MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA SOCIALA KOMMITTEN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Rapport om konkurrenspolitiken 2011

Inledning

År 2011 var ett turbulent år. I delar av euroområdet utvecklades finanskrisen till en statsskuldkris som hotade banksektorn och de offentliga finanserna i flera EU-länder. Den ledde även till att kreditflödet till den reala ekonomin minskade kraftigt.

I detta ekonomiska läge fortsätter rättvis konkurrens att vara en grundläggande förutsättning för fullbordandet av den inre marknaden som måste ingå i en gemensam strategi för att få den europeiska ekonomin att återhämta sig och blomstra på global nivå.

I detta meddelande beskrivs hur kommissionen under 2011 använde konkurrenspolitiken som ett verktyg för att hantera finanskrisen och statsskuldkrisen, och hur konkurrenspolitiken och upprätthållandet av konkurrensreglerna under detta år överhuvudtaget bidrog till de mer övergripande målen i Europa 2020-strategin genom att främja tillväxt, sysselsättning och en konkurrenskraftig EU-ekonomi.

Utifrån ett nytt upplägg ges här en sammanfattning av kommissionens agerande på det konkurrenspolitiska området under 2011. Särskild uppmärksamhet ägnas finansiella tjänster, livsmedelsbranschen och flygbranschen. Syftet med det nya upplägget är att ge en bättre redogörelse för hur kommissionen genomför konkurrenspolitiken och hur denna politik gynnar den europeiska ekonomin och EU-medborgarna.

I ett särskilt avsnitt om förbindelserna mellan institutionerna rapporteras om den löpande dialogen med Europaparlamentet och hur kommissionen tillmötesgår dess krav. För mer information hänvisas till kommissionens mer utförliga arbetsdokument och webbplatsen för generaldirektoratet för konkurrens.

1. KONKURRENSPOLITIKEN I DET RÅDANDE EKONOMISKA LÄGET

De svaga tecknen på en ekonomisk återhämtning 2010 och i början av 2011 höll inte i sig under hela året. Årets sista månader präglades tvärtom av ökad instabilitet och problem inom den offentliga sektorn. Medlemsstaterna fortsatte att stötta finansinstitut, som i många fall var tvungna att ta emot likviditetsstöd från centralbankerna. De offentliga underskotten ledde till oro för att länder skulle ställa in sina betalningar, vilket i sin tur orsakade störningar på finansmarknaderna.

Finanskrisen har fått dramatiska effekter för den reala ekonomin genom att minska utlåningen till hushåll och företag. Detta har i sin tur fått allvarliga följder för investeringar och sysselsättning. Flera medlemsstater tvingades göra åtstramningar och skära ned sina offentliga utgifter i stället för att göra ytterligare satsningar för att få i gång ekonomin.

Så snart krisen bröt ut samordnade EU det europeiska stimulanspaketet för att främja en återhämtning. Tillämpningen av reglerna om statligt stöd var fast men flexibel i syfte att undvika snedvridningar av konkurrensen men samtidigt tvinga bankerna att omstrukturera och åtgärda brister i sina affärsmodeller. Efter en första omgång ”krisåtgärder” lanserade kommissionen ett reformprogram för att angripa mer strukturella problem inom finanssektorn genom ett tydligt, heltäckande och sammanhängande åtgärdsprogram som innehöll en tidtabell och en tidsfrist.[1] Programmet är kopplat till kommissionens övergripande strategi för tillväxt och sysselsättning, eftersom finanssektorns stabilitet naturligtvis är ett av de viktigaste målen i den årliga tillväxtöversikten[2]. Därefter lanserade kommissionen dessutom initiativ för att ändra regelmiljön för den finansiella sektorn. Fokus ligger på att få sektorn att rikta in sig på sin grundläggande funktion, dvs. att tillgodose finansieringsbehoven hos hushåll och företag.

Hur politiken för statligt stöd bidrar till finansiell stabilitet

EU:s regelverk för statligt stöd är fortfarande ett unikt verktyg för samordning på EU-nivå

När statsskuldkrisen förvärrades under sommaren enades medlemsstaterna och kommissionen om ett åtgärdspaket för att stärka bankernas kapital och garantera deras skulder (bankpaketet)[3]. Den 1 december förlängde kommissionen de statliga krisstödsåtgärderna för finanssektorn, samtidigt som man förtydligade och uppdaterade reglerna för prissättning och andra villkor.[4] Så snart situationen har stabiliserats kommer man att fastställa en mer permanent uppsättning regler om statligt stöd till banker.

Från det att krisen inleddes fram till den 31 december 2011 har 1,6 biljoner euro utbetalats i statligt stöd för att rädda och omstrukturera de europeiska bankerna. Kommissionen har fattat 39 beslut om omstrukturering och övervakar genomförandet av omstruktureringsplanerna. Tjugofyra banker genomgår fortfarande omstrukturering. Kommissionen har även godkänt nationella planer i 20 medlemsstater som drar nytta av flera av de verktyg som står till buds enligt krisordningen, dvs. kapitaltillskott, stöd till avyttring av värdeminskade tillgångar, samt garantier.

I oktober beslutade Ekofinrådet att EU:s regelverk för statligt stöd även i fortsättningen ska vara det enda samordningsverktyget på EU-nivå och att några andra regelverk inte behövs på kort till medellång sikt. Kommissionen har utnyttjat möjligheten att ge statligt stöd på ett sätt som har främjat omstrukturering av bankerna, men samtidigt upprätthållit likvärdiga konkurrensvillkor på marknaden. Det fastställdes tre villkor för krisstödet till bankerna: den finansiella stabiliteten skulle säkras, den inre marknaden bevaras och stödmottagarna omstrukturera sig så att de blev långsiktigt bärkraftiga. Bankerna tvingades överge ohållbara affärsmodeller som utgick från en alltför hög skuldsättningsgrad och innebar att de var alltför beroende av kortfristig upplåning på marknaden. De uppmuntrades i stället rikta in sig på sin kärnverksamhet. Kommissionen är den enda institutionen som ställer uttryckliga villkor om att kostnaderna för räddningsåtgärder ska delas. Detta begränsar risken för överdrivet risktagande (s.k. moral hazard ) i framtiden.

Som svar på en begäran från Europaparlamentet[5] utfärdade kommissionen ett arbetsdokument i vilket man förklarade hur kommissionens stödpolitik tar hänsyn till den finansiella och ekonomiska krisen[6].

Kommissionen vidhöll sin inställning till fallerande banker under 2011 i flera viktiga beslut om statligt stöd. Den krisdrabbade irländska långivaren Anglo Irish Bank [7] är ett bra exempel. Kommissionen godkände de irländska myndigheternas plan, som innebär att Anglo Irish Bank ska avvecklas tillsammans med Irish Nationwide Building Society över en tioårsperiod. Den sedan länge problemtyngda tyska Landesbank WestLB [8] är ett annat viktigt exempel. WestLB kommer så småningom att delas upp genom att resterande tillgångar och skulder överförs till en bank för osäkra fordringar (bad bank) som sedan avvecklas. Den 30 juni 2012 ska WestLB ha upphört med sin bankverksamhet och hädanefter bara erbjuda kapitalförvaltning. Bara den lilla del av WestLB:s mest försiktiga affärsverksamhet – de tjänster som man erbjuder små lokala sparbanker – kommer att finnas kvar på marknaden, men övertas av Landesbank Hessen-Thüringen (Helaba).

Banker som har varit kraftigt beroende av statligt stöd kan tillåtas att vara kvar på marknaden om det finns en realistisk möjlighet för delar av deras verksamhet att åter bli bärkraftiga. Förutsättningen är dock att de minskar verksamheten betydligt och i grunden ändrar affärsmodellen för att enbart inrikta sig på bärkraftig verksamhet. Ett tydligt exempel på detta är godkännandet av omstruktureringen av den tyska banken Hypo Real Estate [9]. Banken ska minska till 15 % av sin balansomslutning före krisen och avveckla en rad affärsområden. Kommissionen godkände även omstruktureringsstödet till en annan tysk bank – HSH Nordbank [10] – sedan den åtagit sig att minska sin balansräkning med 61 % jämfört med före krisen genom att dra sig ur vissa affärsområden. Kommissionen tillämpade samma metod när det gäller mindre banker. Eik bank [11] i Danmark delades till exempel upp i en ”bad bank”, som försattes i konkurs, och en ”good bank”, som såldes genom ett budgivningsförfarande. Ungefär samma policy följdes när det gäller österrikiska Kommunalkredit [12] som räddades genom ett förstatligande. Bankens verksamhet delades upp i icke-strategisk verksamhet (som ska avvecklas) och strategisk verksamhet (motsvarande omkring 40 % av balansräkningen), som ska återprivatiseras.

När det gäller ABN Amro Bank [13] var behovet av statligt stöd i första hand ett resultat av den specifika separeringskontexten, dvs. att den nederländska bankens verksamhet separerades från den krisdrabbade Fortisgruppen och den tidigare ABN Amro Group. De två företagen hade inte tillräckligt med kapital för att klara av krisen och finansiera sitt samgående. Kommissionen tog hänsyn till att bankens behov av stöd inte i första hand var en följd av vanskötsel eller överdrivet risktagande och ställde därför bara krav på bankens framtida agerande (och inte på att banken skulle sälja av affärsområden).

Den konkreta situationen i programländerna

Konkurrenspolitiken bidrar till finansiell stabilitet och strukturreformer i samband med anpassningsprogrammen

Krisen har skapat stora ekonomiska obalanser i de flesta medlemsstater, och från och med 2010 hade vissa av dem inget annat val än att begära hjälp utifrån från Europeiska kommissionen och Internationella valutafonden (IMF). Finansiell stabilitet är en ytterst angelägen fråga för EU eftersom tre av dessa medlemsstater (Grekland, Irland och Portugal) även ingår i euroområdet. Dessa s.k. programländer är föremål för ekonomiska anpassningsprogram. Programmen ställer en rad villkor om allt ifrån omstrukturering av finanssektorn till strukturreformer inom andra sektorer av ekonomin, förvaltningen och rättsväsendet.[14] När det gäller den ekonomiska strukturen kan programmen även innebära privatisering och/eller omstrukturering av statliga företag. I samband med detta kan det uppstå frågor om statligt stöd som kommissionen måste kunna hantera omgående så att programmen kan fullföljas. Privatiseringsmålen är särskilt viktiga för Grekland, Portugal och Rumänien. Programmen för dessa länder går även ut på att se till att systemet för att upprätthålla konkurrenslagstiftningen är så effektivt som möjligt genom att ge de nationella konkurrensmyndigheterna utökade befogenheter och mer resurser och personal.

