Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om effekterna av covid-19 på de grundläggande rättigheterna och rättsstatsprincipen i EU och demokratins framtid

(yttrande på eget initiativ)

(2022/C 275/02)

Föredragande: José Antonio MORENO DÍAZ Föredragande: Cristian PÎRVULESCU

Beslut av plenarförsamlingen 25.3.2021 Rättslig grund Artikel 32.2 i arbetsordningen Yttrande på eget initiativ Ansvarig sektion Sektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna Antagande av sektionen 10.2.2022 Antagande vid plenarsessionen 23.2.2022 Plenarsession nr 567 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 205/7/5

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) uttrycker djup oro över den inverkan som covid-19 har på alla människors liv, säkerhet, välfärd och värdighet i EU. Vi är även ytterst oroade över effekterna av covid-19 på människor och samhällen över hela världen, särskilt i de länder som saknar lämplig infrastruktur när det gäller hälso- och sjukvård, sociala tjänster och utbildning för att hantera pandemin.

1.2 EU och medlemsstaterna måste ta itu med de systemiska svagheterna i Europas hälso- och sjukvårdsinfrastruktur mot bakgrund av den ökade rörligheten och den tilltagande sannolikheten för farliga zoonotiska sjukdomar. Dessutom bör pandemiåtgärderna gå hand i hand med inrättandet av ett ordentligt socialt och ekonomiskt stödsystem för att mildra pandemins omstörtande effekter.

1.3 Såsom EESK tidigare har framhållit bygger EU på gemensamma europeiska värden som inte under några omständigheter är förhandlingsbara: respekt för människors värde och mänskliga rättigheter, frihet, demokrati, jämlikhet och rättsstatsprincipen ( 1 ) . Dessa värden får inte glömmas bort när EU och dess medlemsstater ställs inför en nödsituation med följdverkningar i form av ekonomiska, sociala och utbildningsmässiga utmaningar. Även om insatserna för att bekämpa den rådande krisen måste ske snabbt och motiverar vissa exceptionella och tidsbegränsade åtgärder, får de inte strida mot rättsstatsprincipen eller sätta demokratin, maktfördelningen och EU-invånarnas grundläggande rättigheter ( 2 ) på spel.

1.4 EU bör samordna sin politik, sina strategier och sina program för att sträva efter en rättvis och omfattande återhämtning från krisen i syfte att uppnå uppåtgående konvergens i fråga om medicinska, sociala, ekonomiska och demokratiska normer. Mot bakgrund av de insatser som gjorts inom ramen för NextGenerationEU-instrumentet för att avhjälpa de omedelbara ekonomiska och sociala skadeverkningarna av covid-19-pandemin upprepar EESK sitt stöd för kommissionens förslag till förordning om att skapa ett nytt verktyg som skulle möjliggöra korrigerande ekonomiska åtgärder gentemot medlemsstater som på ett allvarligt och ihållande sätt kränker de värden som anges i artikel 2 ( 3 ) . Vi behöver också en bredare tolkning av rättsstatsprincipen som omfattar skyddet av grundläggande rättigheter och slår vakt om den pluralistiska demokratin. Rättsstaten existerar i ett ömsesidigt beroende, oskiljbart och triangulärt förhållande med de grundläggande rättigheterna och demokratin.

1.5 EU-institutionerna och medlemsstaternas regeringar bör använda de befintliga forumen för social dialog och medborgardialog för att fullt ut involvera det civila samhällets organisationer och arbetsmarknadens parter i skapandet av ett pluralistiskt, demokratiskt klimat där andra synsätt och kritik välkomnas, med skyddsåtgärder för att begränsa spridningen av falska nyheter och oförsvarliga och otillbörliga människorättsfientliga uttalanden underblåsta av konspirationsteorier och extremism.

1.6 Regeringarna bör tydligt klargöra den rättsliga grunden för sina åtgärder. I varje reform av befintliga lagar om nödsituationer på hälsoområdet och därmed sammanhängande bestämmelser, eller vid införande av nya bestämmelser, även som förberedelse inför framtida pandemier, bör det fastslås tydliga gränser och villkor och uttryckligen föreskrivas en parlamentarisk tillsyn och rättslig granskning av åtgärdernas proportionalitet och deras överensstämmelse med nationella och internationella människorättsnormer.

