[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 21.10.2005

KOM(2005) 521 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

om de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att se till att Europaparlamentets och rådets förordning (eg) nr 1774/2002 av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel iakttas

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. SAMMANFATTNING 4

2. INLEDNING 4

3. ÅTGÄRDER SOM VIDTAGITS AV MEDLEMSSTATERNA FÖR ATT SE TILL ATT BESTÄMMELSERNA I FÖRORDNINGEN IAKTTAS 7

3.1. Åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att efterleva förordningen 7

3.2. Undantag som beviljats av medlemsstaterna enligt artikel 23.2 och artikel 24 8

3.3. Helhetsläget när det gäller de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas, och som framgår av resultaten av de inspektionsresor som företagits av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor 8

4. HUVUDSAKLIGA FRÅGOR SOM VÄCKTS AV MEDLEMSSTATERNA OCH SOM KOMMISSIONEN REDAN BEHANDLAT GENOM KOMMITTÉFÖRFARANDE ELLER RIKTLINJER 8

5. FRÅGOR SOM FORTFARANDE KAN LÖSAS GENOM KOMMITTÉFÖRFARANDE ELLER RIKTLINJER ELLER SOM ENDAST KAN LÖSAS GENOM MEDBESLUTANDEFÖRFARANDE 9

5.1. Frågor som fortfarande kan lösas genom kommittéförfarande eller riktlinjer 9

5.1.1. Definitioner av animaliska biprodukter som ännu inte omfattas 9

5.1.2. Förtydligande av den veterinär- och avfallslagstiftning inom EU som är tillämpbar på animaliska biprodukter 9

5.1.3. Tekniska produkter 9

5.1.4. Alternativa metoder för bearbetning, användning och bortskaffande av animaliska biprodukter 10

5.1.5. Användning på mark av organiska gödningsmedel och jordförbättringsmedel 10

5.1.6. Omvandlingsstandarder för animaliska biprodukter vid komposterings- och biogasanläggningar och värmebehandling av naturgödsel 10

5.1.7. Användning av mjölk och mjölkbaserade produkter som definieras som kategori 3-material för direkt utfodring 11

5.1.8. Möjlighet att behandla animaliska biprodukter från andra källor på samma plats som ett slakteri 11

5.1.9. Nya importintyg för animaliska biprodukter som ännu inte omfattas 11

5.1.10. Markörer för animaliska biprodukter som är avsedda för bortskaffande som avfall 11

5.1.11. Riktlinjer för att förtydliga de frågor som väckts som en följd av de inspektionsresor som företagits av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor 11

5.1.12. Genomförandebestämmelser som förbjuder återanvändning inom samma art (kannibalism) 11

5.2. Frågor som endast kan lösas genom medbeslutandeförfarande 12

5.2.1. Förtydligande av förordningens tillämpningsområde och ändring av artikel 1 12

5.2.2. Ändringar av artiklarna 4, 5 och 6: förtydligande och behov av att införa nya produkter 12

5.2.3. Ändringar av artiklarna 17 och 18: undantagande av vissa anläggningar från kravet på förnyat godkännande enligt förordningen om animaliska biprodukter 12

6. FÖRENKLING 13

7. SLUTSATSER 13

BILAGA IFÖRKORTNINGAR OCH TEKNISKA TERMER SOM ANVÄNDS I RAPPORTEN 15

BILAGA IIINFORMATION SOM TILLHANDAHÅLLS AV MEDLEMSSTATERNA OM ÅTGÄRDER SOM VIDTAGITS FÖR ATT SE TILL ATT BESTÄMMELSERNA I FÖRORDNINGEN OM ANIMALISKA BIPRODUKTER IAKTTAS 17

BILAGA IIIUNDANTAG SOM BEVILJATS AV MEDLEMSSTATERNA ENLIGT ARTIKEL 23.2 OCH ARTIKEL 24 23

BILAGA IVHUVUDSAKLIGA FRÅGOR SOM VÄCKTS AV MEDLEMSSTATERNA OCH SOM REDAN LÖSTS GENOM KOMMITTÉFÖRFARANDE ELLER RIKTLINJER 24

1. Övergångsbestämmelser för medlemsstater och tredjeländer 24

1.1. Övergångsbestämmelser för medlemsstater 24

1.2. Övergångsåtgärder för tredjeländer 25

2. Kommissionsförordningar om ändring av förordning (EG) nr 1774/2002 26

3. Åtgärder som vidtagits för att genomföra förordning (EG) nr 1774/2002 26

4. Beviljade ständiga allmänna undantag 27

5. Särskilda ständiga undantag som beviljats på begäran av medlemsstaterna 27

6. Riktlinjer som utfärdats för att förklara ett visst antal frågor. 27

BILAGA VFÖRTECKNING ÖVER LAGSTIFTNING SOM UPPHÄVTS OCH ERSATTS AV FÖRORDNING (EG) NR 1774/2002 28

1. SAMMANFATTNING

I artikel 35 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002[1] av den 3 oktober 2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel åläggs medlemsstaterna att informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas. På grundval av den information som den erhåller skall kommissionen framlägga en rapport för Europaparlamentet och rådet, i förekommande fall åtföljd av lagförslag.

Alla 25 medlemsstater har lämnat den erforderliga informationen.

Föreliggande rapport behandlar följande punkter:

1. De åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas. I stort sett har medlemsstaterna vidtagit de administrations- och kontrollåtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas.

2. De huvudsakliga frågor som väckts av medlemsstaterna och som kommissionen redan behandlat genom kommittéförfarande eller med hjälp av riktlinjer, inbegripet genomförande- och ändringsåtgärder, för att säkerställa en smidig tillämpning av förordningen samt undantags- och övergångsåtgärder för att undvika störningar i handeln.

3. De huvudsakliga frågor som väckts av medlemsstaterna och som kommissionen fortfarande kan lösa antingen genom kommittéförfarande eller med hjälp av riktlinjer.

4. De huvudsakliga frågor som väckts av medlemsstaterna och som endast kan lösas genom medbeslutandeförfaranden. Medlemsstaterna föreslår i synnerhet kraftfullt en omdefiniering av förordningens tillämpningsområde.

5. Ytterligare möjliga förenklingar av vissa av bestämmelserna i förordningen.

6. I rapporten dras till sist slutsatsen att medlemsstaterna i stort sett vidtagit de administrations- och kontrollåtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas. Denna slutsats stöds av resultaten av de inspektioner som utförts av kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor.

2. INLEDNING

Bakgrund

I Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1774/2002 fastställs folk- och djurhälsobestämmelser om insamling, transport, lagring, hantering, bearbetning och användning eller bortskaffande av alla animaliska biprodukter som inte är avsedda att användas som livsmedel. Den antogs med anledning av de olika kriser som orsakats av djurfoder (dioxin 1999, klassisk svinpest 2000 och mul- och klövsjuka 2001, den EU-omfattande krisen med bovin spongiform encefalopati (BSE) 2001).

Förordningen är en åtgärd 30 i kommissionens vitbok om livsmedelssäkerhet (2000). Därigenom moderniseras gemenskapens bestämmelser om animaliska biprodukter och säkerställs en hög skyddsnivå när det gäller folk- och djurhälsa i hela EU.

Det totala läget när det gällde de EU-omfattande kriser som 1999-2001 orsakats av foder gav vid handen att förordningen måste tillämpas och att kommissionen genom kommittéförfarandet snabbt måste anta flera övergångsåtgärder (inbegripet undantags- och genomförandeåtgärder) för att undvika störningar i handeln och ge aktörerna och medlemsstaternas administrativa system tid till anpassning. Förordningen trädde i kraft den 1 november 2002 och är direkt tillämpbar i alla medlemsstater sedan den 1 maj 2003. Vissa av de åtgärder som infördes har medfört svårigheter vid tillämpningen.

