastruktur 
för kommunikation och tillhörande tjänster. I konvergensmeddelandet påpekas att när det gäller mål 
av allmänt intresse såsom skydd av minderåriga och mänsklig värdighet kunde öppna och 
konkurrensutsatta marknader inte bidra med något. 
Grönbok om radiospektrumpolitiken med anknytning till Europeiska gemenskapens politik inom 
telekom, rundradio, transporter och Fo U, KOM( 1998) 0596, 9.12. 98. 
6 
I sitt meddelande? till rådet och parlamentet om resultaten från det offentliga samrådet 
anger kommissionen ett antal omräden där gemenskapens åtgärder bedöms som 
nödvlindiga för att gemenskapens politiska mål med avseende på radiospektrum skall 
kunna uppnås. 
• Ett regelverk för radiospektrumpolitik bör upprättas så att användningen av 
radiospektrum vid behov kan harmoniseras i syfte att genomföra gemenskapens 
politik för telekommunikationer, radio-och TV -sändningar, transport samt 
forskning och utveckling. Kommissionen skall i detta syfte lämna in ett förslag till 
Europaparlamentets och rådets beslut om upprättande av ett allmänt regelverk för 
harmonisering av radiospektrum inom ramen för gemenskapens politik inom 
ovanstående områden. 
• En expertgrupp för gemenskapens spektrumpolitik (SPEG -Spectrum Policy 
Expert Group) bör upprättas för att hantera radiospektrumpolitiska frågor på 
gemenskapsnivå, med välavvägd hänsyn till ekonomiska, sociala, kulturella och 
andra faktorer. Denna exper1grupp, som skulle bestå av tillsynsmyndigheter och 
företrädare för radiospektrumanvändare, skulle ge kommissionen råd om den 
tekniska och marknadsmässiga utvecklingen och annan relevant utveckling med 
avseende på radiospektrum, och i synnerhet om behovet av harmonisering. 
• I de fall där Världsradiokonferensens (WRC:s) agenda innehåller frågor av särskilt 
intresse för gemenskapens politik, kommer kommissionen att uppmana rådet att 
godkänna de europeiska ståndpunkterna för att bygga upp det nödvändiga 
politiska stödet för gemenskapens politiska mål. Kommissionen kommer att 
offentliggöra meddelanden inför varje världsradiokonferens, med förklaringar av 
gemenskapens politiska mål som skall uppnås i vmje agendafråga, och med 
uppmaningar till alla berörda aktörer att delta i förberedelserna. 
2.4. Slutsatser från rapporten om utvecklingen av marknaden för digital 
television i Europeiska unionens 
Dc mest relevanta slutsatserna från kommissionens analys av genomförandet av 
direktivet om TV-standarder9 är följande: 
• Direktivet har skapat ramar för en marknadsstyrd utveckling av system för 
digital-TV, som har bidragit till framgångarna för europeisk standardisering på 
detta område. Det har medfört regleringssäkerhet i de medlemsstater där betal-TV är 
väletablerat. I de medlemsstater där betal-TV har en svagare ställning (och okodade 
sändningar en starkare) har konkurrenslagen haft större betydelse. 
7 
8 
9 Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommitten 
och Regionkommitten: Nästa steg i radiospektrumpolitiken -Resultat från det offentliga samrådet 
om grönboken, KOM(l999)0538. 
Meddelande från kommissionen t il f Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommitten 
och Regionkommitten: Utvecklingen av marknaden för digital television i Europeiska unionen­
Rapport mot bakgrund av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 oktober 1995 
om tillämpning av standarder mr sändning av televisionssignaler. KOM( 1999) 540. 
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/47/EG av den 24 okloher 1995 om tillämpning av 
standarder för sändning av televisionssignaler (EGT L 281, 23.1 1.95, s. 51 "direktivet om TV­
standarder"). 
7 
• Tillgången till kabeln ä t, som ligger utanför räckvidden för detta direktiv, har 
varit en stor flaskhals i vissa medlemsstater, och bör uppmärksammas inom ramen 
för ett bredare förhållningssnu till tjänster för infrastruktur, överföring och tillgång, i 
enlighet med konvergensfenomenet 
• Direktivet omfattar heliet· inte nya avkodningsfunktioner, som kan bli nya 
. flaskhalsar, trots att dessa nya funktioner inte nödvändigtvis kommer att vara 
"nödvändig infrastruktur" på lång sikt. 
• Säkerställande av konsumenternas intressen förutsätter ett nytt förhållningssätt 
på dynamiska marknader. Konsumenterna kommer att behöva aktuell och 
överskådlig information av hög kvalitet för att kunna fatta de kraftfulla beslut som 
traditionellt har fattats av tillsynsmyndigheter och marknadsaktörer. 
Tillsynsmyndigheterna bör fortfarande se till att mål av allmänt intresse uppnås, och 
samtidigt göra det lättare att göra välunderbyggda val och undvika dels att styra 
konsumenterna i någon särskild riktning, dels att ställa garantier när det gäller risker 
som marknadsaktörerna tar. 
• Marknaden och tekniken för digital TV har utvecklats bortom direktivets 
räckvidd. Därför behövs ytterligare klargörande av regelverket för nya tjänster, 
inbegripet samverkan mellan sektorspecifik lagstiftning och konkurrenslagstiftning. 
I analysen och slutsatserna i kommissionens rapport om digital television ·i Europeiska 
unionen uppmärksammas några av de frågor som tas upp i detta meddelande (i synnerhet 
om t i Il gång) i det bredare sammanhang som marknaden för digital television utgör. De · 
som ombeds att komma med synpunkter kommer att finna rapporten relevant när de ger 
gensvar på de frågor som tas upp i denna granskning. 
2.5. Rapport om en eventuell europeisk tillsynsmyndighet 
Detta avsnitt tar upp det möjliga mervärdet av att skapa en europeisk tillsynsmyndighet 
för kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster, vilket kommissionen är skyldig 
att göra i enlighet med gällande gemenskapslagstiftning.IO Kommissionen har beställt 
undersökningart l för att bearbeta inställningen hos berörda parter på områden där den 
nuvarande lagstiftningen inte uppfyller marknadens bch~v, för att analysera den 
lagstiftning som skulle kunna ligga till grund för åtgärder pil europeisk nivå, samt för att 
identifiera eventuella behov av att effektivisera eller ändra de nuvarande 
regleringsstrukturerna i Europeiska unionen. 
Resultat från den senaste undersökningen 
JO 
Il Artikel 22 i direktiv 97/33/EG om samtrafik inom telekommunikation i syfte att säkerställa 
samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämpning av principerna om tillhandahållande 
av öppna nät (EGT L 199, 26.7.97, s. 32 "samtrafikdirektivet"). 
Artikel B i rådets direktiv 90/387/EEG om upprättandet av den inre marknaden för teletjänster 
genom att tillhandahålla öppna nät (90/387/EEG, EGT L 192, 24.7.90, s. l, ändrat genom direktiv 
97/51/EG, EGT L 295, 29.10.97. s. 23 "ramdirektivet för tillhandahållande av öppna nät"). 
Rapporten "Issues concerned with the creation of a European Regulatory Authority for 
telecommunications" (mars 1997). Undersökning om mervärdet av en oberoende europeisk 
tillsynsmyndighet för telekommunikationer (september 1999). 
http :1/www. ispo.cec. be/i nfosoc/telecompol icy/en/Stud y-en. htm. 
8 
Undersökningen 12 uppvisar varierande grad av nöjdhet med de nationella tillsyns­
myndigheternas åtgärder. I de medlemsstater där fri konkurrens infördes i ett tidigt skede 
var marknadens aktörer i stort sett nöjda med sina nationella tillsynsmyndigheter, men i 
de länder där fri konkurrens infördes senare var missnöjet större. I vissa frågor var 
överensstämmelsen stor mellan aktörernas stöd för ett europeiskt regleringsorgan och 
deras missnöje med sin nationella tillsynsmyndighet. Mänga marknadsaktörer sökte sätt 
au överklaga beslut som fattats av nationella tillsynsmyndigheter hos ett EU-organ. 
Stödet för större inblandning från EU var störst när det gäller konkurrens, utveckling av 
en alleuropeisk marknad, samtrafik och betydande marknadsinflytande, samt 
upprätthållande av lagstiftningen. 
Trots att man föredrog större inblandning från EU när det gäller homogent 
genomförande, var marknadsaktörernas stöd litet för en oberoende tillsynsmyndighet på 
EU-nivå. Den dominerande synpunkten i undersökningen var att vissa 
regleringsfunktioner bäst kan utföras på EU-nivå, inte nödvändigtvis av en enskild, ny 
myndighet, utan snarare genom lämpliga institutionella åtgärder. Förbättring av 
nuvarande strukturer föredrogs framför upprättandet av en ny europeisk 
regleringsinstitution. 
· I undersökningen dras slutsatsen att det vid utarbetandet av en sådan mekanism är viktigt 
att tydligt definiera de roller som nationella och ·'internationella institutioner och 
gemenskapens institutioner har,. och att se till att gemenskapens lagstiftning genomförs 
på ett sammanhängande och effckti v t sätt i medlemsstaterna. 
Kommissionens slutsatser 
Kommissionen anser i detta skede att upprättandet av en europeisk 
tillsynsmyndighet inte skulle ge ett mervärde som är tillräckligt för att motivera de 
troliga kostnaderna. Det skulle dessutom kunna leda till dubblering av 
ansvarsområden, vilket ger upphov till mer reglering i stället för mindre. De frågor 
som eventuellt hanteras bättre på EU-nivå kan uppmärksammas genom att de 
befintliga strukturerna anpassas och förbättras. Förslag till hur detta kan uppnås 
återfinns i avsnitt 4.8.1. 
Kommissionen godtar de viktigaste slutsatserna i denna undersökning, . och drar 
slutsatsen att det inte skulle vara proportionerligt att upprätta en ny 
gemenskapsinstitution som skall hantera det begränsade antal ärenden som kan hanteras 
bättre på gemenskapsnivå, och inte på nationell nivå. Kostnaderna för att upprätta ett nytt 
regleringsorgan på europeisk ni v å skulle bli avsevärda, med tanke pä all den åtföljande 
politiska, juridiska, tekniska, ekonomiska och språkliga kunskap som krävs för att 
organet skall kunna utföra sin uppgift väl i hela gemenskapen. Dessa kostnader utgörs 
inte bara av de administrativa kostnader som förknippas med själva regleringsorganet, 
utan också av de bredare kostnader för ekonomin som helhet som ett ytterligare 
administrativt lager medför. 
De frågor' som rönt missnöje (exempelvis rörånde samtrafik, tillstånd, konkurrens, 
konsumentskydd, frekvensförvaltning och numrering) förefaller inte motivera 
12 I denna undersökning samlades synpunkter från fler än 180 parter i alla medlemsstater, inbegripet 
ministerier och nationella tillsynsmyndigheter, användare och användarorganisationer, 
konsumentorganisationer, monopoloperatörer och deras dotterföretag, mobiloperatörer, nya 
operatörer, återförsäljare och oberoende leverantörer av tjänster. Dess preliminära slutsatser · 
bekräftades vid en offentlig workshop som ägde rum i Bryssel den 14 september 1999. 
9 
/ 
upprättandet av ett nytt organ. I det nuvarande regelverket krävs det redan att 
medlemsstaterna inför mekanismer för överklagande av beslut på nationell nivå, och 
kommissionen anser att det viktigaste målet därför är göra de nationella 
tillsynsmyndigheternas åtgärder mer konsekventa och de tillgängliga 
korrigeringsmekanismerna mer effektiva. 
Det nya regelverk som föreslås skulle innehålla tydliga och uttryckliga mål för de 
nationella tillsynsmyndigheterna, och de av deras beslut som inte överensstämmer med 
dessa mål skulle utgöra ett brott mot gemenskapens lagstiftning. Kommissionen ansvarar 
för upprätthållandet av gemenskapens lagstiftning i enlighet med EG-fördraget, och den 
kommer även i framtiden att utfi>ra denna uppgift. 
När det gäller konkurrensfrågor inser kommissionen att samarbetet bör förbättras mellan 
sektorspecifika tillsynsmyndigheter och konkurrensmyndigheter på nationell och 
europeisk nivå, i synnerhet för att säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheternas 
beslut är förenliga med EU:s konkurrensregler. Men den ser ingen anledning att upprätta 
en sektorspecifik konkurrensmyndighet på EU-nivå, i synnerhet mot bakgrund av 
kommissionens förslag om att ytterligare decentralisera upprätthållandet av 
konkurrenslagarna till medlemsstaternas myndigheter.13 
Kommissionen anser att frågor om skillnader mellan tolkning och tillämpning av 
gemenskapens lagstiftning (exempelvis de nationella tillsynsmyndigheternas bedömning 
av om operatörer har betydande inflytande på marknaden) hanteras bäst genom att 
samordningen och samarbetet mellan de nationella tillsynsmyndigheterna förbättras, och 
förslag om detta presenteras i avsnitt 4.8 i detta meddelande. 
Svårigheter vid införandet av alleuropeiska tjänster hcror på de nuvarande skillnaderna 
mellan medlemsstaterna vid beviljande av tillstånd, och problemet med samordnad 
tilldelning av spektrum i flera medlemsstater. Detta meddelande innehåller förslag om 
förenklat tillständsförfarande (avsnitt 4.1) och förbättrad samordning när det gäller 
spektrumfrågor (avsnitt 4.3 och 4.8). 
2.6. Undersökningar som gjorts för kommissionens räkning i samband med 
1999 års översyn 
Kommissionen har initierat ett antal undersökningar för att ge material till 1999 års 
översyn (exempelvis om samtrafik, konvergens mellan fasta nät och mobilnät och 
tjänster samt tillstånd). I dessa undersökningar uppmärksammas många detaljfrågor som 
inte omfattas av detta meddelande, och de som har synpunkter på detta meddelande 
uppmanas att kommentera andra detaljfrågor som omfattas av rekommendationerna i 
undersökningsrapporterna. Undersökningsrapporterna offentliggörs på kommissionens 
ISPO-webbsida 14 (ISPO -Projektkontoret för informationssamhället), se bilaga II. Flera 
undersökningar är ännu inte färdiga och resultaten från dem kommer att offentliggöras på 
ISPO:s webbsida så snart de har färdigställts. 
13 
14 Vitbok om modernisering av reglerna om tillämpning av artiklarna 85 och 86 [nu 81 och 82] i EG­
fördraget, (EGT C 132, 12.5.1999. s. 1). 
http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompolicy/en/Study-en.htm 
10 
3. DET FRAMTIDA REGELVERKETs MÅL, RIKTLINJER OCH 
UTFORMNING 
I målen i avsnitt 3.1 anges vad som skall uppnås genom regleringen av denna sektor. 
Principerna i avsnitt 3.2 ligger till grund dels för de föreskrifter i regelverket som skall 
upprättas fÖr att dessa mål skall kunna uppnås, dels för genomförandet av regelverket på 
nationell nivå. Regelverket skisseras i avsnitt 3.3. 
3.1. Politiska mål för sektorn 
Den hastighet med vilken tekniken och marknaden förändras är ett återkommande 
tema i detta meddelande. Det nya regelverket måste omfatta marknadssituationer 
som idag inte kan förutsägas med någon större säkerhet. Mot bakgrund av sektoms 
ökande globalisering, innebär detta att lagstiftningsmetoder med detaljerade regler som 
fastställs i lagstiftningen inte kommer att fungera. Tillsynsmyndigheterna måste ha en 
tydlig uppsättning politiska mål som vägledning för regleringen, och först besluta 
huruvida de politiska målen förutsätter reglering och därefter vilken typ av reglering som 
passar häst för att uppnå dessa mål. Med tanke på utvecklingstakten i denna sektor 
kommer det att vara ett viktigt mål att regleringen blir mer flexibel och lyhörd för 
förändringar. 
De olika nivåerna av marknadsutveckling i medlemsstaterna innebär att likartade 
problem ofta uppstår vid olika tidpunkter i olika medlemsstater. Obligatoriska 
föreskrifter som är lämpliga för vissa medlemsstater kanske inte är lämpliga för andra 
med andra nivåer av marknadsutveckling. En utvidgning av gemenskapen, som 
kommer att ske under det nya regelverkets livstid, kommer att accentuera problemet. 
Gemenskapens uppgifter och mål inbegriper främjande av ekonomisk och social 
sammanhållning och av en hög sysselsättningsnivå, stärkande av konkurrenskraften i 
gemenskapens industri, och bidrag till att konsumentskyddet stärks. Mot bakgrund av 
dessa fördragsmål föreslås nedanstående uppsättning politiska mål. Idag är dessa mål 
underförstådda men i det framtida regelverket skulle de uttryckas tydligt i gemenskapens 
lagstiftning, så att de nationella tillsynsmyndigheterna får en tydlig uppsättning primära 
mål som kan ligga till grund för deras åtgärder på nationell nivå. 
Dc viktigaste politiska mål som ligger till grund för det nuvarande regelverket och 
som även i framtiden kommer att driva på den framtida regleringen är följande: 
• Att främja en öppen och konkurrensutsatt europeisk marknad för 
kommunikationstjänster, genom att 
-förse EU:s konsumenter och företag med bästa villkor när det gäller låga priser, 
hög kvalitet och maximalt utbyte för pengarna, 
-se till att konkurrensen inte snedvrids på en komplex och konvergerande 
marknad, 
-erbjuda ett stort urval av olikartade innovativa tjänster för att tillgodose 
användamas behov. 
• Att gynna Europas medborgare, genom att 
11 
-alla medborgare till ett överkomligt pris får tillgång till samhällsomfattande tjänster, 
som fastställs på europeisk nivå, samt tillgång till ett stort utbud av 
kommunikationstjänster, 
-skydda konsumenterna gentemot leverantörer, i synnerhet genom att se till att det 
finns enkla förfaranden för att lösa tvister till en överkomlig kostnad, 
-säkerställa en hög nivå på uppgiftsskydd och privatliv för medborgarna, 
-kräva öppna taxor och villkor för användning av kommunikationstjänster, för att 
göra det möjligt för användare att göra välunderbyggda val, 
-uppmärksamma särskilda hehov hos specifika sociala grupper, i synnerhet hos 
funktionshindrade användare. 
• Att befästa den inre marknaden i en konvergerande omgivning, genom att 
-undanröja kvarstående hinder för tillhandahållandet av kommunikationsnät och 
kommunikationstjänster på europeisk ni v å, 
-säkerställa att det under likartade förhållanden inte förekommer någon 
diskriminering av företag i EU, 
-säkerställa en effektiv förvaltning av knappa resurser, i synnerhet av 
radiospektrum, 
-uppmuntra upprättande och utveckling av transeuropeiska nät och smidig 
samverkan mellan alleuropeiska tjänster, 
Att bevaka gemenskapens intressen vid internationella förhandlingar är också ett viktigt 
mål för kommissionen och medlemsstatema i denna sektor. Avregleringen av offentliga 
telenät och teletjänster 1998 till följd av GATS/WTO-avtalct har varit klart gynnsam för 
gemenskapen. Den kommer även i fortsättningen att verka för att detta avtal utvidgas till 
andra länder vid kommande WTO-förhandlingar, för au säkerställa utvecklingen av 
elektronisk handel och Internet på global nivå. 
3.2. Regleringsprinciper 
De principer som anges nedan ingår i gemenskapens nuvarande politik, och deras 
betydelse bekräftades genom många av de kommentarer som mottogs vid det allmänna 
samrådet om grönboken om konvergens, och genom efterföljande diskussioner med 
tillsynsmyndigheter och marknadsaktörer i medlemsstaterna. De kommer även i 
fortsättningen att ligga till grund för det nya regel verket. 
• Regleringen bör bygga på tydligt fastställda politisktt mål, som ger ekonomisk 
tillväxt och konkurrens oc/1 därmed främjar sysse/sätt11ingen, samt säkerställer att 
mål av allmänt intresse uppnås där så inte sker genom marknadskrafterna. 
De viktigaste politiska målen för sektorn beskrivs i avsnitt 3.1. 
Konkurrens och .en fri marknad kan inte uppfylla alla de politiska mål som anges i avsnitt 
3.1. EU:s regelverk bör därför även i fortsättningen vara en kombination av 
sektorspecifik lagstiftning, övergripande lagstiftning och tillämpning av 
konkurrensreglema. 
12 
+ Regleringen hör vara så mi11imttl.wJm möjligt för ttlt tie politiska målen skall kunna 
upp11li.'i. 
Ett alltför restriktivt regelsystem riskerar att bli en bromskloss för investeringar eller att 
inte stimulera till hållbara investeringar. l en stor del av det nuvarande regelverket 
uppmärksammas behovet av att skapa en konkurrensutsatt marknad, exempelvis genom 
att kräva att monopoloperatörer tillmötesgår alla önskemål om tillgång till och samtrafik 
med deras nät. När en konkurrensutsatt marknad väl har Upprättats, bör många av dessa 
föreskrifter inte längre vara nödvändiga, och det skulle därför vara tillräckligt att 
huvudsakligen använda sig av konkurrensreglerna i fördraget. Det nya regelverket bör 
därför innehålla sådana mekanismer som tidsfristklausuler, varigenom vissa 
grundläggande regler granskas regelbundet i syfte att bedöma om de fortfarande behövs. 
Det nya regelverket bör, där sit är möjligt, vara avhängigt av befintlig övergripande 
reglering i stället för av sektorspecifik lagstiftning. Nya regler på EU-nivå bör föreslås 
enbart om det är absolut nödvUndigt, exempelvis om marknaden har misslyckats med att 
uppnå ett visst mål av allmänt intresse. 
Marknadsaktörerna bör uppmuntras t i Il självreglering, exempelvis genom utarbetande av 
förfaranderegler på de områden där ett gemensamt förhållningssätt är nödvändigt, så att 
behovet av formell reglering kan göras så litet som möjligt. 
+ Regleringen bör leda till förbättrad rättssäkerhet på en dynamiskt marknad. 
Regelverket bör även i fortsättningen ge marknadsaktörerna rättssäkerhet och ge dem 
möjlighet att fatta investeringsbeslut med tillförsikt. 
På en sådan marknad som kommunikationssektorn är det dock mycket viktigt att det nya 
regelverket kan anpassas på ett flexibelt sätt till utvecklingen på marknaden, för att 
regelverkets mål skall kunna nås även i fortsättningen. Detaljerade regler föråldras 
snabbt, vilket medför att regleringen måste ändras ofta, vilket i sin tur undergräver 
rUttssäkerheten. 
Det föreslås därför att det nya regelverket hör innehitila gntndläggande regler, principer 
och mäl, som kompletteras med icke-bindande åtgärder av typen rekommendationer. I 
detta sammanhang är det viktigt att upprätta rätt mekanismer för att samordna den 
tolkning av dessa regler som tillsynsmyndigheter i EU gör. De nationella 
tillsynsmyndigheternas styrka, oberoende och effektivitet och tillgången tilllämpliga och 
öppna beslutsprocesser är också avgörande för att denna modell skall kunna genomföras 
på ett framgångsrikt sätt. 
+ Regleringen hör vara så teknisk neutral som möjligt 
Teknisk neutralitet innebär att man i lagstiftningen bör definiera de mål som skall 
uppnås, utan att gynna en viss typ av teknik i syfte att uppnå dessa mål. Det 
nuvarande regelverket är inte tekniskt neutralt. Olika regler tillämpas exempelvis på 
tjänster som tillhandahålls över mobilnät och fasta nät, och på tillgång ti11 frekvenser för 
telenät och radio-och TV-nät. Som tidigare nämnts innehHr konvergensen (vare sig den 
är mellan radio-och TV -s~ndningar och telekommunikationer, eller mellan fast telefoni 
och mohiltelefoni) alt samma tj~inst kan tillhandahitlias <>ver nät som hittills· reglerats på 
olika sätt. 
13 
Därför bör· man vid reglering av kommunikationstjänster så långt det är möjligt 
inte göra s·killnad på vilken teknik som används för att tillhandahålla tjänsterna. 
Reglering som hygger på specifik teknik kan snahht hli föråldrad, och kan leda till 
ineffektiva investeringar av marknadens aktörer. Denna princip innebär inte att all 
infrastruktur för kommunikation bör regleras på samma sätt. Vissa regler är specifika för 
vissa typer av nät; "trådlösa" nät, till exempel, omfattas av regler för tilldelning och 
användning av frekvenser, "fasta" nät omfattas av regler om förtur och uppgrävning av 
gator. 
Principen innebär dock att tillhandahållandet av tjänster bör regleras på samma sätt 
oavsett vilken infrastruktur som används, ·vare sig det är telenät eller radio-och TV -nät, 
så att regelverket inte leder till snedvridning av konkurrensen. Även i framtiden 
kommer det att finnas tillfällen, exempelvis vid utredningar under 
konkurrenslagstiftningen, när olika nät kan utgöra olika marknader och 
regleringsåtgärder bör vidtas på grundval av specifik nät-eller produktteknik. 
Principen om teknisk neutralitet bör dock inte användas för att införa strängare regler på 
alla marknader. 
t Reglering kan antas glob11lt, regionalt eller nationellt, men den bör upprlitthållas 
så 11ära den reglerade verk.\·llml1eten som är praktifkt n1öjligt. 