Kommissionen har tillsammans med IMF och Europeiska centralbanken (ECB) varit nära involverad i omstruktureringen av finanssektorn i programländerna. Målet har varit att se till att det omfattande stöd som har behövts för att finansinstituten ska överleva i ett besvärligt makroekonomiskt läge inte ska leda till onödiga snedvridningar av konkurrensen. Kommissionen har godkänt en förlängning av de befintliga bankgaranti- och rekapitaliseringsordningarna för de tre euroländerna. Kommissionen kontrollerar att det statliga stödet är begränsat till det minimum som är nödvändigt och att risken för ett överdrivet risktagande hanteras på lämpligt sätt, framför allt genom att bankerna inte bara åläggs att i slutändan återbetala det stöd de har tagit emot plus ränta, utan även delar kostnaderna för omstruktureringen och vidtar åtgärder för att motverka de snedvridningar av konkurrensen som orsakas av stödet.

Situationen i Grekland är mycket komplicerad. Banksektorn dras med problem som både beror på den djupa lågkonjunkturen och dess stora innehav av statspapper. Omstruktureringen av bankerna, som har fått statligt stöd sedan 2009, fortsätter under dessa mycket besvärliga förhållanden. ATE:s (grekiska jordbruksbanken) omstruktureringsplan godkändes den 23 maj. Efter de nedskrivningar i september som var en följd av ATE:s deltagande i PSI-initiativet (Private Sector Involvement – den privata sektorns frivilliga nedskrivning av värdet på sina innehav av grekiska statspapper), som beslutades i juli 2011, behövde ATE ännu ett kapitaltillskott från staten. Kravet för denna rekapitalisering är att banken inkommer med en uppdaterad omstruktureringsplan till kommissionen. Europeiska rådet beslutade den 27 oktober att nedskrivningen av grekiska statspapper skulle öka från 21 till 50 % för att den privata sektorn skulle bära en större del av kostnaderna för undsättningen av Grekland. Detta kommer att få betydande konsekvenser för de grekiska bankerna, i proportion till deras innehav av statspapper. För att täcka de kapitalbehov som kommer att uppstå till följd av detta höjde man samma dag budgeten för stöd till bankerna kraftigt i det andra programmet för Grekland. Kommissionen kommer att noga övervaka hur budgeten används.

Till skillnad från Grekland har skuldkrisen i Irland sitt ursprung i de massiva förluster som bankerna drabbades av när fastighetsbubblan sprack. Kommissionens, IMF:s och ECB:s gemensamma program från den 28 november 2010 har en budget om 85 miljarder euro, varav 35 miljarder euro är öronmärkta för finanssektorn. Viktiga åtgärder har vidtagits för att uppnå programmets mål när det gäller rekapitalisering, omstrukturering och minskning av balansräkningar (genom försäljning av tillgångar och minskning av skuldsättning, s.k. deleveraging ). När det gäller rekapitalisering gjorde myndigheterna en grundlig översyn av kapitalbehoven hos de fyra kvarvarande irländska bankerna (BOI, AIB/EBS och IL&P) i sin Prudential Capital Adequacy Review (PCAR) 2011. I denna översyn gjorde externa oberoende rådgivare en analys av de förväntade låneförlusterna. Översynen omfattade förväntade förluster på låneböckerna och kostnaderna för den försäljning av tillgångar och minskning av skuldsättningen ( deleveraging ) som är nödvändig för att krympa bankerna till en hållbar storlek och minska deras beroende av lån från centralbanken. De irländska myndigheterna rekapitaliserade bankerna före den 31 juli, som var den tidsfrist som fastställdes i programmet. Bankernas skuldförvaltningsåtgärder och det privata deltagandet i anskaffningen av kapital för BOI gjorde att myndigheterna spenderade betydligt mindre än de öronmärkta anslagen. I juli lade de irländska myndigheterna fram omstruktureringsplaner för bankerna med mål för skuldreducering och andra åtgärder. Planen för BOI godkändes enligt reglerna om statligt stöd den 20 december, medan andra planer fortfarande håller på att bedömas.

I maj enades Ekofinrådet och IMF:s styrelse om ett stödpaket för Portugal värt 78 miljarder euro. Programmet innebär att bankerna ska minska sina balansräkningar under ordnade former och höja sitt kapital för att stärka förtroendet för finanssektorn. En ny rekapitaliseringsordning infördes därför med en högre budget på 12 miljarder euro (i stället för 3 miljarder euro). Banker som tar emot kapitalstöd måste inkomma med omstruktureringsplaner till Europeiska kommissionen i enlighet med reglerna om statligt stöd. Ett formellt förfarande för att pröva förenligheten med reglerna om statligt stöd inleddes beträffande stödet till BPN (Banco Português de Negócios), som förstatligades i november 2008. Ett formellt beslut ska fattas under våren 2012.

Hur upprätthållandet av antitrustbestämmelserna främjar rättvis konkurrens och genomlysta finansmarknader

Europa behöver genomlysta, öppna och innovativa finansmarknader

Finansmarknaderna fungerar i likhet med alla andra marknader bäst när de är öppna och konkurrensutsatta. Det är just detta som kommissionen försöker uppnå genom sina antitrustutredningar på marknaden för OTC-derivat, sektorn för betaltjänster och distributionen av transaktionsdata och finansiell information till marknaden.

OTC-derivat och CDS-kontrakt

I samband med den senaste finanskrisen blev bristen på insyn i handeln med OTC-derivat och finansiella instrument uppenbar. Som en lärdom av krisen enades G20-länderna vid toppmötet i Pittsburgh 2009 om att man måste öka genomlysningen och övervakningen av mindre reglerade marknader, framför allt marknaden för OTC-derivat. År 2010 föreslog kommissionen därför att regleringen av CDS-kontrakt[15] och andra OTC-derivat skulle skärpas genom förordningen om Europas marknadsinfrastrukturer (EMIR[16]). I oktober 2011 lade kommissionen dessutom fram förslag om ändringar av direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID) för att ytterligare öka genomlysningen av OTC-marknaderna.[17]

Pågående antitrustutredningar som rör CDS-kontrakt och Euribor

Konkurrenspolitiken stöder dessa lagstiftningsinitiativ. Bristen på insyn i marknaden kan vara en fördel för vissa marknadsaktörer, som därför kan ha ett intresse av att situationen ska kvarstå, vilket missgynnar nya aktörer och slutkonsumenter. Finansiell information spelar rent allmänt en mycket viktig roll för finansmarknaderna och kan vara föremål för olaglig samverkan eller missbruk. Det krävs därför särskild vaksamhet från konkurrensmyndigheternas sida.

Under 2011 inledde kommissionen två antitrustutredningar som rörde eventuell samverkan och/eller missbruk av dominerande ställning av investeringsbanker på marknaderna för transaktionsdata rörande CDS-kontrakt och clearing av CDS-kontrakt.[18] Det första antitrustärendet rör 16 investeringsbanker och Markit, den ledande leverantören av finansiell information om CDS-marknaden, där kommissionen utreder om parterna har samverkat och/eller kan ha missbrukat en dominerande ställning i syfte att kontrollera finansiell information om CDS-kontrakt. Det andra ärendet rör nio av mäklarbankerna och ICE Clear Europe, den ledande clearingcentralen för CDS-kontrakt. Kommissionen kommer särskilt att utreda om de förmånliga avgifter som ICE erbjuder de nio bankerna leder till att de blir ”låsta” till ICE:s system och därmed missgynnar andra konkurrerande clearingsystem.

I oktober genomförde kommissionen dessutom oannonserade inspektioner hos flera företag som är verksamma inom sektorn för finansiella derivat som är kopplade till Euro Interbank Offered Rate (Euribor) i flera medlemsstater, eftersom det fanns en oro över att dessa företag eventuellt bröt mot EU:s antitrustregler.

Både kommissionens antitruståtgärder och regleringsåtgärder har en kompletterande funktion, eftersom de syftar till att skapa säkra, stabila och effektiva finansmarknader.

Det gemensamma eurobetalningsområdet (Sepa)

Sömlösa, effektiva och innovativa marknader för betalningar är avgörande för en väl fungerande inre marknad och för den ekonomiska integrationen. Sepa är ett utmärkt exempel på hur självreglering, reglering och upprätthållande av konkurrenslagstiftningen kan och bör samverka med varandra för att skapa öppna, effektiva och innovativa marknadsstrukturer. Detta sätt att angripa frågan ur flera olika vinklar visade sig vara mycket framgångsikt när kommissionen 2010 antog sitt förslag till en förordning för att främja övergången från de nuvarande nationella till nya, alleuropeiska system för Sepa-gireringar och Sepa-autogireringar.

I förslaget till förordning behandlas även frågan om förmedlingsavgifter som ett sätt att finansiera affärsmodellen Sepa-autogiro (SEPA Direct Debit, SDD), eftersom sektorn efterfrågar större tydlighet och förutsägbarhet kring om sådana kollektiva överenskommelser är lagliga. Huvudmålen i kommissionens förslag om förmedlingsavgifter är att skapa likvärdiga konkurrensvillkor mellan betaltjänstleverantörer, upprätta en inre marknad för gireringar och autogireringar, främja en övergång till SDD och uppnå effektiva autogireringstjänster. Förordningen antogs av parlamentet den 14 februari 2012 (sedan utskottet för ekonomi och valutafrågor antagit ett betänkande[19]) och av rådet den 28 februari. Den kommer att träda i kraft när den offentliggörs andra kvartalet 2012.

Standardisering av e-betalningar

Vid sidan om dessa regleringsinitiativ försöker kommissionen undanröja hindren för nya aktörer och innovation genom antitrustutredningar för att främja effektiva alleuropeiska betalsystem som leder till lägre kostnader för betalningar, innovativa betalningsmetoder och i slutändan främjar handeln inom EU. I september 2011 inledde kommissionen en antitrustutredning av den standardiseringsprocess för betalningar via internet (”e-betalningar”) som genomförs av European Payments Council (EPC).[20] Utredningen kommer i synnerhet att inriktas på om standardiseringsprocessen begränsar möjligheterna att ta sig in på marknaden eller innovation, till exempel genom att stänga ute nya aktörer och betaltjänstleverantörer som inte kontrolleras av banker.

Uppgifter om finansiella tjänster

Väl fungerande finansmarknader är beroende av att det finns tillgång till tillförlitlig och läglig marknadsinformation om finansiella instruments priser och struktur. Marknaderna för finansiell information kännetecknas ofta av en hög grad av koncentration. Det innebär att de stora globala finansinstituten och informationsföretagen har ett betydande marknadsinflytande. På sådana marknader kan branschstandarder även leda till att det utvecklas marknadsstandarder för produkter, tjänster, finansiella identifikationskoder och index. Kommissionen håller för närvarande på att titta närmare på ett antal frågor på detta område (bl.a. tillgång till information eller tjänster, standardisering, immateriella rättigheter och samkörningsmöjligheter mellan olika produkter eller tjänster.

