Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelande från kommissionen `Tillväxt och sysselsättning i ett stabilitetsinriktat EMU - Ekonomisk-politiska överväganden inför de allmänna riktlinjerna för 1998`"

(98/C 214/27)

Den 2 mars 1998 beslutade kommissionen i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget att begära Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda meddelande.

Sektionen för ekonomiska, finansiella och monetära frågor, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 3 april 1998. Föredragande var Bernard de Bigault de Granrut.

Vid sin 354:e plenarsession den 29-30 april 1998 (sammanträdet den 29 april 1998) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med röstetalet 70-36 och 19 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Kommissionen lägger fram sin årliga ekonomiska rapport för 1998:

- i en ny utformning: en sammanfattning av de viktigaste utmaningar som unionen ställs inför, nämligen tillväxt och sysselsättning,

- vid ett historiskt tillfälle: innan beslutet om Ekonomiska och monetära unionens tredje fas fattats (deltagande länder, omräkningskurser),

- under exceptionellt stabila förhållanden med hänsyn till den konvergensgrad som medlemsstaterna uppnått i sin marsch mot EMU.

1.2. Kommittén gläder sig åt tillfället som erbjudits, trots den korta tid som står till buds för att bereda detta ärende, att yttra sig över denna rapport som tjänar som grund för rådets utarbetande av "Allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik" (EG-fördraget, artikel 103) i juni 1998. De "Allmänna riktlinjerna" utgör i allt större utsträckning referensramen för gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska politik, men också för den politik där ansvaret ligger hos arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper i unionen.

1.3. Kommittén noterar att kommissionens ekonomiska prognoser bygger på utvärderingar under hösten 1997, som i allt väsentligt bekräftats av utvärderingar i mars 1998. Dessa prognoser är i grunden positiva till en varaktig stabilitet, tillväxt och därmed även ökad sysselsättning. Det rör sig här sannolikt om en optimistisk värdering av förhållandena, men också en garanti för att konvergens- och stabilitetspolitiken, som snart kommer att förstärkas av EMU:s institutionella ram, är nödvändig för att tillåta gemenskapen att äntligen lämna positiva sysselsättningssiffror. I denna anda har kommittén granskat dokumentet som är föremål för yttrande.

2. Innehåll i dokumentet "tillväxt och sysselsättning"

2.1. Enligt "Kommissionens höstprognos", offentliggjord i oktober 1997, räknade unionen med en tillväxt av BNP på 2,6 % under 1997, som gradvis borde öka till 3 % under 1998 och 1999. Mot denna tillväxt svarar en nettosysselsättningsökning på 0,5 % under 1997, 0,8 % under 1998 och 1,3 % under 1999. Tack vare en ökning i tillgången på arbetstillfällen (särskilt vad gäller kvinnor), borde arbetslösheten utvecklas från 10,7 % år 1997 till 10,3 % 1998 och 9,8 % 1999.

2.1.1. I "Kommissionens vårprognos för 1998", som tagit hänsyn till händelserna i Asien, görs endast en smärre korrigering av siffrorna från hösten 1997. Tillväxten beräknas uppgå till 2,8 % under 1998 och 3,0 % under 1999. Arbetslösheten beräknas gå från 10,7 % under 1997 till 10,2 % under 1998 och 9,8 % under 1999.

2.2. Samma prognos anger tydligt att under jämförelseperioden (1997-1999) övertar investeringar och den privata konsumtionen gradvis exportens roll som tillväxtmotor.

2.3. Unionens undermåliga prestationer när det gäller tillväxt (1,6 % per år) under perioden 1991-1996 och sysselsättning (- 0,4 %) beror huvudsakligen på en dålig uppläggning av den ekonomiska politiken, som inte lyckats förhindra betydande spänningar eller valutaoro. Allmänt sett kan man nämna följande hinder:

- en stabilitetskonflikt mellan budget-, löne- och valutapolitik,

- den långfristiga räntehöjningen och valutakrisen 1995,

- sänkning av investeringstakten i ett instabilt klimat som rått sedan den första oljekrisen.

