Yttrande från Regionkommittén om "Kommissionens meddelande om 'Utveckling av närsjöfart i Europa: Möjligheter och utmaningar'"

(96/C 129/06)

Den 18 juli 1995 beslutade Regionkommitténs presidium att utarbeta ett yttrande om ovannämnda meddelande.

Utskott 3 har ansvarat för att förbereda Regionkommitténs arbete i frågan och utsett Yvon Bourges till föredragande.

Utskott 3 "Transporter och kommunikationsnät" sammanträdde den 10 oktober 1995. Föredraganden överlämnade då ett preliminärt utkast till yttrande till utskottets medlemmar. Målsättningen med detta yttrande har varit att få till stånd ett åsiktsutbyte i frågan, att engagera representanter för de sjöfartsanställda och låta dem få del av Regionkommitténs synpunkter genom detta yttrande.

Den 8 november 1995 sammanträdde en arbetsgrupp hos Regionkommittén i Bryssel. Denna grupp bestod av Europaparlamentets föredragande, medlemmar från utskott 3, representanter från EU-kommissionen samt sjöfartsanställda och fick möjlighet att klargöra sina ståndpunkter beträffande närsjöfarten.

Utskott 3 sammanträdde ånyo den 14 december 1995 för att slutföra arbetet med detta yttrande.

Under den elfte plenarsessionen den 17 och 18 januari 1996 (sammanträdet den 18 januari 1996) antog Regionkommittén följande yttrande.

INLEDNING

Sedan seklets början har den genomsnittliga årliga ökningen av sjöfartshandeln uppgått till cirka 3 %. Sjötransporter står för 30 % av handelsutbytet inom gemenskapen och är det näst största transportmedlet i Europa efter vägtransporter (som står för 37 % av handelsutbytet).

Verksamheten inom denna bransch är mycket cyklisk eftersom utbudet och efterfrågan beror på förändringar i ekonomin (ökad världshandel och konkurrens), i politiken (organisation av handelsutbytet, utveckling av transportsätt) och i klimatet.

Sedan några år tillbaka kan man notera att trafiken har koncentrerats till några få stora transportföretag och att det parallellt har dykt upp små företag som etablerat sig inom speciella nischer.

Denna utveckling har åtföljts av att de ekonomiska och finansiella resultaten för branschens företag har försämrats, vilket till viss del beror på höga avgifter och exploateringskostnader. För att råda bot på dessa svårigheter har vissa stater infört särskilda bonussystem för investeringar, skattemässiga incitament eller särskilda arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Dessa bestämmelser gör det exempelvis möjligt att anställa fler utländska medborgare i besättningarna eller att flagga ut vissa fartyg med besättning från Europeiska unionen till länder med en mer gynnsam beskattning.

En annan mycket aktuell tendens är att transportföretagen utvecklar olika kombinerade transportsätt. Företagen anlitar allt oftare olika komplement och utvidgar sitt nätverk genom att köpa upp transportföretag eller genom företagssammanslutningar (vertikal koncentration).

Inom ramen för Världshandelsorganisationen (t ex inom GATT) är sjötransporter en av de branscher där man ännu inte har slutit något avtal. De minskade tullhindren kan vara en faktor som bidrar till att världshandeln i allmänhet, och sjötransporterna i synnerhet, ånyo tilltar.

Det tycks således vara lämpligt att på såväl europeisk som nationell nivå fastställa och genomföra en verklig utvecklingsstrategi för sjötransporter i allmänhet och för närsjöfart i synnerhet.

MOTIVERING

Till grund för detta yttrande ligger:

- Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och dess artikel 3, som föreslår "införandet av en gemensam politik på transportområdet".

- Vitboken av den 6 april 1992 om den gemensamma transportpolitikens framtida utveckling (dok. KOM(92) 96 slutlig), som antogs av rådet i juni 1993.

- Meddelandet från kommissionen om den gemensamma transportpolitiken: Åtgärdsprogram 1995-2000 (dok. KOM(95) 302 slutlig).

1. Regionkommittén anser att kommissionen i detta meddelande på ett förtjänstfullt sätt har öppnat debatten om den gemensamma transportpolitikens framtid. Som ett av sina mål fastställer kommissionen att man bör stärka närsjöfartens ställning inom ramen för förverkligandet av en inre transportmarknad i Europa. Kommissionen stöder sig på tre bärkraftiga idéer:

- En förbättring av kustfartens kvalitet och effektivitet.

- En utveckling av hamnarnas infrastruktur och effektivitet.

- Behovet av att förbereda kustfarten på Europas utvidgning.

Den harmonisering som krävs inom denna bransch ger upphov till en del känsliga och komplicerade frågor som kommissionen likaledes försöker ta upp i sitt meddelande.

2. Regionkommittén håller fast vid att understryka den positiva roll som närsjöfarten kan spela i sökandet efter en mer harmonisk utveckling av de olika transportsätten som används för handelsutbytet inom gemenskapen. De allt större trafikstockningarna för landtransporter samt de höga infrastrukturkostnaderna för dessa transporter (järnväg, väg) stärker argumenten för denna synpunkt.