Juridiskt bindande åtaganden för ISIN

ISIN-koderna (internationella standardnummer för värdepapper) är kombinerade bokstavs- och sifferkoder. De består av tolv tecken och används för att identifiera ett värdepapper i samband med handel och avveckling, men innehåller ingen information om typen av finansiellt instrument. Kommissionen inledde en utredning på grund av att Standard & Poor's (S&P) tog ut en licensavgift för användning av ISIN-registren och beslutade den 15 november att S&P:s femåriga åtaganden skulle bli rättsligt bindande. Det handlade om två åtaganden. För det första ska indirekta slutanvändare inte längre behöva betala licensavgifter till S&P för användning av ISIN-registren, och för det andra ska S&P tillhandahålla en ny tjänst som enbart består av ISIN-registren till ett pris av 15 000 US-dollar per år för informationstjänsteleverantörer och direkta slutanvändare.

Kreditvärderingsinstitut

Kreditvärderingsinstitut är företag som sätter kreditbetyg på emittenter av vissa typer av skuldinstrument (t.ex. stater) och på skuldinstrumenten i sig (dvs. statspapper). Betygen används sedan av placerare, emittenter, investeringsbanker, mäklare och stater. De har kommit att bli en viktig parameter när man bedömer riskerna i samband med finansiella placeringar.

Under turbulensen i samband med finanskrisen uppstod det frågor kring kreditvärderingsinstituten och arbetsmetoderna hos vissa företag som är verksamma inom denna bransch. I november föreslog kommissionen ändringar av den befintliga förordningen om kreditvärderingsinstitut[21] för att åtgärda problem som rörde den överdrivna tilltron till kreditbetyg, intressekonflikter, marknadsstruktur och kreditvärderingsinstituts ansvar. Kommissionen fortsätter även att övervaka konkurrenssituationen på marknaden för kreditvärderingsinstitut som är oligopolistisk och mycket svår för nya aktörer att ta sig in på. Något konkurrensbegränsande agerande har hittills inte kunnat påvisas på denna marknad.

Hur tillämpningen av EU:s regler för företagskoncentrationer bidrar till en rättvis konkurrens på finansmarknaderna

Att det finns säkra, effektiva och konkurrenskraftiga infrastrukturer för handel och efterhandel när det gäller valuta och derivat är grundläggande förutsättningar på moderna och dynamiska kapitalmarknader som ytterst gör det möjligt för företag och placerare att vara fortsatt konkurrenskraftiga på europeisk och global nivå. Eftersom börser är nyckelaktörer på kapitalmarknaderna är konkurrensen mellan dem mycket viktig.

Konkurrensen när det gäller börser för europeiska finansiella derivat

Den 29 juni anmälde Deutsche Börse (som bl.a. äger Frankfurtbörsen) och NYSE Euronext (som bl.a. äger börserna i New York, Paris, Bryssel, Amsterdam och Lissabon) formellt sitt planerade samgående till kommissionen i enlighet med EU:s koncentrationsförordning.[22] Affären skulle ha slagit ihop de två ledande europeiska börserna som hanterar hela kedjan av handel, clearing och avveckling av finansiella instrument (både valutainstrument och derivat). Efter en inledande marknadsutredning inledde kommissionen en fördjupad utredning som särskilt gällde handeln med derivat, eftersom affären skulle ha slagit ihop de två största börserna[23] för europeiska finansiella derivat. Kommissionen kom fram till att samgåendet i stort sett skulle ha gett en monopolställning när det gäller europeiska finansiella derivat som handlas på börser, vilket skulle ha försämrat den fria konkurrensen och innovationen. Bland dem som skulle ha drabbats av detta fanns pensionsinstitut, försäkringsbolag och banker inriktade på privatkunder, samt professionella mäklare och investeringsbanker. Utan tillgång till det sammanslagna företagets utökade clearingkapacitet när det gäller efterhandel (i form av en stängd ”vertikal silo”) skulle det bli svårare för andra derivatplattformar att ta sig in på en marknad som redan präglas av stora hinder för nya aktörer. De anmälande parterna hävdade att samgåendet skulle leda till betydande effektiviseringar. Dessa positiva effekter skulle emellertid bli betydligt mindre än vad de anmälande parterna hävdat och delvis kunna uppnås utan något samgående. Eventuella effektiviseringar skulle hur som helst inte vara tillräckligt stora för att uppväga de negativa effekterna för kunder som samgåendet och uppkomsten av ett nära nog monopol skulle orsaka, och de positiva effekterna skulle förmodligen inte helt slå igenom i konsumentledet. De anmälande parterna inkom med förslag om åtgärder för att motverka dessa effekter, men de bedömdes i slutändan inte vara tillräckliga.

2. KONKURRENSPOLITIKEN I ETT BREDARE SAMMANHANG

Många av kommissionens åtgärder på det konkurrenspolitiska området handlade mot denna bakgrund om att motverka krisens effekter på finansmarknaderna.

Upprätthållandet och främjandet av konkurrens tjänar emellertid även andra mer övergripande och långsiktiga syften som att öka konsumentnyttan och stödja EU:s tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft i linje med Europa 2020-strategin för en smart och hållbar tillväxt för alla[24].

[pic]

I denna strategi fastställs konkreta mål som ska uppnås under det kommande decenniet när det gäller sysselsättning, utbildning, migration, energianvändning och innovation, samt milstolpar för resurseffektivitet för att få bukt med effekterna av finanskrisen och få EU att återgå till ekonomisk tillväxt. Konkurrens och en stark konkurrenspolitik som utformas och genomförs av Europeiska kommissionen och medlemsstaterna i det europeiska konkurrensnätverket (ECN) spelar en viktig roll för att uppnå målen i Europa 2020-strategin, eftersom konkurrens har en direkt inverkan på de viktigaste bestämningsfaktorerna för en produktivitetstillväxt.

Stark struktur för upprätthållandet av konkurrensreglerna

År 2011 var även ett viktigt år när det gäller den rättsliga prövningen av EU:s institutionella struktur för att upprätthålla konkurrenslagstiftningen. Både Europadomstolen för de mänskliga rättigheterna[25] och EU-domstolen[26] slog fast att den institutionella strukturen för upprätthållandet av konkurrenslagstiftningen, som innebär att ett administrativt organ som kommissionen fattar beslut som är föremål för en fullständig juridisk prövning, ger ett adekvat skydd av de grundläggande rättigheterna för de personer som berörs av besluten. Kommissionen är fast besluten att förbättra sina utredningsförfaranden ytterligare och öka genomlysningen. Detta tog sig uttryck i att man 2011 antog ett åtgärdspaket[27] som bestod av en bästa praxis för förfaranden som rör artiklarna 101 och 102[28] (liknande bästa praxis finns redan för kontrollen av företagskoncentrationer och statligt stöd), revidering av kompetensområdet för förhörsombudet[29] (genom att förhörsombudets roll utvidgas till att omfatta utredningsfasen), samt ett arbetsdokument om framläggandet av ekonomiskt bevismaterial[30]. Syftet med paketet är att förbättra genomlysningen och hjälpa parterna i deras kontakter med kommissionen och förhörsombud i utredningar som rör antitrustärenden och företagskoncentrationer.

Bättre regler om ersättning för tillhandahållande av offentliga tjänster

Det nya regelpaketet för tjänster av allmänt ekonomiskt intresse[31] innehåller enklare, tydligare och mer flexibla regler för att medlemsstaterna ska kunna förse medborgarna med offentliga tjänster av hög kvalitet. Det är i stort sett upp till medlemsstaterna själva att bestämma vilka tjänster som är av allmänt intresse, men kommissionen måste se till att de offentliga anslagen till tillhandahållandet av sådana tjänster inte leder till onödiga snedvridningar av konkurrensen på den inre marknaden. Tidigare gjordes bara undantag för sjukhus och subventionerat boende (eng. social housing ), men i det nya paketet undantas betydligt fler samhällstjänster från kravet på anmälan till kommissionen, oavsett vilken ersättning som ges. Tjänsterna måste fylla ett samhällsbehov (t.ex. sjukvård, långvård, barnomsorg, tillgång till/återanpassning till arbetsmarknaden, subventionerat boende, omsorg och social integration av utsatta grupper). Kommissionen kommer å sin sida göra en noggrannare granskning av andra tjänster av allmänt ekonomiskt intresse för vilka ersättningen överstiger 15 miljoner euro om året.

2.1. Hur konkurrens ökar konsumentnyttan

När tiderna är svåra kan det höras krav på protektionistiska åtgärder. Historien har emellertid visat att det är viktigt att fortsätta ansträngningarna att upprätthålla och främja konkurrens i ekonomiska kristider, eftersom en försvagning av konkurrensreglerna försämrar tillväxtutvecklingen på medellång till lång sikt.

Det är bra för konsumenterna att ha tillgång till öppna och konkurrensutsatta marknader

Bekämpningen av samverkan och missbruk av dominerande ställning är en ständig prioritet för kommissionen. Under 2011 fattade kommissionen fyra kartellbeslut, bl.a. två som rörde konsumentprodukter (tvätt- och rengöringsmedel och exotiska frukter) och ålade 14 företag att betala böter på över 614 miljoner euro.[32] Tre av besluten var förlikningar. Förlikningar är viktiga eftersom de innebär att kommissionen kan agera snabbare, vilket sparar både tid och resurser. De förstärker dessutom den avskräckande effekten av kommissionens agerande mot karteller.

Det var även konsumenterna som gynnades mest av beslutet i juni om att det tidigare statliga polska telekombolaget hade motverkat utvecklingen av konkurrens på den polska bredbandsmarknaden i mer än fyra år.[33] Kommissionen inledde ärendet på eget initiativ 2009 efter att ha noterat att bredbandspenetrationen i Polen är bland de lägsta i Europa och att konsumenterna har lägre anslutningshastighet och betydligt högre månadsavgifter per angiven Mbit/s än i andra medlemsstater (och bland de högsta inom OECD).

Kommissionen värnar även konkurrensen och ökar konsumentnyttan genom sin policy när det gäller företagskoncentrationer, där man väger de ekonomiska fördelarna av ett samgående med andra parametrar som pris, utbud, kvalitet eller innovation. Denna metod har visat sig vara effektiv inom it-sektorn, där kommissionen har granskat och godkänt samgåenden mellan konkurrenter på marknader som redan haft en hög grad av koncentration, såsom hårddiskindustrin[34], och vissa företags planer att ändra sin affärsmodell (t.ex. chiptillverkaren Intels köp av it-säkerhetsföretaget McAfee, som villkoras av åtaganden om att säkra driftskompatibilitet)[35] eller diversifiera sin verksamhet (t.ex. operativsystemstillverkaren Microsofts köp av Skype, leverantör av tal- och bildkommunikation via internet)[36]. Konsumenterna förväntas även få ett större utbud och bättre priser när de reser med tåg på vissa europeiska sträckor tack vare godkännandet av de samriskföretag som ska bana väg för införandet av höghastighetståg på sträckorna Paris–Milano[37] och Wien–Salzburg[38], i konkurrens med den befintliga tågtrafik som tillhandahålls av de gamla traditionella järnvägsbolagen.

