Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till rådets rekommendation om en balanserad fördelning mellan kvinnor och män i beslutsprocessen"

(96/C 204/08)

Den 30 januari 1996 beslöt rådet att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén enligt artikel 198 i Romfördraget om ovannämnda förslag.

Sektionen för sociala frågor, familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som hade ansvaret för att förbereda kommitténs arbete i ärendet godkände sitt yttrande den 12 april 1996. Föredragande var Bridin Twist.

Vid sin 335:e plenarsessionen den 24-25 april 1996 (sammanträdet den 24 april 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 102 röster för, 3 emot och 9 nedlagda röster.

1. Allmänna synpunkter

Kommittén välkomnar förlaget till rådets rekommendation, med förbehåll för följande synpunkter:

1.1. Trots att rekommendationen inte lyckas uppfylla de fullt legitima förväntningarna på att den skulle uttala sig för en jämn fördelning i beslutsprocessen, bör förslaget ändå kunna stimulera en integrerad och omfattande strategi för jämlikhet mellan könen, bland annat baserad på "mainstreaming" (hänsynstagande till "kvinnodimensionen" i beslutsprocesser) och frågan om jämställdhet (). I detta sammanhang vore det lämpligt att hänvisa till plattformen från kvinnokonferensen i Peking som 186 stater står bakom, och toppmötena i Essen och Cannes och det engagemang för jämställdheten som kom till uttryck där. Rådets rekommendation bör också behandla nödvändigheten av att införliva målsättningen "lika deltagande i beslutsprocessen" i det kommande fördraget.

1.2. Rekommendationen efterlyser strategier och åtgärder som skall "främja" en jämlik representation, i stället för strategier som kan bidra till att detta garanteras. Kommittén vill icke desto mindre uppmana medlemsstaterna att ställa upp tydliga mål och fastställa särskilda åtgärder för att genomföra omfattande informationskampanjer och samarbeta med arbetsmarknadens parter för att uppnå konkreta resultat vad gäller en större jämlikhet i beslutsprocessen. När man diskuterar konkreta mål bör man åtminstone underbygga dem med tidsplaner och andra uppföljnings- och utvärderingsmetoder. Positiv särbehandling skulle kunna belysas bättre i texten.

1.3. Behovet av positiv särbehandling är extra stort på utbildningens och fortbildningens område. I kommissionens förslag uttrycks berättigad kritik mot den rådande obalansen mellan könen i fråga om beslutsfattande, som har sin grund i de "stereotypa" kvinno- och mansrollerna som utbildningsväsendet förmedlar. Däremot går inte förslaget in på den grundläggande frågan som gäller kulturen. Attityder måste ändras. Positiv särbehandling är av avgörande betydelse för att ge flickor och kvinnor större möjligheter till utbildning, objektiv yrkesvägledning och ett bredare yrkesval, om kvinnor skall kunna utveckla hela sin potential i de ekonomiska, sociala, politiska och kulturella sfärerna, och om de skall kunna i delta i arbetslivet på lika villkor. På samma sätt är det viktigt att pojkar och män uppmuntras att ge sig in på "traditionellt" kvinnliga yrkesområden.

1.4. Trots att det finns en koppling mellan kvinnor i beslutsfattande positioner och behovet av en rättvis ansvarsfördelning mellan män och kvinnor på alla områden i samhället, betonar kommissionens förslag inte tillräckligt behovet av åtgärder för att uppmuntra män att ta större ansvar för familjeplikterna. Den tanke som redan föreslagits av OECD och som kommissionär Padraig Flynn nyligen backade upp om ett nytt "kontrakt mellan könen" () skulle kunna lyftas fram. Kommittén efterlyser också konkreta åtgärder i rekommendationen vad gäller barnomsorg och andra företeelser som underlättar kombinationen yrkesliv och familj ().

1.5. Därför bör också rekommendationen behandla "arbete" och arbetsplanering och arbetstider. Problemen med segregationen på arbetsmarknaden, ojämlika löner, ojämlika befordringsmöjligheter och karriärstrukturer, och tendensen att ge kvinnor deltidsarbeten måste tacklas, om den traditionella manliga kultur som dominerar beslutsfattandet på arbetsmarknaden skall förändras.

2. Särskilda synpunkter

2.1. I punkt 1 skulle det vara lämpligt att diskutera idén om ett nytt "kontrakt mellan könen". Där bör man också avhandla arbete, behovet av att bekämpa segregationen mellan könen på arbetsmarknaden, behovet av större flexibilitet vad gäller arbetstider, och främja alla åtgärder som gör det möjligt att förena arbete och familjeliv.

2.2. I punkt 2 bör man understryka behovet av ett klimat präglat av jämlikhetstänkande i skolorna och inom utbildningsväsendet, inte bara när det gäller "läroböcker" och "läroplaner" utan även när det gäller "tillgång" och "valmöjligheter".

2.3. Punkt 3 bör inte koncentreras på en massiv och passiv redovisning av statistik. Medlemstaternas regeringar och kommissionen bör istället peka ut samhälleliga trender och försöka förklara hur och varför man i dessa fall har uppnått en hög grad av kvinnligt deltagande i arbetsliv, i högre positioner inom arbetslivet och i beslutsfattande.

2.4. I punkt 4 borde man ytterligare understryka att underrepresentation av kvinnor i politiska och andra representativa organ är en enorm utmaning för demokratin. Det krävs tydliga målsättningar för att råda bot på denna brist på demokrati, åtföljda av lämpliga tidsplaner och metoder för uppföljning och utvärdering.

2.5. Regeringarna i medlemsstaterna uppmuntras att i nära samarbete med lämpliga arbetsmarknadsorganisationer och icke-statliga organisationer utnämna fler kvinnor till Ekonomiska och sociala kommittén. Regeringarna borde också utnämna fler kvinnor till liknande representationsorgan inom EU.

2.6. Det är inte tillräckligt att en enda utvärderingsrapport för rekommendationen skall presenteras tre år efter att rekommendationen antagits. Man bör planera in en kontinuerlig uppföljning på grundval av regelbundet uppdaterade förslag.

Bryssel den 24 april 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() Se även dok. KOM(96) 67 slutlig, av den 21 februari 1996.

() Kvinnor och strukturomvandlingen (Women and structural changes), Paris, OECD, 1991.

() Se till exempel EGT nr C 39, 12. 2. 1996, s. 39, punkt 2.3 "Mål 3: Kvinnor och män som kombinerar arbete med hem- och familjeliv".