C 130/4

Förhörsombudets slutrapport (1)

AT.39914 – Räntederivat i euro

(2019/C 130/04)

Inledning

1. utkastet till beslut ) överträdde tre företag artikel 101 i EUF-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet genom att delta i en enda och fortlöpande överträdelse som bestod i avtal och/eller samordnade förfaranden vars syfte var att snedvrida den normala prissättningen av beståndsdelarna i sektorn för räntederivat i euro ( 3 ). Enligt utkastet till beslut den här rapporten gäller (nedan kallat) överträdde tre företag artikel 101 i EUF-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet genom att delta i en enda och fortlöpande överträdelse som bestod i avtal och/eller samordnade förfaranden vars syfte var att snedvrida den normala prissättningen av beståndsdelarna i sektorn för räntederivat i euro ( 2 )

2. förfarandet utan förlikning ) hade slutförts. Detta utkast till slutrapport gäller förfarandet utan förlikning. När det gäller fyra övriga företag ( 4 ) och även i samband med ärende AT.39914, antog kommission den 4 december 2013 ett beslut enligt det förlikningsförfarande som finns tillgängligt enligt artikel 10a i kommissionens förordning nr 773/2004 ( 5 ) (förlikningsbeslutet ( 6 ) ). Därmed kan ärende AT.39914 kallas ett stegvis hybridförlikningsärende: ”Hybrid” i bemärkelsen att det kombinerar det vanliga förfarandet under den förordningen med förlikningsförfarandet enligt artikel 10a och ”stegvis” i den bemärkelsen att förlikningsbeslutet antogs innan det ordinarie förfarandet för de parter som inte ingått förlikning (nedan kallat) hade slutförts. Detta utkast till slutrapport gäller förfarandet utan förlikning.

3. Utredningen i ärende AT.39914 inleddes efter en ansökan om immunitet från […] i juni 2011. Kommissionen genomförde oanmälda inspektioner […] i oktober 2011. Kommissionen mottog senare ansökningar om förmånlig behandling från de parter som söker förlikning förutom […]. När förfarandena i ärende AT.39914 inleddes den 5 mars 2013 inbjöd kommissionen alla berörda parter att delta i förlikningsdiskussioner. Övriga parter beslutade slutligen att inte fullfölja förlikningsförfarandet.

Skriftlig del av förfarandet utan förlikning

Meddelande om invändningar, faktaskrivelser och perioder för skriftliga svar

4. Den 19 maj 2014 antog kommissionen ett meddelande om invändningar i förfarandet utan förlikning. Meddelandet om invändningar uttryckte i huvudsak kommissionens preliminära ståndpunkt att de berörda företagen hade deltagit i samordnade aktiviteter inom sektorn för räntederivat i euro som innebar överträdelse av artikel 101 i EUF-fördraget.

5. Inledningsvis gav kommissionen de parter som inte sökte förlikning fyra veckor för att skriftligen besvara meddelandet om invändningar. Efter begäranden om förlängning beviljade generaldirektoratet för konkurrens (nedan kallat GD Konkurrens ) dem ytterligare fyra veckor, vilket innebar att tidsfristen flyttades fram till slutet av juli 2014. Efter ytterligare begäranden om förlängning av denna och efterföljande tidsfrister, huvudsakligen på grund av pågående problem med utlämnande av dokument (se punkterna 8–19) begärde jag att de parters om inte söker förlikning senast den 14 november 2014 skulle ge skriftliga svar på de invändningar som hade tagits upp emot dem, men jag tillät dem att lämna kommentarer angående främst den metod för bötfällning som läggs fram i meddelandet om invändningar när de relevanta problemen med utlämnande av dokument hade lösts. Alla de tre parterna som inte söker förlikning hade svarat skriftligen före den 14 november 2014 på kommissionens invändningar. De kommenterade de föreslagna metoden för bötfällning före den senare fastställda tidsfristen den 31 mars 2015 och införlivade sina kommentarer i uppdaterade skriftliga svar på meddelandet om invändningar.

6. faktaskrivelsen från 2015 ). Parterna som inte söker förlikning hade tre veckor på sig att svara. Efter en förlängning av denna period till den 6 maj 2015 lämnade Crédit Agricole och HSBC synpunkter på faktaskrivelsen från 2015). Den 30 mars 2015 skickade GD Konkurrens en ”faktaskrivelse” ( 7 ) till övriga parter och bifogade vissa kompletterande ljudinspelningar och motsvarande transkript som tillhandahållits av en av de parter som söker förlikning i februari 2015 (nedan kalla). Parterna som inte söker förlikning hade tre veckor på sig att svara. Efter en förlängning av denna period till den 6 maj 2015 lämnade Crédit Agricole och HSBC synpunkter på faktaskrivelsen från 2015).