Ökad konsumentnytta: det konkreta exemplet med livsmedelssektorn

Stigande och instabila livsmedelspriser kan ha en negativ inverkan på den europeiska ekonomin

Ett tydligt exempel på hur upprätthållandet och främjandet av konkurrens kan gynna konsumenterna är livsmedelssektorn, där medborgarna varje dag konfronterar marknadens realitet. Livsmedel utgör en stor del av medborgarnas budgetar – under 2011 svarade de för i genomsnitt omkring 14,1 % av hushållens totala utgifter inom EU.[39]

Livsmedelskedjan kopplar ihop tre viktiga sektorer av den europeiska ekonomin: 1) jordbruksproduktionen, 2) livsmedelsberedningen och 3) distributionen (till parti- och detaljhandel). Dessa sektorer spelar en viktig roll i Europas ekonomiska, sociala och politiska liv och ger ett betydande bidrag till EU-mervärdet inom handel och sysselsättning, inte minst på landsbygden.[40] Från ungefär mitten av 2007 och framåt har livsmedelspriserna stigit kraftigt i alla led av livsmedelskedjan, och konsumentpriserna på livsmedel är en viktig bidragande orsak till inflationen.[41] Priserna har även blivit mer instabila, i synnerhet producentpriserna på livsmedelsråvaror.

Kommissionen har agerat på flera fronter

De stigande och instabila livsmedelspriserna har gjort att politiska beslutsfattare och lagstiftare blivit mer medvetna om de potentiella problemen i livsmedelskedjan och därför vidtagit åtgärder. På EU-nivå inrättade kommissionen under 2010 ett högnivåforum för en bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja, vars uppdrag sträcker sig till slutet av 2012.[42] Högnivåforumet sammanför en rad kommissionsinitiativ inom olika politikområden. Forumet har skapat ett antal expertplattformar som ska rikta in sig på olika aspekter av livsmedelkedjan. Särskilt tre av plattformarna är intressanta från konkurrenssynpunkt: i) plattformen för avtalsförhållanden mellan företag, ii) expertgruppen som utvecklar ett verktyg för att övervaka livsmedelspriserna och iii) plattformen för konkurrens inom livsmedelsindustrin.

Plattformen för avtalsförhållanden mellan företag behandlar till exempel frågor om skillnader i förhandlingsposition inom livsmedelskedjan, en fråga som ofta tas upp i samband med upprätthållandet av konkurrenslagstiftningen. Inom denna plattform har aktörerna kommit överens om gemensamma rättviseprinciper för kommersiella förhållanden inom livsmedelssektorn och om exempel på god respektive illojal handelssed, vilka emellertid inte fastställs i EU:s konkurrenslagstiftning. Plattformens arbete fortsätter.

Även de reformer av den gemensamma fiskeripolitiken och av den gemensamma jordbrukspolitiken som kommissionen presenterade 2011 kommer att få stora konsekvenser för konkurrensen inom dessa sektorer.[43] Framför allt den gemensamma jordbrukspolitiken spelar en viktig roll för konkurrensen i början av livsmedelskedjan. Även om artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget är tillämpliga på jordbruksprodukter innebär förslaget om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken att vissa undantag från artikel 101 i EUF-fördraget ska finnas kvar, trots att det övergripande syftet är att göra den gemensamma jordbrukspolitiken mer marknadsorienterad.

Frågan om skillnader i förhandlingsposition har även tagits upp i diskussionerna om reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Många aktörer har framhållit att de primära livsmedelsproducenterna har en svag förhandlingsposition eftersom jordbrukssektorn är så uppsplittrad jämfört med övriga led i livsmedelskedjan. Samma ståndpunkt uttrycks i Europaparlamentets betänkanden nyligen om reformen av jordbrukspolitiken.[44] För att komma till rätta med skillnaderna i förhandlingsposition innebär förslaget om reform av den gemensamma jordbrukspolitiken att producentorganisationerna ska få en starkare roll i alla led av jordbruksproduktionen. Eftersom medlemmarna av producentorganisationer är självständiga jordbruksproducenter och deras produktion är integrerad i varierande grad i producentorganisationerna är det emellertid viktigt att se till att producentorganisationerna fungerar på ett sätt som främjar konkurrens.

Konkurrensmyndigheterna ser till att livsmedelsmarknaderna fungerar bra för konsumenterna …

Höga livsmedelspriser kan vara följden av faktorer som ligger utanför konkurrenspolitikens räckvidd. De senaste prishöjningarna beror till största delen på högre råvarupriser som får genomslag i hela livsmedelskedjan och leder till högre konsumentpriser. Konkurrenslagstiftningen spelar emellertid en viktig roll för att se till att livsmedelsmarknaderna fungerar bra för konsumenterna. Många nationella konkurrensmyndigheter i EU har därför genomfört undersökningar av livsmedelssektorn på senare år för att få större kunskaper om hur marknaderna fungerar, upptäcka potentiella problem och föreslå lösningar.

På detaljhandelsnivån är livsmedelsmarknaderna ofta nationella eller regionala. Nationella konkurrensmyndigheter har en viktig roll när det gäller att tillämpa konkurrenslagstiftningen inom denna sektor. Generaldirektoratet för konkurrens har haft ett nära samarbete med de nationella konkurrensmyndigheterna inom det europeiska konkurrensnätverket för att utforma en enhetlig gemensam metod och se till att livsmedelsmarknaderna är fortsatt konkurrenskraftiga och fungerar effektivt. Ett av resultaten av detta samarbete är nätverkets rapport om de viktigaste åtgärder som konkurrensmyndigheter i Europa har vidtagit för att upprätthålla, främja och övervaka konkurrensen under de senaste åtta åren.[45] Rapporten visar vilket imponerande arbete de nationella konkurrensmyndigheterna har gjort på detta område med omkring 170 antitrustärenden, 1 300 ärenden om koncentrationskontroll och omkring 100 marknadsövervakningsåtgärder (däribland branschutredningar, marknadsundersökningar och rådgivande yttranden). Ärendena och övervakningsåtgärderna gällde en rad olika produkter och branscher i alla led av livsmedelskedjan.

Som rapporten visar är det spannmål, mejeriprodukter och en kategori med många olika produkter som oftast är föremål för utredningar i antitrustärenden. Konkurrensproblemen gäller i första hand kartellbildning, men även vertikala begränsningar och missbruk av dominerande ställning. Huvudsyftet med marknadsövervakningen har varit att få större kunskaper om hur livsmedelsmarknaderna fungerar, t.ex. hur priser slår igenom i de olika leden av livsmedelskedjan. Som en följd av dessa åtgärder har nationella konkurrensmyndigheter utfärdat flera rekommendationer för att skärpa konkurrensen på relevanta marknader. En del av dem har även fastställt principer för avtalsförhållanden mellan detaljister och leverantörer.

Vid sidan om de nationella konkurrensmyndigheterna har kommissionen även kontrollerat att konkurrensreglerna följs inom livsmedelssektorn, i synnerhet genom att utreda och bötfälla olagliga karteller och genom sin kontroll av företagskoncentrationer. I oktober beslutade kommissionen till exempel att koncernerna Chiquita och Pacific Fruit hade haft en priskartell för sin försäljning av bananer i södra Europa.[46] Företagen hade kommit överens om veckopriser och utbytt prisinformation om sina varumärken.

… och att samgåenden inte skadar konkurrensen

Livsmedelsbranschen präglas av fortsatt globalisering och av samgåenden, vilket framgår av antalet anmälningar om företagskoncentrationer som kommissionen fick på sitt bord 2011.[47] Samgåenden sker särskilt inom mejerisektorn, där kommissionen godkände tre planerade företagskoncentrationer.[48] När det gäller Arlas köp av Allgäuland inledde kommissionen en fördjupad utredning, men kom i slutändan fram till att det åtagande som den anmälande parten erbjöd sig att göra inte var nödvändigt. Den planerade affären godkändes därför utan att det ställdes några villkor. En granskning av företagskoncentrationer gjordes även inom apelsinjuice-[49] och sockerindustrierna 2011.

Fortsatta samgåenden inom sockersektorn

Sockersektorn är en koncentrerad marknad med höga hinder för nya aktörer. Regelreformen inom sockersektorn har accelererat marknadsutvecklingen, vilket har lett till att färre aktörer är verksamma i flera medlemsstater. Kommissionen beslutade fördjupa sin granskning av den kontroll som Südzucker fått över bolaget ED&F MAN[50], eftersom den preliminära utredningen hade visat på potentiella konkurrensproblem på marknaderna för vitt socker, särskilt i södra Europa, för importen av rårörsocker för raffinering i hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)[51], och för melass, särskilt i Centraleuropa. Kommissionen väntas tillkännage sitt beslut i april 2012.

2.2. Hur konkurrenspolitiken främjar tillväxt, sysselsättning och konkurrenskraft

I utvecklade ekonomier är den totala faktorproduktiviteten den viktigaste motorn för tillväxt. På senare år har det vuxit fram ett brett samförstånd kring vad som bidrar till den totala faktorproduktiviteten: kunskapsbaserad innovation och en ekonomi som främjar en dynamisk omfördelning av produktionsfaktorer mellan olika sektorer och industrier. Konkurrensutsatta marknader är bäst för att få fram långsiktigt framgångsrika företag. En stark konkurrenspolitik är ett viktigt inslag i en sammanhållen och samlad politik för att göra Europas industrier mer konkurrenskraftiga.

Forskning, utveckling och innovation

Konkurrens är en viktig motor bakom innovation och total faktorproduktivitet

Genom att uppmuntra innovation inom teknik och produktionsmetoder – steg för steg eller i form av plötsliga genombrott – kan konkurrenspolitiken ge viktiga bidrag till produktivitet och tillväxt. Karteller hindrar industrier att förnya sig och gör att verksamheten inriktas på maximering av överavkastning i stället för på innovation. Kommissionens utredning av anklagelserna om att vissa förlag tillsammans försöker kontrollera utvecklingen av e-böcker och därmed eventuellt försvåra utvecklingen av en konkurrensutsatt digital inre marknad på detta område är ett exempel på hur kommissionen har agerat på detta område.[52]

I mycket innovativa miljöer kan etablerade företag dessutom känna sig frestade att kontrollera innovationsprocessen till nytta för sig själva och till nackdel för nya aktörer. Upprätthållandet av antitrustreglerna måste säkra att dominerande aktörer inte kan utnyttja sin ställning för att motarbeta nya utmanare som har bärkraftiga nya idéer. Kommissionens pågående utredningar av Google beträffande sökning, annonsering och förmedling av annonsutrymme online[53] visar att kommissionen är fast besluten att upprätthålla konkurrenslagstiftningen inom de snabbväxande digitala sektorerna, så att de fungerar på rätt sätt med hänsyn till målen för den mer övergripande ”digitala agendan”. Kommissionen undersöker särskilt om Google ger obetalda sökresultat för konkurrerande söktjänster en lägre rankning och ger sina egna vertikala söktjänster en förmånlig behandling, samt anklagelserna om att företaget tvingar på annonspartner ett exklusivitetsvillkor och begränsar möjligheten att överföra innehållet i annonskampanjer online till konkurrerande annonsplattformar online.

