EUROPEISKA KOMMISSIONEN Strasbourg den 22.11.2022 COM(2022) 780 final MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA RÅDET, RÅDET, EUROPEISKA CENTRALBANKEN, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN, REGIONKOMMITTÉN OCH EUROPEISKA INVESTERINGSBANKEN Årlig översikt över hållbar tillväxt 2023











MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, EUROPEISKA RÅDET, RÅDET, EUROPEISKA CENTRALBANKEN, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN, REGIONKOMMITTÉN OCH EUROPEISKA INVESTERINGSBANKEN Årlig översikt över hållbar tillväxt 2023 1.Inledning De snabba, samordnade och samfällda ekonomisk-politiska åtgärderna mot pandemin har gett resultat: återhämtningen av EU:s ekonomi efter covid-19-krisen var den snabbaste sedan efterkrigstidens uppsving, och BNP ökade med 5,4 % under 2021. Trots den ekonomiska chock som orsakats av Rysslands anfallskrig mot Ukraina låg BNP-tillväxten i EU på en fortsatt stabil nivå under första halvåret 2022 och förblev positiv under tredje kvartalet, vilket överträffade förväntningarna. Arbetsmarknaderna har visat sig vara särskilt resilienta och har gynnats av system för korttidsarbete som dessutom stöds av EU:s Sure-mekanism samt av de senaste tio årens reformer och politik. Arbetslösheten har nått en rekordlåg nivå och sysselsättningen är rekordhög. I dagsläget befinner sig EU-ekonomin emellertid vid en vändpunkt. Det höga energipristrycket, urholkningen av hushållens köpkraft, mer instabila yttre förhållanden och stramare finansieringsvillkor väntas leda in EU i en konjunkturnedgång i vinter. Inflationen, som har ökat snabbare än lönerna, gör att hushållens köpkraft snabbt urholkas, vilket har en negativ inverkan på konsumtionen. Kostnadsökningar, störningar i leveranskedjorna och stramare finansieringsvillkor hämmar investeringarna. Eftersom det höga inflationstrycket fortsätter att minska efterfrågan i många framväxande och utvecklade ekonomier är det inte troligt att yttre förhållanden kommer att bidra till att främja tillväxten i EU. På årsbasis kommer den reala BNP-tillväxten i EU att minska från 3,3 % 2022 till endast 0,3 % 2023 och öka till 1,6 % 2024. Inflationen väntas ligga kvar på en mycket hög nivå och nå en topp på 10,7 % under det fjärde kvartalet 2022. I takt med att inflationstrycket sprider sig till grundläggande varor och tjänster väntas inflationen endast gradvis gå ned till 7,0 % 2023 och 3 % 2024. Arbetsmarknaderna kommer sannolikt att förbli stabila eftersom arbetskraftsefterfrågan är fortsatt hög, även om den har börjat minska. Arbetslösheten väntas öka endast något under prognosperioden och ligga kvar på omkring 6,5 %, nära de rekordlåga nivåerna. Den offentliga skuldkvoten i EU, som ökade markant under pandemin, beräknas minska marginellt till 84,1 % av BNP under 2024. Den ekonomiska prognosen präglas fortfarande av ytterst stor osäkerhet och av nedåtrisker. Det största hotet kommer från den negativa utvecklingen på gasmarknaden och risken för omfattande gasbrist, särskilt under vintern 2023–2024. Simuleringsmodeller visar på höga makroekonomiska kostnader om dessa risker skulle komma att förverkligas. Bortsett från gasen utsätts EU fortfarande direkt och indirekt för nya chocker på råvarumarknaderna till följd av de geopolitiska spänningarna. Med tanke på dessa skilda utmaningar måste den ekonomiska politiken och socialpolitiken förbli samordnad och flexibel, samtidigt som vi håller fast vid våra långsiktiga mål. EU står i full solidaritet med Ukraina som svar på Rysslands angrepp. De omedelbara politiska prioriteringar som kräver samordnade åtgärder på EU-nivå och nationell nivå handlar bland annat om att trygga en tillräcklig energiförsörjning till rimlig kostnad, värna om den ekonomiska och finansiella stabiliteten och skydda utsatta hushåll och företag, samtidigt som man upprätthåller den offentligfinansiella hållbarheten och den inre marknadens integritet, som utgör grunden för tillväxt och välstånd i EU. Samtidigt krävs snabbare åtgärder om vi ska kunna främja potentiell tillväxt och jobbskapande av hög kvalitet, fullfölja den gröna och digitala omställningen, stärka resiliensen och öka vår försvarskapacitet i ett föränderligt globalt sammanhang. Därtill krävs ett fortsatt genomförande av den europeiska pelaren för sociala rättigheter om EU:s överordnade mål för 2030 när det gäller sysselsättning, kompetens och fattigdomsminskning ska uppnås. För att uppnå starkare social och ekonomisk resiliens är det dessutom viktigt att jämlikhetsunionens strategier genomförs. Det politiska svaret på energikrisen kräver en kombination av nationella insatser och EU-insatser, med utgångspunkt i både NextGenerationEU och den fleråriga budgetramen. Hur verkningsfulla EU:s insatser kommer att bli när det gäller att bidra till förbättrande återuppbyggnad beror på huruvida de kombineras med ändamålsenlig politik på nationell och regional nivå. Faciliteten för återhämtning och resiliens, som är kärnan i NextGenerationEU, kommer att bidra till ett kontinuerligt investeringsflöde i europeiska företag, infrastruktur och kompetens fram till 2026, samtidigt som den främjar en ambitiös reformagenda. Hittills har de utbetalningar som gjorts inom ramen för faciliteten uppgått till drygt 137 miljarder euro. Vidare kommer REPowerEU att genom riktade investeringar och reformer bidra med ytterligare resurser, så att resiliensen i EU:s energisystem kan stärkas och energifattigdomen åtgärdas. Detta går hand i hand med genomförandet av de sammanhållningspolitiska programmen, genom vilka över 160 miljarder euro har betalats ut för att öka resiliensen och främja den sociala och regionala konvergensen sedan utbrottet av pandemin, och med de integrerade nationella energi- och klimatplaner som medlemsstaterna ska uppdatera senast i juni 2023. Den europeiska planeringsterminen och faciliteten för återhämtning och resiliens fortsätter att utgöra en stabil ram för effektiv samordning av politiken mot bakgrund av de aktuella utmaningarna. De omedelbara prioriteringarna för EU:s ekonomiska politik och socialpolitik är förenliga med de befintliga prioriteringarna inom ramen för den europeiska planeringsterminen: främjande av miljömässig hållbarhet, produktivitet, rättvisa och makroekonomisk stabilitet. Faciliteten för återhämtning och resiliens, som ingår i den europeiska planeringsterminen när det gäller samordningen av den ekonomiska politiken och sysselsättningspolitiken, förblir avgörande för att stödja reform- och investeringsagendorna de kommande åren. I kombination med