2.4. Dessa hinder bör undvikas i framtiden. Möjligheterna till att uppnå detta är goda. Förverkligandet av den ekonomiska och monetära unionen skapar stabila förhållanden inom unionen inom vars ram medlemsstaterna tillämpar en sträng ekonomisk politik som gör det lättare att uppnå prisstabilitet, en måttfull löneutveckling, relativt låga långfristiga räntor och utebliven valutaoro för de länder som deltar i valutasamarbetet. Unionen har intresse av en fortsatt sträng tillämpning av den ekonomiska strategi som finns inskriven i "Allmänna riktlinjer".

2.5. Faktorer som gynnar tillväxten finns framför allt på utbudssidan:

- en inflation under kontroll,

- en hög och stigande avkastning på investeringar,

- outnyttjad kapacitet.

2.6. Förhållandena på valutamarknaden inklusive den långfristiga räntan och valutakurserna gynnar utvecklingen av den inhemska efterfrågan. Detta har betydelse eftersom efterfrågan inte kan stimuleras av en alltför stark lönehöjning eller av en expansionistisk budgetpolitik. "Under de kommande åren kommer tillväxten i allt högre grad att komma från den inhemska efterfrågan, till följd av gynnsamma monetära förhållanden, i synnerhet sjunkande riskpremier i de långfristiga räntesatserna och dollarns starka ställning gentemot europeiska valutor, samt företagens och hushållens ökade optimism. Dessa gynnsamma monetära förhållanden uppstod till följd av de anmärkningsvärda framsteg som gjorts i de allra flesta medlemsstater vad gäller konvergensen av inflationstakterna och minskningen av de alltför stora underskotten i de offentliga finanserna." (Punkt 1.1 andra stycket i kommissionens dokument.)

2.7. Kommissionen anser att den aktuella krisen i Asien innebär risker men endast kommer att få marginella effekter på tillväxten i Europeiska unionen. Negativa effekter på handeln kan kompenseras av en ytterligare förbättring av de monetära förhållandena och den inneboende dynamiken i den inhemska efterfrågan.

2.8. För att bevara valutastabiliteten och marknadens (kortfristiga) förtroende och omvandla uppgången (på medellång sikt) till en stark och varaktig tillväxt, är det nödvändigt att säkerställa en harmonisk övergång till EMU och gradvis lösa arbetslöshetsproblemet. De grundläggande förutsättningarna finns för att kunna genomföra detta. Det är nödvändigt att ställa sig bakom och genomföra en makroekonomisk politik som också är en riktig strukturpolitik.

3. Sysselsättningsutmaningen - kommissionens konstaterande

3.1. På några sidor ger kommissionen en utomordentlig översikt över gemenskapens utmaning när det gäller sysselsättningen genom att först påminna om formuleringen i EG-fördraget vars artikel 2 (med ändringar i Amsterdam) föreskriver nödvändigheten av att uppnå en "hög nivå i fråga om sysselsättning".

3.2. Om en konkurrenskraftig ekonomi definieras av 1) en produktivitet som ökar i en takt som är lika med eller högre än produktivitetsökningstakten hos dess huvudsakliga handelspartner, 2) en balans i utrikeshandeln i en öppen marknadsekonomi, och 3) en hög sysselsättningsnivå, är gemenskapen konkurrenskraftig när det gäller villkoren 1) och 2). När det gäller sysselsättning uppvisar gemenskapen ett svagt resultat.

3.3. 1997 låg arbetslösheten på 10,7 % av befolkningen och antalet arbetslösa uppgick till 18 miljoner. Sysselsättningsnivån (antal faktiskt sysselsatta personer delat med antalet personer i arbetsför ålder) föll från 67 % 1961 till 60 % för närvarande medan den ligger på 74 % i USA och Japan. För att återställa sysselsättningsnivån till 67 eller 72 % bör gemenskapens ekonomi skapa 22 respektive 34 miljoner arbetstillfällen.

