Gemensam ståndpunkt (EG) nr 33/2001

antagen av rådet den 23 juli 2001

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/.../EG av den ... om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen

(2001/C 307/03)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 137.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande(3),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(4), och

av följande skäl:

(1) Enligt artikel 136 i fördraget skall gemenskapen och medlemsstaterna särskilt ha som mål att främja en dialog mellan arbetsmarknadens parter.

(2) I punkt 17 i gemenskapsstadgan om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter föreskrivs bland annat att "information till, samråd med och deltagande av arbetstagare måste utvecklas på ett lämpligt sätt med hänsyn till gällande förfaranden i de olika medlemsstaterna".

(3) Kommissionen har samrått med arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå om den möjliga inriktningen av en gemenskapsåtgärd för information till och samråd med arbetstagare i företag inom gemenskapen.

(4) Kommissionen ansåg efter detta samråd att en gemenskapsåtgärd var önskvärd och samrådde på nytt med arbetsmarknadens parter om det planerade förslagets innehåll; arbetsmarknadens parter har lämnat sina yttranden till kommissionen.

(5) Efter denna andra samrådsetapp har arbetsmarknadens parter inte underrättat kommissionen om att de önskar inleda det förfarande som kan leda till att ett avtal ingås.

(6) De rättsliga ramar som finns på nationell nivå och på gemenskapsnivå för att säkerställa arbetstagarnas deltagande i företagets angelägenheter och i de beslut som berör dem har inte alltid kunnat förhindra att ingripande beslut som påverkar arbetstagarna har fattats och offentliggjorts utan att lämpliga förfaranden för information och samråd ägt rum i förväg.

(7) Det finns behov av att förstärka den sociala dialogen och öka det ömsesidiga förtroendet inom företagen för att göra det lättare att föregripa risker, göra arbetsorganisationen mer flexibel och underlätta arbetstagarnas tillgång till utbildning inom företaget under trygga förhållanden, öka arbetstagarnas medvetenhet om behoven av anpassning, stimulera arbetstagarna att medverka i åtgärder och insatser för att öka sin anställbarhet, främja arbetstagarnas medverkan i företagets verksamhet och framtid samt stärka företagets konkurrenskraft.

(8) Det finns i synnerhet ett behov av att främja och stärka informationen och samrådet om den rådande situationen och den förväntade utvecklingen av sysselsättningen inom företaget och, när arbetsgivaren bedömer att sysselsättningen i företaget kan hotas, vilka eventuella föregripande åtgärder som planeras, i synnerhet i form av utbildning och kompetensutveckling för arbetstagarna, för att undvika dessa negativa effekter eller mildra deras följder samt för att öka anställbarheten och anpassningsförmågan hos de arbetstagare som kan komma att påverkas.

(9) Det är en förutsättning att information ges och samråd äger rum i god tid i förväg om företagens omstrukturering och anpassning till de nya villkor som globaliseringen av ekonomin skapar skall kunna bli framgångsrik, bland annat genom att nya former för arbetets organisation utvecklas.

(10) Gemenskapen har utarbetat och genomför nu en sysselsättningsstrategi som vilar på begreppen "föregripande", "förebyggande" och "anställbarhet", som skall bli hörnstenar i all offentlig politik som kan inverka positivt på sysselsättningen, även inom företagen, genom en intensifiering av dialogen mellan arbetsmarknadens parter för att främja sådana förändringar som är förenliga med bibehållandet av det prioriterade sysselsättningsmålet.

(11) Den inre marknaden måste utvecklas på ett balanserat sätt med bibehållande av de viktiga värderingar på vilka våra samhällen vilar, bl.a. genom att alla medborgare drar nytta av den ekonomiska utvecklingen.

(12) Inträdet i den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen har medfört en fördjupad och ökad konkurrens på europeisk nivå. Detta kräver att stödåtgärder vidtas på nationell nivå.

(13) Gemenskapens och medlemsstaternas nuvarande rättsliga ramar för information till och samråd med arbetstagare är ofta i alltför hög grad inriktade på hur man hanterar förändringsprocesser i efterhand, samtidigt som de bortser från de ekonomiska aspekterna av besluten och inte främjar ett verkligt föregripande av sysselsättningsutvecklingen i företag eller förebyggande av risker.