1.7 Regler och strategier i samband med covid-19 bör vara tydliga, samstämmiga och konsekventa så långt det är möjligt, och informationen kring dem bör tillhandahållas i god tid. Det civila samhället, inbegripet arbetsmarknadens parter, bör involveras och rådfrågas när regler och strategier tas fram. En evidensbaserad motivering ska ingå. Denna tydlighetsprincip bör också vägleda inrättandet av förutsägbara mekanismer – som omfattar alla nödvändiga demokratiska materiella och förfarandemässiga garantier – så att man är redo att vidta åtgärder på ett ordnat sätt i samband med eventuella framtida pandemier, hälsokriser eller naturkatastrofer. Regler, strategier och annan relevant information kring dem bör vara tillgängliga för alla samhällsgrupper, inklusive minoritetsspråkgrupper. Om strategin måste ändras bör detta tillkännages i tillräckligt god tid via en rad olika officiella och offentliga kanaler, så att människor har tid att förbereda sig och anpassa sitt beteende i enlighet med den.

1.8 Det bör ställas krav på att ministrar med ansvar för att införa pandemiåtgärder regelbundet ska rapportera om dessa inför parlamentet. Medlemsstaternas parlament bör tillsätta utskott, kommittéer eller grupper som ska granska covid-19-åtgärderna och regelbundet rapportera till parlament och fullmäktigeförsamlingar på lokal och regional nivå. Parlamentarisk debatt om dessa rapporter och regeringens åtgärder bör också vara ett krav för att säkerställa tillsyn över regeringens åtgärder. Medlemsstaterna bör säkerställa tillgången till rättslig prövning genom att garantera ett oberoende rättsväsende och göra det möjligt för domstolarna att arbeta online och på distans, utöver att tillhandahålla stöd till utsatta parter i målet, vittnen eller personer som är föremål för straffrättsliga eller civilrättsliga förfaranden.

1.9 De grundläggande rättigheterna, rättsstatsprincipen och respekten för demokratin fastställs i EU-fördraget, Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt i de folkrättsliga åtaganden som samtliga EU-medlemsstater ingått på enskild basis. Enligt folkrätten är varje stat skyldig att respektera, skydda och upprätthålla de mänskliga rättigheterna. Dessa värden är grundläggande och beroende av varandra samt förstärker varandra. Det handlar här om internationella förpliktelser, inte ideologi. Även om det är rationellt att diskutera hur de mänskliga rättigheterna bäst kan genomföras, bör principen om att respektera dem inte bli föremål för politisk debatt. Myndigheterna har likaså en skyldighet att reagera på folkhälsokriser. De måste se till att de åtgärder som de vidtar blir föremål för en vederbörlig demokratisk debatt, offentligt samråd och parlamentarisk tillsyn, vilket också inbegriper behovet av att ta itu med falska nyheter (även sådana där avsikten är att försvaga en politisk motståndare) som kan undergräva ändamålsenliga åtgärder vid en pandemikris.

1.10 Trots de goda avsikterna med NextGenerationEU-instrumentet och de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna, och trots att kommissionen är öppen för att involvera det civila samhällets organisationer, arbetsmarknadens parter och berörda parter, är det faktiska deltagandet fortfarande i hög grad otillräckligt och processerna ger inte utrymme för ett tillräckligt genomslag för civilsamhällesorganisationernas synpunkter ( 4 ) . Risken är att planen, även om den genomförs framgångsrikt och kommer att främja den gröna och digitala omställningen och stimulera tillväxten på medellång och lång sikt, inte kommer att förbättra den svåra situation som människor befinner sig i nu när det gäller arbetslöshet, inkomstbortfall och försämrade hälso-, levnads- och arbetsvillkor och ökad ojämlikhet. Resiliensplanerna bör omedelbart genomgå bedömningar av de fördelningspolitiska effekterna och resultaten bör diskuteras med det civila samhällets organisationer, arbetsmarknadens parter och berörda parter på nationell nivå och EU-nivå.