Även läkemedelsbranschen styrs av forskning och utveckling och är starkt reglerad. Som kommissionens rapport om utredningen av läkemedelsbranschen visar är några av de viktigaste konkurrensfrågorna inom denna bransch eventuellt onödiga förseningar eller blockering av generiska läkemedel, samt utvecklingen och lanseringen av innovativa läkemedel.[54] Med tanke på att läkemedelsindustrin är global är en stark konkurrens inom denna sektor inte bara nödvändig för EU, utan även för att förbättra tillgången till innovativa och skäligt prissatta läkemedel för behövande i utvecklingsländer. Överenskommelser och avtalsförhållanden som fördröjer generiska produkters inträde på marknaden stod därför i fokus 2011, då kommissionen inledde två ärenden[55] som rörde dessa frågor.

Det statliga stödet till forskning, utveckling och innovation har ökat från 6,2 miljoner euro 2005 till 10,9 miljoner euro 2010 (+75 %) för att stödja skapandet av sysselsättning och stärka EU:s konkurrensförmåga genom enskilda fall och ordningar. Under 2011 godkände kommissionen medlemsstaternas stöd för sådana mål i minst 33 fall som gällde miljöskydd, 43 fall som gällde regional utveckling, 20 fall som gällde forskning och utveckling och minst 11 som gällde stöd till små och medelstora företag.[56]

Grönare tillväxt

Europa behöver konkurrenskraftiga energipriser, försörjningstrygghet, investeringar i infrastruktur och energikällor som respekterar miljömålen

I linje med målet om att främja en hållbar tillväxt har kommissionen börjat utarbeta riktlinjer för hur statligt stöd ska hanteras i samband med systemet för utsläppshandel. Syftet är att göra en avvägning mellan följande tre mål: att förhindra en avsevärd risk för koldioxidläckage till följd av att högre koldioxidkostnader slår igenom i elpriserna, att bevara de prissignaler som systemet för utsläppshandel skapar i syfte att uppnå en kostnadseffektiv minskning av koldioxidutsläppen, och att minimera snedvridningarna av konkurrensen på den inre marknaden genom att undvika ett bidragsrace inom EU i ett läge som präglas av ekonomisk osäkerhet och där det behövs budgetdisciplin.

Konkurrenspolitiken uppmuntrar effektivast tänkbara utnyttjande av befintlig teknik och befintliga resurser

Siffror visar att det finns en växande efterfrågan på lösningar som gör att energibehoven kan täckas med hjälp av hållbara energislag. Kommissionen har godkänt samrisksatsningar inom solkraft (både termisk solenergi och solceller)[57] och vindkraft[58]. Medlemsstaterna har gett anslag till åtgärder till stöd för energi från förnybara källor enligt de övergripande miljöskyddsriktlinjerna[59], samtidigt som flera medlemsstater har försökt främja miljövänliga bilar och produkter.

Nätindustrierna

Kommissionens arbete på antitrustområdet har varit inriktat på att förbättra marknadens funktion inom viktiga sektorer av ekonomin, t.ex. nätindustrierna.

Konkurrenspolitiken främjar effektiva och integrerade tjänster och förhindrar en uppsplittring av marknaden

Den inre marknaden kan inte förverkligas fullt ut om företag ingår överenskommelser om att dela marknaden längs nationella gränser. Överenskommelser som innehåller konkurrensklausuler äventyrar integreringen av den inre marknaden. Kommissionen skickade därför ett meddelande om invändningar till Telefónica och Portugal Telecom, eftersom dessa företag hade kommit överens om att inte konkurrera med varandra på sina respektive telekommarknader på Iberiska halvön.[60]

Tillväxt står även i centrum för policyn när det gäller statligt stöd till telekomsektorn. Under 2011 granskade kommissionen statligt stöd på nästan 2 miljarder euro som skulle finansiera utbyggnaden av bredband och nästa generationen nätverk i olika europeiska länder. Detta ledde till godkännandet av 18 stödordningar för att bygga ny telekominfrastruktur i områden med dålig täckning. De bidrar till att minska klyftan till mer utvecklade länder över hela världen, skärper konkurrensen på marknaderna och ger i sista hand konsumenterna tillgång till nya tjänster.

Konkurrenspolitiken främjar en dynamisk omfördelning av resurser (inträde och utträde)

Upprätthållandet av konkurrens inom energisektorn kan bidra till att säkra försörjningstryggheten genom att göra det lättare för aktörer att ta sig in på marknaden och genom att uppmuntra investeringar. Under 2011 inledde kommissionen en formell utredning mot elbolaget ČEZ eftersom det fanns misstankar om att bolaget kunde ha missbrukat sin dominerande ställning genom att hindra konkurrenter från att få tillträde till den tjeckiska elmarknaden.[61] Kommissionen gjorde även oannonserade inspektioner hos gasbolag i Central- och Östeuropa för att utreda om de hade vidtagit åtgärder för att konkurrenter inte skulle kunna tillhandahålla alternativa gaskällor eller åtgärder som kan innebära missbruk av dominerande ställning i leveranserna av gas, till exempel genom att ta ut alltför höga priser.

Förbättra flygbranschen: konkurrenspolitikens roll

Passagerarflyget har inte drabbats lika hårt av finanskrisen som godsflyget

Möjligheten att resa med flyg betraktas i dag som en självklarhet. Antalet flygpassagerare tredubblades mellan 1980 och 2000 och förväntas ytterligare fördubblas fram till 2020. År 2010 färdades 777 miljoner flygpassagerare på rutter som involverade flygplatser i EU, vilket var en ökning med 3 % jämfört med 2009. Omkring två tredjedelar av dessa resor skedde inom EU. Den stadiga tillväxten är ett bevis för de positiva effekterna av avregleringen av marknaden i kombination av upprätthållandet av konkurrensreglerna. Prognoser visar att flygtrafiken kommer att fortsätta att växa under det kommande decenniet med omkring 4 % om året.[62] Civilflyget bidrar på ett betydande sätt till den europeiska ekonomin eftersom det består av mer än 150 reguljära flygbolag, ett nätverk av mer än 450 flygplatser och omkring 4,5 miljoner anställda.[63] Dess verksamhet bidrar till 1,5 % av EU:s BNP. Att civilflyget har växt avsevärt sedan början av 1990-talet beror i första hand på avregleringen av sektorn, som ledde till prissänkningar och till att många nya aktörer tog sig in på marknaden. Antalet flygningar inom EU ökade med 140 % mellan 1992 och 2010.

Under 2010 fraktades 13,1 miljoner ton gods med flyg, varav 20 % inom EU. Detta är en ökning med 16 % jämfört med 2009, då den europeiska flygbranschen drabbades hårt av kollapsen i världshandeln till följd av finanskrisen.

Avregleringen har främjat konkurrens och skapat ett större utbud för passagerarna, men …

Avregleringen av flygmarknaden är ganska långt framskriden. Efter det att den inre flygmarknaden fullbordats 1997 har flera nya flygbolag kommit in på marknaden och haft en snabb utveckling, vilket har skärpt konkurrensen och gett passagerarna ett större utbud. Detta har även märkts i den relativt kraftiga ökningen av antalet passagerare på regionala flygplatser. På senare år verkar de regionala flygplatsernas konkurrensposition dock ha försvagats. Flygplatser med mindre än fem miljoner passagerare om året har nu ungefär samma tillväxttakt som större flygplatser.

… samgåenden har skapat en oro för olika typer av samverkan mellan flygbolagen

Det har samtidigt skett en betydande konsolidering bland flygbolagen. Den främsta orsaken till detta är att den tidigare marknadsstrukturen, som baserades på nationella flygbolag, visade sig vara ineffektiv på en öppen europeisk marknad. Flera samgåenden har ägt rum, i synnerhet mellan en del mindre och/eller mindre effektiva nationella flygbolag som tidigare skyddades genom rättsliga monopol. Det har även uppstått olika former av lösare samarbeten, allt ifrån bilaterala överenskommelser om koddelning till allianser (många flygbolag i och utanför Europa ingår i de tre stora allianserna Oneworld, Star Alliance och SkyTeam) eller samriskföretag. Restriktioner för utländska investeringar i olika jurisdiktioner (t.ex. EU och USA) är ett viktigt skäl till varför sådana lösare former av samarbeten mellan internationella flygbolag är så populära.

Kommissionens företagskoncentrations- och antitrustutredningar under 2011 har handlat både om konkurrenseffekterna av den ökade koncentrationen av utbudet på vissa rutter och hur samordningen mellan olika flygbolag påverkar konkurrensen.

Kommissionen föreslår en ny förordning om ankomst- och avgångstider som ska skärpa konkurrensen

I mars antog kommissionen en heltäckande strategi med en färdplan mot ett konkurrenskraftigt och resurseffektivt transportsystem.[64] Färdplanen består av 40 konkreta initiativ som ska öka rörligheten men samtidigt minska koldioxidutsläppen från transporter med 60 % fram till 2050. Ett åtgärdspaket kallat ”Bättre flygplatser” antogs i december 2011 för att hantera kapacitetsproblemet. Konkurrensen begränsas av den ökade trängseln på flygplatserna, den begränsade utbyggnaden av större ny flygplatsinfrastruktur och av tillgången till ankomst- och avgångstider, som är en bristvara. Ett av initiativen är ett förslag till en ny förordning om ankomst- och avgångstider[65] som antogs den 1 december för att göra det lättare för nya aktörer att ta sig in på marknaden och som uppmuntrar ett effektivare utnyttjande av flygplatsernas kapacitet. Den föreslagna förordningen förstärker oberoendet för samordnare av ankomst och avgångstider, förutser en skärpning av kravet på utnyttjande av ankomst- och avgångstider och tillåter uttryckligen andrahandshandel med ankomst- och avgångstider, vilket skulle göra det lättare för konkurrenter att ta sig in på de gamla monopolbolagens marknad. Konkurrensmyndigheterna skulle samtidigt behöva se till att de gamla monopolbolagen inte utnyttjar en enklare andrahandshandel för att ytterligare stärka sin position.

Åtgärdspaketet ”bättre flygplatser” innehåller även en ny förordning om marktjänster[66] som ska effektivisera och höja den allmänna kvaliteten på marktjänster genom att skärpa konkurrensen inom sektorn.

Åtaganden beträffande ankomst- och avgångstider har gjorts för att lösa företagskoncentrations- och antitrustärenden

I flera företagskoncentrations- och antitrustärenden erbjöd parterna ankomst- och avgångstider för att göra det lättare för konkurrenter att ta sig in på marknaden och därmed tillmötesgå konkurrensmyndigheternas krav. Åtaganden beträffande ankomst- och avgångstider är i synnerhet effektiva på överbelastade flygplatser där flygbolag måste ha tillgång till sådana tider för att kunna konkurrera.

