A4-0193/98

Resolution om kommissionens rekommendation till allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik (utarbetad i enlighet med artikel 103.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen) (KOM(98)0279 - C4-0291/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens rekommendation (KOM(98)0279 - C4-0291/98),

- med beaktande av den av Europeiska rådet i Amsterdam antagna resolutionen av den 17 juni 1997 om stabilitets- och tillväxtpakten ((EGT C 236, 2.8.1997, s. 1.)),

- med beaktande av den av Europeiska rådet i Amsterdam antagna resolutionen av den 16 juni 1997 om tillväxt och sysselsättning ((EGT C 236, 2.8.1997, s. 3.)),

- med beaktande av den av Europeiska rådet i Amsterdam antagna resolutionen av den 12 och den 13 december 1997 om samordningen av den ekonomiska politiken under etapp 3 av EMU och med beaktande av artiklarna 109 och 109b i fördraget,

- med beaktande Europaparlamentets resolution av den 30 april 1998 ((Protokollet av detta datum, del II.21.))om kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om «Tillväxt och sysselsättning i ett stabilitetsinriktat EMU: Ekonomisk-politiska överväganden inför de allmänna riktlinjerna för 1998" (årlig ekonomisk rapport),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (A4-0193/98), och av följande skäl:

A. I kommissionens rekommendation anges tydligt att huvudmålen år hög sysselsättning och ett framgångsrikt EMU.

B. I kommissionens rekommendation bekräftas att prisstabilitet är en nödvändig förutsättning för hållbar tillväxt på medellång sikt och det påpekas även att gemenskapen nu har uppnått en varaktig prisstabilitet.

C. Kommissionen upprepar i sitt meddelande att den fortfarande anser att den lämpliga makroekonomiska politiken är den strategi inriktad på stabilitet och tillväxt som man rekommenderat i tidigare riktlinjer.

D. Kommissionen uppmanar i sin rekommendation de medlemsstater som deltar i den gemensamma valutan att försöka uppnå en makroekonomisk politik som är i jämvikt och som tar hänsyn till behovet av konvergens till en gemensam räntesats och i mindre utsträckning konvergens för växelkurserna till de på förhand fastlagda bilaterala växelkurserna under perioden fram till den 1 januari 1999.

E. Kommissionen anger i rekommendationen även allmänna riktlinjer som skall efterlevas på gemenskapsnivå och i de enskilda länderna för att de sunda statsfinanserna och de verkningsfulla offentliga finanserna skall kunna bibehållas.

F. Kommissionen uppmanar i sin rekommendation medlemsstater som inte deltar i den gemensamma valutan att betrakta sina växelkurser som en fråga av gemensamt intresse.

G. Kommissionen anger i rekommendationen allmänna riktlinjer för löneutvecklingen såväl i de länder som deltar i den gemensamma valutan som i de som står utanför, för att på så sätt få till stånd en sammansättning av den makroekonomiska politiken som gynnar sysselsättning och uppmuntrar till en regelbunden dialog mellan arbetsmarknadens parter och de myndigheter som ansvarar för budget- och penningpolitiken.

H. Kommissionen skriver att strukturpolitiken spelar en roll när det gäller att främja den ekonomiska tillväxten, återställa konkurrenskraften och öka sysselsättningsnivåerna och att EMU troligen kommer att ha en katalyserande effekt på strukturreformerna.

I. För att säkerställa och främja konkurrenskraften, sysselsättningen och levnadsstandarden inom EG i en värld som kännetecknas av frihandel och konstant förändring är det nödvändigt att medlemsstaterna och gemenskapen intensifierar sina ansträngningar för att öka effektiviteten på varu-, tjänste- och kapitalmarknaderna.

J. Kommissionen anser att det fordras en samtidig och övergripande modernisering av gemenskapens arbetsmarknader för att lösa problemen med arbetslöshet och problemen med människor som inte ingår i arbetskraften.

Hög sysselsättning och ett framgångsrikt EMU

1. Parlamentet välkomnar det faktum att kommissionen anser det vara viktigt att prioritera å ena sidan hög och växande sysselsättning och å andra sidan ett framgångsrikt genomförande av EMU med en sammansättning av den makroekonomiska politiken som gynnar ekonomisk tillväxt och sysselsättning, inbegripet en penningpolitik som främjar en investeringsledd tillväxt,

2. uppmanar kommissionen och rådet att arbeta parallellt med förfarandena för att godkänna riktlinjerna för arbetsmarknadspolitiken och den makroekonomiska politiken, för att säkerställa en stark samordning mellan makroekonomiska och strukturella åtgärder och få den förväntade stabila tillväxten att omsättas i ett betydande tillskott av arbetstillfällen; uppmanar i synnerhet de berörda avdelningarna i kommissionen och rådet att förbättra sitt samarbete i det förberedande arbetet och i beslutsprocessen,