1.11 EESK understryker kopplingen mellan att värna demokratin, rättsstaten och de grundläggande rättigheterna och att utveckla och genomföra den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Såsom tidigare framhållits bör medborgarnas välbefinnande och grundläggande rättigheter byggas upp kring en gemensam och konsekvent social modell, som är tillräckligt flexibel för att ta hänsyn till olika nationella traditioner och erfarenheter i linje med värdena, principerna och målen i fördraget, pelaren och dess förnyade och framåtblickande samförstånd ( 5 ) . Vid övervakningen av genomförandet av handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter bör hänsyn tas till pandemins omfattande och omstörtande effekter.

1.12 Pandemin har orsakat en global kris som sannolikt kommer att få bestående men ojämlika konsekvenser för olika delar av befolkningen. Stöd till utsatta befolkningsgrupper bör prioriteras, i linje med principen om att ingen ska lämnas utanför, och särskild uppmärksamhet bör ägnas åt utsatta arbetstagare och uppfyllandet av princip 14 om minimiinkomst i den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Stödet till företag som drabbats av pandemin bör också ökas, särskilt de företag som drabbades oproportionerligt hårt och de som har svårigheter att hålla igång verksamheten, till exempel små och medelstora företag. Man bör också ta itu med effekterna på företagen inom den sociala ekonomin, som drabbats hårt av krisen ( 6 )

1.13 EESK anser att handlingsplanen för demokratin i Europa bör inbegripa ett omfattande initiativ för att främja utbildning i demokrati och grundläggande rättigheter, som spelar en avgörande roll för att skydda demokratiska värden och aktivt medborgarskap. Initiativet bör vara inkluderande och rikta sig till alla medborgare, med särskilt fokus på ungdomar.

2. Rättsstatsprincipen

2.1 Det finns tydliga kriterier för att bedöma om en statlig åtgärd är förenlig med rättsstatsprincipen, och det är viktigt att denna princip respekteras under normala förhållanden och i ännu högre grad vid kriser. Dessa kriterier är legalitet, rättssäkerhet, förbud mot godtycklig användning av verkställande befogenheter och regeringars ansvarsskyldighet inför lagen, vilka garanteras genom rättslig och parlamentarisk tillsyn ( 7 ) . Användningen av krisbefogenheter måste vara nödvändig, proportionerlig och tillfällig, och måste alltid vara underställd inte bara landets konstitutionella bestämmelser, utan även de normer som fastställs i europeisk och internationell rätt.

2.2 Covid-19-pandemin har fört med sig komplexa utmaningar för alla medlemsstaters rättsliga, politiska och sociala system, hälso- och sjukvårdssystem och utbildningssystem. I en sådan utmanande situation kan det förefalla omöjligt att upprätthålla en hög grad av efterlevnad av rättsstatsprincipen. Nya rön som framkommit i och utanför Europa ger dock vid handen att de stater som har upprätthållit en policy- och lagstiftningsprocess som respekterar rättsstatsprincipen kunde kopplas till en mer positiv hantering av hälsokrisen med lägre dödlighet och spridningstakt, men också till ett högt förtroende för regeringen bland allmänheten, vilket är avgörande för att kunna reagera så effektivt som möjligt på kriser ( 8 ) . Rättsstatsprincipen bör vägleda varje demokratisk regering när det handlar om att på ett legitimt och ändamålsenligt sätt reagera på den pågående hälsokrisen och eventuella liknande kriser i framtiden.

2.3 När det gäller medlemsstaternas pandemiåtgärder finns det farhågor kring tre centrala principer som utgör kärnan i rättsstatsprincipen: 1) legalitetsprincipen, 2) rättssäkerhetsprincipen och 3) principen om ansvarighet inför lagen ( 9 )

2.4 När det gäller legaliteten har ett antal problem konstaterats avseende myndighetsåtgärder på nationell och subnationell nivå, bland annat följande: åtgärder som vidtas utan rättslig grund eller stöd i lagstiftningen; inrättande och/eller förlängning av undantagstillstånd i uppenbar strid med nationella grundlagar; den verkställande maktens användning av rättsliga grunder på ett annat sätt än avsett; begränsningar av grundläggande rättigheter som antas i uppenbar strid med grundlagens eller folkrättens människorättsbestämmelser.