Kommunikationsmarknaden glohaliseras allt mer. Regler antas därför allt mer på global 
nivå exempelvis när det gäller elektronisk handel och spektrumförvaltning för globala 
tjänster. Kommissionen fortsätter att söka internationella lösningar bestående av 
principer och riktlinjer för förfaranderegler inom branschen (självreglering), 
samverkande tekniska lösningar och rättsliga regler där så krävs.t5 Konvergensens 
globala karaktär förutsätter flexibla internationella samarbetsmekanismer. 
Ett förbättrat internationellt samarbete förutsätter flexibla regleringsinstrument vars 
räckvidd inte är geografiskt begränsad, även om sanktionsmekanismerna för sädana 
regler fortfarande skulle ha viss geografisk prägel. Erfarenheter i EU har visat att ett 
effektivt upprätthållande av rättsliga åtgärder fungerar bäst om det bedrivs nära den 
verksamhet som regleras. 
Detta innebär följande förhållningssätt: 
• Det primära ansvaret för att uppnå de mål som anges i gemenskapens 
sektorspecifika lagstiftning bör ligga hos de oberoende nationella 
tillsynsmyndigheterna, som har den bästa utgångspunkten för att beakta de olika 
nivåerna av konkurrens och marknadsutveckling i medlemsstaterna. 
• En naturlig fdljd av en sådan delegering är större samordning av 
medlemsstaternas åtgärder, i syfte att undvika att den inre marknaden blir 
fragmentarisk. Marknadens aktörer har rätt till en miljö i vilken alleuropeiska 
tjänster kan införas utan att man stöter på väsentliga regelskillnader i olika 
medlemsstater. 
J) Meddelande om "Giobalisering och inf<•rmationssamhället: Behovet av stärkt internationell 
samordning" (KOM( 1998)0050, 4.2.98). 
14 
• Detta förutsätter närmare övervakning och kvalitetsbedömning från 
kommissionens sida i syfte säkerställa att regler genomfors på ett effektivt sätt 
på nationell nivå. Erfarenheterna av den nuvarande lagstiftningen för 
telekommunikationer -som är Uimligen detaljerade -visar att det sätt på vilket 
gemenskapens lagstiftning genomförs på nationell nivå har stor effekt på den faktiska 
konkurrensnivån på marknaden. 
• Detta förhållningssätt förutsätter dessutom att de offentliga myndigheternas 
verksamhet är öppen och opartisk, och att mekanismerna för att lösa tvister är 
effektiva, så att medborgarnas, de ekonomiska operatöremas och investeramas 
grundläggande ekonomiska och medborgerliga rättigheter kan skyddas. 
3.3. Utformning av det framtida regelverket 
Det finns redan övergripande reglering på gemenskapsnivå (exempelvis av 
konsumentskydd) som tillämpas på kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster. 
Denna lagstiftning bör givetvis tillämpas även i framtiden parallellt med det nya 
regelverket strukturen i regelverket för kommunikationsinfrastruktur och 
tillhörande tjänster bör bestå av följande tre nyckeldelar: bindande sektorspecifik 
lagstiftning, kompletterande icke-bindande sektorspecifika åtgärder samt 
kon k u rrenslagstiftn i ng. 
Dessutom kommer de nuvarande artikel 86-direktiven 16 att konsolideras och 
förenklas i en enda rättslig åtgärd. 
3.3.1. Bindande gemenskapsåtgärder 
De bindande gemenskapsåtgärderna skulle innefatta ett nytt ramdirektiv baserat på de 
fem regleringsprinciperna, kombinerat med fyra särskilda direktiv. Denna lagstiftning 
skulle innehålla föreskrifter om tidsfristklausuler (enligt vilka nuvarande skyldigheter 
skall upphävas, antingen efter en fastställd tidsperiod eller enligt tidigare fastställda 
kriterier, så snart det underliggande målet har uppnåtts) och tjänster gällande samtals 
ursprung och debiteringsform. 
16 Kommissionens direktiv 90/388/EEG av den 28 juni 1990 om konkurrens på marknaderna 
för teletjänster (EGT L 192, 24.7.90, s. 10 "tjänstedirektivet"), ändrat genom 
Kommissionens direktiv 94/46/EG av den 13 oktober 1994 om ändring av direktiv 88/301/EEG och 
direktiv 90/388/EEG särskilt med avseende på satellitkommunikation (EGT L 268, 19.10.94, s. 15 
"satellitdirektivet"). 
Kommissionens direktiv 95/51/EG av den 18 oktober 1995 om ändring av direktiv 90/388/EEG med 
avseende på avskaffande av begränsningarna för användning av kabeltelevisionsnät för tillhandahållande 
av redan avreglerade teletjänster (EGT L 256, 26.10.95, s. 49 "kabeJdirektivet''). 
Kommissionens direktiv 96/2/EG av den 16 januari 1996 om ändring av direktiv 90/388/EEG med 
avseende på mobil-och personkommunikation (EGT L 20, 26.1.96, s. 59 "mobiJdirektivet"). 
Kommissionens direktiv 96/19/EG av den 13mars 1996 om ändring av direktiv 90/388/EEG med avseende 
på genomförandet av full konkurrens p~\ marknaderna för teletjänster (E< IT L 74, 22.3.96, s. 13 "direktivet 
om full konkurrens"). 
Kommissionens direktiv 1999/64/EG av den 23 juni 1999 om ändring av direktiv 90/388/EEG för att 
säkerställa att telenät och kabeltelevisionsnät som ägs av en enda operatör utgör skilda rättsliga enheter 
(EGT L 175, 10.7.99, s. 39 "direktivet om kabelägarskap"). 
15 
• I ramdirektivet bör 
specifika politiska mål för ml'dlemsstatcrna fastsiiilias (se avsnitt 3.1 ), 
alla medlemsstater vara t vung.na att U~l·na i enlighet med de fem 
regleringsprinciperna i avsnitt 3.2, när dc genomför förl'skriftema i direktivet, 
-specifika konsumenträttigheter garanteras (exempelvis förfaranden för att lösa 
tvister, larmnummer, tillgång till information, etc.), 
-en lämplig samverkansnivå säkerställas för kommunikationstjänster och 
kommunikationsutrustningar, 
-de nationella tillsynsmyndigheternas rättigheter, ansvarsområden, 
beslutsbefogenheter och· förfaranden fastställas (exempelvis kriterier för 
genomförande av flexibilitetsklausuler, anstånd), inbegripet möjligheter att överklaga 
på nationell nivå och skyldigheter att utesluta åtgärder som strider mot gemenskapens 
konkurrenslagstiftning, 
-regler för den nya kommunikationskommitten och kommunikationsgruppen på hög 
ni vii fastställas (se avsnitt 4.X.I ), 
-allmänna föreskrifter, dvs. definitioner, väsentliga krav och institutionella åtgärder, 
fastställas, 
-föreskrifter finnas om rekommendationer, vägledningar för bästa metoder, 
uppförandekodexar som de berörda parterna utarbetar, och om andra 
kompletterande åtgärder som används vid behov för att komplettera de bindande 
rättsliga åtgärderna. 
• Följande fyra särskilda direktiv (som bygger på artikel 95 i fördraget) bör föreslås: 
Direktiv om auktorisationer och tillstånd (som bygger på tillståndsdirektivetl7), 
med regler för effektiv förvaltning av, och tillgång till. knappa resurser. 
Direktiv om tillhandahi\llande av samhällsomf~tthuulc tjänster, med delar frän 
nuvarande taltelefonidirektivet IM, och samtrafikdirektivet 19. 
Direktiv om tillgång och samtrafik (som bygger på det nuvarande 
samtrafikdirektivet och direktivet om TV -standarder). 
17 Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april1997 om gemensamma 
ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet (EGT L 117, 7.5.97, s. 15 
"tillståndsdirektivet"). 
18 Europaparlamentets och rådets direktiv 98/10/EG av den 26 februari 1998 om 
tillhandahållande av öppna nätverk (ONP) för taltelefoni och_samhällsomfattande tjänster för 
telekommunikation i en konkurrensutsatt miljö (ersätter Europaparlamentets och rådets direktiv 95/62/EG) 
(EGT L l O l, 1.4.98, s. 41 ("taltelefonidirekti vet"). 
19 Europaparlamentets och rådets direktiv 97/33/EG av den 30 juni 1997 om samtrafik inom 
telekommunikation i syfte att säkersUilla samhiillsomfattande tjänster odt samverkan genom tiiUimpning av 
principerna om tillhandahållande av ()ppna niit (EGT L 199, 26.7.97. s. 32 "samtratikdirektivet"). 
16 
Direktiv om uppgiftsskydd och privatliv i telesektorn (baserat på direktivet om 
uppgiftsskydd för telckommunikationer20), uppdaterat och förtydligat med hänsyn till 
den tekniska utvecklingen. 
Dessa förslag innebär en väsentlig förenkling och konsolideri.ng av den nuvarande 
lagstiftningen, varvid de 20 nuvarande rättsliga åtgärderna minskas till sex. I 
figuren nedan visas denna förenkling. 
Artikel 86 -Direktiv 
Tjänstedirektivet (90/388/EEG) utvidKat till: l 
J 
Satellit (94/46/EG) l 
J 
l Kabel (95/51/EG) Liberaliseringsdirektivet l 
.. (konsoliderat & förenklat) 
l ... 
Mobil (96/2/EO) l 
Full konkurrens (96/19/EG) l 
l 
KabcHigarskap ( 1999/64/EG) l 
l 
Artikel 95-Direktiv/beslut 
Ramdirektivet om tillhandahållande av öppna nät .. Ramdirektiv (90/387/EEG, ändrat genom 97/51/EG) .... 
.. 
Tillståndsdirektivet (97/13/EG) 
GSM-direktivet (87/372/EEG) 
ERMES-direktivet (90/544/EG) 
l 
DECT-direktivet (9 112X7/EEG) 
Direktiv om tillstånd och 
S-PCS-beslutct (710/97/EG) .. auktorisationer l .... 
ll MTS-hcslutct (128/1999/EG) l (inbegripet knappa 
resurser)21 
Beslutet om ett europeiskt larmnummer (91/396/EEG) r-
Beslutet om internationellt prefix (92/264/EEG) l 
l 
20 Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om 
behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet EGT L 24, 
30.1.98, s. l "direktivet om uppgiftsskydd för telekommunikationer"). 
21 Vissa av föreskrifterna i Jagstiftningen om radiospektrum skulle införlivas i det föreslagna 
övergripande beslutet om harmonisering av radiospektrum (se avsnitt 2.3). 
17 
l >ireklivel om tillhandahiillande av ilppna niil och fi)rhyn.la 
l()rhirulclser (92/44/EI ~(i, Undrat gene 1111 97/5 1/EG) t---
... Tillträdes- och 
Direktivet om TV-st<mdardcr (95/47/EG) l ... samtrafikdirektiv 
Samtrafikdirektivet (97/33/EG, ändrat genom l 
98/61/EG) l l Taltelefonidirektivet (98/10/EG) ... Direktivet om samhälls-
... omfattande tjänster 
Direktivet om uppgiftsskydd i ... Direktivet om uppgiftsskydd 
telesektorn (97/66/EG) .... i telesektorn 
3. 3. 2. leke-bindande sektorspecifika åtxärder 
De kompletterande åtgärderna inbegriper riktlinjer och rekommendationer som utarbetas 
av kommissionen eller dc nationella tillsynsmyndigheterna. Vid behov skulle 
uppförandekodcxar, avtal om samreglering, rekommendationer, standarder, 
gemensamma avsiktsförklaringar, förfaranden för upprättelse och andra liknande åtgärder 
kunna upprättas parallellt i syfte att finna harmoniserade lösningar på gemensamma 
problem. Sådana åtgärder kan man lättare och snabbare enas om eller anta än lagstiftning, 
och de kan vara mycket effektiva om de berörda partema samstämmigt har enats om dem­
och om de backas upp av effektiva sanktioner när de inte cfterföljs.22 De är ett flexibelt 
verktyg för tillsynsmyndigheter, och kan medföra en reglering som är lyhörd för de 
föränderliga behoven på marknaden för kommunikationstjänster. 
3. 3. 3. Konkurrenslaxst~finingen 
När konkurrensen släpps helt fri och uppmärksamheten riktas mot marknadsaktörernas 
uppförande, kommer konkurrensreglernas betydelse i denna sektor att öka. 
Kommissionen avser att först öka sin övervakning av sektorn så att monopoloperatörer 
inte utvidgar sin starka eller dominerande position till att dominera hela den 
konvergerande marknaden, när dc sektorspecifika reglerna för fri konkurrens lättas. 
Kommissionen har redan heslutat att påbörja en sektorundersökning under 
konkurrenslagstiftningen för att bedöma om den nuvarande situationen med avseende på 
taxor för förhyrda förbindelser, taxor för lokal telefoni och mobiltelefoni-roaming (för 
GSM/DCS-1800) beror på brott mot konkurrensreglerna eller på brist på konkurrens­
främjande strukturer på marknaden.23 
22 
23 Sanktioner kan dessutom vid behov bli juridiskt bindande. exempelvis genom att avtal införlivas 
med lagstiftningen. Olika konstruktioner kommer att vara lämpliga under olika omständigheter. 
Nuvarande problemområden innefattar bristen på konkurrens vid tillhandahållandet av internationell 
överföringskapacitet Nivån på taxorna mr förhyrda förbindelser och internationella förhyrda 
förbindelser för internationella halvkopplingar från ett antal medlemsstater fortsätter att avvika 
märkbart från de inhemska taxorna. Oväntad brist på flexibilitet och rörlighet kan dessutom noteras 
när det gäller lokal taxor. Medan stora sänkningar kan noteras med avseende på taxorna för 
fjärrsamtal och internationella samtal förblir taxorna för accessnHtet förhållandevis lite flexibla. Ett 
annat problemområde är GSM/DCS-1800 roaming. Trots att trenden pekar mot att stora 
mobiloperatörer slås samman, verkar det inte på riktigt uppstå några nationella och europeiska 
marknader för roaming i parti på konkurrensmässiga villkor, 
18 
När kommissionen väljer mellan att behandla klagomål och att behandla fall på eget 
initiativ, kommer den att ta hänsyn till de befogenheter som de nationella 
tillsynsmyndigheterna har att behandla berörda ärenden när de agerar inom ramarna för 
tillhandahållandet av öppna nät. En avgörande aspekt av denna utvärdering är i vilken 
utsträckning en nationell tillsynsmyndighet förmår råda bot på överträdelser av artiklarna 
81 och 82. Detta kan visa sig vara svårt, exempelvis i fall där gränser korsats. 
I enlighet med ramarna för tillhandahållande av öppna nät (ONP) måste de nationella 
tillsynsmyndigheterna ta hänsyn till "behovet av att stimulera en konkurrensutsatt 
marknad", och de kan ställa villkor för en eller flera parter, bland annat "för att 
säkerställa effektiv konkurrens"24
• Dessutom måste de nationella tillsynsmyndigheterna se 
till att deras åtgärder överensstämmer med gemenskapens konkurrenslagstiftning.25 Därmed 
blir de skyldiga att avstå från de åtgärder som kan undergräva ett effektivt skydd av 
rättigheterna enligt fördragets konkurrensregler26. De kan således inte kräva ett uppförande 
eller godkänna åtgärder som står i strid med konkurrensrcglerna27. Om de nationella 
mYJ:ldigheterna försöker underminera dessa rättigheter, kan medlemsstaten själv bli 
skadeståndsansvarig när det gäller dem som skadats genom denna ätgärd28. Kommissionen 
kan dessutom besluta att ifrågasätta de relevanta åtgärderna i enlighet med artikel 10 eller 
86 i EG-fördraget, kombination med reglerna för de fyra friheterna och 
konkurrensreglerna. 29 
24 
25 
26 
27 
28 
29 Artiklarna 9.1 och 9.3 i samtrafikdirektivet 
De får inte, till exempel, uppmuntra, förstärka eller godkänna följder av konkurrenshämmande 
beteende: Mål66/86, Ahmed Saeed, Rec. 1989, s. 838, mål 153/93, Förbundsrepubliken Tyskland 
mot Delta Schiffahrts, Rec. 1994, s. 1-2517, mål267/86, Van Eycke, Rec. 1988, s. 4769. 
Måll3177, GB-Inno-BM/ATAT3, Rec. 1977, s. 2115, punkt 31: "Följaktligen riktar sig artikel86 
visserligen till företagen men dUrutöver åläggs medlemsstaterna genom fördraget att inte vidta eller 
bibehålla åtgärder som kan upphUva denna bestämmelses ändam:'ilsenliga verkan." 
Fi>r nationella myndigheters yllcrligarc plikter, se mål 10.1/88, Fratclli Costanzo SpA, Rec. 1989, 
s. 1839. 
Se Ahmed Saeed, mål66/86, Rcc. 1989, s. 838: "Artiklarna 5 och 90 i EEG-fördraget skall tolkas 
på följande sätt:-Det är förbjudet för nationella myndigheter att gynna avtal om flygpriser som 
strider mot artikel 85.1 eller, eventuellt, artikel 86 i fördraget. -Dessa myndigheter får inte 
godkänna flygprisersom är en följd av sådana avtal." 
Förenade målen C-6/90 och C-9/90, Francovich, Rec. 1990, s. 1-5357. 
Förenade målen C-46/93, Brasserie de Pecheur SA mot Förbundsrepubliken Tyskland och mål C-
48/93, The Queen mot Secretary of State for Transport ex parte: Factortame Ltd m. fl., dom av den 5 
mars 1996, REG 1996, s. 1-1029. 
Artiklarna 39-60, 81, 82. 
19 
4. SPECIFIKA ÄNDRINGSFÖRSLAG 
l detta avsnitt föreslås, i linje med detta meddelandes litngsiktiga syfte, förslag till 
ändringar av lagstiftningen, som är avsedda för de långsiktiga frågeställningar som 
kommer att vara relevanta för det nya regel verket. I detta avsnitt uppmärksammas också 
ett antal frågor på kort sikt, där kommissionen kan vidta åtgärder, exempelvis genom att 
anta rekommendationer innan det nya regelverket genomförs. 
Figuren nedan visar räckvidden för detta nya regelverk. Den består av tre rader. Längst 
ned återfinns den grundläggande kommunikationsinfrastrukturen, i mitten de tjänster som 
tillhör denna infrastruktur och längst upp återfinns tjänster som erbjuds över nät. 
Det nya regelverket för kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster omfattar 
verksamheterna i de två nedersta raderna i figuren. Regleringen av tjänster som erbjuds 
över nät, inbegripet innehållsreglering, är avhänging av specifika egenskaper hos dessa 
tjänster, och ligger utanför räckvidden för detta meddelande. 
Tjänster som erbjuds över nät, exempelvis 
radio-och TV -sändningar, elektroniska 
banktjänster 
Tillhörande tjänster -dvs. 
kommunikationstjänster och. 
tillträdestjänster, exempelvis teletjänster, 
tjänster för villkorad tillgång (CAS) 
Kommunikationsinfrastruktur- dvs. 
kommunikationsnät och tillhörande 
funktioner, exempelvis nät för kabel-TV, 
Application Program lnterfaces (APis) 
4.1. Tillstånd och auktorisationer Utanför 
1 illämpningsområdet: 
regleras genom andra 
åtgärder på E U-nivå och 
nationell nivå, exempelvis 
utkast till direktiv om 
elektronisk handel, reglering 
t tv radio-och TV­
·'·ändningar .. 
Regleras inom ett nytt 
regelverk för 
kommunikations­
infrastruktur och 
tillhörande tjiinster. 
En förutsägbar, admininstrativt sett effektiv och öppen ordning för beviljande av tillstånd 
för kommunikationstjänster och kommunikationsnät är avgörande för att den inre 
marknaden för kommunikation skall hli kraftfull och konkurrensutsatt och fungera väl. 
Tillståndsordningen kan bli ett hinder för nyetablering på marknaden om den 
kännetecknas av förseningar, inkonsekvens, och restri k tioner och administrativa 
förfaranden som är onödigt belastande. 
20 
Det nuvarande tillståndsdirektivet har varit framgångsrikt när det gäller upprättandet av 
principer om icke-diskriminering. öppenhet, proportionalitet och objektivitet vid de 
nationella tillsynsmyndigheternas beviljande av auktorisatinner och tillstånd. Dessa fyra 
allmänna principer fortsätter att gälla och dc bör införlivas i det nya regelverket Det 
övergriparide målet kommer all vara en förenkling av tillstilndsordningen. 
4. 1.1. Individuella tillständ och allmänna auktorisationer30 
Det nuvarande tillståndsdirektivet ger medlemsstaterna stor flexibilitet att begära 
enskilda tillstånd för teletjänstcr. Medlemsstatema får i synnerhet begära individuella 
tillstånd för taltelefon i, vilket· Ur en tjänst som erbjuds av nästan alla teleoperatörer. 
Mänga mcdlemsstate~ har utnyttjat denna möjlighet, med följden att individuella tillstånd 
har blivit mer regel än undantag på deras territorier. I ett mindre antal medlemsstater 
(Nederländerna, Danmark, Sverige och Finland) auktoriseras taltelefoni under allmänna 
auktorisationer och individuella tillstånd begränsas till användning av begränsade 
resurser (radiospektrum och nummer). 
Genom kravet på att operatörer skall ansöka om individuellt tillstånd får 
tillsynsmyndigheterna stor kontroll över nyetableringen på marknaden. Det är i detta 
avseende ett verktyg som bör användas endast i befogade fall. Vissa medlemsstater har 
effektivt kunnat reglera en marknad på vilken allmänna auktorisationer används för alla 
fasta teletjänster. I detta sammanhang anser kommissionen inte att en metod som 
huvudsakligen bygger på individuella tillstånd kan motiveras. Den variation som 
beskrivs ovan kan också motverka införandet av alleuropeiska tjänster (i synnerhet i 
satellitscktom), om olika ordningar t i !lämpas i olika medlemsstater för samma tjänst. På 
en marknad som alltmer kännetecknas av sammanslagningar och samriskföretag skulle 
användningen av allmänna auktorisationer leda till att kravet på ansökning om nya 
individuella tillstånd i medlemsstatema undviks. 
Det är mycket viktigt att de nationella tillståndssystemen bi\de är förutsägbara och att de 
belastar de sökande så lite som möjligt. Enligt det föreslagna nya regelverket skulle 
nationella tillsynsmyndigheter vara tvungna att använda allmänna auktorisationer vid 
auktorisering av alla kommuikationsnät och komunikationstjänster. Men i de fall där 
operatörerna begär användning av knappa resurser (dvs. radiospektrum eller nummer) 
skulle medlemsstatema även i fortsättningen få använda specifika auktorisationer (vilket 
skulle ersätta begreppet individuella tillstånd i det nya regel verket). 
Ä ven i de fall där operatörer hegiir användning av radiospektrum kan specifika 
auktorisationer inte nödvändigtvis motiveras. Vid samrådet om grönboken om 
radiospektrum var stödet stort för användning av· allmänna auktorisationer i de fall där 
spektrumfördelningen har harmoni&erats på gemenskapsnivå före tillståndsprocessen. 
30 "Individuella tillstånd" (som skulle benämnas "specifika tillstiind" i det nya regelverket) är 
auktorisationer som beviljas av nationella tillsynsmyndigheter varigenom särskilda rättigheter ges 
till, eller specifika skyldigheter liläggs, verksamheter i de fall de inte har rätt att utöva de berörda 
rättigheterna förrän de har erhållit ett beslut från myndigheten. 
"Allmänna auktorisationer" är auktorisationer som tillämpas på alla de verksamheter som erbjuder 
specifika tjänstekategorier, och förutsätter inte att berörd verksamhet erhåller ett uttryckligt tillstånd 
från den nationella tillsynsmyndigheten innan den kan utöva rättigheterna enligt auktorisationen. 
Nationella tillsynsmyndigheter kan begära registrering av de verksamheter som verkar under 
allmänna auktorisationer. 
21 
Genom dc nuvarande tillstånd som utntrdas av medlemsstatema för tjänster där spektrum 
används kopplas auktorisation för tillhandahållande av ltänster till auktorisation för 
användning av spektrum eller nummer. Denna koppling ~ir inte nödvändig. Spektrum­
eller numrcringsrättighctcr, som Ur specifika för en sUrskild sektor, kan ingå i specifika 
auktorisationer som är åtskilda frän den allmänna auktorisationen för att tillhandahålla 
tjänster. I det nya regelverket skulle det krävas att specifika auktorisationer kan överlåtas 
mellan marknadsaktörerna (med krav på regleringsövervakning av sådan överlåtelser). På 
detta sätt bör regel verket medge att en andrahandsmarknad för knappa resurser 
(exempelvis radiospektrum) utvecklas. (tillgång till radiospektrum och andrahandshandel 
i synnerhet, diskuteras mer utförligt i avsnitt 4.3, och numrering diskuteras i avsnitt 4.6.) 
l det nuvarande regelverket tilliits det också att individuella tillstånd används för tillgång 
tillledningsrätt och upprätthällande av skyldigheter, antingen på grund av att en operatör 
har betydande marknadsinflytande eller på grund av all en operatör är skyldig att 
t i Il handahålla samhällsomfattande tj~inster. Kommissionen anser att regleringen av 
sädana rättigheter och skyldigheter lika lätt kan åstadkommas med användning av 
allmänna auktorisationer kombinerat med krav på registrering hos de nationella 
tillsynsmyndigheterna. Ytterligare diskussioner om ledningsrätt finns i avsnitt 4.1.6, om 
begreppet betydande marknadsinflytande i avsnitt 4.7 .2, och om samhällsomfattande 
tjänster i avsnitt 4.4. 