7. Den 9 september 2016 skickade kommissionen en faktaskrivelse till JPMorgan. Genom beslut av den 22 september 2016, återbekräftade följande dag efter kommentarer från JPMorgan, förlängde jag tidsfristen för att besvara denna faktaskrivelse så att den löpte ut den 3 oktober 2016.

Tillgång till ärendeakten och utlämnande av dokument

8. Flera problem som rörde insyn i ärendeakten och utlämnande av dokument kunde inte lösas i första instans mellan övriga parter och GD Konkurrens i enlighet med artikel 3.7 i beslut 2011/695/EU. Många av dessa hänsköts därför till mig.

9. De parter som inte sökte förlikning beviljades inledningsvis tillgång till akten genom tre dvd:er den 28 maj 2014 ( 8 ) . Mellan juni och juli 2014 fick de dessutom tillgång i GD Konkurrens lokaler till transkript av de muntliga anförandena från parterna som inte söker förlikning och till ljudinspelningar av vissa telefonsamtal mellan derivatmäklare.

10. Efter en begäran från mig försåg GD Konkurrens övriga parter med kopior av dessa inspelningar som de kunde ta med sig från GD Konkurrens lokaler. Den 25 september 2014 begärde jag att tillgång till akten skulle beviljas enligt ett ”data room”-förfarande till ljudinspelningar av vissa samtal mellan börsmäklare som erhållits från […], och avslog begäran i den mån den gällde andra samtal vars innehåll var sekretessbelagt och inte nödvändigt för ett effektivt utövande av försvarets rättigheter. Den 25 september 2014 anvisade jag också GD Konkurrens att ta fram mindre redigerade versioner av svar från de berörda parterna i ärende AT.39914 på vissa frågor i kommissionens begäran om upplysningar av den 12 april 2012 när det gällde kundinformation. Den berörda informationen var fortfarande känslig, trots sin ålder. Rätten att höras krävde dock att de redigerade versionerna var mer informativa.

11. Efter min intervention och ett icke ifrågasatt beslut som antogs den 4 september 2014 enligt artikel 8.2 i beslut 2011/695/EU och som hade företräde framför begäran om sekretess från en av de parter som sökte förlikning, gav GD Konkurrens de parter som inte sökte förlikning tillgång i sina lokaler till förlikningsbeslutet, det meddelande om invändningar som utfärdades som en del av förlikningsförfarandet som ledde till det beslutet och svaren från de parter som sökte förlikning på meddelandet om invändningar. I det artikel 8.2-beslutet angavs bland annat att det under de omständigheter som gällde för förfarandet utan förlikning inte skulle tolkas som att undersökningsakten uteslöt dessa dokument, vilka togs fram i ärende AT.39914, före meddelandet om invändningar.

12. När jag först avslog begäran från den part som inte söker förlikning om tillgång till de icke konfidentiella versionerna av de svar övriga parter som inte söker förlikning gav på meddelandet om invändningar och på faktaskrivelsen från 2015, angav jag att det följer av rättspraxis att svaren på kommissionens meddelande om invändningar från andra företag som påstås ha deltagit i en kartell i princip inte ingår i den akt med dokument från undersökningen som parterna får ta del av. I regel beviljas parterna i regel inte tillgång till andra parters svar på meddelandet om invändningar, men en part kan ändå få tillgång om handlingarna kan utgöra nya bevis som rör de anklagelser som riktas mot den parten i meddelandet om invändningar ( 9 )

13. Genom beslut av den 24 juli 2015 nekade jag tillgång till korrespondens och handlingar rörande erkännandet av […] som berörd tredje man i förfarandet utan förlikning. Sådan tillgång krävdes endast i den mån sådant material innehöll nya bevis som rör de anklagelser som läggs fram i meddelandet om invändningar.

14. Efter faktaskrivelsen från 2015 ansökte en part som inte söker förlikning om tillgång till all korrespondens, protokoll från sammanträden, anteckningar från telefonsamtal och alla handlingar som hade tagits in i kommissionens akt efter förlikningsbeslutet i samband med förfarandet utan förlikning. Jag ansåg att kommissionen inte är skyldig enligt lag att ge tillgång till handlingar som inte ingick i ärendeakten vid tidpunkten för meddelandet om invändningar, förutom om sådana handlingar utgör nya bevis. Min granskning av ärendeakten visade inga nya bevis som rör de anklagelser som riktas mot den parten i meddelandet om invändningar. På den grunden avvisade jag begäran i juli 2015. Av öppenhetsskäl bad jag dock GD Konkurrens att till denna part som inte söker förlikning lämna ut fyra utväxlingar mellan en viss part som söker förlikning och GD Konkurrens och en intern tjänsteanteckning som ger mer information om hur GD Konkurrens mottog de kompletterande ljudinspelningarna från den parten.