Genom förordningen om animaliska biprodukter förenklades och upphävdes ett stort antal av den gemenskapslagstiftning som tidigare antagits med anledning av kriser genom att en enda ny rättslig ram för sektorn för animaliska biprodukter upprättades. Där infördes med utgångspunkt i riskerna ett begrepp om tre kategorier för animaliska biprodukter. I förordningen krävs att dessa kategorier biprodukter utan onödig tidsutdräkt skall bearbetas, användas eller bortskaffas i särskilda godkända anläggningar. De godkända anläggningarna måste fungera enligt standarder som, där så är lämpligt, specificerats för att säkerställa att slutprodukten inte utgör en risk för folk- eller djurhälsa. Om anläggningarna inte fungerar i enlighet med förordningen måste den behöriga myndigheten ingripa för att hindra dem från att fortsätta motta animaliska biprodukter eller bearbetade produkter eller se till att aktören vidtar förbättringsåtgärder. Genom förordningen infördes förbränning och samförbränning som förstöringsmetoder för animaliska biprodukter, medan kompostering och biogasproduktion tilläts för vissa materialkategorier. I förordningen föreskrevs också att alternativa förstöringsmetoder skulle tillåtas om det efter ett vetenskapligt yttrande befanns lämpligt, medan det blev möjligt för medlemsstaterna att medge undantag för att tillåta nationella sedvänjor som att med vissa slags animaliska biprodukter utfodra rovfåglar, asätande fåglar, koppel med hundar, djurparksdjur osv. Genom förordningen skärptes också kraven på spårbarhet och på registerföring, något som kräver ändamålsenlig sortering vid insamling, bearbetning och användning av animaliska biprodukter beroende på dessas riskstatus.

Gemenskapens vetenskapliga rådgivningsorgan, den vetenskapliga styrkommittén, sedan 2002 ersatt av europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA), har antagit ett antal yttranden när det gäller säkerheten hos animaliska biprodukter, inbegripet djurfoder[2]. Den viktigaste slutsatsen av de vetenskapliga yttrandena blev att de animaliska biprodukter som härrör från djur som enligt en hälsobesiktning inte är tjänliga som livsmedel, inte skall införas i livsmedelskedjan utan måste hanteras på rätt sätt och undanskaffas efter en lämplig förhandsbearbetning för att förebygga en eventuell spridning av patogener. Med utgångspunkt i dessa yttranden begränsas genom förordningen det slags material som kan användas som foder för boskap eller sällskapsdjur. Genom förordningen förhindras återanvändning av vissa animaliska biprodukter i livsmedelskedjan, nämligen självdöda djur och annat utdömt animaliskt material. Endast råmaterial från djur som förklarats tjänliga som livsmedel tillåts för livsmedelsproduktion. Således får endast kategori 3-material (eller material som var tjänligt som livsmedel) användas för dessa ändamål efter lämplig bearbetning och om det tillåts i förordningen om transmissibel spongiform encefalopati nr 999/2001[3]. I förordningen förbjuds också återanvändning inom arten (kannibalism) och utfodring av boskap med matavfall. Denna princip hävdades kraftfullt av Europaparlamentet och rådet och utgör den minsta standard som medlemsstaterna kan stödja i ljuset av de nyligen inträffade EU-omfattande kriser som orsakats av djurfoder.

Framsteg: landvinningar

Medlemsstaterna har angivit att de i allmänhet gjort goda framsteg vid tillämpningen av förordningen om animaliska biprodukter. Det finns ett omfattande stöd för förordningens principer, och de kontroller som i stora drag skildrats ovan är i de flesta fall proportionerliga. I synnerhet välkomnas ökningen av antalet avsättningsmöjligheter för animaliska biprodukter och möjligheten att öka mängden av återanvänt material. Det övervägande flertalet av de animaliska biprodukter som produceras, inbegripet alla riskmaterial, hanteras nu i enlighet med förordningen och överlämnas till tillåten avsättning. Detta bekräftas genom resultaten från de inspektionsresor som företagits av kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor i medlemsstaterna 2004-2005. Även om ytterligare insatser fortfarande behövs, anses den ökade inriktningen på animaliska biprodukter ha bidragit till att bevara livsmedels- och foderkedjornas tillförlitlighet (genom att minska risken för olaglig spridning av animaliska biprodukter) och till att på alla nivåer ha förbättrat hanterings- och bearbetningsstandarderna för animaliska biprodukter. Förordningens tillämpning har som sådan bidragit till att minimera möjligheten för patogener att införas eller spridas bland människor eller djur genom animaliska biprodukter och har kompletterat annan lagstiftning såsom inom områdena för miljö, livsmedelshygien och transmissibla spongiforma encefalopatier samt andra sjukdomskontrollåtgärder. Riktlinjer har utarbetas för att förtydliga förhållandet mellan animaliska biprodukter och miljölagstiftningen samt mellan animaliska biprodukter och livsmedelshygienlagstiftningen, något som underlättar en smidig tillämpning.

Frågor

Förordningen är mycket omfattande. Genom förordningen infördes kontroller av vissa material och utökades kontrollerna av andra samt lades nya slags användningsområden under dess kontroll. Det har således uppstått svårigheter inom vissa områden. Några av dessa har hanterats med hjälp av övergångsåtgärderna genom att den berörda industrisektorn fått tid till anpassning. Andra har emellertid uppstått därför att inte alla de många användningsområdena för animaliska biprodukter kartlades under de inledande förhandlingarna. För några av dessa användningar är det oproportionerligt att tillämpa de fullständiga kontrollåtgärderna i förordningen, och medlemsstaterna har angivit att en rimligare kontrollnivå behöver antas.

Varför denna rapport?

I artikel 35 i förordningen åläggs:

- Medlemsstaterna att inom ett år efter förordningens ikraftträdande informera kommissionen om de nationella åtgärder som vidtagits för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas.

- Kommissionen att på grundval av den information som den erhåller framlägga en rapport för Europaparlamentet och rådet, i förekommande fall åtföljd av lagförslag.

Medlemsstaterna har lämnat den nödvändiga information, på vilken denna rapport är grundad.

Rapporten framläggs senare än vad som anges i artikel 35 i förordningen. Den ytterligare tid som förflutit har gjort det möjligt för kommissionen att beakta läget i de nya medlemsstaterna och resultaten av de inspektionsresor som företagits av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor och att ge en fullständig bild av efterlevnaden i medlemsstaterna.

3. ÅTGÄRDER SOM VIDTAGITS AV MEDLEMSSTATERNA FÖR ATT SE TILL ATT BESTÄMMELSERNA I FÖRORDNINGEN IAKTTAS

3.1. Åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att efterleva förordningen

När det gäller de kompetensområden som inte faller under gemenskapslagstiftningen eller som genom förordningen lämnats till de nationella bestämmelserna har medlemsstaterna i varierande grad vidtagit en rad åtgärder för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas. De åtgärder som vidtagits kan i stort sett beskrivas på följande sätt:

- Åtgärder för att fördela och avgränsa kompetensområden hos de berörda myndigheter som deltar i förordningens genomförande och tillämpning.

- Allmänna genomförandeåtgärder.

- Sektorsvisa genomförandeåtgärder.

- Sanktionsåtgärder.

- Riktlinjer.

Den information som givits av medlemsstaterna om de åtgärder som de vidtagit för att se till att bestämmelserna i förordningen om animaliska biprodukter iakttas ges i bilaga II till rapporten.

3.2. Undantag som beviljats av medlemsstaterna enligt artikel 23.2 och artikel 24

- Medlemsstaterna har beviljat undantag enligt artikel 23.2 när det gäller utfodring av djurparks-, cirkus- och pälsdjur, reptiler och rovfåglar, andra än djurparks- eller cirkusdjur, vilda djur vars kött inte är avsett att användas som livsmedel, hundar från kennlar och fluglarver som skall användas som fiskagn.

- Medlemsstaterna har också beviljat undantag enligt artikel 24 i förordningen för nedgrävning eller förbränning enligt särskilda villkor och omständigheter (döda sällskapsdjur, avlägsna områden eller vid sjukdomsutbrott ).

För en fullständig förteckning över undantag och förklaringar se bilaga III.

3.3. Helhetsläget när det gäller de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna för att se till att bestämmelserna i förordningen iakttas, och som framgår av resultaten av de inspektionsresor som företagits av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

En provisorisk rapport som ger en överblick över de 13 inspektionsresorna i de gamla medlemsstaterna lämnades för internt bruk av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor i april 2005. Inspektionernas syfte var att utvärdera de åtgärder som införts för att ge effekt åt förordningen om animaliska biprodukter.