2.5 När det gäller rättssäkerheten omfattar de nationella åtgärder som är problematiska i detta avseende bland annat införandet av svårtolkade restriktiva åtgärder; motsättningar mellan regeringens politik och underliggande rättsliga åtgärder samt så frekventa lagändringar att det blir ytterst svårt för vanliga medborgare att förstå vad de får och inte får göra. I en nödsituation ökar risken och osäkerheten, och allmänheten vänder sig till regeringen – och de offentliga myndigheterna i allmänhet – för att få tydlig vägledning kring vad lagen säger att de får och inte får göra.

2.6 När det gäller ansvarighet inför lagen kommer problemen med parlamentarisk och rättslig tillsyn av regeringens åtgärder i samband med covid-19 till uttryck i marginaliseringen av parlamenten. Före februari 2021 hade färre än hälften av EU:s medlemsstater inrättat särskilda parlamentsutskott, offentliggjort rapporter eller planerat regelbundna debatter om covid-19-relaterade åtgärder, och i mindre än en tredjedel av fallen hade regeringens åtgärder granskats (t.ex. via debatt eller omröstning i parlamentet) eller ändrats av parlamenten ( 10 ) . Rättslig prövning är den process genom vilken domstolarna säkerställer att regeringar agerar lagenligt, vilket är särskilt viktigt i kristider då de grundläggande rättigheterna kanske begränsas kraftigt. Ett antal farhågor har framförts runt om i EU när det gäller den rättsliga prövningens effektivitet och tillgången till rättslig prövning i samband med covid-19-åtgärder ( 11 ) . Att domstolar har stängt, eller att tillträdet till domstolarna begränsats till endast vissa typer av förfaranden, har haft en negativ effekt på medborgarnas möjligheter till tvistlösning och undergrävt tillgången till rättslig prövning, framför allt på områden där de mest utsatta samhällsmedborgarna i oproportionerligt hög grad har drabbats av de åtgärder som vidtagits till följd av pandemin. De flesta medlemsstaters rättssystem var dåligt förberedda inför krisen på grund av sin låga digitaliseringsnivå och på grund av att vissa delar av samhället, särskilt utsatta grupper, saknade tillräcklig information om hur rättsväsendet fungerar och därmed hade bristande tillgång till det.

2.7 Avslutningsvis kan vi dra slutsatsen att rättsstatsprincipen kan fungera som vägledning för de effektivaste åtgärderna för att hantera hot mot folkhälsan ( 12 ) , och att den har ett grundläggande värde, inte bara under normala förhållanden, utan också, och kanske ännu mer, i kristider. Mot bakgrund av de insatser som gjorts inom ramen för NextGenerationEU-instrumentet för att avhjälpa de omedelbara ekonomiska och sociala skadeverkningarna av covid-19-pandemin upprepar EESK sitt stöd för kommissionens förslag till förordning om att skapa ett nytt verktyg som skulle möjliggöra korrigerande ekonomiska åtgärder gentemot medlemsstater som på ett allvarligt och ihållande sätt kränker de värden som anges i artikel 2 ( 13 )

3. Grundläggande rättigheter

3.1 Covid-19-pandemin har inneburit en mycket svår påfrestning för alla institutioner och infrastrukturer som stöder och skyddar de grundläggande rättigheterna i EU. Det snabbt försämrade läget för hälso- och sjukvården och den storskaliga socioekonomiska krisen har hotat livet, hälsan och välbefinnandet hos en majoritet av invånarna i EU, och ökat risken för fattigdom. Detta har särskilt gått ut över specifika grupper som drabbats av ett konkret och ihållande avbrott i de sociala tjänsterna till följd av den långvariga underfinansieringen av dessa tjänster och en bristande krisberedskap i systemet. I detta sammanhang upprepar EESK sin uppmaning om att det bör införas en bindande EU-ram för en anständig minimiinkomst i EU ( 14 )