15. Under förfarandet utan förlikning har jag fattat en mängd beslut om begäranden om tillgång till handlingar som rör uppskattningar av ”försäljningsvärdet” för vissa parter i ärende AT.39914. Meddelandet om invändningar angav att kommissionen för att kunna fastställa en bot avsåg att använda den metod för att uppskatta försäljningsvärden som används i förlikningsmeddelandet. Mot den bakgrunden begärde den part som inte söker förlikning tillgång till oredigerade eller mindre redigerade versioner av handlingar som tillhandahållits av berörda parter som svar på begäranden om information som kommissionen skickat för att fastställa respektive försäljningsvärden för de berörda parterna.

16. Mitt beslut av den 2 oktober 2014 beskriver diskussionen med de parter som söker förlikning för att få fram oredigerade eller mindre redigerade versioner av vissa dokument och skälen till att tillgripa ett ”data room”-förfarande (nedan kallat data room-förfarande för omsättningsuppgifter ) för vissa handlingar som trots sin ålder ansågs konfidentiella. I oktober och november 2014 beklagade sig övriga parter till mig om omfattningen och typen av redigeringar som GD Konkurrens hade gjort av sina respektive rapporter som hade tagits fram som en del av data room-förfarandet för omsättningsuppgifter. Efter vidare kontakt med parterna som söker förlikning beordrade jag i mitt beslut av den 4 mars 2015 att mindre redigerade versioner av data room-rapporter och vissa omsättningsrelaterade handlingar som […] hade samtyckt till att lämna ut helt eller delvis skulle lämnas ut till övriga parter. Dessa beslut avvisade dock vissa begäranden om ytterligare tillgång till ett antal andra omsättningsrelaterade handlingar.

17. Vid ett annat tillfälle ansökte Crédit Agricole bland annat om någon handling, även om den inte fanns i ärendeakten, som innehöll information om bilaterala utväxlingar mellan GD Konkurrens och berörda parter gällande information om försäljningsvärde. Genom ett beslut av den 27 mars 2015 avslog jag denna vaga och allmänna begäran. När det gäller de enda tre utväxlingarna som Crédit Agricole identifierar specifikt ansåg jag i huvudsak att personliga anteckningar som gjorts av enskilda medlemmar i teamet inte utgjorde bevis som rörde kommissionens invändningar eller viktig information rörande föremålet för undersökningen. De utgjorde interna handlingar som kommissionen enligt relevanta principer och bestämmelser och relevant rättspraxis inte var skyldig att lämna ut.

18. Ändringsförslaget motiverades av inlämningen från […] av ändrade uppgifter om försäljningsvärden efter att de insåg att de ursprungligen hade lämnat in uppgifter som hade tagits fram med en felaktig metod. Efter att ändringsbeslutet hade antagits återtog […] sin talan om ogiltigförklaring riktad mot förlikningsbeslutet ( 10 ) . GD Konkurrens gav övriga parter tillgång till […] ändrade uppgifter genom ett förfarande liknande data room-förfarandet för omsättningsuppgifter. Genom ett beslut av den 22 juli 2016 avslog jag begäran från en part som inte söker förlikning om fri tillgång till ett sådant förfarande för de ändrade uppgifterna. Genom separata beslut, båda daterade 16 september 2016, avslog jag samma parts begäran om, för det första, fri tillgång till data room-förfarandet för omsättningsuppgifter för viss information om försäljningsvärde som lämnats av de parter som söker förlikning ( 11 ) och, för det andra, svaromål och annat material som hade utväxlats i samband med […] talan om ogiltigförklaring.

19. I flera av de beslut om att helt eller delvis avslå begäran om större tillgång till handlingar som rör information om försäljningsvärde påminner jag om att kommissionen visserligen strävar efter att i enlighet med punkt 85 i tillkännagivandet om bästa antitrustpraxis ge mottagarna av meddelanden om invändningar möjlighet att kommentera beräkningen av eventuella böter, men att det enligt rättspraxis är väl etablerat ( 12 ) att kommissionen inte har någon rättslig skyldighet att göra detta. Det finns därmed en skillnad mellan å ena sidan rättigheten enligt artikel 27 i rådets förordning nr 1/2003 ( 13 ) att få yttra sig över kommissionens invändningar, varav rätten att få tillgång till akten är en konsekvens ( 14 ) , och, å andra sidan, möjligheten att kommentera om fastställandet av eventuella böter enligt punkt 85 i tillkännagivandet om bästa antitrustpraxis.

