SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 10.6.2009 
SEK(2009) 703 
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
som åtföljer 
 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
 TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET,  EUROPEISKA E KONOMISKA OCH 
SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN 
 
om 
 
EU:s strategi för Östersjöområdet 
  
Sammanfattning av konsekvensbedömningen  
   
{KOM(2009) 248 slutlig} 
{SEK(2009) 702}  
SV 2   SV Inledning 
I slutsatserna från Europeiska rådets möte  den 14 december 2007 står följande: ”Utan att det 
påverkar den integrerade havspolitiken uppma nar Europeiska rådet kommissionen att lägga 
fram en EU-strategi för Östersjöområdet senast  i juni 2009. Denna stra tegi bör bland annat 
vara till hjälp när det gä ller att ta itu med de akuta miljöhoten mot Östersjön.” I slutsatserna 
godkänns också EU:s integrerade havspolitik, oc h det framhålls att den ”bör ta särskild 
hänsyn till de olika särdragen i de medlemsstater och specif ika havsregioner där det torde 
behövas ökat samarbete, bl.a. öar, ögrupper oc h de yttersta randområdena, samt till den 
internationella dimensionen”. EU:s strategi för Östersjöområdet är därför det första exemplet 
på en samordnad havsstrategi för ett havsbäcken.  
Det geografiska område som omfattas av strategi n är hela makroregione n runt Östersjön. Åtta 
medlemsstater berörs (Sverige, Finland, Es tland, Lettland, Litaue n, Polen, Tyskland och 
Danmark). Strategin kan också vara av intresse  för tre icke-medlemsstater (Ryssland, Norge 
och Vitryssland). Den nordliga dimensionen ut gör en ram som kan användas vid samarbete 
med tredjeländer i Östersjöområdet.  
När man ser till ekonomi, miljö och kultur är skillnaderna stora inom Östersjöområdet, men länderna där har ändå många gemensamma resurs er och är i hög grad be roende av varandra. 
Det innebär att åtgärder på ett område mycket  snabbt kan påverka andra områden eller hela 
regionen.  
• De miljöproblem som konstaterats i område t är övergödning, hot mot den biologiska 
mångfalden i havet, farliga ämnen, föroreninga r från fartyg och klimatförändringar. Det 
finns ett relativt stort samförstånd inom Östersjöområdet om att man måste samarbeta inom Helsingforskommissionen för att lösa Östersjöns specifika problem. Helsingforskommissionen har doc k en begränsad kapacitet at t genomföra och verkställa 
åtgärder, och dessutom är den inte verksam inom många av de sektorer som påverkar 
miljön, t.ex. fiske, jordbruk, näringsliv och sjöf art. Det är inte tro ligt att problemen kan 
lösas utan en mera samordnad hantering av  miljöproblemen och ett starkare politiskt 
engagemang för att genomföra He lsingforskommissionens åtgärder. 
• När det gäller välståndet i området är utmani ngarna kopplade till de n inre marknaden och 
handel med grannländer, innovation, företa gande, små och medelstora företag och 
mänskliga resurser, jordbruk, skogsbruk och fiske.  De gränsöverskridande strukturerna för 
att hantera utmaningar kopplade till den inre marknaden, innovation och arbetsmarknad är 
mindre utvecklade än i andra områden. Detta är i viss mån en återspegling av att 
medlemsstaterna och EU har en viktig roll att spela och att man ofta tar itu med problemen 
på dessa nivåer. De berörda parterna har dock uttryckt önskemål om att stärka banden 
inom regionen inom en rad områden, särs kilt för att minska de stora ekonomiska 
skillnaderna mellan de östra och de västra delarna. Det finns all anledning att öka samarbetet när det gäller genomförandet av  EU-politik, t.ex. den inre marknaden. 
• När det gäller tillgänglighet och attrakti onskraft finns utmaningarna på områdena 
energitrygghet, integrering av energimarknade n och energieffektivitet, inre och yttre 
transportförbindelser samt attraktionskraft för invånare och turister. När det gäller energi- 
och transportnät finns det visser ligen strategiska ramar för att fastställa prioriteringar, men 
brist på politisk vilja att säkerställa att na tionella beslut svarar mot gemensamma behov. 
Samtidigt är samordningen bristfällig när det gäller genomförandet, och det saknas 
samordning mellan nationella medel och EU-medel. 
SV 3   SV • När det gäller säkerhet och trygghet finns ut maningarna på områdena gränsöverskridande 
brottslighet, sjösäkerhet och sjöfartsskydd samt  större olyckor till sjöss och på land. Det 
finns en mängd initiativ på nationell och regi onal nivå samt på EU-nivå, men på vissa 
områden leder detta till en sektoriell oc h geografisk splittring. Helsingforskommissionen 
ansvarar för vissa frågor i samband med större olyckor till havs. 
Det största problemet är inte att det saknas ini tiativ eller förvaltningsstrukturer. Problemet är 
snarare att de relativt uppsplittrade befintliga förvaltning sstrukturerna inte lyckats ge en 
tillräcklig fast ram för att samordna arbetet med de prioriterade frågorna i Östersjöområdet, för att man ska kunna hantera möjliga konflikte r och kompromisser mellan olika sektorer. 
Kollektiva åtgärder måste syfta till att tillhandahålla en ra m där berörda parter kan göra 
stegvisa förändringar när de vidtar de åtgärder  som krävs för att förverkliga regionens fulla 
potential när det gäller e konomi, miljö och samhälle. 
Det föreslås inte att EU inför någon lagstiftning i samband med strategin för Östersjön. 
Strategin ryms helt inom befintlig EU-lagstiftn ing, och handlar om frivilliga åtaganden från 
medlemsstaternas sida. Strategin och handlingsplanen har tagits fram på begäran av berörda 
medlemsstater och tredjeländer.  
Det allmänna syftet  med strategin är att hantera de makr oregionala problemen i området, för 
att öka områdets möjlighet att dra nytta av den socioekonomiska och miljömässiga potentialen och på så göra Östersjöområdet till en miljömässigt hållbar och blomstrande region som är mer tillgänglig och attraktiv och mer säker och trygg för sina invånare.
  