I rapporten dras slutsatsen att lämpliga arrangemang och tillräckliga infrastrukturer i stort sett vidtagits i alla medlemsstater när det gäller att hantera de flesta animaliska biprodukter i enlighet med förordningen om animaliska biprodukter. Mer behövs emellertid för att säkerställa flödet av alla animaliska biprodukter inom de tillåtna kedjorna fram till tillåten användning, utsortering eller säkert bortskaffande av dem i alla medlemsstater.

Tillräckliga personalresurser, tydliga definitioner och fördelning av ansvaret bland de inblandade berörda myndigheterna, mer handledning och utbildning och samarbete mellan behöriga myndigheter skulle i synnerhet förbättra den officiella kontrollens effektivitet och/eller enhetlighet.

4. HUVUDSAKLIGA FRÅGOR SOM VÄCKTS AV MEDLEMSSTATERNA OCH SOM KOMMISSIONEN REDAN BEHANDLAT GENOM KOMMITTÉFÖRFARANDE ELLER RIKTLINJER

Infrastrukturen för bortskaffande var redan välutvecklad i de flesta medlemsstater och de hade utan problem successivt infört de nya kraven före den 1 maj 2003. Några av dem skulle emellertid inte kunna uppfylla denna tidsfrist. Om det därför är lämpligt och kan motiveras, medges i artikel 32 i förordningen en tillfällig nedsättning av kraven i åtgärderna. Denna nedsättning användes för att göra det möjligt för mindre utvecklade industrisektorer eller för dem som hade särskilda problem att anpassa tiden för att erhålla nödvändiga resurser.

Kommissionen förberedde samtidigt permanenta genomförandeåtgärder när det gällde de olika artiklarna såväl som en översyn av bilagorna och de allmänna och särskilda undantagen.

En sammanfattning av de rättsakter som kommission antagit fram till den 1 september 2005 enligt kommittéförfarandet ges i bilaga IV .

5. FRÅGOR SOM FORTFARANDE KAN LÖSAS GENOM KOMMITTÉFÖRFARANDE ELLER RIKTLINJER ELLER SOM ENDAST KAN LÖSAS GENOM MEDBESLUTANDEFÖRFARANDE

5.1. Frågor som fortfarande kan lösas genom kommittéförfarande eller riktlinjer

De flesta frågor som väckts av medlemsstaterna kan lösas genom kommittéförfarandet eller kan klargöras genom uppdatering av de gällande riktlinjer som redan offentliggjorts. De viktigaste frågorna förtecknas nedan.

5.1.1. D efinitioner av animaliska biprodukter som ännu inte omfattas

Det finns ett behov av att klargöra definitionen av vissa animaliska biprodukter för att underlätta en harmoniserad tillämpning av förordningen.

Ett exempel är definitionsområdet för de produkter av ”f.d. livsmedel” som är av animaliskt ursprung eller som innehåller dem och som av olika skäl inte längre är avsedda att användas som livsmedel.

5.1.2. Förtydligande av den veterinär- och avfallslagstiftning inom EU som är tillämpbar på animaliska biprodukter

Medlemsstaterna och aktörerna anser det viktigt att undvika dubblering och därav följande onödig arbetsbörda på grund av att gemenskapens veterinär- (ansvarsområde för Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd) och avfallslagstiftning (ansvarsområde för Generaldirektoratet för miljö) samtidigt tillämpas på animaliska biprodukter. Riktlinjer har utfärdats som eftersträvar att förtydliga förhållandet mellan de båda kontrollsystemen. Ytterligare juridisk tydlighet krävs emellertid. Ett kommissionsförslag som är avsett att förtydliga förhållandet mellan förordningarna (EG) nr 1774/2002 och 259/93 om transport av avfall (KOM (2003) 379 av den 30 juni 2003, ändrat genom KOM (2004) 172) är för närvarande föremål för medbeslutandeförfarandet, andra behandlingen.

5.1.3. Tekniska produkter

• Kosmetika, medicinska produkter och medicintekniska produkter

Förordningen om animaliska biprodukter gäller inte färdiga produkter som kosmetiska produkter, medicinska produkter, medicintekniska produkter eller utrustning för in-vitrodiagnoser.

Förordningen om animaliska biprodukter har emellertid en viktig rättslig konsekvens för dessa sektorer, varav vissa använder bearbetade ingredienser/utgångsmaterial och substanser härrörande från djur och animaliska biprodukter vid tillverkningen av slutprodukten. En fullständigare och mer tillfredsställande lösning för att förenkla tillämpningen av förordningen och göra den mer riskanpassad kräver därför att den ändras genom medbeslutandeförfarandet (se punkterna 5.2.2 and 5.2.3).

Vissa medlemsstater och EU-aktörer har uttryckt oro över de krav i förordningen om animaliska biprodukter som tillämpas på import av vissa kategori 3-utgångsmaterial som endast kräver ringa ytterligare hantering (t.ex. blandning, emballering eller märkning) för att göra dem lämpliga för utsläppande på marknaden eller användning av slutanvändaren i EU. Ett exempel är de ”halvfabrikat” som används för tillverkning av medicintekniska produkter. Ett förslagsutkast där det fastställs särskilda krav för importen av dem är under slutbearbetning för antagande före utgången av år 2005.

Det måste dessutom beaktas att dessa tekniska produkter i många fall använder högt specialiserade material och det har i detta syfte därför föreslagits att förteckningen över de tredjeländer från vilka import av dessa material är tillåten skall revideras.

• Andra tekniska produkter

Andra produkter som bearbetats så att de inte längre utgör en risk, som fettderivat för produktion av gödselmedel, skulle kunna uteslutas ur förordningens tillämpningsområde (se punkt 5.2.1) eller underkastas begränsade kontrollkrav enligt ovan.

5.1.4. Alternativa metoder för bearbetning, användning och bortskaffande av animaliska biprodukter

Tekniska ändringar av en ny förordning som möjliggör fem nya alternativa metoder för användning/bortskaffande av animaliska biprodukter (se bilaga IV) väntas bli anpassade till de nyligen avgivna yttrandena från EFSA (se också punkt 6).

5.1.5. Användning på mark av organiska gödningsmedel och jordförbättringsmedel

I artikel 22.1 c i förordning (EG) nr 1774/2002 begränsas användningen av organiska gödningsmedel eller jordförbättringsmedel, utom naturgödsel, till betesmark. Ett vetenskapligt yttrande har avgivits av EFSA om de villkor under vilka kategori 2- och 3-material kan användas på mark, och på grundval av detta yttrande förbereds ett utkast till förslag.

5.1.6. Omvandlingsstandarder för animaliska biprodukter vid komposterings- och biogasanläggningar och värmebehandling av naturgödsel

Me dlemsstaterna och aktörerna har uttryckt oro över de strikta kraven i omvandlingsstandarderna för komposterings- och biogasanläggningar och för värmebehandling av naturgödsel och har bett kommissionen att tillåta alternativa omvandlingsparametrar (tid, temperatur och mikrobiologiska valideringsmedel).

Efter EFSA:s yttranden om frågorna kommer kommissionen att fastställa sådana alternativa standarder.

5.1.7. Användning av mjölk och mjölkbaserade produkter som definieras som kategori 3-material för direkt utfodring

En ny förordning (EG) nr 79/2005 har antagits som möjliggör direkt utfodring av producerande djur med mjölkprodukter som producerats med de foderstandarder (enligt rådets direktiv 92/46/EEG[4]) som är föremål för djurhälsovillkor i linje med gällande vetenskapliga yttranden. Denna förordning kan ändras senare i ljuset av det yttrande från EFSA som väntas före utgången av år 2005.

5. 1.8. Möjlighet att behandla animaliska biprodukter från andra källor på samma plats som ett slakteri

Genom kommissionens förordning (EG) 808/2003 om ändring av förordning nr 1774/2002 möjliggörs verksamhet vid de bearbetningsanläggningar som ligger nära slakterier och som är underkastade vissa villkor. Ett av villkoren är att de animaliska biprodukter som skall behandlas i bearbetningsanläggningen endast får härröra från det närbelägna slakteriet. Kommissionen överväger att införa riskbaserade bestämmelser för att undvika de svårigheter som blir resultatet av detta villkor.