sammanhållningspolitiken, InvestEU och andra finansieringsprogram, såsom Horisont Europa och ett digitalt Europa, bidrar den till att påskynda den gröna och digitala omställningen samt till att stärka den sociala och territoriella sammanhållningen och därmed till medlemsstaternas resiliens. Hit hör det kommande införandet av särskilda REPowerEU-kapitel i återhämtnings- och resiliensplanerna, som syftar till att ta itu med omedelbara energirelaterade prioriterade frågor, utöver de åtgärder som stöds via sammanhållningspolitiken och andra nationella medel eller EU-medel. I årets översikt över hållbar tillväxt beskrivs en agenda för den ekonomiska politiken som syftar till att mildra de negativa effekterna av energichocker på kort sikt samt till att främja fortsatta ansträngningar för en hållbar tillväxt för alla och ökad resiliens på medellång sikt, samtidigt som flexibiliteten bibehålls så att nya utmaningar kan hanteras. Liksom tidigare år läggs strategin upp kring de fyra principerna för konkurrenskraftig hållbarhet och i enlighet med FN:s mål för hållbar utveckling, som utgör en integrerad del av den europeiska planeringsterminen. För euroländerna omsätts de politiska prioriteringarna i en rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet. I meddelandet beskrivs också huvuddragen i 2023 års europeiska planeringstermin och de viktigaste förändringarna jämfört med tidigare omgångar, med beaktande av REPowerEU:s prioriteringar och behovet av att anpassa sig till nya omständigheter. 2.De fyra principerna för konkurrenskraftig hållbarhet: stabila förankringar för de grundläggande omställningarna i svåra geopolitiska tider De fyra principerna för konkurrenskraftig hållbarhet utgör stabila förankringar i samordningsramen för EU:s ekonomiska politik och sysselsättningspolitik vid strukturella förändringar. Samtidigt ger de relevant styrning för hanteringen av de kortsiktiga utmaningarna i dessa oroliga tider. EU måste fortsätta att sträva efter konkurrenskraftig hållbarhet som går hand i hand med social och ekonomisk resiliens. Inom den närmaste framtiden krävs stödåtgärder för att mildra följderna av Rysslands angrepp mot Ukraina för européer och EU-företag, särskilt små och medelstora företag. Dessa åtgärder måste tydligt riktas in på utsatta hushåll och särskilt utsatta företag. Dessutom är offentliga och privata investeringar, i kombination med reformer, avgörande för att trygga en säkrare energiförsörjning till rimlig kostnad, stärka resiliensen i våra ekonomier och samhällen och ta vara på de möjligheter som den gröna och digitala omställningen medför. De bindande målen i den europeiska klimatlagen måste också uppnås. För att denna djupgående omvandling av EU-ekonomin ska kunna förverkligas på ett sätt som är effektivt och ändamålsenligt samt rättvist, inkluderande och demokratiskt krävs samordnade åtgärder från medlemsstaternas sida. Diagram 1: De fyra principerna för konkurrenskraftig hållbarhet – hantering av utmaningar på kort och medellång sikt 2.1 Miljömässig hållbarhet The current energy crisis has underlined the need for reliable and clean energy sources and well-functioning EU energy markets, also putting further emphasis on the EU’s climate objectives. Kommissionen har föreslagit flera exceptionella politiska initiativ som syftar till att ta itu med den nuvarande energikrisens omedelbara konsekvenser för hushåll och företag, och samtidigt tillhandahålla tillräckligt med ren, säker och ekonomiskt överkomlig energi och tillgång till råvaror av avgörande betydelse. REPowerEU-planen, som utgör en viktig del av dessa politiska åtgärder, syftar till att få ett slut på EU:s beroende av ryska fossila bränslen och påskynda omställningen till ren energi. REPowerEU-planen är inriktad på tre pelare: diversifiering av energiförsörjningen, energibesparingar och energieffektivitet samt påskyndad utbyggnad av förnybar energi. Planen överensstämmer till fullo med den europeiska gröna given och bygger på målen i 55 %-paketet genom förslagen om en höjd ambitionsnivå för energieffektivitet och förnybar energi. Till följd av meddelandet om REPowerEU har kommissionen och medlemsstaterna inrättat EU:s energiplattform för att stärka försörjningstryggheten till rimliga priser. På grundval av kommissionens förslag antog rådet snabbt förordningen om gaslagring och nödinsatser, inbegripet ett nytt lagstiftningsinstrument och en europeisk plan för att minska efterfrågan på gas i EU med 15 % till nästa vår. Detta följdes den 6 oktober 2022 av en överenskommelse i rådet om krisåtgärder för att sänka energipriserna (se nedan). Den 18 oktober lade kommissionen fram ett förslag om en mekanism för gemensamma gasinköp, ett prisriktvärde för leveranser av flytande naturgas (LNG), en korrigeringsmekanism för marknaden och tillämpliga arrangemang för solidaritetsavtal. På kort sikt måste EU balansera energiförsörjning och efterfrågan på energi och ta itu med de stigande energikostnaderna, och samtidigt bevara incitamenten för den gröna omställningen. Till följd av kommissionens förslag antog rådet nya regler om samordnade åtgärder för att minska efterfrågan på gas den 5 augusti 2022 och krisinterventionen den 6 oktober 2022 för att komma till rätta med de höga energipriserna genom att minska efterfrågetoppar och den totala efterfrågan på el. Åtgärderna omfattar också ett tillfälligt intäktstak för inframarginella elproducenter, dvs. teknik med lägre kostnader, och ett tillfälligt solidaritetsbidrag för övervinster från verksamheter inom olje-, gas-, kol- och raffinaderisektorerna som inte omfattas av det inframarginella intäktstaket. Intäkterna från solidaritetsbidraget ska bland annat omdirigeras till energikonsumenter, i synnerhet utsatta hushåll, hårt drabbade företag och kritiska ekosystem såsom energiintensiva industrier, samtidigt som investeringsincitamenten för den gröna omställningen bibehålls. Eftersom de politiska åtgärder som vidtas för att mildra de ekonomiska och sociala effekterna av de höga energipriserna i en medlemsstat också påverkar andra medlemsstater bör dessa samordnas på EU-nivå så att de blir ändamålsenliga och omfattar investeringar i gränsöverskridande projekt. För att skydda den inre marknaden, dra nytta av eventuella synergier och förhindra fragmentering bör gemensamma EU-lösningar eftersträvas. Eftersom syftet med stödet är att ta itu med de rådande krisförhållandena bör det förbli tillfälligt. Det bör dock vara förenligt med det medelfristiga målet om att fasa ut fossila bränslen och andra miljöskadliga subventioner.

