Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om Europeiska unionens organ för samarbete och fortbildning inom brottsbekämpning (Europol) om upphävande av beslut 2009/371/RIF och 2005/681/RIF /* COM/2013/0173 final - 2013/0091 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Europeiska polismyndigheten (Europol) grundades som ett mellanstatligt organ med sina stadgar reglerade av en konvention som undertecknats av medlemsstaterna och trädde i kraft 1999. Med stöd i ett rådsbeslut som antogs 2009 blev Europol ett organ med finansiering genom EU:s budget. Europols uppgift är att stödja nationella brottsbekämpande myndigheter i deras insatser och ömsesidiga samarbete för att förebygga och bekämpa allvarlig brottslighet och terrorism. Europols uppgift är att underlätta informationsutbytet mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter och tillhandahålla straffrättslig analys för att bistå de nationella polismyndigheterna i genomförandet av gränsöverskridande utredningar. I artikel 88 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt fastslås det att Europol ska regleras genom en förordning som ska antas enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Enligt samma artikel ska också medlagstiftarna fastställa förfarandena för den demokratiska kontroll av Europols verksamhet som Europaparlamentet utför tillsammans med de nationella parlamenten. Europeiska polisakademin (Cepol) inrättades 2005, som ett EU-organ med ansvar för fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning, och verkar för att underlätta samarbetet mellan nationella polismyndigheter genom att anordna kurser inriktade på europeiskt polisarbete. Akademin utformar också gemensamma kursplaner i särskilda ämnen, sprider relevanta forskningsresultat och bästa praxis, samordnar ett utbytesprogram för högre polistjänstemän och fortbildningspersonal. Dessutom kan den fungera som partner när EU beviljar bidrag till specifika projekt. I Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd[1] uppmanas Europol av Europeiska rådet att utvecklas till ”ett nav för informationsutbyte mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, en tjänsteleverantör och en plattform för brottsbekämpande myndigheter”. Rådet efterlyser också europeiska fortbildningsprogram och utbytesprogram för alla berörda yrkesverksamma inom rättsväsendet nationellt och på EU-nivå, med CEPOL som en viktig aktör för att garantera den europeiska dimensionen. I sitt meddelande EU:s strategi för den inre säkerheten i praktiken: Fem steg mot ett säkrare Europa[2] framhöll kommissionen de viktigaste utmaningarna, principerna och riktlinjerna för att hantera säkerhetsfrågor inom EU, och föreslog ett antal åtgärder med deltagande av Europol och Cepol för att ta itu med de risker som allvarlig brottslighet och terrorism utgör för säkerheten. Under de det senaste årtiondet har den allvarliga och organiserade brottsligheten ökat samtidigt som brotten blivit mer varierade[3]. Enligt Europol’s EU Serious and organised crime threat assessment 2013 (Socta 2013) (Europols bedömning av den allvarliga organiserade brottslighetens hot mot EU 2013) är ”allvarlig och organiserad brottslighet en alltmer dynamisk och komplex företeelse som fortsatt utgör ett hot mot EU:s säkerhet och välstånd.”[4] I studien noteras också att ”globaliseringseffekterna i samhället och ekonomin också har påskyndat framväxten av betydande nya former av brottslig verksamhet som bygger på att kriminella nätverk utnyttjar kryphål i lagstiftningen, internet och förhållanden som hänger samman med den ekonomiska krisen för att generera olagliga vinster med låg risk.”[5] Internet utnyttjas till att organisera och utöva brottslig verksamhet genom att användas som kommunikationsverktyg, marknadsplats, rekryteringsbas och finansieringstjänst. Internet underlättar också nya former av it-brott, betalkortsbedrägerier och distribution av barnpornografiskt material[6]. Grova brott tillfogar därför i allt högre grad offren både allvarlig skada och stora ekonomiska förluster samt undergräver dessutom den känsla av säkerhet som är en förutsättning för att människor i praktiken ska kunna utöva sin frihet och sina individuella rättigheter. Brott såsom människohandel[7], handel med otillåtna preparat[8] och skjutvapen[9], ekonomiska brott såsom korruption[10], bedrägeri[11] och penningtvätt[12] samt it-brottslighet[13] inte bara hotar den personliga och ekonomiska säkerheten för människor i EU, utan genererar också enorma vinster som stärker de kriminella nätverkens makt och berövar myndigheterna välbehövliga intäkter. Terrorismen utgör fortfarande ett av de största hoten mot EU:s säkerhet, i och med att samhällena i Europa fortfarande är sårbara för terroristattacker[14]. Brottsligheten är en av de fem saker som EU-medborgare oroar sig för mest[15]. På frågan om vad EU-institutionerna främst bör inrikta sig på, hamnar kampen mot brottsligheten på fjärde plats[16]. I en färsk undersökning uttrycker de flesta av EU:s internetanvändare stor oro för it-säkerheten och it-brottsligheten[17]. I detta sammanhang behövs EU:s organ för att på ett effektivt sätt och ändamålsenligt stödja det brottsbekämpande samarbetet, informationsutbytet och fortbildningen. I den gemensamma strategin om decentraliserade EU-myndigheter, som godkändes av Europaparlamentet, rådet och kommissionen i juli 2012[18], fastställs styrelseprinciperna för sådana byråer som Europol och Europeiska polisakademin. I den gemensamma strategin anges också att ”sammanslagning bör övervägas i de fall då organens respektive uppgifter överlappar varandra, där synergier kan övervägas eller när organ vore mer effektiva om de ingick i en större struktur”. En sammanslagning av Europol och Cepol till ett enda organ, med säte i Europols nuvarande huvudkontor i Haag skulle leda till betydande synergieffekter och effektivitetsvinster. Om de praktiska kunskaperna från det operativa polissamarbetet kombinerades med Cepols sakkunskap på utbildnings- och fortbildningsområdet, skulle det stärka banden och skapa synergieffekter mellan dessa två områden. Genom kontakter mellan den operativa och undervisande personalen inom ett enda organ skulle fortbildningsbehoven lättare kunna identifieras, vilket skulle göra EU:s fortbildning mer ändamålsenlig och fokuserad till gagn för EU:s polissamarbete totalt sett. Stödfunktionerna inom de båda organen skulle kunna slås ihop till en enda, och de medel som därigenom frigjordes skulle kunna satsas på centrala operativa och fortbildningsinriktade funktioner. Detta är särskilt viktigt i ett ekonomiskt sammanhang, där medlemsstaternas och EU:s resurser är knappa och där det kanske annars inte skulle finnas några medel till att stärka EU:s fortbildning inom brottsbekämpningen. Därför innehåller föreliggande förslag till förordning en rättslig ram för ett nytt Europol som ska efterträda och ersätta Europol i den form som det inrättades genom rådets beslut 2009/371/RIF av den 6 april 2009 om inrättande av Europeiska polisbyrån (Europol) och Cepol som inrättades genom rådets beslut 2005/681/RIF om inrättande av Europeiska polisakademin (Cepol). Förslaget är förenligt med Lissabonfördragets krav, Stockholmsprogrammets prognoser, de prioriteringar som anges i strategin för den inre säkerheten i praktiken och den gemensamma ansatsen till EU:s decentraliserade organ. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Förberedelserna inför reformen av Europol, Cepol och EU:s fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning diskuterades under 2010 och 2011 av kommissionen, företrädare för Europaparlamentet, Europeiska unionens råd, Europols styrelse, Cepols ledningsorgan och företrädare för de nationella parlamenten. I enlighet med sin politik för bättre lagstiftning har kommissionen genomfört två konsekvensanalyser av de politiska alternativen rörande Europol och Cepol[19]. Konsekvensanalysen avseende Europol bygger på de båda politiska målen ökad information till Europol från medlemsstater och inrättandet av en databehandlingsfunktion som gör att Europol till fullo kan bistå medlemsstaterna när det gäller att förebygga och bekämpa allvarlig brottslighet och terrorism. Två alternativ diskuterades med avseende på det förra målet: i) att fastställa en rättslig förpliktelse för medlemsstaterna att överlämna uppgifter till Europol, skapa incitament och en mekanism för rapportering om de enskilda medlemsstaternas resultat, samt ii) att erbjuda Europol tillgång till relevanta nationella straffrättsliga databaser utifrån principen ”träff/icke träff”. Två alternativ avhandlades med avseende på det politiska målet att inrätta en databehandlingsfunktion: i) en sammanslagning av nuvarande två analysregister till ett, och ii) en ny databehandlingsfunktion med rättssäkerhetsgarantier som innebär att dataskyddsprinciper med särskild tonvikt vid inbyggda integritetsskydd införs. Konsekvensbedömningen avseende Cepol grundades på de två politiska målen att i) erbjuda bättre kvalitet samt mer samlad och konsekvent fortbildning om gränsöverskridande brottslighet för fler tjänstemän inom brottsbekämpning och ii) inrätta en ram för att uppnå detta i linje med den gemensamma strategin för decentraliserade EU-organ. Innan kommissionen lade fram sitt program för fortbildning inom brottsbekämpning, som kommer att kräva extramedel för att kunna genomföras, granskades olika alternativ, bl.a. att stärka och anpassa Cepol som fristående myndighet men också möjligheten att slå samman samtliga eller vissa av Cepols och Europols funktioner till ett nytt Europolorgan. I enlighet med kommissionens vedertagna metod fick en avdelningsövergripande styrgrupp i uppgift att bedöma vart och ett av alternativen med avseende på dess följder för säkerheten, kostnaderna (också för EU-institutionernas budget) och för de grundläggande rättigheterna. Analysen av de övergripande konsekvenserna ledde till en utveckling av det alternativ som föredras, vilket har införlivats i föreliggande förslag. Om det genomförs, kommer detta enligt bedömningen att ytterligare stärka effektiviteten inom Europol i egenskap av organ som redan ger tjänstemän inom brottsbekämpning i EU ett omfattande stöd. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Artiklarna 88 och artikel 87.2 b i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt utgör förslagets rättsliga grund. Lagstiftningsförslagets mål och innehåll Förslaget har följande syften: · Anpassa Europol till Lissabonfördragets krav genom att inrätta den rättsliga ramen för Europol samt genom att införa en mekanism för kontroll av Europols verksamhet som skulle åligga Europaparlamentet att genomföra under medverkan av de nationella parlamenten. Därigenom skulle Europols demokratiska legitimitet och ansvarighet inför EU-medborgarna ökas. · Uppnå målen i Stockholmsprogrammet genom att omvandla Europol till ”ett nav för informationsutbyte mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter” och utarbeta europeiska fortbildningsprogram och utbytesprogram för samtliga berörda yrkesverksamma inom brottsbekämpning nationellt och på EU-nivå. · Ge Europol nya behörigheter, så att myndigheten kan erbjuda medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter ett starkare stöd. Europol skulle också ta över Cepols nuvarande uppdrag att fortbilda tjänstemän inom brottsbekämpning och utveckla ett program för fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Dessutom skulle det ge Europol möjligheten att utveckla europeiska centrum för specialistkompetens i syfte att bekämpa vissa typer av brottslighet som omfattas av Europols mål, t.ex. det europeiska centrumet mot it-brottslighet. · Garantera Europol en stark ordning för personuppgiftsskydd, särskilt för att garantera att Europols uppgiftsskyddsombud är helt oberoende, kan agera på ett verksamt sätt och har tillräckliga befogenheter att ingripa. · Förbättra Europols styrelseformer genom att eftersträva ökad effektivitet och anpassa myndigheten till de principer som anges i den gemensamma strategin om decentraliserade EU-organ. Enligt förslaget kan målen uppnås på följande sätt: 1. Anpassa Europol till Lissabonfördragets krav och öka myndighetens ansvarighet I förordningen säkerställs att Europols verksamhet kontrolleras av demokratiskt valda representanter för EU-medborgarna. De föreslagna bestämmelserna är förenliga med kommissionens meddelande från 2010 om