Berörd tredje man i förfarandet utan förlikning: […]

20. Den 2 april 2015 ansökte […] om att få höras som berörd tredje man i förfarandet utan förlikning. Jag beviljade denna begäran den 27 april 2015 eftersom jag med tanke på […] inlämningar och i synnerhet omständigheterna i ärende AT.39914 att […] hade visat ”tillräckligt intresse”. Genom beslut enligt artikel 7.2 d i beslut 2011/695/EU av den 26 april 2015 avslog jag en begäran från […] om en redigerad version av meddelandet om invändningar. […] hade i sin egenskap av berörd tredje man inte rätt till en detaljnivå utöver en skriftlig beskrivning av art och föremål för förfarandet utan förlikning. I vilket fall stod det […] fritt att försöka skydda sina intressen genom att göra sina ståndpunkter kända skriftligen enligt artikel 13.1 i förordning nr 773/2004 utan att en redigerad version av meddelandet om invändningar krävdes för detta ändamål.

Muntligt hörande

21. Crédit Agricole lade fram ett antal synpunkter som i vidare bemärkelse gällde dess rätt att höras under det muntliga hörandet och efteråt. Specifikt gällande det muntliga hörandet svarade jag genom en skrivelse av den 20 april 2015 att närvaro av alla EU-kommissionärer inte krävdes enligt rättspraxis ( 15 ) . Inte heller krävdes något separat hörande om eventuella sanktioner ( 16 ) . Det muntliga hörandet för övriga parter ägde rum från den 15 till den 17 juni 2015. […] begärde inte att få delta.

Viktiga processrättsliga frågor i förfarandet utan förlikning

Påståenden om att EU:s konkurrensförfaranden i sig är bristfälliga

22. I motsats till vad Crédit Agricole påstår följde det av rättspraxis från Europeiska unionens domstol ( 17 ) och Europadomstolens domar ( 18 ) att EU:s system för kontroll av konkurrensreglernas efterlevnad inte är olagligt i sig. Dessutom har de specifika regler och metoder som Crédit Agricole klagade över i många fall godkänts enligt EU:s rättspraxis. Som jag förklarade i ovannämnda skrivelse av den 20 april 2015 är det flera av de åtgärder som Crédit ansöker om, exempelvis möjligheten att närvara och göra inlägg under rådgivande kommitténs eller kommissionskollegiets möten i samband med förfarandet utan förlikning, eller tillgång till kommissionens interna dokument efter det muntliga hörandet, som inte föreskrivs enligt tillämpliga bestämmelser.

Presumtion för oskuld och skyldigheten att vara opartisk

23. Parterna som inte söker förlikning hävdade var och en att det stegvisa tillvägagångssättet i ärende AT.39914 ofrånkomligen påverkade GD Konkurrens syn och kommissionens bedömning i förfarandet utan förlikning, vilket därmed berövade parterna presumtionen för oskuld och innebar en överträdelse av skyldigheten till god förvaltning. Parterna som inte söker förlikning påpekade bland annat för det första att utkastet till rekommendation från Europeiska ombudsmannen från mars 2015, där det ansågs att vissa offentliga uttalanden 2012 och 2014 från Joaquin Almunia, dåvarande vice ordförande för kommissionen och ansvarig för konkurrensfrågor, hade gett intrycket att kommissionen vid tidpunkten för dessa uttalanden redan hade nått en slutsats om parternas deltagande i en kartell ( 19 ) . För det andra återgav förlikningsbeslutet enligt övriga parter en syn på fakta och juridiska krav som med nödvändighet gäller lika för parter som söker förlikning och parter som inte söker förlikning.

24. Presumtionen för oskuld gäller förfarandet utan förlikning ( 20 ) . Enligt Europadomstolens rättspraxis, citerad av domstolen, bryts denna presumtion genom uttalanden eller beslut som återspeglar uppfattningen att personen är skyldig, vilket uppmuntrar allmänheten att tro på hans skuld, eller vilket föregriper det behöriga beslutsfattande organets beslut ( 21 ) . På motsvarande sätt har domstolen beslutat att presumtionen således utgör hinder mot ett formellt fastställande av, och till och med mot en antydan om, att en anklagad person är skyldig till en bestämd överträdelse i ett beslut som avslutar förfarandet, när personen i fråga inte har kommit i åtnjutande av alla de garantier som normalt beviljas vid utövandet av rätten till försvar inom ramen för ett förfarande som handläggs på sedvanligt sätt och som mynnar ut i ett beslut om huruvida anklagelsen var välgrundad ( 22 )

25. Med detta sagt erkänner rättspraxis att presumtionen för oskuld ”inte kan förhindra myndigheterna från att underrätta allmänheten om pågående brottsutredningar, men den kräver att de gör detta med det omdöme och den försiktighet som krävs för att presumtionen för oskuld ska respekteras” ( 23 ) . Här görs en åtskillnad mellan uttalanden som återspeglar en åsikt i skuldfrågan (problematiskt) och uttalanden som endast beskriver en misstanke (i allmänhet invändningsfritt) ( 24 ) . Europadomstolen har framhållit att det viktiga är den sanna innebörden av uttalandet i fråga, inte dess bokstavliga form ( 25 ) . Användningen av språket är viktig, men mycket beror på det särskilda sammanhang där ett uttalande gjordes. Inte heller användning av ett olyckligt språkbruk behöver vara avgörande när hänsyn tas till arten och sammanhanget för det specifika förfarandet ( 26 )

