SV    SV  
 EUROPEISKA  
KOMMISSIONEN 
Bryssel den 27.2.2013  
COM(2013) 92 final 
  
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN  TILL EUROPAPARLAMENTET, 
RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT 
REGIONKOMMITTÉN 
ETT ANSTÄNDIGT LIV FÖR ALLA: 
 
Att avskaffa fattigdom och ge världen en hållbar framtid 
 
 
SV 2   SV MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN  TILL EUROPAPARLAMENTET, 
RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA  OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT 
REGIONKOMMITTÉN 
ETT ANSTÄNDIGT LIV FÖR ALLA: 
 
Att avskaffa fattigdom och ge världen en hållbar framtid 
1. I NLEDNING  
Två av de mest akuta utmaningarna som världen står inför är att utrota fattigdomen och säkra 
ett hållbart välstånd och välbefinnande. Fortfa rande lever ungefär 1,3 miljarder människor i 
extrem inkomstfattigdom och för många fler är  behoven vad gäller mänsklig utveckling ännu 
inte tillgodosedda. Tillgången mins kar på två tredjedelar av de tjänster som har sitt ursprung i 
naturen – inklusive bördiga jordar, rent vatten och ren luft – samtidigt som klimatförändringar 
och förluster av biologisk mångfald riskerar at t få oåterkalleliga konsekvenser för samhället 
och den naturliga miljön. 
Utmaningarna är universella och inbördes för bundna med varandra, vilk et innebär att de 
måste åtgärdas tillsammans av alla länder på ett samordnat sätt, vilket kräver en enhetlig 
politisk ram. En sådan övergripande politisk ra m krävs för att staka ut en väg bort från 
fattigdom i riktning mot välstånd och välbefinna nde för alla människor och alla länder, 
samtidigt som hänsyn tas till jordens begränsnin gar. Den bör även ha ett nära samband med 
frågor som rör styrning, mänskliga rättigheter samt fred och säkerhet, som utgör förutsättningar för framsteg. Uppskattningsvi s 1,5 miljarder människor lever i länder som 
präglas av omfattande politiska konflikter, vä pnat våld, otrygghet el ler instabilitet.  
Hösten 2013 kommer ett särskilt FN-evenemang att anordnas för att granska de satsningar 
som gjorts för att uppnå millennieutvecklingsmålen (nedan kallade millenniemålen ), diskutera 
hur man kan påskynda arbetet för att nå måle n till 2015 och inleda et t utbyte om vad som 
skulle kunna följa efter millenniemålens tidsg räns 2015. Dessutom måste de åtaganden som 
gjordes vid Rio+20- konferensen i juni 2012 genomföras, bl and annat genom åtgärder för en 
inkluderande grön ekonomi, och framstegen  måste följas upp inom ramen för den öppna 
arbetsgrupp som inrättades i Rio. Alla de här insatserna komme r att beaktas vid utarbetandet 
av en övergripande ra m för tiden efter 2015. 
I detta meddelande föresl ås en gemensam EU-strategi för de ssa frågor. Först identifieras de 
främsta globala utmaningarna och möjligheterna. Därefter utvärderas de framsteg som gjorts i fråga om den globala agendan för fattigdomsutrot ning och de erfarenheter som gjorts när det 
gäller millenniemålen. Vidare beskrivs några av de avgörande stegen för att uppnå en hållbar 
utveckling i enlighet med de överenskommels er som gjordes vid Rio+20-konferensen och 
nyckelåtgärder definieras. Däreft er beskrivs de utmaningar och faktorer för en framtida ram 
som kan hämtas från erfarenheterna med mille nniemålen och det arbete som har sin grund i 
Rio+20-konferensen, särskilt utarbetandet av må len för hållbar utveckling, samtidigt som man 
visar hur dessa kan föras samman inom ramen för relevanta FN-processer.  
Utifrån dessa överväganden före slås principer för en övergr ipande ram för tiden efter 2015, 
som skulle utgöra ett enhetligt och allsidigt svar på de universella utmaningarna med fattigdomsutrotning och hållbar utveckling i sina  tre dimensioner, och därmed skapa ett 
anständigt liv för alla till år 2030. 
 
SV 3   SV 2. N YTT GLOBALT SAMMANHANG , NYA UTMANINGAR , NYA MÖJLIGHETER  
Världen har under de senaste åren genomgå tt enorma förändringar, inklusive stora 
förskjutningar i den globala ekonomiska oc h politiska balansen, ökad global handel, 
klimatförändringar och uttömmande av naturres urser, teknologiska förändringar, ekonomiska 
och finansiella kriser, ökad konsumtion sa mt volatila priser på livsmedels- och 
energikonsumtion, befolkningsförä ndringar och migration, våld  och väpnade konflikter, 
naturkatastrofer och katastrofer orsakade av mä nniskan samt ökade klyftor. Nya aktörer, även 
privata och andra icke-statliga sådana, har trätt fram på den globala arenan. 
Medan utvecklade ekonomier oc h tillväxtekonomier står för större delen av världens 
bruttonationalprodukt har tillväxte konomierna nu blivit de främ sta drivkrafterna bakom global 
tillväxt med en redan stor inverkan på värl dsekonomin. Utvecklingen t yder på att balansen 
kommer att förskjutas ytterligare. Man tr or att den globala ekonomiska tillväxten 2025 
kommer att genereras huvudsaklig en i tillväxtekonomi er, där sex länder tillsammans förväntas 
stå för mer än hälften av all global tillväxt.  
Arbetslöshet fortsätter att va ra en utmaning över hela världe n. Ungefär 200 miljoner personer 
är utan jobb och 75 miljoner av dem är  ungdomar. Andelen kvinnor som deltar på 
arbetsmarknaden är i många fall fortsatt låg och de sociala tjänster som erbjuds är begränsade. 
Dessutom är det ungefär 621 miljoner ungdomar runt om i världen som inte genomgår någon utbildning eller praktik, har en anställning eller söker arbete, vilket in nebär att de riskerar 
varaktig utestängning från  arbetsmarknaden. I många länder har man problem med 
odeklarerat arbete och de grundläggande förutsättningarna för arbete under anständiga villkor, 
bl.a. rättigheter i arbete och so cial dialog. I utvecklingsländerna är de flesta människorna som 
lever i fattigdom sysselsatta i småskaliga jordbruk eller egna företag. Många av de fattiga i de 
här länderna arbetar under osäk ra förhållanden utan skydd för si na grundläggande rättigheter. 
Endast 20 % av världens befolkning har tillgång till ett fullgott socialt skydd. 
Samtidigt har ojämlikheterna inom länder ökat i större delen av världen. Merparten av de 
människor som är fattiga lever nu i medelinkomstländer , trots att tillväxten där är så snabb. 
Att utrota fattigdomen i sådana  länder framstår som en av de största utmaningarna. 
Prognoserna på längre sikt tyder dock på att fattigdomen 2050 återigen kommer att vara 
koncentrerad till de fattigaste och mest instabila länderna. 
Över 1,5 miljarder människor lever i länder som har drabbats av våldsamma konflikter. Våld 
förstör liv och möjligheterna att försörja sig. Dessutom dr abbar det ofta kvinnor och 
människor i sårbara situationer, såsom barn  och personer med funktionshinder. Klyftan 
mellan instabila, våldsdrabbade lä nder och andra utvecklingsländer blir allt större. I april 2011 
hade inget instabilt låginkomstland elle r konfliktdrabbat land uppnått något enda 
millenniemål och det är få som väntas uppnå något av målen till år 2015. Dålig 
samhällsstyrning, inklusive brister i fråga om de mokrati, respekt för rättsstatsprincipen och 
mänskliga rättigheter, hämmar för närvarande  de ansträngningar so m görs för att utrota 
fattigdomen och få till stånd en hållbar utveckling.  
Dessutom finns det överväldigande vetenskaplig a bevis och ett samförstånd i fråga om det 
faktum att ohållbar användning  av naturresurserna är ett av de största hoten mot 
mänskligheten på lång sikt. Effekterna av m iljöförstöring och klimatförändringar är redan 
kännbara och hotar, liksom naturkatastroferna, att omintetgöra många av de framsteg som 
hittills gjorts för att utrota fattigdomen. Vi har inte kommit tillräckligt långt med att hålla 
temperaturökningarna inom gränsen på +2°C över de förindustriella temperaturnivåerna. 
Temperaturer över denna tröskel innebär mycket större risker för katastrofala effekter på 
naturresurserna, vilket i sin tur innebär risker  för jordbruket, livsmedels- och vattenresurser 
 