(14) Hela denna politiska, ekonomiska, sociala och rättsliga utveckling gör det nödvändigt att anpassa den befintliga rättsliga ramen som föreskriver de rättsliga och praktiska instrument som gör det möjligt att utöva rätten till information och samråd.

(15) Detta direktiv påverkar inte de nationella system inom vilkas ram det konkreta utövandet av denna rättighet förutsätter en kollektiv viljeyttring från rättsinnehavarnas sida.

(16) Detta direktiv påverkar inte heller de system som föreskriver direkt deltagande av arbetstagarna, under förutsättning att dessa ändå kan välja att utöva rätten till information och samråd genom sina representanter.

(17) Eftersom målen för den planerade åtgärden, såsom den beskrivs ovan, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, eftersom syftet är att inrätta en ram för information till och samråd med arbetstagare, vilken är anpassad till de nya europeiska förutsättningar som beskrivs ovan, och därför på grund av den planerade åtgärdens omfattning och verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(18) Denna allmänna ram bör syfta till att fastställa minimiföreskrifter som skall tillämpas i hela gemenskapen men hindrar inte medlemsstaterna från att anta bestämmelser som är förmånligare för arbetstagarna.

(19) Denna allmänna ram bör också syfta till att undvika sådana administrativa, ekonomiska och rättsliga förpliktelser som kan motverka etableringen och utvecklingen av små och medelstora företag. Det förefaller därför rimligt att enligt medlemsstaternas val begränsa tillämpningsområdet för detta direktiv till företag med minst 50 arbetstagare eller till driftställen med minst 20 arbetstagare.

(20) Emellertid bör medlemsstater där det inte finns något system för information till och samråd med arbetstagare eller arbetstagarrepresentanter ha möjlighet att ytterligare begränsa tillämpningsområdet för detta direktiv vad gäller antalet anställda.

(21) Gemenskapsramen för information till och samråd med arbetstagare bör i så hög grad som möjligt begränsa de bördor som läggs på företagen eller driftställena men säkerställa ett effektivt utövande av rättigheterna.

(22) Målet i detta direktiv uppnås genom inrättandet av en allmän ram med principer, definitioner och villkor för informationen och samrådet, vilken det åligger medlemsstaterna att rätta sig efter och anpassa till nationella förutsättningar, där det vid behov säkerställs att arbetsmarknadens parter spelar en ledande roll genom att de får rätt att genom avtal fritt fastställa de arrangemang för information och samråd som bäst överensstämmer med deras behov och önskemål.

(23) Man bör undvika att påverka vissa specifika regler om information till och samråd med arbetstagare i vissa nationella lagstiftningar, vilka gäller företag och driftställen, som ägnar sig åt politik, yrkessammanslutningars verksamhet, religiös verksamhet, välgörenhet, utbildning, vetenskap eller konst, information eller opinionsbildning.

(24) Företagen och driftställena bör skyddas mot att viss särskilt känslig information lämnas ut.

(25) Arbetsgivaren bör ges möjlighet att underlåta att informera och samråda, när detta skulle innebära allvarlig skada för företaget eller driftstället eller när han omedelbart måste hörsamma en anvisning som en övervaknings- eller tillsynsmyndighet givit honom.

(26) Information och samråd innebär rättigheter och skyldigheter för arbetsmarknadens parter på företags- eller driftställenivå.

(27) Detta direktiv bör inte påverka andra mer specifika bestämmelser i rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar(5) och i direktiv 2001/23/EG av den 12 mars 2001 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av företag eller verksamheter(6).

(28) Övriga rättigheter till information och samråd, inklusive de rättigheter som följer av rådets direktiv 94/45/EG av den 22 september 1994 om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare(7), bör inte påverkas av detta direktiv.

(29) Tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv bör inte utgöra något tillräckligt skäl för att berättiga en sänkning av arbetstagarnas allmänna skyddsnivå på det område som omfattas av direktivet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE

Artikel 1

Syfte och principer

1. Detta direktiv syftar till att inrätta en allmän ram med minimikrav avseende arbetstagarnas rätt till information och samråd i företag eller driftställen inom gemenskapen.

2. Formerna för information och samråd skall fastställas och genomföras i enlighet med nationell lagstiftning och den praxis för relationerna mellan arbetsmarknadens parter som finns i de enskilda medlemsstaterna på ett sådant sätt att åtgärdens ändamålsenliga verkan säkerställs.