26. Vissa av den tidigare vice ordförandens (och andras) uttalanden som har kritiserats av övriga parter är beklagliga därför att de kunde ha tolkats som offentliga påståenden om att ett slutligt beslut om överträdelse var det enda möjliga utfallet av förfarandet utan förlikning. Även om det hade gått att uppvisa bättre omdöme och försiktighet vid tillfällena i fråga följer det dock inte automatiskt att övriga parter har hindrats från ett effektivt utövande av sina processuella rättigheter. Både enligt utkastet till rekommendation och sitt slutliga beslut bedömer Europeiska ombudsmannen det osannolikt att de missförhållanden hon hade identifierat skulle ha påverkat kommissionens vidare behandling av Crédit Agricoles ärende, eftersom förfarandet fortfarande väntade på behandling, den tidigare kommissionären hade frånträtt sitt uppdrag och en ny kommissionär ansvarade för ärendet. Att övriga parter har hörts i förfarandet för förlikning och att utkastet till beslut kommer att övervägas av ett annat kommissionskollegium än det där Joaquin Almunia var medlem förefaller betyda att en eventuell oegentlighet på grund av dessa offentliga uttalanden som kritiserats av övriga parter inte i sig skulle påverka ett korrekt antagande av utkastet till beslut av det nuvarande kommissionskollegiet ( 27 )

27. Timab Industries and CFPR mot kommission ( 28 ) ( Timab ) bekräftar att hybridärenden är tillåtna. Den klargör att om ett företag drar sig tillbaka från förlikningsdiskussioner regleras förfarandet av de allmänna bestämmelserna i förordning nr 773/2004 och det är således fråga om en så kallad tabula rasa -situation i vilken ansvaret ännu inte har fastställts Timab tar dock inte upp påståenden om partiskhet i samband med stegvisa hybridärenden. Övriga parters kritik av inverkan av förlikningsbeslutet på förfarandet utan förlikning tar upp nya frågor enligt EU-lagstiftningen. Domen imot) bekräftar att hybridärenden är tillåtna. Den klargör att om ett företag drar sig tillbaka från förlikningsdiskussioner regleras förfarandet av de allmänna bestämmelserna i förordning nr 773/2004 och det är således fråga om en så kallad-situation i vilken ansvaret ännu inte har fastställts ( 29 ) tar dock inte upp påståenden om partiskhet i samband med stegvisa hybridärenden.

28. Karaman mot Tyskland ( 30 ) ( Karaman ) ger dock en användbar analogi med förfarandet utan förlikning. Den sökande hävdade där att hans rätt till en rättvis rättegång hade överträtts på grund av att en tredje person hade fällts som uttryckligen hade angett honom som delaktig i samma bedrägliga förfarande som det han anklagades för. Europadomstolen beslutade i huvudsak att i komplexa förfaranden med flera personer som inte kan åtalas tillsammans kan det vara oundvikligt med hänvisningar till tredje personers deltagande, som senare kan åtalas separat, för att det ska gå att avgöra om de som står inför rätta är skyldiga. När den åtalades rättsliga ansvar fastställs kan det hända att en beslutsfattare inte kan lägga fram fakta, inklusive sådana som rör tredje personer, endast som anklagelser eller misstankar. Under rådande omständigheter i ärendet var Europadomstolen nöjd med att de tyska domstolarna ”så långt som möjligt undvek – inom ramen för en dom som involverade flera medmisstänkta som inte alla var närvarande – att ge intryck av att föregripa den sökandens skuld”. Enligt majoritetsyttrandet hade domstolen ”gjort det tillräckligt klart att den inte även implicit avgjorde den sökandes skuld” Europadomstolen i måletmot) ger dock en användbar analogi med förfarandet utan förlikning. Den sökande hävdade där att hans rätt till en rättvis rättegång hade överträtts på grund av att en tredje person hade fällts som uttryckligen hade angett honom som delaktig i samma bedrägliga förfarande som det han anklagades för. Europadomstolen beslutade i huvudsak att i komplexa förfaranden med flera personer som inte kan åtalas tillsammans kan det vara oundvikligt med hänvisningar till tredje personers deltagande, som senare kan åtalas separat, för att det ska gå att avgöra om de som står inför rätta är skyldiga. När den åtalades rättsliga ansvar fastställs kan det hända att en beslutsfattare inte kan lägga fram fakta, inklusive sådana som rör tredje personer, endast som anklagelser eller misstankar. Under rådande omständigheter i ärendet var Europadomstolen nöjd med att de tyska domstolarna ”så långt som möjligt undvek – inom ramen för en dom som involverade flera medmisstänkta som inte alla var närvarande – att ge intryck av att föregripa den sökandens skuld”. Enligt majoritetsyttrandet hade domstolen ”gjort det tillräckligt klart att den inte även implicit avgjorde den sökandes skuld” ( 31 ) . Europadomstolen drog slutsatsen att det inte fanns något i domen mot andra åtalade ”som [gjorde] det omöjligt för den sökande att få en rättvis rättegång” ( 32 )