SV 4   SV samt för de senaste årens utvecklingsvinster . På global nivå handlar utmaningen om att 
anpassa sig till och dämpa effekterna, bland annat genom minskade utsläpp av växthusgaser. 
Redan idag har klimatförändringar, uttömmande av naturresurser och försämrade ekosystem 
en omfattande inverkan på människors försörjn ingsmöjligheter, till exempel genom fler och 
intensivare naturkatastrofer samt en uttömning av naturkapital och infrastruktur. Naturkatastrofer har sedan 1992 lett till skador  för 750 miljarder euro och dödat 1,3 miljoner 
människor. Det är fortfarande i stor utstr äckning utvecklade länder och i ökad omfattning 
tillväxtekonomier som ligger bakom dagens ohållbara ekonomiska utvecklingsmönster, medan fattigare länder drabbas oproportionerligt hårt och är sämst rustade för att hantera de negativa effekterna av denna utveckling
1. De här länderna är också ofta särskilt beroende av 
naturresurser, särskilt inom sektorer som t.e x. jordbruk, skogsbruk, energi och turism, vilket 
gör dem ännu mer sårbara fö r försämring och uttömning. 
Utveckling och tillväxt bidrar till mänskligt välstånd och välbefinnande, men även till 
miljöproblem som resursuttömning och föroreni ngar, vilka med tiden sannolikt kommer att 
bli ännu mer akuta. Dessa negativa effekter or sakas till största delen av de 5,7 miljarder 
människor som inte lever i extrem inkomstfattigdom, och en betydande ökning av den globala 
efterfrågan och konsumtionen kommer att leda till ytterligare bela stningar av naturresurserna. 
Det är alltså mycket viktigt at t det görs framsteg i riktning mot en inkluderande grön ekonomi 
genom hållbara konsumtions- och produktionsmönster samt resurseffektivitet, bl.a. utsläppssnåla energisystem. 
För att tillgodose den ökande ef terfrågan beräknas att den gl obala jordbruksproduktionen 
2050 måste ha ökat med 60 % jämfört med 2005 års nivåer. Detta innebär ett ännu högre 
tryck på redan knappa naturresur ser, särskilt mark, skogar, va tten och hav. Samtidigt finns det 
indikationer på att upp till hälften av världens  livsmedelsproduktion kastas bort. Med hänsyn 
till urbanisering och befolknings tillväxt förväntas vattena nvändningen öka med 50 % till år 
2025, då omkring 5,5 miljarder människor – två tr edjedelar av världens beräknade befolkning 
– kommer att leva i områden där det råder måttlig till svår vattenstress. 
I ett framtidsperspektiv måste dessa utmani ngar betraktas mot bakgrund av demografiska 
trender. Man beräknar att världens befolkning kommer att uppgå till över 9 miljarder år 2050 
och att befolkningen i Afrika söder om Sahara  kommer att mer än fördubblas. Afrika och 
Asien kommer att stå för nästan 80 % av världens befolkning år 2050. Ökningen av 
medianåldern i världen förväntas påverka ut vecklingsländerna mest, med konsekvenser för 
hälso- och sjukvårdstjänster, pensioner och skatteintäkter. 
Det är mot denna bakgrund som uppföljningen av Rio+20-konferensen och det särskilda 
evenemanget för att granska millenniemålen äger rum. Det är viktigt a tt vi kommer ihåg att 
utmaningarna hänger ihop med varandra och kräver  ett enhetligt och allsidigt svar som även 
stöder andra internationella processer, såsom fö rhandlingarna om klimatet och den biologiska 
mångfalden. 
                                                
 
1 De minst utvecklade länderna omfattar över 880 miljoner människor (ungefär 12 % av världens 
befolkning) men står för mindre än 2 % av världens samlade BNP. 
 
SV 5   SV 3. A TT BYGGA VIDARE PÅ DET SOM ÅSTADKOMMITS RÖRANDE MILLENNIEMÅLEN OCH 
RIO+20- KONFERENSEN  
3.1. En granskning av det som åstadk ommits rörande millenniemålen 
EU:s åtagande att göra sitt allra bästa för att bidra till att uppnå millenniemålen till 2015 
kvarstår, i linje med den politiska ram som fastställs i agendan för förändring2 och det 
europeiska samförståndet om utveckling3. 
Millenniemålen ger uttryck för en global öve renskommelse för att avskaffa fattigdom och 
främja mänsklig utveckling. De har under de se naste tio åren visat sig vara ett värdefullt 
redskap för att öka allmänhetens medvetenhet, stärka den politiska viljan och mobilisera resurser för att utrota fattigdomen. Imponerande  framsteg har gjorts på följande områden: 
• Enligt Världsbanken sjönk ande len människor som lever på mindre än 1,25 US-dollar per 
dag (2005 års priser) från 43 % 1990 till 22 % 2008. Målet att halvera andelen människor 
som lever i extrem fattigdom nåddes sannolikt 2010. 
• Målet att halvera den andel av befolkningen som lever utan til lgång till säkert dricksvatten 
uppnåddes på global nivå 2010 – under perioden från 1990 till 2010 fick över två 
miljarder människor tillgång till säkert dricksvatten. 
• Globalt har andelen barn som påbörjar primär skolan ökat till i genomsnitt 89 % och det är 
sannolikt nästan lika många flickor so m pojkar som nu påbörjar primärskolan. 
• Det är betydligt färre barn som dör av sjukdom eller näringsbrist. 
• Spridningen av hiv-infektioner fortsätter at t sjunka och tillgången till antiretrovirala 
läkemedel har ökat avsevärt. 
Det globala partnerskapet för utveckling har ko mpletterat de nationella insatserna för att 
uppnå millenniemålen. Sedan 2000 har det sammanl agda offentliga utvecklingsbiståndet ökat 
med nästan 70 % till 96 miljarder euro och den andel av detta bistånd som går till de minst 
utvecklade länderna har mer än fördubblats. EU  och dess medlemsstater är tillsammans den 
största givaren och står för 53 miljarder euro  årligen i officiellt utvecklingsbistånd (2011), 
eller mer än hälften av det sammanlagda offentliga utvecklingsbiståndet. Samtidigt har tillämpningen av principerna och målen för bistå nds- och utvecklingseffektivitet bidrag till att 
ge det offentliga utvecklingsbiståndet ökat genomslag. Den fenomenala handelstillväxten har varit en mycket viktig faktor för fr amstegen: under periode n 2000 till 2009 steg 
utvecklingsländernas export med 80 %, jämfört med 40 % för världen i dess helhet. EU är utvecklingsländernas största hande lspartner och har gått i bräsch en när det gäll er att bevilja 
tull- och kvotafritt tillträde för alla produkter från de mins t utvecklade länderna, enligt 
initiativet ”Allt utom vapen”. EU-finansierad forskning, genom  t.ex. partnerskapet mellan 
Europa och utvecklingsländerna inom området klinisk prövning, har också bidragit till att 
uppnå millenniemålen. 
Det finns dock fortfarande utmaningar som hindrar uppfyllandet av millenniemålen, där 
särskilt Afrika söder om Sahara släpar ef ter. Globalt sett lever 1,3 miljarder människor 
fortfarande i extrem inkomstfattigdom. Över 850 miljoner människor har inte tillräckligt att 
äta. Ungefär 61 miljoner barn går fortfarande in te i skolan. Kvinnor utsätts fortfarande för 
diskriminering och allvarliga hälsorisker, fram för allt på grund av att mödrahälsovård samt 
kvinnors sexuella och reproduktiva hälsa och rättighe ter är eftersatta områden. Våld påverkar 
en tredjedel av alla kvinnor unde r deras levnadstid och undermin erar insatserna för att nå 
millenniemålen. Uppskattningsvis 2,5 miljarder människor saknar tillgång till ordentliga 
                                                
 
2 KOM(2011) 637 slutlig. 
3 2006/C 46/01. 
 
SV 6   SV sanitetsanläggningar och 780 miljoner människor ha r fortfarande inte til lgång till rent och 
säkert dricksvatten. Det finns 7 miljoner männi skor som lever med hiv/aids som fortfarande 
inte har fått tillgång till behandling. Världen ha r fortfarande långt kvar  innan man nått målet 
full och produktiv sysselsättning samt anständigt  arbete för alla. Enda st 20 % av världens 
befolkning har tillgång till fullgott socialt sk ydd. Ohållbar användning och förvaltning av 
jordens begränsade resurser äventyrar fr amtida generationers liv  och välbefinnande. 
Framgångarna är dessutom ojämnt fördelade, inte bara mellan länder – varvid särskilt 
instabila och konfliktdra bbade länder uppvisar påfallande då liga resultat när det gäller att 
uppnå millenniemålen – utan även inom  länder – inklusive länder som redan har de medel 
som krävs för att ge sin befolkning bättre liv och framtidsutsikter. 
Det övergripande resultatet visar dock, särskilt med hänsyn till de tekniska och ekonomiska 
framsteg som har gjorts av många tillväxt- och utvecklingsländer sedan millenniemålen antogs, att det är fullt möjligt inte bara att mi nska utan att t.o.m. helt avskaffa fattigdomen 
inom en enda generation.  
3.2. De viktigaste resultaten och åt agandena från Rio+20-konferensen 
Rio+20-konferensen bekräftade en gemensam gl obal vision för en ekonomiskt, socialt och 
miljömässigt hållbar framtid för planeten, både för nuvarande och framtida generationer, samtidigt som det betonades att det fortfarande  återstår många utmaningar som behöver få en 
lösning. Vid konferensen erkände man den gröna ekonomin som en viktig faktor på väg mot 
hållbar utveckling och fattigdomsu trotning. Dessutom inledde man en  process för att fastställa 
universella mål för hållbar utveckling och ingi ck en överenskommelse om att vidta åtgärder 
för att uppnå hållbar utveckling. Dessa åtgärder kommer att ligga till grund för processen för 
att fastställa mål för hållbar utveckling och på längre sikt också bidr a till att de uppfylls. 
Rio+20-konferensen innebar även att man kom öve rens om att reformera den institutionella 
ramen för hållbar utveckling, att upprätta en struktur för uppf öljning av konferensen och att 
fortsätta arbetet med metoder fö r genomförandet. Det är viktig t att EU omgående genomför 
de åtaganden som gjordes i Rio, aktivt engagerar sig i dessa processer oc h vidtar de åtgärder 
som krävs både inom EU och internationellt. 
3.3. Genomförande: åtgärder på EU-nivå och på internationell nivå  
EU kommer att fortsätta sträva efter hållbar  utveckling och genomfö ra Rio+20-åtagandena 
genom en rad olika övergripande politiska åtgärder, bland annat genom sin övergripande 
strategi för smart, inkluderande och hållbar  tillväxt – Europa 2020. Det rör sig bl.a. om 
resurseffektivitet, en ekonomi med låga ko ldioxidutsläpp, forskning  och innovationer, 
sysselsättning, social  inkludering och ungdomar. Genomf örandet och den regelbundna 
översynen av Europa 2020-strategin bygger på det integrerande tillvägagångssätt som 
inleddes genom EU:s strategi för hållbar utve ckling och bör bidra till ökad enhetlighet och 
integrering av de tre dimensione rna av hållbar utveckling i EU:s politik i allmänhet. För att 
målen för hållbar utveckling ska fungera i prak tiken håller en rad olika centrala politiska 
åtgärder på att utarbetas. Hit hör reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken och den 
gemensamma fiskeripolitiken, det ko mmande sjunde miljöha ndlingsprogrammet, 
Innovationsunionen, Horisont 2020 och de t sociala investeringspaketet. 
EU har konsekvent tillhandahå llit utvecklingssamarbete för a tt bidra till ett fullständigt 
genomförande av millenniemålen. Genom sina yttre åtgärder och framför allt genomförandet av agendan för förändring kommer EU att fo rtsätta att stödja arbetet för att uppnå 
millenniemålen och hållbar utveckling i utvecklingsländerna, särskilt i minst utvecklade länderna och de som har störst behov. Samtidigt må ste ett flertal åtgärder vidtas för att bidra 
till genomförandet av Rio+20-åtagandena. 
 
