Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Landsbygdskvinnornas roll för en hållbar utveckling av gemenskapens jordbruk"

(2000/C 204/07)

Den 21 oktober 1999 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta yttrande om "Landsbygdskvinnornas roll för en hållbar utveckling av gemenskapens jordbruk".

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som ansvarade för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 10 maj 2000. (Föredragande var Juana Borrego Izquierdo och María Candelas Sánchez Miguel i enlighet med sektionens beslut av den 19 april 2000).

Vid sin plenarsession den 24-25 maj 2000 (sammanträdet den 24 maj 2000) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 109 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Lika rättigheter och möjligheter för kvinnor och män har varit och är en målsättning på såväl internationell nivå, gemenskapsnivå som på nationell nivå, och principen erkändes för första gången skriftligen i stadgan om upprättandet av Förenta nationerna från 1946. Sedan dess har flera politiska åtgärder vidtagits och regler fastställts för att uppnå jämställdhetsmålen - t.ex. i Romfördraget från 1957(1) och i Amsterdamfördraget från 1997, som ändrade EU-fördraget och Fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna - och flera olika jämställdhetsplaner har antagits(2).

1.2. EU för en politik för kvinnor på landsbygden som dock inte till fullo tillämpats i praktiken fram till antagandet av Agenda 2000. Nämnvärda exempel på gällande regleringar på området är: politiken för landsbygdsutveckling som nämns i den del av Agenda 2000 som behandlar den gemensamma jordbrukspolitiken, reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken som antogs under Europeiska rådets möte i Berlin den 24-25 mars 1999(3), rådets förordning (EG) nr 1257/99 av den 17 maj 1999 om EUGFJ:s stöd till utvecklingen av landsbygden och rådets förordning (EG) nr 1260/99 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser om strukturfonderna.

2. Yttrandets syfte

2.1. Yttrandet syftar till att ge en klarare bild av landsbygdskvinnornas situation och roll i EU eftersom kvinnornas olika arbetsmöjligheter och behov av arbete och utbildning bara behandlats i begränsad utsträckning i strategierna för landsbygdsutveckling.

2.2. Eftersom det inte finns några uppdaterade uppgifter och framför allt statistik på detta område ämnar yttrandet klargöra landsbygdskvinnornas verkliga situation, behov och önskemål för att uppnå en dubbel målsättning: identifiera och framhålla kvinnornas erfarenheter på landsbygden i EU både vad gäller deras utbildning och integrering på landsbygden och de hinder som de stöter på i yrkeslivet och på arbetsmarknaden.

2.3. Syftet med yttrandet är även att framföra förslag på lämpliga lösningar för att värdesätta kvinnornas viktiga roll för en hållbar landsbygdsutveckling samt föreslå möjliga alternativ för att förbättra deras yrkesmässiga, politiska, ekonomiska och sociala ställning.

3. Landsbygdskvinnorna och landsbygdsutvecklingen i EU

3.1. Kvinnornas centrala roll för landsbygdsutvecklingen

3.1.1. Tillgängliga uppgifter om kvinnorna på landsbygden hänvisar främst till kvinnorna som jordbrukare eller som de som tar hand om barnen, men begreppet "landsbygdskvinnor" är inte detsamma som "kvinnliga jordbrukare". Även om dessa utgör en stor del av kvinnorna som lever och arbetar på landsbygden är syftet med detta yttrande att behandla utvecklingen och landsbygdens mångfald i mer vidsträckt bemärkelse.

3.1.2. Begreppet "kvinnliga jordbrukare" syftar på kvinnor som arbetar inom jordbruket som ägare, delägare eller som partner till en jordbrukare som arbetar hel- eller deltid på ett jordbruksföretag. Enligt statistiska uppgifter utgör kvinnorna en tredjedel av alla som är sysselsatta inom jordbruket, men av dessa 34 % är bara 10 % ägare av jordbruksföretag, även om andelen kvinnliga chefer för jordbruksföretag varierar mellan medlemsstaterna. Två grupper av länder kan urskiljas: de länder som ligger efter strukturellt har i allmänhet en större andel kvinnliga ägare än gemenskapsgenomsnittet, och de länder som har ett specialiserat och intensivt jordbruk har generellt sett en lägre andel kvinnliga ägare.