Om ett företag bryter mot villkoren i en allmän eller specifik auktorisation, skulle en 
nationell tillsynsmyndighet även i fortsättningen ha rätt att förhindra att företaget 
använder sig av auktorisationen och att vidta åtgärder för att se till att reglerna följs. 
Följderna av en sådan förändring skulle bli att antalet utfärdade individuella tillstånd 
skulle minskas avsevärt, och dUrmed skulle marknadsetablering underlättas, utan att det 
piiverkar nationella tillsynsmyndigheters förmåga atl vid behov se till att 
regleringsskyldigheterna uppfylls. Det skulle inte Hingre vara tillåtet att kräva 
individuella tillstånd för taltelefonitjänster och allmänna telenät. En utvidgad användning 
av allmänna tillstånd bör också kunna lösa många av problemen i samband med olikheter 
i medlemsstatemas tillståndsordningar, och därmed undanri)ja en stor del av behovet av 
sådana mekanismer som ett enda europeiskt tillstånd eller ett system med ömsesidigt 
godkännande av auktorisationer. 
4.1.2. Auktorisation av nätför radio-och TV-slindningar 
Det nuvarande regelverket täcker telenät. Enligt satellitdirektivet anses överföring via 
satellit av radio-ochTV-program också vara en teletjänst3l. 
Det nya regelverket skulle omfatta alla radio-och TV-nät (markbundna, via satellit och 
kabel) samt telenät. Detta ligger i linje med principen om teknisk neutralitet, dvs. att det 
inte skall finnas någon diskriminering mellan olika överföringssätt Det återspeglar också 
slutsatserna från det offentliga samrådet om konvergens, i vilka behovet av ett mer 
övergripande och konsekvent regelverk för all kommunikationsinfrastruktur 
uppmärksammades. 
31 Detta klargörs i sjuttonde stycket i satellitdirektivet: "Till handahållandet av 
satellitnättjänster för överföring av radio-och tv-program är en teletjänst enligt detta direktiv och omfattas · 
därför av bestämmelserna i direktivet" (dvs. har avreglerats)" 
22 
Tillstånd till radio-och TV-bolag, omfattas, i den mån som innehållet i överföringarna 
regleras genom dessa tillståndsf<)reskri fter, inte av detta meddelande och täcks inte heller 
av det nya regelverket för kommun i kationstjänstcr och kommunikationsinfrastruktur. 
Detta innehär t vii separata akutorisationcr, en för drift av n:itinfrastruktur och överföring 
av •:adio-och TY-signaler, och en ann<m för innehållet i radio-och TY-sändningarna. 
I de flesta fall drivs nätinfrastruktur för radio-och TV -sändningar redan av ett separat 
företag32. Där så inte är fallet, skulle separata ·auktorisationer i princip krävas, men 
övergångsåtgärder skulle kunna vidtas för de nuvarande radio-och TV -bolag som har 
tillstånd för att övergången till det nya regelverket skall bli smidig. De villkor som anges 
i auktorisationerna för drift av nätinfrastruktur kommer att vara avhängiga av det utbud 
av tjänster som erbjuds över det nätet. Dessa villkor måste i synnerhet medföra öppenhet, 
icke-diskriminering och jämlikhet vid tillgfmg i dc fall där nätet även används för 
"avreglerade" tjänster, dvs. tjänster som inte tillhandahålls under särskilda och exklusiva 
rättigheter i enlighet med gemenskapens lagstiftning33. l regelverket kommer lämpliga 
övergångsåtgärder för monopoloperatörer med tillständ att föreskrivas. 
4.1.3. AuktorisalionskaleKorier och harmonis<'ring av tillståndsvillkor 
Mi1nga medlemsstater delar f<)r nUrvarande upp tillsti1nden för teletjänster i flera 
kategorier (exempelvis för nätdrift eller tillhandahållande av tjänster). Följden blir att 
samma operatör kan verka under en annan tillståndskategori i andra medlemsstater, och 
detta kan medföra att operatören får svårt att tillhandahålla samma tjänster i hela EU. Det 
finns bevis på att detta har en negativ effekt på upprättandet av en inre marknad där 
konkurrensen är helt fri, och på att det i vissa fall ger upphov till en situation där 
tillståndet förutsätter tillhandahållande av tjänsten.34 Denna kategorisering bygger 
generellt på traditionella definitioner av teletjänster, som kommer att ifrågasättas alltmer 
när konvergenseffekterna revolutionerar sektorn (det finns vissa bevis på att detta redan 
håller på att ske, exempelvis niir det gäller tjänster för tal t)ver Internetprotokollet (lP)). 
En sådan kategorisering skulle slutligen kunna medföra att de innovativa tjänster som 
inte överensstämmer med den nationella kategoriseringen p~t nationell nivå hålls tillbaka. 
Användningen av allmänna auktorisationer för alla tjänster och nät bör kunna lösa många 
av de problem som operatörerna för närvarande har med de olika 
auktorisationskategorierna i medlemsstaterna. Men det föreslås att förfaranden införs så 
att man kan enas om en uppsättning auktorisationskategorier på EU-nivå som alla 
medlemsstater skulle tillämpa, så att tillståndsordningarna på nationell nivå skulle 
stämma bättre överens. 
32 
33 
34 Vissa radio-och TV -bolag äger och driver sina egna överföringsnät i Belgien, Irland, Italien, 
Grekland, Portugal, Tyskland och Finland. 
Vid samrådet om grönboken om konvergens klagade datasändningsföretag (som exempelvis 
tillhandahåller datatjänster av typen "digital text") över att de hade svårigheter med att upprätthålla 
kontrakterad tillgång till multiplexering med avseende på digital marbunden TV (DTTV). 
Kapaciteten hos DTTV-multiplexering (MUX) är mycket knapp. TV-bolag är ofta samtidigt MUX­
operatörer och de diskriminerar ofta datasändningsföretag till f<)rmån för sina egna tjänster eller 
andra TV-bolag. TV-bolag har uttryckt oro över att den eventuell! skadliga effekten på 
konkurrensen i de fall där en konkurrent är MUX-operatör, eftersom han är i en position att tilldela 
mer kapacitet till sina egna tjUnstcr än till deras. Samma problem kan också uppstå i samband med 
Digital Audio Broadcasting (OAB ). 
Europeiska telekontorets (ETO:s) rapporter om kategorier av aukh)risationer och information som 
krävs för verifiering (november l 999) 
http://www.ispo.cec.be/infos()dtclecomplicy/en/Study-en.htm 
23 
De villkor som åtföljer auktorisationerna skulle harmoniseras inom ramen för de nya 
institutionella åtgärder som föreslagits och som anges i avsnitt 4.8. Det nuvarande 
tillståndsdirektivet innehåller en bilaga med maximalt antal villkor för individuella 
tillstånd och allmänna auktorisationer. Denna för1eckning är tämligen allmän, vilket 
innebär att dc villkor som knyts till tillstånd och den information som krävs för 
verifiering varierar i stor utsträckning runtom i EU och mellan sektorerna35. Det föreslås 
att förteckningen över villkor i det omarbetade tillståndsdirektivet kortas ned. Alla 
efterföljande ändringar skulle utföras genom de institutionella förfaranden som beskrivs i 
avsnitt 4.8. Dessutom skulle bestämmelser införas så att leverantörer av tjänster kan ta 
upp alla svårigheter de stöter på med avseende på auktorisationer inför den 
kommunikationsgrupp på hög nivå som föreslås. 
4.1.4. Tillstånd .. avx{fier och administrativa kostnader 
Tillståndsavgifterna varierar i hög grad inom Eu36. I den nuvarande ordningen krävs det 
att tillståndsavgifterna återspeglar de administrativa kostnaderna. Denna tämligen 
allmänna princip har tenderat att göra de nationella nivåerna på tillståndsavgifter svårare 
att överblicka. Det föreslås därför att principen begränsas till att omfatta endast befogade 
och relevanta administrativa kostnader, med utrymme för riktlinjer eller 
rekommendationer för avgiftsnivftcr och administrativa förfaranden. Dessa riktlinjer bör 
bygga på bästa metoder och uppmuntra benchmarking, för att man skall kunna skapa ett 
mer öppet system, där kopplingarna är tydligare mellan avgifter och befogade och 
relevanta administrativa kostnader. 
4. 1.5. Internet 
Dc leverantörer av Internettjänster som erbjuder kommunikationstjänster för tillgång till 
Internet omfattas redan av den nuvarande tillståndsördningen. I enlighet med 
ovanstående tillvägagångssätt kommer tillhandahållandet av kommunikationstjänster 
endast att omfattas av allmänna auktorisationer. Vissa leverantörer av Internettjänster 
erbjuder dock även innehåll som en del av sitt utbud av tjänster. Den föreslagna 
tillståndsordningen omfattar inte tillhandahållande av dessa tjänster. 
Om man antar att tal över Internet så småningom kommer att uppfylla nyckelkriterierna 
för klassificering som taltelefoni inom ramen för regelverkct37, finns det ingen anledning 
att reglera denna tjänst pil ett annat sätt Un annan taltelefoni. lP-baserade 
kommunikationstjUnster (inbegripet tal över Internet) skulle omfattas av allmänna 
auktorisationer. 
4.1. 6. Ledningsräll och kabellandningsrättigheter 
l det nuvarande regelverket krävs det att nya operatörers tillgång till ledningsrätt kan 
jämföras med den som monopoloperatörer har. Av miljöskäl och i allmänhetens intresse 
kontrolleras i praktiken tillgång till ledningsrätt i de flesta medlemsstater ofta av lokala 
myndigheter (som kanske också driver eller har intressen i sina egna system). Det finns 
35 
36 
37 · Se ETO-rapporter ibid. 
Se Femte rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet och 
ETO-rapporten om avgifter för tillstånd för teletjänster och nät. 
på http://www. isp~.cec. be/i nfosoc/telecomplicy/en/stud y-en. htm 
Meddelande från kommissionen- Status för tal över Internet enligt gemenskapslagstiftningen och 
sUrskilt direktiv 90/388/EG (ECiT C6. 10.01.98) 
24 
uppgifter som tyder på att de nuvarande reglerna inte erbjuder nya operatörer adekvat och 
lämplig tillgång tillledningsrätt 
En undersökning som nyligen utförts för kommissionen38 pekar på stora skillnader 
mellan medlemsstatema när det gäller landningsrättigheter fhr undervattenskablar. Dessa 
regler härrör från aspekter av nationell lagstiftning som ligger långt utanför 
kommunikationssektom. Kommissionen anser att medlemsstatema kan göra mer för att 
dessa regler skall bli öppna. 
4. J. 7. Kommissionens .\· tändpunkt 
-· ------·-------
Dc administrativa hindren för nyetablering måste minskas till förmån för en 
konkurrensutsatt europeisk marknad för teletjänster. Det föreslås att detta uppnås i 
s ynncrhet genom 
• användning av allmänna auktorisationer som grundval för beviljandet av tillstånd för 
kommunikationsnät och kommunikationstjänster, medan specifika auktorisationer 
förbehålls för tilldelning av radiospektrum och nummer, 
• tillämpning av ett heltäckande och sammanhängande politiskt regelverk för 
kommunikationsinfrastruktur, inbegripet nät för radio-och TV -sändningar, med 
lämpliga övergångsåtgärder vid behov, 
• begränsning av omfattningen av eventuella villkor som kan knytas till 
auktorisationerna, och upprättande av förfaranden för överenskommelse om 
auktorisationskategorier på EU-nivå, 
• avgifter för auktorisationer som endast täcker hcfoga_Q~_ och relevanta administrativa 
kostnader, upprättande av riktlinjer på EU-nivii för att främja bästa metoder och 
öppenhet, 
• fortsatt auktorisering av kommunikationstjänster över Internet på ett likvärdigt sätt 
som auktoriseringen av andra kommuniktionstjänster. 
4.2. Tillgång och samtrafik 
I gemenskapens lagstiftning är "tillgång" ett generiskt begrepp som omfattar alla former 
av tillgång till allmänt tillgängliga nät och tjänster, medan man med "samtrafik" avser 
den fysiska och logiska sammankopplingen av nät. I detta avsnitt behandlas system för 
tillgång och samtrafik leverantörer emellan, medan konsumenttillgång tas upp i avsnitt 
4.5. 
Reglerna för tillgång och samtrafik skall säkerställa samverkan och de är av avgörande 
betydelse för den fria konkuJTensen. Syftet med det framtida regelverket är att 
konkurrensutsatta marknader för tjänster och nät skall finnas både på parti-och 
detaljhandelsnivå, i synnerhet för nya tjänster (exempelvis bredband och multimedia). 
Mot bakgrund av målet med lättare nyetablering med hjälp av ändringar i 
tillståndsordningen, föreslår kommissionen att regler i lagstiftningen kombineras med 
kompletterande åtgärder· såsom rekommendationer. På detta sätt vill man i det nya 
38 Study on submarine cable landing rights in Member States and existing practices for provision of 
transmission capacity on international routes, including terrestrial circuits, submarine cables and 
satellite links (september 1999) (http://www.ispo.cec.be/infoscJcllL'Iecompolicy/en/Study-en.htm 
25 
regelverket ge nyå operatörer och befintliga operatörer möjlighet att fatta 
investeringsbeslut med största möjliga regleringssäkerhet 
De villkor som gäller för hur ett nät skall göras tillgängligt för andra anges i' tillståndet 
eller auktorisationen för det, som utfårdas av medlemsstaterna. Vissa nät är till sin natur 
"privata" nät, som inte är tillgängliga för tredje part, exempelvis verkliga eller virtuella 
privata nät för användning inom ett företag, privata radionät som används av 
larmtjänster, verk, säkerhetstjänster och många andra organisationer, samt markbundna 
analoga nät. De ståndpunkter som anges i detta avsnitt gäller inte sådana nät. 
Vid utformningen av de breda politiska principerna för tillgång och samtrafik bör 
regelverket inte leda till snedvridning av initiativ till investering och innovation när det 
gäller tjänster och infrastruktur. Man bör i synnerhet vara medveten om de olika 
handelsförhållanden som råder i olika situationer: När en telefonist begär samtrafik för 
framkoppling av ett samtal (dvs. dUr en nUtoperalör lämnar över ett samtal till en 
sammankopplad operatör för leverans till den uppringda kunden) finns det inget 
kommersiellt förhållande mellan den nätoperatör som begär samtrafik och den uppringda 
kunden. Detta står i motsats till en situation där en leverantör begär tillgång till ett nät 
eller en funktion för att upprätta ett kommersiellt förhållande till tillgångsleverantörens 
kund. Ett ex.empel på detta är när en leverantör av Internettjänster begär tillgång till en 
kabel TV-operatörs bredband för att tillh~ndahålla höghastighetstillgång till Internet till 
kabel-TV -nätets kunder, och därmed generera direkta intäkter från dem. I regel verket, i 
synnerhet i alla prissättningsregler, bör dessa två situationer skiljas åt. 
4. 2.1. Tillgång till infrastruktur 
Gemenskapens nuvarande lagstiftning innehåller ett allmänt krav på att teleoperatörer 
med betydande marknadsinflytande39 skall bevilja alla rimliga ansökningar om tillgäng 
till deras nät. Detta krav begränsas till operatörer av allmänna telenät och omfattar inte 
tillgång till andra typer av kommunikationsinfrastruktur. 
Nyckelfrågan för framtiden är huruvida specifika typer av tillgång till vissa nätdelar eller 
oUtinfrastrukturer bör påbjudas, och om så är fallet, huruvida/hur priset bör fastställas. 
Påbjuden nättillgång får avsevänJakonsekvenser för investeringarna i infrastrukturen och 
den allmänna konkurrensnivån pia marknaden. 
I vissa fall behövs ti Il gängen hara som en övergångsåtgärd för att understödja en ny 
operatörs verksamhet för marknadsutveckling tills det att ny infrastruktur kan installeras. 
Det kan dock finnas en tydlig intressekonflikt mellan infrastrukturägare och 
organisationer som önskar tillgång, i synnerhet när dessa företag konkurrerar på samma 
underordnade marknader. Allt eftersom konkurrensen ökar kommer antalet och 
mångfalden av "tillgängstvister" troligtvis att stiga. 
Tillgångstvister kan förekomma på följande områden: . 
39 Operatörer bedöms normalt ha betydande inflytande på marknaden om de har mer än 25 % av en 
viss telemarknad i ett geografiskt område i en medlemsstat i vilken de är auktoriserade att bedriva 
verksamhet. I praktiken har detta hittills inneburit monopoloperat<)rer, trots att vissa nya operatörer 
på vissa marknader (exempelvis på den för mobiltelef(mi) nHrrnar sig denna tröskel. 
Medlemsstaterna får besluta aH en organisation med en marknadsandel på mer än 25 % skall anses 
ha betydande inflytande på marknaden. Se diskussion om detta begrepp, och förslag till ändring av 
det, i avsnitt 4.7.2. 
26 
--Tillgi1ng för nya operatörer till monopoloperatörernas lokala nät (uppdelning av 
anslutningar för lokala nlit). 
-Tillgäng till nätinfrastruktur för mobiltelefoni (exempelvis att tillåta 
marknadsetablering för så kallade operatörer av virtuella mobilnät (MVNO)). 
-Tillgång till intelligent nätfunktionalitet hos fasta nät och mobilnät 
-Tillgång till bredbandsnät 
-Tillgång till undervattenskablar. 
-Tillgång till satellitsystem. 
-, Tillgång för innehållsleverantörer (radio-och TV -bolag) till kabel-TV -nät eller 
satellitsystem. 
-Tillgång för leverantörer av Internettjänster till kabel-TV -nät. 
-Tillgång till funktioner för avkodning för digital TV (set-top box), i synnerhet system 
för villkorad tillgång, API (gränssnitt för tillämpningsprogram), och API-beroende 
system såsom EPG (elektroniska programguider). 
-Tillgång till radio-och TV -bol agsnät för interaktiva tillämpningar.40 
De fyra sistnämnda fallen inbegriper liven tillgång till innehåiJ.41 
Något som de flesta av dessa tvister har gemensamt är att den som begär tillgång söker 
någon form av tillgång i syfte att generera intäkter från tillgångsleverantörens kunder. 
Återförsäljamas tjänster hör också till denna kategori och kan behandlas inom ramen för 
ett generiskt förhållningssätt till tillgång. 
På de flesta konkurrensutsatta marknader skulle tillgång omfattas av handelsavtal mellan 
leverantörerna. Den nuvarande situationen på kommunikationsmarknaden och 
begränsningar av antalet nät för distribution till kunderna som är ekonomiskt försvarbara, 
tyder på att viss reglering kan vara lämplig för att konkurrensen på alla marknadsnivåer 
skall bli rättvis. 
I många fall är det inte ekonomiskt försvarbart för en ny operatör att dubblera en kabel­
TV -operatörs eller ett lokalt telefonbolags väl utbyggda infrastruktur för tillgång till små 
och medelstora företag och privata kunder. När det gäller mobilnät kanske det inte finns 
något spektrum tillgängligt till att öka antalet aktörer på marknaden. Den nätoperatör som 
äger eller kontrollerar infrastrukturen till kunden kan både kontrollera (eller förvägra) 
både kundens val av tjänsteleverantör och tjänsteleverantörens tillgång till kunden. 
När det gäller tillgång till delar av nät och till nätinfrastruktur, skulle tilltron i det nya 
regelverket främst sättas till handelsförhandlingar. Alla parter skulle ha rätt att begära 
tillgång~ det skulle inte begränsas till dem med nät eller andra investeringar. Men det 
skulle inte finnas något krav på att ansökan skall beviljas om ingen av partema har 
40 
41 Till följd av det förestående införandet av teknik för digital markbunden returlinje för TV. 
Frågor om tillgång till innehåll kommer att behandlas i ett separat meddelande. 
27 
marknadsinflytande (se nedan), till följd av utformningen av den nuvarande 
teleregleringen av samtrafik (se avsnitt 4.4.2), och av direktivet om TV -standarder när 
det gäller system med villkorad tillgång. · 
En tvåstegsmetod föreslås för tillgångsleverantörer med marknadsinflytande. För 
tillgångsleverantörer som har betydande inflytande på marknaden (vanligtvis en andel på 
mer än 25 % av den relevanta marknaden) skulle en skyldighet att förhandla om tillgång 
införas genom det nya regelverket För att inte innovationskraften skall hämmas, skulle 
denna skyldighet att förhandla om tillgång inte tillämpas på små och nya marknader, där 
marknadsledare faktiskt kan antas ha betydande marknadsandelar. Dominerade 
tillgångsleverantörer (som hed<)ms på samma siitt enligt konkurrenslagstiftningen), skulle 
vara skyldiga alt hcvilja alla rimliga ansökningar om tillgång, på grundval av den 
nuvarande skyldigheten i samtrafikdirektivet l avsnitt 4.7.2 tas dominans och betydande 
marknadsinflytande upp i detalj. 
Enligt det nya regelverket skulle båda parter i samtliga fall kunna kalla in 
tillsynsmyndigheten vid en olöst tvist. Detta skulle kompletteras med. att 
tillsynsmyndigheten får reservbefogenheter att ingripa på eget initiativ för att säkerställa 
rättvis konkurrens. Omfattningen av tillsynsmyndighetens ingripanden bör stå i 
proportion till konkurrensnivån på marknaden; ju mer konkurrensutsatt en marknad är, 
desto mindre blir behovet av att myndigheten ingriper. 
Syftet med gemenskapens lagstiftning bör vara att principramar skapas för de nationella 
tillsynsmyndigheterna i medlemsstatema så att de kan hantera tillgångsfrågor, medan de 
enskilda nationella tillsynsmyndigheterna står för det faktiska beslutsfattandet, varvid de 
agerar mot bakgrund av sina specifika marknadsvillkor. Alternativet- att försöka bemöta 
dessa frågor med hjälp av en rad n~ilspecifika rättsliga iltgärder på gemenskapsnivå -
hedöms inte som lämpligt av dc orsaker som anges i kapitel 3 ovan. De principer som 
anges i gemenskapens lagstiftning skulle bland annat omfatta motivering för ingripande 
av en nationell tillsynsmyndighct42, i synnerhet för obligatorisk tillgång, kopplingar 
mellan tillgångsskyldigheter och marknadsintlytande, prissättningsprinciper, behov av 
nationella tillsynsmyndigheters bedömning av inverkan på användare och leverantörer av 
ti Il gång, förfaranden för anmälan av föreslagna åtgärder till kommissionen och för 
samordnade åtgärder från de nationella tillsynsmyndigheterna, exempelvis på grundval 
av kommissionens rekommendationer. 
4. 2. 2. Samtrafik 
Enligt det nuvarande regelverket beviljas nätoperatörer rättigheter och skyldigheter att 
förhandla om samtrafik, med möjlighet för tillsynsmyndigheter att ingripa för att lösa 
tvister om handelsförhandlingarna strandar. Medlemsstatema är också skyldiga att 
säkerställa adekvat samtrafik i specifika nät för att dc tjänster som påbjuds på 
gemenskapsnivå genomgående skall kunna samverka. 43 Detta betraktas som den lägsta 
43 l rapporten "Asscsmcnt of the situation of interconncction in tclccommunications in the European 
Union and the necd to review the ONP lnterconncction Directivc (J7/33/EG" (oktober 1999) föreslås 
det att regleringsorgan skall ingripa i följande tre syften: a) För att korrigera ett faktiskt 
marknadsmisslyckande i efterhand. b) För att förebygga marknadsmisslyckande (på förhandsbasis), 
om det finns bevis på att marknadsmisslyckande skulle ske och att tidsfristerna för ett ingripande i 
efterhand väsentligt skulle skada konkurrensutvecklingen. c) För att skydda kunder och förbättra 
konsumenternas välbefinnande i de fall där en oreglerad marknad inte skulle kunna åstadkomma 
detta. 
Fasta nät, mobilnät och nät för förhyrda förbindelser. 
28 
ni vii pä regleringen av samtrafik i det nya regclverket, som kommer att tillämpas oavsett 
vilken nätteknik som används. liandelsförhandlingar skulll' vara normen för nya tjänster 
om tidigare monopoloperaWrcr inte har ärvt otillbörligt inflytande på marknaden. 
Vissa andra föreskrifter i det nuvarande regelverket tjUnar som substitut för en effektiv 
konkurrens,· exempelvis skyldigheten för operatörer av fasta nät med betydande 
marknadsinflytande att tillhandahålla samtrafik till andra i enlighet med principer om 
kostnadsorientering, öppenhet och icke-diskriminering. 
Kommissionen förväntar sig en utveckling av differentierade marknader såsom a) tjänster 
gällande samtals ursprung och debiteringsform, b) tillhandahållande av transitkapacitet 
och c) tillhandahållande av tjänster för framkoppling av samtal, med 
konkurrenspositioner på var och en av dessa marknader som utvecklas på olika sätt. 
Genom det framtida regelverket bör därför förhandsskyldigheterna på vissa marknader 
lättas gradvis när det kan bevisas att konkurrensen är tillräckligt stor för att garantera 
motsvarande resultat. 