SV 7   SV De viktigaste EU-insatserna som för närv arande genomförs för att genomföra Rio+20 
sammanfattas i bilaga I.  
3.4. Institutionell ram för hållbar utveckling och genomförandemedel 
Rio+20-konferensen inledde en process för att stärka den institutionella ramen för hållbar 
utveckling, inklusive den roll som FN:s genera lförsamling och FN:s ekonomiska och sociala 
råd (Ecosoc) har. Till de stö rre besluten hörde inrättandet av  ett politiskt forum på hög nivå 
om hållbar utveckling, som kommer att ersätta FN:s kommission för hållbar utveckling. Det 
politiska forumet på hög nivå kommer att följa upp och granska genomförandet av resultaten 
från Rio+20-konferensen samt ha uppdraget a tt förbättra samspelet mellan vetenskap och 
politik, som kommer att bli avgörande för geno mförandet av målen för hållbar utveckling. Det 
bör vara direkt knutet till Ecos oc, som för närvarande genomgår en reform, och regelbundet 
verka på en högre politisk ni vå (FN:s generalförsamling) . Sådana institutionella kopplingar 
bäddar för ökad samstämmighet mellan det pågående arbetet med att granska millenniemålen och diskussionerna om utvecklingen efter 2015. 
Ett annat viktigt resultat av Rio+20-konferensen var beslutet a tt förbättra och uppgradera FN:s 
miljöprogram (UNEP), bl.a. beslut et om universellt medlemskap  i dess styrelse. Detta har nu 
bekräftats av det beslut om nya institutione lla arrangemang för UNEP som nyligen fattades av 
styrelsen. Beslutet att inrätta en FN-församling för miljön. Detta är ett viktigt steg framåt som 
överensstämmer med EU:s ambition att på lä ngre sikt göra UNEP till ett FN-organ. EU 
kommer att spela en aktiv roll i genomförandet av denna reviderade institutionella ram. Att säkerställa ett tillräckligt delta gande från EU:s sida i FN:s politiska forum på hög nivå om 
hållbar utveckling och reformerade miljöpr ogram kommer att vara en prioritet. 
Rio+20-konferensen beslutade även att främja re na och miljövänliga tekniker samt att inrätta 
en mellanstatlig expertkommitté för att utarbeta  alternativ för en finansieringsstrategi för 
hållbar utveckling. Kommittén måste säkers tälla samstämmighet och samordning samt 
undvika dubbelarbete när det gäll er utvecklingsprocessernas finansiering. EU kommer att 
delta i den här processen i enlighet me d strategin för fina nsiering och andra 
genomförandemedel, enligt nedan. 
3.5. Offentligt samråd 
Kommissionen har genomfört flera offentliga samråd och dialoger om framtidsperspektiven 
för fattigdomsutrotning och hållbar utveckling.  Samråden har varit vägledande för flera 
aspekter av de förslag som läggs fram i detta meddelande. En översikt över dessa samråd ges i 
bilaga II. Kommissionen kommer att fortsätta fö ra aktiva dialoger om alla dessa frågor med 
alla aktörer och det civila samhället. 
4. 
INTEGRERA HÅLLBAR UTVECKLING OCH FATTIGDOMSUTROTNING I EN 
ÖVERGRIPANDE RAM FÖR TIDEN EFTER 2015 
På internationell nivå och i FN  har en stor del av arbetet kr ing fattigdomsutrotning och hållbar 
utveckling utförts i separata led i nom olika sammanhang – ett med grund i 
millenniedeklarationen och ett annat med grund i en rad FN-toppmöten om hållbar utveckling. 
I praktiken har dessa två led al ltid haft gemensamma inslag. Millenniemålen behandlar t.ex. 
miljöfrågor genom millenniemål 7 och hållbar ut veckling har alltid haft fattigdomsutrotning 
som ett prioriterat mål.  
För att effektivt kunna ta itu med utmaningarn a fattigdomsutrotning och hållbar utveckling, 
som en omfattande och sammanlänkad global utmaning, måste översynen av millenniemålen 
 
SV 8   SV och arbetet med att ta fram mål för hållbar  utveckling föras samman inom en enda 
övergripande ram med gemensamma utmaningar och mål, för att säkra ett anständigt liv för 
alla till 2030 och ge världen en hållbar framtid därefter. 
Hösten 2013 kommer ett särskilt FN-evenemang att anordnas för att granska de satsningar 
som gjorts för att uppnå millenniemålen, diskuter a hur man kan påskynda arbetet för att nå 
målen till 2015 och utbyta åsikter om vad som skulle kunna följa efter millenniemålens tidsgräns 2015. Vid det första mötet i det poli tiska forum på hög nivå som inrättades av 
Rio+20-konferensen, vilket kommer att hållas  i september 2013, kommer man dessutom att 
gå igenom de åtaganden som gjordes vid konf erensen i juni 2012. Framsteg bör också göras 
inom ramen för den öppna arbetsgrupp om mål fö r hållbar utveckling so m inrättades i Rio. 
Alla dessa bidrag kommer att ligga till gr und för ramen för överenskommelsen om en 
övergripande ram för tiden efter 2015. 
För att vidareutveckla idéerna kring mål kommer EU att fortsätta sin ö ppna dialog med alla 
relevanta aktörer. Detta kommer  att bidra till EU:s aktiva in satser i arbetet inom den öppna 
arbetsgruppen om mål för hållbar utveckling,  som kommer att lägga fram rekommendationer 
om åtgärder inför FN :s generalförsamling.  
I detta avsnitt beskrivs lärdomarna av översynen av millenniemålen och arbetet med att ta 
fram målen för hållbar utveckling samt de typer av prioriterade frågor  som framgår av detta. 
Därefter ges en översiktlig och konkret besk rivning av hur de kan föras samman inom 
relevanta FN-processer. På grundval av detta ges sedan i det avslutande avsnittet en samlad redogörelse för några av huvudprinci perna för en övergripande ram.  
4.1. Prioriterade inslag i den övergripande ramen 
På grundval av de erfarenheter som gjorts röra nde millenniemålen och det arbete som har sin 
grund i Rio+20-konferensen om hållbar utveckli ng samt med hänsyn till nuvarande trender, 
anser EU att ett antal utmaningar kan identi fieras för den övergripande ramen efter 2015. 
Det finns ett grundläggande samband me llan global miljömässig hållbarhet och 
fattigdomsutrotning. Det kommer inte att vara mö jligt att avskaffa fattigdom och säkerställa 
ett anständigt liv för alla om man inte sa mtidigt tar itu med den globala miljömässiga 
hållbarheten och vice versa. Kl imatförändringar, naturkatastr ofer, förlust av biologisk 
mångfald och förstöring av hav, sötvattenskäll or, marker och jord ha r en särskilt negativ 
inverkan på världens fattigaste befolkningar. För att kunna påverka de här frågorna måste den 
övergripande ramen fungera som en kata lysator för god styrning, insyn, social 
sammanhållning och ökat medinflytande för kvinnor , i alla länder och på internationell nivå. 
Allt detta är avgörande för hållbar utveckling och fattigdomsutrotning.  
I enlighet med Rio+20-konferensens slutdokument bör mål för hållbar utveckling vara allmänt 
giltiga för alla länder, samtidigt som olika nationella verkligheter, kapaciteter och utvecklingsnivåer liksom nationell a strategier och prioriteringar beaktas. De bör inbegripa de 
tre dimensionerna av hållbar utveckling och va ra handlingsinriktade,  koncisa och lätta att 
förmedla samt begränsade till antalet. I de förslag som EU lade fram inför Rio+20-
konferensen angavs att de även bör inriktas på  resurser som utgör kollektiva nyttigheter och 
kan ses som grundläggande livsförutsättningar, såsom energi, vatten, livsmedelstrygghet, hav, 
hållbar konsumtion och produktion samt social  inkludering och arbete under anständiga 
villkor. Samtidigt bör målen överensstämma med befintliga internationella avtal, som t.ex. 
mål och målsättningar rörande klimatförändr ingar och biologisk mångfald samt socialt 
grundskydd
. 
 