3.4. Kommissionen pekar på att bristen på arbete utgör en svaghet men också är en potential för tillväxt utöver den produktivitetsutveckling som USA och Japan uppvisar. Denna potential är desto viktigare eftersom sysselsättningsnivån i Europa med hänsyn till olika deltidssystem uppgår till 55 %. Om denna potential utnyttjas skulle den europeiska samhällsmodellen främjas, liksom en övergång till mer miljövänliga tillverkningsmetoder.

3.5. Denna arbetskraftspotential bör å ena sidan utnyttjas för att öka arbetskraftens "anställbarhet", å andra sidan till att skapa ett tillräckligt antal arbetstillfällen. Yrkesutbildning för alla arbetstagare (vare sig de är sysselsatta eller inte) med sikte på en allt högre kompetens är viktig men för de arbetslösa är det framför allt viktigt att arbetstillfällen erbjuds. Yrkesutbildningen utgör inte någon flaskhals när det gäller sysselsättningen. Kommissionen visar att 6 av dagens 10,7 % arbetslösa skulle kunna ta en anställning om den erbjöds.

3.6. Om takten på produktivitetsökningen upprätthålls på 2 %, i nivå med den observerade nivån under de senaste 20 åren, behövs det en klart högre ökning för att skapa ett tillräckligt antal arbetstillfällen. Ett fullföljande av måttliga löneökningar skulle emellertid kunna bromsa substitutionen av arbetskraft med kapital (vilket utgör ungefär hälften av produktivitetsökningen). Kommissionen säger också: "Genom att ny teknik inkluderas kommer de nya investeringarna [också tack vare måttliga löneökningar som ökar den förväntade lönsamheten] att bidra till att vidmakthålla den totala produktivitetstillväxten för samtliga faktorer och, i den utsträckning investeringarna leder till att kapaciteten utökas, bidra till att substitutionsprocessen bromsas" (från arbetskraft till kapital).

3.7. Kommissionen understryker framgången för den samstämmiga gemensamma makroekonomiska politik som unionen för i de "allmänna riktlinjerna" och som innehåller:

- en penningpolitik som syftar till stabilitet,

- en sanering av de offentliga finanserna (med respekt för artikel 104 i EG-fördraget och "Stabilitets- och tillväxtpakten"),

- en löneutveckling som tar hänsyn till prisstabilitetsmålen och nödvändigheten av att öka investeringarnas avkastning och arbetstagarnas köpkraft (se sidorna 8 och 9 i kommissionens dokument).

3.8. Kommissionen understryker på nytt att ju mer uppfyllandet av penningpolitikens prisstabilitetsmål underlättas av en budgetpolitik och en anpassad löneutveckling, desto gynnsammare kommer de monetära förhållandena - däribland växelkurser och långa räntor - att vara för tillväxt och sysselsättning. Genomförandet av EMU kommer att leda till att växelkursoro och jämvikt mellan penningpolitik å ena sidan och budget- och löneutveckling å andra sidan kan undvikas, och medföra att investeringsförhållanden och produktionskapaciteten förbättras vilket leder till skapande av arbetstillfällen.

3.9. I en underavdelning med namnet "Penningpolitik" påminner kommissionen om att denna i första hand kommer att föras med syfte att uppnå prisstabilitet inom euroområdet. ECB och ECBS skall emellertid också bidra till unionens ekonomiska målsättningar i enlighet med artikel 2 i EG-fördraget som innefattar en varaktig icke-inflationsdrivande tillväxt och en hög nivå i fråga om sysselsättning. ECB:s trovärdighet som garant för denna stabilitet innebär låga långa räntor och en anpassad löneutveckling.

3.10. Budgetpolitiken grundad på "stabilitets- och tillväxtpakten" kommer i allt högre utsträckning att:

- främja privata investeringar med hänsyn till att de långa räntorna sjunker då staten är i mindre behov av upplåning,

- skapa ett handlingsutrymme för budgetpolitiken så snart som balans i budgeten åter uppnåtts,

- sänka ränte- och amorteringskostnader för att kunna ändra inriktning på sociala och andra statliga utgifter.