5.1.9. N ya importintyg för animaliska biprodukter som ännu inte omfattas

Nya intyg fastställs för att harmonisera importkraven för vissa produkter (ull, fjädrar, naturgödsel, sammansatta produkter osv.) som ännu inte omfattas av förordningen.

5.1.10. M arkörer för animaliska biprodukter som är avsedda för bortskaffande som avfall

I förordningen krävs märkning av de animaliska biprodukter som är avsedda för bortskaffande. Kommissionen undersöker fortfarande lämpliga markörer. Ett provningsförfarande i detta syfte pågår. När de väl blivit fastställda och kontrollerade kommer markörerna att godkännas genom ett kommissionsbeslut.

5.1.11. Riktlinjer för att förtydliga de frågor som väckts som en följd av de inspektionsresor som företagits av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor

Fler frågor har väckts som ett resultat av de inspektionsresor som kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor företagit i alla medlemsstater 2004-2005. Ytterligare en kommissionsriktlinje förbereds i syfte att underlätta mer harmoniserad tillämpning av förordningen.

5.1.12. Genomförandebestämmelser som förbjuder återanvändning inom samma art (kannibalism)

Genomförandebestämmelser som förbjuder återanvändning inom samma art (kannibalism) har endast fastställts när det gäller fisk, då användning av annat bearbetat animaliskt protein än fiskmjöl för utfodring av produktionsdjur förbjudits genom utfodringsförbudet med anledning av BSE (artikel 7 i förordning (EG) nr 999/2001 i dess ändrade lydelse). Framsteg har gjorts vid utvecklandet av metoder för att spåra de proteiner från idisslare i fodermedel som var ett av de viktigaste villkoren för att ompröva utfodringsförbudet med anledning av BSE.

5.2. Frågor som endast kan lösas genom medbeslutandeförfarande

5.2.1. Förtydligande av förordningens tillämpningsområde och ändring av artikel 1

Förordningen är omfattande. De bestämmelser som gäller bearbetade eller färdiga produkter är inte alltid tydliga. Ett förtydligande i detta avseende behövs således.

Vissa bearbetade produkter som bearbetats på ett sätt så att de inte längre utgör någon risk kan uteslutas från förordningens tillämpningsområde eller kontrolleras på en låg nivå. Bearbetade ingredienser för produktion av kosmetika, medicintekniska produkter eller medicinska produkter skall t.ex. inte betraktas som ”animaliska biprodukter”. Förordningen om animaliska biprodukter gäller dessutom uppenbarligen inte färdiga produkter som kosmetiska produkter, medicinska produkter, medicintekniska produkter eller utrustning för in-vitrodiagnoser. (Se punkt 5.1.3).

När det gäller animaliska biprodukter från vilda djur som inte förmodas vara sjuka bör det dessutom tydliggöras i enlighet med förordningens mål att de animaliska biprodukter som framställs i några anläggningar som används för bearbetning av däggdjur eller fåglar för livsmedel omfattas av förordningen. Införlivandet med förordningens tillämpningsområde av skaldjur och andra havsdjur bör också uttryckas bättre.

5.2.2. Ändringar av artiklarna 4, 5 och 6: förtydligande och behov av att införa nya produkter

När det gäller kategoriseringen av material kan en översyn genomföras för att förtydliga bestämmelsernas tillämplighet om nytt material kan kategoriseras under olika rubriker.

Det är dessutom nödvändigt att beakta möjligheten att till de olika kategorierna hänföra andra produkter som för närvarande inte kan klassificeras korrekt.

I detta sammanhang bör klassificeringen av de animaliska biprodukter som utgör en mycket liten risk som kategori 2 (t.ex. maskar, insekter, insektslarver, ryggradslösa djur avsedda för utfodring av vilda fåglar, användning i sällskapsdjursfoder eller utgångsmaterial som används för kosmetika, medicintekniska produkter och medicinska produkter såsom döda bin osv.) omprövas. Sådant material kan klassificeras som kategori 3.

5.2.3. Ändringar av artiklarna 17 och 18: undantagande av vissa anläggningar från kravet på förnyat godkännande enligt förordningen om animaliska biprodukter

Vissa anläggningar som redan godkänts enligt livsmedelslagstiftning eller annan gemenskapslagstiftning måste också uppfylla de krav som anges i förordningen om animaliska biprodukter. För dessa anläggningar (t.ex. för produktion av talg, ägg, gelatin osv.) för vilka det i artikel 17 i förordningen för närvarande krävs ett godkännande bör det inte krävas något förnyat godkännande genom den behöriga myndigheten enligt förordningen om animaliska biprodukter.

De anläggningar som producerar slutprodukter såsom medicintekniska produkter, kosmetiska och medicinska produkter skall tydligt undantas från kravet på godkännande enligt förordningen om animaliska biprodukter.

När det likaledes gäller anläggningar för tillverkning av sällskapsdjurfoder och tekniska anläggningar som mottar bearbetade animaliska proteiner och där det i artikel 18 i förordningen för närvarande krävs ett godkännande, bör det inte krävas något förnyat godkännande från den behöriga myndighetens sida enligt förordningen om animaliska biprodukter, då hänsyn tas till att bearbetade animaliska proteiner inte längre utgör någon risk för folk- och djurhälsa och då de redan godkänts enligt annan gemenskapslagstiftning som uppfyller målen i förordningen om animaliska biprodukter.

Även många produkter som är avsedda för tekniska produkter produceras i kontrollerade laboratorier, universitets-, forsknings- och sjukhuslaboratorier eller i de medicintekniska, kosmetiska eller farmaceutiska anläggningarna själva. För dessa anläggningar behöver det godkännande som beskrivs i den nu gällande förordningen inte vara nödvändigt eller lämpligt.

6. FÖRENKLING

Genom förordningen, som är en ny rättslig ram som omfattar hela sektorn för från ”ax-till-limpa” enligt kommissionens vitbok om livsmedelssäkerhet, har 19 tidigare rättsakter förenklats och upphävts (se förteckning i bilaga V ).

Förordningen har ersatt bestämmelserna i de olika kommissionsbeslut i vilka bestämmelser fastställs om folk- och djurhälsa vid bearbetning, bortskaffande, utsläppande på marknaden och användning av produkter av animaliskt ursprung som inte är avsedda som livsmedel.

De åtgärder som framhålls i punkterna 5.1 och 5.2 kommer att ledas av samma förenklingsprincip. Särskild uppmärksamhet kommer dessutom att fästas vid följande två områden:

- Förtydligande av förordningens tillämpningsområde.

- Godkännandeförfarande för alternativa metoder för bearbetning, användning och bortskaffande av animaliska biprodukter.

7. SLUTSATSER

Medlemsstaterna och aktörerna har angivit att de i stort sett gjort goda framsteg vid tillämpningen av förordningen om animaliska biprodukter. Det finns ett omfattande stöd för förordningens principer och kontrollerna är i de flesta fall proportionerliga. I synnerhet välkomnas ökningen av antalet avsättningsmöjligheter för animaliska biprodukter och möjligheten att öka mängden av återanvänt material. Det stora flertalet av producerade animaliska biprodukter, inbegripet alla riskmaterial, hanteras numera i enlighet med förordningen och överlåts till tillåtna avsättningsmöjligheter.

Enligt de inspektioner som utförts av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor är de officiella kontrollerna av de flesta kategori 1- och 2-material i stor utsträckning tillfredsställande. I alla medlemsstater har lämpliga åtgärder (arrangemang och infrastrukturer) vidtagits för att säkerställa en korrekt hantering av de flesta animaliska biprodukter i enlighet med förordningen om animaliska bipprodukter. Det finns i synnerhet lämpliga system för att säkerställa ett korrekt bortskaffande av riskmaterial (kategori 1- och 2-material).