3.1.3. I den nya förordningen om utvecklingen av landsbygden (1257/99) införlivas en stor del av principerna från Corkkonferensen 1996, som t.ex. kravet på en hållbar politik för landsbygden, en allsidig och sektorsövergripande strategi vilket innebär integrerade ansatser och helhetslösningar, garantier att naturresurserna används på ett korrekt sätt och att subsidiaritetsprincipen tillämpas i större utsträckning genom de lokala myndigheternas medverkan.

3.1.4. I detta sammanhang är det viktigt att framhålla den betydande roll som kvinnorna kan spela inom ramen för alla åtgärder som beskrivs i artikel 33(4) i den ovan nämnda förordningen, i miljö- och jordbrukspolitiken, inom ramen för Agenda 2000 samt inom ramen för reformen av GJP.

3.1.5. Med tanke på den europeiska landsbygdens mångfald bör politiken för utvecklingen av landsbygden följa subsidiaritets- eller additionalitetsprincipen som grundas på ett samarbete mellan både lokal, regional och nationell nivå samt gemenskapsnivå.

3.1.6. Det är även viktigt att framhäva jordbrukets mångfunktionella karaktär som deklarationen från Europeiska rådet i Luxemburg den 12-13 december 1997 hänvisar till.

3.1.7. Syftet är att med hjälp av helhetslösningar utveckla ett mångfunktionellt jordbruk som kan driva på utvecklingen av landsbygden och dess invånare. I denna process, som är baserad på lokala resurser, har dock inte alla landsbygdsområden samma utvecklingsmöjligheter: Varje område har en egen profil och egna särdrag som bör ligga till grund för genomförandet av lokala projekt(5).

3.1.8. Mångfunktionaliteten är en naturlig del av landsbygden. Det gäller att samordna jordbrukspolitiken och politiken för utvecklingen av landsbygden till en odelbar helhet. Även om jordbruket för närvarande utgör landsbygdens ryggrad är det i framtiden möjligt att omständigheterna förändras, framför allt för regionerna som släpar efter i utvecklingen. Endast de regioner som lyckas omstrukturera och diversifiera sin verksamhet och skapa ett nätverk av starka företag som kan svara på befolkningens behov kommer att kunna stå emot konkurrensen, och i detta sammanhang har kvinnorna en särskilt viktig roll för att uppnå ett hållbart samhälle.

3.2. Förändringar på Europas landsbygd

3.2.1. Landsbygden genomgår stora förändringar och omvandlingar till följd av en genomgripande omstrukturering: ett minskat antal jordbrukare, en åldrande befolkning, avfolkning och en förlorad kulturell identitet.

3.2.2. Trots att infrastrukturer och inrättningar på landsbygden förbättrats de senaste åren fortsätter avfolkningen av områden som ofta redan förlorat en stor del av sin befolkning. En försvårande omständighet är att det främst är de unga och mest dynamiska som ger sig av.

3.2.3. Anledningen till detta är bristen på inkomst- och arbetsmöjligheter och i vissa fall en begränsad tillgång till inrättningar och tjänster som utbildning, hälsovård, kultur och nöjen samt samhällets brist på respekt för jordbruksverksamheten och landsbygden liksom de anpassningsproblem som många kvinnor står inför.

3.2.4. Det ökade antalet yrkesarbetande kvinnor påverkar även landsbygden. Det är allt oftare kvinnor som står bakom initiativ för förnyelse vilket gör det allt viktigare att räkna med dem som pådrivande sociala och ekonomiska aktörer. Samtliga åtgärder som syftar till att främja missgynnade områden och den lokala utvecklingen bör därför särskilt beakta kvinnornas möjligheter att stanna i eller flytta tillbaka till dessa områden.

4. Allmän utbildning och yrkesutbildning

4.1. En viktig utvecklingsfaktor är att människor som lever på landsbygden kan få praktisk och teoretisk utbildning; inte minst eftersom utbildning betraktas som en huvudpelare i EU:s framtida utveckling. Europeiska unionens råd framhöll i vitboken om den europeiska socialpolitiken att utbildningsinvesteringar är en nödvändig förutsättning för EU:s konkurrenskraft och sammanhållning.

4.2. Det är allmänt erkänt att utbildning har stor betydelse för utvecklingen av alla näringslivsområden. Behovet av utbildning är dock särskilt stort på landsbygden som bas för dess framtida utveckling, eftersom landsbygden genomgår stora förändringar och uppvisar vissa sociala och ekonomiska särdrag.

