Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Utvecklingen av mänskliga resurser på västra Balkan"

(2001/C 193/20)

Vid plenarsessionen den 12-13 juli 2000 beslutade kommittén att i enlighet med artikel 23.3 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande om "Utvecklingen av mänskliga resurser på västra Balkan".

REX-sektionen, som ansvarat för beredningen av kommitténs arbete i ärendet, antog sitt yttrande den 11 april 2001. Föredragande var Georgios Sklavounos.

Vid sin 381:a plenarsession den 25-26 april 2001 (sammanträdet den 25 april 2001) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 59 röster för, 1 emot och 4 nedlagda röster.

1. Yttrandets syfte och ämnesområde

1.1. Yttrandets syfte och ämnesområde kan beskrivas på följande vis:

1.1.2. Balkanområdets betydelse för den europeiska integrationen.

1.1.3. Vikten av mänskligt och socialt kapital för ekonomisk utveckling i området och för en hållbar utvidgning söderut.

1.1.4. Balkanområdets betydelse för att Medelhavsområdet skall integreras i de europeiska "strukturerna".

1.2. Yttrandets syfte är att framhålla betydelsen av dessa resurser och lägga fram en rad förslag som kan behövas för att finna en övergripande infallsvinkel när det gäller att utveckla mänskligt och socialt kapital på västra Balkan.

1.3. Det finns ett uppenbart behov av att EU för en tydlig, verkningsfull och bestämd utrikespolitik i allmänhet och i synnerhet när det gäller Balkan.

"Priset" för krig och instabilitet på västra balkan kommer att bli alltför högt för den europeiska integrationsprocessen. Därför är fred och stabilitet på västra Balkan inte en regional fråga, utan en europeisk fråga.

Det finns också behov av att på ett kraftfullt och beslutsamt sätt ge ny drivkraft åt stabilitetspakten så att den dels motsvarar förväntningarna från det europeiska samhället i allmänhet och från samhällslivets parter, dels når de mål som världssamfundet satt upp i anknytning till pakten samt tillmötesgår de lokala samhällenas behov.

Det behövs en organiserad, välstrukturerad och planerad medverkan från det europeiska civila samhället för att utveckla mänskligt och socialt kapital, deltagarkultur och strukturer för social dialog på västra Balkan.

Associeringsavtal är ett mycket användbart instrument för att integrera staterna på västra Balkan i de europeiska strukturerna, men det finns ett stort behov av en mer sammanhängande/övergripande infallsvinkel som omfattar området som helhet.

EU:s ekonomiska och sociala kommitté anser att den regionala infallsvinkeln och all sektorspolitik för västra Balkanområdet bör integreras i ett regionalt utvecklingsprogram.

2. Det mänskliga och sociala kapitalets betydelse för tillväxt i området

2.1. Världsbankens rapport "The Road to Stability and Prosperity in South Eastern Europe: A Regional Strategy Paper" av den 15 mars 2000 fäster mycket stor vikt vid utvecklingen av mänskligt och socialt kapital som en nödvändig faktor och/eller förutsättning för hållbar utveckling i området. Två kapitel (5 och 6) har anknytning till utvecklingen av mänskligt och socialt kapital, även om detta inte är huvudämnet.

2.2. Högre utbildning för att få till stånd kunnigt ledarskap, mänskligt kapital och social förändring.

2.2.1. Att utveckla en elit vars utbildning och perspektiv präglas av ett mångkulturellt synsätt och att bygga den yngre generationens utbildning på liknande grunder betraktas som investeringar för det sociala kapitalet och är avgörande för en hållbar framtid med fred.

2.2.2. Ett välutbildat mänskligt kapital ses som den avgörande faktorn för ekonomisk utveckling i området och är något som kan motverka fattigdom och miljöförstöring.

2.2.3. För närvarande kan man å ena sidan se att utbildningssystemet försämras och att välutbildade kompetenta personer saknar sysselsättningsmöjligheter, och å andra sidan sker en omfattande kunskapsflykt från området. Alla parter är medvetna om det akuta behovet av att modernisera utbildningssystemet.

3. Problemet

3.1. Den omfattande och fortgående förstöringen av mänskliga resurser och mänskligt och socialt kapital har tillsammans med kunskapsflykten och utvandringen lett till ett akut behov av ett effektivt helhetsgrepp för att åter samla, bygga upp och utveckla dessa resurser. Det är en avgörande faktor för ekonomisk återuppbyggnad i området.

3.2. Oavsett vilka faktorer som skapar problemen och hur stora skillnader det finns mellan länderna kan följande läge sägas gälla för hela västra Balkan efter övergången till demokrati och det senaste kriget på Balkan:

3.2.1. Den infrastruktur som krävs för hållbart mänskligt och socialt kapital har förstörts eller kraftigt försämrats. Förtroende saknas för den institutionella ramen, offentliga förvaltningar och myndigheter samt rättssystemen.

3.2.2. Social uppsplittring: sociala band har förlorat sin betydelse och samhällena har splittrats och delats upp med utgångspunkt i klaner, religiös tillhörighet, politiska partisanrörelser samt regional tillhörighet knuten till politiska ställningstaganden och klantillhörighet.

3.2.3. Asocial gruppsolidaritet som bygger på ett defensivt utestängande av andra. Släktlojaliteten har fått tillbaka sitt värde som den enda stadiga lojaliteten när lojalitet som inte bygger på släktband blir alltmer föränderlig och flytande.

3.2.4. Allmän misstro mot främlingar och misstro mot dem som inte tillhör den egna släkten.

3.2.5. Samarbetssvårigheter och misstro mot kollektiva organ och institutioner, även fackföreningar och politiska partier.

3.3. Vi står med andra ord inför ett sammanbrott eller en kraftig försvagning av allmängiltiga sociala band, värdesystem och värdestrukturer.

3.4. Konflikterna mellan de olika nationaliteterna och krigen vände uppmärksamheten från andra problem. De skapade en defensiv och utestängande nationell solidaritet som dolde missnöjet och splittringen inom de etniska grupperna, den politiska upplösningen och underutvecklingen.

3.5. För att det aktuella läget för mänskligt och socialt kapital skall kunna beskrivas korrekt och begripligt måste man beakta de i mångt och mycket olika men ändå parallella tragiska historiska skeendena i Albanien och före detta Jugoslavien under tiden efter andra världskriget.

3.6. Under Hoxhas styre i Albanien var målet att skapa en albansk identitet och ett kommunistiskt medvetande i Albaniens olika klaner och etniska och religiösa grupper, men detta misslyckades.

3.7. Det järnhårda styret, det alltför centraliserade elitistiska och byråkratiska enpartisystemet och den enorma ansträngningen för att utplåna Albaniens förflutna var dömt att misslyckas men fick långvariga negativa följdverkningar.

3.8. Tito hade andra mål som dock löper parallellt med Hoxhas. Genom en svag decentraliserad federation försökte han skapa en jugoslavisk identitet och ett socialistiskt medvetande hos de olika sydslaviska folkgrupperna, de icke-slaviska minoriteterna och andra minoriteter.

3.9. Att kommunismen föll samman, att världen inte längre organiserades i ett system med två motpoler och att överenskommelserna från Jaltakonferensen miste sin betydelse var faktorer som bidrog till att den albanska regimen snabbt föll samman och att den jugoslaviska federationen på ett tragiskt vis sakta föll sönder.

