RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om genomförandet av rådets förordning (EG) nr 814/2000 om åtgärder för information om den gemensamma jordbrukspolitiken {SEK(2003) 506}

I. Inledning

I den här rapporten undersöks genomförandet av rådets förordning (EG) nr 814/2000 under åren 2000, 2001 och 2002. En bedömning av vilka effekter åtgärderna har fått kommer att göras inom kort, inom ramen för kommissionens utvärderingspolitik.

Syftet med åtgärderna är följande:

* att bidra till att, å ena sidan, förklara och å andra sidan, till att genomföra och utveckla denna politik,

* att främja den europeiska jordbruksmodellen och förståelsen av denna,

* att informera jordbrukare och andra aktörer på landsbygden,

* att upplysa allmänheten om vad den gemensamma jordbrukspolitiken handlar om och målsättningarna med denna.

Det finns två kategorier av åtgärder:

* åtgärder som olika organisationer föreslår för medfinansiering från EUGFJ, antingen program eller särskilda insatser,

* åtgärder som föreslås av kommissionen, och som till 100 % finansieras av EUGFJ.

Rådet (jordbruk) beslutade att kommissionen vartannat år skulle överlämna en rapport om genomförandet av förordningen till rådet och Europaparlamentet, och att den första av dessa skulle överlämnas senast den 31 december 2001 (artikel 8 i förordning (EG) nr 814/2000).

Tillämpningsföreskrifter för förordningen, särskilt i fråga om bidrag som beviljas tredje part, fastställdes i kommissionens förordning (EG) nr 1390/2000, som senare ersattes med kommissionens förordningar (EG) nr 1557/2001 och (EG) nr 2208/2002).

Den här rapporten blev försenad på grund av en önskan att ge en mer fullständig bild av genomförandet av rådets förordning, på grundval av dels de erfarenheter som kommissionen fått, dels de ändringar som den gjort i genomförandet. I rapporten beaktas också de synpunkter och den feedback som inkommit från berörda och intresserade parter i det civila samhället, från enskilda ledamöter av Europaparlamentet och från sammanslutningar av de yrkesverksamma inom jordbruket.

II. Bakgrund

1. Budget

* Finansieringen av vår informationspolitik grundar sig på en post i del B2 i budgeten som användes för att finansiera de verksamheter som bedrevs av CEPFAR och CEJA (European Farmers' Information Organisation, respektive European Young Farmers' Organisation).

* Till följd av de synpunkter som revisionsrätten framförde år 1997 om finansieringen av fyra icke-statliga organisationer inom jordbruket under budgetpost B2-519, senare B2-5122, upphävde kommissionen sin hundraprocentiga finansiering av sådana organisationers informationsverksamheter, och därefter utarbetade man en handledning för hur olika kategorier sökande skulle kunna beviljas bidrag.

* En andra handledning togs fram 1998, reviderad 1999.

* Ytterligare anslag togs upp under posten B2-519 (B2-5122), och 1998 fastställde parlamentet vilka stödmottagare som kunde komma i fråga och vilka belopp som skulle beviljas. År 1999 gav man bara exempel på potentiella stödmottagare som skulle kunna komma i fråga, och beloppen fastställdes inte längre i förväg. Anslagen under posten blev 5,5 miljoner euro, och ett antal stödmottagare inom jordbruket angavs på EU-nivå. Eftersom det rörde sig om en post under B2 betraktades informationspolitiken som icke-obligatoriska utgifter.

* I rådets förordning (EG) nr 1258/1999 om finansieringen av GJP placerades åtgärderna för information om GJP i EUGFJ:s garantisektion. Ett beslut fattades om att informationsåtgärderna under perioden 2000-2005 skulle finansieras under B1-382, med en årlig budget på 4,5 miljoner euro. Fördelningen mellan bidrag och kommissionens egna initiativ blev 3,5 miljoner euro för bidrag (3 miljoner euro för program och 0,5 miljoner euro för särskilda insatser) och 1 miljon euro för kommissionens egna initiativ.

* I rådets förordning (EG) nr 814/2000 fastställdes den rättsliga grunden och den politiska inriktningen att informationsåtgärderna kring GJP skulle höra hemma under B1-382.