Den aktuella energikrisen visar också på behovet av att göra snabba framsteg i den gröna omställningen, bland annat genom att utöka och påskynda utbyggnaden av förnybar energi. Detta förutsätter ett paradigmskifte i vårt sätt att producera, handla med, säkra och använda energi i enlighet med EU:s mål på medellång och lång sikt. Sedan 2015 har energiunionen vägletts av målen energitrygghet, energi till överkomliga priser och ren energi, vilket också är vägen ut ur den aktuella krisen. De nödvändiga systemomställningarna ska bidra till uppnåendet av våra klimat- och miljömål och samtidigt till möjligheter för vår ekonomi och konkurrenskraft på lång sikt. För att minska beroendet av fossila bränslen från Ryssland och påskynda EU:s energiomställning bort från fossila bränslen krävs uppskattningsvis 210 miljarder euro i ytterligare investeringar fram till slutet av 2027. Detta tillkommer utöver de årliga investeringsbehov som fastställts för 55 %-paketet. Dessa investeringar kommer att gynna industrier i EU som utvecklar banbrytande teknik och innovationer och öka kapaciteten för koldioxidfri, inhemsk och ekonomiskt överkomlig energi, särskilt i kombination med åtgärder som bidrar till att förenkla och påskynda tillståndsförfarandena och undanröja andra administrativa hinder som bromsar upp utbyggnaden av förnybara energikällor. De kommer i sin tur att främja jobbskapande och möjligheter till övergångar mellan arbeten genom kompetenshöjning och omskolning av arbetskraften, samtidigt som EU:s öppna strategiska oberoende stärks. Förutom att energieffektivitetsåtgärderna stärks och utbyggnaden av förnybar energi påskyndas höjs också ambitionsnivån i REPowerEU-planen vad gäller förnybar vätgas som en avgörande komponent i planen för att ersätta naturgas, kol och olja i industrier och transporter där det är svårt att fasa ut fossila bränslen. I REPowerEU fastställs ett mål på 10 miljoner ton inhemsk produktion av förnybart väte och 10 miljoner ton import av förnybart väte fram till 2030. För att främja produktionen av förnybart väte har kommissionen tillkännagett inrättandet av en europeisk vätgasbank. Även strukturreformer skulle kunna bidra till att uppmuntra dessa investeringar, till exempel genom anpassningar av skattesystemen till miljömålen och tillämpning av principen att förorenaren betalar, eller genom förenklade förfaranden. Då klimatförändringar och miljöförstöring har kommit att bli existentiella utmaningar och beroendet av fossila bränslen äventyrar våra samhällen förblir den europeiska gröna given vår kompass. I år har Europa drabbats av svåra värmeböljor och extrem torka som har lett till ännu allvarligare skogsbränder. Detta visar tydligt hur klimatförändringarna påverkar våra liv och försörjningsmöjligheter. Sedan december 2019 har den europeiska gröna given bidragit till att främja utfasningen av fossila bränslen, övergången till en cirkulär ekonomi, skyddet av biologisk mångfald och ekosystem samt till en rättvis omställning. I synnerhet 55 %-paketet kommer att driva på en djupgående omvandling av EU-ekonomin, som omfattar energi, transporter och industrin, i linje med EU:s mål i den europeiska klimatlagen för att minska utsläppen med minst 55 % fram till 2030 och göra Europa till den första klimatneutrala kontinenten senast 2050. Medlemsstaterna bör omsätta dessa högre ambitioner i kraftfullare åtgärder i sina uppdaterade integrerade nationella energi- och klimatplaner, som ska läggas fram i utkast och i slutlig form senast i juni 2023 respektive juni 2024. Utöver utfasningen av fossila bränslen uppmanas medlemsstaterna att stärka sin klimatresiliens. Strategier för biologisk mångfald, den cirkulära ekonomin, nollutsläpp, hållbart jordbruk och livsmedel, hållbar mobilitet och klimatanpassning är centrala politikområden i den europeiska gröna given, som nu håller på att genomföras. Som ett komplement till andra EU-fonder, såsom sammanhållningspolitikens fonder och InvestEU, kommer faciliteten för återhämtning och resiliens att bli ett viktigt verktyg för att genomföra REPowerEU på nationell nivå, samtidigt som den stöder målen i den europeiska gröna given. Medlemsstaterna kommer att bidra till EU:s gemensamma svar på de aktuella utmaningarna genom att stärka de befintliga återhämtnings- och resiliensplanerna i enlighet med REPowerEU-målen, med särskilda REPowerEU-kapitel. Dessa kapitel bör behandla relevanta reformer och investeringar som syftar till att främja utbyggnaden av förnybar energi och annan ren teknik och nödvändig infrastruktur inom energisektorn samt till att öka energieffektiviteten för en minskad energiförbrukning. Åtgärderna inom ramen för REPowerEU kommer att gynnas av synergier med åtgärder för den gröna omställningen som redan stöds genom faciliteten för återhämtning och resiliens i dess nuvarande form samt via sammanhållningspolitiska medel och InvestEU-programmen, till exempel när det gäller att minska luftföroreningarna, främja den cirkulära ekonomin och resurseffektivitet samt återställa och skydda den biologiska mångfalden, och bör åtföljas av ytterligare insatser för att öka kompetensen för den dubbla gröna och digitala omställningen. 2.2 Produktivitet Att stärka EU:s konkurrenskraft och dess långsiktiga potential för hållbar tillväxt förblir avgörande för ekonomiskt välstånd och social välfärd. Den rekordhöga inflationen, inklusive de rekordhöga energipriserna och den begränsade energitillgången, skapar utmaningar för många EU-företag, särskilt energiintensiva företag och små och medelstora företag. Vissa företag tvingas tillfälligt begränsa sin produktion eller till och med lägga ned sin verksamhet permanent. Icke-järnmetaller (aluminium och zink), ferrolegeringar, gödselmedel, stål och glas tillhör de sektorer som står inför de största utmaningarna. Samtidigt som kapaciteten minskar i EU ökar den utanför unionen, vilket leder till en risk för att produktionskapaciteten och de europeiska företagens marknadsandelar går förlorade permanent, vanligtvis med ett mycket större koldioxidavtryck som följd. För sektorer som konkurrerar globalt innebär nedläggningarna i Europa ett ökat importberoende. Att på kort sikt dämpa de höga energiprisernas konsekvenser för de hårdast drabbade livskraftiga företagen får inte ske på bekostnad av lika villkor på den inre marknaden och den inre marknadens integritet. I september 2022 lade kommissionen fram ett krisinstrument för den inre marknaden för att bevara den inre marknadens funktion och EU:s leveranskedjor i kristider. Instrumentet syftar också till att säkerställa den fria rörligheten för och tillgången till viktiga varor och tjänster, även för EU:s små och medelstora företag. För varaktiga framsteg i fråga om produktivitet och konkurrenskraft krävs reformer och investeringar som bidrar till att fasa ut fossila bränslen i industriprocesser, åtgärda arbetskraftsbrist och kompetensglapp, minska administrativa bördor och regelbördor, förbättra insolvensreglerna och ta itu med systematiska sena betalningar. Stabila leveranskedjor bör säkra EU:s försörjningstrygghet och samtidigt säkerställa global konkurrenskraft. Tillfälliga eller ihållande flaskhalsar i leveranskedjorna får negativa konsekvenser för EU:s ekonomi och dess industrisektorer. EU:s engagemang för den dubbla gröna och digitala omställningen kommer att öka behovet av vissa varor (t.ex. vissa råvaror) och viss teknik (t.ex. batterier), vilket kommer att förvärra utbuds- och pristrycket. Medlemsstaterna har en viktig roll att spela när det gäller att begränsa det strategiska beroendet – detta genom att främja ett hållbart nyttjande av EU:s resurser, maximera den cirkulära ekonomins potential, stödja EU:s handelsagenda för att trygga och utöka en diversifierad och hållbar råvaruförsörjning från länder utanför EU och ta itu med störningar i leveranskedjorna. I detta sammanhang kan EU-regionernas ekonomiska mångfald vara en källa till konkurrenskraft och resiliens för unionen. EU har som mål att bli det centrala navet för innovativ grön spetsteknik och banbrytande teknik genom att utnyttja EU-ekonomins öppenhet. Den kommande rättsakten om råvaror av avgörande betydelse kommer också att bidra till att ta