Mer arbete behövs emellertid för att säkerställa flödet av alla animaliska biprodukter inom de tillåtna kedjorna fram till tillåten användning, utsortering eller säkert bortskaffande av dem i alla medlemsstater. Tillräckliga personalresurser, tydliga definitioner och fördelning av ansvaret bland inblandade berörda myndigheter, mer handledning och utbildning och samarbete mellan behöriga myndigheter skulle i synnerhet förbättra den officiella kontrollens effektivitet och/eller harmoniseringen av de officiella kontrollerna.

Förordningen om animaliska biprodukter omfattar ett stort antal områden och ytterligare förtydligande av förordningens tillämpningsområde skulle i synnerhet bidra till att uppnå fullständig efterlevnad, stärka den allmänna förståelsen hos alla inblandade aktörer och bidra till att behandla de verkliga risker som härrör från animaliska biprodukter. Denna harmonisering av bestämmelserna kommer i ljuset av Lissabonstrategin att öka aktörernas konkurrenskraft.

Medan de förändringar som föreslås i punkterna 5.1 och 5.2 återspeglar de viktigaste frågor som hittills väckts av medlemsstaterna och de berörda parterna, kan det förväntas att det på grundval av ytterligare vunnen erfarenhet under de närmaste åren torde bli nödvändigt att anpassa sig till oförutsedda problem och/eller den politiska utvecklingen.

Kommissionen överväger nödvändiga lagstiftningsförslag för att behandla de frågor som avses i punkt 5.2 genom medbeslutandeförfarandet som innefattar rådet och Europaparlamentet. Kommissionen fortsätter att med hjälp av kommittéförfarandet behandla de frågor som avses i punkt 5.1.

BILAGA I FÖRKORTNINGAR OCH TEKNISKA TERMER SOM ANVÄNDS I RAPPORTEN

Animaliska biprodukter | Animaliska biprodukter (del av djur som ej är avsedd att användas som livsmedel) |

Förordningen om animaliska biprodukter | Europaparlamentets och rådets förordning nr 1774/2002 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter som ej är avsedda användas som livsmedel |

BSE | Bovin spongiform encefalopati ingår i en grupp sjukdomar kända som transmissibla spongiforma encefalopatier eller TSE och som orsakas av bildning av onormala prionproteiner i hjärnan och det centrala nervsystemet |

Kategori 1 | De animaliska biprodukter med hög risk som avses i artikel 4 i förordningen om animaliska biprodukter (t.ex. djur som är infekterade med TSE) |

Kategori 2 | De animaliska biprodukter med medelhög risk som avses i artikel 5 i förordningen om animaliska biprodukter (t.ex. fjäderfä som dött på gården och andra animaliska biprodukter som ej faller inom vare sig kategori 1 eller 3) |

Kategori 3 | De animaliska biprodukter med låg eller ingen risk som avses i artikel 6 i förordningen om animaliska biprodukter (säkra animaliska biprodukter från djur som är tjänliga som livsmedel) |

Kommittéförfarande | Lagstiftningsförfarande som kräver godkännande av de åtgärder, som skall vidtas av kommissionen, av en föreskrivande kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna under ordförandeskap av en företrädare för kommissionen |

Behörig myndighet | Den myndighet i en medlemsstat som ansvarar för genomförande och tillämpning av förordningen om animaliska biprodukter |

EFSA | Europeiska livsmedelssäkerhetsmyndigheten: Oberoende europeiskt organ som ger stöd och vetenskaplig rådgivning till kommissionen, Europaparlamentet och medlemsstaterna när det gäller riskbedömning och riskanalys |

FVO | Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor – direktorat F i GD Hälsa och konsumentskydd i Grange (Irland) med ansvar för kontroll av genomförande av gemenskapens livsmedelsäkerhetslagstiftning i medlemsstaterna och i tredjeländer |

Återvinning inom arten (kannibalism) | Utfodring av en art med bearbetat animaliskt protein härrörande från kroppar eller delar av kroppar av djur av samma art (t.ex. ett svin utfodrat med svinprotein) |

Bearbetat animaliskt protein | Delar av djur som bearbetats t.ex. fiskmjöl, kött- och benmjöl, blodmjöl |

TSE | Transmissibla spongiforma encefalopatier: familj av sjukdomar inbegripet BSE, chronic wasting disease, skrapie och Creutzfeldt-Jakobs sjukdom |

Vitbok om livsmedelssäkerhet | Ett politiskt dokument utarbetat år 1999 av GD Hälsa och konsumentskydd som följd av ett antal livsmedelskriser för att utveckla en ny livsmedelssäkerhetsstrategi |

BILAGA II INFORMATION SOM TILLHANDAHÅLLS AV MEDLEMSSTATERNA OM ÅTGÄRDER SOM VIDTAGITS FÖR ATT SE TILL ATT BESTÄMMELSERNA I FÖRORDNINGEN OM ANIMALISKA BIPRODUKTER IAKTTAS

Medlemsstat | Åtgärder som vidtagits för att se till att bestämmelserna i förordningen om animaliska biprodukter iakttas |

1. Belgien | Belgien har upprättat ett avtal för att definiera behörigheten hos varje myndighet som är inblandad i tillämpningen och genomförandet av förordningen. I Belgien är sex olika myndigheter ansvariga för att täcka förordningens tillämpningsområde. |

2. Tjeckien | Från och med den 1 maj 2004 efter anslutningen till EG är förordningen i kraft i Tjeckien. Hänvisningen till denna förordning gjordes i dekret nr 295/2003. En ändring av lagen om djursjukvård förbereds för närvarande och en hänvisning till tillämpningen av förordning (EG) nr 1774/2002 skall införlivas med denna ändring |

3. Danmark | Sedan 2003 har ett antal lagar, rundskrivelser och riktlinjer utfärdats för att ge effekt åt förordningen om animaliska biprodukter. Överträdelse av bestämmelserna om animaliska biprodukter har straffbelagts genom föreskrift nr 355 av den 19 maj 2003 där också behörig myndighet för animaliska biprodukter fastställs |

4. Tyskland | En lag om genomförande av gemenskapsbestämmelser om bearbetning och bortskaffande av animaliska biprodukter som ej är avsedda att användas som livsmedel har antagits (Gesetz zur Durchführung gemeinschaftlicher Vorschriften über die Verarbeitung und Beseitigung von nicht für den menschlichen Verzehr bestimmten tierischen Nebenprodukten vom 25 Januar 2004) |

5. Estland | I en lag om kontroll av infektionssjukdomar hos djur fastställs allmänna bestämmelser för behandling av animaliska biprodukter. I jordbruksministerns förordning nr 52/2004 om godkännandeförfarande för anläggningar för animaliska biprodukter fastställs förfarandet för hantering av dokumentering av godkännande. Estland (och Cypern) beviljades genom kommissionens beslut 2004/467/EG, för tiden 1.5.2004-31.12.2004, undantag för att tillåta nedgrävning av animaliska biprodukter |

6. Grekland | ”I avvaktan på promulgationen av det presidentdekret som redan har sin slutliga form sedan 2003 i statens officiella tidning använder vi de behöriga myndigheter som angavs i presidentdekret 243 av år 1993 för att på begäran av de producenter, företag och verksamheter som hanterar animaliska biprodukter, godkänna, övervaka och ålägga påföljder för att uppfylla kraven i förordningen om animaliska biprodukter.” |

7. Spanien | I det kungliga dekretet 1429/2003 av den 21 november 2003 fastställs åtgärder för genomförande av förordningen. I dekretet hänvisas i synnerhet till fördelningen av ansvaret mellan de olika myndigheter som är specifika för den spanska rättsordningen (den allmänna statliga administrationen, de autonoma regionerna, de lokala myndigheterna). |

8. Frankrike | De åtgärder som vidtagits av Frankrike kan indelas i fyra kategorier: genomförandeåtgärder av allmän natur på nationell nivå; särskilda genomförandeåtgärder inom vissa sektorer; åtgärder som vidtagits i enlighet med artikel 23.2 som avser undantag; administrativa eller straffrättsliga påföljder enligt olika nationella författninhar. |

9. Irland | De nationella genomförandebestämmelser som verkställer förordningen i Irland fastställs i förordning om animaliska biprodukter – författning nr 248/2003. |