Kommissionen tänker sig ett förfarande genom vilket heslutet att upphäva en viss 
förhandsskyldighet skulle fattas av den nationella 'tillsynsmyndigheten, efter samråd med 
kommissionen, i enlighet med dc kriterier som fastställs i gemenskapens lagstiftning, 
säsom operatörens marknadsinflytande och konkurrensnivän på den berörda marknaden 
(se avsnitt 4.7.2). Undersökningar som utförts för kommissionens räkning44 visar dock 
att det kan ta tid innan konkurrensen blir effektiv på alla marknader. När det gäller den 
nuvarande taxeordningen, till exempel, där den uppringande parten betalar, väntas det att 
marknaden för framkoppling av lokalsamtal inte heller i fortsättningen kommer att vara 
konkurrensutsatt, så de nuvarande förhandsskyldigheterna för kostnadsorientering för 
taxorna för framkoppling av lokalsamtal kommer att tillämpas även i framtiden. 
Leverantörer av Internettjänster kommer att omfattas av det generiska förhållningssätt till 
tillgång och samtrafik som beskrivs ovan, med nationella tillsynsmyndigheter som är 
skyldiga att säkerställa en rättvis och icke-diskriminerande hehandling, i synnerhet när en 
monopoloperatör samtidigt är t i Il handahåller Internettjänster. · 
l tahellen nedan sammanfattas dc skyldigheter som ~ir tillämpliga ·på de olika 
operatörsklasserna med avseende pii tillgång och samtrafik. 
-------··--· ··-·····- --~--·· 
Dominerande ställning Betydande övrigt i, 
marknadsinflytande 
F ;' ·~~~~i·;!tr ,. ;;~,~~j.::kc,,;;t . J:Y;.;~ ' ~E'<;&~ 
Typ av skyl. Tillhandahiilla samtrafik Förhandla om samtrafik Förhandla om samtrafik 
·~ ~~ och tillgång och tillgång 
Prissättning Kostnadsorientering Handel:,förhandlingar Handelsförhandlingar 
·' ., ,·.· •'' ! 
Den .·0.,(L·~·Oa F örhand:,prisreglering Reservbefogenheter att Lösande av tvister 
tillsynsmynQi~n~·ron ingripa 
Detta har fastställts med vederbörlig hänsyn till de åtaganden som införts av Europeiska 
gemenskapen och dess medlemsstater i samband med det fjärde protokollet om det 
44 Rapport om samtrafik (ibid) 
29 
allmänna tjänsteh~ndelsavtalct (<iATS) om grundläggande teletjänster som erbjuds av de 
största leverantörerna. 45 
./.2.3. Till}{iing tilllokala niil 
Lokala nät är den länk som. ansluter kunden t i Il ett telenät, oftast med hjälp av 
partvinnade koppartrådar (kablar av optiskt fiber används dock alltmer i nät för lokal 
tillgång, i synnerhet för att koppla stora kunder). 
I gemenskapens lagstiftning krävs det inte uttryckligen en uppdelning av anslutningarna 
för lokala nät, varmed konkurrenter får fullständig och exklusiv tillgång till de 
partvinnade koppartrådarna till kunden, men den omfattar åtminstone några typer av 
delad tillgång till lokala nät. Om det är poportionerligt kan medlemsstaterna påbjuda en 
monopoloperatör att tillhandahitila en uppdelning av anslutningarna för lokala nät i 
enlighet med nationell lagstiftning. För närvarande kräver eller kommer vissa 
medlemsstater att kräva fullständig uppdelning av det lokala nätet, vissa vidtar åtgärder 
för tillgång till det lokala nHtet i form av höghastighdsöverföring av · databitar, 
synnerhet för tillgång till Internet, och andra har ännu inta fallat beslut i frågan.46 
Kommissionen anser att uppdelad tillgång av anslutningarna för lokala nät ökar 
konkurrensen47 och att det dessutom kan påskynda införandet av tjänster för snabb 
tillgång ti11 Internet. Kommissionen är positivt inställd till att de flesta medl~msstatema 
rör sig i denna riktning. Man måste dock se till att en uppdelning av anslutningarna för 
lokala nät inte hämmar nätinvesteringar. (Se även avsnitt 4.2.8 om kostnadsberäkning 
och prissättning). 
Kommissionen överväger för närvarande att anta en rekommendation OJ11 samtrafik med 
förhyrda förbindelser48, i vilken medlemsstatema bland annat uppmuntras att vidta 
åtgärder av typen uppdelning av anslutningarna för lokala nHt och beviljande av tillstånd 
för trådlösa lokala nät, som ökar konkurrensen i de lokala näten. I syfte att stödja trenden 
mot en uppdelning av anslutningarna för lokala nät, överväger kommisstonen en 
ytterligare rekommendation· om prissättning och andra frågor rörande tillgången till 
lokala nät. 
När det gäller nättillträde betraktas rekommendationer till medlemsstatema som ett 
tidsavpassat och effektivt sätt att uppmärksamma de relevanta komplexa tekniska och 
ekonomiska frågorna. 
45 
46 
47 
48 Med främsta leverantör avses i detta protokoll "en leverantör som materiellt kan påverka 
deltagandevillkoren (med avseende på pris och tillgång) på den berörda marknaden för 
grundläggande teletjänster till följd av a) kontroll över nödvändig infrastruktur, eller b) användning 
av sin ställning på marknaden". · 
Uppdelning av accessnät erbjuds för närvarande till publicerade priser i Tyskland, Finland, 
Danmark, Nederländerna och Österrike. Italien kommer snart att publicera dessa villkor. I Förenade 
kungariket lovar OFTEL att fysisk uppdelning skall tillhandahållas senast i juli 200 l. Frankrike, 
Irland och Sverige har hållit samråd i frågan, och resultaten väntas bli offentliga under 1999. 
Olika former av bitströmtillgång för leverantörer av Internet-tjänster håller på att införas i ett antal 
länder, exempelvis Belgien, Danmark, Frankrike, Tyskland, Spanien, Sverige och Förenade 
kungariket, och dessa tjänster f<ir snabb tillgång kommer troligtvis att tas i allmänt bruk i 
gemenskapen från och med år ::woo. 
Kommissionens beslut om sammanslagningen av Telia/Tclcnor (M.l439, 13.10.99 ännu ej 
offentliggjort). 
Kommissionens rekommendation om prissättning vid samtrafik mr förhyrda förbindelser på en 
liberaliserad telemarknad. 
30 
../..2 . ../.. Tillträde till kahel och reKler om .\·iindning,\plikt 
Utöver TV-tjänster kan modetlla kabel-TV-nät erbjuda telefoni och snabbt tillträde till 
Internet. Avregleringen är avsedd att uppmuntra alternativa infrastrukturer, och i 
direktivet om kabelägarskap krävs det att monopoloperatörer som har en dominerande 
ställning, och som driver ett kabel-TV -nät med särskilda eller exklusiva rättigheter, har 
en separat juridisk person för kabel verksamheten. 
Mot bakgrund av vissa kabelföretags vertikalt integrerade struktur (dvs. som leverantörer 
av infrastrukturs- och kommunikationstjänster samt av tjänster som tillhandahålls över 
nät) har det förekommit krav på att kabeloperatörer skall omfattas av förhandsvillkor om 
öppet t i Il träde. 
Kommissionen är medveten om dc alternativ som förekommer eller som snabbt utvecklas 
när det gäJier dessa tjänster (dvs. satellit-TV, tjänster för mobiltelefoni och fast telefoni, 
snabbt Internettillträde med hjälp av ADSL-tcknik (Asymmetric Digital Subseriber Line 
-asymmettisk digital abonnentledning) över telenätet), och anser för närvarande att 
påbjudet tillträdet till kabel-TV-nät inte vore lämpligt på Eli-nivå. Mot bakgrund av det 
generiska förhällningssätt till tillträde som beskrivs i avsnitt 4.2.1 ovan, bör 
medlemsstatema utfärda en "skyldighet att förhandla om tillträde" för kabel TV­
operatörer med betydande inflytande på marknaden för bredbandstjänster (eller en 
skyldighet att bevilja tillträde när det gäller en dominerande operatör), med möjlighet till 
ingripande av en nationell tillsynsmyndighet om handelsförhandlingarna inte faller väl ut. 
Situationen kommer att granskas fortlöpande, och rekommendationer för de nationella 
tillsynsmyndigheterna skulle kunna utfärdas vid behov, i enlighet med förhållningssättet 
ovan. 
På grundval av det föreslagna förhållningssättet till tillträde, innebär tillkomsten av 
digitala sändningar där det finns kommersiellt och tekniskt gångbara alternativa 
mekanismer för tillhandahållande, att betydelsen av reglerna för sändningsplikt bör 
omprövas. Detta innehär inte nödvändigtvis att införandet av sådana skyldigheter, eller 
utvecklingen av dem, för kabeloperatörer inte längre kommer att kunna motiveras, 
exempelvis när det gäller radio-och TV -sändningar i det allmännas tjänst. Alla sådana 
regler, även dem som rör innehällsfrågor, måste vara propot1ionerliga och motiverade. 
4.2.5. Samverkanfhr digital TV 
I direktivet om TV-standarder krävs det att leverantörer av villkorat tillträde skall bevilja 
tillstånd för system för villkorat tillträde (CAS) på lika, överkomliga och icke­
diskriminerande villkor till radio-och TV-bolag samt till till verk~. Detta regleringskrav 
har förstärkts genom marknadsledda tekniska samverkansförfaranden för dessa system. 
Nya metoder har tillkommit sedan det direktivet antogs,49 i synnerhet API (gränssnitt för 
tillämpningsprogram, vilket driver EPG (elektronisk programguide) och spelar en 
nyckelroll när det gäller interaktiva tjänster. Direktivet omfattar inte API och hittills har 
inget tekniskt förfarande tillkommit som stöder API-samverkan. Detta innebär att radio­
och TV-bolag måste anpassa interaktiva tillämpningar för olika plattformar. Tillverkare 
oroas också över en fragmenterad marknad till följd av att API sprids. 
49 Deras funktionalitet diskuteras n~irmarc i rapporten om digital-TV i Europeiska unionen. 
31 
I avsaknad av API-samverkan har nationella t i Il synsmyndigheter påbjudit 
tillhandandahållande av EPG-information eller sökt påbjuda information om DVB 
(sändning av digitalvideo) för att flstadkomma samverkan mellan olika EPQ50. Förslag 
till API-samverkan inbegriper ohlig~ttoriska tillstiind fih· nl·h obligatorisk publicering 
av API genom funktionell samverkan (publicering ~tv nödvändiga gränssnitt och 
mycket begränsad standardisering av nyckelprotokoll). En ann~n möjlighet är att lägga 
mindre vikt vid samverkan och mer på de möjligheter som nedladdning av programvaror 
ger, att migrera från ägarskyddade API mot en gemensam öppen API (metoden för 
hemplattform med DVB-multimedia). Kommissionen anser att förhållningssättet till 
standardisering i det nuvarande teleregelverket skulle vara lämpligt i arbetet för att uppnå 
samverkan för digital TV. Detta förhållningssätt anges i avsnitt 4.2.6 nedan. 
Andra avkodningsfunktioner såsom lagring och minne ger upphov till en annan typ av 
tilllträdesfrågor. Dessa utgör för närvarande begränsade resurser i TV-avkodare och den 
som ansvarar för förvaltningen av denna utrustning kan frestas att diskriminera tredje 
part. De frågor som uppkommer kan jämföras med dem som uppkommer genom 
placering av olika teleoperatörers utrustning på samma plats. Allt eftersom dessa 
funktioner expanderar och konsumenter i högre grad bör:jar .hantera denna utrustning 
själva, kommer detta problem antagligen att bli mindre. 
4. 2. 6. standardisering 
· I det nuvarande regelverket för teletjänster ses genomförandet av standarder 
huvudsakligen som en frivillig· process, där nationella tillsynsmyndigheter skall 
uppmuntra användningen av europeiska standarder där dessa finns, men med möjlighet 
att göra standarder obligatoriska på EU-nivå efter en period med offentligt samråd. 51 
Dc nationella tillsynsmyndigheterna måste i synnerhet se lill att telenätsoperatörer och 
teletjänstleverantörer till fullo beaktar de standarder som förtecknas i ONP-förteckningen 
över standarder, som offentliggörs regelbundet i Europeiska gemens/capernas o.fficiella 
tidning. 52 I denna förteckning identifieras europeiska standarder som anses lämpliga för 
öppet och effektivt tillträde samt för öppen och effektiv samtrafik och samverkan. 
I undantagsfall görs genomförandet av vissa standarder obligatorisk (exempelvis 
standarderna för förhyrda förbindelser i direktivet om förhyrda förbindelser53). 
Kommissionen kan begära att de europeiska standardiseringsorganen utarbetar 
europeiska standarder om detta är nödvändigt. 
Genom detta regelverk överlämnas standardiseringen i första hand till 
marknadsaktörema, men förfaranden tillhandahålls för öppet tillträde och öppen 
samverkan om de frivilliga processerna inte faller väl ut. Detta regelverk kommer att vara 
lämpligt även för de framtida konvergerande marknaderna. 
Det förefaller i synnerhet vara lämpligt för att uppnå samverkan på marknaden för digital 
TV. Liksom är fallet med telekommunikationer, innebär marknadens dynamiska karaktär 
so 
51 
52 Andra liknande frågor om tillhandahållande av innehåll kan inverka på EPG. 
Se artikel 5 i direktivet om tillhandahållandet av öppna nät (ONJ>) med ändringar. 
EGT C 339, 19.11.1998, s. 6. 
53 Rådets direktiv av den 5 juni 1992 om tillhandahållande av öppna nät för förhyrda 
förbindelser (92/44/EEG, EGT L 165. 19.6.92. s. 27), enligt ändring genom direktiv 97/51/EG (EGT L 
295, 29.10.97, s. 23 "direktivet om förhyrda förbindelser") 
32 
oc..:h programvarornas ökande rlcxihilitl'l alt man i s~l stor utsträckning som möjligt sälter 
sin tilltro till au marknaden tillhanuahåller samverkan. Annars finns det risk för att 
införandet av omfattande krav på samverkan i ett tidigt skede hämmar 
marknadsutveckningen. I detta sammanhang är det vikt,igt att konsumentorganisationer 
och tillsynsmyndigheter främjar en hög nivå av information och medvetenhet så att 
konsumenterna kan fatta sina egna beslut. Men konsumenterna och branschen har 
fortfarande ett starkt intresse av samverkan inom kommunikationssektorn som helhet. 
Om frivilliga, marknadsledda förfaranden inte faller väl ut, skulle det nya regelverket 
tillåta att europeiska standarder blir obligatoriska med hjälp av de institutionella åtgärder 
som anges i avsnitt 4.8.1 och på grundval av fullständigt offentligt samråd, så att öppet 
tillträde och öppen samtrafik kan säkerställas. 
4.2. 7. _ Val och.forhand\·val av operatörfor mohiltelefoni 
Val av operatör är en typ av nättillträde som påbjuds inom ramen för de nuvarande 
regelverket för samtrafik. Operatörer av fasta telefonnät med betydande 
marknadsinflytande är skyldiga att erbjuda val av operatör och, senast den 1.1.2000, 
förhandsval av operatör, på sina nät. Dessa skyldigheter infördes i syfte att stimulera 
konkurrensen och ge användare valmöjligheter, med hänsyn till att konkurrensen 
utvecklas snabbare på marknaderna för fjärrsamtal och internationella samtal än på 
marknaden för lokalsamtal. 
När man överväger eventuell tillämpning av dessa regler på mobilnäten är det viktigt att 
man är medveten om skillnaderna mellan marknaderna för fasta nät och för mobilnät 
Marknaden för mobilnät är strukturerad på ett annat sätt. Det är en konkurrensutsatt 
marknad där kunderna kan växla mellan leverantörer i mycket högre grad (och gör det) 
än på de fasta näten. Nyckelfrågan är i vilken omfattning en nätoperatör kan isolera sig 
själv från ett konkurrenstryck som tvingar operatören att vidarebefordra besparingar till 
konsumenterna. Det finns två aspekter av detta. Den ena är typen av kontrakt mellan en 
mobiloperatör och hans kunder, inbegripet den frihet som kunderna har att byta 
leverantör utan straffavgifter och nUr de vill. Den andra är i vilken utsträckning 
operatörerna kommer att använda olika priser för framkoppling av samtal som en del av 
sina erhjudanden till kunderna. Om marknaden förefaller att hämma utvecklingen av 
håde kontrakt och innovativ prissättning finns det preliminära bevis på att påbjudna 
ordningar för indirekt tillträde, i synnerhet val av operatör, skulle gynna marknaden. 
Utsikterna till sådana ordningar är betydligt sämre där dessa marknadsbegränsningar inte 
finns. 
När kommissionen balanserar dessa argument anser den att kundens valmöjligheter är ett 
nyckeltest, och brist på val av operatör innebär att den kund som ringer upp måste godta 
nätoperatörens val av förbindelse och taxa vid samtal till andra nät. Det föreslås att val av 
operatör, men inte förhandsval av operatör, bör vara en skyldighet för 
mobilnätsoperatörer med betydande marknadsinfl ytan de. 
Kommissionen har ännu inte intagit någon ståndpunkt i frågan huruvida 
mobilnätsoperatörers skyldigheter när det gäller val av operatör också bör gälla 
multimedietjänster som tillhandahålls på tredje generationens mobilnät 
4.2.8. Kostnad\·heriiknin~ och prissättning av samtrafik och tillträde 
När det gäller samtrafik och t i Il träde bör alla ingripanden från en tillsynsmyndighet i 
prissättningsfrågor ge signaler som stimulerar konkurrens och leder till verkliga 
33 
marknadsmässiga resultat. Prissättningsreglerna bör vara neutrala med avseende på 
tjänste-eller nätbaserad konkutTens, vilket gör att enskilda företag kan besluta om 
lämpligaste kombiantion av nUt och service för att uppn~i sina strategiska nål. Om 
regleringen av detaljhandelspriser också upprätthitils för att skydda konsumenternas 
intressen hör f<>rsiktighet iakttas si1 att sädana konkurrenshämmande effekter som 
prispress kan undvikas. 
Prissättningsreglernas. tyngd bör återspegla konkurrensnivån på marknaden. När det 
gäller samtrafik föreskrivs skyldigheten till kostnadsorientering i primärlagstiftningen, 
och användningen av metoder för långsiktiga genomsnittliga marginalkostnader (LRAIC) 
för framkqppling av samtal anges i kommissionens rekommendation. 54 Dessa ger 
tillräcklig flexibilitet och rättssäkerhet, och det förväntas att kommissionens 
rekommendationer av lämpliga metoder för kostnadsberäkning vid behov skulle kunna 
tillämpas på andra typer av samtrafik och/eller tillträde. Långsiktiga genomsnittliga 
marginalkostnader har rekommenderats för framkoppling av samtal, men andra metoder 
för prissättning (såsom försäljningsförlust) kan vara mer passande för andra typer av 
tillträde där marknaden är mer konkurrensutsatt och där företaget som begär' tiJlträde 
strävar efter att generera nya intäkter från tillträdesleverantörens kunder. 
Fram tills dess att avgifter som haseras på långsiktiga genomsnittliga marginalkostnader 
fi>r samtrafik införs har kommissionen rekommenderat en uppsättning samtrafikavgifter 
av typen "hästa nuvarande metoder" för framkoppling av samtal, vilka skaJI uppdateras 
vmje är. För närvarande omfattar dessa avgifter per minut för lokal, singeltransit och 
duhheltransit-samtrafik. Mot hakgrund av de många innovativa laxepaket som 
tillkommer på marknaden fi>r närvarande, i synnerhet för uppringning för 
lntcrnettillträde, bör framtida uppdateringar av denna rekommendation eventuellt omfatta 
andra laxestrukturer än en enkel avgift per minut. När marknaden för samtalstransit blir 
mer konkurrensutsatt blir det kanske lämpligare att inrikta sig på framkoppling av enbart 
lokalsamtal. 
Begäran om vissa former av tillträde till befintlig infrastruktur kan vara tillfällig medan 
en ny operatör bygger ut sitt nät. Denna lucka ger upphov till en särskild typ av beslut om 
att göra/köpa och ger därför grundval till en prissättningsregel med hänsyn till den nya 
operatörens övergående behov av tillträde. En uppdelning av anislutningarna för lokala 
nät ger upphov till ett specifikt problem eftersom det finns ett arv av justerade taxor i de 
flesta medlemsstaterna. vilket g<;r frågan mer komplex. 
Om avgifter som haseras på li1ngsiktiga genomsnittliga marginalkostnader tillämpas på 
det uppdelade lokala nätet (på grund av att långsiktiga gen-omsnittliga marginalkostnader 
sänder lämpliga signaler som uppmuntrar till hållbara investeringar i alternativa lokala 
nätinfrastrukturer) kan det följaktligen hävdas att prispress kan uppstå mellan de faktiska 
detaljhandelspriserna och de partipriser för uppdelning av anslutningarna för lokala nät 
som nya operatörer begär. Å andra sidan bör man beakta att en uppdelning av 
anslutningarna för lokala nät kan medföra fler tjänster än vanlig taltelefoni, vilket är 
fallet i synnerhet för snabbt tillträde till Internet. Därför kan partihandelspriset på en 
uppdelning av anslutningarna för lokala nät inte alltid jämföras med enbart 
detaljandelspriset för enkel taltelefoni när risken för kostnadstryck fastställs. 
54 Kommissionens rekommendation av den 8 januari 1998 om samtratik på en avreglerad 
telekommunikationsmarknad (98/195/EG, EGT L 73, 12.3.1998) och kommissionens 
rekommendation av den 29 juli 1998 om ändring av kommissiom~ns rekommendation 98/195/EG 
(EGT L 228, 15.8.1998) 
34 
Partihandelspriserna på uppdelade anslutningar för lokala n~it bör sättas till en nivå som 
stimulerar till konkurrens på dctaljandelsmarknaden. En möjlighet att undvika detta 
kostnadstryck Ur att kräva att monopoloperatörens detal_jhandelspriser för en tjänst 
(;vcrstiger priserna på bestiindsdclarna (exempelvis uppdelade anslutningar och 
samplaccring) med en rimlig marginaf55. En annan möjlighet är att kräva att 
monopoloperatörer justerar sina taxor för slutanvändare i linje med principen om 
kostnadsorientering. En tredje är att alla partihandelspriser baseras på en 
prissättningsprinicp såsom helt fördelade tidigare kostnader, med en migreringväg för att 
se till att både detalj-och partihandelspriserna med tiden anpassas till de priser som 
skulle gälla på en konkurrensutsatt marknad. Övergångsperioden skulle bero på de 
specifika marknadsvillkoren och den takt i vilken taxorna kan justeras. En 
tillsynsmyndighet bör inte tvinga nya operatörer att tillämpa justerade taxor på 
detaljhandelsmarknaden till följd av att en monopoloperatör inte har justerat sina taxor. 
Diskussioner om mer detaljerade aspekter av tillträde och samtrafik återfinns i olika 
rapporters~, som finns på ISPO-webbsidan 
(http://www.ispo.cec.be/infosoc/tclecompolicy/en/Study-en.htm). 
-1. 2. 9. Kommissionens ståndpunkt 
Kommissionen ~ir medveten om hur viktigt viktiga tjänsterna för tillträde och samtrafik är 
för utvecklingen av en konkurrensutsatt europeisk marknad. Kommissionen föreslår 
följande: 
• Att man behåller de specifika gemenskapsregler för både tillträde och samtrafik, som 
bygger på de principer som anges i direktiv om samtrafik och direktiv om TV­
standarder. 
• Att man, när det gäller tillträde till nätinfrastruktur, ger tillsynsmyndigheterna i 
medlemsstatema ansvar för hanteringen av specifika tillträdesfrågor, inbegripet 
återförsäljning av tjänster, i enlighet med en uppsättning villkor och kriterier som 
anges i gemenskapens lagstiftning, kräver att infrastrukturägare med betydande 
inflytande på t:narknaden förhandlar på kommersiella villkor om tillträdesansökningar, 
och kräver att dominerande infrastrukturägare skall bevilja rimliga ansökningar om 
tillträde, och att nationella tillsynsmyndigheter ~iven i fortsättningen har möjlighet att 
ingripa för att lösa tvister. 
• Att man, när det gäller samtrafik, behåller kravet på kostnadsorienterad samtrafik i 
direktiv, men tolkar detta begrepp genom kommissionens rekommendationer, behåller 
rekommendationerna om användning av långsiktiga genomsnittliga marginalkostnader 
vid prissättning av framkoppling av samtal, är medveten om att tjänster gällande 
samtals ursprung och debiteringsform, · transittjänster och framkoppling av samtal 
antagligen kommer att utvecklas som skilda marknader med olika regler. 
• Att man vid behov utfårdar rekommendationer om tillträde och, i synnerhet, på kort 
sikt överväger en rekommendation till medlemsstatema om tekniska och ekonomiska 
aspekter av en uppdelning av anslutningarna för lokala nät. 
55 
56 Dessa villkor infördes genom kommissionens beslut nyligen om sammanslagningen av Telia och 
Telenor. 
Rapporter om samtrafik (ihid.) och "C'onsumcr demand f( u· tckcnmmunic&~lions services and the 
implications of the convergencc of fixcd and mobile nctworks for lhc rcgulatory framework for a 
lihcralised EU markct" (novcmhcr 1999). 
35 
• Att <.fet nuvarande standardiseringsregelverket f<>r telekommunikationer utvidgas till 
att omfatta all i'nfrastruktur f<>r kommunikation och tillhörande tjänster, dvs. att största 
möjliga tilltro sätts till frivdlig standardisering, men tillhandahåller förfaranden för 
öppet tillträde och öppen samtrafik om frivilliga processer inte faller väl ut. 
