Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om arbetstidens förläggning för mobila arbetstagare som utför vägtransport och för förare som är egenföretagare

(framlagt av kommissionen i enlighet med artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

A. Grundsatser

Den 25 november 1998 lade kommissionen fram ett meddelande för Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om arbetstidens förläggning i de sektorer och verksamheter som inte omfattas av direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 (KOM(1998) 662 slutlig) [1]. Detta meddelande åtföljdes av ett antal förslag, ett av vilka var ett förslag för ett särskilt direktiv för vägtransportsektorn. Den 25 mars 1999 avgav Ekonomiska och sociala kommittén ett positivt yttrande [2].

[1] EGT C 43, 17.2.1999, s. 4.

[2] EGT C 138, 18.5.1999, s. 33.

Den 14 april 1999 avgav Europaparlamentet sitt yttrande [3] vid första behandlingen av kommissionens förslag och bekräftade detta yttrande i sin resolution av den 6 maj 1999, efter en förändring i förfarandet [4]. Parlamentet antog 21 ändringsförslag av vilka kommissionen godkände åtta i sin helhet och fyra delvis.

[3] EGT C 219, 30.7.1999, s. 235.

[4] Dok 7927/99 ADD 1 PE-RE-38.

Den 21 juni 2000 offentliggjorde kommissionen ett meddelande till Europaparlamentet och rådet med titeln I riktning mot säkrare och mer konkurrenskraftiga vägtransporter av hög kvalitet i gemenskapen (KOM(2000) 364 slutlig). I meddelandet angav kommissionen hur långt rådets debatt om denna fråga hade framskridit, och noterade att det fanns en blockering i rådets diskussioner på grund av allvarliga meningsskiljaktigheter mellan medlemsstaterna i frågan om huruvida direktivet skall omfatta förare som är egenföretagare. Kommissionen angav att den för att föra debatten framåt, kunde acceptera att förare som är egenföretagare tillfälligt undantas från det föreslagna direktivet. Efter diskussioner vid rådsmötet (transport) den 2 oktober 2000, kom man överens om att ytterligare undersöka detta alternativ. Kommissionen ändrar nu sitt förslag för att tillfälligt undanta förare som är egenföretagare så att antagandet av direktivet underlättas.

Kommissionen har infört följande ändringsförslag:

- De ändringsförslag som Europaparlamentet har lagt fram och som kommissionen har angivit att den godkänner, nämligen ändringsförslag 4-7, 11, 14 och 15 samt delar av ändringsförslag 1, 8, 12 och 16. Kommissionen accepterade också den grundsats som fanns i ändringsförslag 10.

- ett ändringsförslag för att tillfälligt undanta förare som är egenföretagare från förslagets räckvidd.

B. Förklaring av ändringsförslagen

1. Två nya stycken, stycke 11 och 12, har tillkommit. I stycke 11 påpekas att både förare som är anställda och förare som är egenföretagare fortfarande skall omfattas av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter, i vilken en betydande del av förarens arbetstid regleras. På grundval av ett förestående förslag från kommissionen kommer denna förordning att ändras för att inrätta en förstärkt kontroll av efterlevnaden. Mot denna bakgrund tillkännages i stycke 12 att förare som är egenföretagare tillfälligt skall undantas från direktivets räckvidd vilket är i överensstämmelse med kommissionens meddelande om denna fråga.

2. Stycke 16 (nu stycke 18) är ändrat. I ändringsförslaget införlivas en del av Europaparlamentets ändringsförslag 1. Det speglar på ett bättre sätt den tillämpliga hänvisningen i förordning (EEG) 3820/85 av den 20 december 1985 [5].

[5] EGT L 370, 31.12.1985, s. 1.

3. Genom artikel 1.3 undantas förare som är egenföretagare från bestämmelserna i detta direktiv för en treårsperiod som börjar från och med slutdatumet för införlivande av direktivet i överensstämmelse med kommissionens meddelande om denna fråga.