3.11. Kommissionen betonar att minskningen av budgetunderskotten i EU på senare år generellt sett genomförts genom nedskärning av de offentliga utgifterna inom BNP. Samtidigt noteras att medlemsstaterna bör göra större ansträngningar att sänka skatterna, särskilt på löner, där den faktiska skattesatsen gått upp från 35 % 1980 till 42 % i dag.

3.12. Vad löneutvecklingen beträffar påverkas den av arbetsmarknadens parter och intresseorganisationer, men också av myndigheterna i egenskap av stora arbetsgivare. Oavsett subsidiaritetsprincipen är det inte möjligt för samhällsekonomins aktörer att bortse från det som sker i unionen som helhet, eller från ansvaret för valutastabiliteten, som är en gemenskapsbefogenhet. Höjningen av de nominella lönerna måste förenas med prisstabilitet. Ökade reallöner i förhållande till produktiviteten måste bidra till att höja avkastningen på investeringarna, men också till att bibehålla lönernas köpkraft.

3.13. Lönehöjningar som är differentierade med avseende på regioner och kvalifikationsnivåer är genomförbara och nödvändiga om de baseras på skilda produktivitetsförhållanden. Om löneutvecklingen inte tar hänsyn till produktivitetsutvecklingen kan följden bli sysselsättningsbortfall. Plötsliga snedvridningar bör kunna åtgärdas genom att marknaderna görs mer flexibla.

3.14. Kommissionen erinrar om strukturpolitikens positiva betydelse för tillväxt och sysselsättning. Gemenskapsramen för detta politikområde är inte klart definierad, och den utgår från subsidiaritetsprincipen. Det är ändå fallet att programmen för genomförande av inre marknaden - de övergripande riktlinjerna och det sysselsättningskapitel som avtalades i Amsterdam - är grundvalar för en mer samrådsinriktad angreppsmetod, men på detta område har man ännu inte lyckats uppnå den samstämmighet som finns i den makroekonomiska sfären. Strukturpolitikens ekonomiska roll består i huvudsak i att se till att den makroekonomiska tillväxtprocessen inte utsätts för spänningar, att unionen blir mer konkurrenskraftig (och får förstärkt produktivitetspotential) och att tillväxten först och främst skapar arbetstillfällen och skonar miljön. För att bli riktigt effektiv får denna politik emellertid inte motverka en sund makroekonomisk politik. EMU kräver för övrigt att större ansträngningar görs med avseende på strukturell anpassning. Kommissionen påminner om det tidigare engagemanget i FoU och främjande av småföretagen, men ger inga som helst detaljer om hur dessa insatser följts upp.

3.15. Kommissionen efterlyser mer välfungerande marknader för varor och tjänster, så att konkurrensen inte hämmas och så att strukturanpassningar bransch för bransch kan ske inom ramen för tillväxten, som en funktion av marknadsmekanismerna. Det finns fortfarande alltför många bestämmelser som är onödiga och därmed sysselsättningshämmande. Det gäller att snabbt börja tillämpa kommissionens åtgärdsplan för inre marknaden. De viktigaste hindren har att göra med offentlig upphandling och byggnation. Det finns också stora hinder som berör tjänster till företag och konsumenter. Kommissionen försöker förenkla företagens arbetsvillkor via sina program Slim och Best.

3.16. I fråga om arbetsmarknaden finns det anledning att erinra om de övergripande sysselsättningsriktlinjerna, som syftar till att:

- utveckla arbetskraftens "anställbarhet",

- stimulera företagarandan,

- främja företagens och arbetstagarnas anpassningsförmåga,

- förstärka politiken för lika möjligheter (se punkt 4.5 i kommissionsdokumentet).

3.17. Slutligen studerar kommissionen ett antal områden där strukturåtgärder skulle kunna förstärka tillväxtens sysselsättningseffekt:

- utvecklingen mot att arbetskraft ersätts av kapital skulle kunna bromsas genom att man breddar spelrummet för lönekostnader; två alternativ presenteras, nämligen att bredda löneskalan nedåt - vilket kommissionen inte anser vara genomförbart - och/eller att sänka lönebikostnaderna,

- minskad arbetstid under vissa förhållanden.