4.3. I informationsrapporten "Kvinnans roll i det ekonomiska och sociala livet och särskilt hennes integrering på arbetsmarknaden" framhålls att "yrkesutbildning och yrkesvägledning borde utformas med tanke på kvinnors behov, och inrättningar borde finnas i hela landet. Den yrkesutbildning kvinnor ges bör inte bara innehålla de kunskaper som behövs för ett särskilt arbete utan bör även innefatta allmänbildning och grundutbildning. Detta skulle göra det möjligt att fylla eventuella luckor i den allmänna utbildningen (särskilt hos kvinnor utan läs- och skrivkunnighet eller kvinnor som är funktionella analfabeter) och säkerställa att kvinnor kan anpassa sig till en anställning men även att de blir medvetna om sin egen verkliga eller potentiella förmåga. Detta skulle öka deras motivation och deras vilja att utvecklas och lyckas i sitt yrke."

4.4. Uppdelningen av de offentliga utbildningssystemen i vissa medlemsstater skapar ett stort problem för kvinnor som lever i landsbygdsområden eftersom de av åldersskäl inte har rätt att få en yrkesutbildning som ger ett officiellt examensbevis. De som får yrkesutbildning erhåller bara ett lämplighetsintyg för ett visst yrke och utbildningen är inte officiellt erkänd. Ett annat viktigt faktum är att kvinnor i landsbygdsområden ofta erbjuds utbildning i mycket få ämnen, vilket understryker behovet av att kvinnor får utbildning i alla yrken där de är underrepresenterade. Under alla omständigheter måste utbildningen anpassas till de verkliga behoven i varje region och intygen standardiseras för att kvalifikationerna skall kunna erkännas också utanför det område där utbildningen har skett(6).

4.5. Det är viktigt att påpeka att distansutbildning kan spela en central roll i landsbygdsområden.

4.6. I de flesta delar av världen får kvinnor mycket sämre skolutbildning än män, och detta förhållande är ännu mer uttalat på landsbygden. Yrkesutbildningen i de flesta medlemsstater är snarare inriktad på städerna, vilket rimmar illa med utbildningsbehoven på landsbygden. Utbildningen måste vara inriktad även på lantbruket och inte bara på industrin.

4.7. Gemenskapsprogram som Leader+(7) är viktiga för landsbygdens utveckling. Genom att dessa program syftar till kompetensutveckling och utbildning i innovation och ny teknik kan de bidra till att kvinnornas roll erkänns i landsbygdsekonomin(8).

4.8. Dessutom finns Equal-programmet, som har en allmän budget för kvinnor, rörelsehindrade och etniska minoriteter.

5. Sysselsättning

5.1. Det är ett obestridligt faktum att arbetslösheten är högre bland kvinnor än bland män i landsbygdsområden.

5.2. Skillnaden i sysselsättningstal mellan land och stad är kopplad inte bara till livet på landsbygden utan också till kön.

5.3. En annan faktor som påverkar skillnaden i sysselsättningstal är ålder. Skälet till det är att kvinnor på landsbygden ägnar mindre tid åt utbildning och oftast börjar arbeta tidigare i livet.

5.4. Om man ser till kvinnors sysselsättning i de tre viktigaste näringssektorerna (jordbruket, industrin och tjänstesektorn) framgår det att en hög andel arbetar inom tjänstesektorn och den växande landsbygdsturismen.

5.5. Kvinnor på landsbygden arbetar huvudsakligen inom okvalificerade eller lågkvalificerade yrken, och de viktigaste hindren för att få ett arbete är följande: för få arbetstillfällen, långa och svåra resor, bristfälliga tjänster och infrastrukturer, ojämlik fördelning av arbetsuppgifter knutna till hem och familj, lägre lön än för män samt kulturella attityder.

5.6. Vid Europeiska rådets extra möte i Luxemburg om sysselsättningen (20-21 november 1997)(9) fastställdes de grundläggande riktlinjerna för 1998, och man betonade kapitel IV om stärkning av jämställdhetspolitiken.

5.7. Kooperativ som drivs av kvinnor spelar en grundläggande roll i landsbygdsekonomin och för att skapa nya arbetstillfällen. Dessa kan även vara ett komplement till den rent jordbruksinriktade verksamheten, som t.ex. framställning och försäljning av hantverksprodukter som det i dag finns ett stort utrymme på marknaden för, samt tillhandahållandet av tjänster på landsbygden som t.ex. landsbygdsturismen. Kooperativen är visserligen ojämnt fördelade i EU, men det står helt klart att de medlemsstater där dessa har störst tyngd i jordbruket är mest effektiva när det gäller produktion och marknadsföring. Detta visar att kooperativen bidrar på ett betydande sätt till jordbrukets utveckling och lantbrukens lönsamhet.