SV 9   SV De bör behandla de tre övergripande målen för hållbar utveckling, dvs. fattigdomsutrotning, 
förändring av ohållbara konsumtions- och produkti onsmönster samt skydd och förvaltning av 
naturresursbasen för ekonomisk och social utveckling. 
Målen för tiden efter 2015 skulle behöva utsträck as till framtiden och syfta till att fastställa 
drivkrafterna för att uppnå en hållbar framti d. Med en gemensam vision för 2050 bör mål och 
målsättningar inriktas på tidsramen 2030. 
Eftersom ramen bör ha både fattigdomsu trotning och hållbar utveckling som sina 
övergripande mål måste de prioriterade ut maningarna behandla båda perspektiven med 
utgångspunkt från ovanstående. Utifrån dett a resonemang skulle ramen kunna konstrueras 
kring ett antal huvudpunkter: säkerställande av grundläggande levnadsstandarder, främjande 
av drivkrafterna för inkluderande och hållbar  tillväxt samt säkerställande av hållbar 
förvaltning av naturresurser. Samtidigt måste jämlikhet, skälighet och rättvisa samt fred och säkerhet främjas. Det faktum att de miljöutmaningar som måste hanteras är 
världsomspännande kräver integrerade åtgä rder med koppling till al la dessa punkter, med 
särskilt beaktande av vissa av dem, men det kräv er också specifika åtgärder i egen rätt. Denna 
aspekt kan därför också ses som en komplettera nde tvärgående beståndsdel i en integrerad 
övergripande ram för tiden efter 2015.  
4.1.1. Grundläggande levnadsstandard 
Millenniemålen har gett en ram för mäns klig utveckling med målsättningar som 
minimiinkomst, frihet från hunger, full och pr oduktiv sysselsättning, anständigt arbete för 
alla, tillgång till grundskoleutbildning, grundläggande hälso- och sjukvårdstjänster, tillgång till vatten och sanitära anläggningar, vilket  sammantaget utgör själva grunden för ett 
anständigt liv.  
Vi måste lösa de problem som återstår i fr åga om de nuvarande millenniemålen, överbrygga 
brister och ta lärdom av de erfarenheter som gjorts. Vi måste till exem pel behandla de bredare 
frågor som rör utbildning och hälsa och även ta hänsyn till socialt skydd. Samlade genomsnitt 
har dolt nationella ojämlikheter orsakade av extrem fattigdom, geografisk placering och 
marginalisering. Vi måste överge de rent kv antitativa målen och i stället ta itu med 
kvalitetsfrågor, t.ex. på områdena för utbildni ng och hälsa. Det måste finnas en nedre gräns 
under vilken ingen människa ska behöva hamna,  vare sig män, kvinnor eller barn, och detta 
måste uppnås senast 2030. En sådan gräns måste utgöra en standard enligt vilken alla 
medborgare ska kunna utkräva ansvar  av sin regering. Vi bör st räva efter att ge människor 
egenmakt att själva lyfta sig ur fattigdome n. Mål som stimulerar åtgärder för att uppnå 
avgörande standarder för utbil dning, nutrition, rent vatten och lu ft bör bidra till att utrota 
hungern och säkerställa livsmedelsförsörj ningen samt öka människors hälsa och 
välbefinnande. Målen bör även främja åtgä rder som skapar produktiv sysselsättning och 
anständiga arbeten för alla, inklusive ungdomar, kvinnor och personer med funktionshinder, 
beroende på ländernas utvecklingsnivå. De bör  till skillnad från de nuvarande millenniemålen 
gälla alla länder och inte bara vara en global målsättning, utan också ett ansvar för de enskilda 
länderna. Alla länder har ett ansvar för at t säkerställa framstegen mot internationellt 
överenskomna mål. 
4.1.2. Drivkrafter för inkluder ande och hållbar tillväxt 
Kommissionens offentliga samråd och de erfarenhet er som gjorts av länder som har lyckats ta 
sig ur fattigdomen visar hur a vgörande de centrala drivkraftern a för inkluderande och hållbar 
tillväxt är, särskilt när det gäller att tillhandahålla grundläggande mänskliga utvecklingstjänster samt skapa tillväxt och an ständig sysselsättning. Strukturomvandling bör 
eftersträvas av alla länder i alla utvecklingsstad ier, för att möjliggöra marknadsvänliga och 
 
SV 10   SV öppna ekonomier som främjar inkluderande och hållbar tillväxt liksom för att öka 
produktionskapaciteten, främja utvecklingen av den privata sektorn, investeringar och 
välståndsskapande, främja övergången till en  inkluderande grön ekonomi och se till att 
fördelarna av detta delas av så många so m möjligt. Målen bör bidra till att stimulera 
uppkomsten av möjligheter för en mer inklude rande och hållbar tillväxt, med stöd i 
indikatorer som går utöver bruttonationalprodukten. Många länder skulle få möjlighet att inrikta sig på social sammanhållning liksom ett mer hållbart jordbruk, fiskeri och vattenbruk, 
bättre nutrition, samt överkomma vattenbrist  och undvika livsmedelsslöseri. Andra länder 
skulle få en mer resurseffektiv produktion, hushålla med vattenresurserna samt minska och 
återvinna avfallet. Ett mål om att gå i riktning mo t hållbara och uthålliga städer skulle leda till 
förbättrad luftkvalitet, vatten, energi, tillgänglig infrastruktur, bostäder och transporter, vilket 
i sin tur leder till lösningar so m är knutna till syssels ättning, hälsa och ekonomisk utveckling 
samtidigt som klimatförändringsanpassni ng, katastrofförebyggande åtgärder och 
katastrofberedskap hanteras. Till andra viktiga drivkrafter hör hållbar energi, vetenskap och 
teknik, telekomtjänster, finans iella tjänster och infrastruktu r – t.ex. genom att underlätta 
marknadstillträdet – samt migration och rörli ghet. Alla de här aspekterna kräver en 
möjliggörande och stabil miljö för att företagande, entreprenörskap, innovation och sysselsättning ska kunna blomstra. 
Ekonomisk omvandling är nödvändig, men det är  också en enorm utmaning som kommer att 
kräva nyinvesteringar på flera miljarder
4. Erfarenheter i länder som har gjort stora framsteg 
när det gäller att erbjuda sina medborgare dessa tj änster, samt globala initiativ på senare tid – 
som t.ex. ”Hållbar energi för al la” och Sun-initiativet – har visa t att en sådan strategi kan ge 
lovande resultat och leda till sn abb tillväxt och investeringar.  
4.1.3. Hållbar förvaltning av naturresurser 
Hållbar förvaltning och användning av naturres urser är nödvändigt för att stödja ekonomisk 
tillväxt och sysselsättnin g, särskilt inom sektorer för pr imärproduktion som jordbruk, fiskeri 
och skogsbruk samt tjänstesektorer som turism. Sjuttio procent av världens fattiga lever i 
landsbygdsområden och är direkt beroende av biologisk mångfald och ekosystemstjänster för 
sin överlevnad och sitt välbefinnande, vilket  gör dem mer sårbara för knappa resurser och 
klimatrisker. God förvaltning av naturresurser , baserad på insyn, ansvarsskyldighet och god 
samhällsstyrning är nödvändig för att utrota fat tigdomen och utveckla hå llbarhet med sikte på 
en inkluderande grön ekonomi. Åtgärder krävs för att främja hållbarhetsrapportering från 
företagen och uppmuntra dem att engagera sig i ansvarsfulla förfaranden. Mål för att övergå 
till en landförstöringsneutral värld skulle bidra till ekonomisk tillväxt, skydd av den 
biologiska mångfalden, hållbar skogsförva ltning, minskning av och anpassning till 
klimatförändringar samt tryggad livsmedelsförsö rjning, samtidigt som det skulle förbättra 
jordkvaliteten, minska erosione n, bygga upp en motståndskraft mot naturrisker och bromsa 
ianspråktagandet av mark. Med hänsyn till have ns globala betydelse bör mål för skydd och 
återställande av havens och de marina ekos ystemens hälsa – i syfte att skapa hållbara 
inkomster – tillämpas generellt, v ilket skulle bidra till hållbara fiskbestånd (vilket även bidrar 
till en tryggad livsmedelsförsörjning) samt mins ka betydande risker som t.ex. marint avfall. 
De här utmaningarna innebär att alla länder bör in rikta sig på en hållbar  förvaltning av sina 
                                                 
4 Internationella energiorganet (International Energy  Agency – IEA) beräknar att det kommer att krävas 
ytterligare 30 miljarder euro om året i investeringar,  jämfört med ett scenario där inga särskilda åtgärder 
vidtas, för att kunna tillhandahålla hållbara energitjänster till alla år 2030. FAO beräknar att mer än 50 
miljarder US-dollar per år i form av offentliga anslag  för jordbruk och säkerhetsnät skulle krävas för att 
uppnå en värld fri från hunger 2025. 
 