10. Italien | Hälsoministeriet har utfärdat genomföranderiktlinjer för förordningen för att säkerställa ett enhetligt och korrekt genomförande över hela det nationella territoriet. Detta har gjorts i samarbete med regionerna och de autonoma provinserna, miljöministeriet och jord- och skogsbruksministeriet. Dessutom har i lag nr 63 av den 17 mars 2005 de påföljder/åtgärder offentliggjorts som skall tillämpas på hälsobestämmelserna om animaliska biprodukter. |

11. Cypern | Förordningen har införts i nationell lag genom införlivandet av EG:s lagstiftning med lagen om veterinärsektorn av år 2004 nr 149(1). Cypern (och Estland) beviljades enligt kommissionens beslut 2004/467/EG för tiden 1.5.2004-31.12.2004 undantag för att tillåta nedgrävning av animaliska biprodukter. Cypern har fått en förlängning av detta undantag till den 31 oktober 2005. |

12. Lettland | Förordningen är direkt tillämplig sedan dagen för anslutningen. Allmänna villkor har fastställts i lagen om veterinärmedicin (1 juli 2001). Ansvar för underlåtenhet att uppfylla dessa krav fastställs i strafflagen och i lagen om administrativa förseelser. De krav som fastställts i förordningarna och som ej är direkt tillämpliga har överförts till ministerkabinettets förordning nr 606 av den 20 juli 2004 om veterinära och hygieniska krav på kedjan av animaliska biprodukter som inte är tjänliga som livsmedel (27 juli 2004). |

13. Litauen | Förordningen has införlivats med den litauiska lagen genom föreskrift nr B1-996 av den 23 december 2003, utfärdad av chefen för den statliga livsmedels- och veterinärtjänsten. Från och med den 1 maj 2004 är alla EG:s förordningar direkt införlivade med nationell lagstiftning i enlighet med berörda nationella bestämmelser (resolution nr 1180 av den 18 september 2003). |

14. Luxem-burg | Genomförandebestämmelserna har huvudsakligen berört ansvarsfördelningen. Ett antal nationella bestämmelser finns om kategorierna av de material som får bortskaffas genom förbränning eller nedgrävning. Flera rundskrivelser och andra instruktioner har utfärdats om förflyttning, identifiering och bortskaffande. |

15. Ungern | Förordningen är direkt tillämplig sedan dagen för anslutningen. Nya nationella lagar för att tillämpa den finns i form av utkast och kommer att träda i kraft vid utgången av år 2005 då det nu gällande ministerdekretet kommer att upphävas. |

16. Malta | Malta har i den nationella officiella tidningen av den 18 januari 2005 offentliggjort ett utkast till förordning om tillämpning av förordningen om animaliska biprodukter som är öppet för fyra veckors remissförfarande. Ett utkast till nationell lag om avfall har utfärdats i november 2004 för samråd och kommer att träda i kraft inom kort (inspektionsresa företagen av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor). I detta upprättas ett registeringssystem för bl.a. transportörer av animaliska biprodukter och de krav som dessa måste uppfylla. |

17. Neder-länderna | Nationella bestämmelser har införts genom en särskild nationell genomförandeförordning: ”genomförande av EU:s förordning om animaliska biprodukter som ej är avsedda att användas som livsmedel” och ”förordning om inspektion av och handel med animaliska biprodukter” som tillämpas sedan den 9 september 2003. |

18. Österrike | Efter dess offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning kungjordes förordningen tillsammans med tillhörande övergångsåtgärder och genomförandebestämmelser för de berörda myndigheterna och industrin i Österrike genom Erlässe (officiella rundskrivelser) och genom kungörelser i den officiella veterinärbulletinen (AVN) där det påpekades att bestämmelserna i fråga är direkt tillämpliga. I den lag om djurmaterial (Tiermaterialiengesetz) som trädde i kraft den 1 januari 2004 behandlas godkännandeförfaranden, behöriga myndigheters ansvar för kontroll, skyldighet för ägare/producenter av animaliska biprodukter/självdöda djur att lämna animaliska biprodukter till godkända anläggningar samt upphävs tidigare nationella lagar inom detta område. I en kompletterande lag åläggs dessutom livsmedelsanläggningar skyldighet till korrekt uppsamling, lagring och inlämning av animaliska biprodukter. |

19. Polen | Förordningen om animaliska biprodukter och tillhörande övergångsåtgärder är rättsligt bindande och direkt tillämpliga i Polen från och med dagen för anslutningen. I lagen om skydd av djurhälsa och kontroll av infektionssjukdomar hos djur av den 11 mars 2004 föreskrivs officiell övervakning och officiellt godkännande av de anläggningar som hanterar animaliska biprodukter. I lagen föreskrivs dessutom straffpåföljder för de marknadsaktörer som underlåter att uppfylla veterinärkraven. |

20. Portugal | Portugal har offentliggjort följande författningar: Lag nr 8137/2003 av den 9 maj, där ett system för insamling av självdöda djur definieras. Lag nr 244/2003 av den 7 oktober 2003 där alla aktörer vid slakterier, stycknings- och kläckningsanläggningar och äggproduktindustrier åläggs att framlägga en plan för bortkaffande av animaliska biprodukter av kategori 2 och 3. Lag nr 9134/2005 av den 26 april 2005, där olika behöriga myndigheters behörighet definieras när det gäller klassificering, märkning för sortering, vägning, försegling och expediering, om så är lämpligt, av animaliska biprodukter av kategori 1, 2 och 3 i slakterier och styckningsanläggningar. |

21. Slovenien | Förordningen trädde i kraft dagen för anslutningen i enlighet med slovensk rättsordning. Åläggande av påföljder och myndigheternas behörighet styrs av sektorslagar som lagen om veterinärpraktik, miljöskyddslagen osv. Flera genomförandebestämmelser har antagits under år 2004 i synnerhet om ansvarsfördelningen och de allmännyttiga tjänsternas begrepp och villkor. |

22. Slovakiska republiken | Förordningen har genomförts i oförändrat skick. |

23. Finland | Finland har vidtagit en rad åtgärder för att genomföra förordningen: nationella författningar har införts för att ge effekt åt förordning (EG) nr 1774/2002, tillämpningshandledningar har offentliggjorts för att tydliggöra lagen och föredrag har hållits i olika delar av Finland för myndigheter, aktörer och människor verksamma inom jordbrukssektorn. |

24. Sverige | En anpassning av den svenska lagstiftningen till bestämmelserna i förordningen om animaliska biprodukter gjordes den 1 oktober 2003. Nödvändiga nationella genomförandebestämmelser för att säkerställa bl.a. möjligheter till påföljd fastställs i svensk lag (1992:1683) och utseende av en behörig myndighet för animaliska biprodukter i förordning (1998:134). Båda trädde i kraft den 1 januari 2004. |

25. Förenade kungariket | Fyra förordningar har utfärdats i England, Skottland, Wales och Nordirland. I dessa förordningar föreskrivs administration och tillämpning av förordningen i olika delar av Förenade kungariket. |

BILAGA III UNDANTAG SOM BEVILJATS AV MEDLEMSSTATERNA ENLIGT ARTIKEL 23.2 OCH ARTIKEL 24

- I artikel 23.2 i förordningen föreskrivs att medlemsstaterna kan godkänna användning av animaliska biprodukter av kategori 2 som kommer från djur som inte misstänks ha en sjukdom som kan överföras till människor eller djur och animaliska biprodukter av kategori 3 för utfodring av djurparks-, cirkus- och pälsdjur, reptiler och rovfåglar, andra än djurparks- eller cirkusdjur, vilda djur vars kött inte är avsett som livsmedel, hundar från kennlar samt fluglarver som fiskagn.

16 medlemsstater har beviljat och/eller i nationella bestämmelser fastställt möjligheten att bevilja undantag enligt artikel 23.2 i förordningen.

Dessa är: Belgien, Tjeckien, Danmark, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, Lettland, Ungern, Malta, Nederländerna, Portugal, Slovenien, Finland, Sverige och Förenade kungariket.