3.2 EU och medlemsstaterna bör inleda en djupgående samhällsdiskussion kring krisens ursprung och orsakerna till att de flesta hälso- och sjukvårdssystem i Europa drevs till kollapsens rand på grund av pandemin. År av åtstramningspolitik har lett till en genomgående trend med minskade investeringar i hälso- och sjukvårdssektorn och andra viktiga sociala tjänster (hjälp till behövande och utsatta personer, vårdhem osv.), vilket skapat en tidsinställd bomb som exploderade när det uppstod en stor utmaning på hälsoområdet. I takt med att konferensen om Europas framtid går vidare bör alla berörda parter uppmuntras att dra lärdom av denna kris för att lägga grunden för en återuppbyggnad av välfärdsstaten. Resiliens är ett tomt ord om man inte satsar allt på att bygga upp en ny europeisk samhällsmodell som sätter människorna i centrum. Unionen måste vara förberedd inför framtida kriser när det gäller beslutsfattande, öppna förfaranden, politik och finansiella resurser.

3.3 Skyddet av de rättigheter som fastställs i stadgan om de grundläggande rättigheterna ifrågasattes i takt med att krisen växte och politiska åtgärder vidtogs, särskilt rättigheter som rör tillhandahållande av hälso- och sjukvård, icke-diskriminering, jämställdhet, barnets rättigheter, äldres rättigheter och rättigheter för personer med funktionsnedsättning samt skäliga arbetsvillkor, social trygghet och socialt stöd. I fråga om jämställdhet var kvinnor tyvärr underrepresenterade i de tillfälliga strukturer för beslutsfattande som inrättades för att hantera covid-19, och ett könsspecifikt fokus saknades i många konsekvensbedömningar. Det finns också ett behov av att uttryckligen erkänna pandemins och relaterade åtgärders oproportionerliga inverkan på jämställdheten.

3.4 Kommittén lägger stor vikt vid barns rättigheter, särskilt deras tillgång till utbildning och socialt stöd. Såsom EESK redan har föreslagit bör särskild uppmärksamhet ägnas åt covid-19-pandemins konsekvenser för barns rättigheter, välfärd och intellektuella och känslomässiga utveckling ( 15 )

3.5 EESK upprepar rekommendationen i sitt yttrande ”Ny strategi för tillämpningen av stadgan om de grundläggande rättigheterna” om att kommissionen bör inrikta 2022 års rapport på pandemins inverkan på de grundläggande rättigheterna, särskilt de som rör socioekonomiskt välbefinnande ( 16 )

3.6 EU har ett stort ansvar för att främja och värna de mänskliga rättigheterna i hela världen. Mot bakgrund av covid-19-pandemin anser kommittén också att EU skulle kunna göra mer för att hjälpa världen att hantera covid-19-pandemin. EESK välkomnar och stöder EU:s krisinsatser för att hantera humanitära behov, stärka hälso- och sjukvårdssystemen samt vatten- och sanitetssystemen och mildra pandemins sociala och ekonomiska konsekvenser.

3.7 På kort sikt bör mer resurser avsättas för att säkerställa en bred och rättvis tillgång till vaccin. De 100 miljoner vaccindoser som EU har utlovat räcker inte på långa vägar för att tillgodose de mest akuta behoven i större delen av världen ( 17 ) . I egenskap världens största exportör av vaccin måste unionen vara beredd att ändra sin strategi. Vaccin måste tillverkas i större skala och i större mängd i syfte att göra det möjligt för länder utanför EU att uppnå en god vaccinationsgrad. Inom ramen för det tidigare nämnda behovet av att skapa en ny europeisk ekonomisk och social modell bör alla europeiska aktörer inleda en ingående diskussion om de slutliga målen för den inre marknaden och därmed sammanhängande politik. Människorna bör stå i centrum för denna diskussion, där även begrepp som kollektiva nyttigheter, kollektiv hälsa och alternativa sätt att mäta välstånd, bland annat på grundval av förslag från arbetsmarknadens parter ( 18 ) , bör ingå.