förfarandena för den demokratiska kontroll av Europols verksamhet som Europaparlamentet utövar under medverkan av de nationella parlamenten[20]. Europaparlamentet och de nationella parlamenten kommer särskilt att · erhålla information genom de årliga verksamhetsrapporterna och den årligen återkommande slutredovisningen, · för kännedom få ta del av hotbildsbedömningar, strategiska analyser och allmänna lägesrapporter med avseende på Europols mål samt på resultaten av studier och utvärderingar som beställts av Europol, och arbetsmetoder som överenskommits med myndigheterna i tredjeland för att genomföra internationella avtal som ingåtts av Europeiska unionen med det berörda tredjelandet, · för kännedom få ta del av de fleråriga respektive årliga arbetsprogram som antagits, · få rapporter om omfattningen av och kvaliteten på den information som Europol får av respektive medlemsstat och om de nationella enheternas resultat, · med beaktande av diskretions- och tystnadsplikten kunna diskutera frågor som rör Europol med den verkställande direktören och styrelsens ordförande. Därutöver kommer Europaparlamentet att · fullgöra sin funktion som budgetmyndighet. Parlamentet kommer särskilt att få ta del av beräkningar, rapporten om budgetförvaltningen och den ekonomiska förvaltningen för budgetåret, kunna begära in de uppgifter som krävs för att bevilja ansvarsfrihet och ge verkställande direktören ansvarsfrihet i fråga om genomförandet av budgeten, · rådfrågas angående Europols fleråriga arbetsprogram, · för kännedom få ta del av Europols årliga arbetsprogram, · kunna bjuda in kandidaten till posten som verkställande direktör för Europol eller en av styrelsen utsedd vice verkställande direktör att höras av parlamentets behöriga utskott, · kunna uppmana den verkställande direktören att besvara utskottets frågor om verksamhetsresultaten. För att Europaparlamentet ska kunna utöva kontroll samtidigt som sekretess för den operativa informationen garanteras, måste Europol och Europaparlamentet ingå samarbetsavtal om tillgång till säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter och känsliga uppgifter som behandlas av eller genom Europol, men som inte belagts med sekretess. 2. Europol som ett nav för informationsutbyte mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter Syftet med förslaget är att främja utbudet av uppgifter som medlemsstaterna överlämnar till Europol för att därigenom förbättra Europols underrättelsearbete på ett sådant sätt att myndigheten mer effektivt kan bistå medlemsstaterna och förse EU:s politiska ledning med bättre information. Detta görs genom att öka medlemsstaternas skyldighet att förse Europol med relevanta uppgifter. Ett incitament erbjuds genom en utvidgning av de brottsbekämpande myndigheternas möjligheter att erhålla ekonomiskt stöd till gränsöverskridande utredningar som avser andra områden än förfalskning av euron. En rapporteringsmekanism införs för att övervaka omfattningen av medlemsstaternas överföring av uppgifter till Europol. För att Europol lättare ska kunna göra kopplingar mellan uppgifter som myndigheten redan förfogar över och sedan analysera dem omformas myndighetens strukturer för databehandling. Databaser eller system definieras inte längre på förhand i förordningen, utan i stället antas en strategi för inbyggt integritetsskydd och fullständig transparens gentemot Europols uppgiftsskyddsombud och Europeiska datatillsynsmannen. Höga nivåer på uppgiftsskydd och säkerhetsnormer uppnås genom tillämpning av rättssäkerhetsgarantier på särskilda typer av uppgifter. I förordningen ges en ingående beskrivning av syftet med databehandlingen (samkörning, strategiska analyser eller andra analyser av allmän karaktär samt operativa analyser i särskilda fall), källorna och vem som kan få tillgång till uppgifterna. Det finns också förteckningar över kategorier av personuppgifter och registrerade personer, vilkas uppgifter får samlas in i samband med varje specifik uppgiftsbehandling. Därmed skulle Europol kunna anpassa sin it-struktur till framtida utmaningar och behoven bland de brottsbekämpande myndigheterna i EU. När den väl införts skulle Europol kunna sammankoppla och analysera relevanta uppgifter, snabbare se tendenser och mönster samt begränsa lagringen av uppgifter på flera ställen. Samtidigt garanteras ett gott skydd för personuppgifterna. Efterlevnaden av dessa standarder kommer att kontrolleras av Europeiska datatillsynsmannen. På detta sätt skulle Europols analytiker kunna skapa sig en bredare bild av den grova brottsligheten och terrorismen inom EU. De skulle snabbt kunna urskilja trender och mönster inom hela det straffrättsliga området och utarbeta fördjupade och bättre underrättelserapporter för att stödja medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter. 3. Nya ansvarsområden: fortbildning och utveckling av EU-centrum för bekämpande av specifika brott För att EU:s polisiära arbete ska kunna ge synergieffekter och för att till fullo genomföra EU:s fortbildningsprogram för tjänstemän inom brottsbekämpning på det sätt som föreslås parallellt med denna förordning[21], kommer Europol att ta över och bygga vidare på de uppgifter som tidigare utförts av Cepol. Tätare band mellan fortbildning och operativt arbete kommer att leda till en mer målinriktad och ändamålsenlig fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Genom en ny avdelning kallad Europolakademin kommer Europol att ansvara för att stödja, utveckla, tillhandahålla och samordna fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning på strategisk nivå, och inte bara (vilket är fallet enligt nuvarande Cepolbeslut) för högre polistjänstemän. Genom dessa åtgärder tillgodoses behoven av medvetenhet och kunskap om internationella instrument och EU-instrument, främjande av gränsöverskridande samarbete, specialkunskaper inom vissa straffrättsliga eller polisiära ämnesområden och förberedelse för deltagande i EU:s civila polisuppdrag i tredjeland. Akademin kommer att ansvara för utveckling och utvärdering av undervisningsmaterial med utgångspunkt i resultaten av de regelbundet återkommande bedömningarna av fortbildningsbehovet. Den kommer också att bidra till forskning och arbeta för att på lämpligt sätt upprätta partnerskap med unionens organ och icke-offentliga akademiska institutioner. Styrelsens sammansättning, roll och arbetssätt återspeglar Europols nya ansvar för fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning, liksom bästa praxis enligt den gemensamma strategin om EU:s decentraliserade myndigheter. En vetenskaplig kommitté för fortbildning kommer att bistå styrelsen för att garantera och utveckla den vetenskapliga kvaliteten i Europols fortbildningsinsatser. För att stärka EU:s kapacitet för bekämpning av specifika typer av brott som kräver särskilda gemensamma ansträngningar får Europol en möjlighet att utveckla centrum för att bekämpning av särskilda former av brottslighet, till exempel det europeiska centrumet mot it-brottslighet. Sådana it-brottscentrum, där olika strategier för bekämpning av särskilda former av brottslighet integreras, skulle ge medlemsstaternas åtgärder ett mervärde. De skulle till exempel kunna fungera som informationscentrum, samla sakkunskap till stöd för medlemsstaterna i deras kapacitetsuppbyggnad, bidra med stöd till medlemsstaternas utredningar eller fungera som gemensam röst för europeiska förundersökningsledare i brottsutredningar på det specifika området. 4. Tillförlitliga system för uppgiftsskydd I förslaget skärps de regler om uppgiftsskydd som gäller Europols verksamhet. Särskilt vidtas följande åtgärder: · Europols nuvarande fristående ordning för uppgiftsskydd förstärks ytterligare genom att den till stor del bygger på principerna i förordning (EG) nr 45/2001 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter[22]. Eftersom det i förklaring 21, som är fogad till fördraget, medges att särskilda förhållanden gäller på området straffrättsligt samarbete och polissamarbete, har Europols regler om skydd av personuppgifter anpassats till andra instrument som är tillämpliga på området polissamarbete och straffrättsligt samarbete. Det rör sig i synnerhet om konvention nr 108[23] och Europarådets rekommendation nr R (87)[24] samt rådets rambeslut 2008/977 om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete[25]. Därigenom försäkras en hög skyddsnivå för individen med avseende på hantering av personuppgifter, samtidigt som vederbörlig hänsyn tas till de särskilda omständigheterna inom brottsbekämpning. · Medlemsstaterna får indirekt tillgång till personuppgifter som innehas av Europol och som rör operativa analyser genom ett system byggt på träff/icke träff: En automatisk jämförelse genererar en anonym träff ifall den ansökande medlemsstatens uppgifter motsvarar Europols uppgifter. Motsvarande personuppgifter eller uppgifter om det enskilda fallet tillhandahålls endast som svar på en separat förfrågan. · Behandling av personuppgifter om brottsoffer, vittnen, andra personer än misstänkta och minderåriga är förbjuden, om detta inte är absolut nödvändigt. Denna begränsning gäller även uppgifter om ras eller etniskt ursprung, politiska åsikter, religion eller tro, medlemskap i fackförening samt uppgifter om hälsa eller sexualliv (känsliga personuppgifter). Känsliga personuppgifter får endast behandlas om de kompletterar andra personuppgifter som redan behandlas av Europol. Europol är skyldigt att var sjätte månad förse Europeiska datatillsynsmannen med en översikt över alla känsliga personuppgifter. Slutligen kan inga beslut med rättsliga följder för den registrerade fattas enbart på grundval av automatiserad behandling av känsliga personuppgifter, såvida inte detta tillåts enligt EU-rätt, nationell rätt eller av Europeiska datatillsynsmannen. · För att öka öppenheten, förstärks individens rätt att få tillgång till personuppgifter som innehas av Europol. Den information som Europol måste lämna ut till en enskild person som begär tillgång till sina personliga uppgifter är den som anges i förordningen. · I förslaget fastställs tydliga regler om ansvarsfördelningen med avseende på uppgiftsskyddet, och i synnerhet får Europol ansvaret för att regelbundet se över det fortsatta behovet av att lagra personuppgifter. · Kravet på diarieföring och dokumentation ska utvidgas och inte längre bara omfatta tillgång till uppgifter, utan också erbjuda flera valmöjligheter på databehandlingsområdet, till exempel insamling, ändring, åtkomst, utlämning, samkörning och utplåning. För att säkerställa en bättre kontroll av användningen av uppgifter och ökad klarhet i fråga om vem som har behandlat dem, ska det inte vara möjligt att ändra uppgifterna i diariet. · Den enskilde kan vända sig till Europol för ersättning för olaglig databehandling eller någon annan åtgärd som är oförenlig med bestämmelserna i denna förordning. I varje sådant fall är Europol och den medlemsstat där skadan skett gemensamt och solidariskt ansvariga (Europol på grundval av artikel 340 i fördraget och medlemsstaten på grundval av sin nationella lagstiftning). · Rollen för Europols yttre datatillsynsmyndighet stärks. Europeiska datatillsynsmannen kommer att vara behörig att övervaka Europols behandling av personuppgifter. Därigenom säkerställs fullständig överensstämmelse med kriterierna för oberoende som fastställs i domstolens rättspraxis och, till följd av datatillsynsmannens tillsynsbefogenheter, att tillsynen verkligen utförs. · De nationella dataskyddsmyndigheterna förblir emellertid ansvariga för tillsynen över den berörda medlemsstatens registreringar, sökningar och överföringar av personuppgifter till Europol. De förblir också ansvariga för att pröva om sådana registreringar, sökningar eller överföringar inte kränker den registrerades rättigheter. · I förordningen införs inslag av ”gemensam tillsyn” av uppgifter som överförs till och behandlas vid Europol. I specifika frågor som kräver ett nationellt ingripande, samt för att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna förordning inom hela Europeiska unionen, bör Europeiska datatillsynsmannen och de nationella tillsynsmyndigheterna, var och en inom ramen för sin behörighet samarbeta. 