SV 11   SV naturresurser samt inrätta öppna och tydliga stru kturer för samhällsstyrning för att säkerställa 
att resurserna används så att deras medborga re gynnas på ett rättvist och hållbart sätt. 
Detta kräver att alla länder säkerställer att resu rserna används på ett m iljömässigt ansvarsfullt 
sätt, så att även framtida generationer kan dra nytta av resurser som mark, skogar, vattendrag 
och hav. På samma sätt måste utnyttjandet av än dliga resurser som mineraler och grundvatten 
göras på ett inkluderande och ansvarsfullt sä tt som garanterar högsta möjliga samhällsnytta, 
med avseende på hur de saluförs, graden av  utarmning och användningen av de inkomster 
som genereras. Utfasning av stöd för anvä ndning av ändliga resurser, som t.ex. fossila 
bränslen, är ett viktigt och kostnadseffektivt bidrag som främjar resurseffektivitet. Stater bör även öka sitt samarbete för att förvalta gemensamma resurser, som t.ex. fiskbestånd och marin biologisk mångfald, i områden ut anför nationell jurisdiktion. 
Det kommer även att vara nödvändigt att anta ett in tegrerat förhållningssätt för att säkerställa 
att lösningar på resursknapphet på  ett område inte leder till y tterligare knapphet på ett annat. 
Den framtida agendan bör innebära att alla lä nder åtar sig att förvalta och använda sina 
naturresurser på ett hållbart sätt under kommande decennier, inklusive sådana frågor som 
insyn, inkomstmaximering, besittningsskydd, resiliens
5, bl.a. vad gäller naturkatastrofer, och 
miljöskydd. Världssamfundet måste stå enat i denna strävan. Framförallt måste privata och offentliga företag omfattas av ansvarsskyldighet och tillämpa strikta normer vad gäller insyn och god samhällsstyrning. En resurseffektiv ekonomi med låga kol dioxidutsläpp kommer 
dessutom att kräva åtgärder och utbildning för de särskilda färdighe ter som detta kräver. 
4.1.4. Jämlikhet, skälighet och rättvisa 
Målen om mänskligt välstånd och värdighet för al la fastställs i den allmänna förklaringen om 
de mänskliga rättigheterna och millenniedeklarationen, där även sambanden mellan mänskliga rättigheter, god samhällsstyr ning och hållbar utveckling er känns. Detta och åtagandet 
avseende gemensamma grundläggande värden be kräftades ännu en gång vid toppmötet om 
millenniemålen 2010 och Rio+20-konferensen 2012. 
Rättvisa och skälighet, mäns kliga rättigheter och demokrati är aspekter av god 
samhällsstyrning som inte bara inverkar på framstegen mot utvecklingsmål som rör inkomst, 
utbildning, hälsa och andra grund läggande behov, utan också är vi ktiga i sig, i alla länder. 
Den senaste tidens händelser i Nordafrika och Me llanöstern har visat hur viktiga inkluderande 
politiska system, rättvisa och sysselsättning är, särskilt för unga männis kor, och tydliggjort att 
framsteg när det gäller millenniemålen är nödvändiga men att det inte räcker med det. Samhällsstyrning kommer att förbli en  global utmaning under kommande år. 
Det är viktigt att den nya övergripande ramen för tiden efter 2015 inbegriper dessa frågor. 
Kvinnors roll är särskilt viktig för att frigöra drivkraften för hållbar utveckling och alla former 
av hinder för rättvist deltagande måste avskaf fas. I ramen bör särskild betoning läggas på 
utveckling i riktning mot en rättighetsbaserad utvecklingsstrategi, minskad ojämlikhet, samt 
främjande och skydd av kvinnors och flickors rättig heter, jämställdhet, insyn och kampen mot 
korruption. Den bör dessutom inbegripa de grun dläggande frågor som rör skälighet. Denna 
utmaning kräver mål och målsättningar som stimulerar de åtgärder som behövs för att säkerställa ökad täckning genom en grundlägga nde uppsättning sociala ga rantier och förbättra 
deras genomförande. 
                                                
 
5 KOM(2012) 586: EU-strategi för resiliens : lära av livsmedelsförsörjningskriser. 
 
SV 12   SV 4.1.5. Fred och säkerhet 
Där det finns fysisk osäkerhet, höga ni våer av ojämlikhet, utmaningar rörande 
samhällsstyrningen och ringa eller ingen instituti onell kapacitet, är det ytterst svårt att göra 
hållbara framsteg när det gäller centrala rikt märken för millenniemålen som t.ex. fattigdom, 
hälsa, utbildning och sanitet. Det är därför  nödvändigt att ta itu med de bakomliggande 
orsakerna till sådana förhållanden och vidt a åtgärder för att hindra att de uppstår. 
Den här agendan gäller dock inte  bara instabila stater, efters om många andra länder också 
kämpar med frågor som rör osäkerhet och vå ld. Olaglig handel, transnationell terrorism, 
kriminella nätverk och gängvåld undergrä ver medborgarnas säkerhet och minskar 
möjligheterna till ett anständi gt liv, där kvinnor och barn  är särskilt drabbade. 
Behandlingen av freds- och säkerhetsfrågor i nom den övergripande ramen för tiden efter 2015 
bör bygga vidare på det arbete som redan gjor ts mellan vissa instabila stater och OECD-
länderna, EU, FN och utveckli ngsbanker vid högnivåforumet om biståndseffektivitet i Busan i 
november 2011. Utgångspunkten bör vara den nya gi ven för engagemang i instabila stater där 
en godkänd uppsättning mål för freds-  och statsbyggande fastställs. 
5. M OT EN ÖVERGRIPANDE RAM FÖR TIDEN EFTER 2015 
5.1. Att föra samman områdena för att hantera framtida utmaningar 
Att utrota fattigdomen samt sä kerställa att välstånd och vä lbefinnande är hållbara är 
fortfarande de mesta akuta utmaningarna infö r framtiden. För att man ska lyckas hantera 
dessa utmaningar krävs det att man behandlar dem i nära anslutning till varandra inom en ny 
övergripande ram som är generell  och har direkt relevans för alla länder, samtidigt som man 
erkänner att olika länder är drabbade i olika utst räckning och att deras åtgärder och bidrag till 
globala mål kommer att variera. Även om fler  och fler kommer att hamna över den nivå som 
utgör gräns för extrem fattigdom är en tydlig inriktning på fattigdom  nödvändig för att detta 
resultat ska vara bestående. Dagens ohållb ara ekonomiska utvecklingsmönster påverkar 
miljön och naturresursbasen och orsakas fortfara nde i stor utsträckning av utvecklade länder, 
medan de minst utvecklade länderna också kä nner av effekterna. Social utestängning och 
ojämlikhet, arbetslöshet, otrygga  anställningsförhållanden och brist på socialt skydd har också 
en direkt betydelse för fattigdom och hållbar utveckling. 
Millenniedeklarationen, som fortfa rande är relevant, bör vägleda arbetet med att utveckla den 
framtida ramen. Genom att bygga vidare på up pföljningen av Rio+20-konferensen, översynen 
av millenniemålen och andra relevanta internationella processer, bör den framtida övergripande ramen fastställa hur fattigdomen sk a utrotas samt hur välfärd och välbefinnande 
för alla ska uppnås, genom att fokusera på de viktigaste drivkraftern a för inkluderande och 
hållbar tillväxt i hela världen. I ramen bör därf ör den hållbara utvecklingens tre dimensioner 
sammanföras, dvs. ekonomisk, social och miljömässig utveckling. 
Det bakomliggande målet med denna nya övergripa nde ram bör vara att alla människor, till 
2030, ska ha ett anständigt liv. Målet bör sam tidigt ta upp behovet av fattigdomsutrotning och 
den generella visionen för hållbar utveckling so m är nödvändig för att säkerställa välstånd för 
nuvarande och kommande generationer. 
I ovanstående avsnitt har det beskrivits hur de inbördes förbundna processerna på FN-nivå bör 
leda till en gemensam övergripande ram med beståndsdelar som är nödvändiga för att målet 
om ett anständigt liv för alla ska kunna nås. Slutresultatet bör bygga  på resultaten av 
konstruktiv samverkan med alla aktörer och mella n internationella partne r. EU tror dock att 
 
SV 13   SV det finns ett antal allmänna principer som re dan kan fastställas och som bör vara allmänt 
godtagbara. 
5.2. Principer för en övergripa nde ram för tiden efter 2015 
Kommissionen förslag är att EU strävar efter att uppnå följande principe r i sina diskussioner 
om ramen för tiden efter 2015: 
5.2.1. Räckvidd 
Ramen bör vara generell med avseende på ambitioner och täckning, med mål som gäller för 
alla länder och som rör hela mänskligheten. Den bör inriktas på utrotning av fattigdom i alla dess dimensioner, var den än finns, samt främja välstånd och välbefinnande för alla 
människor i hela världen. 
• Ramen bör integrera de tre dimensionerna av hållbar utveckling – dvs. den ekonomiska, 
den sociala och den miljömässiga dimensione n – med beaktande av de erfarenheter som 
gjorts genom översynen av millenniemålen, samt bygga vidare på arbetet med att utforma målen för hållbar utveckling och syfta till fattigdomsutrotning och hållbar utveckling. 
Målen bör sätta en lägsta levnadsstandard so m alla människor bör ha uppnått senast 2030, 
och fungera som en vägledning i riktning mot välstånd och välbefinnande inom ramen för 
jordens resurser. 
• Ramen bör erkänna att fattigdom, välstånd och välbefinnande inte kan betraktas enbart ur 
ett ekonomiskt perspektiv, utan att det handlar  om flerdimensionella frågor som speglar 
människors förmåga att växa och utvecklas. 
• Ramen bör, på ett integrerande sätt, omfatta följande områden: 
• Grundläggande mänsklig utveckling (baserat  på uppdaterade befintliga millenniemål 
samt med beaktande av frågor som t.ex. socialt skydd). 
• Drivkrafter för hållbar och inkluderande tillväxt och utve ckling, vilka är nödvändiga 
för en omstrukturering av ekonomin, fö r skapandet av produktionskapacitet och 
sysselsättning samt en över gång till en inkluderande gr ön ekonomi som kan hantera 
klimatförändringarna. 
• En hållbar förvaltning av naturresurser. 
• Ramen bör även behandla rättvisa, likhet oc h skälighet samt inbegripa frågor som rör 
mänskliga rättigheter, demokrati och rätt sstatsprincipen, kvinnor s medinflytande och 
jämställdhet. Detta är nödvändiga aspekter för en inkluderande och hållbar utveckling 
samtidigt som de är viktiga värden i sig. Ramen bör även omfatta fred och säkerhet, varvid hänsyn bör tas till befintligt arbete med att ta fram mål för freds- och statsbyggande. 
5.2.2. Målens karaktär och antal 
• Målen bör vara begränsade till antalet och gä lla generellt för alla länder, men de bör ha 
målsättningar som beaktar olika sammanhang. Fö r att säkerställa ägarskap och relevans 
bör målen utformas och göras operativa på nationell nivå. Särskild  hänsyn bör tas till 
instabila staters behov. 
• Målen bör utarbetas så att fa ktabasen från vetenskap och forskning beaktas. Relaterade 
målsättningar och indikatorer bör vara mätbara. 
5.2.3. Insyn, genomförande och ansvarsskyldighet 
• Ansvaret för att uppnå de önskade  resultaten är först och främs t nationellt. Alla resurser 
måste mobiliseras, dvs. nationella och internationella, privata och offentliga. Finansiering 
 