4. Kommentarer

4.1. Ekonomiska och sociala kommittén uttrycker sin uppskattning över kvaliteten på den ekonomiska årsrapporten för 1998. Dokumentet framhåller tydligt kommissionens och därmed också Europeiska unionens ekonomiska prioriteringar, nämligen tillväxt och sysselsättning.

4.2. ESK håller med om att uppföljningen av konvergensprocessen och strävan efter valutastabilitet är viktiga i detta sammanhang. Vi välkomnar det nära förestående beslutet om vilka länder - kommittén hoppas att de blir många - som först kommer att anta den gemensamma valutan. Euroområdet blir en stabil zon som kommer att främja investeringar och följaktligen även tillväxt och sysselsättning.

4.3. ESK noterar med tillfredsställelse att prognoserna klart visar att den ekonomiska återhämtning som inleddes 1996 genom en ökning av exporten nu utvecklas till en ekonomisk tillväxt som backas upp av investeringar och privatkonsumtion. Kommittén vill emellertid framhålla att siffrorna för 1998 och framför allt 1999 alltjämt är enbart prognoser, och att man för närvarande inte kan garantera en fortsatt ökad efterfrågan. Uppskattningsvis kan man säga att tillväxtprognoserna för 1998 är tillförlitliga men att en viss osäkerhet kvarstår för 1999.

4.4. Asienkrisen och dess följder för den japanska och amerikanska ekonomin kan för EU innebära en mycket värre överraskning än man kan tro mot bakgrund av vår handel med de berörda sydöstasiatiska länderna (). Om följderna skulle visa sig vara negativa bör unionen snabbt vidta en rad makroekonomiska åtgärder. Chansen att dylika åtgärder blir framgångsrika ökar om den ekonomiska och monetära unionens utgångsläge kännetecknas av en sund ekonomi och minskade (eller om möjligt obefintliga) budgetunderskott.

4.5. Prognoserna för gemenskapen är medelvärden som ofta döljer stora skillnader mellan medlemsstaterna, i synnerhet när det gäller prognoser som avser företag (investeringar).

4.6. ESK anser att bedömningen av situationen i stort liksom de framtidsutsikter som beskrivs grundar sig på en optimistisk prognos. Vi skulle gärna vilja dela denna optimism men konstaterar att arbetslösheten fortfarande är hög och att sysselsättningen inte kommer att öka tillräckligt enligt de nuvarande utsikterna till förbättringar.

4.6.1. Av siffrorna under punkt 3.3 framgår det att utmaningen på sysselsättningsområdet är mycket stor om Europeiska unionen vill uppnå en sysselsättning som är jämförbar med situationen i USA eller Japan. Sysselsättningen bör öka med mellan 20 och 25 % under en tioårsperiod.

4.7. Därför stöder kommittén till fullo kommissionen när man i sitt "Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 1998" () framhåller att "verkliga framsteg på europeisk nivå kan bara göras om medlemsstaterna utarbetar detaljerade handlingsplaner som avspeglar deras egna villkor men som utformas och genomförs inom ramen för målsättningar och riktlinjer på gemenskapsnivå".

4.8. Kommittén delar kommissionens uppfattning att det är viktigt för gemenskapen, för medlemsstaterna och för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer att alltjämt följa de makroekonomiska metoder som förordas i "De allmänna riktlinjerna" och att eftersträva stabilitet och tillväxt för att kunna skapa de arbetstillfällen som gemenskapen behöver. De ansträngningar som vissa länder gjort i detta avseende bär redan frukt.

4.9. Den ekonomiska och monetära unionen bör i själva verket utgöra grogrunden för nyinvesteringar och därmed även för tillväxten. En varaktig och dynamisk tillväxt är den grundläggande förutsättningen för att arbetstillfällen skall kunna skapas. Därutöver är det också oumbärligt med väldefinierade ekonomisk- och strukturpolitiska handlingslinjer.