3. När formerna för information eller samråd fastställs och genomförs, skall arbetsgivaren och arbetstagarrepresentanterna arbeta i samförståndsanda med respekt för varandras ömsesidiga rättigheter och skyldigheter samt med beaktande av både företagets eller driftställets och arbetstagarnas intressen.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) företag: offentligt eller privat företag som bedriver ekonomisk verksamhet med eller utan vinstsyfte och är beläget inom medlemsstaternas territorium,

b) driftställe: en verksamhetsenhet som definieras enligt nationell lagstiftning och praxis och där ekonomisk verksamhet som inbegriper mänskliga och materiella resurser bedrivs kontinuerligt och är belägen inom en medlemsstats territorium,

c) arbetsgivare: en fysisk eller juridisk person som är part i ett anställningsavtal eller anställningsförhållande gentemot en arbetstagare i enlighet med nationell lagstiftning och praxis,

d) arbetstagare: varje person som i den berörda medlemsstaten åtnjuter skydd som arbetstagare inom ramen för den nationella arbetslagstiftningen och enligt nationell praxis,

e) arbetstagarrepresentanter: företrädare för arbetstagare enligt definitionen i nationell lagstiftning och/eller praxis,

f) information: arbetsgivarens överlämnande av uppgifter till arbetstagarrepresentanterna för att de skall kunna sätta sig in i det behandlade ämnet och granska det,

g) samråd: diskussion och upprättande av en dialog mellan arbetstagarrepresentanterna och arbetsgivaren.

Artikel 3

Räckvidd

1. I enlighet med medlemsstaternas val skall detta direktiv tillämpas på

a) företag som i en medlemsstat sysselsätter minst 50 arbetstagare, eller

b) driftställen som i en medlemsstat sysselsätter minst 20 arbetstagare.

Medlemsstaterna skall själva besluta om hur tröskelvärdena för anställda arbetstagare skall beräknas.

2. I enlighet med principerna och målen i detta direktiv får medlemsstaterna fastställa särskilda bestämmelser, som skall tillämpas på företag eller driftställen som direkt och huvudsakligen ägnar sig åt politik, yrkessammanslutningars verksamhet, religiös verksamhet, välgörenhet, utbildning, vetenskap eller konst, information eller opinionsbildning, under förutsättning att sådana bestämmelser redan förekommer i nationell lagstiftning vid det datum då detta direktiv träder i kraft.

3. Medlemsstaterna får göra undantag från detta direktiv genom särskilda bestämmelser för besättningar på fartyg som trafikerar öppet hav.

Artikel 4

Former för information och samråd

1. I enlighet med principerna i artikel 1 och utan att det påverkar gällande bestämmelser och/eller praxis som är mer gynnsamma för arbetstagarna, skall medlemsstaterna besluta om formerna för rätt till information och samråd på lämplig nivå i enlighet med denna artikel.

2. Informationen och samrådet skall omfatta följande:

a) Information om den senaste och den förväntade utvecklingen av företagets eller driftställets verksamhet och ekonomiska situation.

b) Information och samråd om situationen, strukturen och den förväntade utvecklingen när det gäller sysselsättningen i företaget eller driftstället samt om eventuella föregripande åtgärder som planeras, bland annat vid hot mot sysselsättningen.

c) Information och samråd om beslut som kan medföra väsentliga förändringar i arbetsorganisationen eller anställningsavtalen, inklusive de beslut som avses i gemenskapsbestämmelserna i artikel 9.1.

3. Informationen skall överlämnas vid ett sådant tillfälle, på ett sådant sätt och med ett sådant innehåll som är lämpligt för att särskilt arbetstagarrepresentanterna skall kunna granska informationen på ett adekvat sätt och vid behov förbereda samråd.

4. Samråd skall äga rum

a) med säkerställande av att tillfället, sättet och innehållet är lämpligt,

b) på den lednings- och representationsnivå som är relevant med hänsyn till den fråga som behandlas,

c) på grundval av relevanta uppgifter från arbetsgivaren och det yttrande som arbetstagarrepresentanterna har rätt att avge,

d) på ett sådant sätt att arbetstagarrepresentanterna ges möjlighet att sammanträda med arbetsgivaren och få motiverade svar på eventuella yttranden,

e) i syfte att söka nå en överenskommelse när det gäller de beslut som avses i punkt 2 c och som omfattas av arbetsgivarens befogenheter.