4. Artikel 2 a iii, v och viii, samt deras motsvarigheter i artikel 2 b har ändrats för att ge en mer detaljerad beskrivning av vad som utgör arbetstid. I ändringsförslagen införlivas Europaparlamentets ändringsförslag 4 till 7.

5. Artikel 2.2 ändras för att förtydliga vad som menas med förhandsanmälan. I ändringsförslaget införlivas en del av Europaparlamentets ändringsförslag 8.

6. Artikel 2.9 tillkommer för att ange vad som menas med en förare som är egenföretagare. I ändringsförslaget erkänns Europaparlamentets begäran i ändringsförslag 10 om en separat definition, men den bredare definition som för närvarande förordas i rådets diskussioner antas.

7. Artikel 3.2 ändras för att lägga bevisbördan i lika hög grad på arbetsgivaren och arbetstagaren. I ändringsförslaget införlivas Europaparlamentets ändringsförslag 11.

8. Artikel 7.2 ändras genom att bestämmelsen om kortare timmar och motsvarande längre referensperioder tas bort. I ändringsförslaget införlivas Europaparlamentets ändringsförslag 12.

9. Artikel 8.1 b och 8.2 ändras för att förtydliga systemet för att föra journal. I ändringsförslaget införlivas Europaparlamentets ändringsförslag 14 och 15 samt en del av ändringsförslag 16.

1998/0319(COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om arbetstidens förläggning för mobila arbetstagare som utför vägtransport och för förare som är egenföretagare

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71 och 137 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [6],

[6] EGT C 43, 17.2.1999, s. 4.

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [7],

[7] EGT C 138, 18.5.1999, s. 33.

efter samråd med Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [8], och

[8] EGT C 219, 30.7.1999, s. 235 och EGT C 279, 1.10.1999, s. 270.

och av följande skäl:

(1) I artikel 71 i fördraget fastställs att rådet skall anta bl.a. gemensamma regler för vägtransporter och åtgärder för att förbättra transportsäkerheten. Denna artikel utgör den rättsliga grunden framför allt för antagandet av gemensamma regler om arbetstiden för förare som är egenföretagare och som utför vägtransporter.

(2) I artikel 137 i fördraget fastställs att rådet genom direktiv skall anta minimikrav för att främja förbättringar, främst i fråga om arbetsmiljön, för att åstadkomma bättre skydd av arbetstagares hälsa och säkerhet.

(3) I rådets förordning (EEG) nr 3820/85 av den 20 december 1985 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter [9] fastställs gemensamma regler för körtider och viloperioder för förare. Denna förordning omfattar inte andra aspekter på arbetstider i samband med vägtransporter.

[9] EGT L 370, 31.12.1985, s. 1.

(4) I rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden [10] föreskrivs minimikrav för säkerhet och hälsa vad gäller arbetstidens förläggning som gäller för alla verksamhetssektorer, både offentliga och privata, med undantag av bl.a. luft-, järnvägs- och vägtransporter, maritima transporter samt transporter på inre vattenvägar och insjöar.

[10] EGT L 307, 13.12.1993, s. 18.

(5) Rådet framhåller i nämnda direktivs ingress att det kan bli nödvändigt att anta särskilda åtgärder vad gäller arbetstidens förläggning inom vissa sektorer och viss verksamhet som inte omfattas av direktivet.

(6) Det är därför nödvändigt att alla mobila arbetstagare som utför vägtransporter och förare som är egenföretagare bör omfattas av en uppsättning minimikrav ifråga om arbetstid för att garantera bättre vägtrafiksäkerhet, undvika en snedvridning av konkurrensen och främja förbättrade arbetsvillkor i samband med vägtransportverksamhet.

(7) Bestämmelserna i detta direktiv är mer inriktade på vägtransport än vissa bestämmelser i direktiv 93/104/EG i dess ändrade lydelse, och enligt artikel 14 i det senare direktivet har således föreliggande bestämmelser företräde.