29. Karaman genom att det inte går att dra några slutsatser från förlikningsbeslutet om skulden hos övriga parter. Vidare skulle det ha varit svårt att undvika att nämna övriga parter i förlikningsbeslutet. Dessutom anges det tydligt i beslutet att det ”inte fastställer någon ansvarsskyldighet för eventuellt deltagande av [parter som inte söker förlikning] i en överträdelse av EU:s konkurrensregler i detta ärende”. Följande finns det genom att tillämpa Europadomstolens norm i Karaman rimliga skäl att anse att förlikningsförfarandet inte innebär någon överträdelse av övriga parters rätt till presumtion för oskuld Eftersom förlikningsförfaranden i hydridärenden är åtskilda från motsvarande förfaranden utan förlikning ( 33 ) förefaller läget i ärende AT.39914 vara analogt med det som identifierades enligt tysk igenom att det inte går att dra några slutsatser från förlikningsbeslutet om skulden hos övriga parter. Vidare skulle det ha varit svårt att undvika att nämna övriga parter i förlikningsbeslutet. Dessutom anges det tydligt i beslutet att det ”inte fastställer någon ansvarsskyldighet för eventuellt deltagande av [parter som inte söker förlikning] i en överträdelse av EU:s konkurrensregler i detta ärende”. Följande finns det genom att tillämpa Europadomstolens norm irimliga skäl att anse att förlikningsförfarandet inte innebär någon överträdelse av övriga parters rätt till presumtion för oskuld ( 34 )

30. Vidare gav arten och sammanhanget för förfarandet enligt de allmänna bestämmelserna i förordning nr 773/2004 de övriga parterna att möjlighet att utnyttja betydande skyddsåtgärder vid förfarandet utan förlikning, bland annat möjligheten att skriftligen och vid ett muntligt hörande besvara kommissionens invändningar och få tillgång till kommissionens utredningsakt. De övriga parterna har kunnat bedriva ett detaljrikt försvar som för Crédit Agricole och JPMorgan har lett till att respektive överträdelseperioder för vilka de hålls ansvariga har förkortats jämfört med den preliminära bedömningen i meddelandet om invändningar. Utkastet till beslut visar att kommissionen har tagit hänsyn till övriga parters argument.

Påstådd oklarhet i meddelandet om invändningar

31. Alla övriga parter klagade på att meddelandet om invändningar inte angav detaljerna för anklagelserna mot parterna, vilket gjorde det svårt att förstå kommissionens invändningar. Trots detta har övriga parter kunnat bedriva kraftfulla försvar och hade kännedom om de avgörande element som användes emot dem. Under dessa omständigheter kan det inte sägas att övriga parter var okunniga om det huvudpunkterna i kommissionens invändningar, även om meddelandet om invändningar kunde ha varit tydligare i vissa avseenden ( 35 ) . Under dessa omständigheter förefaller meddelandet om invändningar inte vara så oklart att det strider mot något grundläggande processuellt krav ( 36 )

Påstått felaktig användning och påstått missbruk av reglerna för förlikningsförfaranden i kartellärenden

32. Crédit Agricole and JPMorgan hävdade att kommissionen hade använt förlikningsförfarandet för kartellärenden på ett felaktigt sätt. […]

33. Timab tyder på att kommissionen hade rätt att vid fortsatt granskning av bevisen uppdatera sin bedömning av den misstänkta överträdelsen, eftersom en tabula rasa -situation föreligger när ett förlikningsförfarande har avslutats. Vidare åtnjöt övriga parter förmånen av processuella rättigheter och skyddsåtgärder enligt de allmänna bestämmelserna i förordning nr 773/2004 vid förfarandet utan förlikning. Utkastet till beslut har utarbetats med hänsyn till övriga parters argument.

Utkastet till beslut

34. Efter att ha hört övriga parter skriftligen och vid det muntliga hörandet finner kommissionen inga försvårande omständigheter. När det gäller två av de övriga parterna är varaktigheten av den överträdelse som fastställs i förlikningsbeslutet kortare än den som hävdas i meddelandet om invändningar. Dessutom tar de böter som föreläggs i utkastet till beslut hänsyn till förmildrande omständigheter när det gäller var och en av de övriga parterna.