4.9.1. En valutastabilitet som kännetecknas av en mycket låg inflationsnivå och låga räntesatser (kassakrediter och långfristiga lån) är en viktig faktor för att gynna investeringar och skapa en produktionskapacitet som gynnar en icke-inflationsdrivande ökning av efterfrågan.

4.9.2. Denna framtidsutsikt bör förenas med en lönepolitik som tar hänsyn till behovet av en löneutveckling som inte överskrider produktivitetsnivån men som innebär tillräckligt höga årliga reallöneökningar för att stimulera efterfrågan.

4.10. För att medlemsstaterna vid behov skall kunna använda sig av stimulansåtgärder är det viktigt att den konvergenspolitik som infördes i Maastricht och som kompletterats av "stabilitets- och tillväxtpakten" fullföljs utan att öka det totala skattetrycket. Kontrollen över de offentliga underskotten kommer att ge medlemsstaterna handlingsfrihet vid en eventuell senare ekonomisk tillbakagång.

4.11. EMU utesluter växelkursfluktuationer mellan valutorna inom euroområdet och därmed blir devalveringar för att kompensera en minskad konkurrenskraft till följd av löneutvecklingen inte längre möjliga. Detta kommer att främja en korrekt löneutveckling, det vill säga en löneutveckling som tar hänsyn till produktivitetsökningen och som är inriktad på valutastabilitet och ekonomisk tillväxt.

4.12. Beträffande de länder som inte direkt går med i EMU anser ESK att det ligger i hela Europeiska unionens intresse att de tillämpar "de allmänna riktlinjerna" och "stabilitets- och tillväxtpakten" för att fullfölja alla medlemsstaternas ekonomiska konvergens. Att de länder som (tillfälligt) står utanför euroområdet går med i EMS skulle innebära att ett sista hinder för deras deltagande i EMU undanröjs. Kommittén noterar med tillfredsställelse att Grekland nyligen gått in i växelkurssamarbetet och vidtagit åtgärder för snarast möjliga deltagande i EMU.

4.13. Vad beträffar arbetsmarknaden håller ESK med om att det är viktigt att undvika att det uppstår flaskhalsar för att kunna uppnå största möjliga jämvikt mellan utbud och efterfrågan. Yrkesutbildningen bör anpassas till den typ av arbetstillfällen som kan komma att erbjudas i framtiden.

4.13.1. ESK anser det vara absolut nödvändigt att man vidtar de åtgärder som anges i de övergripande sysselsättningsriktlinjerna för att förbättra situationen på arbetsmarknaden (se punkt 3.16).

4.13.2. Kommittén betonar att man när det gäller förhållandet mellan arbetslöshetsersättning och lönenivå måste ta hänsyn till såväl behovet av att säkerställa en rimlig nettoinkomst som att uppmuntra arbetslösa att söka och acceptera erbjudanden om arbeten och ibland acceptera anvisning till arbetsmarknadsutbildning.

4.14. Det ligger i Europas intresse att investera i mänskliga resurser. Arbetstagaren måste vara beredd på att byta jobb flera gånger under sitt yrkesverksamma liv och måste därför ges tillgång till fortlöpande yrkesutbildning. En så bred grundutbildning som möjligt är en väsentlig förutsättning för en sådan utbildning. Behovet av utbildning för kvinnor som vill komma tillbaka ut på arbetsmarknaden förtjänar särskild uppmärksamhet.

4.15. Med hänvisning till punkt 3.11 ovan anser kommittén i likhet med kommissionen att medlemsstaterna måste anstränga sig för att sänka skatten på löner.

4.16. Genom riktade åtgärder - som är neutrala i budgethänseende - beträffande icke-lönekostnaden (i nedre änden av löneskalan) skulle tillväxten i vissa fall kunna bidra till ökad sysselsättning. Nya studier visar att servicesektorn (bland annat restaurang- och hotellbranschen) är en viktig källa till arbetstillfällen även om det inte alltid är fråga om heltidsarbeten. Turismen får ökad betydelse i och med att fritiden blir längre, och denna sektors framtidsutsikter är gynnsamma och bör uppmuntras. Social- och hälsovården är också en viktig sysselsättningskälla.