3.8 Mer bör göras för att främja och värna grundläggande sociala rättigheter, som ett direkt och effektivt sätt att hantera pandemins negativa hälsomässiga, sociala, ekonomiska och utbildningsmässiga effekter. Den europeiska pelaren för sociala rättigheter bör betraktas som en naturlig politisk utveckling av skyddet av grundläggande sociala rättigheter.

3.9 Mandatet för byrån för grundläggande rättigheter och räckvidden för kommissionens rapporter om rättsstatsprincipen bör utvidgas till att fullt ut omfatta och möjliggöra lämplig övervakning av respekten för dessa grundläggande sociala rättigheter.

3.10 EESK understryker kopplingen mellan att skydda demokratin, rättsstaten och de grundläggande rättigheterna och att utveckla och genomföra den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Som tidigare nämnts bör medborgarnas välbefinnande och grundläggande rättigheter byggas upp kring en gemensam, konsekvent social modell, som är tillräckligt flexibel för att ta hänsyn till olika nationella traditioner och erfarenheter i linje med värdena, principerna och målen i fördraget, pelaren och dess förnyade och framåtblickande samförstånd ( 19 ) . Vid övervakningen av genomförandet av handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter bör hänsyn tas till pandemins omfattande och omstörtande effekter.

4. Demokratins framtid

4.1 Pandemin är ett globalt fenomen liksom dess politiska och demokratiska konsekvenser. Enligt en nyligen genomförd studie är konsekvenserna för demokratin ytterst allvarliga och omfattar följande: antalet länder som rör sig i auktoritär riktning överstiger antalet länder som rör sig i demokratisk riktning; demokratin är på tillbakagång i några av de största länderna; valintegriteten ifrågasätts i flera länder; den demokratiska tillbakagången har ofta folkligt stöd; i icke-demokratiska stater har styret blivit ännu mer auktoritärt och den utdragna hälsokrisen tenderar att normalisera inskränkningarna av de grundläggande friheterna ( 20 ) . EU bör beakta dessa globala trender som påverkar unionens globala och regionala politik och föregå med gott exempel i demokratiska frågor för resten av världen.

4.2 Demokratins framtid och EU:s framtid är sammanflätade. EU byggdes upp som ett freds- och samarbetsinstrument och, vilket är ytterst viktigt, ett demokratiinstrument, under alla sina faser. Vi måste försäkra oss om att alla utmaningar och spänningar till följd av pandemin inte påverkar våra demokratiska systems kvalitet och resultat och, vilket är lika viktigt, åtagandet att bygga en integrerad, demokratisk, social och välmående union. Detta innebär bland annat att EU-lagstiftningen bör ha företräde framför nationell lagstiftning i överensstämmelse med fördragen.

4.3 Sedan början av 2020, då covid-19 spreds till Europa med förödande konsekvenser, har en rad politiska instrument satts in för att bekämpa pandemin. I de flesta fall vidtogs medicinska, akuta och administrativa åtgärder inom ramen för olika ordningar för undantagstillstånd, som skilde sig åt till innehåll och varaktighet.

4.4 I flera EU-länder väcktes allvarliga farhågor kring motiven till dessa undantagsordningar och deras konsekvenser. De har inneburit att parlamentariska och lokala/regionala församlingar har kringgåtts, en brist på tillsyn över de verkställande åtgärderna, begränsad information till allmänheten, brist på insyn samt dialog med och deltagande av arbetsmarknadens parter, okontrollerade utgifter och otillräckligt stöd till de personer som påverkats mest, inklusive vårdpersonal. I länder där det redan fanns ett betydande demokratiskt underskott har undantagsordningarna påskyndat tidigare trender ( 21 ) . I länder med stabila demokratiska system har de väckt frågor om anpassningsförmågan till nya omständigheter och ändamålsenligheten hos de åtgärder som vidtagits.