5. Förbättrade styrelseformer Genom förslaget förbättras förvaltningen av Europol, vilket sker genom att eftersträva effektivitetsvinster, effektivisera förfaranden, särskilt i fråga om styrelsen och den verkställande direktören, samt genom att anpassa Europol till principerna i den gemensamma strategin om EU:s decentraliserade myndigheter. Kommissionen och medlemsstaterna bör vara företrädda i Europols styrelse för att effektivt kunna övervaka myndighetens arbete. För att återspegla den nya byråns dubbla uppdrag – operativt stöd och fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning – ska de ordinarie styrelseledamöterna utses på grundval av sina kunskaper om samarbete på brottsbekämpnings område, medan suppleanterna ska utses på grundval av sina kunskaper om fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Suppleanterna kommer att fungera som fullvärdiga ledamöter när fortbildning diskuteras eller blir föremål för beslut. Styrelsen kommer att bistås av en vetenskaplig kommitté för frågor som rör teknisk fortbildning (vetenskapliga fortbildningskommittén). Styrelsen ges nödvändiga befogenheter, i synnerhet för att fastställa budgeten, kontrollera budgetens genomförande, anta lämpliga finansiella bestämmelser och planeringsdokument, utarbeta öppna förfaranden för de beslut som ska fattas av den verkställande direktören för Europol, anta den årliga verksamhetsrapporten och utse en verkställande direktör. För att rationalisera beslutsprocessen får styrelsen också besluta att inrätta en direktion. En sådan mindre direktion, som också skulle innehålla en representant för kommissionen, kunde i högre grad involveras i kontrollen av Europols verksamhet i syfte att förstärka tillsynen av det administrativa arbetet och budgetförvaltningen, särskilt i revisionsfrågor. För att säkerställa att Europols löpande verksamhet bedrivs på ett effektivt sätt, bör den verkställande direktören vara dess legala företrädare och ledare för verksamheten. Den verkställande direktören är helt oberoende i fullgörandet sina uppgifter och säkerställer att Europol utför de uppgifter som anges i denna förordning. Den verkställande direktören bör särskilt ansvara för att förbereda och planera underlag som läggs fram för beslut i styrelsen, genomföra de årliga och fleråriga arbetsprogrammen för Europol och utarbeta övriga planeringsdokument. 4. BUDGETKONSEKVENSER En fullständig sammanslagning av Cepol och Europol kommer att leda till synergier och effektivitetsvinster. Besparingarna förväntas bli 17,2 miljoner euro under perioden 2015–2020, vilket motsvarar 14 heltidsekvivalenter. Även om detta förslag kommer att dra nytta av besparingarna och bygga vidare på befintliga resurser, kommer ytterligare medel att krävas för att Europol både ska kunna utföra de nya arbetsuppgifter som rör fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning och, bland annat genom det europeiska centrumet mot it-brottslighet, behandla och analysera det ökade informationsinflöde som väntas. Driften och vidareutvecklingen av det europeiska centrumet mot it-brottslighet kommer att ta överlägset störst del av resurserna i anspråk. Samtidigt som det finns ett behov av dessa nya resurser, kommer Cepol och Europol också att bidra till den nuvarande personalnedskärningen med 5 procent inom EU:s samtliga organ, samt bidra med ytterligare tjänster till den pool för omfördelningar inom EU:s organ som kan användas till nya uppgifter och under uppbyggnaden av nya organ. Ytterligare 12 heltidsekvivalenter kommer att krävas för att utföra de nya arbetsuppgifter som rör fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning, dvs. den verksamhet som krävs för att genomföra det europeiska programmet för fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning som föreslås parallellt med denna förordning. Personal till den nya fortbildningen kommer att kunna erhållas tack vare sammanslagningen av Cepol till Europol, som kommer att leda till besparingar på motsvarande 14 tjänster, vilket motsvarar lönekostnader om 10,1 miljoner euro under perioden 2015–2020. Genom att dra in 14 tjänster uppfyller Cepol kraven på personalnedskärning med 5 procent och ett bidrag till omfördelningspoolen. Dessutom kommer uppskattningsvis 7,1 miljoner euro att sparas tack vare lägre kostnader för lokaler, utrustning och styrelseutgifter förr samma period. Omlokalisering av omkring 40 personer från Cepols nuvarande kontor i Bramshill, Storbritannien, till Europol i Haag, Nederländerna, förväntas leda till begränsade engångskostnader, uppskattningsvis 30 000 euro. Storbritannien har dock meddelat sin avsikt att stänga kontoret i Bramshill, varför Cepol under alla omständigheter skulle behöva flyttas. Ytterligare tre heltidsekvivalenter kommer att behövas på grund av de ökande behoven att behandla uppgifter, med anledning av det ökade informationsinflöde till Europol som väntas följa av detta förslag (genom kombinationen av den ökade skyldigheten för medlemsstaterna att förse Europol med uppgifter, det ekonomiska stödet till individuella undersökningar och övervakningsrapporterna). Dessa ska gradvis tillsättas mellan 2015 och 2017, vilket leder till uppskattningsvis 1,8 miljoner euro i lönekostnader under perioden 2015–2020. Ungefär två tredjedelar av dessa kostnader kommer att kompenseras genom besparingarna till följd av sammanslagningen av Europol och Cepol: två heltidsekvivalenter kommer att säkras från de återstående två tjänster av de fjorton som sparas in som ett resultat av sammanslagningen. Ytterligare 41 heltidsekvivalenter kommer att rekryteras till det europeiska centrumet mot it-brottslighet under perioden 2015–2020. I ett bifogat arbetsdokument från kommissionen beskrivs det vilka uppgifter personalen behövs till. Övriga kostnader för det europeiska centrumet mot it-brottslighet har beräknats till 16,6 miljoner euro för samma period. Under 2013, hade 44 heltidsekvivalenter redan tilldelats det europeiska centrumet mot it-brottslighet genom intern omplacering inom Europol och ytterligare 17 heltidsekvivalenter begärdes av Europol som en del av budgetförslaget för 2014. För att uppfylla krav på en personalnedskärning med 5 procent och bidra till omfördelningspoolen kommer 34 heltidsekvivalenter att tas bort från Europol mellan 2015 och 2018 utöver de 12 heltidsekvivalenter som kommer att tas bort redan 2014. Slutligen beräknas förslaget att kräva ytterligare resurser till Europeiska datatillsynsmannen motsvarande en heltidsekvivalent. Förändringen i personuppgiftsskyddet kommer att leda till besparingar på 3 miljoner euro för Europol mellan 2015 och 2020, vilket innebär att den nuvarande gemensamma tillsynsmyndigheten inte längre behöver bistå det gemensamma övervakningsorganet, och att ytterligare kostnader på 1,5 miljoner euro för Europeiska datatillsynsmannen tillkommer under samma period. Sammanlagt uppgår därför de budgetmässiga effekterna av lagstiftningsförslaget till 623 miljoner euro för den sammanslagna byrå under perioden 2015–2020 plus de 1,5 miljoner euro som behövs till Europeiska datatillsynsmannen[26]. 2013/0091 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om Europeiska unionens organ för samarbete och fortbildning inom brottsbekämpning (Europol) om upphävande av beslut 2009/371/RIF och 2005/681/RIF EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 88 och 87.2 b, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, efter att ha hört Europeiska datatillsynsmannen, och i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Europol inrättades genom beslut 2009/371/RIF[27] som en EU-enhet, finansierad genom Europeiska unionens allmänna budget för att stödja och stärka medlemsstaternas behöriga myndigheters insatser och deras ömsesidiga samarbete vad gäller förebyggandet av och kampen mot organiserad brottslighet, terrorism och andra former av allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater. Beslut 2009/371/RIF ersättas av konventionen grundad på artikel K.3 i fördraget om Europeiska unionen om upprättandet av en europeisk polisbyrå (Europolkonventionen)[28]. (2) Enligt artikel 88 i fördraget ska Europol regleras genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Enligt samma artikel krävs även närmare bestämmelser för den demokratiska kontroll av Europols verksamhet som Europaparlamentet utövarunder medverkan av de nationella parlamenten. Därför är det nödvändigt att ersätta beslut 2009/371/RIF med en förordning som innehåller bestämmelser om parlamentarisk kontroll. (3) En europeisk polisakademi (nedan kallad Cepol) inrättades genom beslut 2005/681/RIF[29] att underlätta samarbetet mellan nationella polisstyrkor genom att organisera och samordna fortbildning med inriktning på europeiskt polisarbete. (4) I Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd [30] efterlyses en utveckling av Europol till att bli ”ett nav för informationsutbyte mellan medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, en tjänsteleverantör och en plattform för brottsbekämpande myndigheter”. Efter en bedömning av Europols funktionssätt står det klart att myndighetens operativa effektivitet måste förbättras ytterligare för att uppnå detta mål. I Stockholmsprogrammet fastställs också målet att skapa en verklig europeisk brottsbekämpningskultur genom att inrätta europeiska fortbildnings- och utbytesprogram för alla berörda yrkesverksamma inom brottsbekämpning, såväl nationellt som på EU-nivå. (5) Storskaliga kriminella nätverk och terrorism utgör betydande hot mot såväl unionens inre säkerhet som medborgarnas säkerhet och försörjning. Tillgängliga hotbildsbedömningar visar att kriminella grupper blir alltmer mångsidiga och gränsöverskridande i sin verksamhet. Nationella brottsbekämpande myndigheter måste därför samarbeta närmare med sina motsvarigheter i andra medlemsstater. I detta sammanhang är det nödvändigt att utrusta Europol så att myndigheten kan erbjuda medlemsstater mer stöd inom brottsförebyggande verksamhet, analyser och utredningar på EU-nivå. Detta bekräftades också i utvärderingarna av besluten 2009/371/RIF och 2005/681/RIF. (6) Med hänsyn till sambandet mellan Europols och Cepols arbetsuppgifter skulle en sammanslagning och rationaliseringen av de båda organens funktioner öka effektiviteten i den operativa verksamheten, betydelsen av fortbildning och effektiviteten i unionens polissamarbete. (7) Beslut 2009/371/RIF och 2005/681/RIF bör därför upphöra att gälla och ersättas med föreliggande förordning, som bygger på erfarenheter av genomförandet av de båda besluten. Europol, såsom det inrättas enligt denna förordning, ska ersätta Europol och Cepol såsom de inrättades enligt de båda upphävda besluten och överta deras uppgifter. (8) Eftersom brott ofta är gränsöverskridande, bör Europol att stödja och stärka medlemsstaternas insatser och deras ömsesidiga samarbete vad gäller förebyggandet av och kampen mot allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater. Eftersom terrorismen är ett av de största hoten mot säkerheten i unionen, bör Europol bistå medlemsstaterna med att bemöta gemensamma utmaningar i detta avseende. I egenskap av EU:s brottsbekämpande organ bör Europol också stödja och stärka åtgärder och samarbete för att bekämpa de former av brottslighet som påverkar EU:s intressen. Europol bör också erbjuda stöd för att förebygga och bekämpa sådana brott som begås för att anskaffa medel, för att underlätta, utföra eller undgå lagföring och straff för gärningar som omfattas av Europols behörighet. (9) Europol bör säkerställa bättre sammanhängande och konsekvent fortbildning av högre kvalitet för tjänstemän inom brottsbekämpning på alla nivåer genom en tydlig ram i enlighet med konstaterade fortbildningsbehov och praktisk erfarenhet. (10) Europol bör ha befogenhet att anmoda medlemsstaterna att inleda, genomföra eller samordna utredningar i särskilda fall där gränsöverskridande samarbete skulle tillföra ett mervärde. Europol bör informera Eurojust om sådana framställningar. (11) För att öka Europols effektivitet som nav för informationsutbyte inom unionen, bör det fastställas tydliga skyldigheter för medlemsstaterna att förse Europol med de uppgifter som krävs för att myndigheten ska kunna uppfylla sina mål. Samtidigt som sådana skyldigheter uppfylls bör medlemsstaterna vara särskilt uppmärksamma på att tillhandahålla uppgifter som är relevanta i kampen mot brott som bedöms vara strategiska och operativa prioriteringar inom relevanta politiska instrument inrättade av unionen. Medlemsstaterna bör också förse Europol med en kopia av det bilaterala och multilaterala informationsutbytet med andra medlemsstater om