Artikel 5

Avtalsreglerad information och avtalsreglerat samråd

Medlemsstaterna får låta arbetsmarknadens parter på lämplig nivå, inbegripet på företags- eller driftställesnivå, fritt och när som helst genom avtal fastställa formerna för information till och samråd med arbetstagare. Dessa avtal och avtal som redan ingåtts den dag som fastställs i artikel 11 samt alla därpå följande förnyelser av sådana avtal får innehålla bestämmelser som avviker från bestämmelserna i artikel 4, om de överensstämmer med principerna i artikel 1 och på de villkor och med de begränsningar som fastställs av medlemsstaterna.

Artikel 6

Konfidentiell information

1. Medlemsstaterna skall på de villkor och med de begränsningar som fastställs i nationell lagstiftning föreskriva att de arbetstagarrepresentanter och experter som eventuellt biträder dem inte skall ha rätt att för arbetstagare eller tredje man röja information som de uttryckligen fått i förtroende i företagets eller driftställets legitima intresse. Denna förpliktelse skall fortsätta att gälla oavsett var experterna eller företrädarna befinner sig, även efter det att deras mandatperiod har löpt ut. En medlemsstat kan emellertid tillåta arbetstagarrepresentanter eller någon som biträder dem att vidarebefordra konfidentiell information till arbetstagare eller tredje man som är bundna av tystnadsplikt.

2. I särskilda fall och på de villkor och med de begränsningar som fastställs i nationell lagstiftning skall medlemsstaterna föreskriva att arbetsgivaren inte är skyldig att lämna ut sådan information eller inleda sådant samråd som utifrån objektiva kriterier skulle skada företaget eller driftstället eller vara till allvarligt förfång för dess verksamhet.

3. Utan att det påverkar befintliga nationella förfaranden skall medlemsstaterna införa möjligheter till rättsligt eller administrativt överklagandeförfarande, om arbetsgivaren kräver sekretess eller inte lämnar information i enlighet med punkt 1 och 2. De får dessutom införa förfaranden i avsikt att bevara den berörda informationens konfidentialitet.

Artikel 7

Skydd för arbetstagarrepresentanterna

Medlemsstaterna skall se till att arbetstagarrepresentanterna, när de utför sina uppdrag, får tillräckligt skydd och tillräckliga garantier, så att de på ett adekvat sätt kan utföra sina uppgifter.

Artikel 8

Tillvaratagande av rättigheterna

1. Medlemsstaterna skall föreskriva lämpliga åtgärder för de fall då arbetsgivaren eller arbetstagarrepresentanterna inte följer detta direktiv. De skall särskilt se till att det finns administrativa eller rättsliga förfaranden för att säkerställa att de skyldigheter som följer av detta direktiv iakttas.

2. Medlemsstaterna skall föreskriva lämpliga påföljder, som skall tillämpas när arbetsgivaren eller arbetstagarrepresentanterna överträder bestämmelserna i detta direktiv. Dessa påföljder skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.

Artikel 9

Förhållandet mellan detta direktiv och andra bestämmelser på gemenskapsnivå och nationell nivå

1. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av de särskilda förfaranden för information och samråd som avses i artikel 2 i rådets direktiv 98/59/EG och i artikel 7 i rådets direktiv 2001/23/EG.

2. Detta direktiv skall inte påverka de bestämmelser som antagits i enlighet med rådets direktiv 94/45/EG och rådets direktiv 97/74/EG.

3. Detta direktiv skall inte påverka övriga gällande rättigheter till information, samråd och medverkan enligt nationell lagstiftning.

4. Tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv skall inte utgöra något tillräckligt skäl för tillbakagång i förhållande till den nuvarande situationen i medlemsstaterna och i förhållande till arbetstagarnas allmänna skyddsnivå på det område som omfattas av direktivet.

Artikel 10

Övergångsbestämmelser

Trots artikel 3 får en medlemsstat i vilken det vid den tidpunkt då detta direktiv träder i kraft varken finns något allmänt, varaktigt och lagstadgat system för information till och samråd med arbetstagare eller något allmänt, varaktigt och lagstadgat system för arbetstagarrepresentation på arbetsplatsen, genom vilket de anställda kan företrädas, i detta syfte begränsa tillämpningen av de nationella genomförandebestämmelserna för direktivet till

a) företag med minst 150 anställda eller driftställen med minst 100 anställda till och med den ...(8), och

b) företag med minst 100 anställda eller driftställen med minst 50 anställda under två år efter datumet i första strecksatsen.