Det specifika syftet  är att utveckla en ram för de olika utmaningarna och att åtgärda bristerna i 
förvaltningsstrukturerna, så att de olika strate giska åtgärderna (som i ngår i en handlingsplan) 
kan genomföras så effektivt och sammanhängande som möjligt. För detta krävs att tre mål uppfylls: samordningen och samstämmigheten måste förbättras, det krävs en ökad institutionell kapacitet för att säkra genomfö randet av åtgärderna och det behövs mer 
synlighet och ansvarighet. 
Det finns många sätt att öka ka paciteten för att ta itu med de  strategiska utmaningarna. Vid 
det offentliga samrådet framkom det att de  berörda parterna önskar att befintliga 
förvaltningsstrukturer ska behållas. Fyra alternativ har diskuterats: 
1. Inga ytterligare EU-åtgärder  för att öka samarbetet mellan länderna och regionerna. 
2. Inga nya strukturer : Förändringen jämfört med den nuva rande situationen skulle vara 
att man utarbetar en strategi och en ha ndlingsplan inom befintliga strukturer. 
3. Användning av en befintlig institution:  Detta alternativ skulle innebära att man 
stärker ett mellanstatligt organ som kan fatta beslut och samordna genomförandet av handlingsplanen. Den enda organisation so m omfattar tillräckligt många sektorer och 
där alla berörda medlemsstater är representerade på nationell nivå är Östersjöstaternas råd. 
4. Förvaltning på EU-nivå, rådet (allmänna frågor) och kommissionen : Strategin skulle 
styras och genomföras på EU-nivå. I sådana  fall är det ministerrådet, som vanligen 
möts i rådet (allmänna frågor), som skulle ha det politiska ansvaret, medan kommissionen skulle ansvara för sa mordning, övervakning och rapportering. 
SV 4   SV I nedanstående tabell sammanfattas fördelarna och nackdelarna med de olika alternativen, 
utifrån hur väl de gör det möjligt att uppnå de särskilda målen. 
Tabell 1. Bedömning av de olika för valtningsalternativens effektivitet  
Alternativ  
Inga nya strukturer  En befintlig institution  Förvaltning på EU-nivå  Problem  
Medlemsstaterna 
genomför strategin och 
handlingsplanen  Ett befintligt mellanstatligt organ 
genomför strategin och 
handlingsplanen  Rådet (allmänna frågor) sköter 
de politiska aspekterna och 
kommissionen samordning och 
övervakning  
Särskilt mål 1: Ökad institutionell kapaci tet för att säkra genomförandet av åtgärderna  
Svagt besluts-
fattande som bygger på 
samförstånd Ingen förbättring  Avsaknad av EU-medlemskap 
försvagar beslutsfattandet  Förbättring pga. mekanism för legitimt beslutsfattande på hög nivå
 