3.10. I områdets nuvarande partisystem har de flesta partierna sina rötter i de gamla regimerna och saknar erfarenhet av en verklig demokratisk tradition med deltagande, öppenhet och insyn. Det saknas insyn i finansieringen. Det finns inget system för medverkan eller något nedifrån och upp-tänkande med lokalt folkvalda representanter. Allt detta innebär att partierna inte är det som vanligtvis menas med partier inom den västerländska demokratiska och parlamentariska traditionen, utan snarare mekanismer för social kontroll, mekanismer som arbetar för att återställa en socialt accepterad och legitim ordning.

3.11. En av de viktigaste aspekterna av "problemet" är att stödgivande länder, internationella institutioner och icke-statliga organisationer har haft svårt att inse något som Världsbanken senare har medgivit:

"Ännu viktigare är att tyngdpunkten måste flyttas från politiken till institutionerna. Alltså institutioner enligt Douglas Norths tolkning: idéer, ideologier, fördomar och sociala regler - inte organisationer eller andra inrättningar. För att denna typ av institutioner skall förändras måste kulturen förändras.

Detta innebär mycket mer än att bara privatisera statsägda företag eller anta lagar. Det innebär också att förändra offentliganställda tjänstemäns inställning och även inställningen i den privata sektorn.

Vi inser att regeringar inte bara kan skapa och ge legitimitet åt nya institutioner och sociala normer och pådyvla allmänheten dessa genom lagar och politiska åtgärder. Det civila samhället måste känna ett behov av förändring. Därför måste vi placera oss i en position där vi kan stöda såväl allmänheten som de styrande - de båda sidorna i denna förändring(1)."

4. Kommunsystemet

Kommunsystemet är bräckligt och ineffektivt (särskilt i Albanien) eftersom det fungerat som en lägre styresnivå med förvaltare som utsetts uppifrån och/eller tjänstemän som utsetts av partierna, snarare än en lokal styresnivå med folkvalda representanter som ansvarar för den lokala välfärden och är ansvariga inför den lokala befolkningen. Under konfliktperioderna förlamades kommunsystemet av de etniska och religiösa murar som restes, och kommunsystemets utveckling försvårades av att enklaver i samhällena eller hela samhällen byggde på etnisk tillhörighet.

5. Offentlig förvaltning och hantering av den offentliga sektorn

5.1. Albaniens kultur med ett enpartisystem och partistyrning inom förvaltning och offentlig sektor och Jugoslaviens liknande kultur byggd på federal och etnisk grund innebar en långvarig ineffektivitet som ledde till dagens försvagning.

5.2. Krisen i offentlig förvaltning och i den offentliga sektorn har fördjupats av åren med konflikter, krig, embargon och en halvofficiell svart marknad för att täcka statliga och offentliga behov.

6. Allmän social upplösning

6.1. Rättssystemet och möjligheterna att upprätthålla lag och ordning påverkades av att det politiska systemet och värdesystemet föll samman i Albanien och att man i Makedonien, Kroatien, Serbien, Montenegro och Bosnien-Hercegovina sökte en identitet efter den jugoslaviska federalismens långsamma och tragiska sönderfall, socialismen, inbördeskriget, embargot och den djupa ekonomiska krisen.

6.2. Erfarenheterna från övergången från kommunismen har tillsammans med pyramidspelen i Albanien, bristen på insyn i privatiseringsprocesserna i Makedonien och Kroatien samt den svarta marknaden i Serbien och Montenegro byggt upp ett socialt klimat där medborgarna misstror både varandra och myndigheterna.

6.3. En förtroendekris har uppstått på alla nivåer i samtliga myndighetssfärer, och eftersom korruptionen fortgår fördjupas denna kris.

6.4. Att de sociala trygghetssystemen kollapsat och staten inte ens förmår betala ut pensioner och grundlöner har förstärkt den onda cirkeln av normlöshet och dessutom gett ny näring åt den svarta marknaden och den grå ekonomin samt gett den organiserade brottsligheten starkare fotfäste i samhället. I Makedonien är det exempelvis fler personer som går arbetslösa än som har sysselsättning. De massiva friställningarna åtföljs inte av utbildningsåtgärder, och det finns inte några utsikter till ny sysselsättning.

7. Levnadsstandard

7.1. En sjunkande levnadsstandard har åtminstone under det senaste årtiondet varit den bistra verkligheten i alla länder i detta område. Reallönerna sjunker, och den registrerade arbetslösheten uppgick exempelvis 1998 i Makedonien till 36 %, i Jugoslavien till 30 % och i Bosnien-Hercegovina till 55 %.

7.2. I Bulgarien blev andelen fattiga personer sju gånger större mellan 1995 och 1997, och i Rumänien blev den fem gånger så stor mellan 1989 och 1998.

7.3. Folkomflyttningar: Ungefär 3 miljoner personer har förflyttats enbart på grund av kriget där Serbien, Hercegovina och Kroatien var inblandade, det vill säga om man inte räknar in Kosovokrisen.

7.3.1. Enligt serbiska källor uppehåller sig i dag en miljon flyktingar i Serbien, och i och med att kostnaden för dessa är minst en dollar om dagen innebär de ur en strikt ekonomisk synvinkel en förödande börda för landets ekonomi.

7.3.2. 13 % av Montenegros befolkning utgörs av flyktingar.

7.3.3. När systemet för social trygghet, sjuk- och hälsovård samt socialt stöd bröt samman ökade det allmänna missnöjet, motviljan och den sociala upplösningen. Miljöförstöringen och myndigheternas och samhällets oförmåga att vidta verkningsfulla miljöskyddsåtgärder bidrar till att problemet växer och att hoten mot ett sunt samhälle blir fler. Situationen för minoriteterna, särskilt romerna, har förvärrats på grund av det senaste kriget.

8. Utbildning och ungdomsfrågor

8.1. De offentliga anslagen till utbildning är fortfarande låga i alla dessa länder. Skatteintäkternas del av BNP har minskat under de senaste åren. Eftersom BNP har minskat betydligt i alla länder under övergången till demokrati har budgetmedlen för utbildning minskat avsevärt om man slår ut dem på samtliga studerande. I flera länder har kapaciteten inom utbildningssektorns institutioner försvagats i och med den försämrade infrastrukturen, dåligt betalda, dåligt utbildade och omotiverade lärare, föråldrade undervisningsmaterial, läroplaner och undervisningsmetoder. Dessa problem blev större i etniskt blandade samhällen, där man har haft avsevärda svårigheter att utforma och tillämpa mångkulturella utbildningsprogram.

8.2. Behovet av möbler, utrustning och undervisningsmaterial är mycket stort i nästan alla länder i sydöstra Europa. Än viktigare är kapacitet att förvalta utbildningssystemen och få dem att fungera.

9. Brottslighet och korruption

Korruptionen anses vara en mycket viktig faktor bakom normlösheten och den sociala, ekonomiska och politiska underutvecklingen på Balkan i allmänhet och västra Balkan i synnerhet. Organisationen Transparency Internationals index för uppfattningen om korruptionsgraden i det egna landet rankar bland totalt 99 länder Makedonien som nr 63 (tillsammans med Rumänien), Kroatien som nr 74 och Albanien som nr 84.

