Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om införande av en ordning för erkännande av examensbevis för de former av yrkesverksamhet som omfattas av direktiven om liberalisering och övergångsåtgärder, en ordning som kompletterar den generella ordningen för erkännande av examensbevis"

(96/C 295/09)

Den 11 april 1996 beslutade rådet att i enlighet med artiklarna 49 och 57 i Romfördraget begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovannämnda förslag.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarade för kommitténs arbete i frågan, antog sitt yttrande den 20 juni 1996. Föredragande var Jocelyn Barrow.

Vid sin 337:e plenarsession (sammanträdet den 10 juli 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 103 röster för, 2 röster emot och 6 nedlagda röster.

1. Allmänna iakttagelser

Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar kommissionens förslag med reservation för följande punkter:

1.1. Det ömsesidiga erkännandet av examensbevis inom hela Europeiska unionen måste betraktas mot bakgrund av en verklighet som kännetecknas av mångsidighet, förvirring och överlappning. Det är icke desto mindre av central politisk betydelse för utvecklingen av en verkligt fri rörlighet och för att föra Europeiska unionen närmare medborgarna. Om denna uppenbart komplicerade politiska utveckling skall möta förståelse och kunna förankras hos medborgarna och de nationella myndigheter som skall omsätta det föreslagna allmänna systemet till nationell lagstiftning, krävs därför klara, kortfattade och enkla formuleringar.

1.1.1. Kommittén erkänner de svårigheter som är förenade med arbetet att skissa fram en enhetlig text som skall sammanfatta, uppdatera, komplettera och bygga vidare på uppåt 35 tidigare åtgärder och system för erkännande av examensbevis. Vi hyllar kommissionen för att man har lyckats få med så mycket i sitt relativt kortfattade förslag och inser att eventuella ändringsförslag för att förenkla tidigare fattade beslut mycket väl kan få motsatt effekt och komplicera diskussionerna på ministerrådsnivå. Kommittén befarar dock ändå att texten i sin nuvarande form kan te sig luddig för dem som den är riktad till, eftersom de befinner sig utanför EU:s beslutsprocess och inte känner till de omfattande diskussioner som har förts i frågan.

1.1.2. Även om kommittén inser att den specifika terminologin i texten härrör från befintlig EU-lagstiftning, är vi besvikna på att kommissionen i sitt förslag inte en enda gång hänvisar till "medborgare som vill bosätta sig eller arbeta i en annan medlemsstat", utan i stället använder sig av det gammalmodiga och okänsliga begreppet "migrant". Detta står i kontrast mot kommissionens förslag till regeringskonferensen och till villkoren för medborgarskap och fri rörlighet i artikel 8 i det nuvarande fördraget.

1.1.3. Kommittén uppmanar också kommissionen att anta en könsneutral terminologi i sitt förslag (engelska versionen).

1.2. Med det nya förslaget införs ett system som täcker erkännandet av de yrkesaktiviteter som inte ingick i de generella ordningarna 89/48/EEG och 92/51/EEG. Det grundas åter på ömsesidigt förtroende och på "antagandet" att den som är kvalificerad i en medlemsstat har tillräckliga kvalifikationer för att utföra samma arbete i en annan medlemsstat. Om en jämförande granskning visar att berörd person endast delvis motsvarar de formella kraven i värdlandet skall man ge sökanden tillfälle att visa att han på annat vis tillägnat sig de kunskaper och kvalifikationer som fattas (artikel 3.1).

1.2.1. Kommittén är informerad om att de tidigare generella ordningarna i stort sett fungerade tillfredsställande, att inga klagomål registrerats och att förfrågningar hos de viktigaste yrkesorganisationerna på europeisk nivå tyder på att föreliggande förslag skulle fungera på samma sätt. Kommissionen kommer att behöva vara vaksam när den kontrollerar arbetet för att garantera den fria rörligheten och vara beredd att gripa in om det visar sig vara nödvändigt. Kommissionen bör granska GD XXII:s rapport, som sammanställts tillsammans med GD XV, om genomförandet av det allmänna systemet för erkännande av högre examensbevis för att garantera att de problem som belystes inte upprepas när detta direktiv skall tillämpas i praktiken. Samtidigt kan man komma att behöva finjustera den grundläggande "antagande"-principen för ömsesidigt erkännande när och om EU utvidgas ytterligare. Kommissionen bör rapportera till Europaparlamentet och ESK om direktivets framsteg och se över mekanismen innan gemenskapen utvidgas ytterligare.