6. Problem som är specifika för kvinnor i EU:s jordbruk

6.1. Ägande av lantbruken

6.1.1. Ett problem när man undersöker jordbrukssektorn är att det är svårt att bedöma hur många personer som är sysselsatta i jordbruket i de olika länderna. De olika formerna av koppling till sektorn (ägare, förvaltare, medhjälpare, löntagare etc.), arbetsvillkor (deltid, huvudsyssla, heltid, fast eller tillfälligt anställd eller säsongsanställd), avsaknaden av en klar åtskillnad mellan jordbruksarbete, livsmedelsproduktion och hantverksarbete, och utnyttjande av de särskilda systemen i det sociala trygghetssystemet som ett skyddsnät, är några faktorer som gör det svårt att fastställa vilka som kan hänföras till kategorin jordbruksarbetare. Problemet är ännu mer påtagligt när det gäller kvinnor eftersom deras arbete i jordbruket av tradition är dolt och eftersom gränsen är oklar mellan dels själva jordbruksarbetet, dels hushållsarbete och vissa lantbrukssysslor.

6.1.2. I sådana undersökningar måste man också ta hänsyn till följande nyckelfaktorer:

6.1.2.1. De statistiska källornas olikartade karaktär innebär att det praktiskt taget är omöjligt att göra en omfattande jämförelse av de uppgifter som samlats in från dessa källor. Dessutom gör inte alla källor åtskillnad mellan mäns och kvinnors situation.

6.1.2.2. Beskattning är en annan faktor som kan dölja männens arbete. I många fall när gården skrivs över på makan/maken - i allmänhet sker det när maken har sin huvudsyssla utanför jordbrukssektorn - är det för att fördela inkomsterna och minska familjens skattebörda.

6.1.2.3. En ytterligare faktor är det speciella jordbrukssystemet i socialförsäkringssystemet, som kvinnor i jordbrukssektorn utnyttjar för att kunna få rätt till pension.

6.1.3. I EU-länderna utgör familjeföretagen grundstrukturen i lantbruket. I Europa finns det sju miljoner lantbruk, varav 67 % omfattar en till tio hektar, det vill säga de är familjelantbruk. Fem miljoner av dem är koncentrerade till de södra medlemsstaterna: Italien, Spanien, Grekland och Portugal, vilket avspeglar EU-jordbrukets historia, kultur och identitet. Deras existens är emellertid hotad på grund av bristande medvetenhet om eller förståelse för deras roll i jordbruket, det vill säga att de har en grundläggande betydelse för att bevara och utveckla livet på landsbygden(10).

6.1.4. Man bör betona kvinnornas bidrag till den ekonomiska aktiviteten i lantbruken, eftersom de svarar för mer eller mindre hälften av det totala bidraget till jordbruket, till de nationella ekonomierna och till EU:s ekonomi. På så sätt skulle man kunna bedöma det arbete som utförs av kvinnliga löntagare och egenföretagare i jordbruket.

6.1.5. Det arbete som kvinnor utför i familjelantbruk är dubbelt osynligt eftersom det inte bara omfattar hushållsarbete utan också en stor andel av jordbruksarbetet, en andel som är svår att beräkna. Deras bidrag är därför underskattat och undervärderat.

6.2. Landsbygdskvinnorna och socialförsäkringssystemen

6.2.1. Det är svårt att redogöra för landsbygdskvinnornas ställning i förhållande till socialförsäkringssystemet eftersom dessa system varierar i hög grad. Kort sagt finns det ett allmänt system för alla arbetstagare oavsett yrke och arbetsplats samt ett särskilt system, med olika varianter för olika yrken, bl.a. jordbruksarbetare.

6.2.2. Det allmänna socialförsäkringssystemet medger ett antal sociala förmåner för de arbetstagare som är anslutna till detta system i förhållande till det särskilda socialförsäkringssystemet. Detta har stor betydelse för kvinnliga jordbruksarbetare, eftersom de har rätt till förmåner vid sjukdom, graviditet, semester, pensionering osv.

6.2.3. I det särskilda socialförsäkringssystemet har kvinnor endast rätt till denna ersättning om de har egen rörelse eller är avlönade jordbruksarbetare. I övriga fall har de endast rätt till sjukförsäkring i egenskap av maka(11). Detta är en av orsakerna till att landsbygdskvinnor ansluter sig till socialförsäkringssystemet på ett så sent stadium, eftersom de vill ha de rättigheter, framför allt pensionsrättigheter, som endast medges vid anslutning till det särskilda systemet.