• Att man gör val, men inte förhandsval, av operatör tillgängligt för mobilanvändare 
genom att ålägga skyldigheter åt mobiloperatörer med betydande marknadsinflytande. 
4.3. Förvaltning av radiospektrum 
Detta avsnitt bör läsas tillsammans med avsnitt 2.3 om resultaten från samrådet om 
grönboken om spektrum, och avsnitt 4.1 om tillstånd och auktorisationer. I detta avsnitt 
förtecknas ett antal frågor som inte lösts och som kräver ytterligare övervägande. 
Den tekniska, marknadsmässiga, politiska och regleringsmässiga utvecklingen har 
revolutionerat användningen av radiospektrum, vilket lett till ökad efterfrågan på 
resursen och gjot1 att den fått en ständigt ökande betydelse för kommunikationssektorn 
(liksom för flera andra sektorer) som en värdefull ekonomisk resurs. Eftersom tillgången 
till radiospektrum är begränsad, bör de statliga myndigheterna, som ansvarar för 
distributionen av resursen, se till att konsumenter och marknadsaktörer får största möjliga 
ekonomiska och sociala utbyte av denna resurs. Detta innehär att man måste göra svåra 
val mellan konkurrerande ansökningar om användning av radiospektrum, ofta mellan 
kommersiella och icke-kommersiella användare och bland de sökande som önskar 
tillhandahålla liknande tjänster. Till följd av detta införs nya mekanismer, såsom 
auktioner och administrativ prissättning, som ett supplement till traditionella 
administrativa verktyg för en effektiv fördelning av knappa resurser. Försiktighet krävs 
dock så att kombinationen av administrativa avgifter och särskilda avgifter för vissa 
aktörer, såsom mobiloperatörer, inte skall göra deras verksamhet olönsam. De 
myndigheter som ansvarar för förvaltningen av radiospektrum måste givetvis balansera 
behoven när det gäller kommersiell och icke-kommersiell användning av radiospektrum, 
och tillämpa lämpliga regler i enlighet med detta. 
4.3.1. VärderinK av radio.\pektrum 
I det nuvarande regelverket tillåts alla metoder, från administrativ prissättning (dvs. 
värdering som utförs av en administration) till utauktionering av radiospektrumtillstånd 
(dvs. värdering av den som bjuder högst), så länge konkurrensen inte snedvrids. Trots att 
bara några medlemsstater har beslutat att införa auktionsmekanismer, tycks man vara 
överens om att spektrumvärdering är ett nödvändigt steg. Några marknadsaktörer var 
negativa till vissa former av prissättning av spektrum vid samrådet om grönboken om 
spektrum, men det tycktes röra sig mer om genomförandet av prissättningsmekanismer 
än om själva förhållningssättet. 
Det finns dock inte tillräcklig grund för en ovillkorlig skyldighet på EU-nivå att 
spektrumprissättningen skall återspegla det ekonomiska värdet, vare sig för hela 
radiospektrumet eller för specifika frekvensband. Vid samrådet om grönboken om 
radiospektrum var man inte enhälligt för någon specifik lösning. I synnerhet har det 
hävdats att prissättningsmetoder inte skulle vara lämpliga när det gäller spektrum som 
36 
används i icke-kommersiella sektorer och sektorer av allmänt intresse, där lämpliga 
säkerhetsanordningar behövs för att säkerställa en jämn tillgfmg till radiospektrum. 
4.3.2. Avg~fter och effektiv användning av radio.\pektrum 
Genom tillståndsdirektivet tilläts administrationer att bcg~ira avgifter utöver dem som 
täcker de administrativa kostnaderna, om operatörer använder radiofrekvensband som det 
bevisligen råder brist på. Målet är att göra användningen av radiospektrum mer effektiv. 
På grundval av det allmänna samrådet_ är det inte möjligt att definiera effektivitet på ett 
enda objektivt sätt; den beror på om man betraktar frågan ur ekonomisk, teknisk eller 
social synvinkel. För att avgöra vilken mekanism för radiospektrumtilldelning och 
radiospektrumtillstånd som leder till den mest effektiva användningen av radiospektrum, 
bör man ytterligare undersöka vad effektivitet innebär inom ramen för 
t i llståndsordningen. 
Det anses också önskvärt att alla avgifter som tas ut av tillsynsmyndigheterna bör ha en 
objektivt sett bevislig inverkan på effektiviteten vid användning av radiospektrum, i 
stället för att de helt enkelt används till att finansiera den offentliga budgeten. 
4.3.3. Andrahand,·handel med radio.\pektrum 
Vissa medlemsstater är positivt inställda till införandet av andrahandshandel med 
radiospektrum, medan andra ännu i~te har formulerat sina synpunkter i denna fråga. Vid 
det offentliga samrådet om grönboken om radiospektrum var man oeniga om de 
eventuella fördelama med andrahandshandeL Vissa ansftg att den skulle leda till en 
fragmenterad användning av radiospektrum på nationell, europeisk och global nivå, att 
den skulle orsaka störningar och leda till högre ptiser. Andra såg andrahandshandeln som 
ett sätt att göra användningen av radiospektrum mer flexibel och att förhindra upplagring 
av oanvänt radiospektrum. Även om kommissionen i viss mån instämmer i dessa 
argument och är medveten om behovet av att ta hänsyn ti Il frågor av allmänt intresse, 
exempelvis icke-kommersiell användning av spektrum, anser den dock att möjligheterna 
med andrahandshandel bör utforskas ytterligare. Den anser att många invändningar mot 
denna metod (exempelvis risken för spekulation eller missbruk av dominerande ställning) 
kan bemötas genom att lämpliga säkerhetsanordningar upprättas. Kommissionen ämnar 
undersöka vilka skyddsmekanismer som kan komma att behövas i gemenskapens 
intresse. Man avser att ändra tillståndsdirektivet för att tillåta, men inte påbjuda, att 
medlemsstatema inför föreskrifter om handel med radiospektrum. 
4.3.4. Nationell eller alleuropeisk mekanismför tilldelning och tillstånd? 
I sitt svar på grönboken om radiospektrum betonade leverantörer av all-europeiska 
tjänster, såsom sektorn för satellitkommunikation, att införandet av nya tjänster på 
alleuropeisk nivå hämmas av olikartade nationella rutiner för tilldelning och tillstånd. 
Tilldelningen av radiospektrum till alleuropeiska operatörer på gemenskapsnivå gynnas 
inte av de ansträngningar för att harmonisera radiospektrumet som görs av 
medlemsstatema eller initieras på gemenskapsnivå. Det är väsentligt att man inser 
fördelama med den alleuropeiska tillståndsordning och eventuellt den 
radiospektrumtilldelning som förespråkas i satellitsektom, och att ytterligare 
ansträngningar därför krävs så att införandet av dessa tjänster, som på ett ögonblick kan 
täcka en stor del av gemenskapens territorium, kan ske smidigt. De föreslagna ändringar 
av tillståndsdirektivet som anges i avsnitt 4.1, tillsammans med de institutionella 
ändringar som beskrivs i avsnitt 4.8, medför en lagstiftning som skulle förenkla ett 
37 
alleuropeiskt tillhandahållande av tjänster genom att individuella tillstånd förenklas eller 
undviks helt. 
4. 3. 5. If.ommissionens ståndpunkt 
~-----------------------------------------Till följd av de konkreta och vitt skilda konkutTerande önskemålen om användning av 
radiospektrum, inte bara för telekommunikationer, utan också för exempelvis transport, 
allmän säkerhet, TV och radio samt forskning och utveckling, leder de nuvarande 
metoderna för fördelning och tilldelning till allt mindre balans mellan tillgång och 
efterfrågan. Med tanke på radiospektrumets betydelse för utvecklingen av nya och 
innovativa tjänster som en del av en konkurrensutsatt europeisk marknad för 
kommunikationstjäns~er anser kommissionen följande: 
• Administrativ prissättning ·och utauktionering av radiospektrum kan vara sätt att göra 
användningen av radiospektrum effektiv. Ett förtydligande behövs dock av 
genomförandevillkoren och av vilka sektorer som bör omfattas av ett sådant system, 
så att andra principer av allmänt intresse kan bevaras och ett i stort sett jämförbart 
tillträde till frekvenser kan säkerställas. 
• Medlemsstatema bör uppmuntras till att i största möjliga mån använda intäkter från 
avgifter, auktioner och prissättning av radiospektrum till att höja 
spektrumeffektiviteten, och man bör överväga att göra intäkter tillgängliga vid 
omfördelning av radiospektrum. 
• Det nuvarande tillståndsdirektivet hör ändras så att medlemsstatema tillåts, men inte 
påbjuds, att införa föreskrifter om andrahandshandel med radiospektrum som ett sätt 
au uppmuntra till effektiv användning av radiospektrumet Kommissionen kommer 
att överväga vilka skyddsmekanismer som kan komma att behövas i gemenskapens 
intresse. 
• Dialogen med medlemsstatema om fördelnings- och tilldelningsfrågor bör fortsätta, i 
synnerhet med avseende på alleuropeiska kommunikationstjänster, inom ramen för 
eventuella nya institutionella åtgärder för sektorsövergripande radiospektrumfrågor 
(se kommissionens meddelande om de nästa stegen i radiospektrumpolitiken -
resultaten från det offentliga samrådet om grönboken om radiospektrum). 
4.4. Samhällsomfattande tjänster 
I det nuvarande regelverket krUvs det att de nationella tillsynsmyndigheterna ålägger 
nätoperatörer att se till att en definierad uppsättning tjänster av specifik kvalitet är 
tillgänglig för alla, oavsett geografisk belägenhet, till ett överkomligt pris. 
Samhällsomfattande tjänster, som dc för närvarande. definieras i gemenskapens 
lagstiftning, inbegriper tillhandahflllande av taltclefoni, fax och överföringar av 
talbandsdata via modem (dvs. tillträde till Internet). Användarna måste ha fast tillträde 
till internationella och nationella samtal samt larmtjänster (vid nationella nummer eller 
det europeiska larmnumret 112). Definitionen täcker dessutom tillhandahållande av 
telefonisttjänster, abonnentuppgifter, offentliga telefonautomater och särskilda funktioner 
för kunder med funktionshinder eller med särskilda sociala behov57 
57 Se artiklarna 2 och 3 i direktivet om taltelefoni 
38 
I det nuvarande regelverket · inser man att belastningen på grund av de 
samhällsomfattande tjänsterna blir större i vissa Hinder ~in i andra. Därför får de 
nationella tillsynsmyndigheterna möjlighet att upprätta en fond för samhällsomfattande 
tjänster som alla operatörer skall bidra till, för att kompensera de operatörer som åläggs 
att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster (i praktiken monopoloperatörema), i de fall 
där dessa bestämmelser medför en "oskäligt stor börda"58 för leverantören av 
samhällsomfattande tjänster. Sädana fonder får bara användas för de tjänster som 
definieras som samhällsomfattande i gemenskapens. lagstiftning. Endast en medlemsstat 
har för närvarande en fond för samhällsomfattande tjänster i drift. 
Det står medlemsstatema fritt att införa skyldigheter bortom räckvidden för 
samhällsomfattande tjänster i syfte att tillhandahålla ytterligare tjänster på nationell nivå, 
men de kan inte ålägga marknadsaktörerna att bidra t i Il dessa tjänster. Dessa får dock 
finansieras från andra källor i enlighet med konkurrenslagstiftningen, exempelvis genom 
anbudsförfaranden, som är kostnadseffektiva och minimerar risken för att konkurrensen 
snedvrids. 
Tillträde för alla till ett överkomligt pris-kommissionens prioritet 
En av kommissionens främsta prioriteter är att alla konsumenter skall kunna skörda 
informationssamhällets frukter. Detta är viktigt för att man skall kunna undvika 
uppkomsten av en "digital klyfta" mellan dem som har t i Il träde till nya tjänster, och 
ledigt använder sig av dem, och dem som inte förmår att till fullo utnyttja fördelama med 
dem. 
För att konsumenterna skall kunna ta del av informationssamhället behöver de den 
nödvändiga maskin- och programvaran samt uppkoppling till Internet. Gemenskapens 
politik för att få största utbyte av informationssamhället består därför av flera aspekter. 
Gemenskapen och medlemsstatema har i synnerhet vidtagit åtgärder för att förbättra 
utbildning i skolor och universitet så att användare får möjlighet att använda befintlig 
teknik. 
Det nya regelverket ger gemenskapen ett antal politiska verktyg så att den kan uppnå 
detta mål. Det första är själva avregleringen. Avregleringen av telesektorn har inneburit 
fördelar för konsumenterna i form av pålitligare tjänster av högre kvalitet tilllägre priser. 
Detta är en uppmuntrande trend som visar att konkurrensen leder till att taxorna för· 
kommunikationstjänster sänks. Förslagen i detta meddelande om tillstånd, tillträde och 
samtrafik etc. bör leda till· en förstärkt konkurrensutveckling, vilket i sin tur leder till 
ännu lägre priser. 
Det står dock klart att konkurrens inte är tillräckligt för att uppnå gemenskapens politiska 
mål. På en oreglerad marknad skulle det finnas konsumenter med låga inkomster, eller 
bosatta i avlägsna områden, som inte skulle kunna ta del av operatöremas utbud, 
eftersom de inte är lönsamma. Det är därför av största vikt att det nya regelverket 
fortsätter att garantera att alla får tillgång till de tjänster som anses oundgängliga för 
deltagande i samhällslivet och som en övervägande majoritet av medborgama redan har 
tillgång till. Detta är grundtanken bakom begreppet samhällsomfattande tjänster. 
58 Artikel 5.1 i samtrafikdirektivet 
39 
./..4.1. De samhällsomfaltande tjänsternas räckl·idd 
Som redan konstaterats i ett tidigare meddelande från kommissionen59 är 
samhällsomfattande tjänster ett dynamiskt begrepp under utveckling. De är ett viktigt 
politiskt verktyg för att säkerställa allmänt ti llträdc t i Il informationssamhället, i 
kombination med initiativ från den offentliga sektorn, och offentlig-privata partnerskap 
(av den typ som genomförs för att främja tillträde till Internet i skolor). 
Detta meddelande erbjuder en möjlighet att bedöma om räckvidden för de 
samhällsomfattande tjänsterna bör utvidgas på europeisk ni v å. Debatten har dock varit 
inriktad på i vilken utsträckning bredbandstjänster, vare sig de levereras över kabel-TV­
nät, via satellit eller över traditionella telenät med användning av ADSL-teknik, bör 
omfattas av definitionen av samhällsomfattande tjänster. 
Nya bredbandstekniker håller nu på att lanseras kommersiellt. Detta medför möjligheter 
till snabbare tillträde till Internet, vilket gör de befintliga !T-tjänsterna mer attraktiva, och 
banar väg för nya tjänster på högre bandbredd, såsom beställ-TV. Kommissionen 
välkomnar denna utveckling, och andra förslag i detta meddelande, såsom åtgärder för att 
främja en uppdelning av anslutningarna för lokala nät, bör bidra till att öka dessa tjänsters 
genomslagskraft. Bredhandstj~inster kommer att vara en nyckelfaktor för EU:s 
omvandling till ett informationssamhälle. 
Debatten rör sig om huruvida dessa tjänster bör påbjudas, och i så fall, om de bör 
erbjudas till subventionerande priser som en del av utbudet av samhällsomfattande 
tjänster, så att priserna blir överkomliga för alla. Syftet skulle vara att minska risken för 
att det uppstår en grupp av människor "utan information" i samhället. 
Det kan hävdas att det finns flera fördelar med ett sådant förhållningssätt. Det kunde 
bidra till att människor inte utestängs från de utvecklingsmöjligheter som 
höghastighetstillträde till Internet kan medföra (för att kunna använda sådant tillträde, 
krävs det dock även andra resurser -dator, höghastighetsmodem, programvara samt 
lämplig utbildning). Dessa möjligheter skulle kunna inbegripa bättre tillträde till 
kommersiella tjänster, möjlighet att arbeta hemifrån, bättre möjligheter att utnyttja 
sociala tjänster och hälsotjänster, bättre kontakt med lokala myndigheter samt tillträde till 
ett stort utbud av underhållningstjänster. De innebär dessutom enorma möjligheter för 
enskilda människor att få tillgång till information och kunskap. 
I ett vidare perspektiv skulle dc fördelar för enskilda människor som nämns ovan kunna 
leda till mer välinformerad och välutbildad arbetskraft mer fler färdigheter. De skulle 
också kunna bana väg för en marknad för e-handel, och för goda villkor för denna 
handel. 
Det finns dock också skäl som talar mot att inbegripa bredbandstjänster i de 
samhällsomfattande tjänsterna. Det främsta skälet är den ekonomiska effekt som det 
skulle få för majoriteten av konsumenter. 
De samhällsomfattande tjänster är avhängiga av att en an vändargrupp korssubventionerar 
en annan. Genom det nuvarande regelverket säkerställs grundläggande telefoni för alla, 
genom att leverantörerna av samhällsomfattande tjänster åläggs att se till att de 
59 Meddelande till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommitten och 
Regionkommitten: Samhällsomfattande tjänster för telekommunikation på en avreglerad marknad­
En väsentlig faktor i informationssamhället (KOM(l996) 73 slutlig, 13.3.96) 
40 
konsumenter som räknas som olönsamma (exempelvis de som har låga inkomster eller 
som bor i avlägsna områden) får tillträde till ett basutbud av teletjänster till ett 
överkomligt pris. För grundläggande telefoni utgör en sådan korssubventionering inte en 
oskäligt stor börda eftersom infrastrukturen redan finns och de flesta människor redan har 
telefon. De människor som kommer ifråga för korssubventionering är därför relativt få. 
Däremot har endast ett litet antal kunder tillgång till bredbandstjänster. Det kan bli 
problematiskt att inbegripa dessa tjänster i de samhällsomfattande tjänsterna. Det enda 
sättet att göra det är att subventionera bredbandstjänsterna för vissa användare genom att 
korssubventionera tjänster på högre bandbredd via grundläggande telefonitjänster. Men 
ett sådant sätt att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster skulle få orättvisa följder för 
telefonabonnenter med lägre inkomster. Att göra Internettjänster på bredband till ~n 
samhällsomfattande tjänst skulle i nuläget innebära att en liten grupps (ofta välbeställda 
pionjäranvändares) aktiviteter skulle subventioneras av resten av befolkningen. Med 
tanke på kostnaderna för att lansera bredbandsnät skulle en sådan subventionering kunna 
medföra att alla konsumenter får mycket större räkningar. Eftersom den extra summan 
inte skulle bygga på betalningsförmåga, skulle den kunna anses vara en regressiv skatt. 
Kostnaderna för denna tjänst måste antagligen finansieras genom den fond för 
samhällsomfattande tjänster som beskrivs ovan. Kravet på att dessa kostnader skall delas 
med andra aktörer på marknaden skulle faktiskt kunna göra det svårare för nya operatörer 
att etablera sig på marknaden. Detta skulle kunna leda till minskad konkurrens och fätTe 
valmöjligheter för konsumenterna. 
Inbegripandel av bredbandstjänster i utbudet av samhällsomfattande tjänster på BU-nivå 
skulle dessutom skapa svårigheter på grund av att tekniken ännu är relativt ung och 
oprövad på marknaden Detta innebär att offentliga myndigheter måste välja tekniska 
"vinnare" och riskera att göra felaktiga val. 
Enligt nyckelkriterierna för en utvidgad räckvidd för samhällsomfattande tjänster i 
kommissionens meddelande från 1996 bör en marknadsbaserad analys av 
efterfrågan på och tillgången till tjänsten kombineras med en politisk bedömning av 
hur önskvärd den är i ett socialt och ekonomiskt perspektiv. Kommissionen anser 
att dessa kriterier fortfarande är välgrundade. 
Mot bakgrund av denna princip och ovanstående analys är kommissionen inte övertygad 
om att räckvidden för samhällsomfattande tjänster i detta skede bör utvidgas till att 
omfatta bredbandstjänster. Kommissionen har inte identifierat några tjänster som för 
närvarande inte ingår i de samhällsomfattande tjänsterna och som ännu uppfyller de 
kriterier som den har fastställt för en utvidgad räckvidd. Detta hindrar inte på något sätt 
att medlemsstaterna tar egna initiativ till att finansiera lansering av bredbandstjänster på 
andra siitt än genom att definiera dem som samhällsomfattande tjänster. 
Men marknaden utvecklas snabbt och förhållanden kan förändras. Nya tjänster kan göras 
tillgängliga för det stora flertalet av befolkningen, med risk för social utslagning för dem 
som inte har råd till dem, till följd av deras ekonomiska situation eller geografiska 
belägenhet. 
Det nya regelverket skulle inbegripa ovanstående kriterier i lagstiftningen, på vars 
grundval ~ommissionen skulle vara skyldig att ompröva räckvidden för de 
samhällsomfattande tjänsterna regelbundet (vartannat år). Kommissionen skulle vara 
tvungen att rådfråga alla berörda parter vid denna ~mprövning. 
41 
4. 4. 2. Finansiering av samhäll.wnr~lattande ~jlinsler 
Som redan nämnts medger det nuvarande regel v~rket att de nationella 
t i llsynsmyndighctcrna upprättar ordningar för samhiillsomfattande tjänster, som 
finansieras genom bidrag från marknadsaktörema, för alt kompensera leverantören av de 
samhällsomfattande tjänsterna, om de anser att tillhandahittlandet är en oskäligt stor 
börda för denna operatör. Endast en medlemsstat (Frankrike) har en 
finansieringsmekanism i drift, men ett flertal andra har antagit föreskrifter för en sådan i 
lagstiftningen. 
Mot bakgrund av de regionala variationerna i medlemsstatema när det gäller 
konkurrcnsnivå, genomsnittlig inkomst och geografiska egenskaper, kommer den börda 
som läggs på operatörerna genom skyldigheten att erbjuda samhällsomfattande tjänster 
att variera från medlemsstat t i Il medlemsstat. l och med anslutningen av nya 
medlemsstater kommer dessa sk i linader antagligen att växa. Och om räckvidden för de 
samhällsomfattande tjänsterna utvidgas kan belastningen pit operatörerna bli större. Det 
föreslås därför att medlemsstaterna även i framtiden skall tillåtas upprätta de 
finansieringssystem för samhällsomfattande tjänster som beskrivs ovan. Kommissionen 
avser dock att hålla situationen under uppsikt och kommer att fortsätta att syna detaljerna 
i sådana ordningar för att se till att de är befogade. 
I den nuvarande lagstiftningen föreskrivs dessutom införande av ordningar av typen "pay 
or play". Under dessa ordningar kan andra operatörer minska sina bidrag om de erbjuder 
samhällsomfattande tjänster på de områden där de verkar. Kommissionen beklagar att 
sådana ordningar inte har övervägts på större allvar i flera länder, trots att den är 
medveten om några av svårigheterna med att genomföra sådana ordningar i praktiken i de 
fall där nät redan har installerats för majoriteten av användare. Kommissionen avser att 
behålla denna bestämmelse och att uppmuntra användningen av den i de fall (såsom i 
regioner i kandidatländema) där telefontäckningen fortfarande är begränsad. 
4. 4. 3. Overkomliga priser 
Enligt dc nuvarande reglerna mitste samhällsomfattande tjänster finnas tillgängliga till ett 
()vcrkomligt pris, men dc innchitllcr ingen definition av överkomligt pris i kvantitativa 
termer. Detta är förständigt mot hakgrund av att "överkomligt pris" är ett relativt 
begrepp, som till stor del beror på nationella villkor. Det föreslås dock att tydliga 
principer anges på europeisk nivå för att se till att priserna på samtalstjänster är 
överkomliga. 
Medlemsstatema har kommit på olika sätt att uppfylla skyldigheten att offentliggöra 
regler och kriterier för överkomliga priser på nationell nivä60. De flesta medlemsstater 
har någon form av priskontroll för de tjänster som definieras som samhällsomfattande. 
Vissa kräver särskilda ordningar för specifika användarkategorier (låg inkomst, 
funktionshinder), och kräver åtgärder som underlättar betalning och leder till bättre 
förvaltning och kontroll av kundemas utgifter, inbegripet betalning av räkningar. Det 
finns också särskilda bestämmelser för avstängning på grund av obetalda räkningar. 
Dessa ordningar är ofta inriktade på särskilda problem eller konsumentfrågor i 
medlemsstaterna. Dessa ordningar fungerar i allmänhet väl och kommissionen ser därför 
inget behov av att ändra regclverket, men kommer även i framtiden att övervaka 
60 Anges i artikel 3 i taltelefonidirektivet 
42 
utvecklingen omsorgsfullt, i synnerhet för att se till att sädana ordningar enbart inriktas 
pä dc svaga grupper som dc är avsedda för . 
.J . .J . .J. 1\onnnissimll'l/.\' standpunkt 
------·---
Kommissionen ~ir medveten om dc samhällsomfattande tj~instcnuts betydelse för att alla 
europeiska medborgare skall rå tillträde till informationssamhället. Den föreslår i 
synnerhet följande: 
• Att den nuvarande definitionen av och räckvidden för samhällsomfattande tjänster 
behålls. 