* År 2000 inrättade Europaparlamentet en ny budgetpost, B2-514, i syfte att finansiera pilotprojekt som bidrar till att familjejordbruken i EU skall kunna överleva. I dessa ingick även organisationer som ville genomföra informationsprojekt. Kommissionen ansåg att detta innebar en risk för "överlappning" med åtgärder inom landsbygdsutvecklingspolitiken. Kommissionen ville absolut inte åta sig nya "pilotprojekt", med tanke på tidigare negativa erfarenheter på GD Jordbruk. Det finns ingen "rättslig grund" för pilotprojekt, eftersom tanken med sådana är att "bana väg" för en kommande förordning i vilken man beaktar erfarenheterna från de projekt som genomförts. Parlamentets budgetutskott ställde sig bakom kommissionens argument och gick med på att anslagen under B2-514 skulle överföras till B1-382. Under plenarsessionen den 14 december 2000 återinförde emellertid parlamentet, genom en ändring, B2-514. Beteckningen "pilotprojekt" hade tagits bort, men problemet kvarstår med att det fortfarande inte finns någon rättslig grund för B2-514, till skillnad från B1-382, och att den därför inte kan användas. Inga utgifter har heller påförts den här budgetposten.

* År 2001 anslogs 4,5 miljoner euro till budgetposten B1-382.

* Eftersom möjligheterna att få bidrag blev mer allmänt kända anslogs för år 2002 ytterligare 2 miljoner euro för att man skulle kunna tillgodose en stigande efterfrågan. Dessutom beslutade parlamentet att föra över ytterligare 2 miljoner euro (som tidigare hade förts upp under B2-514) till den allmänna informationsposten B1-382. Därmed uppgick anslagen under B1-382 till 8,5 miljoner euro för finansiering och medfinansiering av informationsåtgärder.

2. Tre års verksamhet

Kommissionens förordning (EG) nr 1390/2000: år 2000 och 2001

Denna första genomförandeförordning innehåller följande:

* En inbjudan att inkomma med förslag ansågs vara det effektivaste och mest öppna sättet att se till att de bidrag som kan beviljas enligt förordning (EG) nr 814/2000 fick största möjliga spridning och att de bästa åtgärderna valdes.

* Kraven för att beviljas bidrag, grunder för uteslutning, samt allmänna urvalskriterier skall fastställas i detalj.

* Potentiella stödmottagare kan vara organisationer utan klart definierad juridisk form, och det skall krävas en säkerhet som lägst motsvarar det belopp som kommissionen betalar ut som förskott.

* Finansiering över 50 % (högst 75 %) får bara medges under exceptionella förhållanden.

Kommissionens förordning (EG) nr 1557/2001: år 2002

Den här förordningen innehöll riktlinjer för verksamheterna under 2002, med endast smärre ändringar och med huvuddragen i förordning (EG) nr 1390/2000 oförändrade: en inbjudan att inkomma med förslag ansågs fortfarande vara det mest effektiva sättet att få till stånd de bästa informationsåtgärderna, och en bankgaranti blev ett krav för att förskottet skulle betalas ut.

Syftet med ändringarna var att göra reglerna tydligare, förbättra handläggningen av ansökningar och underlätta den "exceptionella" finansieringen upp till 75 % i de fall där förslagen anses vara av särskilt högt och angeläget intresse. Man ansåg till exempel att de befintliga kriterierna i fråga om språklig tolkning som en del av definitionen av "exceptionella åtgärder" kunde vara mer relevant för mer resursstarka organisationer och stora transnationella möten än för små och medelstora jordbruksorganisationer som just genom sin lokala art och den typ av informationsåtgärder som de genomför kunde ha svårigheter med att få fram tolkning till många språk, vilket kunde innebära att de kom i ett sämre läge. Dessa kriterier ändrades och ett antal andra smärre ändringar tillkom. Detta var i första hand ett svar på de praktiska svårigheter som uppstått för ett antal organisationer som företräder små och medelstora jordbruksföretag och som kommissionen hade fått information om.

III. Nuläget

Kommissionens förordning (EG) nr 2208/2002

Kommissionens erfarenheter under 2000, 2001 och 2002 var att de åtgärder som vidtagits på kommissionens eget initiativ hade varit framgångsrika, men att förbättringar fortfarande borde göras i fråga om bidrag som beviljas för informationsåtgärder som finansieras under budgetpost B1-382. Förfarandena behövde bli mer enhetliga för att målen skulle kunna nås, dvs. att informera jordbrukare och allmänheten om hur politiken förändrats till följd av den stora oro som uppstod i fråga om livsmedel under de sista åren på 1990-talet och den förtroendekris som därmed drabbade jordbruksorganisationer och offentliga myndigheter. Informella överläggningar med ett antal jordbrukarorganisationer som under senare år fått bidrag bekräftade detta.