Den fortsatta tillväxten av handeln inom gemenskapen gör det dessutom möjligt att förutse att en betydande del av denna vägbundna trafik kan överföras till inre vattenvägar.

Europas geografi erbjuder i själva verket ett ofantligt nät av inre vattenvägar som för närvarande är underutnyttjade, och gemenskapens sjötransport har en tillväxtpotential som omedelbart skulle kunna medföra möjligheter både för Europas mer perifert belägna regioner och för europeiska industricentra att utvecklas på ett ekonomiskt gynnsamt sätt.

Närsjöfartens utveckling kan bidra till att upprätthålla eller skapa sysselsättningstillfällen i Europeiska unionen och utgör en viktig del av den europeiska politiken för fysisk planering.

3. Regionkommittén välkomnar således kommissionens förslag. EU har redan antagit eller förpliktigat sig att anta vissa av dessa förslag. Andra förslag måste definieras bättre innan de kan omsättas i praktiken samtidigt som det finns förslag som måste kompletteras, förtydligas och till och med göras mer distinkta.

Frågan om närsjöfart bör behandlas globalt och måste inlemmas i politiken för sjötransporter, för att man skall kunna anlägga en helhetssyn på problemen med hamnarnas infrastruktur och de bestämmelser som tillämpas. Denna fråga måste även inlemmas i den övriga transportpolitiken i syfte att skapa ett alleuropeiskt nätverk bestående av olika kombinerade transportsätt samt i målsättningen att avlasta de belamrade landbaserade transportvägarna. Det är angeläget att minska närsjöfartens höga kostnader, eftersom denna transportform skulle kunna spela en viktig roll i trafikfördelningen mellan de olika transportsätten genom att både ta hänsyn till ett rationellt utnyttjande av infrastrukturen och till en balanserad fysisk planering.

En politik i EU och i medlemsstaterna som betonar valfriheten bör således stödja dessa målsättningar och frigöra medel för att nå dem.

Regionala och lokala myndigheter har även de en viktig roll att spela för att omsätta åtgärder som gynnar närsjöfarten i praktiken.

SYNPUNKTER

Regionkommittén framför således följande synpunkter till kommissionen och rådet:

4. Närsjöfarten innebär vissa fördelar (lägre energikonsumtion, mindre skadlig inverkan på miljön, bättre kostnadseffektivitet för investeringar i sjöfart och hamnar i förhållande till landtransporter) men kännetecknas alltjämt av ett antal strukturella, institutionella, juridiska och operationella snedvridningar som hindrar utvecklingen av detta transportsätt.

5. Det finns en stor variation av avvikande regler och bestämmelser i medlemsstaterna, och dessa utgör ett hinder för att genomföra en gemensam sjötransportpolitik i Europa. Förverkligandet av en inre sjötransportmarknad, särskilt när det gäller närsjöfarten, betingas i stor utsträckning av att det antas bestämmelser som utsätter lastningsföretagen och redarna för konkurrens.

6. Det är således genom att nå överensstämmelse mellan konkurrensvillkoren i medlemsstaterna som konkurrenskraften för gemenskapens sjötransport kan återinföras.

Viljan att nå en dylik överenstämmelse är dock ingen prioriterad fråga i kommissionens dokument utan uttrycks endast som en målsättning på medellång eller lång sikt.

I detta hänseende anser Regionkommittén följande:

a) Inskrivningsprincipen i gemenskapsregistret EUROS skall tillämpas systematiskt. De olika villkoren för att fastställa fartygs nationalitet och de skattemässiga skillnaderna med anledning av var rederiet har sitt huvudkontor permanentar en snedvridning i konkurrensen. Att flagga ut fartyg till tredje land med billigare arbetskraft inverkar negativt på sysselsättningen för Europeiska unionens sjömän. Det är således önskvärt att börja arbetet med att komplettera definitionen "gemenskapsredare" och att fundera över det intresse som kan finnas för att inrätta en "Europaflaggning".

b) Frågan om en harmonisering av lagstiftningen och de bestämmelser som gäller de europeiska sjömännens arbetsvillkor och arbetsstatus inom handelsflottan (genom att exempelvis ge dem status som personer bosatta i utlandet, något som tillämpas i staterna i norr) måste tas upp rent konkret. Den nuvarande juridiska luddigheten bidrar till en oacceptabel social dumpning i Europa.

c) Villkoren för hur man utnyttjar de olika medlemsstaternas hamnar bör sammanställas, i första hand på industriell nivå genom att man harmoniserar konkurrens- och transportvillkoren. Det är snarare arbetsrutiner och praxis på det ekonomiska planet som bör harmoniseras än hamnarnas juridiska status.

d) Kommissionen bör i sin grönbok om "principerna för att beräkna de externa kostnaderna för att utnyttja infrastrukturen för transporter" inkludera principen om en mer rättvis fördelning av de externa transportkostnaderna för att sjötransporterna skall kunna behandlas på ett gynnsamt sätt.

e) Kommissionen bör föreslå stimulerande åtgärder som underlättar finansieringen av transportflottor (kustfart, ro-ro, container). Detta skulle göra det möjligt att undvika snedvridningar när det gäller de europeiska skeppsvarvens verksamhet och att förnya kustfartsflottan, som i genomsnitt är mer än 20 år gammal.

f) Missbruk av monopol vad gäller verksamheten i hamnarna måste undvikas, med tanke på utvecklingen mot lika konkurrensvillkor.