35. I enlighet med artikel 16 i beslut 2011/695/EU har jag utrett om utkastet till beslut endast tar upp invändningar som övriga parter har givits tillfälle att yttra sig om. Jag anser att det gör det.

Slutsats

36. Trots att förfarandet utan förlikning har inneburit vissa nya och ibland komplexa problem har det genomförts med respekt för ett effektivt utövande av processuella rättigheter.

Bryssel den 5 december 2016. Joos STRAGIER

(1) I enlighet med artiklarna 16 och 17 i Europeiska kommissionens ordförandes beslut av den 13 oktober 2011 om förhörsombudets funktion och kompetensområde i vissa konkurrensförfaranden (EUT L 275, 20.10.2011, s. 29) (beslut 2011/695/EU). Det förhörsombud som ursprungligen deltog i ärende AT.39914 var Michael Albers, som pensionerades från kommissionen i juli 2013. Därefter handlades ärendet av Wouter Wils tills jag tillträdde den 16 oktober 2013.

(2) Dessa är finansiella derivat kopplade till vissa interbankutlåningsräntor, bland annat Euro Interbank Offered Rate (Euribor) och Euro Over-Night Index Average (Eonia).

(3) Grupperade efter företag är de juridiska enheter till vilka utkastet till beslut riktar sig (övriga parternedan kallat): Crédit Agricole SA och Crédit Agricole Corporate and Investment Bank (kallas gemensamt kallade Crédit Agricole), HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc och HSBC France (gemensamt kallade HSBC) och JPMorgan Chase & Co., JPMorgan Chase Bank, National Association och J.P. Morgan Services LLP (gemensamt kallade JPMorgan).

(4) […] (utan åtskillnad från juridiska enheter som företräder dessa företag i ärende AT.39914, nedan kallade de parter som söker förlikning).

(5) Kommissionens förordning (EG) nr 773/2004 av den 7 april 2004 (EUT L 123, 27.4.2004, s. 18) ändrad bland annat genom kommissions förordning nr 622/2008 av den 30 juni 2008 (EUT L 171, 1.7.2008, s. 29).

(6) Beslut C(2013) 8512 slutligt, ändrat med avseende på den bot som förelades […] genom beslut C(2016) 1995 slutligt av den 6 april 2016 (nedan kallat ändringsbeslutet).

(7) Se punkterna 109 och 111 i kommissionens tillkännagivande om bästa praxis för förfaranden som rör artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget (EUT C 308, 20.10.2011, s. 6) (nedan kallat tillkännagivandet om bästa antitrustpraxis).

(8) GD Konkurrens återkallade senare en av dessa dvd:er och ersatte den med en annan som innehöll färre dokument och gjorde återstoden av de berörda dokumenten tillgängliga med hjälp av en ”sekretessgrupp” som involverade externa ombud för övriga parter.

(9) Se domen i Shell Petroleum m.fl. mot kommissionen (T-343/06, EU:T:2012:478, punkt 85).

(10) Mål T-98/14 (EUT C 142, 12.5.2014, s. 36 och beslut EU:T:2016:131).

(11) Denna information hade redan varit föremål för ett av mina beslut av den 2 oktober 2014.

(12) Bland annat domar i Musique Diffusion française m.fl. mot kommissionen (100/83 till 103/80, EU:C:1983:158, punkt 21), och Pilkington Group m.fl. mot kommissionen (T-72/09, EU:T:2014:1094, punkterna 228 till 244).

(13) Rådets förordning (EG) nr 1/2003 om tillämpningen av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 4.1.2003, s. 1).

(14) Se bland annat domen i Aalborg Portland m.fl. mot kommissionen (C-204/00 P, C-205/00 P, C-211/00 P, C-213/00 P, C-217/00 P och C-219/00 P, EU:C:2004:6, punkt 68).

(15) Se domarna i målen Boehringer Mannheim mot kommissionen (45/69, EU:C:1970:73, punkterna 22 och 23), Bolloré mot kommissionen (T-372/10, EU:T:2012:325, punkterna 56 till 61) liksom Emesa-Trefilería och Industrias Galycas mot kommissionen (T-406/10, EU:T:2015:499, punkt 120 och citerad rättspraxis).

(16) Se domen i Pilkington Group m.fl. mot kommissionen (T-72/09, EU:T:2014:1094, punkterna 234 till 237 och citerad rättspraxis).