- I artikel 24 i förordningen föreskrivs att medlemsstaterna får besluta att bevilja undantag när det gäller möjligheten att bortskaffa animaliska biprodukter som avfall genom nedgrävning eller förbränning under särskilda villkor och omständigheter (döda sällskapsdjur, avlägsna områden eller vid sjukdomsutbrott).

17 medlemsstater har beviljat och/eller i nationella bestämmelser fastställt möjligheten att bevilja undantag enligt artikel 24.

Dessa är: Belgien, Tjeckien, Tyskland, Estland, Grekland, Spanien, Irland, Italien, Lettland, Ungern, Malta, Nederländerna, Österrike, Slovenien, Finland, Sverige och Förenade kungariket.

BILAGA IV HUVUDSAKLIGA FRÅGOR SOM VÄCKTS AV MEDLEMSSTATERNA OCH SOM REDAN LÖSTS GENOM KOMMITTÉFÖRFARANDE ELLER RIKTLINJER

1. Övergångsbestämmelser för medlemsstater och tredjeländer

Me dlemsstaterna är förtrogna med industrins lokala villkor och ombads bedöma förordningens troliga effekter på industrin och inkomma med lämpliga ansökningar om övergångsåtgärder. Berörda medlemsstater inkom med ansökningar och följande övergångsbestämmelser har beviljats.

1.1. Övergångsbestämmelser för medlemsstater

- Utfodring av djur med matavfall (skulor i fodret) (Österrike och Tyskland). Kommissionens beslut 2003/328/EG. (Upphör den 31 oktober 2006).

- Utfodring av djur med använd matolja (Irland och Förenade kungariket). Kommissionens beslut 2003/320/EG. (Upphörde den 31 oktober 2004).

- Total separation mellan anläggningar som hanterar kategori 1-, 2- och 3-material (Finland och Frankrike). Kommissionens beslut 2003/325/EG. (Upphörde för Frankrike den 30 april 2004 och upphör för Finland den 31 oktober 2005).

- Separation av oljefabriker (Belgien, Tyskland, Italien, Nederländerna, Spanien, Sverige och Förenade kungariket). Kommissionens beslut 2003/326/EG. (Upphör den 31 oktober 2005).

- Separation av hanteringsställen (Frankrike och Italien). Kommissionens beslut 2003/323/EG. (Upphörde den 30 april 2004).

- Förbränningsugnar/samförbränningsugnar med låg kapacitet (Finland och Förenade kungariket). Kommissionens beslut 2003/327/EG. (Upphörde den 31 december 2004).

- Bearbetningsstandarder för naturgödsel (Belgien, Frankrike, Finland och Nederländerna). Kommissionens beslut 2003/329/EG, ändrat genom kommissionens beslut 2005/14/EG. (Upphör den 31 december 2005 i avvaktan på ett vetenskapligt yttrande från EFSA, som antogs den 7 september 2005).

- Komposteringsstandarder (alla medlemsstater). Kommissionens förordning (EG) nr 809/2003, ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 12/2005. (Upphör den 31 december 2005 i avvaktan på ett vetenskapligt yttrande från EFSA, som antogs den 7 september 2005).

- Biogasstandarder (alla medlemsstater). Kommissionens förordning (EG) nr 810/2003, ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 12/2005 (Upphör den 31 december 2005 i avvaktan på ett vetenskapligt yttrande från EFSA, som antogs den 7 september 2005).

- Bearbetningskrav för blod från däggdjur (Tyskland, Italien, Spanien och Förenade kungariket). Kommissionens beslut 2003/321/EG. (Upphörde den 31 december 2004).

- Uppsamling av avloppsvatten (Österrike, Danmark, Frankrike, Finland, Italien, Irland, Portugal, Spanien, Sverige, Estland och Ungern). Kommissionens beslut 2003/334/EG och 2004/468/EG. (Upphörde den 30 april 2005).

- Möjlighet till förbränning eller nedgrävning på plats av animaliska biprodukter (Estland och Cypern: det senare har beviljats en förlängning av övergångsåtgärderna till den 1 november 2005 för att ge industrin ytterligare tid att uppfylla villkoren i förordningen). Kommissionens beslut 2004/467/EG (upphörde den 1 januari 2005) och 2005/62/EG (Cypern).

- Separation av bearbetningsanläggningar för kategori 1 och 2 och införande av anläggningar för animaliska biprodukter i förteckningen över anläggningar med övergångsbestämmelser i Lettland. Kommissionens beslut 2004/464/EG och 2004/476/EG. (Upphörde den 31 december 2004).

- Uppsamling, transport och bortskaffande av f.d. livsmedel. Kommissionens förordning 813/2003/EG. (Upphör den 31december 2005).

1.2. Övergångsåtgärder för tredjeländer

Allmänna övergångsbestämmelser beviljades tredjeländer varvid tillämpningen av förordningens importbestämmelser uppsköts vilket gav dem tillräcklig tid att anpassa sig till de nya kraven och gav kommissionen tid att uppdatera importbestämmelserna i bilagorna VII och VIII och förlagan till hälsointyg i bilaga X.

Dessutom beviljades följande särskilda övergångsåtgärder:

- Import av gelatin framställt av ryggradsben från Japan och Förenta staterna till Nederländerna, Frankrike och Förenade kungariket och avsett för tillverkning av fotofilmer i EU (kommissionens beslut 407/2004: skall vederbörligen revideras i ljuset av nya vetenskapliga rön).

- Import och utsläppande på marknaden av vissa material av animaliskt ursprung som klassificerats som kategori 1 och 2 som är avsedda for tekniska ändamål (alla tredjeländer) (kommissionens förordning 878/2004/EG: skall vederbörligen revideras i ljuset av nya vetenskapliga rön).

- Separation av hanteringsställen för kategori 1, 2 och 3 och separation av bearbetningsanläggningar för kategori 1, 2 och 3 (Australien, Kanada, Kina och Förenta staterna) (kommissionens förordning 780/2004/EG – upphör den 31 oktober 2005).

2. Kommissionsförordningar om ändring av förordning (EG) nr 1774/2002

Fem kommissionsförordningar har införts som ändrar bilagorna till förordningen:

- Genom förordning (EG) nr 808/2003 har artikel 12.3 ändrats för att möjliggöra förbränning av specifierat riskmaterial och djurkroppar i förbränningsanläggningar med låg kapacitet i linje med yttrandet från vetenskapliga styrkommittén, och några andra tekniska ändringar har införts i linje med ordalydelsen i artiklarna.

- Genom förordningarna (EG) nr 668/2004 och nr 416/2005 har vissa tekniska ändringar införts för att få bilagorna att överensstämma med artiklarnas text, förlagan till hälsointygen har uppdaterats och nya förlagor har införts för import av vissa produkter som kan användas som fodermaterial, sällskapsdjurfoder, tuggben och tekniska produkter. Förteckningen över tredjeländer har uppdaterats i enlighet härmed.

- Genom förordning (EG) nr 92/2005 har förordningen ändrats när det gäller biogastransformation och bearbetning av utsmält fett.

- Genom förordning (EG) nr 93/2005 har bilagorna II och V till förordningen ändrats (se punkt 3).

3. Åtgärder som vidtagits för att genomföra förordning (EG) nr 1774/2002

Åtgärder har införts för att genomföra olika artiklar. Följande genomförandeförordningar har införts:

- Användning av mjölk, mjölkbaserade produkter och mjölkderivat (förordning (EG) nr 79/2005) . I förordningen tillåts direkt utfodring av djur inom animalieproduktionen med mjölkprodukter som producerats i enlighet med de foderstandarder som överensstämmer med djurhälsokraven enligt nu gällande vetenskapliga yttranden men i avvaktan på yttrandet från EFSA.

- Metoder för användning eller bortskaffande av animaliska biprodukter (förordning (EG) nr 92/2005) . Enligt förordningen får animaliska biprodukter bortskaffas genom fem andra alternativa metoder.

- Bearbetning av animaliska biprodukter från fisk och handelsdokument för transporten av animaliska biprodukter (förordning (EG) nr 93/2005) . Genom förordningen upprättas en särskild metod för bearbetning av animaliska biprodukter från fisk och en harmoniserad förlaga för handelsdokument för transport av animaliska biprodukter fastställs.