6.2.4. Man bör från EU:s sida följa upp hur direktiv 86/613 om erkännande av det arbete som utförs av make eller maka har genomförts. Syftet med detta direktiv var att minska skillnaderna mellan de olika socialförsäkringssystemen för personer sysselsatta inom jordbruket.

6.2.5. De kvinnor som inte har någon annan sysselsättning än arbetet i familjens jordbruk anger att de är anslutna till det allmänna socialförsäkringssystemet, men är i verkligheten förmodligen egna företagare. Detta kan bero på de juridiska svårigheterna för kvinnor som är anslutna till det särskilda socialförsäkringssystemet för jordbruksarbetare. Dessa svårigheter hänger samman med kravet på att deras arbete till viss del skall vara "regelbundet", vilket är ett något vagt och numera orealistiskt krav, eftersom detta beror på verksamhetens ekonomiska omfattning. Rörelsens ekonomiska karaktär tycks således vara avgörande för de kvinnliga jordbruksarbetarnas avgifter till socialförsäkringssystemen.

7. Förslag och slutsatser

7.1. Det måste råda verklig jämställdhet mellan kvinnor och män på landsbygden, något som kommer att leda till bättre livskvalitet. Jämställdhetsarbetet måste föras inom gemenskapens samtliga politikområden som rör landsbygdsutveckling, och det är därför av avgörande betydelse att principen om jämställdhet mellan könen tillämpas för denna politik. Det är även viktigt att kommissionen beaktar kommitténs förslag när nästa program för lika möjligheter för kvinnor och män som träder i kraft 2001 utarbetas.

7.2. Det är av grundläggande betydelse att jämställdhetspolitiken gör det möjligt för kvinnor att bo kvar på hemorten, med hänsyn till befolkningsjämvikten och en hållbar utveckling.

7.3. Det är viktigt att skapa en attraktiv landsbygdsmiljö med god tillgång till basinfrastruktur (kommunikationer, hälsovård, daghem, bibliotek), vilket underlättar kvinnors tillgång till utbildning och arbete. Man bör även införa avlösningstjänster och stöd för drift av jordbruksrörelse.

7.4. Kommittén efterlyser en förbättrad samordning av åtgärder på lokal, regional, nationell och europeisk nivå och föreslår att man i större utsträckning involverar berörda institutioner samt stimulerar utvecklingen.

7.5. Högre värde måste ges åt den diversifiering där kvinnan ofta spelar en viktig roll (små och medelstora företag, regionala produkter, hantverk och landsbygdsturism); på så vis gynnas även mångfunktionaliteten.

7.6. Utbildningssystemen måste samordnas med produktionssystemen för att flykten från landsbygden skall kunna hejdas. Först och främst måste man satsa på en allmän grundutbildning (inklusive distansutbildning) för att därefter kunna dra nytta av dessa resurser och kvalifikationer och erbjuda en avpassad yrkesutbildning med sikte på en officiell yrkeskvalifikation som motsvarar dagens behov på arbetsmarknaden.

7.7. Kommittén anser att kvinnor på landsbygden måste få tillgång till utbildning som tar hänsyn till deras speciella levnadsvillkor, dvs. en utbildning som stärker deras självförtroende och ger dem möjlighet att delta i beslutsfattandet och integreras i den socioekonomiska kontext de lever i. Lokala finansiella resurser bör i större utsträckning användas för att främja projekt för landsbygdens utveckling.

7.8. Det är nödvändigt att behålla gemenskapsåtgärder som Leader+ och Equal för att främja jämställdheten. Tyngdpunkten måste läggas på utbildning, en nyckelfaktor för all utveckling; likaså bör kvinnor på landsbygden ägnas särskilt utrymme.

7.9. Kommittén rekommenderar att medlemsstaterna successivt inför bestämmelser som gör det möjligt att förena familj och yrkesliv; detta skall ske dels genom att tillåta flexiblare arbetstider och därigenom skapa en rimlig fördelning mellan mannens och kvinnans ansvarsuppgifter, dels genom att stödja nya initiativ som tillgodoser samhällets behov av att kunna erbjuda en god omsorg, i synnerhet till förmån för barn, äldre, sjuka och funktionshindrade, dels genom att säkerställa ett rimligt mödraskydd.