9.1. I och med att konflikterna, otryggheten och den djupa fattigdomen finns kvar får korruptionen ny näring, och detta ger även näring till den organiserade brottsligheten. Handeln med kvinnor och barn uppmärksammades vid det senaste sammanträdet i nätverket för parlamentariker i sydöstra Europa (26-27 februari 2001 i Skopje i Makedonien). Denna handel ger stora förtjänster och främjar korruptionen.

9.2. Korruptionen och den organiserade brottsligheten är faktorer som bidrar till ytterligare social, ekonomisk, politisk och moralisk upplösning i området. Närvaron av utländska militärstyrkor anses bidra till kvinnohandel och prostitution och därmed till korruptionen.

9.3. Korruption och brottslighet när varandra. Som en följd av korruptionen frodas i detta område handel med kvinnor och barn, försäljning av fattiga barns organ, barnarbete och barnprostitution. Samtidigt bidrar dessa företeelser till att korruptionen fortsätter.

10. Möjligheterna

10.1. Balkanområdets historia i allmänhet och särskilt västra Balkanområdets historia består trots allt inte bara av en lång rad konflikter, hat och blodspillan. Flera historiker och sociologer har belagt att det finns perioder i historien som präglas av fredlig samlevnad och symbios, av nära och bred kontakt.

10.2. Bland publikationerna i ämnet kan exempelvis nämnas "den klassiska studien om osmosen mellan serber och albaner" som Milan Sufflay beskriver i sin bok Srbic Arbnasi (1925).

10.3. I Montenegro och norra Albanien ser vi också hur starka band mellan klaner på olika sidor om gränsen har tagit sig uttryck i äktenskap och krigsallianser. Klaner i Montenegro kan ses som sidogrenar av albanska släkter och vice versa.

10.4. Även i Kosovos historia har de sociala konflikterna inte bara haft att göra med etniska skillnader utan också med markägande. Fattiga kristna och muslimska albaner var på samma sida som serberna när de hamnade i konflikt med albanska markägare. Under Hoxhas styre råkade progressiva kosovoalbaner värre ut i Albanien än i Serbien, vilket visar att de politiska skiljelinjerna under vissa perioder var lika viktiga som de etniska.

11. Historiska vetenskapliga belägg och det kollektiva minnet kan vara till hjälp för att börja om på nytt i en anda av fred och samarbete

Detta område har tillräckliga naturtillgångar, ett viktigt kulturellt och historiskt arv och geopolitisk betydelse. Utvandringen från dessa områden har dessutom såväl ekonomiskt som kulturellt burit frukt i norra Europa, Australien, Kanada och USA. Generellt sett skulle det därför vara en stor fördel för Europa om detta område integrerades i EU:s strukturer och i EU.

12. Dagens insatser, planer och strategier

Ett omfattande och djupgående arbete har utförts när det gäller insatser, planer och strategier för Balkanområdet.

12.1. Stabilitetspakten är fortfarande en övergripande "mekanism" och plan för området och omfattar även ett intresse för att utveckla socialt och mänskligt kapital. Världssamfundet, Europas vanliga medborgare och befolkningen på västra Balkan har säkerligen stora förväntningar på stabilitetspakten. Att skapa denna pakt är i sig en bragd. Men om stabilitetspakten inte uppnår sina mål kommer misslyckandet att få långvariga och mycket svåra följdverkningar. I och med förändringarna i det forna Jugoslavien hoppas vi att det inte längre finns någon anledning att vänta med den avgörande omvandlingen av stabilitetspakten till en sammanhängande utvecklingspakt.

12.2. I Bosnien, Kosovo och Albanien finns ett närmast förvirrande överflöd av icke-statliga organisationer, institutioner, internationella organisationer, FN-organisationer, samt europeiska och amerikanska organisationer som ägnar sig åt Balkanområdet i allmänhet och västra Balkan i synnerhet.

12.3. Förutom ESK:s rapporter och yttranden kan även andra dokument av hög kvalitet nämnas:

12.4. CEPS plan för Balkan (Centre for European Policy Studies, 2000A.804, redaktörer: Michael Emerson och Daniel Gros).

12.5. Arbetsgruppens rapport om att främja hållbar ekonomi på Balkan: rapport från en internationell arbetsgrupp med stöd från Council on Foreign Relations i USA.

12.6. The Road to Stability and Prosperity in South Eastern Europe: A Regional Strategy Paper, 1 mars 2000, Världsbanken. Regionen Europa och Centralasien.

12.7. En mycket konkret grekisk handlingsplan för återuppbyggnad finns färdig och kan genomföras i området.

13. Viktiga gemensamma nämnare hos de olika institutionernas föreslagna planer visar på en gemensam plattform för handling

13.1. Det finns en politisk vilja hos alla dem som vill uppnå fred och stabilitet i området.

13.2. Det finns hundratals organisationer och sakkunniga som redan arbetar i och finansierar arbete i och för området.

13.3. Med åtaganden från EU och de internationella finansieringsinstituten förväntar sig världssamfundet och länderna i detta område konkreta resultat.

13.4. I och med förändringarna i Jugoslavien kommer EU naturligtvis att behandla hindren för en ny start med en regional infallsvinkel, en ny och stärkt verkningsfull strategi för västra Balkan samt en ny inställning till utvidgningen söderut.

14. Villkor för framgångsrika strategier för utveckling av mänskligt och socialt kapital

För att mänskligt och socialt kapital skall kunna utvecklas krävs ett gynnsamt klimat som inger hopp och säkerhet, främjar deltagande och ger garantier för rättvisa villkor i näringslivet och inom ramen för lokal- och regionalpolitiken, rättssystemet och det rättsliga förfarandena.

Världssamfundet, EU, de länder som undertecknat stabilitetspakten och myndigheterna i området måste vidta vissa nödvändiga åtgärder i detta hänseende.

Åtaganden från de länder som undertecknat stabilitetspakten när det gäller konkreta tidsplaner för varje delmoment i stabilitetspakten i samband med vissa prioriterade frågor, exempelvis säkra gränser:

- Minskade försvarskostnader.

- Åtaganden när det gäller en konkret regional utvecklingsplan och ett därtill kopplat genomförandeprogram för planering, samordning, finansiering och funktioner.

Man bör fastställa transnationella prioriteringsprojekt och utse myndigheter som ansvarar för respektive projekt.

Utveckling mot ett frihandelsområde på Balkan.

Utvidgningen av euro-zonen till att även omfatta valutorna på Balkan ("euroisering").

På EU-nivå fastställa instrument för regionalpolitiken, eller till exempel:

- Ett TEN-kontor för sydöstra Europa.

- Ett Ispa-kontor för sydöstra Europa.

- Ett Phare-kontor för sydöstra Europa.

- Ett kontor för kommunal utveckling i sydöstra Europa.

Fastställa instrument för regionalpolitiken inom vart och ett av länderna i sydöstra Europa samt regionala och sektorsbaserade ansvarsområden för Balkanområdet som helhet.