SV 14   SV och andra genomförandemedel bör behandlas på  ett heltäckande och integrerat sätt, 
eftersom de potentiella källorna för att genomföra olika globala mål är desamma. 
• Ramen bör utarbetas och genomföras i nära partnerskap med aktörer från det civila 
samhället, inklusive den privata sektorn. 
• En tidsram bör fastställas för att inleda åtgä rderna på alla nivåer för att uppnå målen. 
Denna kan omfatta en vision för 2050 med mål och målsättningar för 2030. 
• Ramen bör bygga på ländernas individuella an svar att vidta åtgärder, tillsammans med 
partnerskap mellan alla länder och aktörer. Målen bör ge incitament för samarbete och 
partnerskap mellan regeringar, det civila samh ället, inklusive den privata sektorn, samt 
världen i stort. Alla länder bör bidra med sin rättmätiga del för att uppnå målen. Målen bör 
dessutom leda till ökad ansvarsskyldighet. 
• Arbetet med att utveckla rame n bör åtföljas av insatser för att öka enhetligheten på 
institutionell nivå. 
• För att övervakningen av vilka framsteg so m görs ska fungera väl krävs det att man 
förbättrar det sta tistiska underlaget. 
5.2.4. Samstämmighet 
• Ramen bör överensstämma med befintliga mål och målsättningar som överenskommits 
internationellt, t.ex. på områdena klimatförändring, biologisk mångfald, 
katastrofriskreducering och socialt grundskydd. 
5.3. Att genomföra ramen: ländernas  ägarskap och ansvarsskyldighet 
Ansvaret för att genomföra den framtida ramen ligger hos varje enskilt land och gäller alla 
relevanta aktörer, bl.a. arbets marknadens parter. De främsta drivkrafterna för utveckling är 
först och främst nationella, i synnerhet demokr atisk samhällsstyrning, rättsstatsprincipen, 
stabila politiska institutioner, sund politik, insyn i offentliga finanser och kampen mot 
bedrägerier och korruption. Nationell mobiliseri ng av resurser, rättsliga och skattemässiga 
bestämmelser och institutioner som stöder utveckli ngen av den privata sekt orn, investeringar, 
arbete under anständiga förhållanden och konkurre nskraftig export är avgörande för att alla 
länder ska kunna förverkliga sina ambitioner.  Mot denna bakgrund är nationella reformer 
ytterst viktiga för att skapa ekonomisk tillväxt so m är hållbar och få den att fungera effektivt 
för fattigdomsutrotning, minskad ojämlikhet och öka t välbefinnande för alla. Detta gäller alla 
länder, på alla utvecklingsnivåer. 
EU är dock medvetet om att en del länder kommer att behöva fortsatt stöd, inklusive 
utvecklingsbistånd. Mot denna bakgrund växer mer verkningsfulla  och effektiva metoder för 
utvecklingsbistånd i form av investeringar fram, vilket är ett sätt att säkerställa att biståndet 
fungerar som en drivkraft för utveckling genom att mobilisera investeringar, inklusive genom innovativa finansiella källor, instrument och mekanismer som t.ex. en kombination av 
insatser. Denna uppdaterade strategi tillämpad es i EU:s ”Agenda för förändring”. Syd-syd-
samarbete kan utgöra ett väsentligt bidrag till att forma globala utvecklingsresultat. Principerna för det globala partnerskapet för e ffektivt utvecklingssamarbete, som antogs vid 
högnivåforumet om biståndseffektivitet i Busan 2011, bör tillämpas generellt. 
Utöver bistånd spelar en konsekvent politik för utveckling en viktig roll för att avskaffa 
fattigdom och uppnå en hållbar utv eckling. Den roll som den här politiken spelar bör därför 
grundligt beaktas och ges erforderligt utrymme i den framtida ramen. I många 
utvecklingsländer har t.ex. den inkomst som kan fås från hande l ökat betydligt och den kan 
användas för att bekämpa fattigdomen. Den hä r trenden kommer att fortsätta i många 
utvecklingsländer och är särskilt t ydlig i Afrika söder om Sahara. 
 
SV 15   SV För att den övergripande ramen ska kunna uppnås bör den åtföljas av en insa ts för att se till att 
alla resurser mobiliseras och utnyttjas effektivt, jämte ett åtagande från alla länder att sträva 
efter en heltäckande strategi rörande dessa resurser samt konsekventa och lämpliga politiska 
riktlinjer. Mål och målsättningar kommer att bidra till att stimulera investeringar från den privata sektorn. Alla länder bör rapportera om de framsteg som görs för att nå framtida mål på 
ett öppet och t ydligt sätt. 
EU bör främja en heltäckande och integrerad  strategi för genomför andemedlen, inklusive 
finansieringsfrågor på global ni vå. För närvarande förs finans ieringsdiskussioner avseende 
klimat, biologisk mångfald och hållbar utveck ling i olika forum, även om de potentiella 
finansieringskällorna är desamma.  Det finns ett starkt behov av att säkerställa enhetlighet och 
samordning för att undvika dubbelarbete när det gäller finansieringen av utvecklingsprocesser. Kommissionen planerar at t i mitten av 2013 lägga fram en integrerad 
EU-strategi för finansiering och andra genomföra ndemedel med avseende på de olika globala 
processerna. 
6. N
ÄSTA STEG  
EU måste engagera sig fullt ut i kommande internationella processer med enhetliga och 
samordnade inlägg vid FN och andra relevanta forum. 
I detta avseende bör antagandet av detta medde lande efterföljas av en debatt med rådet och 
parlamentet under våren 2013 för att utarbeta en gemensam EU-strategi för nästa steg i de 
pågående processerna, som bör 
• säkerställa en heltäckande uppföljning av  Rio+20-konferensen och ligga till grund för 
EU:s ståndpunkt i FN:s öppna ar betsgrupp om mål för hållbar utveckling, som kommer att 
rapportera regelbundet till FN:s generalförsamling,  
• bidra till förberedelserna av FN:s gene ralförsamlings särs kilda evenemang om 
millenniemålen hösten 2013, inklusive rapporten från generalsekretera ren och FN:s panel 
på hög nivå om tiden efter 2015, samt det första  mötet i det politiska forumet på hög nivå. 
EU bör stödja arbetet med att ta fram en öve rgripande ram för tiden efter 2015. Diskussioner 
utifrån de riktlinjer som anges ovan bör göra det möjligt för EU att komma fram till en gemensam ståndpunkt om hur granskningsproce sserna för målen för hållbar utveckling och 
millenniemålen bäst bör sammanföras och integreras i en enda process för att bättre skapa en sådan övergripande ram. EU bör i detta avseende  även aktivt efterstr äva en konstruktiv dialog 
med alla partner och aktörer för att skapa en gemensam grund, också genom politisk dialog med tredjeländer. 
 
SV 16   SV BILAGA I  
Huvudsakliga nuvarande och kommande åtgä rder i EU och på internationell nivå som 
bidrar till genomförandet av Rio+20. 
Område EU  Internationellt 
Vatten och 
sanitetsfrågor Förbättrad 
vattenanvändningseffektivitet och 
vattenkvalitet genom EU:s 
vattenstrategi. Främjande av tillgång till dricksvatten 
och sanitära anläggningar, bättre 
vattenkvalitet och minskade utsläpp, i 
linje med agendan för förändring och internationella åtaganden. Främjande 
av den politiska dialogen om 
gemensamma vattenresurser och 
genomförande av åtgärder rörande 
vatten för att främja ekonomisk och hållbar utveckling. 
Energi och klimat 
 Ökad effektivitet och andel förnybara 
energikällor och minskade 
växthusgaser genom följande åtgärder: 
- Klimat- och energipaket och färdplan 
för ett koldioxidsnålt samhälle 2050. 
- Klimat- och energipolitik med sikte 
på 2030. 
- Direktivet för energieffektivitet. 
- Pågående lagstiftningsförslag om 
utsläpp från personbilar och 
transportbilar, samt om minskade 
fluorerade växthusgaser. 
 Främjande av internationella 
klimatåtgärder genom 
Durbanplattformen och FN:s ramkonvention om klimatförändringar.  
Internationella partnerskap för 
utsläppsbegränsande åtgärder. 
Internationella samarbetsinitiativ. 
IRENA: global utbyggnad av förnybar 
energi. 
Den globala fonden för 
energieffektivitet och förnybar energi 
(Geeref). 
Den globala 
klimatförändringsalliansen. 
Initiativet ”Hållbar energi för alla” 
(SE4ALL). 
AVS-EU-mekanismen för 
energiinvesteringar och 
samarbetsprogrammet mellan Afrika 
och EU för förnybar energi. 
Biologisk mångfald, skogar och mark 
 