7.10. Finansieringsmekanismer bör uppmuntras i jordbruksområdenas kreditväsen, vilket ger större synergier mellan privata och offentliga medel och minskar de små och medelstora företagens ekonomiska åtaganden; detta skapar bättre förutsättningar för förmånliga lån och mikrokrediter, vilket i sin tur underlättar för kvinnor att genomföra affärsidéer(12).

7.11. Reformeringen av strukturfonderna kan vara av betydelse när det gäller att skapa välstånd på landsbygden; särskild uppmärksamhet skall ägnas åt unga kvinnor och åt all ny verksamhet som kan utföras av kvinnor. Det skulle vara lämpligt att programmen inom ramen för Europeiska socialfonden även tar hänsyn till landsbygdskvinnornas behov, särskilt vad gäller spridningen av nya teknologier för att förbättra kvinnornas kvalifikationer och främja deras verksamhet och produkter.

7.12. Eftersom jordbrukets utveckling är en endogen och stabil process är det nödvändigt att landsbygdsområdenas kvinnor organiserar sig i föreningar eller arbetsgrupper så att de kan medverka till att utveckla sin region och verka för att skapa mänskliga resurser och utarbeta strategier till förmån för nya aktörer i utvecklingsprocessen.

7.13. Det finns mycket att vinna på att vidta de åtgärder och avsätta de medel som behövs för att samordna alla sammanslutningar och organisationer för landsbygdens kvinnor som redan existerar i medlemsstaterna; dessa kvinnor skulle i så fall garanteras ständig representation i alla EU:s institutioner. En sådan åtgärd skulle skapa en bättre informationstillgång och ett erfarenhetsutbyte som skulle möjliggöra analyser av varje regions specifika problem och utarbetandet av lämpliga lösningsförslag.

7.14. Vad gäller de speciella problem som är förenade med att äga jordbruksföretag anser kommittén att akuta åtgärder bör vidtas för att det arbete som utförs inom jordbruket av äkta makar skall vinna erkännande i de länder där så ännu inte är fallet. I fråga om socialförsäkringspremier skulle en möjlig lösning kunna bestå i att en gemensam premie införs för oberoende jordbrukare och deras medhjälpare.

Bryssel den 24 maj 2000.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) Artikel 119 i Romfördraget som ligger till grund för EU:s politik för lika möjligheter och som fastställer principen om lika lön för kvinnor och män för lika arbete, utgör i dag grunden för en verklig socialpolitik inom EU.

(2) För närvarande, det fjärde handlingsprogrammet för jämställdhet mellan kvinnor och män (1996-2000).

(3) Den nya politiken för landsbygdsutvecklingen inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken har som målsättning att förbättra levnads- och arbetsförhållandena och jämställdheten.

(4) Artikel i förordningen som uteslutande behandlar landsbygdsfrågor och som fastställer en rad åtgärder för samtliga landsbygdsområden som t.ex.: saluföring av kvalitetsprodukter, grundläggande tjänster till landsbygdsbefolkningen, diversifiering av jordbruksverksamheten och andra närliggande verksamheter för att erhålla alternativa inkomster, främjandet av turism och hantverk, avbytartjänster samt företagsledningstjänster avseende jordbruksföretag osv.

(5) För ytterligare information om jordbrukets mångfunktionella karaktär se yttrandet om "En politik som främjar den europeiska jordbruksmodellen", EGT C 368, 20.12.1999, s. 76 och yttrandet om "Prioriterade miljömål för jordbruket inom ramen för det mångfunktionella jordbruk som beskrivs i Agenda 2000", EGT C 368, 20.12.99, s. 68.

(6) Detta är också rådets uppfattning i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning.

(7) Riktlinjerna har antagits för Leader+-programmet, som huvudsakligen syftar till att stödja pilotstrategier för att utnyttja landsbygdsområdenas egen potential.

(8) ESK vill framhålla yttrandet om Leader+, (EGT C 51, 23.2.2000), där kommittén specifikt hänvisar till behoven bland kvinnor på landsbygden.

(9) 1998 stärktes utveklingen mot erkännande av lika möjligheter som ett grundläggande inslag i den europeiska modellen för skapande av sysselsättning.

(10) Statistisk källa: Eurostat, Europa i siffror, femte upplagan.

(11) Direktiv 86/613/EG av den 11 december 1986 om erkännande av det arbete som utförs av make eller maka.

(12) I Sverige finns exempelvis en bank för kvinnor.