brottslighet som omfattas av Europols mål. Samtidigt bör Europol öka sitt stöd till medlemsstaterna, och därigenom stärka det ömsesidiga samarbetet och informationsutbytet. Europol bör överlämna en årlig rapport till EU-institutionerna och de nationella parlamenten om hur mycket information som de enskilda medlemsstaterna förser myndigheten med. (12) För att säkerställa ett effektivt samarbete mellan Europol och medlemsstaterna bör en nationell enhet inrättas i varje medlemsstat. Den bör vara den främsta förbindelselänken mellan de nationella brottsbekämpande myndigheterna, fortbildningsinstituten och Europol. För att säkerställa ett kontinuerligt, effektivt informationsutbyte mellan Europol och de nationella enheterna samt för att underlätta deras samarbete, bör varje nationell enhet utstationera minst en sambandsman vid Europol. (13) Med hänsyn till den decentraliserade strukturen i vissa medlemsstater och behovet av att i vissa fall säkerställa ett snabbt utbyte av uppgifter, bör Europol tillåtas att i enskilda utredningar samarbeta direkt med medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter, samtidigt som Europols nationella enheter informeras om detta. (14) För att se till att fortbildningen av tjänstemän inom brottsbekämpning på unionsnivå är av hög kvalitet, sammanhängande och konsekvent, bör Europol agera i linje med unionens politik för fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Fortbildning på unionsnivå bör vara tillgänglig för alla kategorier av tjänstemän inom brottsbekämpning. Europol bör ansvara för att fortbildningen utvärderas och att slutsatserna av bedömningarna av fortbildningsbehovet ingår i planeringen för att minska dubbelarbete. Europol bör främja erkännande i medlemsstaterna av fortbildning som tillhandahålls på unionsnivå. (15) Det är också nödvändigt att förbättra Europols styrelseformer genom att eftersträva effektivitetsvinster och förenklade förfaranden. (16) Kommissionen och medlemsstaterna bör vara företrädda i Europols styrelse för att effektivt övervaka myndighetens arbete. För att återspegla den nya byråns dubbla uppdrag – operativt stöd och fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning – ska de ordinarie styrelseledamöterna utses på grundval av sina kunskaper om samarbete på brottsbekämpnings område, medan suppleanter ska utses på grundval av sina kunskaper om fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Suppleanterna kommer att fungera som fullvärdiga medlemmar när fortbildning diskuteras eller blir föremål för beslut. Styrelsen kommer att bistås av en vetenskaplig kommitté för frågor som rör teknisk fortbildning. (17) Styrelsen ges nödvändiga befogenheter, i synnerhet för att fastställa budgeten, kontrollera budgetens genomförande, anta lämpliga finansiella bestämmelser och planeringsdokument, utarbeta öppna förfaranden för de beslut som ska fattas av den verkställande direktören för Europol, anta den årliga verksamhetsrapporten och utse en verkställande direktör. Styrelsen bör utöva befogenheten som tillsättningsmyndigheten i fråga om Europols personal, också den verkställande direktören. För att rationalisera beslutsprocessen, och att stärka övervakningen av administrativa och ekonomiska förvaltningen, bör styrelsen dessutom ha rätt att inrätta en direktion. (18) För att säkerställa att Europols löpande verksamhet bedrivs på ett effektivt sätt, bör den verkställande direktören vara dess legala företrädare och ledare för verksamheten och utföra sina uppgifter helt oberoende samt se till att Europol fullgör de uppgifter som föreskrivs i denna förordning. Den verkställande direktören bör särskilt ansvara för att förbereda och planera de underlag som läggs fram för beslut i styrelsen, genomföra de årliga och fleråriga arbetsprogrammen för Europol och utarbeta övriga planeringsdokument. (19) I syfte att förebygga och bekämpa brottslighet som omfattas av Europols mål är det nödvändigt att myndigheten få så fullständiga och aktuella uppgifter som möjligt. Därför bör Europol ha befogenhet att behandla uppgifterna från medlemsstaterna, tredjeland, internationella organisationer och EU-organ samt från öppna källor, för att därigenom utveckla en förståelse av kriminella företeelser och trender samt samla uppgifter om kriminella nätverk och för att upptäcka kopplingar mellan olika brott. (20) Ny teknik för uppgiftsbehandling bör användas av Europol för att på ett effektivare sätt kunna förse medlemsstaternas brottsbekämpande myndigheter med korrekta brottsanalyser. Europol bör kunna samköra uppgifter för att få en klar överblick över trender och därmed snabbt kunna upptäcka kopplingar mellan utredningar och gemensamma metoder inom olika kriminella grupper, samtidigt som en hög nivå på skyddet av personuppgifter för enskilda personer upprätthålls. Därför bör Europols databaser inte definieras på förhand, vilket skulle göra att Europol kan använda den effektivaste it-strukturen. För att säkerställa ett starkt personuppgiftsskydd, bör både syftet med databehandlingen, åtkomsträtten och särskilda ytterligare garantier fastställas. (21) För att respektera äganderätten till och skyddet av uppgifter, bör medlemsstater, myndigheter i tredjeland och internationella organisationer kunna besluta både i vilka syften Europol får behandla de uppgifter som de tillhandahåller och begränsa åtkomsträtten till dem. (22) För att säkerställa att uppgifterna endast utlämnas till dem som behöver dem för att kunna utföra sina uppgifter, bör denna förordning innehålla närmare bestämmelser om olika grader av åtkomsträtt till uppgifter som behandlas av Europol. Dessa regler bör inte påverka begränsningar av åtkomsträtten som införts av den som lämnar ut uppgifterna, eftersom principen om äganderätten till uppgifter bör respekteras. För att öka effektiviteten för att förebygga och bekämpa brottslighet som omfattas av Europols mål, bör Europol underrätta medlemsstaterna om uppgifter som berör dem. (23) För att stärka det operativa samarbetet mellan byråerna, och särskilt upprätta kopplingar mellan de uppgifter som de olika organen redan har tillgång till, bör Europol göra det möjligt för Eurojust och Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) att få tillgång till och samköra dem med uppgifter i Europols besittning. (24) Europol bör upprätthålla samarbetsförbindelser med andra unionsorgan, brottsbekämpande myndigheter och brottsbekämpande fortbildningsinstitut i tredjeland, internationella organisationer och privata aktörer i den omfattning som krävs för att myndigheten ska kunna utföra sina uppgifter. (25) För att säkerställa den operativa effektiviteten, bör Europol i den mån arbetsuppgifterna kräver, ha rätt att utväxla uppgifter (med undantag för personuppgifter) med unionens övriga organ, brottsbekämpande myndigheter, brottsbekämpande fortbildningsinstitut i tredjeland och internationella organisationer. Eftersom bolag, företag, branschorganisationer, icke-statliga organisationer och andra privata aktörer besitter sakkunskap och uppgifter med som direkt kan användas för att förebygga och bekämpa allvarlig brottslighet och terrorism, bör Europol också kunna utväxla sådana uppgifter med privata aktörer. För att förebygga och bekämpa it-brottslighet med anknytning till problem med nätverk och it-säkerhet, bör Europol, i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv om åtgärder för att säkerställa en hög gemensam nivå av nät- och informationssäkerhet i hela unionen,[31] samarbeta med de nationella myndigheter som ansvarar för säkerheten inom nätverk och informationssystem och utväxla uppgifter med dessa, med undantag för personuppgifter. (26) Europol bör ha rätt att utväxla personuppgifter med unionens övriga organ i den mån myndighetens arbetsuppgifter kräver. (27) Allvarlig brottslighet och terrorism har ofta kopplingar till länder utanför EU:s territorium. I den mån Europols arbetsuppgifter kräver, bör myndigheten därför kunna utväxla personuppgifter med brottsbekämpande myndigheter i tredjeland och sådana internationella organisationer som Interpol. (28) Europol bör ha rätt att överföra personuppgifter till en myndighet i ett tredjeland eller en internationell organisation på grundval av ett kommissionsbeslut om att landet eller den internationella organisationen i fråga kan garantera en adekvat skyddsnivå, eller när något sådant beslut inte föreligger, på grundval av ett internationellt avtal som unionen ingått i enlighet med artikel 218 i fördraget, eller ett samarbetsavtal som ingåtts mellan Europol och detta tredjeland före ikraftträdandet av denna förordning. Mot bakgrund av artikel 9 i protokoll nr 36 om övergångsbestämmelser som är fogade till fördraget ska rättsverkan av sådana avtal bestå så länge dessa akter inte upphävs, ogiltigförklaras eller ändras genom tillämpning av fördragen. (29) Om en överföring av personuppgifter inte kan grundas på beslut om en adekvat skyddsnivå som fattats av kommissionen, eller i ett internationellt avtal som ingåtts av unionen eller ett gällande samarbetsavtal, bör styrelsen och Europeiska datatillsynsmannen ha möjlighet att tillåta en överföring eller en serie överföringar, förutsatt att tillräckliga garantier säkerställs. Om inget av ovanstående alternativ är tillämpligt, bör den verkställande direktören ha möjlighet att tillåta överföring av uppgifter från fall till fall, om detta är nödvändigt för att skydda en medlemsstats väsentliga säkerhetsintressen så att en överhängande fara för brott eller terrorism förhindras, om överföringen på något annat sätt är nödvändigt eller lagstadgad med hänsyn till viktiga allmänna skäl, om den registrerade har lämnat sitt samtycke, eller om den registrerades grundläggande intressen står på spel. (30) Europol bör kunna behandla personuppgifter från privata aktörer och privatpersoner, endast om uppgifterna överförts till Europol av en av Europols nationella enhet i en medlemsstat i enlighet med dess nationella lagstiftning eller genom en kontaktpunkt i ett tredjeland som har ett etablerat samarbete med myndigheten, i form av ett samarbetsavtal som ingåtts i enlighet med artikel 23 i beslut 2009/371/RIF före ikraftträdandet av denna förordning eller en myndighet i ett tredjeland eller en internationell organisation med vilka unionen har ingått ett internationellt avtal i enlighet med artikel 218 i fördraget. (31) Uppgifter som uppenbart har samlats in av tredjeland eller en internationell organisation i strid med de mänskliga rättigheterna ska inte behandlas. (32) För att säkerställa en hög skyddsnivå för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter bör bestämmelserna om personuppgiftsskyddet vid Europol skärpas och bygga på de principer som ligger till grund för förordning (EG) nr 45/2001[32]. I förklaring 21, som är fogad till fördraget, fastställs att särskilda förhållanden gäller för behandling av personuppgifter inom brottsbekämpning, och därför bör Europols regler om personuppgiftsskydd vara fristående och knutna till andra tillämpliga instrument för skydd av personuppgifter på området för polissamarbete inom EU, i synnerhet konvention nr 108[33], Europarådets rekommendation[34] nr R (87) och rådets rambeslut 2008/977/RIF om skydd av personuppgifter som behandlas inom ramen för polissamarbete och straffrättsligt samarbete[35] [to be replaced by the relevant Directive in force at the moment of adoption]. (33) Personuppgifter bör i möjligaste mån delas in efter grad av korrekthet och tillförlitlighet. Sakförhållanden bör särskiljas från personbedömningar, för att möjliggöra såväl skydd för enskilda personer som kvaliteten och tillförlitligheten i de uppgifter som behandlas av Europol. (34) Personuppgifter om olika kategorier av registrerade behandlas på området för polissamarbete. Europol bör göra åtskillnaden mellan personuppgifter som rör olika kategorier av registrerade så tydlig som möjligt. Personuppgifter om personer såsom brottsoffer, vittnen, personer som besitter relevanta uppgifter och personuppgifter om minderåriga bör omfattas av ett särskilt skydd. Därför bör Europol inte behandla uppgifterna, om det inte är absolut nödvändigt för att förebygga och bekämpa brottslighet som omfattas av dess målsättningar, och om dessa uppgifter kompletterar andra personuppgifter som redan behandlas av Europol. (35) Mot bakgrund av de grundläggande rättigheterna till skydd av personuppgifter bör Europol inte lagra personuppgifter längre