• Att, mot bakgrund av att samhällsomfattande tjänster är ett dynamiskt begrepp under 
utveckling, anta de befintliga kriterierna för en eventuell utvidgning av deras räckvidd 
och mekanismer för regelbunden översyn i gemenskapens lagstiftning. 
• Att granska finansieringsordningarna och i detta sammanhang uppmuntra utarbetandet 
av mekanismer av typen "pay or play". 
• /\tt utveckla principer fi)r prissättning pit El J nivå sft att priserna på 
samhällsomfattande tjänster blir överkomliga. 
4.5. Användar-och konsumentintressen 
Med hjälp av begreppet "samhällsomfattande tjänster" i det nuvarande regelverket har 
man sökt skydda konsumenter genom att de får tillträde t i Il sådana tjänster som anses 
viktiga för att undvika social utslagning. Det nuvarande regelverket innehåller dessutom 
ett antal föreskrifter till skydd för användamas och konsumenternas intressen i 
allmänhet61. På EU-nivå finns det dessutom ett antal övergripande direktiv om 
konsumentskydd62, vilka skall tillämpas på alla sektorer, inbegripet telesektom. 
sektorspecifik lagstiftning kan behövas om det finns särskilda användar- och 
konsumentintressen som inte omfattas av den i)vergripande lagstiftningen. 
SamhUllsomfattande tjUnstcr Ur dl omri1dc där sektorspecifik lagstiftning planeras, vilket 
f<>rklaras i förcgäende del. Andra omri1den diskuteras nedan. 
Lagstiftningen för konsumentskydd är avsedd att skydda alla konsumenter, och tillämpas 
därför på alla marknadsaktörer på ett visst område. Behovet av konsumentskydd bör 
balanseras med målet att inte överbelasta företag med alltför mycket reglering. Detta 
gäller i synnerhet på nya och innovativa marknader, där små och medelstora företag 
spelar en nyckelroll. I många fall är det bästa sättet att skydda konsumenterna att se till 
att de har möjlighet och medel att göra välgrundade val mellan konkurrerande tjänster. 
61 l synnerhet taltelefonidirektivct, direktivet om skydd av personuppgifter. direktivet om förhyrda 
f<lrbindelser och direktivet om TV-standarder. 
Sc mrteckning i)vcr relevanta d1rektiv pii 
hl l p://cun 'fl'l.l'IJ. i nl/nHnm/dl: _1·VI ihr;11) /kgi"'>lal j, 111/i nde ,_en.hlntl 
43 
4.5.1. Skydd av personuppgifter och privatliv 
Genom direktivet om uppgiftsskydd i telesektorn tiiHimp~J-; dc allmänna ptincipcr som 
uppriittats genom direkt i vet om skydd av allmiinna upp~·,i fler pit lcleseklorn6~. D~ir 
föreskrivs säkerhetsanordningar med avseende p~l s~ikcrhet och sekretess 
kommunikationssektorn, anviindning av trafikuppgifter, möjligheter till skydd av 
privatlivet genom samtalsspåming, offentliggörande av personuppgifter 
telefonkatalogen, samt ej begärda samtal. 
Terminologin i direktivet om uppgiftsskydd i telesektom, som föreslogs år 1990, är 
lämpligt för traditionella telefonitjänster över det fasta nätet, men inte för de nya tjänster 
som nyligen blivit tillgängliga för en bred allmänhet till <>verkomliga priser. Detta ger 
upphov till tvetydigheter och har i praktiken lett skillnader i det nationella genomförandet 
av direktivet. För att principerna för uppgiftsskydd skall tillämpas konsekvent på 
offentliga teletjänster och telenät i hela EU föreslår kommissionen att direktivet 
uppdateras och förtydligas med hänsyn till den tekniska utvecklingen på· den 
konvergerande marknaden . 
. 4.5.2. Det europeiska larmnumret (J J 2) 
I gemenskapens lagstiftning föreskrivs det att användare skall ha gratis til1gång till det 
europeiska larmnumret (112)64, som används parallellt med nationella larmnummer. 
Enligt den femte genomföranderapporten finns detta nummer tillgängligt i stor 
utsträckning, men är relativt okänt, i medlemsstaterna, och i rapporten tas återstående 
genomförandeproblem upp. 
Den tekniska utvecklingen gör det nu möjligt att geografiskt lokalisera inte bara fasta 
telefoner utan också mobiltelefoner. Det är möjligt och ligger i allmänhetens intresse att 
sätta ett datum för när alla fasta operatörer och m oh i l operatörer vid larmsamtal skall 
lokaliset~a samtalet för räddningstjänsterna. Med tanke på all dessa uppgifter är kan vara 
känsliga för dem som ringer fr~m en mobiltelefon, bör lämpliga skyddsåtgärder vidtas för 
skydd av personuppgifter och privatliv, så att EV-reglerna p~1 detta område efterlevs. 
Mot bakgrund av betydelsen av ett sådant nummer för Europas medborgare och den 
tekniska utvecklingen, bör uppgifter om lokalisering av samtal bli tillgängliga för 
räddningstjänsterna senast den l januari år 2003. Detta skulle passa väl med den tidsplan 
som planeras för genomförandet av det nya regel verket. 
4. 5. 3. Hantering av klagomål och lösning av fl· ister 
De nuvarande direktiven innehåller olika bestämmelser om förlikning och lösande av 
tvister. Det föreslås det att man i det nya ramdirektivet tar upp denna fråga på ett allmänt 
sätt genom att kräva att medlemsstatema ser till att det finns enkla och billiga förfaranden 
för klagomålshantering och lösande av tvister för användare och konsumenter, utan 
inblandning av nationella domstolar. Det skulle vara upp t i Il medlemsstatema att besluta 
om huruvida sådana åtgärder skulle vara sektorspecifika (l'xempelvis genom nationella 
63 Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG ~v den 24 oktober 1995 om skydd för 
enskilda personer med avse'ende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana 
uppgifter (EGT L 281, 23.11.95, s. 31) 
64 Se rådets beslut 91/396/EEG av den 29 juli 1991 om införande av ett enda europeiskt larmnummer 
(EGT L 217, 6.8.91, s. 31), och taltelfonidirektivet. 
44 
tillsynsmyndigheter) eller generiska (exempelvis genom en ombudsman). Genom 
regelverket bör alla berörda parter tillförsäkras rättssäkerhet genom att en grundläggande 
uppsättning lagar för skydd av konsumenternas rättigheter kombineras med andra 
åtgärder, inbegripet frivilliga avtal. 
Dessutom skulle konsumenterna ha riitt att v~inda sig till kommunikationsgruppen på hög 
nivå (se avsnitt 4.8.1) i syfte att lösa tvisteröver gränserna. 
4.5.4. Öppna villkor och taxor 
Fullt utbyte av en avreglerad och konkurrensutsatt marknad kan erhållas endast om 
konsumenterna är tillräckligt informerade och handlar på grundval av denna information. 
Konsumentbeteende är lika viktigt som konkurrenslagstiftning när det gäller att uppnå en 
konkurrensutsatt marknad. 
I och med avregleringen av marknaden bestäms inte samtalstaxorna längre av en 
operatör. Priserna på olika typer av samtal framgår inte längre av det nummer som 
slagits, och taxeändringar uppåt eller nedåt är vanliga. Taxor och kontrakt för 
mobiltjänster har varit av särskilt intresse för konsumentenw. 
Öppna konsumenttaxor och specificerade räkningar är ett krav i det nuvarande direktivet 
om taltclefoni. Med tanke på dc svårigheter som konsumenter har att beräkna kostnaden 
för de tjänster de köper, kan dessa föreskrifter behöva förtydligas i det nya ramdirektivet 
Kommissionen överväger dessutom om det bör krävas att information om kostnad per 
samtal erbjuds som en nättjänst, i synnerhet om sådana funktioner har standardiserats 
(exempelvis med avseende på GSM-nät). 
4.5.5. Tjänstekvalitet 
Enligt det nuvarande regelverket är medlemsstatema fria att själva bestämma hur 
kvaliteten på tjänsterna bör regleras beroende på läget i respektive länder. Genom 
direktivet om taltelefoni åläggs de operatörer av fasta nät som har betydande 
marknadsinflytande och/eller skyldigheter med avseende pä samhällsomfattande tjänster 
bindande skyldigheter att tillhandahålla aktuell information om sin verksamhet. Genom 
direktivet ges medlemsstatema dessutom möjlighet att offentliggöra 
verksamhetsuppgifterna, faststUlla verksamhetsmål och vid behov straffa operatörer som 
inte uppfyller dessa mål. 
I en konkurrenspräglad omgivning är det mer troligt att tjänster av god kvalitet erbjuds 
till följd av konkurrens mellan leverantörer än till följd av reglering, och konsumenterna 
kan begära tjänster av olika kvalitet till olika priser (ett aktuellt exempel är dagens 
tjänster för tal över Internet, vilka är billigare och av lägre kvalitet). Större betydelse bör 
tillmätas skyldigheten för tjänsteleverantörer att informera sina kunder om den 
tjänstekvalitet de har rätt att vänta sig. När det gäller telefonitjänster, både över lP-nät 
och traditionella nät, (och alla andra tjänster som kan komma att definieras på EU-nivå 
som en samhällsomfattande tjänst) anses det ändä klokt att behålla vissa 
reservbefogenheter för de nationella tillsynsmyndigheterna så att de kan vidta åtgärder 
om marknaden misslyckas, i synnerhet för att hantera frågor om kvalitet i alla led i en 
miljö med flera nät där ingen operatör ensam har total kontroll. 
45 
Ytterligare information om den regelmodell som överväg~ återfinns en rapport om 
frågan.65 
4.5.6. Rekommenderade och obligatoriska Uänster 
Utöver det obligatoriska utbudet av samhällsomfattande tjänster, kräver man i det 
nuvarande regelverket att monopoloperatörerna skall crhjuda särskilda tjänster, ell.er 
uppmuntrar dem till detta. Dessa bestämmelser kan gradvis upphävas när användarna har 
fått ett adekvat urval av leverantörer och när konkurrens blir det effektiva sättet att 
tillgodose användarnas behov. 
Förhyrda förhindelser omfattas av ett särskilt direktiv6(,, som är avsett att garantera 
tillhandahållande av en minsta tillätna uppsättning förhyrda förbindelser (upp till 2 
Mhit/s) i hela gemenskapen. Avregleringen av marknaden för förhyrda förbindelser har 
ännu inte lett till betydligt lägre priser på förhyrda förbindelser, och olika initiativ fattas 
för att råda bot på detta67. I det tidsperspektiv som översynen omfattar förväntas det att 
den infrastruktur som nya operatörer håller på att installera i gemenskapen kommer att 
leda till en konkurrensutsatt marknad för förhyrda förbindelser, där användarnas behov 
kan tillgodoses. 
Det föreslås att det nuvarande direktivet om förhyrda förbindelser upphävs, när det finns 
ett adekvat utbud av förhyrda förbindelser för alla användare och priserna på förhyrda 
förbindelser har blivit konkurTenskraftiga. Under tiden kommer kommissionen, i 
synnerhet mot bakgrund av användamas nuvarande oro över priserna på förhyrda 
förbindelser, att kraftigt bekämpa alla överträdelser av bcst~immelsema i det nuvarande 
di rek t i vet. 
En mer detaljerad analys av dessa frågor återfinns i olika undersökningar68 . 
.J. 5. 7. Kommis.,·ionens sltindpunkl 
Ett av dc främsta målen för gemenskapens politik i denna sektor är att gynna den 
europeiska medborgaren, och kommissionen föreslår därför följande: 
• Att direktivet om uppgiftsskydd i telesektorn uppdateras och förtydligas med hänsyn 
till den tekniska utvecklingen och att direktivets lämplighet för en konvergerande 
marknad säkerställs. 
• Att en förbättring av det europeiska larmnumret 112 påbjuds genom att 
räddningstjänsterna automatiskt får uppgift om varifrån samtalet kommer och att 
privatlivet skyddas i detta sammanhang. 
65 
66 
67 
68 ------~------· 
"Quality of voice tclephony services and related consumer protection issues" (november 1999) 
httQd{www_,ispo.~:t;~_,_b_e/inEJ_,':i.oc/t~l~(,:_<!mt~<,ficy/~J!L.Stud_y:::cn.ht!ll 
Direktivet om förhyrda förbindelser, enligt ändring genom kommissionens beslut 98/80/EG av den 
7 januari 1998 om ändring av bilaga II till rådets direktiv 92/44/EEG (EGT L 14, 20.1.1998). 
Kommissionens rekommendation om prissättning av samtratik {)vcr förhyrda förbindelser på en 
avreglerad telemarknad (kommer att antas). 
Se rapporter om "Quality of voice telephony services and related consumer protection issues" 
(november 1999), "Tariff transparency in a multi-operator environment" (september 1999) och om 
konvergerande nät för fast telefoni och mobiltelefoni. 
46 
• Att nuvarande skyldigheter rned avseende på klagomålshanteting, tjänstekvalitet och 
lösande av tvister behålls och benists. Att behovet av ytterligare åtgärder övervägs. 
• Att informationen, även taxeinformationen, blir l~ittare att överskåda för 
konsumenterna (exempelvis genom krav på uppgift om kostnad per samtal till alla 
användare). 
• Att leverantörer åläggs att offentliggöra information om tjänstekvalitet för sina 
kunder, och att tillsynsmyndigheter får reservbefogenheter att ingripa i frågor där 
problem uppstår om tjänstekvalitet med avseende på samhällsomfattande tjänster. 
• All direktiv 92/44/EG om f<>rhyrda förbindelser upph~ivs när det finns ett adekvat 
utbud av förhyrda förbindelser för alla anviindarc. och priserna på förhyrda 
förbindelser har blivit konkurrenskraftiga. 
------------------------
4.6. Numrering, namngivning och adressering 
l gemenskapens nuvarande lagstiftning anges olika aspekter av harmoniserad numrering, 
namngivning och adressering, och där betonas betydelsen av genomgående europeisk 
samtrafik mellan användare och samverkan mellan tjänster.69 Där föreskrivs bland annat 
att tillhandahållandet av nummer och adresser skall vara tillfredsställande och att de 
nationella tillsynsmyndigheterna skall övervaka planer för numrering, addressering och 
namngivning och där eftersträvas samordning av europeiska ståndpunkter vid 
internationella förhandlingar. 
Namn, nummer och adresser70 är mycket viktiga för att nya tjänster skall kunna 
ut vecklas, och ovanstående f<>reskri fler utgör en fast utgiingspunkt vid planeringen av 
den framtida reglcringsmiljön. 
-1. ()./. 1\onverKermu/e kommunikationsil?fi-lts/ruktur och tillhörande tjänster 
Dc olika internationella ordningar för numrering, namngivning och adressering som 
används idag har tillkommit i miljöer som hittills inte varit sammankopplade, och de 
innehåller separata administrativa metoder. Administrationen av numrering för telefonnät 
och paketförmedlade datanät sköts av Internationella teleunionen (ITU) på global nivå 
och av tillsynsmyndigheter för telekommunikationer på nationell nivå. Adressering för 
ATM-bredbandssystem bygger på ISO-standarder (Internationella 
standardiseringsorganisationen) och administreras på nationell nivå av nationella 
standardiseringorgan, utan någon central myndighet på global nivå. Namngivning och 
adressering för Internet på global nivå har överlämnats till ICANN (Internet Corporation 
for Assigned Names and Numbers), som verkar inom ett ramverk av regionala och 
nationella Internetrcgister. 71 
69 
70 
71 Se bilaga I i direktivet om tillhandahållande av öppna nät. 
Namn, nummer och adresser kan hetraktas som personuppgifter L'nligt artikel 2 a i det allmänna 
direktivet om uppgiftsskydd (95/4(>/ECi) och relevanta aspekter av uppgiftsskydd måste 
uppmärksammas. 
Ytterligare information om namngivning, adressering på Internet återfinns på kommissionens 
meddelande om Internet (ännu ej offentliggjort) 
47 
Internet fortsätter att utvecklas i snabb takt och miinga nya nätinvesteringar görs i lP­
baserade nät i stället för i traditionell teknik, men observatörer har fot1farande olika 
synpunkter på modaliteterna vid övergiingen från nuvarande nät till lP-baserade nät. Vid 
denna övergång bör det sUkersHillas att nät med olika system för namngivning, 
adressering och numrering kan anv~indas tillsammans. fl)r att tjänsterna skall kunna 
samverka och förvallningen av datatrafiken bli mer effektiv. 
Internet är ett globalt nät och kommissionen anser att frågor om namngivning och 
adressering på Internet hanteras bäst av ICANN och de andra globala strukturer som 
återspeglar de globala intressena i Intemetutvecklingen. Kommissionen anser att det är 
för tidigt med ED-reglering på detta område, men den är oroad över den fragmenterade 
administrationen av numrering, namngivning och adressering på global och nationell 
nivå, och föreslår att situationen hålls under uppsikt, bland annat när det gäller 
konkurrensregler. 
4.6.2. Numrering, namngivning och adressering på EV-nivå 
Trots det fortlöpande arbetet med numrering sedan början av 90-talet i Europa, är 
harmoniseringen relativt liten n~ir det gäller numreringsresurser i EU. Det enda exemplet 
Ur gemenskapens beslut om det harmoniserade larmnumret ( 112) och numret för 
internationellt tilltriide (00). Är 1996 höll kommissionen samråd om allmänna 
n u m reri n gs frågor. 7 2 
Vid samrädet73 rådde det stor enighet om att ett europeiskt nummerutrymme -ETNS, 
(European Telephony Numbcring Space) -med landsnumret 388 bör upprättas så snart 
som möjligt efter det att ITU (Internationella teleunionen) formellt har anvisat detta 
nummer. Med ett regionalt "landsnummer" för Europa skulle det bli möjligt för företag 
att använda geografiskt oberoende "europeiska" nummer oavsett geografisk belägenhet, 
och på detta vis skapa ett nummerområde för helt alleuropeiska tjänster74. Internationella 
teleunionens beslut om permanent anvisning av prefixet 388 har skjutits upp till år 2000. 
Den roll som CEPT (Europeiska post-och teleunionen) spelar vid administrationen av 
regionala geografiska landsnummer (exempelvis 388) kommer också att behöva 
förtydligas. 
År 1996 var man enig om att ett enhetligt europeiskt nummersystem skulle kräva fler 
undersökningar, och att det borde ses i ett perspektiv av lO-20 år. Med tanke på den 
utveckling av Internet som nUmns ovan, bör man undersöka hur gemenskapens mål för 
en inre marknad för kommunikationstjänster, i synnerhet med avseende på alleuropeiska 
tjänster, skall uppnås i ett det bredare sammanhanget med numrering, narmngivning och 
adressering. Kommissionen överväger ett EU-domännamn på toppnivå för Europa. 
Dessutom inser den behovet av en bättre dialog mellan dc organ som sköter numrering, 
namngivning och adressering på global, europeisk och nationell nivå. I debatten om ett 
nytt enhetligt system för numrering, namngivning och adressering i Europa för att lösa 
problemet med de nuvarande olikartade nummersystemen, hör man vara medveten om de 
72 
73 
74 Grönbok om en numreringspolitik för teletjänster i Europa (KOM(l996) 590, 20.11.96) 
Meddelande till Europaparlamentet och rådet om samrådet om gri>nboken om en numreringspolitik 
för teletjänster i Europa (KOM(97)203, 21.05.97) 
Kommissionens och Europeiska telekontorets (ETO:s) ansträngningar för att upprätta ett fältförsök 
med avseende på ETNS och f<>r att få en permanent anvisning av "388" från ITU har i praktiken inte 
fått fullt stöd av alla medlemsstater. Vissa befintliga teleoperatörer har ifrågasatt ETNS betydelse 
för handeln. 
48 
totala kostnaderna för ekonomin om Europa inte får en milj\) som är lika effektiv som de 
glohala konkurrenternas miljö . 
.f.. 6. 3. Nummerporlahi/ilet 
I det nuvarande regelverket åläggs fasta operatörer att erbjuda sina abonnenter 
nummerportabilitet mellan operatörer för geografiska nummer och portabilitet mellan 
operatörer oberoende av geografisk belägenhet för icke-geografiska nummer. I 
mobilsektorn är kunderna mer benägna att byta leverantör än i de fasta näten, vilket den 
stora "rotation" som mobiloperatörer erfar är ett tecken på. Vissa medlemsstater håller 
dock redan på att införa nummerportabilitet mellan operatörer för mobiloperatörernas 
abonnenter, på grund av att detta gynnar kunderna och ökar konkurrensen i mobilsektom. 
Tillkomsten av kombinerade mobiltjänster och fasta tjänster, varigenom en kund med 
fasta tjänster och mobiltjänster kan få ett enda nummer f<)r att ta emot alla samtal, är 
ytterligare en anledning till att nummerportabiliteten mellan operatörer bör utvidgas till 
mobilscktom, annars kan dessa kunder i en konvergerande omgivning bli låsta till en 
leverantörs tjänster. Kommissionen anser att det ligger i användamas intresse att göra 
nummerportabilitet mellan operatörer tillgänglig för användare av mobiltelefon. 
Frågan om nummerportabilitet mellan operatörer av fasta nät och mobilnät är mer 
komplex, delvis på grund av dc stora laxeskillnaderna för samtal till fasta terminaler och 
mobilterminaler. Öppna taxor är en viktig konsumentfräga, och på grund av att 
information om priset på ett samtal inte finns tillgänglig i förväg är det inte självklart att 
nummerportabilitet mellan operatörer av fasta nät och mobilnät skulle medföra 
uppenbara fördelar för användarna på kort sikt. Kommissionen är därför i detta skede inte 
övertygad om att det vore lämpligt att införa krav på nummerportabilitet mellan fasta nät 
och mobilnät 
Medlemsstatema börjar nu införa centraliserade databaser för nummerportabilitet, där 
intelligenta nät (IN) används, och detta kommer att underHitta införandet av metoder för 
att göra taxorna mer öppna, och av andra nya intelligenta konsumenttjänster. 
Kommissionen är oroad över att otillräckliga åtgärder vidtas för att dessa nationella 
databaser skall kunna samverka. Den har ännu inte beslutat om regelverket bör innehålla 
föreskrifter om att samverkan skall vara obligatorisk för att underlätta tillhandahållandet 
av alleuropeiska tjänster. ETSI (Europeiska institutet för telckommunikationsstandarder) 
skulle ansvara för utarbetandet av nödvändiga standarder. 
4.6.4. Tilldelnin~ av telefonnummer och konkurrens 
Det finns ett stort behov av att dc nationella numreringsplanerna medger rättvist, 
kvantitativt och kvalitativt tillträde till numreringsresurser för alla marknadsaktörer. 
Detta är en huvudförutsättning för icke-diskriminerade t i Il träde till den avreglerade 
telemarknaden. I det nuvarande regelverket föreskrivs det att medlemsstatema skall se till 
att det finns tillräckligt med tillgängliga nummer så att konkurrensen kan utvecklas, och 
de nationella tillsynsmyndigheterna, inte monopoloperatörcma, åläggs att förvalta den 
nationella numreringsplanen. Kommissionen anser att dessa regler bör stärkas på ett antal 
specifika områden enligt följande: 
-Bekräftelse av de nationella tillsynsmyndigheternas rätt att upphäva användningen av 
en nummertilldelning om sådana ändringar på ett uppenbart sätt bidrar till att 
nummerresurserna används effektivt. 
49 
-Uppmuntran till att de nationella tillsynsmyndigheterna samordnas i frågor av 
europeiskt intresse, exempelvis eventuell brist på opcratörsnummr för mobilnätet 
inom IMSI (International Mobile Subseriber ldentity), mot hakgrund av tillkomsten av 
al !europeiska tjUnster och opcramrcr av virtuella mohi ln~ir75. 
--Krav pil att dc nationella tillsynsmyndigheterna skall övervaka tilldelningen av 
punktkoder76 i signaleringssystem nr 7 på nationell nivå, i syfte att underlätta 
tillhandahållandet av gränsöverskridande tjänster, och att de också skall övervaka 
prefixen för bolagsnät som använder sig av offentliga resurser. I vissa medlemsstater 
kontrollerar monopoloperatören fortfarande vissa av dessa resurser. 
4. 6. 5. Kommissionens ståndpunkt 
Kommissionen föreslår 
• att man i detta skede inte vidtar några specifika regleringsåtgärder med avseende på 
namngivning och adressering för Internet, men att man håller situationen under 
uppsikt, 
• att man uppmuntrar dialogen mellan de organ som sk<1tcr numrering, namngivning 
och adressering på europeisk nivå och medlemsstatsnivå, och att europeiska 
ståndpunkter samordnas i internationella organ, 
• att man utvidgar tillgången till nummerportabilitet mellan operatörer för 
mobilanvändare, men i detta skede inte kräver nummerportabilitet mellan operatörer 
av fasta nät och mobilnät, 
• att man överväger att påbjuda samverkan mellan nationella databaser i intelligenta nät 
(liN), i syfte att underlätta tillhandahållandet av alleuropeiska tjänster, 
• att man stärker det nuvarande regelverket för numrering genom i) att bekräfta de 
nationella tillsynsmyndigheternas rätt att upphäva användningen av en 
nummertilldelning om sådana ändringar på ett uppenbart sätt bidrar till att 
nummerresurserna används effektivt, ii) att uppmuntra samordning av de nationella 
tillsynsmyndigheterna i friigor av europeiskt intresse, och iii) att kräva att de 
nationella tillsynsmyndigheterna skall övervaka t i Il delningen av punktkoder i 
signaleringssystem rir 7 och prefixen för bolagsnät 
4. 7. Specifika konkurrensfrågor 
Kommunikationsmarknaden domineras fortfarande av befintliga, vertikalt integrerade 
marknadsaktörer som fortfarande har massiva marknadsandelar på sina nationella 
marknader, vilka de försöker överföra till närliggande marknader. Vissa marknader i 
kommunikationssektorn, exempelvis mobilmarknaden, uppvisar ändå markant höjda 
konkurrensnivåer, och nya operatörer på marknaden håller i varierande utsträckning på 
att ta över monopoloperatörers marknadsandelar i alla marknadssegment Det är 
75 IMSI har endast ett tvåsiffrigt mobilnätsprefix, som ti-lldelas på nationell nivå. Se ITU-T 
Recommendation E.2l2. 