Artikel 11

Genomförande av direktivet

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den ...(9) eller se till att arbetsmarknadens parter inför de nödvändiga bestämmelserna genom avtal, varvid medlemsstaterna skall var skyldiga att vidta alla nödvändiga åtgärder för att alltid kunna garantera de resultat som införs genom detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 12

Översyn av kommissionen

Senast den ...(10) skall kommissionen i samråd med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter på gemenskapsnivå se över tillämpningen av detta direktiv och vid behov föreslå rådet nödvändiga ändringar.

Artikel 13

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 14

Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Urfärdat i

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 2, 5.1.1999, s. 1.

(2) EGT C 258, 10.9.1999, s. 24.

(3) EGT C 144, 16.5.2001, s. 58.

(4) Europaparlamentets yttrande av den 14 april 1999 (EGT C 219, 30.7.1999, s. 223), bekräftat den 16 september 1999 (EGT C 54, 25.2.2000, s. 55), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 juli 2001 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EGT).

(5) EGT L 225, 12.8.1998, s. 16.

(6) EGT L 82, 22.3.2001, s. 16.

(7) EGT L 254, 30.9.1994, s. 64. Direktivet ändrat genom direktiv 97/74/EG (EGT L 10, 16.1.1998, s. 22).

(8) Fem år efter det att detta direktiv har trätt i kraft.

(9) Tre år efter det att detta direktiv har antagits.

(10) Fem år efter det att detta direktiv har antagits.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

Kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i gemenskapen överlämnades till rådet den 17 november 1998. Det grundades på artikel 132.7 i fördraget.

Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén avgav sina yttranden den 14 april 1999, 7 juli 1999 och 13-14 december 2000.

Kommissionen lade fram ett ändrat förslag den 23 maj 2001.

Rådet antog en gemensam ståndpunkt den 23 juli 2001, i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget.

II. FÖRSLAGETS SYFTE

Syftet med kommissionens förslag är att fastställa en allmän ram med minimikrav när det gäller arbetstagarnas rätt till information och samråd för tillämpning på nationell nivå på företag som är belägna i medlemsstaterna. Det syftar även till att komplettera de befintliga direktiven om kollektiva uppsägningar och överlåtelse av företag samt direktivet om ett europeiskt företagsråd som tillämpas på företag som är belägna i två eller flera medlemsstater.

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. ALLMÄNNA SYNPUNKTER

Enligt artikel 136 i fördraget skall gemenskapens och medlemsstaternas mål "vara att (...) förbättra levnads- och arbetsvillkor (...), en dialog mellan arbetsmarknadens parter (...)" osv. I detta syfte kan rådet, enligt vad som står i artikel 137.2 i fördraget, "genom direktiv anta minimikrav, som skall genomföras gradvis, varvid hänsyn skall tas till rådande förhållanden och tekniska bestämmelser i var och en av medlemsstaterna".

Rådets gemensamma ståndpunkt är i överensstämmelse med målen i artikel 137.2 i fördraget inom det område som omfattas, eftersom den syftar till att införa minimikrav när det gäller arbetstagarnas rätt till information och samråd för tillämpning på nationell nivå på företag eller driftställen i Europeiska unionen. Vidare följer den gemensamma ståndpunkten i huvudsak de mål som kommissionen lagt fram och som parlamentet stöder.

Direktivet skall omfatta företag som sysselsätter minst 50 arbetstagare eller driftställen som sysselsätter minst 20 arbetstagare i en medlemsstat, i enlighet med medlemsstatens val.

Medlemsstater där det för närvarande varken finns något allmänt, varaktigt och lagstadgat system för information till och samråd med arbetstagare, eller arbetstagarrepresentation på arbetsplatsen får tillämpa en extra övergångsperiod. De får under de första fem åren efter det att direktivet har trätt i kraft begränsa tillämpningen av de nationella genomförandebestämmelserna för direktivet till företag med minst 100 arbetstagare samt under ytterligare två år för driftställen med minst 50 arbetstagare. Skälet till att ta med detta undantag i texten till direktivet var behovet av att ge små och medelstora företag en lämplig tidsfrist för att anpassa sig till kraven i direktivet i sådana fall där dessa företag för närvarande inte åläggs några formella informations- eller samrådskrav alls.