Ett transatlantiskt samriskföretag gjorde åtaganden beträffande ankomst- och avgångstider, men …

År 2010 kom British Airways, American Airlines och Iberia, som ingår i Oneworld-alliansen, överens om att samordna tidtabeller, priser och kapacitet på rutter mellan Europa och Nordamerika. Kommissionens utredning av samriskföretaget ledde till ett beslut som innebar att de tre flygbolagens åtaganden blev bindande.[67] Flera konkurrenter ansökte om ankomst- och avgångstider eller andra särskilda arrangemang som erbjöds av parterna i samriskföretaget. Efter en granskning godkände kommissionen den 20 december 2010 Delta Airlines ansökan om ankomst- och avgångstider så att bolaget kunde starta nya flygningar från London Heathrow till Boston och Miami. Kommissionen fortsatte under 2011 att utreda arrangemang inom Star-[68] och SkyTeam-allianserna[69] och inledde två utredningar[70] för att kontrollera om koddelningsavtal mellan dels Lufthansa och Turkish Airlines, dels TAP Air Portugal och Brussels Airlines var tillåtna enligt lagstiftningen.

… de ansågs inte vara tillräckliga i samband med det planerade samgåendet mellan Aegean och Olympic

Att bevara utbudet för konsumenterna och priskonkurrensen på grekiska rutter

Den 26 januari förbjöd kommissionen det planerade samgåendet mellan Aegean Airlines och Olympic Air, de två största flygbolagen i Grekland, som hade anmälts i juni 2010. Kommissionen analyserade precis som i samband med tidigare samgåenden mellan flygbolag de sammantagna effekterna av det planerade samgåendet på enskilda rutter som trafikeras av båda bolagen. Kommissionen fann att samgåendet skulle ha resulterat i att det nya bolaget i stort sett skulle få monopolställning på nio rutter, bl.a. mellan Aten och Thessaloniki, Herakleion och Rhodos, till förfång för de mer än fyra miljoner passagerare som reser på dessa rutter varje år. För att motverka detta erbjöd Olympic och Aegean bl.a. att ge eventuella nya aktörer vissa ankomst- och avgångstider på Atens flygplats och andra grekiska flygplatser. Kommissionen ansåg dock att detta inte var tillräckligt eftersom varken flygplatsen i Aten eller de andra grekiska flygplatserna är överbelastade.

Till skillnad från tidigare flygbolagsärenden var problemet i själva verket inte tillgången till ankomst- och avgångstider. Problemet var att det trots att det fanns ankomst- och avgångstider inte fanns något bolag som hade en realistisk möjlighet att ta sig in på marknaden. Erbjudandet om ankomst- och avgångstider skulle därför inte ha ökat chanserna, eller gjort det lättare, för nya aktörer att börja trafikera dessa rutter. Eftersom det inte fanns något lämpligt sätt att avhjälpa denna situation hade kommissionen inget annat val än att förbjuda det planerade samgåendet.[71]

Uppkomsten av lågprisbolag och deras attraktivitet för regionala flygplatser …

Flygbranschen har genomgått dramatiska förändringar de senaste åren, inte minst på grund av lågprisbolagens spektakulära utveckling sedan 2005. Dessa bolag har skaffat sig betydande marknadsandelar, men har även gynnats av ett väsentligt statligt stöd. I flera fall har myndigheterna till exempel erbjudit lågprisbolag rabatter om de utnyttjar regionala flygplatser, som också har fått statliga anslag. En del gamla nationella flygbolag kommer kanske inte att överleva den nuvarande ekonomiska krisen och har begärt statligt stöd. Det bör därför inte komma som någon överraskning att kommissionen har tagit emot klagomål från konkurrenter.

… beaktas i samband med översynen av riktlinjerna för flygbranschen

I det nuvarande regelverket, som består av riktlinjerna för flygbranschen från 1994[72] och 2005[73], hanteras sådana frågeställningar främst genom att det fastställs villkor som investeringsstöd till flygplatsinfrastruktur och igångsättningsstöd för flygbolag måste uppfylla för att vara förenliga med lagstiftningen. År 2011 genomförde kommissionen ett offentligt samråd om tillämpningen och en eventuell översyn av dessa riktlinjer. Kommissionen överväger att anta nya riktlinjer under 2012 som ska ta hänsyn till hur flygplatser och flygbolag kan ha en positiv inverkan på den regionala utvecklingen, men utan att snedvrida konkurrensen eller leda till fler olönsamma flygplatser.

Kommissionen gör en hårdare granskning av stödet till regionala flygplatser och lågprisbolag, och …

I dag är de flesta regionala flygplatser i Europa inte lönsamma och kan bara överleva tack vare de bidrag de får från lokala myndigheter. Bara 8 % av flygplatserna i EU-27 är privatägda, medan 77 % är offentligägda och ytterligare 14 % har blandat ägande. Men att stänga flygplatserna är kanske inte ett alternativ, eftersom regionala flygplatser spelar en viktig roll för den lokala/regionala utvecklingen. För att bidra till en korrekt fördelning av de offentliga resurserna måste granskningen av det statliga stödet emellertid se till att det offentliga ägandet inte ger vissa flygplatser och flygbolag orättvisa fördelar framför andra. En sådan mer stringent roll för prövningen av ärenden mot bakgrund av reglerna om statligt stöd har framhållits i flera domar. I sin dom nyligen i målet om Leipzig-Halles flygplats slog tribunalen fast att byggande av flygplatsinfrastruktur ska granskas utifrån reglerna om statligt stöd, eftersom det inte kan särskiljas från driften av en flygplats som är en ekonomisk verksamhet.[74]

År 2011 inledde kommissionen formella utredningar av statligt stöd i sex ärenden[75] som rörde investerings- och igångsättningsstöd till flygbolag eller regionala flygplatser. De flesta av ärendena handlade om att lågprisbolag beviljades rabatterade flygplatsavgifter, ofta i kombination med marknadsföringsavtal som var av tvivelaktigt värde för flygplatserna.

… fortsätter att utreda omstruktureringsstödet till gamla nationella flygbolag

De gamla nationella flygbolagen har samtidigt konsoliderats och omstrukturerats, vilket har resulterat i viktiga prövningar av förenligheten med reglerna om statligt stöd. De formella utredningarna av omstruktureringsstödet till de tjeckiska och maltesiska nationella flygbolagen (Czech Airlines (ČSA)[76] och Air Malta[77]) är två bra exempel på detta.

2.3. Hur kommissionen främjar en konkurrenskultur

Upprätthållande och främjande är de två grenarna av en effektiv konkurrenspolitik

Kunskaper om fördelarna med konkurrens är nödvändiga för att medborgare ska kunna dra nytta av sina möjligheter som konsumenter, för att företag ska kunna konkurrera utifrån sina meriter och för att politiska beslutsfattare på EU-nivå, på nationell, regional och lokal nivå ska kunna genomföra initiativ som skapar en hållbar tillväxt.

Företagen och medlemsstaterna måste känna till och följa reglerna …

Marknader fungerar bättre om konsumenterna kan göra väl underbyggda val mellan olika produkter och tjänster, om företagen avstår från konkurrensbegränsande överenskommelser och metoder och om myndigheterna inser hur konkurrens kan bidra till lösningen av mer övergripande ekonomiska problem. I tider av ekonomisk nedgång är det särskilt viktigt att beslutsfattarna förstår vilken gynnsam inverkan konkurrens har på tillväxt och vilka skadliga effekter det kan få om man lättar på kraven. För att skapa en insikt om reglerna och få företagen att följa dem har kommissionen gett ut broschyren ”Compliance Matters” och lagt upp en sida på sin webbplats som hänvisar läsarna till tillgängligt material om effektiva strategier för efterlevnad av reglerna.[78]

Under 2011 gjordes ytterligare framsteg för att se till att berörda medlemsstater effektivt och omgående genomför kommissionens beslut om återkrävande av stöd. Syftet med att kräva tillbaka stöd är att återställa den situation som rådde på marknaden innan stödet beviljades och att skapa lika konkurrensvillkor på den inre marknaden. Andelen olagligt och oförenligt stöd som återstår att kräva tillbaka har minskat från 75 % i slutet av 2004 till omkring 12,3 % den 31 december 2011, medan det olagliga och oförenliga stöd som krävdes tillbaka ökade från 2,3 miljarder euro i december 2004 till 12,3 miljarder euro. Överträdelseförfaranden och rättsliga åtgärder mot medlemsstater som inte följer beslut om återkrävande av statligt stöd har visat sig vara effektiva. Under 2011 avslutades fem ärenden efter rättsliga förfaranden inför EU-domstolen. Rättsprocesser pågår fortfarande i 29 av 45 oavslutade ärenden.

… medan konkurrensmyndigheterna utökar sitt samarbete inom EU och internationellt

Kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna spelar en viktig roll i främjandet av en konkurrenskultur. De samarbetar inte bara när det gäller olika ärenden, utan även i utformningen av en politik via olika forum inom det europeiska konkurrensnätverket. Undergrupper som var aktiva under 2011 behandlade till exempel finansiella tjänster, livsmedels- och läkemedelsbranschen.

På globaliserade marknader måste konkurrenskulturen främjas internationellt, och kommissionen arbetar för att man ska uppnå konvergens när det gäller materiella regler och procedurregler. Samarbetsavtal har ingåtts med konkurrensmyndigheterna i USA, Kanada, Japan och Sydkorea. Mer långtgående avtal som ska effektivisera arbetet med specifika ärenden diskuteras för närvarande med myndigheterna i Schweiz och Kanada.

3. KONKURRENSDIALOG MED ANDRA INSTITUTIONER

3.1. Strukturerad dialog med Europaparlamentet

Även om kommissionen har full behörighet när det gäller att upprätthålla EU:s konkurrenslagstiftning, med förbehåll för EU-domstolarnas kontroll, deltar kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens och hans avdelningar i en ständig strukturerad dialog om konkurrensfrågor med Europaparlamentet, i synnerhet utskottet för ekonomi och valutafrågor (ECON).

Strukturerad dialog med ECON-utskottet

Under 2011 besökte kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens ECON-utskottet tre gånger för att delta i den strukturerade dialogen, lägga fram kommissionens arbetsprogram för 2011 (mars), årsrapporten om konkurrenspolitiken (juli) och kommissionens arbetsprogram för 2012 (november). Han deltog även i en utfrågning om kollektiv prövning och i ett möte med arbetsgruppen för konkurrensfrågor.

3.2. Uppföljning av parlamentets resolution om rapporten om konkurrenspolitiken 2009

I januari 2011 antog parlamentet sin resolution om kommissionens rapport om konkurrenspolitiken 2009.[79] I resolutionen lade man fram ett antal krav på kommissionen. Förutom kommissionens officiella svar på resolutionen skickade kommissionsledamoten med ansvar för konkurrensfrågor även ett brev till ordföranden i ECON-utskottet i mars, och hans avdelningar lämnade också detaljerade redogörelser på alla punkter som parlamentet tog upp i sin resolution.

