1.Verkligheten bakom klimatförändringarnas effekter – vi måste agera NU

Klimatförändringarna är här i dag, så vi måste bygga en mer resilient morgondag. Världen har precis genomgått det varmaste årtionde som någonsin registrerats. Under de tio åren slogs rekordet för världens varmaste år åtta gånger. Människor, planet och välstånd är sårbara för klimatförändringar, och vi måste förhindra det vi inte kan anpassa oss till och anpassa oss till det vi inte kan förhindra. Och vi måste göra det snabbare, samt på ett smartare och mer systematiskt sätt. Covid-19-pandemins allvarliga inverkan på vår hälsa och vårt socioekonomiska välstånd är en tydlig varning om hur farligt det är att inte vara tillräckligt förberedd. De val vi gör i dag måste leda till en bättre värld.

Att stoppa alla utsläpp av växthusgaser skulle ändå inte förhindra de klimateffekter som redan pågår. De kommer att fortsätta i årtionden, även om ansträngningarna i världen och i Europa att minska växthusgasutsläppen visar sig vara effektiva. Även drastiska tillfälliga minskningar av utsläppen, såsom skedde under finanskrisen 2008 eller de ekonomiska störningarna i samband med covid-19-pandemin, har liten effekt på den globala uppvärmningens övergripande utveckling. Stora internationella åtaganden att uppnå klimatneutralitet ökar sannolikheten för att vi kan få ett scenario som är det bästa alternativet, men till och med då skulle betydande anpassningsinsatser krävas.

Extrema väderförhållanden blir allt vanligare och allvarligare . Detta har lett till en snabb uppgång i antalet katastrofer under de senaste 20 åren, liksom de skador som dessa har orsakat . Dessa extrema händelser rör sig om alltifrån skogsbränder och värmeböljor norr om polcirkeln till förödande torrperioder i Medelhavsområdet; från orkaner som drabbar EU:s yttersta randområden till skogar som decimeras av aldrig tidigare skådade invasioner av barkborrar i Central- och Östeuropa. Långsamt framskridande fenomen, såsom ökenspridning, förlust av den biologiska mångfalden, förstörelse av mark och ekosystem, försurning av haven eller höjning av havsnivån är lika destruktiva på lång sikt.

Klimatförändringarnas effekter har långtgående konsekvenser både i och utanför EU. Vattenbristen i EU har påverkat så varierande ekonomiska verksamheter som jordbruk, vattenbruk, turism, kylning av kraftverk och godstransporter på floder. Den påverkar inte bara ekonomin, utan även EU-medborgarnas hälsa och välbefinnande, när vi allt oftare drabbas av värmeböljor (globalt sett var den dödligaste katastrofen under 2019 värmeböljan i Europa, som krävde 2 500 människoliv). Vattenbristen utgör även en risk för livsmedelstryggheten, förvärrar befintliga sociala ojämlikheter och hotar kulturarvet. EU påverkas redan, och kommer i allt högre grad att påverkas, av klimateffekter utanför Europa genom domino- och spridningseffekter på handel eller migration. Detta gör att den internationella klimatresiliensen inte bara är en fråga om solidaritet, utan också om öppet strategiskt oberoende och egenintresse för EU och dess medlemsstater.

De ekonomiska förlusterna i samband med de allt vanligare klimatrelaterade extremhändelserna ökar. I EU uppgår dessa förluster redan till i genomsnitt 12 miljarder euro per år. Försiktiga, låga uppskattningar visar att om dagens EU-ekonomi utsätts för en global uppvärmning på 3 °C över förindustriella nivåer skulle detta leda till en årlig förlust på minst 170 miljarder euro (1,36 % av EU:s BNP ). En långsam höjning av havsnivån är också ett allt större orosmoment för kustområdena, som står för ~40 % av EU:s BNP och där ~40 % av EU:s befolkning är bosatta. Förlusterna fördelas ojämnt och skadar regioner som redan eventuellt redan drabbats av svårigheter som exempelvis låg tillväxt eller hög ungdomsarbetslöshet.