itu med Europas strategiska beroende. EU:s handelsagenda bidrar till resiliensen i råvaruförsörjningskedjorna genom att säkerställa en regelbaserad öppen handel och investeringar i råvaror och undanröja snedvridningar av den internationella handeln via bilaterala handels- och investeringsavtal och arbete inom Världshandelsorganisationen. En välfungerande inre marknad, där rättvis och effektiv konkurrens garanteras, är avgörande för att främja produktivitet och tillväxt. Den inre marknadens funktion bör inte tas för given, och det krävs konkreta insatser för att fördjupa den, särskilt i fråga om tjänster. Restriktiva regleringsmetoder inverkar fortfarande negativt på marknadernas funktion. Exportrestriktioner och kringgående av EU:s regler för offentlig upphandling har en negativ inverkan på marknadernas funktion. I och med en hög inflation som kraftigt hämmar konsumenternas köpkraft bör de restriktiva regelverken för detaljisttjänster tas upp till behandling. Tillväxt och produktivitet stöds bäst genom konkurrenskraftiga och effektiva marknader som undviker prisvolatilitet samt genom strukturreformer som undanröjer flaskhalsar i företagsklimatet på nationell och regional nivå. God samhällsstyrning och respekt för rättsstatsprincipen, i synnerhet oberoende, högkvalitativa och effektiva rättssystem, fungerande och effektiva skattesystem samt verkningsfulla insolvensramar och robusta ramar för korruptions- och bedrägeribekämpning är avgörande faktorer för att få till stånd en ekonomi som fungerar för människor. I detta sammanhang bör förslaget om en enhetlig uppsättning skatteregler för näringsverksamhet i Europa (Befit) och den fortsatta moderniseringen och digitaliseringen av skatteförvaltningarna bidra till att minska efterlevnadskostnaderna, minimera aggressiv skatteplanering och möjligheterna till skatteflykt och samtidigt främja jobb och investeringar i EU på den inre marknaden. En lämplig skattemix och effektiv skatteuppbörd är avgörande för att anpassa sig till framtiden och därmed säkerställa en rättvis, effektiv och miljömässigt hållbar konkurrens, underlätta den gröna och digitala omställningen och hantera de finanspolitiska effekterna av en åldrande befolkning. Konnektiviteten på den inre marknaden bör förstärkas ytterligare med ökade investeringar i transport- och energiinfrastruktur samt digital infrastruktur. Investeringar och reformer för den digitala omställningen är fortfarande avgörande för att stärka EU:s ekonomiska bas, främja nyföretagande och entreprenörskap bland små och medelstora företag och möjliggöra ett snabbt genomförande av den europeiska gröna given. Den digitala tekniken gör att företag kan skaffa sig konkurrensfördelar, förbättra sina tjänster och produkter och expandera sina marknader, och har potential att stödja den gröna omställningen. Stora företag använder ny digital teknik i större utsträckning, men digitaliseringsnivån bland små och medelstora företag är fortsatt ojämn mellan medlemsstaterna och de ekonomiska sektorerna. Medan vissa små och medelstora företag är föregångare i den digitala omställningen saknar många mer traditionella små och medelstora företag de ekonomiska resurser och/eller den kompetens som krävs för att dra nytta av digitaliseringens fördelar. Det krävs ytterligare framsteg när det gäller digitaliseringen för att den ska kunna bidra till effektivare produktionsprocesser och ökad innovationsförmåga bland små och medelstora företag genom utvecklingen och införandet av avancerad teknik. För att produktiviteten ska öka krävs det att arbetskraften har relevant kompetens och att utbildningen moderniseras, så att alla erbjuds lika möjligheter. EU:s framtida konkurrenskraft är i hög grad beroende av européers kompetens. Förvärv av avancerad kompetens vid högre utbildningsanstalter bidrar i kombination med strategier för omskolning och kompetenshöjning till att minska kompetensbristerna på arbetsmarknaden samt till att hantera de föränderliga behoven under den gröna och digitala omställningen i takt med att ekonomin blir mer teknikdriven. Det är anledningen till att kommissionen har föreslagit att 2023 ska bli Europaåret för kompetens och inlett en strukturerad dialog om digital utbildning och digitala färdigheter. Indexet för digital ekonomi och digitalt samhälle visar att fyra av tio vuxna i EU saknar grundläggande digitala färdigheter. Trots att kvinnor utgör majoriteten av de högskoleutbildade är de underrepresenterade inom teknikrelaterade yrken och studier. Endast två av fem forskare och ingenjörer och mindre än 20 % av IKT-experterna är kvinnor. Investeringar och inkluderande strategier till stöd för både studier inom naturvetenskap, teknik, ingenjörsvetenskap och matematik och (grundläggande) digitala färdigheter är därför avgörande för att påskynda utvecklingen och införandet av avancerad digital teknik och stödja spridningen av innovationer i våra ekonomier och forma den digitala och gröna omställningen. Att ta itu med den digitala kompetensklyftan och främja projekt och strategier som bidrar till ökad digital kompetens på alla nivåer i EU är av yttersta vikt för att öka produktiviteten inom alla ekonomiska sektorer och företag, särskilt små och medelstora företag, och bidra till en utbredd och effektiv användning av digitala verktyg och tjänster (t.ex. inom offentlig förvaltning). Investeringar i forskning och innovationskapacitet är en investering i Europas framtid. Framtida inkomster och hållbart välstånd i EU kommer i hög grad att vara beroende av ökad produktivitet, kompetens och innovation. Faciliteten för återhämtning och resiliens, InvestEU, det nyligen lanserade förnyade europeiska forskningsområdet, den nya europeiska innovationsagendan och EU-uppdragen kommer också att bidra till att åtgärda bristen på investeringar och verksamhet inom forskning och innovation i förhållande till EU:s främsta konkurrenter genom att mobilisera nya medel till FoI och förbättra villkoren för finansiering, innovationskompetens och bättre samordning av forsknings- och innovationspolitiken i Europa. Forskning och innovation är avgörande för att påskynda den gröna och digitala omställningen och för att stödja andra viktiga mål, såsom att förbättra människors hälsa, utveckla ett öppet strategiskt oberoende och öka våra ekonomiers konkurrenskraft. Vi måste påskynda innovation och investeringar i banbrytande teknik – vindkraft, solenergi, vätgas, värmepumpar och smarta elnät – och utbyggnaden av denna teknik, särskilt i det aktuella sammanhanget. 2.3 Rättvisa Under 2021 och första halvan av 2022 bidrog den ekonomiska tillväxten till goda resultat på EU:s arbetsmarknader, och sysselsättningen ökade avsevärt. Sysselsättningsgraden i EU ökade under hela 2021 och nådde en rekordnivå på 74,8 % under andra kvartalet 2022. Samtidigt är andelen ungdomar som varken studerar eller arbetar fortsatt hög (11,7 % under andra kvartalet 2022), trots att ungdomsarbetslösheten nyligen gick ned. Risken för fattigdom eller social utestängning låg på fortsatt stabila nivåer under hela pandemin, även om omkring var femte person fortfarande riskerade att drabbas av fattigdom eller social utestängning under 2020 och 2021. Den framgångsrika återhämtningen på arbetsmarknaden och den breda stabiliteten i fråga om de sociala indikatorerna visar på en positiv effekt av de åtgärder som medlemsstaterna vidtog under pandemin. Till dessa åtgärder hör EU-stödet , välfärdssystemens stabiliserande effekt samt framgångsrika strukturreformer som genomförts under de senaste tio åren. De kraftiga energiprisökningarna och inflationen får dock betydande negativa konsekvenser för hushållens köpkraft och de europeiska företagens verksamhet, något som också riskerar att försämra arbetsmarknaden. De högre energipriserna leder till högre verksamhetskostnader och därmed till minskad arbetstid och högre risk för förlorade arbetstillfällen inom olika sektorer, vilket förvärras av att efterfrågan sjunker. Konsekvenserna för sysselsättningen kommer att påverkas av ekonomiernas sektoriella sammansättning, deras källor till värdegenerering och beroende av energiintensiva värdekedjor. Till följd av detta förväntas sysselsättningseffekterna