14.1. För en positiv dominoeffekt och nya nationella ansvarsområden i området

14.1.1. I alla dokument som skrivs om regionen betonas att varje stat måste ha som målsättning att främja utvecklingen av mänskligt och socialt kapital. Den ena regeringen efter den andra förlorar sin trovärdighet, oförmögna att skapa social samhörighet och bred solidaritet. En förklaring till detta är att dessa sociala "aspekter" inte behandlas i regeringsdekret eller ministerbeslut.

14.1.1.1. Engagemang för lokala, regionala och nationella angelägenheter kan inte väckas om man inte en gång för alla lyckas bryta den onda cirkeln och skapa positiva dominoeffekter och instrument för en hållbar fred, säkerhet, regionalt samarbete och intensiv utveckling.

14.1.2. Samtliga regeringar bör ge hög prioritet åt att utvärdera de framsteg som gjorts inom ramen för stabilitetspakten.

14.1.2.1. Världssamfundets engagemang för fred och stabilitet i området.

14.1.2.2. De viktigaste parterna i stabilitetspakten måste se till att ett krisprogram utarbetas i syfte att i möjligaste mån förbättra samordningen och effektiviteten i samband med det stöd som riktas till området, begränsa antalet organ, institutioner och organisationer till ett minimum och se till att kostnadsbesparingarna kommer stödtagarna till godo.

14.1.2.3. Att det regionala synsättet bör omsättas i regionala program. Vidare bör man på EU-nivå se till att åtgärderna rationaliseras och samordnas i så stor utsträckning som möjligt.

14.1.2.4. Utvidgningsprocessen bör samordnas med stabilitets- och anslutningsprocessen i området.

14.1.3. Sådana åtaganden kommer att fungera som en katalysator i samhällena och regeringarna i området.

14.1.3.1. Utifrån denna utgångspunkt kan regeringarna uppmanas och uppmuntras att utveckla regionala och nationella initiativ.

14.1.3.2. Mot denna bakgrund kommer näringslivet på regional och internationell nivå att reagera positivt på en inbjudan att delta, kunskapsflykten kommer att upphöra, de invånare som lämnat Balkan uppmuntras att flytta tillbaka och diasporan kan delta i återuppbyggandet av området.

14.2. Regionala finansieringsinstrument

14.2.1. För att kunna genomföra en politik, regionalpolitiska strategier eller ett projekt krävs finansiella medel, finansiell programplanering och förvaltning.

14.2.2. Genom regionala projektmyndigheter, regionala finansieringsinstrument och regionalpolitiska instrument till stöd för en regional utvecklingsplan kan man uppnå maximala samverkanseffekter. Komplementaritet skapar multiplikatoreffekter, inte enbart i samband med planering och finansiering, utan även när det gäller att skapa en grund för offentlig-privata partnerskap och säkerställa ett effektivt deltagande från de internationella finansinstitutens sida.

14.2.3. Denna typ av åtgärd kommer att få positiva dominoeffekter, som i sin tur kommer att bidra till ett positivt socialt klimat i lokalområdena och näringslivet. I förlängningen minskar riskerna för korruption, eftersom projekten omfattar hela Balkanområdet och således granskas både av länderna i området och EU.

14.2.4. Denna typ av åtgärd (regionala projektmyndigheter, regionala finansieringsinstrument, regional programplanering och regionalt genomförande) kräver och främjar uppbyggnad av institutioner på regional nivå, exempelvis i samband med forskning och utveckling inom miljöskydd och hållbarhet, vattenförsörjning, skydd av skogar och floder, samarbete mellan universitet inom ramen för en regional social dialog, bankverksamhet, reform av den offentliga förvaltningen, främjande av informationssamhället, hantering av stadsproblem och samarbete beträffande sektorsinriktade ekonomiska strategier, turism, jordbruk.

14.2.5. På en sådan konkret grund kommer man att kunna blåsa liv i det sociala engagemanget så att medborgarna kan delta i en ny kollektiv anda, i en deltagarkultur, i ett samhälle som präglas av framväxten av ett civilt samhälle. Icke-statliga organisationer kan bidra till att uppnå detta mål. Om man drar nytta av de positiva erfarenheterna och välfungerande metoder och lyckas undvika problem kommer sydöstra Europa att på bästa sätt kunna utnyttja de icke-statliga organisationernas roll i utvecklingen av det civila samhället och demokratin.

14.3. Främjande av engagemang och befogenheter på lokal nivå genom internationella och EU-styrda program

14.3.1. Ytterligare förutsättningar för att socialt och mänskligt kapital skall kunna utvecklas i västra Balkanområdet är att lokalsamhällena i så stor utsträckning som möjligt deltar i de internationella och EU-styrda programmen för social och ekonomisk återuppbyggnad. Vidare bör system för mikrokrediter och mikrofinansiering inrättas till stöd för den lokala ekonomin och småskaliga familjeföretag för att man skall kunna hantera arbetslösheten bland de unga. De erfarenheter som hittills gjorts med mikrofinansieringssystem på Balkan och andra ställen runt om i världen är positiva och inger hopp inför framtiden.

14.3.2. Det är mycket viktigt att undersöka om verksamheten inom det redan stora antalet organisationer, institutioner, fackföreningar, icke-statliga organisationer och kyrkor samordnas i syfte att förhindra kontraproduktiva effekter. Mycket seriösa uppgifter tyder på en sådan utveckling.

14.3.3. Det skulle vara positivt om man på alla nivåer informerade medborgarna om att det inte rör sig om konkurrens bland de egna välgörarna, utan hopp om överlevnad. Det är viktigt att media återger en tydlig, politisk bild av framtiden och betonar att denna bild kan förverkligas.

14.3.4. Alla organisationer som använder FN-medel och finansiering från de internationella finansinstituten måste utarbeta kostnads-nytto-analyser och årsrapporter.

14.3.5. FN och/eller de lokala myndigheterna bör efterlysa samarbete, samordning och en minskning av kostnaderna för genomförande till förmån för stödtagarna.

14.3.6. Rekrytera lokalbefolkning för att driva program och åtgärder, i så stor utsträckning som möjligt ersätta utländsk arbetskraft med inhemsk arbetskraft i Bosnien, Kosovo och Albanien och dra lärdom av tidigare misstag i samband med återuppbyggnaden i Serbien.

14.3.7. Samarbetet mellan de internationella finansiella instituten, de lokala intresseorganisationerna inom näringsliv och samhälle och det civila samhället bör förstärkas.

14.3.8. Tydligt samarbete mellan det organiserade civila samhället, organisationer och intressegrupper inom näringsliv och samhälle samt utveckling av oberoende lokala media som stöder mänskliga rättigheter, en deltagarkultur och lika möjligheter.

14.3.9. Insatser för att återuppbygga kommunerna och stärka deras ställning bör främjas med stöd av berörda europeiska organisationer.

14.4. Behov av att förbättra samordningen och effektiviteten i samband med återuppbyggnadsinsatserna, aktörerna och åtgärderna

14.4.1. Många undersökningar visar att nära samarbete och samordning är en nödvändighet. Världsbankens EU-kontor i Bryssel kan inte som enda ansvarig lösa problemet med samordning.

14.4.1.1. Överlappande ansvarsområden förekommer inom varje sektor och mellan alla deltagarnivåer på Balkan.