Det hävdades också att man under dessa nya förhållanden skulle fästa större vikt vid den genomslagskraft som de medfinansierade åtgärderna fick i media och bland allmänheten. Detta ansågs viktigt med tanke på ökad öppenhet och insyn och förståelse för det civila samhällets många och skiftande krav som genomsyrat det politiska klimatet kring EU:s jordbrukspolitik och som har integrerats i GJP efter Agenda 2000.

Genom förordning (EG) nr 2208/2002 tas ytterligare ett steg. Förordningen kommer att gälla för de bidrag som beviljas under 2003, och syftena är

* att anpassa de medfinansierade informationsåtgärderna till prioriteringarna i GJP (t.ex. GJP-reformen, WTO-förhandlingarna, utvidgningen) genom att ett antal teman per år anges i inbjudningarna att inkomma med förslag,

* att förenkla handläggningen av ansökningarna,

* att precisera möjligheterna till en finansiering på upp till 75 % under "exceptionella förhållanden",

* att de sökande måste ha beaktat vilka resultat i mer vidsträckt betydelse som deras åtgärder kommer att få, och att en ansökan måste åtföljas av en mediaplan,

* att genom ett system med "benchmarking" klargöra vilka kostnader som är stödberättigande, vilket leder till att bidragssystemet blir mer operativt.

Kommissionen ansåg också att man genom dessa åtgärder fick en ökad harmonisering mellan åtgärder som föreslås av tredje parter och de åtgärder som genomförs på kommissionens eget initiativ (publikationer, konferenser, deltagande i mässor).

IV. Kategorier av finansierade åtgärder

1. Bidrag

En analys av ansökningarna från alla länder i EU15 under 2000, 2001 och 2002 visar en stadig årlig ökning (från 66 via 145 till 199, av vilka 27, 54 respektive 40 var ansökningar om medfinansiering av program, under det att 39, 91 respektive 159 var ansökningar om särskilda åtgärder under vart och ett av åren). Av flera skäl, oftast brister i presentationen, men också en alltför låg kvalitet, har emellertid antalet åtgärder som verkligen medfinansieras inte alls ökat i samma omfattning.

Antalet ansökningar som beviljades för program under 2000, 2001 och 2002 var 7, 15 respektive 4 (26 program) och för särskilda åtgärder under samma period 12, 25 respektive 24 (totalt 61). Det bör påpekas att varje program innehåller ett visst antal åtgärder och att de 26 program som medfinansierades innehöll 142 särskilda åtgärder, vilket innebar sammanlagt 203 åtgärder under dessa tre år. Efter det att förordning (EG) nr 814/2000 trädde i kraft har 26 av 121 ansökningar beviljats när det gäller program, och 61 av 289 när det gäller särskilda åtgärder (se bilaga I - Tabeller över bidrag under 2000, 2001 och 2002, med angivande av medfinansieringsgrad).

De flesta av de finansierade programmen kom från Belgien, vilket visar att ett antal paraplyorganisationer på EU-nivå inom jordbruket har sitt säte i Belgien. T.ex. COPA-COGECA, CEJA och AEFPR, men siffrorna för särskilda åtgärder uppvisar en vidare spridning, med ett stort antal åtgärder i Frankrike, Spanien och Italien. Detta är ett tecken på det intresse för GJP som finns i de här länderna, och detta intresse tar sig också uttryck i dels det antal besök i Bryssel som franska, spanska och italienska grupper vill göra, dels i det antal brev och e-brev med frågor som skickas till GD Jordbruk.

Om man ser på vad de medfinansierade åtgärderna har för tema visar det sig att GJP i allmänhet och GJP-reformen är det överlägset mest frekventa temat, följt av landsbygdsutveckling, WTO-frågor, kvalitetspolitik och utvidgningen. Detta är en trend när det gäller ansökningarna, men det visar också vilka prioriteringar kommissionen gjort.

De åtgärder för vilka bidrag beviljades inkluderade seminarier och konferenser om GJP, ett forum om kvinnornas roll i jordbruket, studiebesök och utbyten mellan jordbrukare från olika medlemsstater, besök i kandidatländerna, ett utbildningsprojekt för skolelever i hela EU för att förklara de grundläggande begreppen i jordbruket och jordbrukspolitiken, studiebesök som arrangerats av journalister som skriver om jordbruk, en broschyr om livsmedelssäkerhet och livsmedelskvalitet avsedd för konsumenterna, samt böcker, videor, cd-romskivor och annat material om den europeiska jordbruksmodellen, GJP och landsbygdsutvecklingspolitiken. Kommissionen beviljar bidragen efter ett grundligt urvalsförfarande, och förhoppningen är att de åtgärder som väljs ut kommer att få största möjliga genomslag. En formell utvärdering av effekterna kommer i ett senare skede att göras av de enheter vid kommissionen som har det särskilda ansvaret för utvärderingar, vilket då sker på grundval av den typ av organisation som genomför åtgärderna, de teman och instrument som valts och de målgrupper som nåtts.