4.17. Omorganisering och framförhandlad minskning av arbetstiden som de skisseras i ett av Ekonomiska och sociala kommitténs tidigare yttranden () kan erbjuda ett viktigt bidrag till förbättringen av arbetssituationen och därmed till sociala framsteg och välfärd i Europeiska unionen.

4.18. ESK anser att man bör följa utvecklingen på finansmarknaderna mycket noga. Dessa marknader kännetecknas av en allt större globalisering och portföljförvaltarna måste därför ständigt söka efter investeringsobjekt med högre avkastning, vilket gynnar aktieägarna men ofta inverkar negativt på sysselsättningen.

4.19. Att förbättra varu- och tjänstemarknadernas sätt att fungera måste förbli en prioritet inom ramen för inre marknaden, eftersom denna fortfarande i alltför stor utsträckning lider av onödiga och föråldrade regleringar. Kommittén fördjupar dessa frågor inom ramen för sitt arbete i Observationsgruppen för inre marknaden. I detta yttrande vill vi uppmärksamma att det är viktigt att - eventuellt i samarbete med Världshandelsorganisationen (WTO) - kämpa mot de restriktioner som utgör ett hinder för Europeiska unionens export av varor och tjänster till tredje land, och i synnerhet den export som har att göra med intellektuell egendomsrätt.

5. Jämförbar statistik beträffande arbetslösheten

5.1. ESK () vill uppmärksamma bristen när det gäller jämförbara nationella statistiska uppgifter om arbetslöshet. Det är viktigt att de harmoniserade siffror som publiceras av Europeiska unionens statistikkontor används i alla internationella analyser och att de statistiska uppgifter som medlemsstaterna tillhandahåller är jämförbara, det vill säga att de bygger på harmoniserade insamlingsmetoder.

5.1.1. ESK anser att en komplett och detaljerad analys av sysselsättningsproblemet förutsätter följande:

a) Att man genom statistiska uppgifter som etablerats enligt samma metod får kännedom om sysselsättningsnivån i unionens olika länder. Detta skulle göra det möjligt att jämföra följande faktorer:

- villkoren för att vara registrerad som arbetssökande; varje lands sätt att tillämpa de internationella normerna bör framgå, till exempel minimigränsen för antalet veckoarbetstimmar för att betraktas som arbetssökande, villkoren för att neka förtidspensionerade personer att vara registrerade som arbetssökande,

- den kvantitativa uppdelningen mellan hel- och deltid och grunderna för omräkning till heltid,

- den kvantitativa uppdelningen mellan hel- och deltid och det arbete som utförs av tidsbegränsat anställda,

- uppdelningen mellan de personer som väljer en tidsbegränsad anställning och de personer med tidsbegränsade anställningar som letar efter ett fast hel- eller deltidsarbete ().

b) Att man bättre skall ta till vara möjligheterna i de sektorer som (i jämförelse med sektorer där arbetstillfällen för närvarande försvinner, t.ex. industrisektorn) är lovande i fråga om sysselsättning, till exempel servicesektorn under tillväxtperioder.

c) Att man skall genomföra en bättre studie av skapandet av sysselsättning beroende på företagets storlek.

5.1.2. Denna statistik kommer att:

- ge uppgifter om åtgärder som burit frukt i de länder som varit mest framgångsrika i kampen mot arbetslösheten,

- göra det möjligt att på ett pragmatiskt sätt fastställa inom vilka sektorer varaktiga arbetstillfällen kan skapas.