4.5 De politiska åtgärderna har också lett till en aldrig tidigare skådad mängd felaktig information och till motstånd mot hälsoskyddsåtgärderna, från nedstängning till behandlingar och vaccin. Unionen har generellt sett varit framgångsrik i sina insatser för att stödja forskning om vaccin och upphandling och distribution av vaccin, men har inte på ett tydligt sätt lyckats informera hela den europeiska befolkningen om detta, vilket har skapat en grogrund för spridning av falska nyheter, särskilt bland grupper av vaccinmotståndare. Inflytandet från påståenden i sociala medier har varit så kraftfullt att det påverkat allmänhetens förtroende för hälso- och sjukvårdssystemet och vårdpersonalen och underblåst missnöje mot forskare, politiker, akademiker och ledare i det civila samhället som förespråkade den WHO-sanktionerade åtgärdsstrategin. Oftast har det varit fråga om en blandning av konspirationsteorier och stark misstro mot medicinsk vetenskap och teknik, särskilt vacciner. På det hela taget har OECD konstaterat att covid-19-krisen har påskyndat en allmän nedåtgående trend i allmänhetens förtroende för institutioner, vilket har gett upphov till desinformation, polarisering och ovilja att följa de offentliga strategierna.

4.6 I flera länder har dessa åsiktsyttringar hjälpt radikala högerpartier och EU-skeptiska partier och organisationer att utöka sin politiska väljarbas ytterligare. I takt med att de medicinska och socioekonomiska kriserna fortgår kommer partiernas mobilisering och inflytande att stärkas ytterligare ( 22 )

4.7 I alla länder har spänningarna i samband med hälsokrisen och den ekonomiska krisen stor potential att orsaka splittring mellan olika grupper och sociala skikt. Enligt en färsk studie har pandemin och dess konsekvenser fått olika följder: för ungdomar och äldre; för dem som uppger att de har drabbats ekonomiskt och dem som huvudsakligen ser covid-19 som en folkhälsokris; för dem som betraktar staten som en beskyddare och dem som betraktar den som en förtryckare ( 23 )

4.8 EU och medlemsstaterna måste bli medvetna om de risker som en långvarig kris kan ge upphov till. Den största utmaningen för EU-institutionerna och medlemsstaternas regeringar är att kunna stärka demokratin, rättsstatsprincipen och de grundläggande rättigheterna under pandemin, samtidigt som de ifrågasätts och kritiseras. Syftet med en demokratisk strategi skulle inte vara att legitimera den politiska och statliga eliten, utan att bevara åtgärdernas effektivitet och samtidigt främja demokratisk pluralism, ordentliga kontroller och motvikter samt rationell, konstruktiv och medborgerlig kritik.

4.9 I detta avseende bör EU-institutionerna och medlemsstaternas regeringar använda de befintliga forumen för social dialog och medborgardialog för att fullt ut och på ett öppet sätt involvera det civila samhällets organisationer, arbetsmarknadens parter och berörda parter i skapandet av ett pluralistiskt, demokratiskt klimat där andra synsätt och kritik välkomnas. Trots de goda avsikterna med NextGenerationEU-instrumentet och de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna, och trots kommissionens villighet att involvera det civila samhällets organisationer, arbetsmarknadens parter och berörda parter, är det faktiska deltagandet fortfarande i hög grad otillräckligt och de befintliga processerna ger inte utrymme för ett tillräckligt genomslag för deras synpunkter.

4.10 Såsom EESK rekommenderade i sitt yttrande om EU:s handlingsplan för demokrati bör främjandet av den europeiska demokratin, utöver de områden som redan nämnts, omfatta att främja det demokratiska deltagandet på europeisk, nationell, regional och lokal nivå; det bör inbegripa det civila samhällets deltagande och demokratins alla aspekter och områden, bl.a. arbetsdemokrati. EESK anser dessutom att man bör lägga större vikt vid den civila dialogen, som i alla demokratier är en nödvändig förutsättning för att beslutsprocessen och egenansvaret för denna ska hålla högsta kvalitet, i enlighet med bestämmelserna i artikel 11 i EU-fördraget ( 24 )

4.11 EESK anser att handlingsplanen för demokratin i Europa bör inbegripa ett omfattande initiativ för att främja utbildning i demokrati och grundläggande rättigheter, som spelar en avgörande roll för att skydda demokratiska värden och aktivt medborgarskap. Initiativet bör vara inkluderande och rikta sig till alla medborgare, med särskilt fokus på ungdomar.