skilja sig avsevärt åt mellan sektorer, kön och regioner. Hushållen fortsätter att drabbas hårt av de höga energipriserna, vilket ökar risken för energifattigdom och kräver riktade och samordnade åtgärder. För låginkomsthushåll utgör livsmedel och energi en större del av konsumtionen, vilket gör dem särskilt utsatta för de aktuella prishöjningarna. Medlemsstaterna har redan vidtagit betydande åtgärder för att mildra effekterna av de höga energipriserna på hushållen. Som förklaras i nästa avsnitt har dock över 70 % av stödåtgärderna under 2022 inte varit riktade. I takt med att pristrycket sprids till andra områden än energi och resurserna förblir begränsade blir det allt viktigare att stödåtgärderna inriktas på utsatta hushåll och att de ger incitament att minska energiförbrukningen och främja energieffektivitet. Genom att åtgärderna riktas bättre kan de på ett effektivt sätt förhindra att energifattigdomen och fattigdomen i allmänhet ökar, utan att spä på inflationen och begränsa budgetkonsekvenserna. Dessutom ger åtgärder som riktar sig till missgynnade grupper bättre resultat när det gäller makroekonomisk stabilisering. Som en del av REPowerEU föreslår kommissionen genom Safe (Supporting Affordable Energy, stöd till energi till rimlig kostnad) en mer flexibel användning av de sammanhållningspolitiska medlen för 2014–2020 för att hjälpa medlemsstater och regioner att stödja utsatta hushåll och företag och bevara arbetstillfällen. Genom en stark dialog mellan arbetsmarknadens parter kan lönesättningen bidra till att mildra köpkraftsminskningarna, särskilt för låginkomsttagare, och samtidigt begränsa risken för indirekta effekter på inflationen och sysselsättningen och bevara konkurrenskraften. Samtidigt som de nominella lönerna ökade under 2021 och accelererade under 2022 ledde den höga inflationen till att reallönerna sjönk. Löneökningarna under 2021 berodde främst på det ökade antalet arbetstimmar och den starka ekonomiska återhämtningen efter covid-19-krisen. Under 2022 kom den höga inflationen och bristen på arbetskraft att leda till en ökning av de nominella lönerna. Löneökningarna låg dock fortfarande under inflationen. Effektiva kollektivförhandlingar är avgörande för att se till att den övergripande löneutvecklingen ligger i linje med de nya makroekonomiska förhållandena, och samtidigt undvika risken för ogrundade inflationsförväntningar. Det är av central betydelse att uppdatera minimilönerna (i enlighet med direktivet om tillräckliga minimilöner) för att skydda köpkraften hos personer med låga löner. Ovannämnda riktade och tillfälliga stödåtgärder kan också spela en viktig roll då lönsamhetsnivåerna inom vissa företag och sektorer utsätts för påfrestningar. Lönejusteringarna beror vidare på sektorernas särdrag och flexibiliteten inom ekonomin, och på medellång sikt skyddas köpkraften av löneförbättringar som sker i enlighet med produktivitetsökningar och potentiell tillväxt. Ändamålsenliga arbetsmarknadsåtgärder är fortfarande avgörande för att stödja arbetstagare och främja övergångar på arbetsmarknaden, särskilt med tanke på den fortsatt utbredda arbetskrafts- och kompetensbristen i EU. Bristen på arbetskraft påverkar vissa sektorer i synnerhet, såsom hälso- och sjukvården, utbildningssektorn, hotell- och restaurangbranschen, turismen, byggsektorn, IKT och sektorer med koppling till den gröna omställningen. De permitteringar som ägde rum till följd av covid-19-pandemin ledde till ytterligare brist, särskilt inom de sektorer med flest flexibla anställningskontrakt, eftersom inte alla arbetstagare återvände i takt med att efterfrågan började återhämta sig. Eftersom tillfälliga ökningar av produktionskostnaderna medför risker för jobben bidrar system för korttidsarbete till att bevara sysselsättningen och företagsspecifikt humankapital. Dessa system bör utformas på ett sätt som stöder omstruktureringsprocesser genom att underlätta övergångar på arbetsmarknaden, bland annat genom kompetenshöjning och omskolning. Aktiva arbetsmarknadsåtgärder, utbildning, kompetenshöjning och omskolning främjar sysselsättning och social delaktighet. De kan också spela en central roll i genomförandet av den gröna och digitala omställningen. Digitaliseringen av ekonomin, som tog ordentlig fart under pandemin, har lett till ökad efterfrågan på digitala färdigheter på alla nivåer. För att EU:s beroende av fossila bränslen ska brytas och klimatneutralitet uppnås krävs det också åtgärder som riktas in på kompetenshöjning och omskolning inom olika industrisektorer samt på stöd till övergångar på arbetsmarknaden. Trots goda framsteg i de flesta medlemsstater bör man ta itu med långvariga utmaningar när det gäller sysselsättningen bland ungdomar, kvinnor och missgynnade grupper, såsom personer med funktionsnedsättning, romer och personer med migrantbakgrund – inbegripet fördrivna personer från Ukraina – genom specifika och skräddarsydda politiska åtgärder på nationell och regional nivå och ett fullständigt och effektivt utnyttjande av de EU-medel som finns att tillgå. För att de färdigheter som behövs i våra ekonomier ska kunna utvecklas är det avgörande att utbildningssystemen anpassas, men lärarbristen kan hämma insatserna. Medlemsstaterna står inför ökande lärarbrist på alla utbildningsnivåer, även inom förskoleverksamhet och barnomsorg, och särskilt i de ämnen som har störst betydelse för den gröna och digitala omställningen. Att göra läraryrket mer attraktivt, särskilt när det gäller de ämnen och regioner som lider av störst lärarbrist, är avgörande för att utrusta fler ungdomar och andra i livslångt lärande med de färdigheter som efterfrågas mest nu och i framtiden på de föränderliga arbetsmarknaderna. På samma sätt måste rättvisan i utbildningen förbättras, även i förskolan, efter en pandemi som gjort att läranderesultaten hos missgynnade barn och ungdomar, inbegripet barn med migrantbakgrund och barn från etniska minoriteter, i högre utsträckning har påverkats. Investeringar i högkvalitativ, tillgänglig och överkomlig förskoleverksamhet och barnomsorg är också avgörande för att främja kvinnors deltagande på arbetsmarknaden. Pandemin har belyst vikten av resilienta och hållbara hälso- och sjukvårdssystem och system för långvarig vård och omsorg som snabbt kan reagera vid hälsokriser och samtidigt upprätthålla kvaliteten på och tillgången till vård för personer med andra hälsoproblem. Framsteg gjordes visserligen under pandemin, men flera medlemsstater måste göra ytterligare framsteg när det gäller resiliens, kvalitet och tillgänglighet inom sina hälso- och sjukvårdssystem och system för långvarig vård och omsorg, också för att hantera problemet med brist på hälso- och sjukvårdspersonal. Pandemin visade på behovet av ökad vaksamhet och ökade investeringar i alla medlemsstater för att säkerställa att de är tillräckligt förberedda för att kunna hantera framtida hälsokriser och även kan upprätthålla vårdkvaliteten när det gäller alla övriga sjukdomar och hälsotillstånd. Att påskynda den europeiska gröna given kan ytterligare gynna hälso- och sjukvårdssystemen (t.ex. genom handlingsplanen för nollförorening som en del av den europeiska gröna given), givet att ett av åtta förtida dödsfall i EU kan härledas till miljöföroreningar. Att upprätthålla och förbättra de sociala skyddsnätens omfattning och hållbarhet är en fortsatt prioriterad fråga i den nuvarande ekonomiska situationen. I vissa medlemsstater kan bristande sociala skyddsnät leda till att förmånerna inte håller jämna steg med de stigande levnadskostnaderna för utsatta hushåll. Samtidigt bör systemen för inkomststöd riktas väl och omfatta lämpliga incitament och stöd för de stödmottagare som kan arbeta, så att de återintegreras på arbetsmarknaden. Det är fortsatt viktigt att säkerställa socialt skydd för arbetstagare med atypiska anställningar och för egenföretagare. Mot bakgrund av den negativa demografiska utvecklingen och de föränderliga arbetsmarknaderna är det dessutom fortfarande särskilt viktigt att säkerställa att pensionssystemen är tillräckliga och finansiellt hållbara. Detsamma gäller tillhandahållandet av ekonomiskt överkomlig, högkvalitativ och hållbar långvarig vård och omsorg.