Europa antar klimatutmaningen. EU har förbundit sig att uppnå klimatneutralitet senast 2050 och har ett mer ambitiöst utsläppsminskningsmål på åtminstone 55 % fram till 2030, jämfört med 1990 års nivåer. Ett klimatnödläge har erkänts av Europaparlamentet, flera medlemsstater och över 300 städer. Europeiska rådet har slagit fast att klimatförändringarna är ett existentiellt hot. EU stödde 2020 års Leaders’ Pledge for Nature, en utfästelse från världens ledare att gemensamt komma till rätta med klimatkrisen och den kris som drabbat den biologiska mångfalden. Emfasen på den gröna omställningen i faciliteten för återhämtning och resiliens och nästa generations program inom sammanhållningspolitiken gör att det går att tidigarelägga investeringar och reformer som kan bidra till att öka resiliensen mot klimatchocker samt påskynda utfasningen av fossila bränslen i ekonomin. För den privata sektorn kommer EU-taxonomin för hållbar verksamhet att bilda en ram som underlättar klimatresilienta investeringar. På individnivå anser över 93 % av EU-medborgarna att klimatförändringarna är ett allvarligt problem, och 70 % ser positivt på klimatanpassning.

Vikten av anpassning erkänns alltmer på global nivå – men många rapporter visar på bristande beredskap . Extrema väderhändelser och deras effekter är närvarande nästan hela tiden i media och deras ökade intensitet och frekvens på grund av klimatförändringarna ligger högt på den globala offentliga dagordningen. Den globala kommissionen för anpassning framhöll att anpassningslösningar ofta utgör så kallade ”no regret”-åtgärder, dvs. de är värda att genomföra oberoende av hur klimatet i slutänden utvecklas. Detta beror på de många medföljande fördelarna, i synnerhet för naturbaserade lösningar och riskförebyggande åtgärder mot katastrofer, samt på anpassningens trefaldiga vinst, dvs. att den bidrar till att undvika framtida förluster av människoliv samt naturrelaterade och materiella förluster, skapa ekonomiska fördelar genom att minska riskerna, öka produktiviteten och stimulera innovation samt de sociala, miljömässiga och kulturella fördelarna.

Ruta 1: Torrperioder

På grund av förändringarna i klimatet står många regioner i Europa redan inför allt vanligare och allvarligare torrperioder som varar längre. Torrperioder kan orsaka dominoeffekter. De sänker exempelvis vattennivån i floder och i grundvattnet, hämmar trädens och grödornas tillväxt, ökar angreppen av skadegörare och underblåser skogsbränder. I Europa drabbas jordbruket, energisektorn och den allmänna vattenförsörjningen av huvuddelen av de förluster som orsakas av torka (motsvarande ~9 miljarder euro per år). Extremtorkan i Väst- och Centraleuropa under 2018, 2019 och 2020 orsakade betydande skador. Enbart under 2018 uppgick jordbruksskadorna till omkring 2 miljarder euro i Frankrike, 1,4 miljarder euro i Nederländerna och 770 miljoner euro i Tyskland. Med en global uppvärmning på 3 °C skulle torrperioder inträffa dubbelt så ofta och de totala förlusterna på grund av torka i Europa skulle öka till 40 miljarder euro per år, med de värsta följderna i Medelhavs- och Atlantområdena.

EU kan svara på torrperioder med kortsiktiga nödåtgärder inom ramen för EU:s civilskyddsmekanism, och det finns EU-omfattande system för tidig varning. Medlemsstaterna genomför en integrerad förvaltning av avrinningsområden genom ramdirektivet för vatten, och vissa medlemsstater har antagit planer för hantering av torka för känsliga avrinningsområden. Med tanke på att nästan alla avrinningsområden kan komma att drabbas på längre sikt måste det finnas organisatoriska och tekniska anpassningslösningar. Dessa inbegriper för jordbrukets del en hållbar användning och återanvändning av vatten, markförvaltning och vegetationstäcke, grödor som står emot torka, vertikal odling eller till och med planering av markanvändning och återställande av skadade områden. Inom energi och transport inbegrips förberedelser för störningar, i synnerhet med avseende på vattenvägar med godstransporter, vattenkraft och kylning för kraftverk. När det gäller dricksvatten rör det sig om främjande av vattenbesparingar för bostadshus eller ytterligare infrastruktur för försörjning och lagring.