14.4.2. Inom den privata sektorn rör det sig om åtminstone tre aktiva grupper.

14.4.2.1. Den första gruppen bistår regeringen med råd om hur stabilitetspaktens investeringspaket bör införas.

14.4.2.2. Den andra gruppen är verksam inom ramen för den transatlantiska näringslivsdialogen.

14.4.2.3. Den tredje gruppen verkar inom ramen för det sydösteuropeiska samarbetsinitiativet.

14.4.3. På EU-nivå står vi inför den svåra utmaningen att på olika nivåer och utifrån olika maktcentra utforma och genomföra en politik för Balkanområdet.

14.4.3.1. Europeiska kommissionen som aktör inom ramen för externa ekonomiska frågor, externa politiska frågor, utvidgningen, bistånd och ekonomiska och finansiella frågor.

14.4.3.2. Rådet.

14.4.3.3. EU:s mellanstatliga nivå.

14.4.3.4. Utöver detta kan nämnas insatsgruppen för återuppbyggnad i Kosovo och de tidigare insatsgrupperna i Bosnien.

14.4.4. USA:s roll.

14.4.4.1. Även i USA utformas och genomförs politiken av ett flertal olika aktörer utifrån skilda maktcentra.

14.4.4.2. Det nationella säkerhetsrådet har ett särskilt regionkontor för frågor rörande sydöstra Europa. Vidare kan nämnas det nationella ekonomiska rådet, kontoret för ekonomiska frågor och Europakontoret.

14.4.4.3. Utrikesdepartementet har tillsatt ett antal samordningsansvariga: en samordnare för genomförandet av stabilitetspakten, en för stöd till sydöstra Europa, en för samarbetsinitiativ med sydöstra Europa och en särskild rådgivare för Kosovo.

14.4.4.4. Kontoret för internationell utveckling.

14.4.4.5. Handelsministeriet.

14.4.5. Utöver EU och USA är Världsbanken, Internationella valutafonden, Europeiska forsknings- och utvecklingsbanken och hundratals icke-statliga organisationer verksamma i Balkanområdet. De flesta av dessa (också finansierade genom statsbudgeten) eftersträvar egna mål och tjänar egna syften.

15. Rekommendationer beträffande regionala initiativ

15.1. Initiativ som syftar till att bekämpa social utslagning och återinföra omfattande social och regional solidaritet och identitet.

15.2. Att få bukt med sektsolidaritet är svårt, men inte omöjligt. Mycket kan uppnås genom specifikt inriktade insatser i syfte att sammanföra arbetsmarknadens parter och andra intressegrupper på båda sidor av en (etnisk, kulturell, religiös, regional och nationell) gräns på basis av teman som (för dem) är av avgörande betydelse. Som exempel kan nämnas följande:

15.3. Initiativ för regionen kring Adriatiska havet och Joniska havet.

15.3.1. Samarbete med miljöorganisationer för skydd av hav. Främjande av sådant samarbete inom ramen för EU-program, regionala program och nationella program.

15.3.2. Samarbete inom sektorer, exempelvis hotellägare inom turistbranschen.

15.3.3. Städer och hamnar inom ramen för samarbete i området kring Adriatiska havet.

15.4. Samarbete för att bygga upp infrastrukturen för en social dialog. Trovärdiga arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer.

15.4.1. Samarbete för att inrätta en regionkommitté.

15.4.2. Främja regionala sammanslutningar av olika yrkesgrupper, akademiker och universitet.

15.4.3. Regionala forskningssamarbeten i synnerhet om frågor beträffande en hållbar utveckling.

15.4.4. Regionalt mediasamarbete: tidningar, radio, TV, vetenskapliga tidskrifter.

15.5. Regionalt politiskt samarbete mellan politiska partier med samma inriktning.

15.6. Upprätta ett välstrukturerat regelbundet samarbete mellan myndigheter om regionala frågor, först och främst inom miljö.

15.7. Upprätta samarbete mellan kyrkor och församlingar.

15.8. På lokal, regional, nationell och internationell nivå krävs gemensamma insatser för att man skall kunna komma till rätta med de allvarliga växande behoven hos barn, kvinnor och äldre.

16. Rekommendationer när det gäller främjande av lokalt och regionalt samarbete

16.1. Främjande av lokalt och regionalt samarbete: Som en strategi mellan organiserade enheter på lokal och regional nivå (exempelvis städer, kommuner, regioner, kooperativ osv.) i två riktningar, å ena sidan mellan västra Balkanområdet och Balkan i största allmänhet, å andra sidan mellan lokala och regionala myndigheter i EU och motsvarande instanser i Balkanområdet.

16.1.1. Sörja för en välstrukturerad dialog på lokal och regional nivå mellan städer, hållbara städer, barnvänliga städer, välmående städer, säkra städer och städerna i Balkanområdet. Främja principen om "Balkandimensionen" i all övrig nationell politik.

17. Rekommendationer avseende nationellt ansvar: En framtidsinriktad handlingsplan för nationell försoning i vilken tydliga bestämmelser fastställs för utformningen av en civil och social utvecklingsdialog

17.1. Fastställa tydliga bestämmelser för social integration, minoriteters deltagande och oberoende och meritokratisk (I orginalet "merocratic". Ö.a.) administration och rättslig uppbyggnad.

17.1.1. Införa offentlig finansiering av politiska partier och säkerställa fullständig överskådlighet beträffande finanserna.

17.1.2. Allmänt accepterade oberoende styrelseorgan för statlig media.

17.1.3. Fastställa en tydlig strategi för en välfungerande stat som respekterar lagstiftningen, upprätthåller lag och ordning, tar ansvar, är överskådlig och demokratisk och har en välfungerande, konkurrenskraftig och tydligt definierad offentlig sektor.

17.1.4. En nationell strategi för omorganisering av kommuner och städer. Från att utgöra statsbyråkratins lägsta nivå bör de omformas till decentraliserade centra för maktutövning och ekonomisk utveckling.

17.2. I detta klimat präglat av säkerhet, stabilitet och hopp kan de icke-statliga organisationerna få gehör för sina ord och insatser när det gäller att på nytt bygga upp den sociala samhörigheten och etablera ett civilt samhälle.

17.2.1. I denna positiva miljö, präglad av dominoeffekten, kan en verklig civil dialog - och inte en parodi på en sådan - förankras, och socialt engagemang och deltagande kan utvecklas på nytt.

17.3. Genom att lägga tonvikten på makroekonomisk stabilitet, stöd till små och medelstora företag och en riktigt stark och oberoende roll för kommuner inom ramen för den lokala utvecklingsstrategin, skapar man på socioekonomisk och ledarskapsnivå sakta men säkert möjligheter för en utveckling på basis av nedifrån-och-upp-principen. De små och medelstora företagens roll är utan tvekan av avgörande betydelse, inte enbart för ekonomin utan även för den sociala sammanhållningen, den sociala utvecklingen, sysselsättningen, återuppbyggnaden och förstärkandet av den sociala samhörigheten och återupplivandet av den lokala ledarskapspotentialen. Det bör stå klart att stöd till familjebaserade småföretag är en i synnerhet viktig faktor när det gäller att återupprätta social sammanhållning.