6. Slutsatser

6.1. Sysselsättningen är fortfarande medlemsstaternas och gemenskapens men även de ekonomiska och sociala intresseorganisationernas största utmaning. För att skapa tillräckligt många arbetstillfällen så att man kan kompensera produktivitetsökningen och nytillskottet på arbetsmarknaden och för att snarast få ned arbetslösheten till en nivå som är godtagbar för samhället måste man inrikta sig på en solid och stark tillväxt. Arbetslösheten fortsätter i själva verket att få allvarliga följder på det sociala planet i form av individuellt lidande och fattigdom, vilket är vanhedrande för ett högutvecklat industrisamhälle. Det innebär att man till en orimlig kostnad förstör kapital i form av mänskliga resurser. Det äventyrar politikens trovärdighet hos allmänheten då den istället bör stärkas inför framtida projekt såsom den gemensamma valutan och EU:s utvidgning.

6.2. Tillväxten kommer förmodligen att inom kort utvecklas till följd av ökade investeringar och en ökad privat konsumtion. Alltjämt erfordras det emellertid åtgärder avseende yrkesutbildning och andra strukturella åtgärder som gör det möjligt att uppnå en större jämvikt mellan utbud och efterfrågan av arbete.

6.3. "De allmänna riktlinjerna" utgör ett mycket viktigt instrument för att samordna medlemsstaternas ekonomiska politik. Tillsammans med EMU, "stabilitets- och tillväxtpakten" och den sociala dialogen, den makroekonomiska strategin som är inriktad på tillväxt och sysselsättning samt lämpliga strukturåtgärder bör dessa riktlinjer kunna fortsätta att verka med inriktning mot tillväxt och nya arbetstillfällen.

6.4. Slutligen betonar kommittén att strukturpolitiken måste ingå som en del av det samförstånd som gemenskapen, medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer uppnått i fråga om den makroekonomiska politiken för att den senare till fullo skall kunna inverka gynnsamt på skapandet av nya arbetstillfällen.

Bryssel den 29 april 1998.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() Man får inte heller utesluta återverkningar på medellång sikt på grund av den nämnda krisens inverkan på investeringarna.

() EGT C 95, 30.3.1998.

() EGT C 18, 22.1.1996.

() EGT C 19, 21.1.1998.

() EGT C 129, 27.4.1998.

BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Följande ändringsförslag stöddes av minst en fjärdedel av de avgivna rösterna men avslogs under överläggningarna:

Punkt 4.15

Ändra slutet av meningen:

"... för att sänka den alltför höga skatten på arbete."

Motivering

En av de viktiga slutsatserna i Ruding-kommitténs rapport om beskattning gäller skattekonkurrensen mellan medlemsstaterna. Denna leder till en omfördelning av skattetrycket mellan olika produktionsfaktorer. Mer orörliga faktorer som arbetet har drabbats av ett högre skattetryck. Motsatsen gäller för rörliga faktorer som kapital (skatt på sparande och vinster).

Kommissionens dokument påpekar för övrigt ännu en gång att det är skatten på arbete som skall minskas för att vända den tendens som har kunnat observeras sedan ett tiotal år.

Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande bör göra samma prioritering baserad på de fakta som konstaterats och studerats noga i både nationella och europeiska undersökningar.

Resultat av omröstning

För: 33, emot: 53, nedlagda: 4.

Över en fjärdedel av de röstande önskade att följande passager i sektionens yttrande skulle kvarstå, men de ströks till följd av ändringsförslag som antogs av plenarförsamlingen:

Punkt 4.17

"Att ändra arbetstiderna - och därmed de berördas levnadsvillkor - och att öka flexibiliteten i arbetsregleringen är en viktig målsättning när det gäller att skapa arbetstillfällen i samtliga ekonomiska sektorer. Detta är en uppgift för arbetsmarknadens parter och andra intresseorganisationer på gemenskapsnivå."

Resultat av omröstning i fråga om strykning av denna punkt

För: 77, emot: 31, nedlagda: 9.

Punkt 4.18

"Europa bör sträva efter att sänka snarare än att höja inkomstskatten och de sociala avgifterna för att kunna förbättra företagens ekonomiska resultat och deras internationella konkurrenskraft, undvika utlokaliseringar och behålla en tillräcklig investeringsnivå i realkapital på den inhemska marknaden."

Resultat av omröstning i fråga om strykning av denna punkt

För: 57, emot: 53, nedlagda: 14.