2. Särskilda iakttagelser

2.1. Kommittén uppmanar kommission att ersätta begreppet "migrant" med "medborgare som vill bosätta sig eller arbeta i en annan medlemsstat" och hänvisa till fördragsartikel 8 i början av förslaget.

2.2. Artikel 1 (Tillämpningsområde)

2.2.1. Direktivet skall tillämpas på de former av verksamhet som anges i bilaga A, vilket beslutats efter att kommissionen konsulterat yrkesorganisationer verksamma på EU-nivå.

2.2.2. Kommittén är tillfredsställd över att dessa konsultationer var tillräckligt uttömmande och över att de har beaktats i tillräcklig omfattning. Nationella och sektoriella organisationer som berörs har också haft tillräckliga kontaktmöjligheter med kommissionen. Om det är under bilaterala förhandlingar som problem kan uppstå, skulle kommissionen kunna bistå yrkesorganisationerna på medlemsstatsnivå.

2.2.3. Kommissionen har med rätta undvikit överflödiga detaljer när det gäller de högt kvalificerade eller specifika yrkeskategorier som behandlas i tidigare direktiv.

2.3. Artikel 2 (Information)

2.3.1. Även om lämplig information finns tillgänglig i medlemsstaterna i fråga om de regler som gäller för de yrken som är aktuella, anser kommittén att sådan information borde vara begriplig för dem som den avser och att den skall finnas tillgänglig på alla EU-språk både i värdländer och ursprungsländer. En förenklad och uppdaterad EU-broschyr om ömsesidigt erkännande av examensbevis bör arbetas fram och ges stor spridning, framför allt till företagare, till exempel genom de "Euro Info Centres" som finns spridda i medlemsstaterna och genom olika företagarorganisationer och sammanslutningar.

2.4. Artikel 3 (Erkännande av examensbevis)

2.4.1. Såsom påpekats under punkt 1.2.1 ovan tror kommittén att principen om ömsesidigt erkännande kommer att fungera under den nya generella ordningen. Kommissionen måste se till att den jämförande granskningen av kunskaper och kvalifikationer och frågan om delvis överensstämmelse och ytterligare "tillfällen" att påvisa tillägnade kunskaper inte urartar till något konstgjort hinder för den fria rörligheten. Rätten att överklaga ett negativt beslut enligt värdlandets lagar kräver också noggranna och tydliga förfaranden. Tidsfristen för avslutande av besvärsförfaranden bör fastställas i enlighet med procedurreglerna i den berörda medlemsstaten med en maximal frist på sex månader. Dessutom måste ansökande som fått avslag informeras om skälen till att deras examensbevis inte har erkänts.

2.5. Artiklarna 4-7 (Erkännande av yrkeskvalifikationer och -erfarenheter)

2.5.1. Kommittén noterar att de olika referensperioderna, gemensamma definitionerna och grundförfarandena är identiska med dem som rekommenderats av de yrkesorganisationer som rådfrågats och att de är i linje med tidigare direktiv. Intygandet om "ett gott rykte" skulle dock kunna vara föremål för oegentligheter. Bevisbördan ligger i sådana fall enligt artikel 7 på värdmedlemsstaten, där den bör hanteras varsamt.