Kapacitet saknas att verkställa 
åtgärderna Ingen förbättring  Ingen förbättring, mellanstatliga 
organ saknar verkställande-
befogenheter  Påtryckningar från övriga parter 
enda drivkraften, framsteg mäts 
mot en godkänd handlingsplan  
Kapacitet saknas att 
genomföra beslut  Kan genomföra beslut, ingen förbättring i 
samordningen Ingen förbättring, Östersjörådet 
saknar genomförande-
befogenheter  Deltagande på hög nivå ökar 
chansen att beslut genomförs  
Särskilt mål 2: Förbättrad samordning och samstämmighet  
Dubbelarbete  Ingen förbättring av 
befintlig samordning  Förbättring, men oklart hur organet kan samordna 
organisationer som är 
representerade på samma nivå Samordning på högre nivå förhindrar dubbelarbete, 
ansvarsområden fastställs i 
handlingsplanen 
Ingen enhetlig strategi Förbättring, alla medlemsstater skulle följa 
samma strategi Inget mandat för ett samordnat 
genomförande av 
handlingsplanen  Samordning på högre nivå bidrar 
till enhetligheten, ett samordnat 
arbetssätt fastställs i 
handlingsplanen  
Inget mandat att 
fatta beslut med 
stora effekter 
utanför 
organisationens 
arbetsområde  Ingen förbättring  Förbättring om organet får ett allmänt ansvar för att genomföra 
kollektiva åtgärder, men i så fall 
krävs en ändring av dettas natur Förbättring genom samordning på högre nivå 
Oklara ansvarsområden Förbättring, medlems-staterna är ansvariga men 
en samordningsstruktur 
saknas Ingen förbättring, mandat saknas att förändra andra organisationer  Förbättring, rollerna klarläggs i handlingsplanen 
Särskilt mål 3: Mer synlighet och ansvarighet  
Brist på ansvarighet  Ingen förbättring  Problematiskt, eftersom både 
EU-stater och tredjeländer är 
medlemmar  Förbättringar, medlemsstaterna 
är ansvariga, men påtryckningar 
från övriga parter enda 
drivkraften, framsteg mäts mot 
en godkänd handlingsplan  
Brist på synlighet  Förbättring genom att strategin finns Förbättring genom att strategin finns Förbättring genom att strategin finns och genom en högre 
politisk nivå 
Analysen visar att det bästa alternativet är förvaltning på EU-nivå. Det ger en god möjlighet 
att förbättra kvaliteten på förva ltningen inom Östersjöområdet, särskilt eftersom det ger de 
största möjligheterna att övervaka arbetet. Det medför också ett kollegialt tryck. Dessutom är 
detta det enda alternativ som leder till ti llräcklig samordning av politiken både på 
gemenskapsnivå och inom Östersjöområdet, efte rsom rådet (allmänna frågor) har fördelen att 
kunna diskutera frågor som rör bå da dessa nivåer. Förvaltning på EU-nivå är därför det enda 
alternativ som gör det möjligt att på ett samordna t sätt ta itu med de frågor (t.ex. jordbruk och 
fiske) där EU har omfattande befogenheter, sa mtidigt som man behåller överensstämmelsen 
med EU:s politik. Detta alternativ skulle oc kså säkra ett nära sama rbete med den nordliga 
SV 5   SV dimensionen, och det krävs inte att EU samordnar sina ställni ngstaganden i förväg utanför 
strategin vilket annars skulle vara fallet.  
Hur mycket ytterligare medel som krävs beror på  ambitionerna i strategin. På en första nivå 
krävs resurser för att låta berörda parter delt a i genomförandet av strategin. På en andra nivå 
krävs ett litet sekretariat som kan framställa årliga rapporter utifrån metaövervakning och 
förvalta arbetsgrupper på hög nivå som arbe tar med att bedöma framstegen. Detta vore 
möjligt endast om man använder en befintlig institutionen i Östersjöområdet eller om EU 
sköter förvaltningen. På en tr edje nivå skulle ett mer utveck lat sekretariat kunna hålla kontakt 
med EU-institutionerna för att säkra ett mer samstä mmigt förhållande till EU:s politik, särskilt 
på de områden där EU har omfattande befogenheter. Det vore endast möjligt om man väljer 
förvaltning på EU-nivå.  
Fördelarna med ett samordnat sätt att ta itu med problemen i Östersjöområdet förväntas öka 
genom ett stärkt samarbete och gemensamt lärande . Ett integrerat arbetssätt förväntas också 
öka den politiska samstämmigheten i regionen, och bidra till det allmänna syftet. Ökad 
samstämmighet bidrar till att effektivisera ar betet och minska risken för uppsplittring och 
dubbelarbete. Man kan räkna med att de administrativa kostnaderna för den extra 
samordningen kommer att vara låga jämför t med befintlig administration. Ingen ny 
lagstiftning föreslås och inga extra rapporteringskrav  eller nya mekanismer för 
beslutsfattandet införs.  
I samband med genomförandet av strategin är det viktigt att se till att de n inte leder till en 
ökad organisatorisk komplexitet. Att EU-institutionerna, och framför allt rådet och 
kommissionen, är delaktiga i arbetet kan spela en viktig roll när det gäller att disciplinera och 
strukturera genomförandet av handlingsplan, at t säkra överensstämmelsen med EU:s politik 
och att undvika en uppsp littring av initiativ. 
Det måste också finnas en möjlighet att uppdatera  strategin regelbundet mot bakgrund av hur 
effektivt förvaltningsstrukturen kan genomföra  de kollektiva åtgärderna och hur lämpliga 
målen är. Strategin bör innehålla  ett slutdatum, vilket sku lle kunna stimulera länder och 
övriga berörda parter att genom föra och vidareutveckla den.