Punktkoder används i signaleringssystem nr 7 fiir att idcntil"icra uodcr i ett kopplat nät. En befintlig 
operatörs kontroll av punktkoder kan hindra samtrafik ()vcr gran'>l·rna. 
50 
kommissionens, de nationella konkurrensmyndigheternas och de nationella 
tillsynsmyndigheternas uppgift att se till att trenden mot effektiv konkurrens upprätthålls. 
Tillämpningen av sektorspecifika regler tillsammans med konkurrensregler underlättar 
nyetablering på de marknader diir monopoloperatörer forts~itter att ha en stark ställning 
och att kontrollera tillträdet t i Il flertalet abonnenter. Dessa regler är till för att nya 
operatörer skaJI kunna konkurrera pi1 ett effektivt sätt. Syftet är att skapa ett regelverk 
som kan upphävas allt eftersom konkurrensen blir hårdare, med målsättningen att 
marknadsinflytandet skall kontrolleras genom tillämpning av gemenskapens 
konkurrenslagstiftning. 
Nyckelfrågan är därför rätt balans mellan sektorspecifik reglering och konkurrensregler. I 
synnerhet bör den sektorspecifika regleringen innehålla fler begrepp från 
konkurrenslagstiftningen av typen "dominerande ställning" i artikel 82 i fördraget. 
4. 7.1. Nödvändig infrastruktur 
Kommunikationsmarknaden är en nätverksindustri, och trots att den alltmer 
kännetecknas av konkurrens, tenderar monopoloperatörer att kontrollera infrastrukturen, 
och nya operatörers tillträde till den varierar mellan att vara önskvärt och livsnödvändigt. 
Doktrinen om nödvändig infrastruktur?? avser en situation där ett företag har en 
dominerande ställning när det gUller utbudet av sådan infrastruktur som är avgörande för 
att andra företag skall kunna erl~juda varor eller tjänster, och där denna infrastruktur inte 
kan kopieras pä ett ekonomiskt sntt. Medan det i dc flesta medlemsstater finns alternativ 
infrastruktur som medför konkurrens med avseende på monopoloperatörers lokala nät, 
kan monopoloperatörens lokala nät i avsaknad av sådan alternativ infrastruktur betraktas 
som nödvändig infrastruktur. Om det däremot är så att kundemas kostnader för att byta 
avkodare för digital television är överkomliga, bör dessa i princip inte betraktas som 
nödvändig infrastruktur. 
Begreppet "nödvändig infrastruktur" har visat sig vara användbart vid hanteringen av 
tillträde till infrastruktur som tillhör ett företag med en dominerande ställning på 
marknaden. I det lokala nätet kan det i framtiden bli så att inget enskilt företag har en 
dominerande ställning, men att konkurrensen ändå är otillräcklig på grund av att endast 
ett begränsat antal operatörer har tillträdesnät för kunder. Under dessa omständigheter 
kommer begreppet "betydande marknadsinflytande" även i fortsättningen att vara 
värdefullt vid hanteringen av t i liträdes frågor. De villkor som beaktas när man fastställer 
om ett företag har betydande marknadsinflytande inbegriper företagets "styrning över 
slutanvändamas möjlighet att få tillträde "78 (se avsnitt 4.7.2 nedan). 
Omfattningen av alla regleringsskyldigheter skulle med tiden kunna reduceras till en 
funktion av i vilken utsträckning en "nödvändig infrastruktur" kan kopieras på ett 
. ekonomiskt sätt. 
77 
78 Enligt denna doktrin missbrukar ett företag i dominerande ställning när det gäller att tillhandahålla 
infrastruktur som är absolut nödvändig för leverans av varor eller tjänster på en annan marknad, sin 
ställning om företaget, utan objektiv anledning, vägrar tillgång till denna infrastruktur. EG­
domstolen mål C-7/97, Oscar Bronner GmbH & Co. KG. Yttrande av generaladvokat Jacobs, 
punkt 34. 
Artikel 4.3 i samtrafikdirektivet. 
51 
.J. 7. 2. Dominerande ställning och hetydande marknad\· inflytande 
I dc första skedena i utvecklingen mot fri konkurrens Ur nya operatörers tillträde till 
monopoloperatörers nät en förutsättning för hållbar konkurrens, och begreppet 
"betydande marknadsinflytande" (SMP -significant market power) används för 
närvarande som utlösare för n~ir specifika skyldigheter skall tillämpas. Operatörer med 
mer än 25 %1 av marknadsandelama på specifika marknader (dvs. fast telefoni, 
mobiltelefoni och förhyrda förbindelser) anses ha betydande marknadsinflytande, men de 
nationella tillsynsmyndigheterna har möjlighet att beakta andra faktorer, och att frångå 
tröskeln på 25 % av marknaden. 79 
Enligt undersökningar som utf<>rts för kommissionens rUkning, och som stödjer sig på 
erfarenheterna från den nuvarande ordningen, skulle en mer passande utlösare för vissa 
förhandsskyldigheter vara det begrepp i konkurrenslagstiftningen som kallas 
"dominerande ställning". En kompletterande åtgärd skulle vara att i vissa direktiv ta bort 
definitionen av den marknad pit vilken marknadsinflytandet bedöms, så att regelverket 
blir tekniskt oberoende. Kommissionen föredrar i princip att begreppet dominerande 
ställning, beräknat på ett sUtt som överensstämmer med konkurrenslagstiftningen, 
anvUnds som utlösare för dc tyngre förhandsskyldigheterna på vissa marknader 
(exempelvis skyldigheter att tillhandahålla en uppdelning av anslutningarna för lokala 
nät, kostnadsorienterade samtrafiktjänster och skyldigheter med avseende på icke­
diskriminering). Den anser dock att den nuvarande tröskeln för betydande 
marknadsinflytande bör behållas när det gäller andra skyldigheter (exempelvis 
skyldigheter att förhandla om tillträde, se avsnitt 4.2.1 ovan, och skyldigheter med 
avseende på öppenhet). De faktorer som skall beaktas av de nationella 
relgeringsmyndighetema när de gör bedömningar om betydande marknadsinflytande 
kommer att anpassas till att inbegripa en organisations förmåga att agera portvakt, med 
kontroll över t i Il trädet t i Il tjänster. 
Dc nationella tillsynsmyndigheterna skulle sammanställa förteckningar över 
organisationer med dominerande ställning eller betydande inflytande på marknaden så att 
förhandsskyldigheterna kan genomföras i specifik lagstiftning. De nationella 
tillsynsmyndigheterna skulle fastställa de relevanta marknaderna och marknadsaktörernas 
sUillningar på dessa marknader regelbundet, kanske en gång per år, med hjälp av metoder 
som liknar dem som används under konkurTcnslagstiftningcn. Denna bedömning skulle 
dc nationella tillsynsmyndigheterna göra i nära samarbete med den nationella 
konkurrensmyndigheten. Riktlinjer på europeisk nivå skulle vara nödvändiga för att 
underlätta en korrekt tillämpning av principerna i konkurrcnslagstiftningen, och för att 
marknadsdefinitionerna i olika medlemsstater inte skaiJ skilja sig åt, vilket skulle inverka 
negativt på den in·re marknaden. Den förteckning över organisationer med dominerande 
ställning som sammanställs av de nationella tillsynsmyndigheterna skulle i synnerhet 
vara till för tillämpning av förhandslagstiftning och skulle inte vara uttömmande, 
eftersom andra företag skulle enligt konkurrenslagstiftningen kunna anses ha en 
dominerande ställning på vissa marknader. 
Samordning av de nationella tillsynsmyndigheternas tillämpning av utlösare för 
dominerande marknadsställning och betydande marknadsinflytande skulle vara mycket 
79 Dessa faktorer är för närvarande följande: Organisationens förmåga att påverka marknadsvill koren, 
dess omsättning i förhållande till marknadens storlek, dess styrning av slutanvändarnas möjligheter 
att få tillgång, dess tillgång till ekonomiska resurser och dess erfarenheter av att tillhandahålla 
produkter och tjänster på marknaden. I vissa fall kan en organisatlons internationella kopplingar 
också vara relevanta. 
52 
viktig, och den skulle kunna sk~ med hjälp av dc institutionella åtgärder som föreslås i 
avsnitt 4.8. 
Användning av tvi\ utlösare ger dc nationella tillsynsmyndigheterna möjlighet att 
till~impa den reglering som helastar marknadsaktörerna minst, i proportion till 
konkurrensnivån på marknaden ifråga. 
Dessa föreslagna förändringar skulle medföra att de mobiloperatörer som har fått besked 
om att de har betydande marknadsinflytande på mobilmarknaden skulle upphöra att ha 
skyldigheter med avseende på icke-diskriminering (under förutsättning att de inte har en 
dominerande ställning). I stället skulle de få nya skyldigheter att förhandla med företag 
som begär tillträde till deras nät, med möjlighet till den typ av ingripande av 
tillsynsmyndigheter som anges i avsnitt 4.1.2. 
4. 7. 3. Kommissionens ståndpunkt 
. ···-· ··------------
Kommissionen föreslår 
• att begreppet dominerande ställning i konkurrenslagstiftningen används som en 
lämpligare utlösare för vissa sektorspecifika skyldigheter, i synnerhet 
kostnadsorientering och icke-diskriminering, medan den lägre tröskeln för betydande 
marknadsinflytande behålls för andra skyldigheter, ~xempelvis skyldigheter att 
förhandla om tillträde och skyldigheter med avseende på i)ppenhet. 
4.8. Institutionella frågor 
I avsnitt 2.5 sammanfattas situationen, på grundval av und~rsökningarna om mervärdet 
av reglering på europeisk ni v å, ·med att förbättringar av de nuvarande institutionella 
åtgärderna på EU-nivå blir effektivare än upprättandet av en helt ny europeisk 
regleringsinstitution. 
Man inser dock att den regleringsmodell som beskrivs i detta meddelande, och som 
innebär ökad delegering av beslutsfattandet till nationella tillsynsmyndigheter, förutsätter 
en motvikt i form av större samordning av nationella tillsynsmyndigheters beslut och 
ståndpunkter på EU-nivå. Denna samordning bör i första hand bygga på 
samförståndsbyggande processer i europeiska regleringsorgan, där alla berörda parter kan 
uttrycka sina åsikter. Dessa processer kommer i slutändan bara att bJi riktigt effektiva om 
de backas upp av möjligheten att beslut ges laga kraft. 
Nuvarande förfaranden för samarbete med CEPT/ECTRA har inte fungerat på ett 
tillfredsställande sätt. Med få undantag har de resultat som förväntades av detta 
samarbete inte erhållits (det viktigaste exemplet är misslyckandet med att enas om ett 
samordnat tillståndsförfarande). Detta stödjer slutsatsen att nya institutionella åtgärder är 
nödvändiga. 
4.8.1. Förslag till nya institutionella åtgärder 
Kommissionen föreslår därför att ett effektivt arrangemang skulle bygga på de 
institutionella åtgärder som redan finns i gemenskapen (exempelvis när det gäller 
53 
uppgiflsskydd80), och att det skLJIIe hcstä av t vii delar: en formell kommittc bestående av 
kommissionen och medlemsstaterna, som verkar inom ramen för dc nya 
kommilleförfaranden som Europaparlamentet, rådet och kommissionen har kommit 
överens om81, och benämns kommunikationskommitten (COCO M), och en 
kommunikationsgrupp på hög ni v å (HLCG) bestående av nationella tillsynsmyndigheter 
och kommissionen. 
Kommunikationskommitten (COCOM), skulle ersätta de befintliga kommitteerna 
(kommitten för tillhandahållande av öppna nät (ONP-kommitten) och 
tillståndskommitten). Den nya kommitten skulle ha en rådgivande och en föreskrivande 
ro1J82, som fastställs i de berörda direktiven, och skulle kunna hantera allt som omfattas 
av det nya rcgelverket, inhegripcttillstfmd, spektrum, tilltrUde och samtrafik. 
f si n rädgivande kapacitet skulle kommitten kunna uppmanas att avge yttranden till 
kommissionen om utkast till icke-bindande åtg~irder med avseende på 
kommunikationsinfrastruktur och tillhörande tjänster. Sådana åtgärder skulle föreslås av 
kommissionen exempelvis på begäran av kommunikationsgruppen på hög nivå eller av 
den föreslagna expertgruppen för radiospektrumpolitik. Exempel på sådana åtgärder 
skulle kunna vara rekommendationer från kommissionen, (exempelvis om specifika typer 
av tillträde eller samtrafik) och befogenheter till CEPT rörande exempelvis 
spektrumtilldelning för kommunikationstjänster samt befogenheter till ETSI rörande 
standarder. 
I sin föreskrivande kapacitet skulle kommitten rösta om utkast till bindande åtgärder med 
avseende på kommunikationsinfrastruktur och. tillhörande tjUnster. Sådana åtgärder skulle 
föreslås av kommissionen (exempelvis på grundval av initiativ som tagits av 
kommunikationsgruppen på hög nivå eJler av den f<>reslagna expertgruppen för 
radiospektrumfrågor). Exempel på sådana åtgärder skulle kunna vara beslut av 
kommissionen om krav på att vissa åtgärder skall vidtas, exempelvis för att harmonisera 
tillämpningen av gemenskapens Jagstiftning på ett specifikt område, eller för att resultat 
som förhereds av CEPT genomförs i medlemsstatema till fullo. 
Kommunikationsgruppen på hög nivå (HLCG) skulle bestå av kommissionen och de 
nationella tillsynsmyndigheterna i medlemsstaterna. Den skulle överta funktionerna för 
den nuvarande regleringsgruppen på hög83 och utnyttja dess erfarenheter. Den skulle 
upprättas formellt i gemenskapens lagstiftning. Reglerna för denna skulle fastställas i 
ramdirektivet Gruppen skulle ha en företrädare för en nationell tillsynsmyndighet som 
ordförande, och kommissionen som sekretariat. · 
80 
81 
82 
83 Kommitte och arbetsgrupp som upprättas genom det allmänna direktivet om uppgiftsskydd, det bör 
påpekas att de förslag som anges här liknar, men är inte identiska med, dem som upprättats för 
uppgiftsskydd. 
Ri\dets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid 
utövandet av kommissionens genomförande befogenheter (EGT l. 184, 17.07 .99, sid. 23 
k()mmittebeslutet). 
När det gäller de f<>rfaranden som anges i kommittebeslutet, skall alla kommitternöten hållas i 
enlighet med antingen det rådgivande Wrfarandet i artikel 3, eller det föreskrivande förfarandet i 
artikel 5. Kommitten skall inte kombinera båda förfaranden vid samma möte. 
Ad hoc-grupp av nationeiJa administrationer och tillsyrtsmyndigheter upprättad genom rådets 
resolution ~v den 22 juli 1993 om en översyn av situationen på telekommunikationsområdet och 
behovet av ytterligare utveckling av denna marknad (EGT C 213. 6.8.1993, s. 1). 
54 
Gruppen skulle samarbeta intensivt med organ på europeisk nivå (exempelvis 
konsumentorgan såsom konsumentkommitten, standardiseringsorgan såsom ETSI, 
sektorskommitteer för social dialog, rundabordskonferenser förbranschen och organ som 
företräder industrin, såsom den europeiska plattformen för telekommunikationer (ETP -
European telecommunications platform), gruppen för sändning av digital video (DVB -
Digital Video Broadcasting group) etc. I vissa fall skulle dessa andra organ kunna 
inbjudas att delta i utarbetandet av kompletterande åtgärder, såsom förfarandetegler, som 
inlämnas till gruppen för godkännande. Gruppen skulle dessutom samarbeta med berörda 
rådgivande grupper i gemenskapens institutioner. Det skulle kunna åläggas att skriva en 
offentlig årsrapport om sin verksamhet till Europaparlamentet och rådet. 
Kommuni.kationsgruppen skulle koncentrera sig på att assistera kommissionen i arbetet 
för all uppnå en så enhetlig tilHimpning som möjligt av de nationella åtgärder som 
antagits inom ramen för det regelverk som fastställs i gemenskapens lagstiftning. Dess 
verksamhet skulle kunna inbegripa följande: 
-Antagande av de nationella ti llsynsmyndighetemas överenskomna ståndpunkter när 
det gäller den detaljerade t i l lämpningen av gemenskapens lagstiftning, i syfte att 
främja alleuropeiska tjänster. 
Tillvaratagande av deras expertis vid upprättande av ED-riktlinjer för 
marknadsdefinitioner med avseende på skyldigheter ti Il samtrafik och tillträde (se 
avsnitt 4.7.2.). 
-Godkännande av förfaranderegler för användning i medlemsstaterna, för frågor om 
tillämpningen av gemenskapens lagstiftning. Sårlana koder skulle kunna utarbetas av 
kommunikationsgruppen på hög nivå eller av andra berörda parter. 
-Lösning av tvister mellan konsumenter och operatörer i dc fall där gränser korsas, på 
grundval av de förfaranden som redan upprättats på nationell nivå och på EU-nivå för 
samordning av de nationella t i llsynsmyndighetemas åtgUrder84. 
-Övervakning av och informering om de nationella tillsynsmyndigheternas verksamhet 
i hela gemenskapen, i synnerhet med avseende på nationella samråd om specifika 
regleringsfrågor och efterföljande beslut av de nationella tillsynsmyndigheterna. 
-Övervägande av problem som medlemsstaterna, de nationella tillsynsmyndigheterna, 
marknadsaktörerna eller användarna har uppmärksammat regleringsorganet på, och 
vid behov utarbetande av förslag till lösningar. 
-Påpekande av behovet av åtgärder från kommissionen (exempelvis rekommendationer 
eller beslut) i specifika frågor. 
Vad beträffar radiospektrum överväger kommissionen ett nytt rådgivande organ på EU­
mva Expertgruppen fiir radiospektrumpolitik som skall hantera 
radiospektrumfrågor i alla sammanhang där radiospektrum används, exempelvis när det 
gäller telekommunikationer, radio och TV, transport, forskning och utveckling etc. De 
nödvändiga politiska insatserna skulle därmed kunna inriktas mot CEPT:s och 
medlemsstatemas spektrumförvaltning, och mot ett lämpligt samarbete med 
internationella organ såsom Världsradiokonferensen (WRC) och Internationella 
84 Se artikel26 i taltelefonidirektivet och artikel 17 i samtrafikdirektivet 
55 
teleunionen (ITU), där tilldelningen och användningen av radiospektrum diskuteras på 
global nivå. Detta nya organ skulle stå jämte och komplettera det arbete som 
kommunikationsgruppen på hög nivii utför. Mer utförliga uppgifter om detta organ 
i\tcrfinns i meddelandet om resullaten frän samrådet om grönboken om radiospektrum. 
Upprätthållandet av att gemenskapens lagstiftning ~enomförs korrekt förblir 
kommissionens ansvarsområde, och det påverkas inte av de ovanstäende 
åtgärderna. 
4.8.2. Nationella ti/1,\ynsmyndigheter 
Dc nationella tillsynsmyndigheternas roll är avgörande för att det nuvarande regelverket 
skall fungera. Det är mycket viktigt att de har tillräckliga resurser, är verkligt oberoende, 
och aktivt strävar efter att öppna sina nationella marknader för konkurrens och 
innovation. I det nya regelverket kommer deras roll om möjligt att bli ännu viktigare. 
Eftersom reglerna på EU-nivå kommer att bli allmännare, kommer det att finnas ett 
behov av mekanismer för att de nationella tillsynsmyndigheterna skall tillämpa de mål 
och principer som anges i direktiven på ett sätt som skyddar den inre marknadens 
integritet. 
l gemenskapens lagstiftning inser man att en nationell tillsynsmyndighets funktioner kan 
utföras av mer än ett organ, och i dc flesta medlemsstater delas dessa funktioner upp 
mellan den oberoende nationellatillsynsmyndigheten, det berörda ministeriet och ibland 
ett separat organ för spektrumfrågor. 
Kommissionen kommer även i fortsättningen att intressera sig för vissa av dessa 
åtgärders effektivitet, och den kommer att stärka de nuvarande föreskrifterna så att 
-den oberoende nationella t i Il synsmyndigheten kan fullgöra sin uppgift att övervaka 
marknaden utan politisk inblandning och utan att det påverkar regeringens ansvar för 
den nationella politiken, 
-delegeringen av de nationella tillsynsmyndigheternas ansvar till olika organ inte leder 
till förseningar och dubbleringar av beslutsfattandet, 
-sektorspecifika tillsynsmyndigheter och nationella konkurrensmyndigheter kan 
samarbeta effektivt med friigor som rör kommunikationsinfrastruktur och tillhörande 
tjänster, och så att de nationella tillsynsmyndigheterna säkerställer att deras beslut 
överensstämmer med gemenskapens konkurrenslagstiftning, 
-förfaranden för beslutsfattande på nationeJI nivå blir öppna. 
4. 8. 3. Kommissionens ståndpunkter 
Kommissionen är medveten om behovet av att en tydlig regleringsfunktion utövas på 
unionsnivå, varvid det samtidigt säkerstäJls att regelverket genomförs nära marknaden i 
medlemsstaterna. Kommissionen föreslår följande: 
• Att de två telekommunikationskommitteerna ersätts med en ny 
kommunikationskommitte, med hjälp av expertis från en ny kommunikationsgrupp på 
56 
hög nivå bestående av kommissionen och nationella tillsynsmyndigheter, som skall 
arbeta för att göra tillämpningen av gemenskapens lagstiftning mer konsekvent. 
• Oversyn av nuvarande f()rl'sJ...riftcr i syfte att i) stärka dc nationella 
tillsynsmyndigheternas oberoende, ii) se till att ansvarsfördelningen mellan 
institutioner på nationell nivil inte leder till förseningar och dubbleringar av 
beslutsfattandet, . iii) förbättra samarbetet mellan sektorspecifika och allmänna 
konkurrensmyndigheter och iv) föreskriva att beslutsfattandet på nationell nivå är 
öppet. 
57 
5. KONSOLIDERAD 
STÅNDPUNKTER F()RTECKNING ÖVER KOMMISSIONENS 
En fullstUndig förteckning över stiindpunkterna i meddelamkt anges nedan. 
Tillstånd och auktorisation 
• Använd allmänna auktorisationer som grundval för beviljande av tillstånd för 
kommunikationsnät och kommunikationstjänster, och låt specifika auktorisationer 
vara förbehållna tilldelning av radiospektrum och nummer. 
• Tillämpa ett omfattande och konsekvent politiskt regelverk på 
kommunikationsinfrastrukturen, inbegripet radio-och TV -nät, med lämpliga 
övergångsåtgärder vid behov. 
• Begränsa omfattningen av de villkor som eventuellt åtföljer auktorisationerna; 
upprätta förfaranden så att man kan enas om auktorisationskategorier på EU-nivå. 
• Se till att avgifter för auktorisationer täcker cnd~1st befogade och relevanta 
adn1inistrativa kostnader, och upprätta riktlinjer pil Fl J-nivå för att främja bästa 
mct(>dcr och öppenhet. 
• Fortsätt att auktorisera kommunikationstjänster över Internet på samma sätt som 
andra kommunikationstjänstcr. 
Tillträde och samtrafik 
• Behåll specifika gemenskapsregler för både tillträde och samtrafik, på grundval av de 
principer som anges i samtrafikdirektivet och direktivet om TV-standarder. 
• Vad beträffar tiiJträde tiiJ infrastrukturnät bör de nationella tillsynsmyndigheterna i 
medlemsstatema ansvara för hanteringen av specifika tillträdesfrågor, inbegripet 
återförsäljning av tjänster, i enlighet med en uppsättning villkor och kriterier som 
anges i gemenskapens lagstiftning. Kräv att infrastrukturägare med betydande 
inflytande på marknaden skall förhandla pft kommersiella villkor om 
tilltriidcsansökningar. Kr~iv att dominerande infrastrukturägare beviljar rimliga 
ansökningar om tillträde. Bchiill dc nationella tillsynsmyndigheternas möjlighet att 
ingripa för au lösa tvister. 
• Behåll kravet på kostnadsorienterad samtrafik i direktiv men tolka detta begrepp med 
hjälp av kommissionens rekommendationer. Behåll rekommendationen att använda 
långsiktiga genomsnittliga marginalkostnader för att prissätta dominerande 
operatörers framkoppling av samtal. Var medveten om att tjänster gällande samtals 
ursprung och debiteringsform, transittjänster och framkoppling av samtal antagligen 
kommer att utvecklas som olika marknader med olika regler. 
• Utfärda vid behov rekommendationer för tillträde. Överväg i synnerhet en 
rekommendation på kort sikt till medlemsstatema om tekniska och ekonomiska 
aspekter på uppdelning av anslutningarna för lokala nät. 