3. håller med om att den låga sysselsättningsnivån i EU (ungefär 60 % av befolkningen i arbetsför ålder) orsakar stora sociala, ekonomiska och budgetmässiga kostnader, och anser dessutom att denna låga nivå utgör en förlorad tillväxtpotential som överstiger den tillväxt som kommer från en ökning av arbetskraftens produktivitet,

4. upprepar åsikten att det fordras kompletterande strukturåtgärder och reformer för att underlätta och stegvist öka den ovannämnda investeringen i syfte att förstärka konkurrenskraften och säkerställa större miljöhänsyn tillväxt,

Prisstabilitet

5. instämmer i att den nuvarande inflationstakten, som understiger 2 %, motsvarar prisstabilitet och anser att penningpolitiken i euroområdet kan inriktas på att uppnå en hög grad av investeringsledd tillväxt under förutsättning att prisstabiliteten kan bibehållas genom att det förs en lämplig ekonomisk politik i de medlemsstater som deltar i den gemensamma valutan,

6. instämmer i att det är lika viktigt att de medlemsstater som inte deltar i den gemensamma valutan samordnar sina ansträngningar för att uppnå en inflationstakt som är jämförbar med den som råder i euroområdet, och detta inom ramen för de relevanta bestämmelserna i EU-fördraget, i syfte att säkerställa att dessa medlemsstater kan bibehålla en stabil växelkurs gentemot euron,

Tillväxt- och stablitetsorienterad makroekonomisk politik

7. stöder kraftigt kommissionens åsikt att i ju högre utsträckning penningpolitikens stabilitetsskapande uppgifter underlättas av lämpliga budgetmässiga åtgärder och löneutvecklingen, desto gynnsammare kommer de monetära villkoren, inklusive växelkurser och långfristiga räntenivåer, att bli för tillväxt och sysselsättning,

8. stöder starkt kommissionens uppfattning att den ekonomiska tillväxten i Europa allt mer kommer att styras av den inhemska efterfrågan, en uppfattning som på senare tid kommit att delas av interimskommittén i Internationella valutafondens styrelse,

9. uppmanar till ett en mer uttalad samordning av de nationella budgetåtgärderna inom ramen för de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik och med beaktande av artikel 104 till och med artikel 104c i EG-fördraget, bestämmelserna om stabilitets- och tillväxtpakten, som nu genomförs i enlighet med uttalandet från Ekofin-rådet av den 1 maj 1998, och behovet av att uppnå lämpliga nivåer på de privata och offentliga investeringarna,

10. påpekar att det är absolut nödvändigt att de medlemsstater som inte deltar i den gemensamma valutan nära samordnar sin makroekonomiska politik med de länder som ingår i euroområdet, för att på så sätt skydda den inre marknadens integritet och dess vidare utveckling,

11. instämmer kraftigt i uppfattningen att det är absolut nödvändigt och i enlighet med EG-fördraget att medlemsstater som inte deltar i EMU från början och som därigenom behåller sin självständighet beträffande den nationella penning- och valutapolitiken behandlar sina växelkurser som en fråga av gemensamt intresse och att det i detta syfte bör fatta beslut om ett antal strukturella åtgärder som säkerställer den nödvändiga växelkursstabiliteten gentemot euron,

12. instämmer i uppfattningen att samordningen av penning- och valutapolitiken i de medlemsstater som kommer att delta i euron kommer att behöva intensifieras under tiden fram till startdagen den 1 januari 1999, i syfte att säkerställa att konvergens uppnås både vad gäller räntenivåer och växelkurser och anser också - för att undvika att det uppstår missuppfattningar på marknaden - att de åsikter som kommissionen, EMI och Europaparlamentet hyser om den ekonomiska styrkan hos en euro bestående av 11 medlemsstater bör upprepas i alla officiella uttalanden,

13. välkomnar Ekofin-rådets stöd till samordningen av den ekonomiska politiken i de 11 stater som genomför euron, genom euro-x-rådet, samtidigt som det respekterar att Ekofin-rådets uppfattning väger tyngst när det gäller den övergripande samordningen av den ekonomiska politiken,

14. betonar att det för alla medlemsstater är viktigt att:

- röra sig i riktning mot budgetbalans, för att på så sätt bevara och skapa manöverutrymme för finanspolitiken att hantera eventuella chocker eller konjunkturstörningar och försäkra de ekonomiska aktörerna om att det är en tillfällig lösning att använda sig av underskott under lågkonjunkturer för att därigenom undvika onödigt höga räntenivåer,

- använda en sund budgetpolitik för hålla nere de långa räntorna och därigenom skapa en «inträngningseffekt» för privata investeringar och undvika absorption av privat sparande, och