 EU 2020-strategin för biologisk 
mångfald, arbete med utvärdering av 
biologisk mångfald och 
ekosystemstjänster. 
Handlingsplanen för skog och översyn 
av skogsstrategin.  
Meddelandet om mark som resurs. 
Digitalt observationsorgan för 
skyddade områden som en del av det globala systemet av 
jordobservationssystem (GEOSS). 
  Den strategiska planen för 
konventionen om biologisk mångfald 
och dess 20 Aichi-mål. 
Stöd till undersökningen av 
ekosystemens och den biologiska 
mångfaldens ekonomi (TEEB-
undersökningen) och välfärdsredovisningen och 
utvärderingen av ekosystemstjänster 
(WAVES). 
Genomföra det tematiska programmet 
för miljö och hållbar förvaltning av 
naturresurser, inbegripet energi (ENRTP). 
Utvidgning och genomförande av 
skogslagstiftningens efterlevnad samt 
 
SV 17   SV förvaltning av och handel med skog 
(Flegt) och bidra till FN:s 
samarbetsprogram för minskade 
utsläpp från avskogning och skogsförstörelse i utvecklingsländerna 
(UN-REDD+). 
Möjligheten till ett protokoll inom 
ramen för FN:s konvention för 
bekämpning av ökenspridning, där EU 
förklaras vara en utsatt part. 
Globalt partnerskap på området för 
markfrågor (med FAO). 
Sammanställning av en ny världsatlas 
om ökenspridning ( World Atlas of 
Desertification ) i partnerskap med 
Förenta nationernas miljöprogram 
(UNEP).  
Hav Ramdirektivet om en marin strategi, 
den integrerade havspolitiken, marint avfall och plastavfall.  
Den gemensamma fiskeripolitiken: 
maximal hållbar avkastning, vetenskapligt baserade 
förvaltningsplaner och fångster som 
kastas överbord.  
Observation och framtagning av 
modeller för ekosystem i havet och 
längs kusterna.  Regionala havskonventioner. 
Genomförandeavtalet inom ramen för 
FN:s havsrättskonvention (UNCLOS) 
om bevarande och hållbar användning 
av marin biologisk mångfald i områden utanför nationell jurisdiktion. 
Olagligt, orapporterat och oreglerat 
fiske. 
Uppföljning av Honolulu-åtagandet 
rörande marint avfall. 
Avfall, kemikalier Färdplanen för resurseffektivitet och 
EU:s avfallslagstiftning samt 
genomförande av Reach-systemet. Spridning av internationell 
avfallspolitik (WEEE, åtgärder för 
begränsningar av användningen av 
vissa farliga ämnen i elektriska och 
elektroniska produkter (RoHs)). 
Genomförande av Basel-, Stockholms- 
och Rotterdamkonventionerna och 
strategin för internationell 
kemikaliehantering (SAICM). 
Livsmedel, nutrition och jordbruk 
 Utarbetande av meddelande om 
hållbara livsmedel.  
Direktiven om marknader för 
finansiella instrument (MiFID) och marknadsmissbruk (MAD). 
Förslag om reformen av den 
gemensamma jordbrukspolitiken, inklusive främjande av hållbar 
jordbruksproduktion, hantering av 
produktionskapacitet och klimatförändringar. 
Det europeiska 
innovationspartnerskapet ”Produktivitet och hållbarhet i 
jordbruket”. Bidrag till systemet för information om 
jordbruksmarknaden. 
Genomförande av systemet för 
övervakning av jordbruksresurser och GEO-GLAM (jordobservationer). 
Genomförande av frivilliga riktlinjer 
för ansvarsfull förvaltning av mark, fiskeri och skogar. 
EU:s tematiska program för tryggad 
livsmedelsförsörjning. 
Genomföra den framtida EU-
genomförandeplanen för förbättrad 
livsmedelsförsörjning och nutritionssäkerhet genom EU-åtgärder 
(Boosting food and nutrition security 
 
SV 18   SV Ekologisk livsmedelsmärkning. 
 through EU Action: implementing our 
commitments). 
Utarbetande av ett meddelande om 
nutrition. 
Utarbetande av en handlingsplan om 
resiliens. 
Sun-initiativet och den nya alliansen 
för tryggad livsmedels- och 
näringsförsörjning ( New Alliance for 
Food Security and Nutrition ). 
Genomförande av konventionen om 
livsmedelsbistånd 
Skatter, stöd Genomförande av relevanta åtgärder 
från färdplanen för resurseffektivitet. Uppföljning av stödreformen genom 
G20. 
Ren industri, redovisning i ett 
livscykelperspektiv 
 Genomförande av EU 2020-strategins 
näringspolitik: ren teknik, bioekonomi. 
Utarbetande av ett meddelande om en 
inre marknad för gröna produkter. 
Europeisk databas för livscykeldata.  Det internationella nätverket för 
livscykeldata (International Life-Cycle 
Data – ILCD). 
 
Hållbar konsumtion och 
produktion samt grön 
offentlig upphandling  Reviderat upphandlingsdirektiv, 
inklusive miljöanpassad offentlig 
upphandling. 
Antagande av den europeiska 
rättsakten om tillgänglighet.  Bidrag till UNEP:s initiativ för hållbar 
offentlig upphandling. 
Bidrag till genomförandet av det 
tioåriga ramprogrammet för hållbar 
konsumtion och produktion. 
Resiliens  Genomförande av meddelandet EU-
strategi för resiliens: lära av 
livsmedelsförsörjningskriser , och den 
aviserade handlingsplanen.  
Genomförande av initiativen Share och 
Agir.    
Främjande av resiliens i internationella 
forum och som ett tema i partnerskap med organisationer såsom FAO, Ifad, 
WFP, UNISDR och Världsbanken samt 
organisationer i det civila samhället.  
 
Hantering av 
katastrofrisker 
 
 Genomförande av EU:s ram för 
katastrofförebyggande. 
Integrering av hantering av 
katastrofrisker (förebyggande, 
beredskap och insatser) och 
bedömning av katastrofrisker i EU:s 
och medlemsstaternas planering. 
Det europeiska varningssystemet för 
översvämningar och det europeiska 
observationsorganet för torka. Genomförande av Hyogo-
handlingsplanen och utarbetande av en uppföljande ram för 
katastrofförebyggande efter 2015. 
Fokusering på de huvudprioriteringar 
som anges i EU:s genomförandeplan 
för katastrofförebyggande. 
Stöd till internationella initiativ som 
Världsbankens globala fond för 
katastrofförebyggande och 
 
SV 19   SV Främjande av katastrofsäkring i EU:s 
finansieringsinstrument. 
 återhämtningsinsatser (GFDRR). 
Städer, turism och 
transporter 
 Främjande av hållbarhet i städerna i 
EU inom ramen för sjunde miljöhandlingsprogrammet. 
Genomförande av åtgärder för att 
främja hållbar och tillgänglig turism. 
EU:s direktiv om trafiksäkerhet och 
rena bränslen, främjande av 
överkomliga och hållbara transporter. Främjande av hållbara, resilienta och 
hållbara städer.  
Full och produktiv 
sysselsättning och 
anständigt arbete 
 
 Europa 2020: sysselsättningsriktlinjer, 
gemensamma sysselsättningsrapporter 
nationella reformprogram, ungdomssysselsättningspaketet, 
rapporten om sysselsättning och social 
utveckling i Europa. Främjande av internationella 
arbetsnormer, särskilt genom 
internationella arbetsorganisationen ILO, i EU:s bilaterala och regionala 
förbindelser med partnerländer samt 
genom utvecklings- och handelspolitik. 
Åtgärder mot ungdomsarbetslösheten 
på global nivå som en uppföljning av 
ILO:s internationella arbetskonferens resolution och G20:s strategi för 
ungdomssysselsättning. 
Genomförande av det tematiska 
programmet ”Investera i människor”. 
Synergier med relevanta tematiska EU-
program, t.ex. ”Icke-statliga organisationers roll i biståndspolitiken, 
migration och asyl samt demokrati och 
mänskliga rättigheter”. 
Socialt skydd, social inkludering och 
fattigdomsbekämpning 
 
 Främjande av minskningen av 
fattigdom och social utestängning 
genom Europa 2020-strategin. 
Stöd till medlemsstaternas strukturella 
reformer genom paketet om sociala 
investeringar. 
Den europeiska plattformen mot 
fattigdom och social utestängning: en europeisk ram för social och 
territoriell sammanhållning. 
EU:s handikappstrategi 2010–2020.  Främjande av socialt skydd, inbegripet 
socialt grundskydd och genomföra de 
rekommendationer som antagits av 
ILO i överensstämmelse med 
partnerländernas planer och politik. 
Fortsatt stöd till socialt skydd, vid 
behov inbegripet socialt grundskydd i 
bilaterala förbindelser med 
partnerländerna, i internationella forum (ILO, OECD, G20 och Asem) och 
inom utvecklingssamarbetet. 
Integration av barns rättigheter, 
ursprungsbefolkningars rättigheter, 
social inkludering och rättigheter för 
personer med funktionshinder i EU:s utvecklingspolitik. 
Genomförande av FN-konventionen 
om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. 
Företagens sociala 
ansvar 
 Genomföra åtgärder på området för 
företagens sociala ansvar. Bidrag till internationella vägledande 
dokument rörande företagens sociala 
ansvar för branschen samt små och medelstora företag (inklusive ILO och 
 
SV 20   SV  organisationen för ekonomiskt 
samarbete och utveckling OECD), samt 
länkar till FN:s riktlinjer. 
Hälsa  EU:s hälsostrategi.  
Europeiska hälsoindikatorer.  Meddelandet om bekämpning av 
hiv/aids i Europeiska unionen och 
angränsande länder. Genomförande av meddelandet om 
EU:s roll i det globala hälsoarbetet. 
Förstärkning av hälso- och 
sjukvårdssystemen, förbättrad 
hälsosäkerhet och en samstämmig politik med hjälp av geografiska 
instrument och tematiska program för 
bättre hälsoresulat och minskad 
ojämlikhet i fråga om hälsa. 
Stöd till den globala fonden för 
bekämpning av aids, tuberkulos och 
malaria (GFATM), samt till den 
globala alliansen för vacciner och immunisering (GAVI). 
Det europeiska observationsorganet för 
hälso- och sjukvård. 
Utarbetande av indikatorer för 
välbefinnande som en del av EU:s 
hälsostrategi. 
 