17.4. Nationella strategier för att förnya skol- och utbildningssystemet.

17.4.1. Samarbete mellan universitet för att införa en europeisk dimension i undervisningen.

17.4.2. Harmonisering av kursplaner för att främja ömsesidigt erkännande och rörligheten för studerande mellan universitet och skolor i Europa.

17.4.3. Införande av modulsystem och system för överföring av studiemeriter.

17.5. Nationella strategier för att repatriera utflyttat mänskligt kapital och för att återföra diasporan och låta denna grupp medverka i återuppbyggnadsprogrammen.

17.6. Åtgärder för att på nytt tilldela de lokala universiteten, akademikerna och kultureliten en roll i samband med återupprättandet av ländernas värdesystem och värdestruktur.

18. Rekommendationer beträffande ESK:s roll

18.1. Som ett av de främsta instrumenten för att skapa en positiv dominoeffekt inom ramen för social återuppbyggnad spelar Ekonomiska och sociala kommittén, delvis genom handlingsplanen, en avgörande roll när det gäller att främja den sociala och civila dialogen, såväl i de enskilda länderna som i regionen som helhet. Åtgärder för att förbättra samordningen och dialogen mellan de mest betydelsefulla icke-statliga organisationerna skulle kunna vara av stort värde i detta sammanhang.

18.2. För att den sociala och civila dialogen skall kunna fungera effektivt krävs en viss utvecklingsnivå med avseende på det mänskliga och sociala kapitalet, men samtidigt bidrar denna dialog även till en hållbar utveckling av kapitalet.

18.3. Den regionala sociala och civila dialogen kan utnyttjas i syfte att utveckla följande:

- Regionala intressegrupper, gemensamma insatser och samarbete.

- Kontakter mellan den regionala eliten och de regionala ledarna, samarbete och ömsesidigt förtroende.

18.3.1. Regionalt elitsamarbete i syfte att utforma och stödja regionala utvecklingsprogram för att främja de ungas engagemang och deltagande på alla nivåer i beslutsprocessen.

18.3.2. Samarbete med Regionkommittén och Europaparlamentet för att förstärka lojaliteten på lokal, regional och överstatlig nivå på Balkan generellt, men främst på västra Balkan. Upprättandet av ett nätverk av parlamentsledamöter i Sydösteuropa är ett utmärkt exempel på ett överstatligt nätverk.

18.3.3. ESK kan fortsätta med sådana initiativ som att organisera regionalt samarbete och en strukturell dialog på basis av de tre kategorierna i kommittén, dvs. grupp I, grupp II och grupp III.

18.3.4. Uppmana och uppmuntra medlemsstaterna att bistå de ekonomiska och sociala råden i länderna på Balkan med utbildning, vetenskapligt stöd och vetenskaplig information.

18.3.5. Ge Balkanländerna tillgång till information och databaser.

18.3.6. ESK:s yttranden i viktiga ärenden, till exempel en hållbar utveckling och frågor, bör ställas till deras förfogande.

18.3.7. Anordna konferenser i varje enskilt land för att diskutera utvecklingen av mänskligt och socialt kapital som den främsta förutsättningen för en god förvaltning och utvecklingen av ett deltagarsamhälle.

18.3.8. Stödja upprättandet av ett sydeuropeiskt forum bestående av sociala och ekonomiska råd, en regionkommitté och en allians av städer, eller åtminstone huvudstäderna.

18.3.9. Främja samarbetet mellan universitet på Balkan som de främsta källorna till kunskap och framtida ledarskap.

18.3.10. Stödja utformningen av och verksamheten inom ett forum för Balkandiasporan.

Bryssel den 25 april 2001.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) TRANSITION: Transition Newsletter - The Newsletter About Reforming Economies - nov-dec 2000/jan 2001.

BILAGA I

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

1. Det mänskliga och sociala kapitalets betydelse för tillväxten

1.1. Världens samlade och utvärderade erfarenheter av bästa praxis samt jämförelser av förvaltning och styrelseformer visar vilken avgörande betydelse det mänskliga och sociala kapitalet har för den ekonomiska utvecklingen.

1.1.1. FN och Världsbanken lägger i sina rapporter allt större vikt vid detta viktiga kapital, och argumenterar för att det skall få hög prioritet och att politiken på detta område skall genomföras.

1.1.2. Den politik som syftar till att bygga upp och förvalta socialt kapital är under utveckling och får stöd genom FN-program. Denna politik omfattar följande:

- Utveckling av socialt kapital.

- Förening av socialt kapital.

- Sammanlänkning av socialt kapital.

1.1.3. Forskning och jämförande studier i industriländer visar att det mänskliga och sociala kapitalet inte bara har en enorm betydelse i utvecklingsländerna (för att bekämpa fattigdom och skynda på tillväxten), utan att det även är viktigt för industriländerna om de skall kunna förbli konkurrenskraftiga.

1.1.4. Det är allmänt accepterat att varken geografisk placering, naturtillgångar eller ens militär styrka numera är avgörande. Ett lands välfärd beror i stället på hur landet och dess medborgare organiserar och förvaltar sin ekonomi, vilka institutioner som upprättas och vilka investeringar som görs individuellt och kollektivt.

1.1.5. Förvaltningskulturens filosofi och praktik har förändrats mot kapitalintensiva konkurrensstrategier i fråga om mänskligt och socialt kapital, vilket visar på en övergång från jämförbara fördelar (låga arbetskostnader eller naturtillgångar) till konkurrensfördelar, som en följd av utpräglade och verkligt konkurrenskraftiga strategier för produktion, drift, marknadsföring, produkter och tjänster.

1.2. Rätt uppfattat mäts produktivitet både i det värde (de priser) som ett lands produkter betingar på marknaden och i den effektivitet med vilken de tillverkas.

1.2.1. Enkelt sagt står det klart att tillverkning av fler produktenheter per arbets- eller kapitalenhet inte nödvändigtvis garanterar större vinst (eller löner). Större vinst kräver stabila eller allt högre produktpriser.

"Den ekonomiska utvecklingens centrala frågeställning är hur man kan skapa villkor för en snabb och hållbar produktivitetstillväxt."

1.2.2. Ett lands produktivitet är summan av alla dess företags produktivitet. Det är alltså resultatet av förvaltningen av det samlade mänskliga och sociala kapitalets utveckling.

1.2.3. Produktivitet som en lokalt, socialt, kollektivt och kulturellt utvecklad process går hand i hand med utvecklingen och förvaltningen av mänskligt och socialt kapital. Jämförande förvaltningsstudier på internationell nivå visar följande:

2. För att företag skall ha råd att överleva i den internationella konkurrensen eller ens kunna konkurrera på världsnivå måste de bygga på produktivitet, och ta tillvara produktiviteten i lokala företagsgrupper (kluster) och företag med inbördes förbindelser.

De måste kunna dra nytta av samlad kunskap och erfarenhet, sakkunskap inom forskningsinstitut, tillgång till välutbildad personal, en effektiv lokal offentlig förvaltning, infrastruktur av hög kvalitet för grundläggande tjänster som kommunikationer osv.

2.1. Man måste verkligen förstå att produktivitet inte är och inte kan vara en "enmansshow". Den är resultatet av processer, kollektiva processer inom det geografiska området, företagsklimatet och regionen.