Bland de organisationer som fick sina ansökningar beviljade finns traditionella stödmottagare från perioden före förordning 814/2000, t.ex. COPA-COGECA och AEFPR (en paraplyorganisation på EU-nivå för jordbrukare och kooperativ), samt CEJA (unga jordbrukare), men också nationella konsument- och journalistorganisationer, miljöorganisationer på EU-nivå, samt sammanslutningar med anknytning till landsbygdsutvecklingen. Ett antal nationella medlemmar av europeiska paraplyorganisationer beviljades också bidrag, liksom vissa provins- och regionala organisationer och akademiska organ.

2. Åtgärder på kommissionens initiativ: konferenser, mässor, publikationer, etc.

Externt tekniskt stöd

Under 2000 och 2001 hade kommissionen ett ramavtal med ett PR-företag, och det var med detta instrument som åtgärderna på kommissionens eget initiativ genomfördes (publikationer, presspaket, broschyrer, sändlistor, webbplats, mässor, konferenser, strategi- och nyckelmeddelanden).

År 2002 fortsatte programmen på olika sätt från fall till fall, med publikationer, konferenser och deltagande i mässor, i samarbete med ett antal generaldirektorat (Publikationsbyrån, SCIC, GD EAC och GD ADMIN) och med privata företag som hade ramavtal med andra generaldirektorat.

Efter ett anbudsförfarande under 2001 undertecknades ett avtal med ett privat företag om externt stöd under 2002 i form av att skriva artiklar.

Kommissionen är just nu inne i slutfasen i ett anbudsförfarande med flera delar, inklusive strategi, mediaverktyg och tekniskt stöd för mässor och konferenser.

Viktigaste åtgärder under 2000, 2001 och 2002

Konferenser

* GJP (rundabordskonferens i Hannover om jordbrukarnas framtid, och i Bryssel om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker);

* Landsbygdsutveckling (om jordbrukets roll i landsbygdsutvecklingen, i Washington);

* WTO-förhandlingarna (konferens i Paris med 24 utvecklingsländer, och i Estland och på Mauritius (anhängare av ett multifunktionellt jordbruk);

* Utvidgningen, med media från de tio central- och östeuropeiska länderna och regionkontor i Bryssel, samt seminarier i Maastricht och Bryssel för mediarepresentanter från dessa länder. Två större informationsträffar arrangerades i Riga och Prag för ledande företrädare för jordbruket, samt för akademiker, konsumenter, press och andra medborgare från alla kandidatländer;

* Årliga konferenser arrangerades i Bryssel för jordbrukspress och "Rural Carrefours" om GJP i allmänhet, WTO och utvidgningen, samt en konferens om jordbruk i bergsområden, finansierad av GD AGRI och GD REGIO.

Jordbruksmässor

Under 2000 och 2001 hade kommissionen en monter på mässorna Grüne Woche i Berlin, Libramont i Wallonien, Salon de l'Agriculture i Paris och Salical i Rioja i Spanien. Under 2002 gjordes stora ansträngningar för att "hålla fanan högt" vid ett antal mässor, trots bristande tekniskt stöd. Kommissionen hade dessutom montrar på Grüne Woche i Berlin, Salon de l'Agriculture i Paris, Salón Alimentaria i Barcelona, AGRIBEX i Bryssel och på mässorna i Verona och Hameelina i Finland.

En innovativ aspekt i det här sammanhanget var det spontana samarbetet mellan nationella och lokala jordbrukarorganisationer och branschöverskridande organisationer för att presentera såväl vår dokumentation som konkreta erfarenheter av produktion av kvalitetslivsmedel i de här länderna. I Paris förekom t.ex. olivoljeprovning och demonstrationer samt information om mjölk och mjölkprodukter, kött, frukt och grönsaker samt blommor, allt i samarbete med företrädare för branschorganisationer som aktivt och utan ersättning deltog vid kommissionens monter.