Utbildning 
 Strategisk ram för europeiskt 
utbildningssamarbete. 
Utbildning inom ramen för 
genomförandet av Europa 2020-
strategin. 
Det europeiska samarbetet om en 
skola för 2000-talet. Främjande av utbildning av hög 
kvalitet för alla genom kommisisonens 
geografiska och tematiska program. 
Genomförande av kommissionens 
internationella samarbetsprogram inom 
högre utbildning. 
Stöd till globala initiativ som t.ex. 
Världsbankens globala partnerskap för 
utbildning och politisk dialog på hög 
nivå som t.ex. sammanslutningn för 
utveckling av utbildning i Afrika (ADEA). 
Jämställdhet och 
kvinnors egenmakt 
  Integrering av jämställdhet och 
kvinnors rättigheter genom EU:s 
handlingsplan för jämställdhet. 
Uppföljning av Pekingplattformen.  
 Integrering av jämställdhet och 
kvinnors egenmakt som 
utvecklingsaktörer och fredsbyggare i all EU-politik för utveckling. 
Genomföra handlingsplanen för 
jämställdhet 2010–2015 i utecklingssamarbetet, bidrag till FN-
programmet ”Increasing accountability 
for financing to gender equality” (ökad ansvarsskyldighet vid finansieringen av 
jämställdheten mellan kvinnor och 
män). 
Genomförande av åtgärder för att 
främja kvinnors ekonomiska egenmakt 
genom programmet ”Investera i människor”. 
Geomförande av åtgärderna i 
kommissionens meddelande Socialt 
 
SV 21   SV skydd i EU:s utvecklingssamarbete . 
Rättvisa, mänskliga 
rättigheter, 
grundläggande friheter, 
god samhällsstyrning och rättsstatsprincipen 
 EU:s stadga om de mänskliga 
rättigheterna. 
Genomförande av Århuskonventionen.  
 Genomförande av EU:s meddelande 
EU:s stöd till hållbara förändringar i 
övergångssamhällen , Att göra EU:s 
utvecklingspolitik mer effektiv: en agenda för förändring  och av EU:s 
strategiska ram och handlingsplan för 
mänskliga rättigheter och demokrati 
Genomförande av EU:s tematiska 
program ”Icke-statliga aktörer och 
lokala myndigheter i 
utvecklingsprocessen” inom ramen för 
instrumentet för utvecklingssamarbete.  
Främja tillämpningen av 
Århuskonventionen inom finansiella institutioner, utvecklingssamarbete och 
handelsavtal. 
Vetenskap, teknik, 
forskning och innovation 
 
 Genomförande av Horisont 2020 med 
stöd till forskning inom olika sektorer. t.ex. vatten, energi, jordbruk, 
transport, miljö och 
samhällsvetenskap. 
Hållbar utveckling kommer att vara ett 
övergripande mål för Horisont 2020 
och minst 60 % av den sammanlagda budgeten kommer att avse detta 
ämnesområde. 
Genomförande av 
flaggskeppsinitiativet 
Innovationsunionen i Europa 2020-
strategin och EU:s handlingsplan för 
miljöinnovation. 
   
Ökning av EU:s internationella samarbete på området för forskning 
och innovation. 
 Stöd till relevanta internationella 
initiativ, som t.ex. det globala systemet 
av jordobservationssystem (GEOSS).  
Forskning inom det tematiska 
programmet för tryggad livsmedelsförsörjning (2011–2013) och 
partnerskapet mellan Afrika och EU. 
Statistik 
 Vidareutveckling av indikatorer för 
bruttonationalprodukt och andra 
indikatorer, rådgivning om statistik med avseende på en övergripande ram. Samarbete med internationella 
organisationer och tredjeländer under 
ledning av FN:s säkerhetsråd, för bättre mätning av framsteg och säkerställd 
jämförbarhet. 
Handel 
  Förhandlingar om och genomförande 
av bestämmelser om handel och hållbar utveckling i handelsavtal, samt främja 
avskaffandet av tullhinder och icke-
tariffära hinder för miljövaror och miljötjänster på alla nivåer. 
Fortsatt stöd till initiativet ”Allt utom 
vapen”. 
Fortsatt stöd till WTO:s initiativ ”Aid 
for Trade”. 
 
SV 22   SV BILAGA II  
Offentligt samråd 
Kommissionen genomförde ett offentligt samråd6 sommaren 2012. Ungefär 120 
organisationer och personer från offentliga myndigheter och det civila samhället, inklusive den privata sektorn och den akademiska världen inkom med bidrag. Samrådet visade att det 
finns en konsensus om att millenniemålen har samlat många och olika aktörer bakom samma utvecklingsmål och att millenniemålen har varit värdefulla för att väcka allmänhetens medvetenhet, öka den politiska viljan och mobilisera resurser för att utrota fattigdomen, samtidigt som de har fungerat som kraftfulla övervakningsverktyg. 
I ett framåtblickande perspektiv har bland anna t följande synpunkter på framtida prioriteringar 
framförts: 
• En inriktning på fattigdom inom ramen för en bredare samt mer omfattande och hållbar 
utvecklingsvision. 
• En integrering av de tre dimensionerna av  hållbar utveckling (ekonomisk, social och 
miljömässig). 
• Ett säkerställande av att pro cessen för att utveckla en ram för tiden efter 2015 är 
inkluderande, med stor delaktighet från fattiga länder och det civila samhället. 
• Utformningen av en universell ram som är relevant för alla länder och med 
ansvarsområden för alla. 
• Ett främjande av drivkrafterna bakom ekonomi sk tillväxt och sysse lsättningsskapande 
åtgärder, även genom deltagande från den privata sektorn. 
• Bättre utvecklingsfinansiering och k onsekvent politik för utveckling. 
I oktober 2012 inledde kommissionen dessutom ett offentligt samråd
7 om uppföljningen av 
Rio+20-konferensen. Europeiska ekonomisk a och sociala kommittén stödde återkoppling 
genom en rad strukturerade dialoger. Över 125 svar på det offentliga samrådet mottogs från 
privatpersoner, offentliga myndigheter, företa g och företagsorganisationer, icke-statliga 
organisationer, fackföreningar och konsumen tskyddsgrupper. Utifrån detta har ett antal 
förslag beaktats. I ett stort antal svar bet onades frågor rörande den inkluderande gröna 
ekonomin, där man särskilt pekade på behovet av indikatorer utöver bruttonationalprodukten, 
medan man i andra pekade på behovet av en gynnsam handelsmiljö, avskaffandet av miljöskadliga subventioner och miljöskatter. 
De områden för tänkbara mål för hållbar utve ckling som respondenterna nämner inkluderar 
resurs- och energieffektivitet, avfall och kemikalier, biologis k mångfald, hållbar konsumtion 
och produktion, vatten och sanitära förhållanden, skydd av hav och fiske, hållbara transporter, 
hållbart jordbruk, jämställdhet, fattigdomsutr otning, klimatförändringar och anpassning, 
hälso- och sjukvård och tryggad livsmedelsför sörjning. Respondenterna  betonade dessutom 
vikten av tydliga och långsiktiga mål för a nvändningen av befintliga målsättningar och 
överenskommelser. Rörande förhållandet mellan mål för hållbar utveckling och millenniemål fanns en konsensus om att det bör upprättas en  utvecklingsram för tiden efter 2015 som 
omfattar båda områdena. 
Dessutom genomfördes en utåtriktad aktivitet vi a EU:s delegationer i tredjeländer. Mer än 50 
svar mottogs från dessa länder. De flesta lä nderna pekade på behovet av ett enhetligt och 
samordnat sätt att sammanföra millenniemålen och målen för hållbar utveckling. 
                                                
 
6 http://ec.europa.eu/europeaid/how/public-consultations/towards_post-2015-development-
framework_en.htm  
7 http://ec.europa.eu/environment/consultations/rio20_en.htm  
 
SV 23   SV Till samråden avseende dessa frågor hör de som ägde rum om färdplanen för resurseffektivitet 
och samrådet om sjunde miljöhandlingsprog rammet. Kommissionen ha r haft ett brett 
samarbete med det civila samhället, bland annat genom att genomföra ett offentligt samråd före Rio+20-konferensen. Det civila samhället har också bidragit med viktiga insatser under 
själva konferensen.