2.1.1. Det samlade lokala mänskliga och sociala kapitalet, den institutionella ramen, formella och informella samarbetslänkar, de samlade erfarenheterna av förvaltningen och spridningen av ovannämnda kapital utgör den påtagliga och icke påtagliga grund på vilken produktivitet utvecklas och konkurrenskraft styrs och upprätthålls.

2.1.2. Företagens konkurrenskraft kräver ett fruktbart och positivt företagsklimat, rättsligt och administrativt klimat, forsknings- och universitetsklimat samt bankklimat där företagspraxis och en kodex för företagskultur råder.

2.2. Företagsklimatet kan inte vara resultatet av företagets verksamhet. Det kommer att vara resultatet av den övergripande process som utgörs av effektivt samarbete mellan företagsvärlden, vetenskapsvärlden och staten samt relationerna mellan företag och anställda, den förhärskande kulturen i de lokala eliternas och ledarnas verksamhet och samarbete.

BILAGA II

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Huvudtermer

- Mänskliga resurser

Vanligen avser termen mänskliga resurser folkmängd, ålderskategorier och arbetskraft.

- Humankapital

Som humankapital definieras varje individs mått av nedanstående:

- utbildning, kunskap

- erfarenhet, sakkunskap, specialkunskaper

- yrkesskicklighet, kreativitet

- förmåga och vilja att ta initiativ

- vilja och förmåga till samarbete för att uppfylla personliga, grupprelaterade eller sociala behov.

I litteratur i ämnet används mänskliga resurser och humankapital ibland synonymt.

- Socialt kapital

Socialt kapital i ett givet samhälle definieras som den förhärskande hierarkin mellan värderingar och behov, den rådande arbetsetiken.

Förekomsten av social solidaritet och sociala band, social känslighet, förmåga att lösa och/eller övervinna konflikter.

Att institutionalisera samarbetet och dialogen mellan eliter och grupper av ledare.

Att beakta, värdera, respektera och till och med vara villig att av fri vilja tjäna det allmänna bästa, det gemensamma intresset, det sociala intresset i alla dess former: Osynligt och immateriellt kapital används ofta i den betydelse som nämns ovan vad gäller kostnaden i dollar. Vad gäller firmor görs en skillnad mellan osynligt och immateriellt kapital, dvs. "kapital" skapat inom och utom en firma.

- Sociala band

Detta är en klart sociologisk term som avser vad som förbinder individer i ett samhälle och vad som utgör en "gemenskap". Termen avser sammanbindande krafter, men sådana som inte är obligatoriska enligt lag eller påbjudna ovanifrån. Ibland tolkas det sociala bandet som tecken på tillhörighet till ett särskilt samhälle.

- Det civila samhället(1)

Ett civilt samhälle definieras som ett sådant i motsats till ett icke-civilt samhälle av auktoritärt slag. Detta innebär att de grundläggande och främsta egenskaperna i den ena eller andra typen av samhälle är avhängiga av beslutsprocessen, graden av social integration och deltagande i beslutsfattandet och det faktiska sociala deltagandet.

Ett civilt samhälle är ett samhälle där

- statens funktioner och politik fritt och på ett avgörande sätt påverkas, bestäms och bedöms av organiserade sociala intressegrupper, av det organiserade samhället självt,

- de sociala intressegrupperna, oberoende av staten, fritt och demokratiskt deltar i att definiera, omdefiniera och arbeta för gemensamma intressen, allmänna intressen eller gruppintressen, och verkar för mänskliga rättigheter och rättigheter för särskilda grupper, och i utvecklingen av en kultur med deltagardemokrati eller av sociala strukturer.

- Utvecklingen av det civila samhället

Utvecklingen av det civila samhället kan inte mätas genom det ökande antalet icke-statliga organisationer som (på skattebetalarnas bekostnad) tävlar om att öka sitt inflytande och antalet socialt marginaliserade grupper som är beroende av dem och som de betjänar.

Det civila samhällets utveckling mäts genom arten, rollen och funktionen hos det civila samhällets organisationer.

Ett civilt samhället utvecklas genom många faktorer: Organisationerna i det civila samhället hjälper till att göra det möjligt för samhället och den genomsnittlige medborgaren att via organisationer och institutioner på ett kritiskt och effektivt sätt delta i lösningen av sociala problem, att påverka regeringen i beslutsfattandet, att verka för social integration, deltagardemokrati, kultur och samhällsbygge. Det civila samhället utvecklas inte genom starka enskilda organisationer, vars mål är att ersätta staten genom att erbjuda social omsorg eller att ersätta samhället genom filantropisk verksamhet.

(1) I september 1999 avgav ESK ett yttrande om det organiserade medborgarsamhällets roll och bidrag vid byggandet av Europa.

BILAGA III

till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Statistic and information material

Table 1: EU Assistance to Balkan Countries 1991-1999((Includes assistance for economic programs, democracy, institution-building, humanitarian aid, balance-of-payments support, and infrastructure.)) (millions of dollars)((Converted from euro figures at euro 1000 = $ 1,03.))

>Plats för tabell>

Source:

EU press release dated November 19, 1999.

Table 2: US Assistance Funding for Balkan Countries: Economic Restructuring, Institution-Building, and Social Development Programs, Fiscal Year 1991-1999((US assistance provided through SEED Act funding. Does not include substantial humanitarian assistance provided under other programs.)) (millions of dollars)

>Plats för tabell>

Source:

US State Department.

Table 3: Breakdown of US Aid Commitments to Kosovo, November 1999-December 2000((Commitments made at the aid coordination conference in Brussels on November 17, 1999.)) (millions of dollars)

>Plats för tabell>

Source:

US State Department and World Bank/European Commission webpage on Economic Reconstruction and Development in Southeast Europe (www.seerecon.org).

Table 4: Transparency International Corruption Indicators((The Transparency International Corruption Index for 1999 has been published on October 26, 1999. CPI scores relate to perceptions of the depth of corruption as seen by business people, risk analysts, and the general public and ranges between 10 (highly clean) and 0 (highly corrupt).))

>Plats för tabell>

Table 5: Currently Displaced Persons (Refugees and IDPs) in SEE Region

>Plats för tabell>

Source:

UNHCR, November 15, 1999.

Table 6: Selected Indicators On Political Process/Accountability/Paticipatory Institutions

>Plats för tabell>

Note:

Bigger numbers indicate better governance for KKZ, and worse governance for FH.

Table 7: Selected Corruption Indicators

>Plats för tabell>

Note:

Bigger numbers indicate worse governance for FH, EBRD bribery questions - bigger numbers indicate bettergfovernance TI, KKZ, and ICRG.

Table 8: Selected Legal/Judicial Indicators

>Plats för tabell>

Note:

Bigger numbers indicate worse governance for FH abd WDR97. Bigger numbers indicate better governance for EBRD law and order index, TI, KKZ, and ICRG.

Table 9: Summary of Social Indicators for SEE, 1997

>Plats för tabell>

Source:

WB ECA Social Protection Strategy (1999 draft); UNICEF Transmonee report (1999); UNDP Human Security in SEE (1999).

We have to indicate that the situation is severely deteriorating from 1995-1996 up to 2000.