Frågor som togs upp i Europaparlamentets resolution

Parlamentet var särskilt intresserat av kommissionens åtgärder med anledning av den finansiella och ekonomiska krisen och uppmanade kommissionen att göra en utvärdering av de tillfälliga statsstödsregler som infördes under krisen. GD Konkurrens utarbetade därför ett omfattande arbetsdokument om de tillfälliga statsstödsreglerna under den finansiella och ekonomiska krisen[80], som kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens överlämnade till ECON-utskottets ordförande i september.

I sin resolution erinrade parlamentet även om att kommissionen tidigare uppmanats lägga fram lagstiftning för att göra det lättare för enskilda och grupper att väcka talan om ersättning för skada som uppstått till följd av brott mot antitrustreglerna. Som svar på parlamentets krav på en enhetlig metod inom alla sektorer inledde kommissionen ett offentligt samråd om kollektiv prövning i mars. Kommissionens arbetsprogram för 2012 innehåller även ett förslag om rättsliga åtgärder om skadestånd i antitrustärenden som kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens kommer att lägga fram inför hela kommissionen 2012.

3.3. Kontakter mellan GD Konkurrens och parlamentets ECON-utskott

GD Konkurrens arrangerade två seminarier för assistenter och politiska rådgivare till ledamöterna i ECON-utskottet under 2011. Det första seminariet (i februari) gällde de viktigaste frågorna i arbetsprogrammet på konkurrensområdet 2011.[81] Det andra seminariet (i juli) arrangerades så att det sammanföll med den ansvarige kommissionsledamotens framläggande av årsrapporten om konkurrenspolitiken 2010. Därutöver talade generaldirektören för GD Konkurrens vid ECON-utskottets öppna samordnarsammanträde i maj.

Offentliga samråd och konsekvensbedömningar

GD Konkurrens informerar ECON-utskottets sekretariat om inledandet av offentliga samråd och välkomnar rent allmänt parlamentets synpunkter. GD Konkurrens står till förfogande för att ge parlamentsledamöterna information om frågor som är av särskilt intresse för dem. Synpunkter som inkommer under offentliga samråd, bakgrundsundersökningar som beställts, kommissionens konsekvensbedömningar och alla berörda arbetsdokument offentliggörs på internet. All information om pågående och tidigare offentliga samråd och konsekvensbedömningar finns även tillgänglig på GD Konkurrens webbplats[82].

Kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens och hans medarbetare deltog i möten i den tvärpolitiska gruppen om allmännyttiga tjänster innan det offentliga samrådet inleddes i mars. Kommissionsledamoten presenterade kommissionens preliminära inställning till ECON-utskottet i mars, återkom till utskottet i juli och senare i november. Under denna process ändrade kommissionen sitt ursprungliga förslag för att beakta vissa av parlamentets förslag.

Ledamöterna i ECON-utskottet har även uttryckt oro över kommissionens policy när det gäller böter som GD Konkurrens har bemött genom att förklara tillvägagångssättet vid utdömande av böter under seminarier och genom ett utförligt svar på en parlamentsledamots brev.

Kommissionens policy när det gäller böter

År 2011 offentliggjorde GD Konkurrens ett faktablad om böter[83], där man försöker förklara på vilka grunder böter utdöms och hur de beräknas. Man offentliggjorde även en broschyr om efterlevnad av regler för företag, där man framhåller vikten av att uppmuntra efterlevnad och säkra ett effektivt avskräckningsmedel. Kommissionen offentliggjorde även sin reviderade samling om bästa praxis i oktober. Man beskrev åtgärder för att öka insynen i antitrustutredningar. Framför allt innehåller alla meddelanden om invändningar, i vilka kommissionen framför sina argument i ett tidigt skede av ärendet och som parterna kan svara utförligt på, nu en hänvisning till parametrarna för eventuella böter.

Parlamentsledamöter ställer ofta frågor till kommissionen om enskilda pågående konkurrensärenden som kommissionen inte kan besvara på grund av kravet på utredningssekretess.

Pågående utredningar och branschutredningar

Tjänstemän från GD Konkurrens träffar regelbundet parlamentsledamöter på deras begäran för att förklara de formella stegen i utredningar och föra allmänna diskussioner om vissa branscher, så långt det är möjligt med tanke på sekretesskravet. Parlamentet har även upprepade gånger efterlyst branschutredningar på en rad områden, vilket kommissionen har beaktat. Kommissionen har en rad olika verktyg till sitt förfogande för att upprätthålla EU:s konkurrenslagstiftning, t.ex. utredningar i enskilda fall, branschutredningar och samarbeten med andra generaldirektorat om regleringsåtgärder. Branschutredningar är mycket resurskrävande, och samma mål kan ibland uppnås lika effektivt genom andra typer av utredningar.

3.4. Kontakter mellan GD Konkurrens och EESK

Kommissionen håller även Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) informerad om viktiga policyinitiativ och deltar i studiegrupps- och avdelningsmöten. Den 4 oktober besökte kommissionsledamoten med ansvar för konkurrens dessutom facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion för att lägga fram arbetsdokumentet om de tillfälliga statsstödsreglerna under den finansiella och ekonomiska krisen. Den 7 december antog EESK ett yttrande om rapporten om konkurrenspolitiken 2010.[84]

[1] Färdplanen för detta program stakades först ut i kommissionens meddelande av den 4 mars 2009, ”Främja återhämtning i Europa”, och planerna beskrevs i detalj i meddelandet av den 2 juni 2010, ”Reglering av finansiella tjänster för en hållbar tillväxt”.

[2] Kommissionens meddelande av den 23 november 2011, ”Årlig tillväxtöversikt 2012”.

[3] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/sv/ec/125626.pdf

[4] Meddelande från kommissionen om tillämpning, från och med den 1 januari 2012, av reglerna om statligt stöd på stödåtgärder till förmån för banker med anledning av finanskrisen, EUT C 356, 6.12.2011, s. 7, IP/11/1488.

[5] Antagna texter, P7_TA(2011)0023.

[6] Kommissionens arbetsdokument ”The effects of temporary State aid rules adopted in the context of the financial and economic crisis”. Tillgängligt på: http://ec.europa.eu/competition/publications/reports/temporary_stateaid_rules_en.html.

[7] Ärende SA.32504, Gemensam omstruktureringsplan för Anglo Irish Bank och Irish Nationwide Building Society , beslut av den 29 juni 2011, IP/11/801.

[8] Ärende SA.29590, WestLB , beslut av den 20 december 2011.

[9] Ärende SA.28264, Omstruktureringsstöd till Hypo Real Estate , beslut av den 18 juli 2011, EUT L 60/2012, IP/11/898.

[10] Ärende SA.29338, Omstrukturering av HSH Nordbank AG , beslut av den 20 september 2011.

[11] Ärende SA.31945, Stöd till avveckling av Eik Banki P/F och Eik Bank Denmark A/S , beslut av den 6 juni 2011, EUT C 274 17.9.2011, s. 3, IP/11/677.

[12] Ärende SA.32745, Omstrukturering av Kommunalkredit Austria AG , beslut av den 23 juni 2011, EUT C 239, 17.8.2011, s. 1, IP/11/389.

[13] Ärende SA.26674, Omstruktureringsstöd till ABN AMRO , beslut av den 5 april 2011, EUT L 333, 15.12.2011, s. 1, IP/11/406.

[14] Förutom dessa euroländer berörs även Rumänien och Lettland.

[15] Handeln med CDS-kontrakt sker mellan finansinstitut eller investerare. De är derivat som från början skapades för att skydda investerarna om ett företag eller en stat som de har investerat i skulle ställa in sina betalningar. De används även som ett spekulationsverktyg.

[16] Kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister, 15 september 2010, COM(2010)0484 final – COD 2010/0250*, IP/10/1125.

[17] IP/11/1219, 20.10.2011.

[18] Ärende COMP/39730, CDS (Credit Default Swaps) – Clearing, och ärende COMP/39745, CDS – Informationsmarknad, IP/11/509.

[19] Förslag till betänkande om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om antagande av tekniska krav för betalningar och autogireringar i euro och om ändring av förordning (EG) nr 924/2009 (COM(2010) 775 – C7-0434/2010 – 2010/0373(COD)) – Essayahbetänkandet, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0292+0+DOC+XML+V0//SV.

[20] Ärende COMP/39876, EPC e-betalningar, inledande av förfarande den 5 oktober 2011, IP/11/1076.

[21] Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 av den 16 september 2009 om kreditvärderingsinstitut, EUT L 302, 17.11.2009, s. 1.

[22] Ärende COMP/M.6166, Deutsche Börse/NYSE Euronext, EUT C 199, 7.7.2011, s. 9.

[23] Derivat är finansiella kontrakt vars värde baseras på en underliggande tillgång eller variabel, t.ex. aktier, räntor eller valutor. Derivat brukar användas för kurssäkring, investeringsändamål och allmän riskhantering på finansmarknaderna. Clearing spelar en viktig roll i handeln med derivat. Syftet med clearing är att hantera parternas risk under perioden mellan köp och avveckling.

[24] http://ec.europa.eu/europe2020/index_sv.htm

[25] Europadomstolens dom av den 27 september 2011 i målet A. Menarini Diagnostics S.R.L. mot Italien (nr 43509/08), punkterna 57–67.

[26] Målen C-272/09 P, KME Germany AG m.fl. mot kommissionen, C-386/10 P, Chalkor AE Epexergasias Metallon mot kommissionen, och C-389/10 P, KME Germany AG m.fl. mot kommissionen, domar av den 8 december 2011.

[27] Pressmeddelande och vanliga frågor, se http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html.

[28] Bästa praxis för förfaranden som rör artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget , EUT C 308, 20.10.2011, s. 6, se http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html.

[29] Kompetensområde för förhörsombudet , EUT L 275, 20.10.2011, s. 29.

[30] Best Practices for the submission of economic evidence and data collection in cases concerning the application of Articles 101 och 102 TFEU and in merger cases, se http://ec.europa.eu/competition/antitrust/legislation/legislation.html.

[31] Kommissionens meddelande om tillämpningen av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, EUT C 8, 11.1.2012, s. 4.Kommissionens beslut av den 20 december 2011 om tillämpningen av artikel 106.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på statligt stöd i form av ersättning för allmännyttiga tjänster som beviljas vissa företag som fått i uppdrag att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse (delgivet med nr K(2011) 9380), EUT L 7, 11.1.2012, s. 3.Meddelande från kommissionen – Europeiska unionens rambestämmelser för statligt stöd i form av ersättning för offentliga tjänster (2011), EUT C 8, 11.1.2012, s. 15. Se http://ec.europa.eu/competition/state_aid/legislation/sgei.html.

[32] Ärendena COMP/39579, Tvätt- och rengöringsmedel för konsumentbruk, beslut av den 13 april 2011, EUT C 193, 2.7.2011, s. 14, COMP/39482, Exotiska frukter, beslut av den 12 oktober 2011, COMP/39605, CRT Glass, beslut av den 19 oktober 2011, IP/11/1214 och COMP/39600, Kylkompressorer, beslut av den 7 december 2011.