• Utvidga det nuvarande standardiseringsregelverket för telekommunikation till att 
omfatta all kommunikationsinfrastruktur och alla tillhörande tjänster -så att man i 
största möjliga mån förlitar sig på ett frivilligt förhållningssätt gentemot 
standardisering -men t i Il handabill l förfaranden för att s~ikerställa öppet t i Il träde och 
driftskompatihilitct om dc frivilliga processerna inte utfaller väl. 
• Gör val av operatör- men inte förhandsval -tillgängligt för mobilanvändare, genom 
att föreskriva skyldigheter för mobilaktörer med betydande marknadsinflytande. 
Förvaltning av radiospektrum 
• Administrativ prissättning och utauktionering av radiospektrum kan vara sätt att se 
till att radiospektrumet används effektivt. Ett förtydligande behövs dock av 
genomförandevillkoren och av vilka sektorer som bör ornfattas av ett sådant system, 
så att andra principer av allmänt intresse kan bevaras och ett i stort sett jämförbart 
tillträde till frekvenser kan säkerställas. 
• Medlemsstatema bör uppmuntras till att i största möjliga mån använda intäkter från 
avgifter, auktioner och prissättning av radiospektrum för att höja 
spektrumeffektiviteten, och man bör överväga att göra intäkter tillgängliga vid 
omfördelning av radiospektrum. 
• Det nuvarande tillståndsdirektivet bör ändras så att medlemsstatema tillåts, men inte 
påbjuds, att införa föreskrifter om andrahandshandel med radiospektrum som ett sätt 
att uppmuntra till effektiv användning av radiospektrumet Kommissionen kommer 
att överväga vilka skyddsmekanismer som kan behövas i gemenskapens intresse. 
• Dialogen med medlemsstaterna om fördelnings- och tilldelningsfrågor bör fortsätta, i 
synnerhet med avseende pä alleuropeiska kommunikationstjänster, inom ramen för 
nya institutionella åtgärder för sektorsövergripande radiospektrumfrågor. 
Samhällsomfattande tjänster 
• Behåll i detta skede den nuvarande definitionen av och tillämpningsområdet för 
samhällsomfattande tjänster. 
• Anta dc befintliga kriterierna för en eventuell utvidgning av deras 
tillämpningsområde, och mekanismer för regelbunden översyn, i gemenskapens 
lagstiftning -mot bakgrund av att samhällsomfattande tjänster är ett dynamiskt 
begrepp under utveckling. 
• Granska finansieringssystemen och uppmuntra utarbetandet av mekanismer av typen 
"pay or play" i detta sammanhang. 
• Utveckla principer för priss~ittning på EU-nivå så att priserna på samhällsomfattande 
tjänster blir överkomliga. 
Användar- och konsumentintressen 
• Uppdatera och förtydliga direktivet om uppgiftsskydd i telesektom, med hänsyn till 
den tekniska utvecklingen och för att se till att direktivet är lämpligt för en· 
konvergerande marknad. 
• Påbjud en förbättring av det europeiska larmnumret 112 genom att 
räddningstjänsterna automatiskt får uppgift om var samtalet kommer ifrån, och 
uppärksamma frågor om skydd av privatlivet i detta sammanhang. 
• Behåll och förstärk nuvarande skyldigheter med avseende på klagomålshantering, 
tjänstekvalitet och tvistlösning. Överväg om ytterligare i1tgärdcr behövs. 
,-------------------------------
• Gör informationen, även taxcinformationcn, mer lättöv~rskådlig för konsumenterna 
(exempelvis genom krav pi\ uppgifter om samtalskostnader till alla användare). 
• lnft}r krav p~\ att lcvcranli;n:r sk~1ll offcntligg<lra information om tjänstekvalitet för 
sina kunder. och heh~ill t i llsynsmyndighcternas rl~scrvhl'l ugcnhetcr att ingripa i frågor 
om tjänstekvalitet i de fall där prohlem uppstår med avseende på samhällsomfattande 
tjänster. 
• Upphäv direktiv 92/44/EG om förhyrda förbindelser när det väl finns ett 
tillfredsställande utbud av förhyrda förbindelser för alla användare och när priserna 
på förhyrda förbindelser har blivit konkurrenskraftiga. 
Numrering, namngivning och adressering 
• Vidta i detta skede inte några specifika regleringsiltgärder med avseende på 
namngivning och adressering på Internet, men håll situationen under uppsikt. 
• Uppmuntra dialogen mellan dc organ som står för numrering, namngivning och 
adressering på europeisk nivå och medlemsstatsniv~\. och se till att europeiska 
ståndpunkter i internationella organ samordnas. 
• Utvidga tillgången till nummerportabilitet mellan operatörer till att gälla även 
mobilanvändare, men kräv inte i detta skede nummerportabilitet mellan operatörer av 
fasta nät och m obi l nät. 
• Överväg att påbjuda samverkan mellan nationella databaser för intelligenta nät (liN) i 
syfte att underlätta tillhandahållandet av alleuropeiska tjänster. 
• Stärk det nuvarande regelverket för numrering genom att i) bekräfta de nationella 
tillsynsmyndigheternas rUtt att upphäva användningen av en nummertilldelning om 
sådana ändringar på ett uppenbart sätt bidrar till au nummerresurserna används 
effektivt, ii) uppmuntra samordning av de nationella tillsynsmyndigheterna i frågor 
av europeiskt intresse och iii) krUva att de nationella tillsynsmyndigheterna skall 
övervaka tilldelningen av punktkoder i signaleringssystem nr 7 och av prefix för 
bolagsnät 
Specifika konkurrensfrågor 
• Använd konkurrenslagstiftningen~ begrepp "dominerande ställning" som den 
lämpligaste utlösaren för vissa sektorspecifika skyldigheter, i synnerhet 
kostnadsorientering och icke-diskriminering, medan den lägre tröskeln "betydande 
marknadsinflytande" behålls för andra skyldigheter, exempelvis skyldigheter att 
förhandla om tillträde och skyldigheter med avseende pft öppenhet. 
Institutionella frågor 
• Ersätt de två telekommunikationskommitteerna med en ny 
kommunikationskommitte, med hjälp av expertis från en ny kommunikationsgrupp 
60 
på hög nivå bestående av kommissionen och nationella tillsynsmyndigheter, som 
skall arbeta för att göra tiiHimpningcn av gemenskapens lagstiftning mer konsekvent. 
• Granska nuvarande föreskrifter syfte att i) stärka de nationella 
tillsynsmyndigheternas oberoende, ii) se till att ansvarsfördelningen mellan 
institutioner på nationeJI nivå inte leder till förseningar och dubbleringar av 
beslutsfattandet, iii) förbättra samarbetet mellan sektorspecifika och allmänna 
konkurrensmyndigheter och iv) föreskriva att beslutsfattandet på nationell nivå är 
öppet. 
61 
BILAGA 1-Förteckning över aktuella unde•·sökningar i samband med 1999 års 
översyn 
TITEL UPPOIFTEI< OM UTOJVNINO 
Consumer demand for Interimrapport och offentlig workshop: 30.6.1999 
telecommunications services and the ( www. ispo. eec. be/infosoc/telecompolicy/enlfmc.pdj); 
implications of the convergence of Slutlig rapport: november 1999 
fixed and mobile networks for the 
regulatory framework for a liberalised 
EU markel 
-
Assessment of the situation of Slutlig rapport: oktohcr l 99Cl 
interconnection in telecommunications ( u·11·w. ispo. cec.:. hdil!filsoc/tclt '( wnpolic.:ylenllc.:rev.pt!f); in the European Union and the nced to 
review the ONP Interconnection 
Directive 97/33/EC 
Qualit y of voice telephony services Slutlig rapport: november 19<>9 
and rclated consumer protection issue~ (utkast till riktlinjer/rekommendationer på 
www. ispo. c.: e c. he/in.fiJ.mdteln ·ompo/icylen/QoS- · 
RECOMjinal.pc(f) 
Assessment of the situation of leased Slutlig rapport: december 1999 
Iines in the European Union and the 
consequences.on adaptation of the 
ONP leased Iines Directive 
Submarine cable landing rightsin Slutlig rapport och workshop: 15.9.1999 
Memher States and existing practices 
( II'IIW. ispo. eec. helil?fiJ.WJCitcfn ·tmtpolhy/enlsuhcah/espdf) for provision of transmission capacity 
on international routes, induding 
terrestrial cin..:uits, submarine cahles 
and saleliile !inks 
Study on the possible added value or a Slutlig rapport och workshop: 14.9.1999 
European Regulatory Authority for (u·ww. ispo.l'ec. he/iY!fiJsol'/te h:compolicy/en/erastudy.pdf) tclecommunications 
Study on tariff transparency in a multi- Slutlig rapport och workshop: 14.9.1999 
operator environment ( www. iJpo. eec. be/injiJsodtelccompolicylen/V2study.pqf), 
Offentlig workshop: 14.9.1999 
Study on categories of authorisations Andra interimrapporten och workshop: 20.9.1999 
(www. ispo. eec. be/infosoclte l ecompolicy/en/Categ.pdf) 
Slutlig rapport: november 1999 
Study on Information required for Andra interimrapporten och workshop: 20.9.1999 
verification (»•ww. iJpo. eec. he/infiJsodtclt·compolicylen/ver!fpc(f) 
Slutlig rapport: oktober 199() 
---
Study on Fees for Licensirig Andra interimrapporten och workshop: 20.9.1999 
Telccommunications Services and (1m IV. i.\fJO. eec. ht'/injo.,·o< ·<t<.;(·< ·omtwlity/en(ft'es. :i p) 
Networks Slutlig rapport: november l 1N9 
Stud·y on the re-examination of the Slutlig rapport: december 1999 
62 
scopc of universal service in the 
tdccommunications sector of the 
European l lnion. in the nmtext of the 
l')()') Review f-------------·------ -1---------------
Study to provide full tariff and pricing 
details of main EU 
telecommunications services during 
period 1998-2000 h)rsta rapporten: april 1999 
(www.ispo.cec.belin.fosocltelccompolicylen/ljan98.pd/), 
Andra rapporten: juli 1999 
( www. ispo. eec. be/in.fosoc/telecompolicy/en/ Jjan99.pd/), 
Tredje rapporten: år 2000 
Study on allocation of costs regarding Slutlig rapport: december 1999 
numhcr portability and carrier 
sclcction/pre-selection 
Study on the development of new Slutlig rapport: december 1999 
telecommunications services, in 
particular those exploiting Internet, 
and their impact on the European 
Union regulatory and policy 
fraruework for telecommunications 
Study on the preparation of an· Slutlig rapport: december 1999 
adaptable bottom-up eosting model for 
interconnection and access pricing in 
European Union countr:ies 
Survey study on the situation of Slutlig rapport: december J<)l)9 
te lecommunications services 
(including the scope of universal 
service) in the regions of the European 
Union 
63 
BILAGA Il-F()RTECKNIN<; ()VER FÖRKORTNIN(;AR 
ADSL 
API 
ATM 
BEUC 
CEPT 
DTTV 
OTV 
DVB 
ECTRA 
EPG 
ETNS 
ETO 
ETP 
ETSI 
GATS 
ICANN 
IMSI 
IN 
lP 
IRG 
ISO 
ISPO 
ITU 
LRAIC 
MVNO Asymmetrisk digital abonnentledning (Asymmetric Digital Subseriber Line) 
Gränssnitt för tillämpningsprogram (Application Program Interface) 
Asynktront överföringsmod -(Asynchronous Transfer Mode) 
Den europeiska konsumentorganisationen (Bureau Europeendes Unions de 
Consom mateurs) 
Europeiska post-och telesammanslutningen (Conference Europeenne des 
administrations des Posteset des Telecommunications) 
Digital markhunden televsion -(Digital Terrestrial TeleVision) 
Digital television 
Digital Video Broadcasting group 
Europeiska kommitten för regleringsfrågor på teleområdet (European Committee 
ofTelecommunications Regulatory Affairs) 
Elektronisk programguide -(Electronic Programme Guide) 
Europeiskt nummerutrymme -(European Telephony Numbering Space) 
Europeiska telekontoret -(European Telecommunications Office) 
European Telecommunications Platform 
Europeiska institutet för telekommunikationsstandarder (European 
Telecommunications Standards Institute) 
Allmänna tjänstehandelsavtalet -(General Agrcement on Trade in Services) 
Internet Corporation forAssigned Namesand Numbers 
International M obi le Subseriber ldentity 
Intelligenta nät -(Intelligent Network) 
Internetprotokoll -(Internet Protocol) 
Independent Regulators Group 
Internationella standardiseringsorganisationen (International Organization for 
Standardization) 
Projektkontoret för informationssamhället (Information Society Promotion Office) 
Internationella teleunionen -(International Telecommunications Union) 
Långsiktiga gcnomsnitt1iga marginalkostnader -(Long Run Average Incremental 
C ost) 
Operatör av virtuella mobilnät -(Mobile Yirtual Network Operator) 
64 
NRA 
ONP 
SME 
SMP 
WRC 
WTO 
XDSL Nationell tillsynsmyndighet -(National Regulatory Authority) 
Tillhandahållande av öppna nät-( Opcn Network Provision) 
Små och medelstora företag -(Small and Medium sized Enterprises) 
Betydande marknadsinflytande -(Significant Market Power) 
Världsradiokonferensen -(World Radiocommunications Conference) 
Världshandelsorganisationen -(World Trade Organization) 
Generisk beskrivning av olika system för digitala abonnentnät (Digital Subseriber 
Loop system, se även ADSL) 
65 
BILAGA III-ORDLISTA 
Anstånd 
Application Program InteTface 
(API) 
Asymmetric Digital Subseriber 
Line (ADSL) 
Åsynduonous Transfer Mode 
(1\TM) 
Ävkodarc 
Bredband 
Detaljhandelsminus 
l >igital Video Broadcasting 
(I>VB) Group (Gruppen för 
digital vidcosändning) 
DVB IRD 
l>VB SJ 
Electroniska programguider 
(EPG) 
Europeiskt nummerutrymme 
(ETNS- European Telephony 
Numhering Space) Åtgärd varmed en nationell tillsynsmyndighet avstår från att ålägga 
marknadsaktörer nya skyldigheter i enlighet med tidigare fastställda kriterier, 
när uppställda mål har uppnåtts. 
Gränssnitt för tillämpningsprogram. APl är ett programgränssnitt som används 
för kommunikation mellan program eller som gränssnitt melhm protokollager. 
Asymmetrisk digital abonnentledning. Ett system med digital abonnentledning 
som används för höghastigetstillträde till Internet över vanliga 
telefonledningar (partvinnade koppartråJar). ADSL ger hastigheter på upp till 
8 Mhps till anv:indaren (downstrcam) o\:h upp till l Mbps från användaren 
(upstream), heroende p~i leJningslängd och omständigheter. 
Asynkront överföringsmott Den teknik fllr bredbandstransmission som är 
ryggraden i världens telenät. ATM hryter upp informationsflödet i små celler 
på 53 hytes meJ fast längd. Celler i alla trafiktyper- tal, multimedia, data eller 
video -kan blandas med varandra. ATM verkar med hastigheterna 25, 155 
och 622 Mbps. 
Apparat mr on1vandling av en kodad signal till en signal som passar för vanlig 
terminalutrustning (exempelvis avkodare för digital-TV, även kallad set-top 
box). 
Term för höghastighetssystem för telekommunikationer, exempelvis system 
som samtidigt kan stödja flera informationsformat, såsom tal, 
höghastighetsdatatjänster och beställningsbara videotjänster. 
Detaljhandelspriset minus det procenttal som bedöms vara prishöjningen från 
parti-till detaljhandel. 
Digital Video Broadcasting Project (pn~jd.tet för digital videosändning), det 
industriforum som upprättade spedfikationerna för det system som nu används 
Wr att sända digital TV och för vissa andra digitala tjänster inom EU och 
annorstädes. Dessa specifikationer har antagits som europeiska telestandarder. 
Integrerad mottagare-avkodare (lntegratcd Receiver-Decoder), även kallad 
"set-top hox". Inomhusdelen av den utrustning som krävs för att de nuvarande 
analoga TV -apparaterna skall kunna ta emot digital TV och få tillträde till 
vissa andra digitala sändningar. 
I sändningsmultiplexom tillhandahåller DVB SI (DVB Service Information -
tjänsteinformation för DVB) information för identifikation och beskrivning av 
de olika enskilda tjänster som erbjuds i maskinläsningsform, så att DVB IRD 
kan gruppera dem i lämpliga kategorier med relevanta schemaangivelser, och 
sålunda göra det möjligt för användaren au välja en eller fler av dem efter 
behov. 
Realtidsbunden tablå direkt på skärmen med aktuella och kommande program 
i en specifik uppsättning kanaler. 
Ett nummerutrymme med en eu~opeisk landskod som är parallellt med de 
nationella nummerutrymmena. Internationella teleunionen (ITU) har tillfälligt 
anvisat landsnumret "388" till EU, och kommer att besluta om en permanent 
tilldelning år 2000. Nummer i det europeiska nummerutrymmet skulle kunna 
erhållas var som helst i Europeiska unionen. När systemet väl har genomförts 
kan en tjänst som numrerats i det europeiska nummerutrymmet tillträdas via 
ett enda alleuropeiskt nummer från vilken plats som helst i EU. 
66 
Framkoppling av samtal 
l'ullstiindigt mrdclade 
ursprungliga kostnader 
Förhandsval av operatör 
Geografiskt nummer 
l Wghastighetsöverföring av 
datahitar 
Icke-geografiskt nummer 
Intelligent nät (IN) 
International Mobile Subseriber 
ldentity (IMSI) 
Kahe llandn i n gsrättigheter 
Kommitte Wr tillhandahållande 
av öppna nät (ONP-kommitte) 
Konsument 
Ledningsrätt 
Lokala nät 
Lokalisering av samtal 
Lokalt nät En samtrafiktjänst som en nätoperatör erbjuder en annan, för att koppla 
ingftcndc smntal till den uppringda partL.Il. Framkoppling av samtal är en 
mmtsHttning liir samtut från wm som hl'l'>l till wm som helst i en miljö 1m·d 
mi\nra n;il. 
En rL·visionsmctod där alla kostnaderna lor produktionsaktiviteter fördelas 
mellan dessa aktiviteter. Fullständigt fördelade kostnader inbegriper en andel 
fasta kostnader som kan vara gemensamma eller delade mellan olika tjänster, 
exempelvis mellan tillträde och överföring. 
Möjlighet för kunden att i förväg välja en alternativ operatör för alla samtal av 
en viss typ. Olika operatörer kan väljas för olika kategorier av samtal , 
exempelvis lokalsamtal, fjärrsamtal, utiandssamtal eller samtal till 
mobiltelefon. Kundens val förprogrammeras av operatören av det lokala nätet 
så att kunden inte behöver slå något prefix för val av operatör vid varje samtal. 
Ett nummer i en nationell numreringsplan i vilket en del av sifferstrukturen har 
en geografisk innebörd som används för att dirigera samtal till den abonnent 
som har numret. 
Tjänst som tillhandahålls av en monopoloperatör varigenom en ny operatör 
hyr en tillträdesväg med hög hastighet till kunden. Monopoloperatören 
tillhandahåller och upprätthåller de övcrWringssysten (exempelvis ADSL­
modcm på lokalstationcn) som krävs mr alt tillhandahålla tillträdesvägen. 
Nummer från (nationella) nummerserier som inte kan identifieras med en 
specifikt geogratisk region, stad eller ort. Landsomfattande gratisnummer är 
ett exempel på icke-geografiska nummer. 
Telenät med åtskilda kopplings- och tjänstefunktioner. Telenäten blir därmed 
mycket flexibla genom att tjänster kan läggas till eller ändras utan att 
kopplingsfunktionerna behöver ändras. 
IMSI är en sträng av upp till 15 decimalsiffror varmed en unik mobilterminal 
eller mobilabonnent identifieras internationellt. IMSI behövs för att ett nät som 
hest)ks skall kunna identifiera en mohi !terminal eller mobilanvändare som är 
"roaming", exempelvis för att undersöka en abonnents hemnät för att få 
information om abonnemang och räkningar. 
Regler för landning av undervattenskablar i ett land. 
En kommitte med rådgivande och föreskrivande funktioner som består av 
företrädare för medlemsstatema och har kommissionens företrädare som 
ordförande. Kommitten är upprättad i enlighet med ramdirektivet om 
tillhandahållande av öppna nät (90/387/EEG). 
En privatperson som använder en kommunikationstjänst utanför arbetet. 
Rätt att installera infrastruktur på mark som ägs av andra. 
Abonnentens förbindelse (den partvinnade koppartråden) mellan det 
huvudsakliga distributionssystemet (vanligtvis lokalstationen) och 
funktionerna i kundens lokaler. 
Uppgift om den uppringande partens geografiska belägenhet. 
Nät varmed lokalstationen kopplas till användaren. 
67 
l.iingsiktig gcnomsnilllig 
marginalkostnad (LR/\IC) 
Multi p lex 
Nummerportabilitet 
N ummerprescntation 
Operatörer av virtuella mobilnät 
(MVNO- Mobile Virtual 
N~twork Op~rator) 
Prdix mr bolagsnUt 
Prefix för mohilnätoperaWrer 
Punktkod 
Regler om sändningsplikt 
Regleringsgrupp på hög nivå 
Samtalstransit 
Set-top hox 
Signakringssystcm nr 7 
Smalhand 
Tillhandahållande av öppna nät 
(ONP-Open Network Provision) 
T i llståndskommitte 
'ljänster gällande samtals 
ursprung och debiteringsfonn Mnkostnadcma för all tilllumdahrllla l' n ll•inst jämfnrt med kostnaderna i 
avsaknad av dL·n tjänst~n. Om ekonomin av betydande räckvidd med andra 
tjänster ignoreras, är d~t en genomsnillli!_: kostnad som motsvarar den som en 
ny opcratlir pil marknaden har. Eftersom kapadtet i detta sammanhang 
behandlas som en variahel är det UIH.krfi11 stått ett långsiktigt hegrt!pp. 
En grupp separata tjänster inom en enda hitström. 
Nummerportabilitet mellan operatörer innebär en möjlighet att överföra ett 
telefonnummer från en operatör till en annan. Detta gör det möjligt för 
kunderna att behålla sitt telefonnummer när de byter operatör och undanröjer 
ett stort hinder för fri konkurrens. 
Nummerpresentation (CLI) innehär överfilring av den uppringande partens 
telefonnummer till den uppringda parten. 
Mohiloperat<ir som inte har tillstånd att använda radiospektrum, men som har 
tilltriide till en eller flera mohiloperaWrcrs radioinfrastruktur, och kan erbjuda 
tjänster till kunder över den infrastrukturen och sitt eget nät. 
Koder som auv~inds mr att dirigera samttl mellan offentliga och privata nät 
(h11lapn~it). 
Ett tviisiffrigt prefix som fördelas på nationell nivå inom IMSI (se defintion). 
Punktkoder används i signaleringssystem nr 7 för att identifiera noder i ett 
kopplat nät. 
Föreskrifter om vilka radio-och TV -tjänster som skalllevereras över ett visst 
distributionsnät. 
En ad hoc-grupp som bildades 1993 och som består av företrädare på hög nivå 
för medlemsstatema och kommissionen. Upprättad enligt resolution 93/C213 
av den 22 juli 1993. 
En samtrafiktjänst som ofta tillhandahålls i samband med framkoppling av 
samtal, för överföring av samtal genom ett nät. 
Adapter för att TV-apparater Wr cnhart analoga (exempelvis PAL) signaler 
äwn skall kunna ta emot digitala sUndningar (eventuellt med hjälp av en 
puraholantenn d<.:. ). 
Signakringssystem mr intmnet- o<.:h lntl'IIICtsignalering enligt definition av 
Internationella teleunionen (ITU). 
Telefunktioner som bara kan behandla tal. fax, slow-scan video och 
dataöverföringar i hastighet/kilobit Smalband kan, till skillnad från bredband, 
inte hantera video med alla färger och rörelser eller dataöverföringar i 
megabitshastighet. 
Ett begrepp som definieras i ramdirektivet om tillhandahållande av öppna nät 
(90/387/EEG) och som rör harmoniserade villkor för öppet och effektivt 
tillträde till och bruk av offentliga telenät och teletjänster. 
En kommitte med rådgivande och föreskrivande funktioner som består av 
representanter för medlemsstatema och ~om har en representant för 
kommissionen som ordförande. Upprättad genom tillståndsdirektivet 
97/13/EG. 
En samtrafiktjUnst som en nätoperatik erbjuder en annan, för att koppla 
utgående samtal från den uppringande parten, exempelvis i samband med val 
eller fiirhamlsval av opcraWr, varigenom en ny operaWr kan ta över kunder för 
spcL:ifika typl'r av utgf1cnde samtul. 
68 
Val av operatör 
V iigHingdsmultiplcxering Mt)jlighet Wr kunden att välja en altL·rnativ operatör (exempelvis för 
tjärrsanltal eller internationella samtal) genom att slå ett kort prefix vid varje 
samtal (kallas även indirekt tillträde). 
Td,nik filr samtidig t)wrWring av lkra lrd;. venser ( v5gHingder ell~r fiirgt•r) av 
ljns genoml'n enda fiher. ot:h diirml'll iik.t kapadieten i installerad 
fi her i n frastn1 k tur. 
69