En gemensam insats av den här typen visar med all önskvärd tydlighet att det finns en komplementaritet mellan kommissionens generella informationsåtgärder enligt förordning (EG) nr 814/2000 och de åtgärder som föreskrivs i andra förordningar om information om jordbruksprodukter.

En annan partner i vår verksamhet var Carrefour-nätverket i fråga om landsbygdsutveckling som tillsammans med kommissionens personal gav information vid montern. Att kommissionen hade en monter på de här mässorna utgjorde en grund för vårt deltagande i ett antal andra informationsverksamheter där press och yrkessammanslutningar var involverade.

Publikationer

Publikationerna inkluderade ett månatligt nyhetsbrev som skickades ut med hjälp av en sändlista där EU- och internationella institutioner finns med, liksom nationella, regionala och lokala myndigheter, organisationer på det sociala området och från yrkeslivet, samt fackpress.

Publikationsprogrammet inkluderade ett antal särskilda faktablad om t.ex. Agenda 2000, kvinnor i jordbruket och jordbrukskommittéerna, samt en broschyr på de 11 EU-språken om ekologiskt jordbruk.

Rapporter och häften publicerades om den gemensamma organisationen av marknaderna, om internationella frågor och landsbygdsutvecklingsfrågor.

Man producerade även en fotobok, "A Panorama of Rural Development", med fotomaterial från medlemsstaterna. Boken är nu klar och kommer att presenteras för ministrarna och delegaterna vid det informella mötet med jordbruksministrarna och SCA som hålls i maj 2003 på Corfu.

Ett omtryck gjordes av ett antal faktablad om den gemensamma organisationen av marknaderna, vilket är ett uttryck för intresset och efterfrågan när det gäller publikationer av det här slaget.

Ett antal viktiga meddelanden om halvtidsöversynen av GJP och om utvidgningen har också utarbetats och reviderats. Dessa riktar sig till jordbrukare, livsmedelsindustrin, konsumenterna, press och allmänhet.

En video om EU:s WTO-ståndpunkt producerades, samt särskilda publikationer för ett presspaket som delades ut till journalister vid WTO-mötet i Doha. Det producerades även en video om halvtidsöversynen, och denna uppdaterades för att återge kommissionens förslag till GJP- reform från hösten 2002.

Webbplats

Mycket av den information som finns i publikationerna finns också på GD Jordbruks webbplats. Denna webbplats är ett arbetsbesparande och effektivt sätt att kommunicera med dem som redan är intresserade av att lära sig mer om GJP och om jordbruks- och livsmedelsfrågor. På webbplatsen finns det också länkar till kommissionens och andra webbplatser.

Översikter

Via Eurobarometer ställdes frågor för att följa upp hur allmänhetens förståelse och medvetenhet i fråga om GJP-relaterade frågor utvecklas. Det måste medges att denna förståelse endast ökar i mycket begränsad omfattning, och den medvetenhet som man kan avläsa i svaren på frågorna är mycket låg. Svaren är ett uttryck för medborgarnas oro i fråga om alla larm på livsmedelsområdet under 2001, och det visade sig att TV och radio var de bästa medierna för att nå ut med ett budskap. Tyvärr är dessa media också de dyraste att använda.

Två "flash Eurobarometers" genomfördes, och i dessa tillfrågades allmänheten om sina kunskaper om GJP, WTO, livsmedelssäkerhet och andra frågor med koppling till jordbrukspolitiken. De generellt sett bristande kunskaperna som visar sig i de här undersökningarna tycks vara ett bevis på nödvändigheten att fortsätta med informationspolitiken och om möjligt höja informationsnivån inom de gränser som budget- och personalresurserna medger. En Eurobarometer genomfördes i kandidatländerna. Den bild som man har av GJP i de här länderna visade sig föga oväntat vara mycket varierande, och den är ett resultat av den större eller mindre roll som jordbruket spelar i ländernas ekonomier och för de personer som intervjuades.

I bilaga II ges detaljerade uppgifter om alla initiativ under perioden 2000-2002 och om respektive kostnader. Det bör påpekas att åtaganden gjordes för följande anslag: år 2000 -1 354 779 euro; år 2001 - 650 594 euro; år 2002 - 1 692 819,28 euro.

3. Fördelningen av utgifter mellan kommissionens initiativ och bidragen

Som framgår av bilaga III var förhållandet mellan utgifter för å ena sidan bidrag och å andra sidan informationsåtgärder på kommissionens eget initiativ följande: 50,83 % respektive 49,17 % år 2000; 77,51 % respektive 22,49 % år 2001; 52,17 % respektive 47,83 % år 2002. För hela perioden uppgick beloppen till 5 488 406 euro respektive 3 698 192 euro, vilket utgör 59,74 % för bidrag och 40,26 % för kommissionens egna initiativ.