Ruta 1: Fattigdomsnivåer i sydöstra Europa

- Det finns stora regionala variationer när det gäller fattigdomsnivåer i alla länder: mellan inlands/bergsområden och kustnära områden i Albanien; mellan Republika Srpska (RS) och federationen i Bosnien-Herzegovina (samt inom varje enhet); och mellan norra och södra delarna av Rumänien. Skillnaderna i konsumtionsnivå förstärks av varierande tillgång på sociala tjänster av hög kvalitet, vilket ökar sannolikheten för beständig fattigdom i vissa geografiska områden.

- I alla länderna är fattigdomen värre på landsbygden än i städerna. Fattigdomsnivån var i Rumänien (1994) 80 % högre på landsbygden än i städerna, i Bulgarien (1997) 23 %, i Albanien (1996) cirka fem gånger högre på landsbygden än i städerna (Tirana undantaget), och i Kroatien (1998) betydligt högre. Dessutom är fattigdomsklyftan (dvs. hur långt under fattigdomsstrecket en genomsnittligt fattig befinner sig) och fattigdomens allvar (som tar hänsyn till ojämlikhet mellan fattiga) betydligt värre på landsbygden.

- Det finns ett starkt samband mellan familjeöverhuvudets utbildningsnivå och fattigdomen: Universitetsutbildning gör det högst osannolikt att hushåll blir fattiga, medan hushåll där familjeöverhuvudet endast har genomgått den obligatoriska skolgången har klart över genomsnittliga fattigdomsnivåer. De som inte har obligatorisk skolutbildning utgör omkring 80 % av alla fattiga i Makedonien och Albanien, och över 40 % av de fattiga i Bosnien-Herzegovina.

- Hushåll med arbetslösa familjeöverhuvuden har bland de högsta fattigdomsnivåerna.

- Trots de höga fattigdomsnivåerna bland arbetslösa utgör hushåll med arbetande familjeöverhuvuden en betydande del av det totala antalet fattiga, på grund av deras stora andel av den totala befolkningen. I Albanien arbetar till exempel 70 % av de fattiga. I Rumänien (1994) var 70 % av de fattiga antingen arbetande eller pensionärer.

- Större hushåll är fattigare. I Albanien har de fattiga större hushåll och i genomsnitt 3,4 barn, vilket skall jämföras med genomsnittet i befolkningen på 1,5 barn. I Makedonien finns ett positivt samband mellan antalet barn i ett hushåll och fattigdom; hushåll med tre eller fler barn ligger på en nästan dubbelt så hög fattigdomsnivå som det nationella genomsnittet och utgör nästan hälften av det totala antalet fattiga. I Bulgarien är fattigdomsnivåerna också värst för större hushåll, och barn löper större risk att drabbas av fattigdom än äldre. Det enda land där detta inte verkar gälla är Kroatien, där de äldre - som bor i mindre hushåll än genomsnittet - dominerar bland de fattiga. Preliminära uppgifter från Bosnien-Herzegovina pekar i samma riktning.

- Romerna karakteriseras av stor och beständig fattigdom, även om detta är svårt att mäta på grund av restriktioner när det gäller frågor om etnisk tillhörighet i vissa undersökningar. Romska hushåll har flera drag som är typiska för höga fattigdomsnivåer, bland annat höga födelsetal, låg utbildningsnivå (inbegripet en omfattande analfabetism) och hög arbetslöshet. I Bulgarien är romernas fattigdomsnivå 85 % eller nästan två och en halv gång så hög som det nationella genomsnittet. Detta överensstämmer också med uppgifter från länderna i Östeuropa, till exempel Ungern.

Källa:

Dessa slutsatser baseras på en rad undersökningar från Världsbanken: Albania: Growing Out of Poverty (1996), och Albania: Poverty and Social Welfare (Rashid et al., 1999); Poverty in Bosnia and Herzegovina: the Legacy of War (Bisogno, draft mimeo, WB, 1999); Bulgaria: Poverty During the Transition (WB, 1999); Croatia: Economic Vulnerability and Social Welfare Study, Issues Paper (mimeo, WB, 1999); FUR of Macedonia: Focusing on the Poor (två band, WB, 1999); och Romania: Poverty and Social Policy (två band, WB, 1997).

Ruta 2: Åtgärder mot korruption i Albanien

I Albanien inrättades genom regeringsdekret nr. 72 av den 30 januari 1998 en kommission mot korruption med de formella uppdragen (i) att lägga upp en strategi för organisering och ledning av kampen mot korruption; (ii) att skapa effektiv samordning av verksamheten mot korruption inom de statliga institutionerna och den privata sektorn; och (iii) att upprätta ett tillräckligt omfattande samarbete med de internationella finansieringsinstitutioner som stöder regeringens initiativ för korruptionsbekämpning.

I samarbete med Världsbanken och USAID har Albanska centret för ekonomisk forskning, som är en icke-statlig organisation, genomfört oberoende undersökningar av företag och hushåll, samt intervjuer med offentliganställda tjänstemän.

Undersökningarna visade att:

- mer än hälften av företagen erkänner att de betalar mutor till offentliganställda tjänstemän och att dessa företags kostnader för korruptionen utgör cirka 7 % av omsättningen,

- Det är vanligare att tjänstemän får mutor från företag inom handeln och byggbranschen än från företag inom tillverkningsindustrin och tjänstesektorn; ungefär tre fjärdedelar av företagen inom handeln och byggbranschen erkänner att de betalat ut mutor,

- nästan hälften av medborgarna erkänner sig ha betalat mutor efter 1991,

- tjänstemännen bekräftar att korruptionen återfinns överallt: mer än två tredjedelar av de intevjuade tjänstemännen säger att mutor är ytterst vanliga i Albanien,

- enligt tjänstemännen "köper" mer än 50 % av tullinspektörerna sina befattningar,

- en fjärdedel av de medborgare som hade allvarligt sjuka släktingar erkänner att de betalat mutor till statligt anställd sjukvårdspersonal.

Ett stort program för institutionella och politiska reformer för att minska korruptionen utvecklades och diskuterades under en workshop i Tirana den 30 juni 1998. Denna workshop gav premiärministern tillfälle att uttrycka sitt stöd för programmet. Under workshoppen fördes en intensiv debatt om ett statligt handlingsprogram för att komma till rätta med korruptionen. Resultaten och slutsatserna från Workshoppen blev en stor nyhet i alla dagstidningar och på alla TV-kanaler, och därmed inleddes också en omfattande offentlig debatt.

Att denna workshop var så lyckad beror på att den föregåtts av omfattande planering och analytiskt arbete. Dessutom visade resultaten av undersökningarna att något måste göras.

De viktigaste reformer som föreslogs under workshoppen var följande:

1) Stöd till en genomgripande översyn av rättsväsendet.

2) Genomgripande översyn av beskattning och tullar.

3) Insyn i budgeten när det gäller skolor, sjukhus och andra offentliga tjänster, för att underlätta allmänhetens möjligheter att klaga.

4) Ytterligare förbättra offentlig upphandling och revision samt yrkesmässigt agerande inom civilförvaltningen.

Regeringen har åtagit sig att som en övergripande insats i samband med dessa reformer publicera uppgifterna från de senaste undersökningarna, att i framtiden regelbundet genomföra undersökningar samt i samarbete med icke-statliga organisationer bedöma vilka framsteg som görs inom ramen för handlingsprogrammet.