4. Beviljade ständiga allmänna undantag

Följande undantag har beviljats:

- Undantag från förbudet mot återanvändning inom samma art för fisk när det gäller utfodring av fisk med bearbetat animaliskt protein som härrör från djurkroppar eller delar av djurkroppar av samma art (artikel 22.2 i grundförordningen). Det blev dessutom nödvändigt att föreskriva övergångsåtgärder för ge industrin tillräcklig tid att anpassa sig till de nya kraven när det gäller utfodring av fisk med bearbetat animaliskt protein som härrör från djurkroppar eller delar av djurkroppar av samma art. (Förordning (EG) nr 811/2003).

- Detaljerade krav på hur nedgrävning och förbränning skall utföras i enlighet med artikel 24.1 i grundförordningen. (Förordning (EG) nr 811/2003).

5. Särskilda ständiga undantag som beviljats på begäran av medlemsstaterna

Genomförandebestämmelser har införts för att tillåta kontinuerlig utfodring av följande:

- Pälsdjur med bearbetat animaliskt protein som härrör från djurkroppar eller delar av djurkroppar av samma art (Finland, Estland). Kommissionens beslut 2003/324/EG.

- Utrotningshotade eller skyddade arter av asätande fågelar med döda idisslare som innehåller specifierat riskmaterial (artikel 23.2, Italien, Frankrike, Spanien, Portugal, Grekland och Cypern). Kommissionens beslut 2003/322/EG, ändrat genom kommissionens beslut 2004/455/EG.

6. Riktlinjer som utfärdats för att förklara ett visst antal frågor.

Två dokument med riktlinjer har utfärdats (se bilaga II):

- ”Riktlinjer för tillämpning av den nya förordningen om animaliska biprodukter (EG) nr 1774/2002” i form av frågor och svar som förklarar de viktigaste frågor som väckts av medlemsstater och intressenter.

- ”Riktlinjer om gemenskapslagstiftningens tillämpning på animaliska biprodukter när det gäller folk- och djurhälsa och avfall”.

En fullständig förteckning över lagstiftningen jämte riktlinjer och annan information om animaliska biprodukter finns på webbplatsen om animaliska biprodukter hos Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd:

http://europa.eu.int/comm/food/food/biosafety/animalbyproducts/index_en.htm

BILAGA V FÖRTECKNING ÖVER LAGSTIFTNING SOM UPPHÄVTS OCH ERSATTS AV FÖRORDNING (EG) NR 1774/2002

1. Kommissionens beslut 89/18/EEG av den 22 december 1988 om villkoren för import från tredje land av färskt kött för andra ändamål än som livsmedel, EGT L 8, 11.1.1989, s. 17.

2. Rådets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av veterinära bestämmelser om bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dess utsläppande på marknaden samt om förhindrande av sjukdomsalstrande organismer i foder av animaliskt ursprung eller fiskbaserat, EGT L 363, 27.12.1990, s. 51.

3. Kommissionens beslut 92/187/EEG av den 28 februari 1992 om de villkor som skall vara uppfyllda vid import av vissa råvaror för läkemedelsindustrin från vissa tredje länder som inte återfinns på den förteckning som upprättats genom rådets beslut 79/542/EEG, EGT L 87, 2.4.1992, s. 20.

4. Kommissionens beslut 92/183/EEG av den 3 mars 1992 om allmänna villkor för import av vissa råvaror till läkemedelstillverkningsindustrin från de tredje länder som åteerfinns på den förteckning som upprättats genom rådets beslut 79/542/EEG, EGT L 87, 2.4.1992, s. 20.

5. Kommissionens beslut 94/143/EG av den 1 mars 1994 om djurhälsovillkor och veterinärintyg vid import av serum från hästdjur från tredje land, EGT L 62, 5.3.1994, s. 41.

6. Kommissionens beslut 94/309/EG av den 27 april 1994 om djurhälsokrav och veterinärintyg för import från tredje land av vissa foder till sällskapsdjur och vissa ogarvade ätbara produkter för sällskapsdjur, som innehåller lågriskmaterial av animaliskt ursprung, senast ändrat genom beslut 97/199/EG, EGT L 137, 1.6.1994, s. 62.

7. Kommissionens beslut 94/344/EG av den 27 april 1994 om djurhälsokrav och veterinärintyg för import från tredje land av bearbetat animaliskt protein inbegripet produkter med innehåll av detta protein för användning i djurfoder, EGT L 154, 21.6.1994, s. 45.

8. Kommissionens beslut 94/435/EG av den 10 juni 1994 om djurhälsovillkor och veterinärintyg för import av svinborst från tredje land, EGT L 180, 14.7.1994, s. 40.

9. Kommissionens beslut 94/446/EG av den 14 juni 1994 om villkoren för import från tredje land av ben och benprodukter, horn och hornprodukter, hovar och hovprodukter, utom mjöl därav, avsedda för vidare bearbetning till produkter som inte är avsedda som livsmedel eller djurfoder, senast ändrat genom beslut 97/197/EG, EGT L 183, 19.7.1994, s. 46.

10. Kommissionens beslut 94/860/EG av den 20 december 1994 om fastställande av kraven för import från tredje land av biodlingsprodukter avsedda att användas till biodling, EGT L 352, 31.12.1994, s. 69.

11. Kommissionens beslut 95/341/EG av den 27 juli 1995 om djurhälsovillkor och veterinärintyg för import från tredje land av mjölk och mjölkbaserade produkter som inte är avsedda som livsmedel[5], senast ändrat genom beslut 96/106/EG, EGT L 352, 31.12.1994, s. 69.

12. Kommissionens beslut 95/348/EG av den 22 juni 1995 om fastställande av veterinära bestämmelser och djurhälsobestämmelser gällande Förenade kungariket och Irland för bearbetning av vissa typer av avfall avsedda att saluföras lokalt som foder för vissa kategorier av djur, EGT L 200, 24.8.1995, s. 42.

13. Kommissionens beslut 96/500/EG av den 22 juli 1996 om fastställande av djurhälsovillkor och intyg eller officiell deklaration för import av jakttroféer av fåglar och hovdjur som inte genomgått fullständig konservering från tredje länder, EGT L 203, 13.8.1996, s. 13.

14. Kommissionens beslut 97/168/EG av den 29 november 1996 om djurhälsokrav och utfärdande av intyg eller officiell försäkran för import av hudar och skinn av hovdjur från tredje land, EGT L 67, 7.3.1997, s. 19.

15. Kommissionens beslut 97/198/EG av den 25 mars 1997 om fastställande av djurhälsokrav och veterinärintyg för import av bearbetat animaliskt protein från vissa tredje länder som använder alternativa värmebehandlingssystem och om ändring av kommissionens beslut 94/344/EG, EGT L 84, 26.3.1997, s. 36.

16. Kommissionens beslut 97/735/EG av den 21 oktober 1997 om vissa skyddsåtgärder med avseende på handel med vissa typer av animaliskt avfall från däggdjur, EGT L 294, 28.10.1997, s. 7.

17. Rådets beslut 99/534/EG av den 19 juli 1999 om åtgärder för bearbetning av visst animaliskt avfall till skydd mot transmissibel spongiform encefalopati och om ändring av kommissionens beslut 97/735/EG, EGT L 204, 4.8.1999, s. 37.

18. Kommissionens beslut 2001/25/EG av den 27 december 2000 om att förbjuda användningen av vissa animaliska biprodukter i foder, EGT L 6, 11.1.2001, s. 16.

19. Kommissionens beslut 92/562/EEG av den 17 november 1992 om godkännande av alternativa värmebehandlingssystem för bearbetning av högriskmaterial, EGT L 359, 9.12.1992, s. 23.

[1] EGT L 273, 10.10.2002, s. 1.

[2] Yttrandena finns på EFSA:s webbplats:http://www.efsa.eu.int/science/biohaz/biohaz_opinions/catindex_en.html

[3] EGT L 147, 31.5.2001, s. 1.

[4] EGT L 268, 14.9.1992, s. 1.

[5] EGT L 200, 24.8.1995, s. 42.