7. Bland de hinder som måste övervinnas uppmärksammar Regionkommittén särskilt behovet av att förenkla de administrativa rutinerna som kan lamslå närsjöfartens utveckling.

8. I kommissionens dokument består närsjöfarten av kustsjöfart och i förlängningen också av transporter på inre vattenvägar, vilket gör fältet för politiska åtgärder mycket större och innebär olika möjligheter beroende på verksamhetsområde. Det finns en potentiell risk för att man i alltför stor utsträckning tar hänsyn till problematiken kring de stora flodkanalerna i Centraleuropa och att man inte bryr sig om övriga vattenvägar. Kustfartens särskilda förutsättningar skulle kunna utvecklas bättre och ligga till grund för specifika förslag.

9. Genom att utgå från principen att ett uppsving för närsjöfarten på ett avgörande sätt kan bidra till att verksamheten i små och medelstora hamnar utvecklas, vill Regionkommittén se att man föreslår konkreta åtgärder för att dessa hamnars tillväxtpotential skall kunna utvecklas bättre.

Utvecklingen av omlastningshamnar skulle exempelvis möjliggöra ett uppsving för verksamheten i små och medelstora hamnar med investeringar i infrastruktur i hamnen till mindre kostnader. Ett samarbete mellan hamnarna är i detta hänseende både möjligt och önskvärt och bör främjas på europeisk nivå.

Anslag skulle för övrigt kunna tilldelas ett visst antal test- eller pilotmarknader. Dessa skulle genom sin effektivitet kunna tjäna som en referens för att främja närsjöfarten i dessa hamnar.

10. Det vore lämpligt att beakta slutsatserna från det arbete om närsjöfarten som utförts av regionerna i Atlantbågen (), vilket kommissionen inte gjort när man utarbetat sitt meddelande.

Detta arbete bör införlivas i meddelandet om närsjöfart i Nordsjöns, Östersjöns och Medelhavets hamnar och om trafiken i dessa vatten och således ta hänsyn till gemenskapens kustområde. Studierna beträffande de åtta korridorerna bidrar med intressanta uppgifter som man bör fundera över när det gäller närsjöfartens utveckling men de kan också tjäna som en särskild referensram för förslag på konkreta åtgärder i framtiden. Andra korridorer kan också komma att beaktas.

11. Genomförandet av MARIS-programmet öppnar intressanta möjligheter. Skapandet av en maritim informationsmotorväg kan enbart få positiva konsekvenser för utvecklingen och effektiviteten hos de tjänster som den europeiska närsjöfarten erbjuder.

När det gäller synen på närsjöfarten måste detta transportsätt uppfattas som högteknologiskt och lättillgängligt. Regionkommittén föreslår att kommissionen prövar detta i två eller tre pilotregioner som kan ta emot denna spjutspetsteknologi.

12. Det vore slutligen önskvärt att kommissionen och rådet tydligt preciserar villkoren för att få tillgång till europeisk finansiering av hamnprojekt som är av allmänt intresse. Även om inte hamnar anges på de schematiska kartorna för alleuropeiska transportnät, bör man inkludera dessa i bestämmelserna för de projekt som kan få bidrag och för finansieringen av projekt som stöds av Europeiska unionen, på grund av hamnarnas roll för den allmänna ekonomiska utvecklingen och för den regionala balansen i Europa, särskilt när det gäller baklandets utveckling i anslutning till hamnområdena. Regionkommittén vill under alla förhållanden att hamnarna omfattas av de anslag som skall tilldelas de alleuropeiska transportnäten och som skall omförhandlas 1999.

SLUTSATSER

13. För att ge kraft åt kommissionens förslag, som redan anses vara intressant, även om det inte är komplett, vore det önskvärt att man utarbetar ett ramprojekt när det gäller bestämmelser för närsjöfarten.

14. Regionkommittén är beredd att ansluta sig till kommissionens betänkande i denna viktiga fråga. Kommittén gläder sig åt den hänvisning som gjorts med avseende på subsidiaritetsprincipen och vill att denna princip tillämpas på de lokala och regionala myndigheternas behörighetsområden.

15. Närsjöfartspolitiken kan och bör utgöra ett viktigt trumfkort i regionalplaneringen. De lokala och regionala myndigheterna bör konsulteras och spela en viktig och aktiv roll när det gäller att fatta beslut på de områden som rör dem och i synnerhet i fråga om utbyggnaden av hamnarna, trafikplaneringen och miljöfrågorna.

Bryssel den 18 januari 1996.

Regionkommitténs ordförande

Jacques BLANC

() Benämning på en samling regioner med kust mot Atlanten (ö.a.).