(8) För att förbättra vägtrafiksäkerheten, undvika en snedvridning av konkurrensen och sörja för säkerhet och hälsa hos mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare måste dessa ges ett minimiantal viloperioder per dag och vecka samt erforderliga raster. Det är också nödvändigt att införa en övre gräns för antalet arbetstimmar per vecka.

(9) Det är nödvändigt att ange att de bestämmelser som avser viloperioder och raster i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter fortsätter att gälla för vissa typer av mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare.

(10) Bestämmelserna om körtid i ovannämnda förordning kompletteras av bestämmelserna om arbetstid i detta direktiv.

(11) I förordning (EEG) 3820/85 fastställs de längsta körtider och kortaste viloperioder för alla förare, samt ett kontrollsystem som går att upprätthålla under större delen av deras arbetstid både för förare som är anställda och för förare som är egenföretagare.

(12) Det anses därför lämpligt att tillfälligt undanta förare som är egenföretagare från förslagets räckvidd.

(13) Trots omfattande förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter har det inte varit möjligt att låta träda ikraft ett avtal om arbetstid vad gäller mobila arbetstagare inom vägtransportsektorn genom ett rådsbeslut på förslag av kommissionen, i enlighet med artikel 4.2 i avtalet om socialpolitik.

(14) Genom direktiv 2000/34/EG [11] ändras direktiv 93/104/EG så att det utsträcks till att tillämpas på icke-mobila arbetstagare inom de sektorer och verksamheter som för närvarande inte omfattas av det, och tillhandahålla ett grundskydd åt de mobila arbetstagare som utför vägtransporter. Detta grundskydd omfattar gällande regler om årlig semester och vissa grundläggande bestämmelser för nattarbetare inklusive hälsokontroller.

[11] EGT L 195, 1.8.2000, s. 41.

(15) Forskningsresultat visar att kroppen nattetid är känsligare för miljöstörningar och även för vissa ansträngande former av arbetsuppläggning och att långa perioder med nattarbete kan vara skadliga för arbetstagarnas hälsa och riskera deras säkerhet samt även vägtrafiksäkerheten i allmänhet.

(16) Följaktligen är det nödvändigt att begränsa perioderna av nattarbete, inbegripet övertidsarbete, och se till att arbetstidsjournaler förs av arbetsgivarna för nattarbetare och mobila arbetstagare som överskrider den maximala genomsnittliga arbetstiden på 48 timmar per vecka.

(17) Nattarbetare bör erhålla lämplig kompensation för sitt arbete och ha samma möjligheter till fortbildning och befordran som övriga arbetstagare.

(18) Enligt förordning (EEG) nr 3820/85 får förare som omfattas av artikel 6.1, fjärde och femte styckena, ha en körtid på upp till 65 timmar per vecka. Förarnas veckoarbetstid får enligt artikel 3 i detta direktiv vara högst 60 timmar per vecka. Förare som omfattas av artikel 6.1, fjärde och femte styckena, i förordning (EEG) nr 3820/85 måste kunna fortsätta köra upp till 65 timmar, förutsatt att den maximala genomsnittliga arbetstiden på 48 timmar räknat över 4 månader inte överskrids.

(19) Kommissionen bör övervaka genomförandet av detta direktiv och utvecklingen inom detta område i medlemsstaterna och inlämna en rapport om tillämpningen av reglerna till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.

(20) Det är nödvändigt att fastställa att vissa bestämmelser kan komma att omfattas av undantag, som, beroende på det enskilda fallet, genomförs av medlemsstaterna eller av arbetsmarknadens parter. Som en allmän regel vid undantag måste de berörda arbetstagarna erhålla motsvarande viloperioder som kompensation.