(17) Se t.ex. domarna i Chalkor mot kommissionen (C-386/10 P, EU:C:2011:815, punkterna 45 till 67), Otis m.fl. (C-199/11, EU:C:2012:684, punkterna 56 till 63), Telefónica and Telefónica de España mot kommissionen (C-295/12 P, EU:C:2014:2062, punkterna 39 till 59), Groupement des cartes bancaires (CB) mot kommissionen (C-67/13, EU:C:2014:2204, punkterna 41 till 46); Sasol m.fl. mot kommissionen (T-541/08, EU:T:2014:628, punkterna 206 till 208), liksom Emesa-Trefilería and Industrias Galycas mot kommissionen (T-406/10, EU:T:2015:499, punkterna 113 till 128).

(18) I synnerhet, A. Menarini Diagnostics S.R.L. mot Italien, nr 43509/08, 27 september 2011 (CE:ECHR:2011:0927JUD004350908) punkt 59.

(19) Ombudsmannen avslutade senare undersökningen och upprepade ett konstaterade av ett missförhållande (se beslut om klagan 1021/2014/PD (anförd av Crédit Agricole) finns på http://www.ombudsman.europa.eu/sv/cases/decision.faces/en/61312/html.bookmark).

(20) Se analogt bland annat domarna i Hüls mot kommissionen (C-199/92 P, EU:C:1999:358, punkterna 149 och 150) och Ziegler mot kommissionen (C-439/11 P, EU:C:2013:513, punkt 154).

(21) Se bland annat domarna i Franchet and Byk mot kommission (T-48/05, EU:T:2008:257, punkt 210), liksom kommissionen mot Nanopoulos (T-308/10 P, EU:T:2012:370, punkt 91).

(22) Domar i Sumitomo Chemical and Sumika Fine Chemicals mot kommissionen (T-22/02 and T-23/02, EU:T:2005:349, punkt 106), Pergan mot kommissionen (T-474/04, EU:T:2007:306, punkt 76), liksom Versalis and Eni mot kommissionen (T-103/08, EU:T:2012:686, punkt 75).

(23) Se domen i Franchet and Byk mot kommissionen (T-48/05, EU:T:2008:257, punkt 212).

(24) Se, bland annat, Garycki mot Polen nr 14348/02, 6 februari 2007, punkt 67, och Rywin mot Polen nr 6091/06, 4047/07 och 4070/07 18 februari 2016 (CE:ECHR:2016:0218JUD000609106) punkt 205.

(25) Lavents mot Lettland nr 58442/00, 28 november 2002 (CE:ECHR:2002:1128JUD005844200) punkt 126.

(26) Se Allen mot Förenade kungariket nr 25424/09 12 juli 2013 (CE:ECHR:2013:0712JUD002542409) punkt 126 och Müller mot Tyskland nr 54963/08, 27 mars 2014 (CE:ECHR:2014:0327JUD005496308) punkt 46.

(27) Se, analogt, domarna i ABB mot kommissionen (T-31/99, EU:T:2002:77, punkt 104) liksom Thyssen Stahl mot kommissionen (T-141/94, EU:T:1999:48, punkt 169), Vlaamse Televisie Maatschapij mot kommissionen (T-266/97, EU:T:1999:144, punkterna 46 till 56) och Atlantic Container Line m.fl. mot kommissionen (T-191/98, T-212/98 till T-214/98, EU:T:2003:245, punkt 414).

(28) T-456/10, EU:T:2015:296.

(29) Se Timab (EU:T:2015:296, punkterna 70, 76, 90, 96 och 104).

(30) Karaman mot Tyskland, nr 17103/10, 27 februari 2014 (CE:ECHR:2014:0227JUD001710310).

(31) Detta gällde trots att det som enligt minoritetsyttrandet ansågs vara tydliga påstående om skuld som gick utöver vad som krävdes för ändamålet att åtala övriga misstänkta.

(32) Karaman, punkterna 65 till 70.

(33) Se Timab (EU:T:2015:296, punkterna 71 och 72).

(34) Även om det finns vissa aspekter av förlikningsbeslutet som övriga parter kritiserar för att de går utöver vad som var nödvändigt och sannolikt inte kan beskrivas som uttryck för enbart misstankar, framgår det av Karaman (punkt 63) samt den rättspraxis som citeras i fotnot 26 ovan att inte heller användning av ett olyckligt språkbruk behöver vara avgörande när hänsyn tas till förfarandets art och sammanhang. Detta styrks av skillnaden mellan det avvikande yttrandet i Karaman och majoritetsbedömningen (punkterna 65 till 71) av samma fakta.

(35) Se Timab (punkterna 135 till 140) och, som kontrast, domen i Ballast Nedam mot kommissionen (C-612/12 P, EU:C:2014:193, punkterna 25 till 29). Se även, analogt, beslutet i Panasonic mot kommissionen (C-608/15 P, EU:C:2016:538, punkterna 21 till 24).

(36) JPMorgan klagade över att faktaskrivelsen som skickades till dem i september 2016 inte var tillräckligt tydlig. En granskning av skrivelsen och JPMorgans svar ger dock inte stöd för det påståendet.