Medlemsstaterna bör definiera och genomföra de praktiska arrangemangen för information och samråd på lämplig nivå, i enlighet med nationell lagstiftning och arbetsmarknadspraxis.

I detta ingår att arbetsmarknadens parter på lämplig nationell nivå ges förtroendet att fritt och när som helst genom avtal som förhandlats fram fastställa de praktiska arrangemangen för information till och samråd med arbetstagarna. Bestämmelser som skiljer sig från de i artikel 4 i direktivet kan fastställas genom dessa avtal.

Den viktigaste beståndsdelen är arbetstagarnas rätt till information om den senaste och förväntade utvecklingen av centrala aspekter av företagets verksamhet, ekonomiska situation och sysselsättningen samt till samråd om dessa och om föregripande åtgärder när det gäller sysselsättningen och situationer som kan tänkas leda till väsentliga förändringar i arbetsorganisationen eller anställningsavtalen. Samrådet inbegriper diskussion och dialog mellan arbetsgivaren och arbetstagarrepresentanter, så att de senare kan föra fram sina synpunkter till arbetsgivaren och få ett övertänkt svar så att enighet kan nås om de beslut som arbetsgivaren skall fatta.

Direktivet innehåller bestämmelser som skall göra det möjligt för arbetsgivaren att ge viss konfidentiell information till arbetstagarrepresentanterna, om detta är i företagets legitima intresse. Direktivet ger också arbetstagaren tillstånd att inte vidarebefordra information eller samråda i de fall detta allvarligt skulle skada företagets eller driftställets verksamhet.

I direktivet föreskrivs att effektiva, proportionella och avskräckande påföljder skall tillämpas om arbetsgivaren eller arbetstagarrepresentanterna överträder bestämmelserna.

2. FÖRSTA BEHANDLINGEN I EUROPAPARLAMENTET

2.1 Europaparlamentets ändringsförslag som godkänts av rådet

2.1.1 Följande ändringsförslag har i sin helhet tagits med både i kommissionens ändrade förslag och i rådets gemensamma ståndpunkt, om inte ordagrant så dock i sak: nr 2, 3, 6, 7, 9, 10, 13 (inledande meningen), 16, 25 och 32.

2.1.2 Följande 24 ändringar togs varken med i kommissionens ändrade förslag eller i rådets gemensamma ståndpunkt av följande skäl:

- Nr 1: Denna ändring ansågs överensstämma med skälen 7 och 8, men ansågs samtidigt vara onödigt detaljerad.

- Nr 4 och 15: Skälet och artikeln om "Tendenzschutz" ansågs nödvändiga i linje med direktivet om europeiskt företagsråd.

- Nr 37: Denna ändring ansågs vara alltför stel när det gäller arbetsgivarens rätt att hålla inne med särskilt känslig information, i linje med rådets ståndpunkt om ändring 27. Dessutom bör inte skäl i ingressen innehålla formuleringar som är av samma art som en bindande bestämmelse.

- Nr 5 och 31: Dessa ändringar ansågs vara onödiga eftersom de redan omfattas av bestämmelserna i artikel 9.3.

- Nr 8: Fastän denna ändring ansågs överensstämma med andan i artikel 1.3, ansågs den även innebära krav på medlemsstaterna som de inte kommer att kunna uppfylla.

- Nr 11: Denna ändring ansågs medföra alltför stor begränsning när det gäller frågor som bör överlåtas åt nationell lagstiftning och praxis, inbegripet arbetsmarknadens parter.

- Nr 41: Denna ändring ansågs vara alltför detaljerad samt onödig och oförenlig med situationen i en del medlemsstater.

- Nr 13 (första och tredje strecksatserna): Denna ändring ansågs vara onödigt detaljerad, eftersom samråd under alla omständigheter endast kan äga rum på grundval av information som lämnats.

- Nr 17: Denna ändring ansågs vara potentiellt betungande för små och medelstora företag och inte helt lämplig som rättslig bestämmelse.

- Nr 43: Fastän denna ändring ansågs överensstämma med andan i artikel 5, ansågs den vara en onödig begränsning av förhandlingsfriheten för arbetsmarknadens parter.

- Nr 20: Denna ändring ansågs innebära alltför stor begränsning av arbetsmarknadens parters frihet att ingå avtal.