- upprätthålla primära överskott för att säkerställa att det, med stöd av högre ekonomisk tillväxt, kan ske en hållbar minskning av skuldkvoten,

15. fäster särskild uppmärksamhet vid behovet av att uppmuntra till större offentliga och privata investeringar genom de olika instrument som står till de offentliga myndigheternas förfogande och i samarbete med den privata sektorn, inbegripet utveckling av benchmarking-instrument för investeringar, partnerskap mellan den offentliga och den privata sektorn och främjande av användning av riskkapital i unionen,

16. påpekar att de minskade underskotten under de senaste åren ofta har uppstått genom nedskärningar i «mjuka» poster i de offentliga utgifterna, det vill säga forskning och utveckling, nödvändiga infrastrukturutgifter och socialförsäkringssystemen; anser följaktligen att en omfördelning av budgeten inte alltid medför att minskade budgetunderskott uppnås genom minskade utgifter utom i länder där de offentliga utgifterna inte minskats och skatterna ökats,

17. anser det nödvändigt att kommissionen lanserar ett nytt europeiskt initiativ för medlemsstaterna och därmed aktualiserar förslagen i den vitbok som Jacques Delors lade fram, framför allt om de förslag som gäller större arbeten i europeiskt intresse,

18. konstaterar att den övergripande nivån, och i synnerhet «värdet» av beskattning, är en fråga som skall avgöras genom demokratiska beslut i varje medlemsstat och under beaktande av subsidiaritetsprincipen,

Löneutveckling

19. påminner om den ovannämnda resolution «om tillväxt och sysselsättning» som antogs vid Europeiska rådets möte i Amsterdam och som underströk den roll som arbetsmarknadens parter spelar för att nå löneuppgörelser som tar hänsyn till behovet av förena löneavtalen med höga och ökande sysselsättningsnivåer, genom att säkerställa att lönsamheten är tillräcklig för att underlätta investeringar sedan övriga nödvändiga villkor uppfyllts,

20. uppmuntrar arbetsmarknadens parter att komma överens om en lönepolitik som tar hänsyn till målet av prisstabilitet och behovet av att öka avkastningen på investerat kapital och köpkraften, och som på ett mångsidigt sätt speglar skillnader i produktivitetsnivåer som beror på kvalifikation, förmåga, och sektorer (i synnerhet som är fallet mellan tjänste- och varusektorn),

21. stöder kraftigt uppfattningen att det är nödvändigt att på alla nivåer, men i synnerhet på gemenskapsnivå och på nationell nivå, inleda och bibehålla en stark social dialog för att dessa mål skall kunna uppnås; anser att en sådan dialog utgör en nödvändig förutsättning för att säkerställa framgången för den förstärkta samordningen av den ekonomiska politiken - inklusive penning- och budgetpolitiken - inom rådet, kommissionen, Europaparlamentet och ECB,

Strukturpolitiska åtgärder för tillväxt och sysselsättning

22. instämmer i att det finns ett behov av att betona genomförandet av strukturrefomer bland annat beträffande varu- och arbetsmarknaderna, de sociala skyddssystem och skattesystemen; anser att ett sådant program för ömsesidigt förstärkande strukturåtgärder även kommer att medföra andra fördelar, nämligen stimulera införandet av en väl fungerande ekonomisk och monetär union - både för marknadernas effektivitet och den sociala sammanhållningen,

23. uppmanar medlemsstaterna att så snart som möjligt genomföra de nationella sysselsättningsplanerna och de åtgärder som de innehåller; hoppas att detta genomförande markerar startpunkten för en europeisk arbetsmarknadspolitik, där man tillämpar innovativa strategier och åtgärder, som bygger bland annat på benchmarking och spridning av de mest lyckade metoderna och främjas på europeisk, nationell och lokal nivå; uppmanar särskilt medlemsstaterna att definiera vilka budgetmedel som krävs för att uppfylla de mål som anges i planerna,

24. betonar den avgörande betydelsen av aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder där yrkesutbildning, omskolning eller utbildning varvas med arbete eller praktik, som kan finansieras delvis genom utbetalning av arbetslöshetsersättning och utveckling av partnerskap på lokal nivå,

25. uppmanar medlemsstaterna att lägga lika stor vikt vid samtliga fyra pelare i riktlinjerna för arbetsmarknadspolitiken samt att samordna de politiska målen så att riktlinjerna kan uppfyllas; uppmanar arbetsmarknadens parter att förbättra den sociala dialogen och komma fram till en gemensam grund i frågor som har att göra med pelaren för anpassning, såsom reformer och styrning av arbetsmarknaden,

26. betonar, liksom Ekofin-rådet gjorde i sitt i uttalande av den 1 maj 1998, betydelsen av att öka produktiviteten och investera i utbildning, forskning och utveckling,