(21) I enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i artikel 3 b i fördraget kan syftet med den föreslagna åtgärden inte uppnås i tillräcklig utsträckning av medlemsstaterna eftersom det gäller att garantera att samtliga arbetstagare i gemenskapen åtnjuter ett tillräckligt skydd för sin hälsa och säkerhet vad gäller arbetstiden. På grund av den föreslagna åtgärdens omfattning coh verkningar kan detta syfte bäst uppnås på gemenskapsnivå genom att man inför minimibestämmelser som skall tillämpas i hela Europeiska gemenskapen. Detta direktiv begränsas till de minimikrav som kan ställas för att uppnå detta syfte.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1. Syftet med detta direktiv är att införa hälso- och säkerhetsrelaterade minimiregler för arbetstidens förläggning vid vägtransporter och förbättra vägtrafiksäkerheten.

2. Detta direktiv omfattar samtliga mobila arbetstagare som utför vägtransporter vid företag som är etablerade i en medlemsstat och förare som är egenföretagare.

3. Bestämmelserna i detta direktiv träder i kraft för förare som är egenföretagare tre år efter det slutdatum för medlemsstaternas införlivande av direktivet som fastställs i artikel 11.

4. Detta direktiv omfattar specifika gemenskapsbestämmelser för mobila arbetstagare som utför vägtransporter i enlighet med artikel 14 i direktiv 93/104/EG, och således har bestämmelserna i det senare företräde framför de tillämpliga bestämmelserna i rådets direktiv 93/104/EG ändrat genom rådets direktiv 2000/34/EG.

5. Detta direktiv skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 3820/85.

Artikel 2 Definitioner

1. I detta direktiv avses med arbetstid följande:

a) Vad gäller förare som är egenföretagare den tid då följande arbete utförs:

i) Körning.

ii) Lastning och lossning.

iii) Kontroll eller övervakning när passagerare stiger på eller av bussen.

iv) Rengöring av fordonet.

v) Kontroll av fordonet och övervakning vid lastning och lossning.

vi) Annat arbete som krävs för fordonets, lastens och passagerarnas säkerhet.

vii) Tekniskt underhåll av fordonet.

viii) Tid ägnad åt administrativa formaliteter med polis, tull, invandrarmyndigheter mm.

b) Vad gäller mobila arbetstagare den tid som förflyter från arbetets början till dess slut, det vill säga all verksamhet eller jour, förutom raster.

Bl.a. följande ingår i arbetet:

i) Körning.

ii) Lastning och lossning.

iii) Kontroll eller övervakning när passagerare stiger på eller av bussen.

iv) Rengöring av fordonet.

v) Kontroll av fordonet och övervakning vid lastning och lossning.

vi) Annat arbete som krävs för fordonets, lastens och passagerarnas säkerhet.

vii) Tekniskt underhåll av fordonet.

viii) Tid ägnad åt administrativa formaliteter med polis, tull, invandrarmyndigheter mm.

ix) Administrativt arbete.

2. Med jour avses den tid under vilken den mobila arbetstagaren befinner sig på sin arbetsplats och är beredd att utföra sitt normala arbete, i tillämpliga fall på eget initiativ, och vanligtvis utför vissa specifika arbetsuppgifter.

Med "beredskapstid" avses den tid under vilken den mobila arbetstagaren inte har några arbetsuppgifter men är redo att återgå i arbete. Den mobila arbetstagaren skall på förhand känna till beredskapstiderna åtminstone ett dygn på förhand och innan det föregående arbetspasset avslutats, enligt de villkor som förhandlats fram mellan arbetsmarknadens parter på den nivå och enligt de villkor som anges i medlemsstaternas lagstiftning.

Dessa beredskapstider skall inte anses som arbetstid i den mening som avses i artiklarna 3 och 6 i detta direktiv. Detta skall dock inte påverka tillämpningen av medlemsstaternas lagstiftning eller avtal mellan arbetsmarknadens parter där det föreskrivs att sådana perioder skall kompenseras eller begränsas.

3. En mobil arbetstagare är var och en som är anställd, inbegripet praktikanter och lärlingar, av ett företag för att utföra vägtransporter och ingå i den del av personalstyrkan som förflyttar sig.

4. Viloperiod är varje oavbruten tidsrymd på minst en timme under vilken den mobila arbetstagaren eller den förare som är egenföretagare fritt kan disponera sin tid.