- Nr 21: Denna ändring ansågs vara alltför detaljerad och omfatta områden som inte lämpar sig för samråd.

- Nr 22 och 23: Dessa ändringar ansågs vara i linje med direktivets anda men samtidigt onödigt detaljerade.

- Nr 24: Denna ändring ansågs vara alltför långtgående mot bakgrund av flertalet medlemsstaters nationella lagstiftning som inte ger arbetstagarrepresentanterna en sådan rätt till suspensivt veto.

- Nr 26: Denna ändring ansågs onödig mot bakgrund av artikel 6.1, där "experter som eventuellt biträder" arbetstagarrepresentanterna redan nämns, och den ansågs även vara alltför oklar med avseende på dessa experters rättigheter och roll.

- Nr 27: Arbetsgivarens rättighet att inte lämna ut information eller inleda samråd, om detta medför allvarlig skada för företaget, ansågs vara nödvändig.

- Nr 28: Denna ändring ansågs vara alltför detaljerad och oförenlig med den befintliga situationen i många medlemsstater.

- Nr 29: Denna ändring ansågs ge problem med den rättsliga verkställigheten med tanke på att det kan vara mycket svårt att fastställa arbetsgivarens avsikt. Rådet avvisade faktiskt hela det stycke som ändringen gällde.

- Nr 33: Denna ändring, som syftade till att utvidga direktivets tillämpningsområde till att omfatta hela den offentliga sektorn, ansågs inte vara lämplig, med tanke på att offentligt ägda företag i alla händelser skulle omfattas. Direktivet var emellertid inte anpassat till arten, åtgärderna och de slags beslut som fattas av andra organ inom den offentliga sektorn.

- Nr 34: Denna ändring ansågs otillbörligen inverka på lagstiftningsprocessen i medlemsstaterna, som i alla händelser vanligtvis inbegriper samråd med arbetsmarknadens parter.

- Nr 35: Denna ändring ansågs onödig eftersom den utpekade en viss aspekt av direktivet, som förmodligen ändå kommer att inbegripas i översynen.

3. DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN I FÖRHÅLLANDE TILL KOMMISSIONENS ÄNDRADE FÖRSLAG

3.1 Artikel 3.3, där medlemsstaterna tillåts att göra undantag från direktivet avseende besättningar på fartyg som trafikerar öppet hav, inbegrips inte i kommissionens ändrade förslag, men ansågs nödvändig av rådet på grund av de praktiska svårigheterna med att rådfråga sjöfolk på långresor, och godtogs följaktligen av kommissionen.

3.2 Kommissionens ändrade förslag (och dess ursprungliga förslag) innehöll en bestämmelse (artikel 8.3) om särskilda sanktioner för de fall då arbetsgivaren grovt åsidosätter sina informations- och samrådsskyldigheter. Emellertid ansåg rådet, trots att det erkände behovet av sanktioner i sådana fall, att artikel 8.2 var en tillräcklig grund för att införa effektiva, proportionella och avskräckande påföljder i nationell lagstiftning. Rådet kunde därför inte godta punkt 3, av följande särskilda skäl som också nämndes av flera medlemsstater:

- bestämmelsen inbegrep begreppet "rättsverkan skall innehållas" avseende vissa beslut från arbetsgivarens sida, som var främmande för flertalet nationella rättssystem,

- bestämmelsen kunde leda till rättslig osäkerhet på grund av långdragna domstolsförhandlingar, med allvarliga finansiella konsekvenser för företaget och dess förmåga att bevara sin nuvarande sysselsättningsnivå, och för dess affärsrelationer, och

- bestämmelsen kunde leda till rättslig osäkerhet med avseende på information och samråd i lägen som omfattas av de befintliga direktiven om kollektiva uppsägningar och överlåtelser av företag.

3.3 Artikel 10, med bestämmelser om övergångsperioder i förhållande till de trösklar för direktivets tillämpning som anges i artikel 3, ingick inte i kommissionens ändrade förslag; den föreslogs av kommissionen vid mötet i rådet den 11 juni 2001, och godkändes av detta.

IV. SAMMANFATTNING

Rådet anser att den gemensamma ståndpunkten som helhet väl motsvarar syftena med kommissionens ändrade förslag. Det anser också att det i grund och botten har beaktat de huvudmål som Europaparlamentet strävar mot i sina ändringsförslag.