Regionala skillnader och demografiska förändringar försvårar utmaningarna kopplade till den gröna och digitala omställningen. EU:s befolkning i arbetsför ålder minskar, vilket bidrar till den aktuella bristen på arbetskraft och hämmar företagens tillväxtpotential och konkurrenskraft. I många regioner, särskilt på landsbygden, förstärks effekterna av den åldrande befolkningen av utflyttning. Detta bidrar till utmaningen att säkerställa tillgången till kvalificerad arbetskraft som bidrar till att bygga upp ekonomier som står väl rustade för den gröna och digitala omställningen. Den utpräglade och ihållande innovationsklyftan i Europa hindrar dessutom många regioner som utvecklas långsammare från att uppnå högre välfärdsnivåer. Förmågan hos den nationella politiken och EU-politiken att återställa tillväxtbalansen i hela EU och inom medlemsstaterna kommer att bli avgörande för att säkerställa en rättvis återhämtning som gör att medborgarna, oavsett var de bor i EU, kan delta i och dra nytta av den inre marknaden. EU:s överordnade mål för 2030 när det gäller sysselsättning, kompetens och fattigdomsminskning kommer att bidra till att främja en uppåtgående social konvergens i EU. Medlemsstaterna har lagt fram sina nationella mål för 2030 och det är nu viktigt att de uttalade ambitionerna följs av lämpliga politiska åtgärder. Framstegen mot EU-målen och de nationella målen kommer att övervakas från och med den nuvarande europeiska planeringsterminen, med början i kommissionens förslag till 2023 års gemensamma sysselsättningsrapport. Faciliteten för återhämtning och resiliens stöder tillsammans med sammanhållningspolitiska medel och mekanismen för en rättvis omställning en rättvis tillväxt för alla i EU. De återhämtnings- och resiliensplaner som genomförs av medlemsstaterna omfattar ett brett spektrum av reformer och investeringar som kommer att få bestående effekter. De kommer att bidra till ett högre arbetsmarknadsdeltagande, produktivitetsvinster genom åtgärder för utbildning, omskolning och kompetenshöjning samt till social inkludering, rättvisa mellan generationerna, territoriell sammanhållning och resiliens. De sammanhållningspolitiska programmen fortsätter att skapa tillväxtmöjligheter för regionerna, särskilt genom ett fokus på regionala faktorer och drivkrafter för ekonomisk utveckling samt investeringar i humankapital. 2.4 Makroekonomisk stabilitet Försämrade ekonomiska förhållanden har ökat sårbarheterna och riskerna kopplade till befintliga obalanser, och nya obalanser kan komma att uppstå. Rapporten om förvarningsmekanismen innehåller kommissionens analys av utvecklingen av obalanser och framväxande risker. Trots den kraftiga avmattningen i aktiviteten väntas den nominella tillväxten i BNP bidra till att minska skuldkvoterna både 2022 och 2023 samt omfattningen av vissa stockobalanser, samtidigt som de kraftiga bostadsprisökningarna bör dämpas. Den försvagade ekonomiska aktiviteten och de stramare finansieringsvillkoren ökar dock riskerna förknippade med höga skuldnivåer. Samtidigt leder skillnaderna i inflationstakt och de stigande arbetskraftskostnaderna till en ökad risk för att kostnadskonkurrenskraften försämras. Detta kan bli kostsamt att åtgärda, särskilt om det åtföljs av strukturella produktionsomvandlingar. Som en del av den fördjupade granskningen kommer kommissionen att noga övervaka utvecklingen och riskerna förknippade med de gemensamma utvecklingstendenserna inom en gemensam ram, för att sätta den landsspecifika analysen i ett sammanhang. Fokus kommer att ligga på utvecklingen på bostadsmarknaden, konkurrenskraftsdynamiken och hållbarheten och balanserna gentemot omvärlden. Fördjupade granskningar kommer att göras av de tio medlemsstater som tidigare konstaterats ha obalanser eller alltför stora obalanser, för att bedöma om dessa obalanser förvärras, håller på att korrigeras eller har korrigerats, i syfte att uppdatera befintliga bedömningar och bedöma eventuella återstående politiska behov. Dessutom kommer fördjupade granskningar att göras av sju medlemsstater med särskild risk för nya obalanser. De fördjupade granskningarna kommer att bygga på ingående tematiska bedömningar, vilka kommer att utgöra bakgrunden till analysen. Att säkerställa den makroekonomiska stabiliteten och upprätthålla kreditkanalerna till ekonomin är avgörande för resiliensen vid svåra ekonomiska förhållanden. Bankernas ställning är stabil tack vare de senaste årens politiska åtgärder. De nödlidande lånen bör, även om de minskar, fortsätta att åtgärdas. Detta inbegriper övervakning av tillgångarnas kvalitet, snabb och proaktiv dialog med gäldenärer i svårigheter (särskilt livskraftiga gäldenärer), ytterligare effektivisering av insolvensregelverken och vidareutveckling av sekundärmarknaderna för nödlidande lån, särskilt genom ett skyndsamt införlivande av direktivet om kreditförvaltare och kreditförvärvare senast i slutet av 2023. Samtidigt måste bankerna upprätthålla en försiktig avsättningspolicy och kapitalbuffertar som följer den rådande risknivån. Europeiska systemrisknämnden utfärdade en varning den 22 september 2022 och uppmanade till ökad medvetenhet om de risker som den kraftiga nedgången i tillgångspriser innebär för den finansiella stabiliteten. Stigande bolåneräntor och försämrad förmåga att återbetala lån till följd av en nedgång i hushållens reala inkomster kan pressa ned bostadspriserna. Detta kan i sin tur utlösa ackumulerade cykliska risker på fastighetsmarknaderna. Dessutom har sannolikheten för storskaliga cyberincidenter som påverkar det finansiella systemet ökat. Medlemsstaterna i euroområdet måste fortsätta arbetet med att fullborda bankunionen, i enlighet med den lösning som Eurogruppen fastställt, och stärka eurons internationella roll. En välfungerande finanssektor och välfungerande finansmarknader, särskilt genom en fördjupad kapitalmarknadsunion, är avgörande för att finansiera de omfattande investeringar som krävs för den gröna och digitala omställningen. De senaste chockerna understryker vikten av en stark samordning av en sund finanspolitik och av att bygga upp finansiella buffertar under goda tider som ska användas under konjunkturnedgångar. The prevailing economic conditions have underscored the importance of sound budgetary processes that allow fiscal policies to be agile when faced with rapidly changing circumstances and to set priorities that ensure a high quality of public finances, with due attention to investment. Under pandemin behövdes tillfälligt budgetstöd för att företagen skulle kunna upprätthålla sin produktionskapacitet samt för att skydda arbetstillfällen och inkomster i och med att stora delar av ekonomin tvingades stänga ned under kortare perioder. Energichocken och den höga inflationen påverkar för närvarande den ekonomiska aktiviteten och tillväxtpotentialen. Även om krisernas