5. Vecka är den period som börjar måndag kl. 00.00 och slutar söndag kl. 24.00.

6. Nattetid är den period som fastställs i nationell lagstiftning och som omfattar minst sju timmar, där tiden mellan kl. 00.00 och kl. 5.00 alltid ingår.

7. Nattarbete är arbete som omfattar mer än två timmar under nattetid.

8. Nattarbetare är mobila arbetstagare eller förare som är egenföretagare som

i) i allmänhet utför nattarbete, eller

ii) under nattetid utför en viss andel av sin årsarbetstid. Denna andel skall fastställas i nationell lagstiftning, efter samråd med arbetsmarknadens parter.

9. "Förare som är egenföretagare" är varje person vars huvudsakliga arbete är att på uppdrag av en kund transportera personer eller gods på väg.

Artikel 3 Maximal veckoarbetstid

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera följande:

1. Den genomsnittliga veckoarbetstiden får inte överstiga 48 timmar. Arbetstiden under en vecka får uppgå till högst 60 timmar om den genomsnittliga arbetstiden per vecka beräknad över fyra månader inte överstiger 48 timmar. Detta påverkar inte tillämpningen av artikel 6.1, fjärde och femte styckena, i förordning (EEG) nr 3820/85 förutsatt att berörda förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare inte överskrider den maximala genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar beräknad över 4 månader.

2. Arbetstiden för mobila arbetstagare som arbetar för flera arbetsgivare är summan av antalet arbetade timmar. Arbetsgivaren är skyldig att av den mobila arbetstagaren skriftligen begära en redogörelse för hur mycket arbete som har utförts för annan arbetsgivare. Den mobila arbetstagaren är skyldig att skriftligen tillhandahålla denna information.

Artikel 4 Raster

Utan att det påverkar den skyddsnivå som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 3820/85 om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter skall medlemsstaterna vidta erforderliga åtgärder för att sörja för att mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare inte under några omständigheter får utföra sådana arbetsuppgifter som anges i artikel 2.1 under mer än sex timmar i sträck utan rast. Arbetet skall avbrytas för en rast på minst 30 minuter om den totala arbetstiden omfattar mellan sex och nio timmar, och på minst 45 minuter om den totala arbetstiden omfattar mer än nio timmar. Rasten kan delas upp på flera perioder om minst 15 minuter.

Artikel 5 Viloperioder

1. De förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare som lyder under rådets förordning (EEG) nr 3820/85 skall ha de viloperioder som föreskrivs i förordningen.

2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att förare som är egenföretagare och andra mobila arbetstagare än de som avses i punkt 1 har viloperioder på minst 11 timmar i följd efter sitt dagliga arbete.

3. Den viloperiod som föreskrivs i punkt 2 kan förkortas med upp till en timme, om denna förkortning kompenseras av att en annan viloperiod förlängs till minst 12 timmar under följande kalendermånad eller under följande fyraveckorsperiod.

4. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att se till att den viloperiod som avses i punkt 2, för andra förare som är egenföretagare och mobila arbetstagare än de som avses i punkt 1, efter högst 6 perioder i följd av dagligt arbete, förlängs med 24 timmar i en följd varvid denna förlängda viloperiod utgör veckovilan.

Artikel 6 Nattarbetare

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera följande:

1. Den dagliga arbetstiden för en nattarbetare får inte överstiga åtta timmar. Den kan uppgå till högst tio timmar om den genomsnittliga arbetstiden på åtta timmar inte överskrids under en tvåmånadersperiod. För perioder under vilka nattarbetare inte beordras utföra nattarbete skall artikel 3 gälla.

2. Kompensation för nattarbetstid skall utgå enligt nationella bestämmelser, kollektivavtal och/eller nationell praxis, men sådan kompensation är tillåten endast under förutsättning att den inte äventyrar vägtrafiksäkerheten.

3. De mobila arbetstagare som är nattarbetare skall ha samma möjligheter till fortbildning och befordran som övriga arbetstagare.