Varu-, tjänste- och kapitalmarknader

27. stödet behovet av reformer för att förbättra den inre marknadens funktion i syfte att skapa en verklig europeisk hemmamarknad och anser att dessa reformer i huvudsak skall ta itu med det faktum att ett flertal av medlemsstaterna misslyckats med att genomföra direktiven om den inre marknaden,

28. förespråkar en vid spridning av handlingsplan för den inre marknaden och «resultattavlan» för den inre marknaden som skall offentliggöras var sjätte månad,

29. instämmer i att det på två områden, offentlig upphandling och ömsesidigt erkännande, finns det ett omedelbart behov av snabbare framsteg,

30. betonar att en samordning av politiken enligt slutsatserna från Europeiska rådet i Luxemburg syftar till att skapa balans mellan medlemsstaternas suveränitet i de finanspolitiska frågorna och det tydliga behovet av att uppnå resultat i arbetet med att samordna skattesystem och -nivåer för att säkerställa att alla konkurrensbegränsningar undanröjs,

31. hävdar att det är av vikt, i samband med stödet till den inre marknaden och också i förhållande till de utmaningar som globaliseringen innebär, att det sker tillräckliga offentliga och offentliga/privata investeringar i transeuropeiska nät och nationella infrastrukturprojekt samt att det ges ökade anslag till forsknings- och utvecklingsåtgärder,

32. stöder decentraliseringen av tillämpningen av anti-trustreglerna i gemenskapen, under förutsättning att de nationella konkurrensmyndigheterna har harmoniserat sin konkurrenslagstiftning och sina ingripandemetoder i syfte att säkerställa en effektiv och rättvis tillämpning av konkurrensreglerna överallt inom Europa; begär att man utöver gemenskapens politik avseende konkurrensregler kompletterar denna genom att bidra till att utveckla liknande politik på internationell nivå,

33. stöder den uppmaning som riktas till medlemsstaterna att tillämpa en rigorös självdisciplin vid utbetalning av statligt stöd och erkänner samtidigt behovet av att stödja omstruktureringsåtgärder och för att erbjuda möjligheter till mer effektiva investeringar, i synnerhet för miljövänlig teknik,

34. stöder de program på gemenskapsnivå, nationell och regional nivå som syftar till att främja utvecklingen av små och medelstora företag - i synnerhet genom att gynna ett klimat av företagaranda - inbegripet en minskning av överregleringen samt stödprogram avseende start-, etablerings- och riskkapital,

35. välkomnar den avsikt som finansinstituten, företagen och medlemsstaternas regeringar uttryckt att snabbt och aktivt börja använda sig av euron på interbank-, valuta- och penningmarknaderna och uppmanar de nationella myndigheterna att vidta alla nödvändiga åtgärder för att de juridiska och finansiella hindren för marknadsintegrering,

Arbetsmarknader och kunskapsinvesteringar

36. betonar att sysselsättningsunionen, som den beskrivs i Amsterdamfördraget, bör ges full tyngd som ett nödvändigt komplement till den ekonomiska och monetära unionen i fördraget om Europeiska unionen,

37. kräver att de fyra pelarna i riktlinjerna för sysselsättning från Europeiska rådets möte i Luxemburg - att förbättra anställbarheten, att utveckla företagarandan, att uppmuntra företagens anpassningsförmåga samt att stärka jämställdhetspolitiken, ges samma vikt,

38. erkänner den vikt som de allmänna riktlinjerna fäster vid behovet av samtidiga och övergripande förbättringar i strukturen och funktionen hos gemenskapens arbetsmarknader, samt av att ledsaga den kapacitetshöjande, investeringsledda ekonomiska tillväxten och de finanspolitiska stabiliseringsåtgärderna på makronivå,

39. stöder kraftigt antagandet av en aktiv arbetsmarknadspolitik i samtliga medlemsstater, som bygger på framgångsrika exempel inom gemenskapen,

40. stöder kommissionens åsikt att kostnaderna för arbete som inte utgörs av lönekostnader skall minskas för särskilda grupper av arbetstagare i de lägre löneklasserna, vilket kan kompenseras genom andra skattereformer

41. instämmer i att de nuvarande sociala skyddssystemen inte bör medföra hinder för att ta anställning men fortfarande erbjuda en lämplig nivå av socialt skydd, särskilt för hushåll med låga inkomster,

42. instämmer i behovet av undvika att det skapas ett «dubbelt skyddsnät», eftersom detta i vissa länder inte bara skyddar arbetstagare genom generösa bidragssystem utan också överstiger vad som är en lämplig nivå för sysselsättningsskydd,

43. begär att Ekofin-rådet skall anta kommissionens rekommendation till allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken, såsom den stöds i denna resolution,

44. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen och medlemsstaternas parlament.