karaktär och de politiska åtgärderna skiljer sig åt är det fortfarande mycket viktigt med nära samordning av de politiska åtgärderna mellan medlemsstaterna och samstämmighet mellan finans- och penningpolitiken. Under 2022 har den finanspolitiska inriktningen expanderat, och medlemsstaterna har vidtagit skyndsamma men till stor del oriktade åtgärder för att dämpa de exceptionella energiprisökningarnas ekonomiska och sociala effekter. Dessa åtgärder väntas för närvarande uppgå till 1,2 % av BNP för EU som helhet under 2022. Åtgärderna har visserligen genomförts utan dröjsmål, men över 70 % av dem, såsom lägre mervärdesskattesatser eller punktskatter och ändringar av avgifter och subventioner på energiprodukter, har inte varit riktade mot utsatta hushåll och företag, och två tredjedelar av dem har inte skapat incitament för att minska efterfrågan på energi. Det blir allt viktigare att åtgärderna riktas mot utsatta hushåll och företag och att de förblir tillfälliga. Den expansiva finanspolitiska inriktningen har också fått stöd genom ytterligare finansiering av investeringar, både nationellt och via faciliteten för återhämtning och resiliens och andra EU-fonder. Det krävs ytterligare investeringar för att påskynda den gröna och digitala omställningen, öka energieffektiviteten och påskynda utbyggnaden av förnybara energikällor. Eftersom det inte vore lämpligt att ge en allmän finanspolitisk stimulans för ekonomin under 2023 krävs en försiktig och samordnad strategi för utformningen av åtgärder som svar på energiprisutvecklingen. Mot bakgrund av den rådande ekonomiska situationen och med beaktande av effekterna av de riktade energiåtgärderna förefaller en övergripande neutral finanspolitisk inriktning under 2023 att vara lämplig för EU och euroområdet som helhet. Detta skulle komplettera penningpolitikens insatser för att minska inflationen och se till att inflationsförväntningarna är välgrundade. Energistödåtgärderna beräknas för närvarande uppgå till nästan 1 % av BNP för EU som helhet under 2023, och täcker huvudsakligen första halvåret i många medlemsstater. Slutförandet av budgetarna för 2023 innebär ett tillfälle att förbättra stödåtgärdernas utformning och de offentliga finansernas kvalitet och sammansättning och på så sätt rikta in de finanspolitiska åtgärderna på att hantera de höga energiprisernas effekter på utsatta hushåll och företag. En tvåstegsmodell för energiprissättningen, som innebär att reglerade priser gäller för konsumenterna upp till en viss förbrukningsnivå, kan vara av central betydelse. Finanspolitiken bör fortsatt vara försiktig, särskilt i medlemsstater med hög skuldsättning, och samtidigt skydda offentliga investeringar. Dessa överväganden återspeglas i de politiska riktlinjer för 2023 som ingår i kommissionens rekommendation till rådets rekommendation om den ekonomiska politiken i euroområdet. På medellång sikt bör finanspolitiken säkerställa finanspolitisk hållbarhet och prioritera investeringar till stöd för den dubbla omställningen samt social och ekonomisk resiliens. Finanspolitiken bör syfta till att uppnå en försiktig offentligfinansiell ställning på medellång sikt och säkerställa finanspolitisk hållbarhet genom gradvis konsolidering, investeringar och reformer som främjar hållbar tillväxt. Genom att påskynda reformer som gör skattesystemen och skatteuppbörden mer tillväxtfrämjande och förbättrar de offentliga utgifternas långsiktiga effektivitet går det att stärka den potentiella tillväxten, konkurrenskraften och skuldhållbarheten, något som i sin tur också främjar finanspolitikens krishanteringsförmåga. Samtidigt finns ett ökat behov av att driva på strukturella förändringar och investeringar, bland annat för att begränsa och anpassa sig till klimatförändringarna och intensiteten i klimatrelaterade katastrofer, vilket får tydliga konsekvenser för de nationella budgetarna. Medlemsstaterna uppmanas att utveckla verktyg för att bedöma budgetplaneringens klimatkonsekvenser och den långsiktiga hållbarheten, i kombination med strategier och verktyg som bidrar till ett rättvist sätt att förebygga, minska och förbereda sig för klimatrelaterade effekter. Slutligen kräver de demografiska utmaningarna ytterligare politiska åtgärder, däribland reformer som säkerställer pensionssystemens lämplighet och hållbarhet. Stabilitets- och tillväxtpaktens allmänna undantagsklausul kommer att fortsätta att gälla under 2023 och avaktiveras från och med 2024. Kommissionens bedömning av euroländernas utkast till budgetplaner visar att ökningen av nationellt finansierade löpande utgifter i vissa medlemsstater väntas bli hög och därmed kommer att leda till en expansiv inriktning på finanspolitiken i vissa medlemsstater. Att begränsa ökningen i löpande utgifter, med beaktande av tillfälligt och riktat stöd till hushåll och företag som är sårbara för energiprishöjningar och till människor som flyr från Ukraina, är viktigt för att inte öka inflationstrycket och av särskild betydelse för länder med hög skuldsättning. Detta bör kombineras med ökade investeringar för att uppnå gröna, digitala och energitrygghetsrelaterade mål för en mer resilient ekonomi. Medlemsstaterna uppmanas att vidta enskilda åtgärder, bland annat via genomförandet av sina återhämtnings- och resiliensplaner, och gemensamma åtgärder, i syfte att utnyttja och samordna den nationella finanspolitiken på det mest tillväxtfrämjande sättet. Kommissionen föreslår inte att några nya förfaranden vid alltför stora underskott ska inledas. Såsom tillkännagavs i maj 2022 har kommissionen gjort en ny bedömning av huruvida nya förfaranden vid alltför stora underskott ska inledas.This assessment took into account updated outturn data for 2021, the implementation of fiscal policy by the Member States in the course of 2022 and the government budgetary plans for 2023, as reflected in the Commission’s 2022 Autumn Economic Forecast.The updated information largely confirms previous findings. Med tanke på den rådande exceptionella osäkerheten, även när det gäller den detaljerade utformningen av finanspolitiken, anser kommissionen att man i detta skede inte bör fatta några beslut om att förfarandet vid alltför stora underskott ska inledas mot ytterligare medlemsstater. Under våren 2023 kommer kommissionen på nytt att bedöma om det är lämpligt att inleda förfaranden vid alltför stora underskott på grundval av utfallsdata för 2022 och planerna för 2023, med särskild hänsyn till efterlevnaden av de finanspolitiska rekommendationer som rådet har riktat till medlemsstaterna. 