än vad som är nödvändigt för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter. (36) För att garantera skyddet av personuppgifter bör Europol genomföra lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder. (37) Alla bör ha rätt att få tillgång till personuppgifter som rör dem, att få felaktiga uppgifter som rör dem korrigerade och att utplåna eller blockera uppgifter som rör den registrerade, om uppgifterna inte längre behövs. Den registrerades rättigheter och utövandet av dessa bör inte påverka Europols skyldigheter och bör omfattas av de begränsningar som fastställs i denna förordning. (38) Skyddet av de registrerades rättigheter och friheter förutsätter en tydlig ansvarsfördelning inom ramen för denna förordning. Medlemsstaterna bör särskilt ansvara för att de uppgifter som de har överfört till Europol är exakta hålls uppdaterade. De bör också ansvar för att överföringarna är lagenliga. Europol bör ansvara för att uppgifterna från andra uppgiftslämnare är exakta och hålls uppdaterade. Europol bör också se till att uppgifterna behandlas på ett korrekt och lagligt sätt, att de samlas in och behandlas för det givna syftet, att de är korrekta, relevanta och inte överdrivet omfattande i förhållande till det syfte för vilket de behandlas samt att de inte lagras längre än syftet kräver. (39) Europol bör föra register över insamling, ändring, åtkomst, utlämning, samkörning och utplåning av personuppgifter, så att det är möjligt att kontrollera lagenligheten i behandlingen av uppgifterna, genomföra egenkontroller samt garantera uppgifternas integritet och en säker behandling av dessa. Det bör åligga Europol att samarbeta med Europeiska datatillsynsmannen och att på begäran göra diariet eller dokumentationen tillgängliga, så att de kan användas för övervakning av behandlingen. (40) Europol bör utnämna en tjänsteman med ansvar för datatillsynen som kan bistå myndigheten i dess övervakning av hur bestämmelserna i denna förordning efterlevs. Tjänstemannen bör kunna utföra sitt uppdrag och uppgifter på ett oberoende och effektivt sätt. (41) Nationella behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen av behandlingen av personuppgifter bör övervaka lagenligheten i medlemsstaternas behandling av personuppgifter. Europeiska datatillsynsmannen bör kunna utöva sina befogenheter att övervaka lagenligheten i Europols databehandling under fullständigt oberoende. (42) Europeiska datatillsynsmannen och de nationella tillsynsmyndigheterna bör samarbeta med varandra om specifika frågor som kräver nationellt engagemang och säkerställa en enhetlig tillämpning av denna förordning inom hela EU. (43) Eftersom Europol också behandlar personuppgifter som inte används i det operativa arbetet och alltså inte är förknippade med några brottsutredningar, bör behandlingen av sådana uppgifter omfattas av förordning (EG) nr 45/2001. (44) Europeiska datatillsynsmannen bör ta sig an och utreda klagomål som lämnas in av registrerade. Utredningen av ett klagomål bör, med förbehåll för eventuell domstolsprövning, ske i den utsträckning som är lämplig i det enskilda fallet. Tillsynsmyndigheten bör i rimlig tid informera den registrerade om hur arbetet med klagomålet fortskrider och vad resultatet blir. (45) Varje enskild person bör ha rätt till rättsmedel mot beslut av Europeiska datatillsynsmannen som rör honom eller henne. (46) Europol bör omfattas av allmänna bestämmelser om inom- och utomobligatoriskt ansvar som är tillämpliga på unionens institutioner, byråer och organ, med undantag för skadeståndsansvar för olaga databehandling. (47) Det kan framstå som oklart för den berörda personen om skada till följd av olaga databehandling är en konsekvens av åtgärder som vidtagits av Europol eller av en medlemsstat. Europol och den medlemsstat där skadan uppkom bör därför vara solidariskt ansvariga. (48) För att Europol ska bli en fullt ansvarig och öppen inre organisation är det, mot bakgrund av artikel 88 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, nödvändigt att fastställa bestämmelser om Europaparlamentets och de nationella parlamentens kontroll av Europols verksamhet, samtidigt som vederbörlig hänsyn tas till behovet av sekretess för operativa uppgifter. (49) Tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna och anställningsvillkor för övriga anställda i dessa gemenskaper, fastställda i förordning (EEG, Euratom, EKSG) nr 259/68[36] bör gälla för Europols personal. Europol bör ha rätt att anställa sådan personal som hämtats från medlemsstaternas behöriga myndigheter för att bli tillfälligt anställda med begränsad anställningstid i syfte att bibehålla rotationsprincipen, eftersom den därpå följande reintegrationen av personal inom deras behöriga myndigheter underlättar ett nära samarbete mellan Europol och medlemsstaternas behöriga myndigheter. Medlemsstaterna bör vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att tillfälligt anställd personal vid Europol efter sin tjänstgöring där kan återgå till de nationella offentliga förvaltningar som de tillhör. (50) Med tanke på vilken karaktär Europols uppdrag har och den verkställande direktörens roll, kan denne uppmanas att göra ett uttalande inför eller besvara frågor från det berörda utskottet i Europaparlamentet innan han utses, liksom inför varje förlängning av förordnandet. Den verkställande direktören bör även lägga fram årsrapporten för Europaparlamentet och rådet. Dessutom bör Europaparlamentet ha möjlighet att uppmana den verkställande direktören att rapportera om hur uppgifterna utförts. (51) För att garantera att Europols fullständiga oberoende och självständighet, bör myndigheten ha en egen budget, med inkomster som främst består av ett bidrag från unionens budget. Unionens budgetförfarande bör gälla för unionens bidrag och för alla andra anslag från Europeiska unionens allmänna budget. Revisionen av räkenskaperna bör göras av revisionsrätten. (52) Förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 om finansiella regler för unionens allmänna budget och om upphävande av rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 (budgetförordningen)[37] bör tillämpas på Europol. (53) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999 av den 25 maj 1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf)[38] ska tillämpas på Europol. (54) Europol behandlar uppgifter som behöver särskilt skydd, eftersom de inbegriper säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter och känsliga icke sekretessbelagda uppgifter. Europol bör därför utarbeta regler om sekretess och hantering av sådana uppgifter med hänsyn till de grundläggande principer och miniminormer som fastställs i beslut 2011/292/EU om säkerhetsbestämmelser för skydd av säkerhetsskyddsklassificerade EU-uppgifter[39]. (55) Tillämpningen av denna förordning bör regelbundet utvärderas. (56) De nödvändiga bestämmelserna om lokaler för Europol i den medlemsstat där myndigheten har sitt huvudkontor (Nederländerna) och de särskilda regler som gäller hela Europols personal och deras familjemedlemmar bör fastställas i ett särskilt avtal om huvudkontor. Värdmedlemsstaten bör dessutom garantera bästa möjliga verksamhetsvillkor för att säkerställa att Europol fungerar ordentligt, även i fråga om skolgång för barnen och transporter, för att därigenom locka till sig personal av hög kvalitet från största möjliga geografiska område. (57) Europol, såsom det inrättas genom denna förordning, ersätter och efterträder Europol, såsom det inrättades genom beslut 2009/371/RIF och Cepol, såsom det inrättades genom beslut 2005/681/RIF. Den nya myndigheten bör därför vara rättslig efterträdare till alla deras avtal, bland annat anställningsavtal, skulder och förvärvad egendom. De internationella avtal som slutits av Europol, såsom det inrättades på grundval av beslut 2009/371/RIF, och Cepol, såsom det inrättades genom beslut 2005/681/RIF, bör fortsätta at gälla, dock med undantag för Cepols avtal om huvudkontor. (58) För att Europol på bästa sätt ska kunna fortsätta att utföra de uppgifter som utfördes av Europol, såsom det inrättades fastställts på grundval av beslut 2009/371/RIF, och Cepol, såsom det inrättades genom beslut 2005/681/RIF, bör övergångsåtgärder fastställas, särskilt med avseende på styrelsen och den verkställande direktören, och en del av Europols budget avsättas för utbildning under de tre år som följer på ikraftträdandet av denna förordning. (59) Eftersom målet för denna förordning, nämligen att inrätta en enhet med ansvar för brottsbekämpande samarbete och fortbildning på EU-nivå, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på EU-nivå, kan EU vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (60) [I enlighet med artikel 3 i protokollet (nr 21) om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa, fogat till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, har Förenade kungariket och Irland meddelat att de önskar delta i antagandet och tillämpningen av detta direktiv] ELLER [Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 4 i protokollet (nr 21) om Förenade kungarikets och Irlands ställning med avseende på området med frihet, säkerhet och rättvisa kommer Förenade kungariket och Irland inte att delta i antagandet av detta direktiv och är därför inte bundna av det och omfattas inte av dess tillämpning]. (61) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. (62) Denna förordning respekterar de grundläggande rättigheter och iakttar de principer som särskilt erkänns bland annat i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet rätten till skydd av personuppgifter och rätten till privatliv, som tas upp i artiklarna 8 och 7 i stadgan och i artikel 16 i fördraget. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Kapitel 1 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OCH MÅL FÖR EUROPOL Artikel 1 Inrättande av Europeiska unionens byrå för samarbete och fortbildning inom brottsbekämpning 1. En EU-byrå för samarbete och fortbildning inom brottsbekämpning (Europol) inrättas härmed för att förbättra det ömsesidiga samarbetet mellan de brottsbekämpande myndigheterna inom Europeiska unionen i syfte att stärka och stödja deras insatser samt för att tillhandahålla en sammanhängande europeisk fortbildningspolitik. 2. Europol, såsom det inrättas genom denna förordning, ska ersätta och efterträda Europol, såsom den inrättades genom beslut 2009/371/RIF, och Cepol, såsom det inrättades genom beslut 2005/681/RIF. Artikel 2 Definitioner I denna förordning gäller följande definitioner: (a) – medlemsstaternas behöriga myndigheter: samtliga polismyndigheter och andra brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna som enligt nationell lagstiftning är ansvariga för att förebygga och bekämpa brott. (b) – analys: insamling, behandling eller användning av uppgifter i syfte att bistå brottsutredningar. (c) – unionens institutioner: institutioner, enheter, delegationer, kontor och byråer som inrättats genom eller på grundval av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. (d) – tjänstemän inom brottsbekämpning: tjänstemän från polis, tull och andra relevanta myndigheter, även unionsorgan, med ansvar för förebyggande och bekämpning av allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater, terrorism och sådana former av brottslighet som skadar ett gemensamt intresse som omfattas av unionens politik och för att sköta civil krishantering och internationellt polisarbete i samband med stora evenemang. (e) – tredjeland: länder som inte är medlemsstater i Europeiska unionen. (f) – internationella organisationer: internationella organisationer och deras underställda offentligrättsliga organ eller andra organ som inrättats genom, eller på grundval av, en överenskommelse mellan två eller flera länder. (g) – privata aktörer: enheter och organ som inrättats enligt en medlemsstats eller ett tredjelands lagstiftning, i synnerhet bolag och företag, näringslivsorganisationer, ideella organisationer och andra juridiska personer som inte omfattas av punkt f. (h) – privatpersoner: alla fysiska personer. (i) – personuppgifter: varje upplysning som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person (nedan kallad den registrerade). En identifierbar person är en person som kan identifieras, direkt eller indirekt, särskilt genom hänvisning till ett identifikationsnummer eller till en eller flera faktorer som är specifika för hans eller hennes