[33] Ärende COMP/39525, Telekomunikacja Polska, beslut av den 22 juni 2011, EUT C 324, 9.11.2011, s. 7, IP/11/771.

[34] Ärendena COMP/M.6214, Seagate Technology / Samsung Electronics hårddiskverksamhet , beslut av den 19 oktober 2011, IP/11/1213 och COMP/M.6203, Western Digital Ireland / Viviti Technologies , beslut av den 23 november 2011, IP/11/1395.

[35] Ärende COMP/M.5984, Intel / McAfee , beslut av den 26 januari 2011, EUT C 98, 30.3.2011, s. 1, IP/11/70.

[36] Ärende COMP/M.6281, Microsoft/Skype, beslut av den 7 oktober 2011, EUT C 341, 22.11.2011, s. 2, IP/11/1164.

[37] Ärende COMP/M.6150, Veolia Transport/Trenitalia/JV, beslut av den 20 juli 2011, EUT C 249, 26.8.2011, s. 3, IP/11/917.

[38] Ärende COMP/M.6269, SNCF/HFPS/Wehinger GmbH/Rail Holding , beslut av den 20 juli 2011, EUT C 222, 28.7.2011, s. 1.

[39] Se preliminära siffror från GD Jordbruk, uppdateringen från juni 2011 av prisutvecklingen på jordbruksråvaror och livsmedel i EU, s. 6, diagram 5, se http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food06_2011_en.pdf.

[40] För en sammanfattning, se rapporten om konkurrensförmågan hos den europeiska livsmedelsindustrin av den 17 mars 2009, s. 59, se http://ec.europa.eu/enterprise/ sectors/food/files/high_level_group_2008/documents_hlg/final_report_hlg_17_03_09_en.pdf

[41] När man tittar på de samlade siffrorna för EU är det viktigt att komma ihåg att prisutvecklingen på livsmedel ofta varierar kraftigt, inte bara mellan medlemsstater utan även mellan produkter. Se t.ex. GD Jordbruks uppdatering i januari 2012 av prisutvecklingen på jordbruksråvaror och livsmedel i EU, s. 3, tabell 4, se http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/markets/foodprices/food01_2012_en.pdf.

[42] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/food/competitiveness/forum_food/index_en.htm

[43] http://ec.europa.eu/fisheries/reform/index_en.htm och http://ec.europa.eu/agriculture/cap-post-2013/legal-proposals/index_en.htm.

[44] Se t.ex. Europaparlamentets resolution av den 7 september 2010 om skäliga inkomster för jordbrukarna: en bättre fungerande livsmedelsförsörjningskedja i Europa (2009/2237(INI)), se http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2010-0302+0+DOC+XML+V0//SV, Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020: Att klara framtidens utmaningar i fråga om livsmedel, naturresurser och territoriell balans (2011/2051(INI)), se http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2011-0202+0+DOC+XML+V0//SV.

[45] Kommer att offentliggöras andra kvartalet 2012.

[46] Ärende COMP/39482, Exotiska frukter, beslut av den 12 oktober 2011.

[47] Under 2011 tog kommissionen emot 16 anmälningar som gällde planerade samgåenden inom livsmedelssektorn.

[48] Ärendena COMP/M.6119, Arla/Hansa, beslut av den 1 april 2011, EUT C 122, 20.4.2011, s. 6, IP/11/397, M.6242, Lactalis/Parmalat, beslut av den 14 juni 2011, EUT C 209, 15.7.2011, s. 14, IP/11/701 och M.6348, Arla Foods/Allgäuland, beslut av den 7 november 2011, EUT C 343, 23.11.2011, s. 14, IP/11/2011.

[49] Ärende COMP/M.5907, Votorantim/Fischer/JV , beslut av den 4 maj 2011, IP/11/531 .

[50] Ärende COMP/M.6286, Südzucker/ED&F Man , beslut av den 9 november 2011, EUT C 335, 16.11.2011, s. 2, IP/11/1327 .

[51] EU, Island, Liechtenstein och Norge.

[52] Ärende COMP/39847, Ebooks, IP/11/1509.

[53] Ärende COMP/39740, Foundem/Google och relaterade ärenden, IP/10/1624.

[54] För mer information om dessa frågor, se slutrapporten från branschutredningen 2009, se http://ec.europa.eu/competition/sectors/pharmaceuticals/inquiry/index.html, IP/09/1098, 8.7.2009.

[55] Ärende COMP/39686, Cephalon , IP/11/511, 28.4.2011, ärende COMP/39685, Fentanyl , IP/11/1228, 21.10.2011.

[56] Siffrorna gäller ärenden där det angivna målet var själva huvudsyftet med stödet. Siffran om stöd till små och medelstora företag omfattar även stöd till riskkapitaltillskott till små och medelstora företag. Siffrorna gäller beslut där stödet konstaterades vara förenligt med den inre marknaden och även sex beslut där kommissionen fann att det berörda statliga stödet inte utgjorde statligt stöd över huvud taget.

[57] Ärendena COMP/M.6112, Good Energies/NEIF/Newco , beslut av den 13 april 2011, EUT C 122, 20.4.2011, s. 6, COMP/M.6238, RREEF/SMAG/OHL/Arenales , beslut av den 10 augusti 2011, EUT C 255, 31.8.2011, s. 1, COMP/M.6303, Antin/RREEF/Andasol 1&2 , beslut av den 22 augusti 2011, EUT C 253, 30.8.2011, s. 1, och COMP/M.6273, Samsung/Korea Development Bank/KNS Solr , beslut av den 3 augusti 2011, EUT C 236, 12.8.2011, s. 6.

[58] Ärendena COMP/M.6233, FOEW/Dong Energy/Novasion/Aalborg Universitet/Universal Foundation , beslut av den 27 juli 2011, EUT C 228, 3.8.2011, s. 4, COMP/M.6176, Mitsubishi Corp/Barclays Bank/ Walney Topco I&II/SheringhamsShoal Topco , beslut av den 29 augusti 2011, EUT C 261, 3.9.2011, s. 1, COMP/M.6155, GEM/DEME/Electrawinds Offshore/SRIWE/Z - Kracht/Power@sea/Rent a Port Energy , beslut av den 6 juni 2011 och COMP/M.6206, Iberdrola/Caja Rural de Navarra/Renovables de la Ribera , beslut av den 30 juni 2011, EUT C 198, 6.7.2011, s. 1.

[59] Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd, EUT C 82, 1.4.2008, s. 1.

[60] Ärende COMP/39839, Telefónica och Portugal Telecom, IP/11/1241, 25.10.2011.

[61] Ärende COMP/39727, CEZ, IP/11/891, 15.7.2011.

[62] Fakta och viktiga händelser inom luftfarten, Europeiska kommissionen – GD Transport och rörlighet, se http://ec.europa.eu/transport/air/doc/03_2009_facts_figures.pdf.

[63] ”Flightpath 2050: Europe's visions for aviation”. Rapport från högnivågruppen för luftfartsforskning.

[64] Färdplan för ett gemensamt europeiskt transportområde – ett konkurrenskraftigt och resurseffektivt transportsystem, Europeiska kommissionens vitbok, COM(2011)0144 final, 28.3.2011.

[65] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om gemensamma regler för fördelning av ankomst- och avgångstider vid Europeiska unionens flygplatser (omarbetning), Europeiska kommissionen, COM(2011)0827 final, 1.12.2011.

[66] Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om marktjänster på flygplatser inom unionen och om upphävande av rådets direktiv 96/67/EG , Europeiska kommissionen, COM(2011)0824 final, 1.12.2011.

[67] Ärende COMP/39596, BA/AA/IB, beslut om åtaganden av den 14 juli 2010, EUT C 278, 15.10.2010, s. 14.

[68] Ärende COMP/39595, Continental/United/Lufthansa/Air Canada . Se MEMO/09/168, 20.4.2009.

[69] Ärende COMP/37984, SkyTeam .

[70] Ärendena COMP/39794, Lufthansa/Turkish Airlines och COMP/39860, Brussels Airlines/TAP Air Portugal. IP/11/147, 11.2.2011.

[71] Ärende COMP/M.5830, Olympic/Aegean Airlines, IP/11/68, 26.1.2011.

[72] Tillämpning av artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget och artikel 61 i EES-avtalet på statligt stöd till luftfartssektorn (EGT C 350, 10.12.1994, s. 5).

[73] Gemenskapens riktlinjer för finansiering av flygplatser och för statliga igångsättningsstöd för flygbolag med verksamhet på regionala flygplatser, EUT C 312, 9.12.2005, s. 1.

[74] De förenade målen T-443/08 och T-455/08, Freistaat Sachsen m.fl. mot kommissionen, tribunalens dom av den 24 mars 2011.

[75] Ärendena SA.31662, Påstått statligt stöd till Timisoaras flygplats, flygbolag som flyger på flygplatsen och WIZZ AIR , beslut av den 22 juli 2011, EUT C 270, 13.9.2011, s. 11, SA.29064, Olagligt statligt stöd av Irland till Aer Lingus, Aer Arann och Dublins flygplatsmyndighet , beslut av den 13 juli 2011, EUT C 306, 18.10.2011, s. 10, IP/11/874, SA.30743, Leipzig-Halles flygplats – ytterligare infrastrukturåtgärder , beslut av den 15 juni 2011, EUT C 284, 28.9.2011, s. 6, SA.32833, Frankfurt-Hahn – Påstått statligt stöd till flygplatsen och Ryanair , beslut av den 13 juli 2011, IP/11/874, SA.22932, Klagomål från Air France rörande stöd som Marseille har beviljat Ryanair , beslut av den 13 juli 2011, EUT C 334, 15.11.2011, s. 8, IP/11/874 och SA.30931, Ordning för investeringsstöd till flygplatser i Rumänien , beslut av den 23 juni 2011, EUT C 207, 13.7.2011, s. 3.

[76] Ärende SA.30908, CSA – Czech Airlines – omstruktureringsplan , beslut av den 23 februari 2011, EUT C 182, 23.6.2011, s. 13, IP/11/214.

[77] Ärende SA.33015, Air Malta plc .

[78] Se http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance.

[79] Antagna texter, P7_TA(2011)0023.

[80] Kommissionens arbetsdokument om effekterna av tillfälliga regler för statligt stöd som antagits med anledning av den finansiella och ekonomiska krisen, SEC(2011)1126 final (5.10.2011).

[81] Några av de frågor som behandlas är till exempel tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, riktlinjerna för undsättning och omstrukturering, kommissionens offentliga samråd om kollektiva prövningsrättigheter och böter.

[82] http://ec.europa.eu/competition/index_en.html

[83] Se http://ec.europa.eu/competition/antitrust/compliance/factsheet_fines_nov_2011_en.pdf.

[84][pic] Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Rapport från kommissionen – Rapport om konkurrenspolitiken 2010”, 7 december 2011, EUT C 43, 15.2.2012, s. 25. Se http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.int-opinions.19680.