2.5.2. [Följande resonemang saknar relevans för den svenska versionen, där man använder uttrycket "egenföretagare eller företagsledare". Öa.] Kommittén noterar också att kommissionen genomgående i artikel 4 använder begreppet "in a ... managerial capacity" istället för uttrycket "person responsible for managing an undertaking", som används i liberaliserings- och övergångsdirektiven. Det sistnämnda uttrycket används bland annat i artikel 3.1 i direktiv 64/427/EEG, artikel 7.1a och b i direktiv 68/366/EEG och artikel 2.1a och b i direktiv 82/489/EEG. Samtidigt erkänner kommittén att kommissionens definition på "ställning som företagsledare" i artikel 5 skapar förutsättningar för en större klarhet eftersom det är fokuserat på modellen för företagaregenskaper.

2.6. Artikel 5

2.6.1. Kommittén vill särskilt föreslå att formuleringen "... i ett industri- eller handelsföretag ..." i artikel 5 ersätts av uttrycket "... i ett företag ...".

2.6.2. Kommittén anser att det är otillräckligt att som högre tjänsteman enbart ha haft arbetsuppgifter av affärsmässig art, vilket stipuleras av artikel 5c. Det krävs också tekniska kunskaper, vilket är av vital betydelse i hantverksföretag och -aktiviteter.

Artikel 5c borde därför formuleras om enligt:

"c. Som en högre tjänsteman med arbetsuppgifter av affärsmässig och teknisk art och med ansvar för minst en avdelning inom företaget."

2.7. Artikel 6

2.7.1. Kommittén vill här fästa uppmärksamhet på kommissionens kungörelse i EGT 1974 (). Det handlar om intyg om arten och varaktigheten av de arbetsuppgifter som utförts i ursprungslandet. Kommissionen förklarade också i en bilaga till denna kungörelse hur detta intyg skulle utfärdas.

2.7.2. För att klargöra och förenkla förfarandena skulle artikel 6 kunna lyda enligt följande:

"Bevis för att villkoren som anges i artikel 4 är uppfyllda skall upprättas genom ett intyg utfärdat av en behörig myndighet eller ett behörigt organ i den medlemsstat där den berörda personen har sitt ursprung eller den medlemsstat han kommer ifrån. Det skall av den berörda personen läggas fram som stöd för ansökan om tillstånd för verksamheten eller verksamheterna i fråga i värdmedlemsstaten."

2.8. Artikel 8 (Komplettering till den generella ordningen)

2.8.1. Kompletteringarna av 89/48/EEG och 92/51/EEG är okomplicerade.

2.9. Artikel 9-11 ((Bestämmelser om förfarandet)

2.9.1. ESK anser att användandet av en kommitté, vilket stipuleras i artiklarna 9 och 10 i direktivet, inte kan tillämpas med avseende på villkoren i artikel 4. I denna artikel sammanfattar man bestämmelserna i de tidigare liberaliserings- och övergångsdirektiven. Villkoren i artikel 4 återspeglar de centrala delarna i dessa direktiv och är därför i sig en central del av regelverket och den viktigaste artikeln i direktivförslaget. Dessa centrala villkor kan bara ändras genom det normala förfarandet för att ändra ett direktiv, vilket inbegriper rådet, parlamentet och kommittén. Som mest skulle förteckningarna i bilaga A kunna ändras med användande av det förfarande som kommissionen föreslår i artikel 10.

2.9.2. Kommittén accepterar också att sammansättningen av den tekniska kommittén skall ske i enlighet med fastställda principer. Vi uppmanar dock kommissionen att se till att berörda organisationer aktivt deltar i genomförandet av direktivet och i kontrollen av dess tillämpning. Man bör intensifiera diskussionerna och de regelbundna kontakterna med den tekniska kommittén och organisera hearingar. Ekonomiska och sociala kommittén bör hållas fullständigt informerad om lägesrapporterna och man skulle kunna dra större nytta av Cedefops tjänster när det gäller uppgiften att kontrollera och jämföra intyg som gäller nya examensbevis och fortbildningskurser.

2.10. Artikel 12-16 (Slutbestämmelser)

2.10.1. Kommittén föreslår att artikel 14.1 formuleras om enligt följande:

"Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom två år efter att det har antagits. De skall genast underrätta kommissionen om detta."

Bryssel den 10 juli 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 81, 13. 7. 1974, s. 1-13.