fysiska, fysiologiska, psykiska, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet. (j) – behandling av personuppgifter: varje åtgärd eller serie av åtgärder som automatiskt eller på annat sätt vidtas med personuppgifter, till exempel insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, hämtning, läsning, användning, utlämnande genom överföring, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring. (k) – mottagare: den fysiska eller juridiska person, myndighet, institution eller organisation till vilken uppgifterna lämnas, vare sig det är en tredje part eller ej. Myndigheter som kan komma att motta uppgifter inom ramen för ett särskilt uppdrag ska dock inte betraktas som mottagare, (l) – överföring av personuppgifter: överlämnande av personuppgifter, som aktivt ställs till förfogande mellan ett begränsat antal fastställda parter, med avsändarens vetskap om eller avsikt att ge stödmottagaren tillgång till personuppgifter. (m) – register med personuppgifter (nedan kallat register): varje strukturerad uppsättning personuppgifter som är tillgänglig enligt särskilda kriterier, oavsett om samlingen är centraliserad, decentraliserad eller spridd på grundval av funktionella eller geografiska förhållanden. (n) – den registrerades samtycke: varje slag av frivillig, uttrycklig och informerad viljeyttring, genom vilken den registrerade godtar behandling av uppgifter som rör den egna personen. (o) – administrativa personuppgifter: alla personuppgifter som behandlas av Europol, med undantag av dem som inte har bearbetats för att uppfylla de mål som fastställs i artikel 3.1 och 3.2. Artikel 3 Mål 1. Europol ska stödja och stärka de nationella behöriga myndigheternas insatser och ömsesidiga samarbete för att förebygga och bekämpa allvarlig brottslighet som påverkar två eller flera medlemsstater, terrorism och sådana former av brottslighet som skadar ett gemensamt intresse som omfattas av unionens politik på det sätt som framgår av bilaga 1. 2. Europol ska också stödja och stärka de nationella behöriga myndigheternas insatser och deras ömsesidiga samarbete för att förebygga och bekämpa brott med koppling till de förseelser som avses i led a. Följande förseelser ska anses vara sådana relaterade brott: (a) Brott som begås för att anskaffa medel till att utföra gärningar som omfattas av Europols behörighet. (b) Brott som begås för att underlätta eller utföra gärningar som omfattas av Europols behörighet. (c) Brott som begås för att undgå lagföring och straff för gärningar som omfattas av Europols behörighet. 3. Europol ska stödja, utveckla, genomföra och samordna utbildning för tjänstemän inom brottsbekämpning. Kapitel II UPPGIFTER MED KOPPLING TILL BROTTSBEKÄMPANDE SAMARBETE Artikel 4 Uppgifter 4. Europol är EU:s organ med ansvar för följande uppgifter i enlighet med denna förordning: (a) Samla in, lagra, behandla, analysera och utbyta information. (b) Utan dröjsmål meddela medlemsstaterna om uppgifter som berör dem och om eventuella samband mellan olika brott. (c) Samordna, organisera och genomföra utredningar och operativa insatser som utförs i) tillsammans med medlemsstaternas behöriga myndigheter, eller ii) inom ramen för gemensamma utredningsgrupper, i enlighet med artikel 5, och i förekommande fall i samverkan med Eurojust. (d) Delta i gemensamma utredningsgrupper samt föreslå att de inrättas i enlighet med artikel 5. (e) Förse medlemsstaterna med underrättelser och analytiskt stöd i samband med större internationella händelser. (f) Utarbeta hotbildsbedömningar, strategiska och operativa analyser samt allmänna lägesrapporter. (g) Utveckla, sprida och främja specialkunskaper om brottsförebyggande metoder, undersökningsförfaranden, tekniska och vetenskapliga metoder samt ge råd till medlemsstaterna. (h) Förse medlemsstaterna gränsöverskridande verksamhet och utredningar med tekniskt och ekonomiskt stöd, som bl.a. ska få till gemensamma utredningsgrupper. (i) Stödja, utveckla, utforma, samordna och genomföra utbildning för tjänstemän inom brottsbekämpning i samarbete med nätverket för utbildningsinstitut i medlemsstaterna, på det sätt som anges i kapitel III. (j) Förse de unionsorgan som inrättats i enlighet med avdelning V i fördraget och Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) med underrättelser och analytiskt stöd på områden som ingår i deras behörighet. (k) Förse EU:s krishanteringsstrukturer med information och stöd, vilket också gäller EU:s krishanteringsuppdrag enligt fördraget om upprättandet av Europeiska unionen. (l) Utveckla unionens center med specialkunskap för att bekämpa vissa typer av brottslighet som omfattas av Europols mål, särskilt det europeiska centrumet mot it-brottslighet. 5. Europol ska tillhandahålla strategiska analyser och hotbedömningar för att bistå rådet och kommissionen i fastställandet av strategiska och operativa prioriteringar för brottsbekämpning. Europol ska också bidra till det operativa genomförandet av dessa prioriteringar. 6. Europol ska tillhandahålla strategiska underrättelser för att underlätta en effektiv och rationell användning av tillgängliga resurser på nationell nivå och unionsnivå med avseende på operativ verksamhet och stöd till sådan verksamhet. 7. Europol ska fungera som centralbyrå för bekämpande av förfalskning av euron i enlighet med beslut 2005/511/RIF av den 12 juli 2005 om bekämpande av förfalskning av euron[40]. Europol ska också uppmuntra samordningsinsatser från de behöriga nationella myndigheternas sida eller gemensamma utredningsgrupper att bekämpa förfalskning av euron, i tillämpliga fall tillsammans med EU-organ och myndigheter i tredjeland. Artikel 5 Deltagande i gemensamma utredningsgrupper 1. Europol får delta i den verksamhet som bedrivs av gemensamma utredningsgrupper som utreder brott som omfattas av Europols mål. 2. Europol får, inom de gränser som fastställs genom lagstiftningen i de medlemsstater där den gemensamma utredningsgruppen är verksam, delta i all verksamhet och allt utbyte av uppgifter med samtliga medlemmar i den gemensamma utredningsgruppen. 3. När Europol har skäl att tro att inrättandet av en gemensam utredningsgrupp skulle ge en utredning ett visst mervärde, kan byrån föreslå detta för de berörda medlemsstaterna och inleda processen för att inrätta en gemensam utredningsgrupp. 4. Europol får inte vidta tvångsåtgärder. Artikel 6 Framställningar från Europol om inledande av brottsutredningar 1. I särskilda fall, där Europol anser att det bör inledas en utredning av ett brott som omfattas av dess mål, ska Eurojust underrättas om detta. 2. Samtidigt ska Europol uppmana de nationella enheter i de berörda medlemsstaterna som inrättats på grundval av artikel 7.2 att inleda, genomföra eller samordna en brottsutredning. 3. De nationella enheterna ska utan dröjsmål informera Europol om inledandet av undersökningen. 4. Om de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna beslutar att inte efterkomma framställningen från Europol, ska de inom en månad efter framställningen av sin begäran för Europol redovisa skälen till sitt beslut. Skälen kan hållas inne om en överföring skulle (a) innebära att viktiga nationella säkerhetsintressen skadades, eller (b) att ett framgångsrikt genomförande av pågående utredningar eller enskilda personers säkerhet skulle äventyras. 5. Europol ska informera Eurojust om varje beslut som en behörig myndighet i en medlemsstat fattat om att inleda eller vägra att inleda en undersökning. Artikel 7 Medlemsstaternas samarbete med Europol 1. Medlemsstaterna ska samarbeta med Europol i myndighetens fullgörande av sina uppgifter. 2. Varje medlemsstat ska inrätta eller utse en nationell enhet som ska utgöra sambandsorgan mellan Europol och de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna samt med fortbildningsinstitut för tjänstemän inom brottsbekämpning. Varje medlemsstat ska utse en tjänsteman som chef för den nationella enheten. 3. Medlemsstaterna ska säkerställa att de nationella enheterna kan utföra sina uppgifter enligt föreliggande förordning, och i synnerhet att de har tillgång till de nationella straffrättsliga databaserna. 4. Europol får samarbeta direkt med behöriga myndigheter i medlemsstaterna i enskilda utredningar. I detta fall ska Europol utan dröjsmål underrätta den nationella enheten, tillhandahålla kopior av eventuella uppgifter som utväxlats i direktkontakter mellan Europol och de respektive behöriga myndigheterna. 5. Medlemsstaterna ska via sin nationella enhet eller en behörig myndighet i en medlemsstat särskilt (a) förse Europol med de uppgifter som krävs för att byrån ska kunna uppfylla sina mål. I detta ingår att utan dröjsmål förse Europol med uppgifter om brottslighetsområden som prioriteras av unionen. Det omfattar också att tillhandahålla en kopia av bilaterala eller multilaterala utbyten med en eller flera andra medlemsstater i den mån som utbytet avser brottslighet som omfattas av Europols mål. (b) säkerställa effektiv kommunikation och ett gott samarbete mellan alla relevanta behöriga myndigheter i medlemsstaterna och fortbildningsinstitut för tjänstemän inom brottsbekämpning i medlemsstaterna med Europol. (c) öka medvetenheten om Europols verksamhet. 6. Cheferna för de nationella enheterna ska sammanträda regelbundet, inte minst för att diskutera och lösa problem som uppstår inom ramen för deras operativa samarbete med Europol. 7. Varje medlemsstat ska utforma den nationella enhetens organisation och personalstyrka i enlighet med sin nationella lagstiftning. 8. Kostnaderna för de nationella enheterna och de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i förbindelse med Europol ska bäras av medlemsstaterna och, med undantag för anslutningskostnader, inte debiteras Europol. 9. Medlemsstaterna ska säkerställa en miniminivå för säkerheten i alla system som används i kontakterna med Europol. 10. Varje år ska Europol utarbeta en rapport om kvantiteten och kvaliteten på de uppgifter som tillhandahålls av varje medlemsstat enligt punkt 5 a och om den nationella enhetens resultat. Årsrapporten ska skickas till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och de nationella parlamenten. Artikel 8 Sambandsmän 1. Varje nationell enhet ska utstationera minst en sambandsman till Europol. Om inte annat anges i föreliggande förordning, ska dessa sambandsmän vara underkastade den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som de utsetts av. 2. Sambandsmännen ska utgöra de nationella sambandskontor vid Europol och ska av sina nationella enheter ges uppdrag inom Europol i enlighet med den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som de utsetts av och de bestämmelser som gäller för Europols förvaltning. 3. Sambandsmännen ska delta i utbytet av information mellan Europol och deras respektive medlemsstater. 4. Sambandsmännen ska delta i utbytet av information mellan deras respektive medlemsstater och sambandsmännen från andra medlemsstater i enlighet med nationell lagstiftning. Europols infrastruktur kan, i enlighet med nationell lagstiftning, utnyttjas till sådana bilaterala utbyten också för att täcka brott som inte omfattas av Europols mål. Styrelsen ska fastställa sambandsmännens rättigheter och skyldigheter gentemot Europol. 5. Sambandsmännen ska åtnjuta de privilegier och den immunitet som krävs för att de ska kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med artikel 65. 6. Europol ska säkerställa att sambandsmännen har fullständig information om och är delaktiga i all Europols verksamhet, i den mån arbetsuppgifterna kräver. 