3.Inslag i den europeiska planeringsterminen 2023 Den europeiska planeringsterminen 2023 och genomförandet av återhämtnings- och resiliensplanerna kommer att fortsätta att ligga till grund för samordningen av EU:s politik. Kombinationen av de utmaningar som nämns ovan understryker behovet av en fortsatt nära samordning av den ekonomiska politiken och socialpolitiken. Målsättningen är att vi ska ta itu med de omedelbara ekonomiska utmaningarna och fortsatt främja en rättvis, inkluderande, resilient och hållbar tillväxt, och samtidigt ta vara på möjligheterna med den dubbla omställningen. Precis som under 2022 kommer de rationaliserade landsrapporterna att ge en helhetsbild av den ekonomiska och sociala utveckling och de utmaningar som medlemsstaterna står inför, med beaktande av den regionala dynamiken, samt av medlemsstaternas resiliens. De kommer att innehålla en bedömning av framstegen med genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter med hjälp av den sociala resultattavlan, och av uppfyllelsen av EU:s överordnade mål och de nationella målen för 2030 när det gäller sysselsättning, kompetens och fattigdomsminskning. I landsrapporterna identifieras utmaningar som endast delvis eller inte alls åtgärdats genom återhämtnings- och resiliensplanerna, och görs en noggrann genomgång av framstegen med genomförandet av planerna och eventuella framväxande utmaningar. De landsspecifika rekommendationerna är fortfarande inriktade på ett begränsat antal centrala utmaningar som identifierats i landsrapporterna, och i förekommande fall i de fördjupade granskningarna, för vilka politiska åtgärder kommer att krävas. Landsrapporterna, de fördjupade granskningarna och förslagen till landsspecifika rekommendationer läggs fram tillsammans i den europeiska planeringsterminens vårpaket 2023. Den 9 november 2022 gav kommissionen riktlinjer för möjliga ändringar av EU:s ram för ekonomisk styrning . Syftet är att förbättra ändamålsenligheten i den ekonomiska övervakningen och samordningen i EU genom att fastställa en enklare och integrerad struktur för makroekonomisk övervakning för att säkerställa skuldhållbarhet och främja en hållbar tillväxt för alla. Den reformerade ramen bör bidra till att bygga upp framtidens gröna, digitala och resilienta ekonomi och samtidigt säkerställa hållbarheten i våra offentliga finanser. Den bör verka för en integrerad strategi som innebär att övervakningsverktygen kompletterar varandra inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Att snabbt nå en överenskommelse om översynen av EU:s finanspolitiska regler och andra delar av ramen för ekonomisk styrning är högsta prioritet. En överenskommelse om reformen av ramen för ekonomisk styrning bör nås före medlemsstaternas årliga budgetprocesser för 2024. Målen för hållbar utveckling kommer fortsatt att integreras i den europeiska planeringsterminen. Landsrapporterna för 2023 kommer att innehålla en bedömning av framstegen och utmaningarna för varje medlemsstat när det gäller genomförandet av målen för hållbar utveckling. Rapporterna kommer att innehålla en detaljerad bilaga för varje land som, även på grundval av Eurostats övervakning, kommer att koppla genomförandet av målen för hållbar utveckling till de fyra principerna för konkurrenskraftig hållbarhet. Parallellt kommer kommissionen att lägga fram den första frivilliga översynen på EU-nivå av genomförandet av målen för hållbar utveckling vid FN:s politiska högnivåforum för hållbar utveckling 2023. Samtidigt som övervakningen av målen för hållbar utveckling integreras som en del av den europeiska planeringsterminen kommer EU:s frivilliga översyn att tjäna till att bekräfta EU:s åtagande för Agenda 2030 för hållbar utveckling i en ansats som omfattar hela statsapparaten och kopplar samman interna och externa dimensioner. Den kommer att bidra till att öka synligheten för och enhetligheten i EU:s arbete med genomförandet av målen för hållbar utveckling och bekräfta vikten av dessa gemensamma mål på global nivå, i en tid då multilateralismen är satt under press och fokus i allt högre grad riktas mot främjandet av hållbart och inkluderande välbefinnande. Kommissionen är fast besluten att verka för en inkluderande process och att i god tid låta arbetsmarknadens parter och andra berörda parter delta i den europeiska planeringsterminen. En hållbar återhämtning och den dubbla omställningen kan endast åstadkommas om vi agerar tillsammans, i nära samarbete med alla berörda parter. Ett aktivt deltagande av de berörda parterna genom särskilda regelbundna möten är viktigt under alla skeden av den europeiska planeringsterminen och faciliteten för återhämtning och resiliens. Kommissionen uppmanar alla medlemsstater att aktivt samarbeta med arbetsmarknadens parter, lokala och regionala myndigheter och andra berörda parter, särskilt företrädare för det civila samhällets organisationer, genom regelbundna utbyten. De bör utgå från den framgångsrika tillämpningen av partnerskapsprincipen inom ramen för programplaneringen och genomförandet av sammanhållningspolitiken. Detta bidrar till att gemensamt identifiera utmaningar, förbättra de politiska lösningarna och säkerställa ett större egenansvar för den ekonomiska och socialpolitiska agendan. Kommissionen kommer att utnyttja befintliga forum i den europeiska planeringsterminen för att informera och involvera arbetsmarknadens parter även om genomförandet av faciliteten för återhämtning och resiliens. Under 2023 kommer kommissionen att lägga fram ett meddelande för att stärka dialogen mellan arbetsmarknadens parter i EU samt ett förslag till rådets rekommendation om den roll som dialogen mellan arbetsmarknadens parter spelar på nationell nivå. Kommissionen erkänner fullt ut den demokratiska ansvarsskyldigheten i fråga om EU:s ekonomiska styrning och kommer att fortsätta den förstärkta interinstitutionella dialogen med både Europaparlamentet och rådet. Kommissionen är fast besluten att fortsätta en nära dialog med Europaparlamentet om utvecklingen i fråga om viktiga sociala, ekonomiska och arbetsmarknadsrelaterade frågor, även som en del av den europeiska planeringsterminen, och tänker samråda med Europaparlamentet i varje viktigt skede av planeringsterminen. 4.Slutsats De snabba och samordnade politiska åtgärderna under covid-19-pandemin ger resultat, men konsekvenserna av Rysslands invasion av Ukraina innebär att EU:s ekonomi och samhälle ställs inför flera nya ekonomiska, sociala och geopolitiska utmaningar som kräver politiska åtgärder på EU-nivå och nationell nivå. Historiskt höga energipriser, hög inflation, försörjningsbrist, högre skuldnivåer och stigande lånekostnader påverkar företagens ekonomiska verksamhet och levnadskostnaderna för EU:s hushåll, särskilt utsatta hushåll. Den ekonomiska politiken, socialpolitiken och finanspolitiken står inför komplexa politiska vägval när det gäller att dämpa de ekonomiska konsekvenserna av denna utmanande verklighet och begränsa den utbudsdrivna inflationen. Samtidigt måste vi hålla fast vid våra mål på medellång till lång sikt om att öka den sociala och ekonomiska resiliensen och främja den gröna och digitala omställningen.