Det bör påpekas att de årliga utgifterna år 2000 var lägre än de ursprungliga åtagandena. För åren 2001 och 2002 är siffrorna ännu inte definitiva eftersom vissa åtgärder inte är avslutade. Icke desto mindre kan man förvänta sig liknande skillnader eftersom alla stödmottagarnas utgifter, i fråga om bidrag, inte kan anses stödberättigande. När det gäller kommissionens egna åtgärder är skillnaderna mindre, vilket förklaras av att åtagandena uppgick till de högsta tillåtna beloppen.

V. Slutsats

1. GJP går i täten när det gäller att hantera förändrade förutsättningar på världsmarknaden och tillmötesgå medborgarnas, konsumenternas och skattebetalarnas förväntningar.

Vår informationspolitik måste återspegla dessa förändringar genom att bli ett instrument för att klart och tydligt förklara för såväl alla intresserade parter - jordbrukare, livsmedelsindustrin, och handeln - som för det civila samhället i allmänhet, vilka möjligheter som öppnar sig för jordbrukarna och för alla andra som bor på landsbygden att förbättra sin levnadsstandard, samtidigt som man skyddar naturen och bevarar landskapet för kommande generationer.

Förordning (EG) nr 814/2000 utgör en solid rättslig grund för dessa strävanden. De åtgärder som vidtas av sammanslutningar av social och yrkesmässig natur och av pressen går hand i hand med de åtgärder som vidtas direkt på kommissionens eget initiativ, och detta ger en bra och praktisk grund för ett balanserat och positivt budskap att formulera och gå ut med.

Erfarenheterna från de tre senaste åren tycks generellt sett ha varit positiva i fråga om kvaliteten på de åtgärder som finansierades helt eller delvis. I den framtida utvärderingen av effekterna kommer vi att få en korrekt bedömning av i vilken utsträckning politiken varit fruktbar. Förfarandena i fråga om ansökningar om bidrag har förbättrats under åren, och hänsyn har tagits till stödmottagarnas erfarenheter och kommentarer. Med tanken på de risker som en direkt förvaltning innebär måste man skaffa sig garantier för att bidragen från EUGFJ beviljas i enlighet med strikta och kontrollerbara förfaranden. Kvaliteten på ansökningarna om bidrag måste höjas så att färre ansökningar blir förklarade som icke stödberättigande. Detta gäller i första hand det finansiella och budgetmässiga innehållet och en god förvaltning av själva åtgärden. Alla avtal och transaktioner måste följa den nya budgetförordningen (EG) nr 1605/2002.

Strikta interna regler har införts för att se till att besluten om informationsåtgärder på kommissionens eget initiativ fattas på goda grunder och att de får största möjliga effekt.

2. Erfarenheterna visar att det i nuläget inte finns någon anledning att ändra de två pelarna i informationspolitiken: medfinansierade åtgärder på förslag från tredje parter (bidrag) och åtgärder som vidtas på kommissionens eget initiativ (finansierade till 100 %).

Utgifterna för respektive pelare bör ligga kvar på i stort sett samma nivåer.

Jordbrukets paraplyorganisationer på EU-nivå förblir de största stödmottagarna. Även om de små och medelstora familjejordbruken ännu inte har kunnat ta del av bidragen i den utsträckning som man förväntade sig, så har ansträngningar gjorts för att se till att balansen blir bättre mellan olika typer av organisationer. Dessa strävanden måste fortsätta.

Några påtagliga förändringar när det gäller åtgärdernas art kan man inte räkna med. Mediainnehållet i åtgärderna måste emellertid öka, i linje med det civila samhällets förväntningar och de utmaningar som kommunikatörerna ställs inför under det nya århundradet, vilket bekräftas genom att kommissionens förordning (EG) nr 2208/2002 kom att innehålla en "mediaplan".

Man måste också fundera över huruvida dialogen med medlemsstaterna om informationspolitiken behöver intensifieras i samband med kommissionens årliga verksamhetsprogram.

Sist men inte minst, den utvärdering och den bedömning av effekter som kommissionen genomför kommer att ge de riktlinjer som behövs för att få ett bättre cost/benefit-förhållande i politiken och bättre effekter i de åtgärder som vidtas, oavsett om det sker med bidrag eller på kommissionens eget initiativ.

Bilagar: SEK(2003) 506