7. Europol ska täcka kostnaderna för att förse medlemsstater med erforderliga lokaler i Europols byggnad och ge tillräckligt stöd för att sambandsmännen ska kunna fullgöra sina uppgifter. Övriga kostnader som uppstår i samband med utnämningen av sambandsmän ska bäras av den medlemsstat som de utses av, inbegripet kostnaderna för sambandsmännens utrustning, om inte budgetmyndigheten på rekommendation av styrelsen beslutar annorlunda. Kapitel III UPPGIFTER RÖRANDE FORTBILDNING AV TJÄNSTEMÄN INOM BROTTSBEKÄMPNING Artikel 9 Europolakademin 1. Europolakademin, som genom denna förordning inrättas som en avdelning inom Europol, ska stödja, utveckla, genomföra och samordna utbildning för tjänstemän inom brottsbekämpning främst på områdena bekämpning av allvarlig brottslighet som berör två eller flera medlemsstater och terrorism, hantering av situationer som innebär en hög risk för den allmänna ordningen och idrottsevenemang, strategisk planering och ledning av icke-militära EU-uppdrag, ledarskap inom brottsbekämpning samt språkfärdigheter, i första hand i följande syften: (a) Öka medvetenheten och kunskapen om i) internationella instrument och EU-instrument med avseende på samarbete inom brottsbekämpning, ii) unionens organ, särskilt Europol, Eurojust och Frontex och deras funktion och roller, iii) juridiska aspekter av samarbetet mellan rättsvårdande myndigheter och praktiska kunskaper om tillgång till informationskanaler. (b) Uppmuntra utvecklingen av regionalt och bilateralt samarbete mellan medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och tredje länder. (c) Hantera särskilda straffrättsliga eller polisiära tematiska områden, där utbildning på unionsnivå kan tillföra ett mervärde. (d) Utarbeta särskilda gemensamma kursplaner för tjänstemän inom brottsbekämpning för att utbilda dem inför deltagande i unionens civila uppdrag. (e) Bistå medlemsstaterna i bilateral brottsbekämpande kapacitetsuppbyggnad i tredjeland. (f) Utbilda fortbildare och bidra till att förbättra och utbyta god inlärningspraxis. 2. Europolakademin ska utveckla och regelbundet uppdatera pedagogiska verktyg och metoder samt tillämpa dessa med avseende på livslångt lärande att stärka färdigheterna bland tjänstemän inom brottsbekämpning. Europolakademin ska utvärdera resultaten av dessa åtgärder i syfte att förbättra kvaliteten, samstämmigheten och effektivitet i framtida åtgärder. Artikel 10 Uppgifter för Europolakademin 1. Europolakademin ska utarbeta analyser av det fleråriga strategiska utbildningsbehovet och av de fleråriga utbildningsprogrammen. 2. Europolakademin ska utveckla och genomföra utbildning samt utarbeta fortbildningsprodukter, som kan inbegripa (a) kurser, seminarier, konferenser, webbaserad inlärning och e-lärande, (b) gemensamma kursplaner för att öka medvetenheten, täppa till luckor eller underlätta en gemensam hållning i fråga om gränsöverskridande kriminella företeelser, (c) utbildningsmoduler som är anpassade till de successiva faser eller komplexitetsnivåer som respektive målgrupp behöver, och inriktade på antingen ett avgränsat geografiskt område eller vissa brottsliga handlingar som tematiskt område eller bestämda yrkeskvalifikationer, (d) utbytes- och stödprogram för tjänstemän inom brottsbekämpning i samband med fortbildning inriktad på operativt arbete. 3. För att säkerställa en sammanhängande europeisk fortbildningspolitik till stöd för civila uppdrag och kapacitetsuppbyggnad i tredjeland ska Europolakademin (a) bedöma effekterna av befintlig unionsrelaterad fortbildning om politiska insatser och initiativ inom brottsbekämpning, (b) utveckla och tillhandahålla utbildning för att förbereda medlemsstaternas tjänstemän inom brottsbekämpning inför deltagande i civila uppdrag, bl.a. genom att göra det möjligt för dem att tillägna sig tillräckliga språkkunskaper, (c) utforma och genomföra utbildning för tjänstemän inom brottsbekämpning i tredjeland, särskilt från de länder som är kandidater för anslutning till EU, (d) förvalta unionens särskilda yttre bistånd för att hjälpa tredjeland att bygga upp sin kapacitet på relevanta politikområden i enlighet med unionens fastställda prioriteringar. 4. Europolakademin ska främja det ömsesidiga erkännandet av fortbildning inom brottsbekämpning i medlemsstaterna och därmed sammanhängande befintliga europeiska kvalitetsstandarder. Artikel 11 Forskning som är relevant för fortbildning 1. Europolakademin ska bidra till utveckling av forskning som är relevant för fortbildningsåtgärder som omfattas av detta kapitel. 2. Europolakademin ska främja och verka för ett partnerskap med såväl EU-organ som offentliga och privata akademiska institutioner och ska uppmuntra skapandet av starkare partnerskap mellan universitetsvärlden och institut med inriktning på fortbildning inom brottsbekämpning i medlemsstaterna. Kapitel IV ORGANISATIONEN AV EUROPOL Artikel 12 Europols lednings- och förvaltningsstruktur Europols lednings- och förvaltningsstruktur ska omfatta följande: (a) en styrelse, som ska fullgöra de uppgifter som anges i artikel 14. (b) en verkställande direktör med det ansvar som anges i artikel 19. (c) en vetenskaplig kommitté för fortbildning i enlighet med artikel 20. (d) vid behov, andra rådgivande organ som inrättas av styrelsen i enlighet med artikel 14.1 p. (e) vid behov, en direktion i enlighet med artiklarna 21 och 22. AVSNITT 1 STYRELSE Artikel 13 Styrelsens sammansättning 1. Styrelsen ska bestå av en företrädare för varje medlemsstat och två företrädare för kommissionen, alla med rösträtt. 2. Styrelseledamöterna ska utses på grundval av sin erfarenhet av ledning av offentliga eller privata organisationer och kunskaper om samarbete mellan brottsbekämpande organ. 3. Varje styrelseledamot får företrädas av en suppleant, som ska utses på grundval av sin erfarenhet av förvaltning av offentliga och privata organisationer samt kunskaper om nationell politik för fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Suppleanten ska fungera som ledamot i alla frågor som rör fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. Suppleanten ska företräda ledamoten i vederbörandes frånvaro. Ledamoten ska i suppleantens frånvaro företräda vederbörande i alla frågor som rör fortbildning av tjänstemän inom brottsbekämpning. 4. För att skapa kontinuitet i styrelsens arbete ska samtliga parter som är representerade i styrelsen arbeta för att begränsa omsättningen av sina företrädare. Alla parter bör sträva efter att uppnå en jämn könsfördelning i styrelsen. 5. Ledamöternas och suppleanternas mandatperiod ska vara fyra år. Denna period får förlängas. Vid mandatperiodens utgång, eller om företrädaren avgår, ska ledamöterna sitta kvar tills deras mandat har förnyats eller tills de har ersatts. Artikel 14 Styrelsens uppgifter 6. Styrelsen ska göra följande: (a) Årligen anta Europols arbetsprogram för följande år antas med två tredjedels majoritet i styrelsen och i enlighet med artikel 15. (b) Anta ett flerårigt arbetsprogram med två tredjedels majoritet i styrelsen i enlighet med artikel 15. (c) Med två tredjedels majoritet i styrelsen anta den årliga budgeten för Europol och fullgöra andra uppgifter med avseende på Europols budget i enlighet med kapitel XI. (d) Anta en konsoliderad årlig verksamhetsrapport om Europols verksamhet, och senast den 1 juli följande år översända den till Europaparlamentet, rådet, kommissionen, revisionsrätten och de nationella parlamenten. Den konsoliderade årliga verksamhetsrapporten ska offentliggöras. (e) Anta de finansiella bestämmelser som ska tillämpas på Europol i enlighet med artikel 63. (f) Senast den 31 januari, efter att ha beaktat kommissionens yttrande, anta den fleråriga personalpolitiska planen. (g) Anta en egen strategi för bedrägeribekämpning, som står i proportion till risken för bedrägerier, med hänsyn till kostnaderna och fördelarna för de åtgärder som ska genomföras. (h) Anta regler för förebyggande och hantering av intressekonflikter med avseende på ledamöterna samt ledamöterna i den vetenskapliga kommittén för fortbildning. (i) I enlighet med punkt 2, med avseende på byråns personal utöva de befogenheter som i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän tilldelas tillsättningsmyndigheten och i anställningsvillkoren för övriga anställda tilldelas den myndighet som är behörig att sluta anställningsavtal (nedan kallade tillsättningsbefogenheter). (j) Anta lämpliga tillämpningsföreskrifter för att ge verkan åt tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren för övriga anställda i enlighet med artikel 110 i tjänsteföreskrifterna. (k) Utse verkställande direktör och vice verkställande direktörer samt vid behov förlänga deras mandatperiod eller avlägsna dem från byrån i enlighet med artiklarna 56 och 57. (l) Fastställa resultatindikatorer och övervaka den verkställande direktörens arbete, inklusive genomförandet av styrelsens beslut. (m) Utse en räkenskapsförare som omfattas av tjänsteföreskrifterna och anställningsvillkoren för övriga anställda, som ska vara funktionellt oberoende vid utförandet av sina arbetsuppgifter. (n) Utse ledamöterna i den vetenskapliga kommittén för yrkesutbildning. (o) Säkerställa lämplig uppföljning av resultat och rekommendationer som härrör från de interna eller externa revisionsrapporterna och utvärderingarna, samt från utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf). (p) Fatta alla beslut som avser inrättande av Europols interna strukturer och, om så krävs, ändringar av dessa. (q) Anta sin egen arbetsordning. 7. Styrelsen ska, i enlighet med artikel 110 i tjänsteföreskrifterna, anta ett beslut grundat på artikel 2.1 i tjänsteföreskrifterna och artikel 6 i anställningsvillkoren för övriga anställda om att till den verkställande direktören delegera relevant behörighet att sluta anställningsavtal och fastställa på vilka villkor denna delegering av befogenheter kan dras in. Den verkställande direktören får vidaredelegera dessa befogenheter. Om särskilda omständigheter så kräver, får styrelsen genom beslut tillfälligt uppskjuta delegeringen av befogenheten som tillsättningsmyndighet till den verkställande direktören och som vidaredelegerats av den senare och själv utöva dessa befogenheter eller delegera dem till en av sina ledamöter eller en annan anställd än den verkställande direktören. Artikel 15 Årliga arbetsprogram och fleråriga arbetsprogram 1. Styrelsen ska, på grundval av ett förslag som läggs fram av den verkställande direktören, anta det årliga arbetsprogrammet senast den 30 november varje år med hänsyn till eventuella synpunkter från kommissionen. Styrelsen ska vidarebefordra den till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och de nationella parlamenten. 2. Det årliga arbetsprogrammet ska omfatta såväl detaljerade målsättningar och förväntade resultat som resultatindikatorer. Programmet ska också innehålla en beskrivning av de åtgärder som ska finansieras och en indikation på de ekonomiska och mänskliga resurser som anslagits för varje åtgärd, i enlighet med principerna om verksamhetsbaserad budgetering och förvaltning. Det årliga arbetsprogrammet ska överensstämma med det fleråriga arbetsprogram som avses i punkt 4. Det ska tydligt framgå vilka uppgifter som lagts till, ändrats eller strukits jämfört med föregående budgetår. 3. Styrelsen ska ändra det antagna årliga arbetsprogrammet om Europol får någon ny uppgift. Varje betydande ändring av det årliga arbetsprogrammet ska antas enligt samma förfarande som det ursprungliga årliga arbetsprogrammet. Styrelsen får till den verkställande direktören delegera befogenheten att göra icke-väsentliga ändringar i det årliga arbetsprogrammet. 4. Styrelsen ska även anta fleråriga arbetsprogram och, senast den 30 november varje år, uppdatera dem med hänsyn till eventuella synpunkter från kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet och de nationella parlamenten. Det antagna fleråriga arbetsprogrammet ska överlämnas till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och de nationella parlamenten. Det fleråriga arbetsprogrammet ska fastställa strategiska mål och förväntade resultat, t.ex. resultatindikatorer. Det ska också innehålla uppgifter om vilka belopp och hur mycket personal som avsatts till varje mål i linje med den fleråriga budgetramen och den fleråriga personalpolitiska planen. Arbetsprogrammet ska innefatta den strategi för förbindelserna med tredjeland eller internationella organisationer som avses i artikel 29. Det fleråriga programmet ska genomföras med hjälp av årliga arbetsprogram, och ska vid behov uppdateras för att följa upp resultaten från såväl interna som externa utvärderingar. Slutsatserna av utvärderingarna ska också, när så är lämpligt, avspeglas i det årliga arbetsprogrammet för följande år. Artikel 16 Styrelsens ordförande 1. Styrelsen ska välja en ordförande och en vice ordförande bland sina ledamöter. Ordföranden och vice ordföranden ska väljas med två tredjedelars majoritet i styrelsen. Vice ordföranden ska ersätta ordföranden om denne har förhinder. 2. Mandatperioden för ordföranden och vice ordföranden ska vara fyra år. Deras mandatperiod får förnyas en gång. Om en ordförande eller vice ordförande lämnar sitt uppdrag som styrelseledamot under mandatperioden, löper också mandatperioden automatiskt ut vid denna tidpunkt. Artikel 17 Styrelsens sammanträden 1. Ordföranden ska sammankalla till styrelsens möten. 