Bryssel den 23 februari 2022. Christa SCHWENG Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Artikel 2 i fördraget om Europeiska unionen; Gemensamt uttalande av Luca Jahier, ordförande för Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, och José Antonio Moreno Díaz, ordförande för EESK:s grupp för grundläggande rättigheter och rättsstatsprincipen, den 15 april 2020.

(2) Förklaring från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, ”EU:s insatser mot covid-19-utbrottet och behovet av en solidaritet mellan medlemsstaterna av aldrig tidigare skådat slag”, 6 april 2020.

(3) EUT C 62, 15.2.2019, s. 173.

(4) EESK:s resolution av den 25 februari 2021”Det organiserade civila samhällets deltagande i arbetet med de nationella planerna för återhämtning och resiliens – vad fungerar och vad fungerar inte?”, EUT C 155, 30.4.2021, s. 1.

(5) EUT C 374, 16.9.2021, s. 38.

(6) Social Economy Europe, ”The Impact of COVID-19 on Social Economy Enterprises”, juni 2020.

(7) Europarådet, Europeiska kommissionen för demokrati genom lag (Venedigkommissionen), ”Respect for Democracy, Human Rights and the Rule of Law during States of Emergency: Reflections”, Strasbourg, den 19 juni 2020, CDL-AD(2020)014.

(8) Se till exempel globala jämförande studier och databaser: CompCoRe med summering i Jasanoff, Sheila, Hilgartner, Stephen, ”A Stress Test for Politics: Insights from the Comparative Covid Response Project (CompCoRe) 2020”, Verfassungsblog, 11 maj 2021; och ”Power and the COVID-19 Pandemic”, Verfassungsblog Symposium, med summering i J Grogan, Power, Law and the COVID-19 Pandemic: Part I och Part II som avslutar Power and the COVID-19 Pandemic Verfassungsblog Symposium (2021).

(9) J. Grogan, ”Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis” (Democracy Reporting International, maj 2021).

(10) J. Grogan, Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis (Democracy Reporting International, May 2021).

(11) J. Grogan, Extraordinary or extralegal responses? The rule of law and the COVID-19 crisis (Democracy Reporting International, May 2021).

(12) J. Grogan och N. Weinberg, ”Principles to Uphold the Rule of Law and Good Governance in Public Health Emergencies” (RECONNECT Policy Brief, augusti 2020): https://reconnect-europe.eu/wp-content/uploads/2020/08/RECONNECTPB_082020B.pdf.

(13) EUT C 62, 15.2.2019, s. 173.

(14) EUT C 190, 5.6.2019, s. 1. EESK:s yttrande fick ett motyttrande som avslogs, men som fick minst en fjärdedel av de avgivna rösterna.

(15) EUT C 341, 24.8.2021, s. 50.

(16) EUT C 341, 24.8.2021, s. 50.

(17) Europeiska rådets slutsatser om covid-19, 25 maj 2021.

(18) ”Supplementing GDP as a welfare measure: proposed joint list by the European social partners”, 3 mars 2021.

(19) EUT C 374, 16.9.2021, s. 38.

(20) International Institute for Democracy and Electoral Assistance (International IDEA), The Global State of Democracy Report 2021.

(21) Se Petra Guasti, ”The Impact of the COVID-19 Pandemic in Central and Eastern Europe. The Rise of Autocracy and Democratic Resilience”, Democratic Theory, volym 7, andra upplagan, vintern 2020: s. 47.

(22) Se exempelvis José Javier Olivas Osuna och José Rama, ”COVID-19: A Political Virus? VOX’s Populist Discourse in Times of Crisis”, Frontiers in Political Science, 18 juni 2021.

(23) Ivan Krastev och Mark Leonard, ”Europe’s Invisible Divides: How COVID-19 is Polarizing European Politics”, ECFR Policy Brief, september 2021.

(24) EUT C 341, 24.8.2021, s. 56.