Artikel 7

Undantag

1. Bestämmelser om undantag från artiklarna 3, 5 och 6 får antas genom lagar och andra författningar eller genom kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter, förutsatt att de berörda arbetstagarna erhåller motsvarande viloperioder i kompensation.

2. Möjligheten till undantag från artikel 3 får ifråga om den genomsnittliga veckoarbetstiden på 48 timmar inte resultera i införandet av en referensperiod som överstiger sex månader.

3. För reguljär passagerartrafik över kortare sträckor än 50 km, får rasterna eller ändstationsuppehåll delas upp på perioder kortare än 15 minuter.

Artikel 8 Information och journalföring

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera att arbetsgivare som anställer mobila arbetstagare vidtar följande åtgärder:

a) Arbetsgivaren skall på lämpligt ställe på arbetsplatsen anslå en kopia av detta direktiv, tillämplig nationell lagstiftning och arbetsföreskrifter samt eventuella kollektivavtal och företagsavtal som slutits på grundval av detta direktiv.

b) Arbetsgivaren skall föra journal över mobila arbetstagare. Dessa journaler skall bevaras i minst två år. Arbetsgivaren skall på förfrågan förse arbetstagaren med en kopia av den journal som förts över hans/hennes arbetade timmar.

2. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att förare som är egenföretagare skall föra journal över sin arbetstid när de arbetar mer än 48 timmar i veckan, och för nattarbetare som arbetar mer än åtta timmar per dag. Dessa journaler skall bevaras i minst två år.

Artikel 9 Förmånligare bestämmelser

Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att tillämpa eller införa lagar och bestämmelser som bättre skyddar säkerheten och hälsan vad gäller mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare eller att underlätta eller tillåta ingåendet av kollektivavtal eller avtal mellan arbetsmarknadens parter som bättre skyddar mobila arbetstagares säkerhet och hälsa.

Artikel 10

Påföljder

Medlemsstaterna skall besluta om ett regelsystem för påföljder som är tillämpligt på överträdelser av nationella bestämmelser som införs för att genomföra detta direktiv och skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att systemet tillämpas. De påföljder som föreskrivs på detta sätt skall vara verkningsfulla, välavvägda och avskräckande. Medlemsstaterna skall snarast möjligt underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, dock senast den dag som nämns i artikel 11.1, och om varje efterföljande ändring av dessa.

Artikel 11 Slutbestämmelser

1. Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast [två år efter den dag då direktivet antagits] eller skall senast denna dag försäkra sig om att arbetsmarknadens parter avtalar om alla nödvändiga åtgärder, varvid medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att när som helst kunna garantera de resultat som föreskrivs i detta direktiv.

2. När en medlemsstat antar de bestämmelser som anges i punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

3. Utan att det påverkar medlemsstaternas möjligheter att, mot bakgrund av ändrade förhållanden, utarbeta lagar, andra förordningar och avtalsbestämmelser på arbetstidsområdet under förutsättning att minimikraven i detta direktiv uppfylls, skall tillämpningen av detta direktiv inte utgöra ett giltigt skäl för att minska den allmänna nivån på säkerhets- och hälsoskyddet för mobila arbetstagare och förare som är egenföretagare.

4. Medlemsstaterna skall vartannat år överlämna en rapport till kommissionen om tillämpningen av detta direktiv med uppgift om de ståndpunkter som arbetsmarknadens parter företräder. Denna information skall vara kommissionen tillhanda senast den 30 september efter utgången av den tvåårsperiod som rapporten omfattar. Tvåårsperioden skall vara densamma som avses i artikel 16.2 i rådets förordning (EEG) nr 3820/85.

5. Kommissionen skall vartannat år utarbeta en rapport om medlemsstaternas tillämpning av detta direktiv och utvecklingen inom det berörda området. Kommissionen skall överlämna denna rapport till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén.

6. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till bestämmelser i nationell lagstiftning som de redan antagit eller håller på att anta inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 12

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den [...]

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande [...] [...]