2. Kontrollorganets verkställande direktör ska delta i diskussionerna. 3. Styrelsen ska ha minst två ordinarie möten per år. Dessutom ska styrelsen sammanträda på ordförandens initiativ, på begäran av kommissionen eller på begäran av minst en tredjedel av dess ledamöter. 4. Styrelsen får bjuda in alla personer, vars åsikter kan vara av betydelse vid diskussionen att delta i mötet, som observatör utan rösträtt. 5. Rådgivare eller experter kan biträda ledamöterna i styrelsen, om inte annat sägs i dess arbetsordning. 6. Europol ska bistå styrelsen med ett sekretariat. Artikel 18 Röstregler 1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 14.1 a, b och c, artikel 16.1 eller artikel 56.8 ska styrelsen fatta majoritetsbeslut. 2. Varje ledamot ska ha en röst. I en frånvaro av en ledamot med rösträtt ska suppleanten ha rätt att utöva ledamotens rösträtt. 3. Ordföranden ska delta i omröstningarna. 4. Den verkställande direktören får inte delta i omröstningarna. 5. Närmare bestämmelser om röstningsförfarandena ska fastställas i styrelsens arbetsordning, och i synnerhet på vilka villkor som en ledamot får agera på en annan ledamots vägnar samt vid behov eventuella krav på beslutförhet. AVSNITT 2 DEN VERKSTÄLLANDE DIREKTÖREN Artikel 19 Den verkställande direktörens ansvar 1. Den verkställande direktören ska förvalta Europol. Han eller hon ska vara ansvarig inför styrelsen. 2. Utan att det påverkar befogenheterna för kommissionen, styrelsen eller direktionen ska den verkställande direktören vara oavhängig vid fullgörandet av sina uppgifter och får varken begära eller ta emot instruktioner från någon regering eller något annat organ. 3. Den verkställande direktören ska på uppmaning rapportera till Europaparlamentet om resultatet av sitt arbete. Rådet får också uppmana den verkställande direktören att rapportera om resultatet av sitt arbete. 4. Den verkställande direktören ska vara den rättsliga företrädaren för Europol. 5. Den verkställande direktören ska ansvara för genomförandet av sina uppgifter till Europol av denna förordning. Den verkställande direktören ska särskilt ha ansvaret för följande: (a) Den dagliga administrationen av Europol. (b) Verkställa de beslut som antas av styrelsen. (c) Utarbeta det årliga arbetsprogrammet och det strategiska fleråriga arbetsprogrammet samt översända dem till styrelsen efter att ha rådfrågat kommissionen. (d) Genomföra det årliga arbetsprogrammet och det fleråriga arbetsprogrammet samt rapportera till styrelsen om genomförandet av dem. (e) Utarbeta den konsoliderade årliga rapporten om Europols verksamhet samt lägga fram den för styrelsen för godkännande. (f) Utarbeta en åtgärdsplan på grundval av slutsatserna från interna eller externa revisionsrapporter och utvärderingar, liksom undersökande rapporter och rekommendationer från undersökningar utförda av Olaf samt överlämna en lägesrapport till kommissionen två gånger om året och regelbundet till styrelsen. (g) Skydda unionens ekonomiska intressen genom förebyggande åtgärder mot bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet, dock utan att detta påverkar Olafs behörighet att inleda undersökningar, genom effektiva kontroller och genom att belopp som felaktigt betalats ut återkrävs, också genom effektiva, proportionerliga och avskräckande åtgärder och ekonomiska påföljder, om oriktigheter upptäcks. (h) Utarbeta en bedrägeribekämpningsstrategi för Europol och lägga fram den för styrelsen för godkännande. (i) Utarbeta ett utkast till finansiella bestämmelser som ska tillämpas på Europol. (j) Utarbeta en preliminär beräkning av Europols inkomster och utgifter samt genomföra dess budget. (k) Förbereda ett utkast till flerårig personalpolitisk plan samt överlämna den till styrelsen efter samråd med kommissionen. (l) Bistå styrelsens ordförande vid förberedelserna av styrelsemöten. (m) Regelbundet underrätta styrelsen om genomförandet av unionens strategiska och operativa prioriteringar i kampen mot brottsligheten. AVSNITT 3 VETENSKAPLIGA KOMMITTÉN FÖR FORTBILDNING Artikel 20 Vetenskapliga kommittén för fortbildning 1. Vetenskapliga kommittén för fortbildning ska vara ett oberoende rådgivande organ som garanterar och ställer upp kvalitetsmålen för Europols fortbildningsarbete. För detta ändamål ska den verkställande direktören inbegripa vetenskapliga kommittén för fortbildning på ett tidigt stadium i förberedelserna av alla dokument som avses i artikel 14 i den mån kontrollerna gäller fortbildning. 2. Vetenskapliga kommittén för fortbildning ska bestå av 11 personer av högsta akademiska eller professionella rang inom de ämnen som omfattas av kapitel III i föreliggande förordning. Styrelsen ska utse ledamöterna genom en öppen infordran av intresseanmälningar och ett öppet urvalsförfarande som ska offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning. Styrelseledamöter får inte vara ledamöter av den vetenskapliga kommittén för fortbildning. Den vetenskapliga kommitténs ledamöter ska agera oberoende. De får varken be om eller ta emot instruktioner från någon regering eller något annat organ. 3. Europol får offentliggöras och uppdatera förteckningen över ledamöterna i den vetenskapliga kommittén för fortbildning på sin webbplats. 4. Mandatperioden för ledamöterna i den vetenskapliga kommittén för fortbildning ska vara fem år. Den får inte förlängas och ledamöterna kan avsättas om de inte uppfyller kriterierna för oberoende. 5. Den vetenskapliga kommittén för fortbildning ska välja ordförande och vice ordförande för en femårig mandatperiod. Den ska anta ståndpunkter med enkel majoritet. Den ska sammankallas av ordföranden fyra gånger om året. Vid behov ska ordföranden kalla till extraordinära möten på eget initiativ eller på begäran av minst fyra ledamöter av kommittén. 6. Den verkställande direktören, biträdande fortbildningsansvariga direktören eller deras respektive företrädare ska inbjudas att delta i sammanträden som en observatör utan rösträtt. 7. Vetenskapliga kommittén för fortbildning ska biträdas av en sekreterare som ska vara anställd av Europol och utsedd av kommittén och förordnad av den verkställande direktören. 8. Vetenskapliga kommittén för fortbildning ska särskilt (a) bistå den verkställande direktören och den biträdande fortbildningsansvariga direktören i utarbetandet av det årliga arbetsprogrammet och andra strategiska dokument, för att säkerställa deras vetenskapliga kvalitet och samstämmighet med berörda politikområden och prioriteringar, (b) avge oberoende yttranden och råd till styrelsen i frågor som rör dess behörighetsområden, (c) avge oberoende yttranden och sina råd om kvaliteten i läroplaner, utbildningsmetoder, utbildningsmöjligheter och vetenskapliga utvecklingen, (d) fullgöra andra rådgivande uppgifter som rör de vetenskapliga aspekterna av Europols fortbildningsarbete på begäran av styrelsen, den verkställande direktören eller den biträdande fortbildningsansvariga direktören. 9. Den årliga budgeten för den vetenskapliga kommittén för fortbildning ska hänföras till en egen budgetrubrik i Europols budget. AVSNITT 4 DIREKTION Artikel 21 Inrättande Styrelsen får inrätta en direktion. Artikel 22 Arbetsuppgifter och organisation 1. Direktionen ska bistå styrelsen. 2. Styrelsen ska ha följande arbetsuppgifter: (a) Den ska förbereda beslut som ska antas av direktionen. (b) Den ska, tillsammans med styrelsen, säkerställa en lämplig uppföljning av resultaten och rekommendationerna i de interna eller externa revisionsrapporterna och utvärderingarna, samt i de utredande rapporterna och rekommendationerna från de utredningar som genomförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf). (c) Utan att det påverkar tillämpningen av den verkställande direktörens åligganden som fastställs i artikel 19, ska den bistå den verkställande direktören och ge denne råd i genomförandet av styrelsens beslut, och i syfte att bättre övervaka förvaltningen. 3. I brådskande fall får direktionen vid behov fatta vissa interimistiska beslut på styrelsens vägnar, särskilt i administrativa frågor, inklusive tillfälliga upphävanden av delegeringen av tillsättningsmyndighetens befogenheter. 4. Det verkställande organet ska bestå av styrelsens ordförande, en företrädare för kommissionen i styrelsen och tre andra ledamöter som styrelsen utser bland sina ledamöter. Styrelsens ordförande ska också vara direktionens ordföranden. Den verkställande direktören ska delta i direktionens möten, men ska inte ha rösträtt. 5. Direktionens ledamöter ska utses på fyra år. Mandatperioden för direktionens ledamöter ska löpa ut när uppdraget som styrelseledamot upphör. 6. Direktionen ska hålla minst ett ordinarie möte var tredje månad. Dessutom ska den sammanträda på initiativ av sin ordförande eller på begäran av dess ledamöter. 7. Direktionen ska följa de förfaranderegler som fastställts av styrelsen. Kapitel V BEHANDLING AV UPPGIFTER Artikel 23 Källor 1. Europol får endast behandla sådana uppgifter som byrån erhållit från (a) medlemsstaterna i enlighet med deras nationella lagstiftning, (b) unionsorgan, tredjeland och internationella organisationer i enlighet med kapitel VI, (c) privata aktörer i enlighet med artikel 29.2. 2. Europol får samla in och behandla uppgifter – även personuppgifter – direkt från öppna källor, t.ex. från media, internet och andra öppna källor. 3. Europol får samla in och behandla uppgifter, även personuppgifter, från nationella eller internationella informationssystem, också genom datoriserade direkt åtkomst, i den mån som detta medges av Europeiska unionens rättsliga instrument eller internationella eller nationella rättsliga instrument. De tillämpliga bestämmelserna i Europeiska unionens rättsliga instrument eller internationella eller nationella rättsliga instrument ska reglera Europols tillgång till och användning av dessa uppgifter i den mån som dessa inbegriper striktare regler om åtkomst och användning än de som finns i föreliggande förordning. Tillgången till sådana informationssystem ska endast beviljas vederbörligen bemyndigad personal vid Europol i den mån dessa personers arbetsuppgifter kräver. Artikel 24 Syftet med behandlingen 1. I den mån som det är nödvändigt för att uppnå de mål som fastställs i artikel 3.1 och 2 ska Europol behandla information, även personuppgifter, endast i följande syften: (a) Samkörning som syftar till att kartlägga kopplingarna mellan olika uppgifter. (b) Analyser av strategisk eller tematisk karaktär. (c) Operativa analyser i särskilda fall. 2. Bilaga 2 innehåller en förteckning över de kategorier av personuppgifter och kategorier av registrerade vars uppgifter får samlas in för varje givet syfte enligt punkt 1. Artikel 25 Fastställande av syftet med behandlingen 1. En medlemsstat, ett unionsorgan, ett tredjeland eller en internationell organisation som lämnar uppgifter till Europol ska också fastställa i vilket syfte uppgifterna får behandlas, enligt artikel 24. Om detta inte skett, ska Europol avgöra vilken relevans uppgifterna har och fastställa i vilket syfte uppgifterna får behandlas. Europol får bara behandla uppgifter i annat än avsett syfte om uppgiftslämnaren lämnat samtycke därtill. 2. I samband med överföringen av uppgifter kan medlemsstaterna, unionens organ, tredjeland och internationella organisationer ange eventuella allmänna eller specifika begränsningar i fråga om åtkomst och användning, även när det gäller utplåning eller förstöring. I de fall där behovet av sådana begränsningar visar sig efter överföringen, ska Europol underrättas om detta. Europol har att efterleva dessa begränsningar. 3. Europol får besluta om att medlemsstaterna, unionens organ, tredjeland och internationella organisationer endast ska medges begränsad tillgång till eller användning av uppgifter som erhållits från öppna källor. Artikel 26 Medlemsstaternas och Europols personal tillgång till uppgifter som lagras av Europol 1. Medlemsstaterna ska ha tillgång till och kunna genomföra sökningar bland samtliga uppgifter i det syfte som avses i artikel 24.1 a och b, utan att detta påverkar rätten för medlemsstaterna, unionsorgan och tredjeland och internationella organisationer att ange begränsningar av tillgången till och användningen av sådana uppgifter. Medlemsstaterna ska utse de behöriga myndigheter som har rätt att utföra en sådan sökning. 2. Medlemsstaterna ska, på grundval av ett system med tr