A4-0095/99

Europaparlamentets rekommendation till rådet om Europeiska unionens Medelhavspolitik

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av förslaget till rekommendation till rådet från Spencer och andra ledamöter om Europeiska unionens Medelhavspolitik (B4-0282/98),

- med beaktande av artikel J 7 i EU-fördraget,

- med beaktande av artikel 46.3 i arbetsordningen,

- med beaktande av sin resolution av den 11 oktober 1995 om Europeiska unionens Medelhavspolitik inför Barcelonakonferensen ((EGT C 287, 30.10.1995, s. 121.)),

- med beaktande av sin resolution av den 14 december 1995 om Medelhavskonferensen i Barcelona ((EGT C 17, 22.1.1996, s. 178.)),

- med beaktande av sin resolution av den 13 mars 1997 om rådets presidiums och kommissionens gemensamma rapport om Medelhavspolitiken ((EGT C 115, 14.4.1997, s. 159.)),

- med beaktande av Barcelonaförklaringen och det arbetsprogram som antogs vid konferensen den 28 november 1995,

- med beaktande av slutsatserna från Maltakonferensen den 15-16 april 1997,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor (A4-0095/99), och av följande skäl:

A. Ett återupptagande av fredsförhandlingarna skulle inverka positivt på EU:s partnerskap med Medelhavsstaterna.

B. Om fredsprocessens nuvarande dödläge i Mellanöstern inte går att lösa kommer Barcelonaprocessen, som grundar sig på principen om ömsesidigt samarbete mellan de undertecknande parterna, inte att kunna fortsätta.

C. Det är nödvändigt att Europeiska unionen arbetar för att ta på sig en väsentligt utökad roll när det gäller fredsprocessen i Mellanöstern, som bör motsvara EU:s främsta politiska, finansiella och ekonomiska åtaganden.

D. Det är beklagligt att behöva konstatera att läget när det gäller mänskliga rättigheter inte förbättrats, och i några stater rent av försämrats, trots de åtaganden som gjorts när det gäller respekterandet av den allmänna deklarationen om mänskliga rättigheter genom undertecknandet av Barcelonaförklaringen.

E. Det är ett ytterst bekymmersamt faktum att den i Barcelonaförklaringen fastställda principen om att konflikter mellan partnerstaterna uteslutande skall lösas med fredliga medel och utan hot eller våld riktat mot övriga i konferensen deltagande staters territoriella integritet fullkomligt, och i några fall upprepat, har missaktats av flera av deltagarna.

F. Det är beklagligt att behöva konstatera att trots att nästan tre år har gått sedan Barcelonakonferensen har ännu inte alla Medelhavsstater inbjudits att delta i Barcelonaprocessen.

G. De framgångar som hittills uppnåtts genom undertecknandet av fem partnerskapsavtal är värda ett erkännande, men det är samtidigt bekymmersamt att medlemsstaterna tagit så lång tid på sig för att ratificera avtalen, vilket försenat deras ikraftträdande, att det uppstått svårigheter i samband med de återstående förhandlingarna och att flexibiliteten i det förhandlingsmandat rådet givit kommissionen inte är tillräckligt stor.

H. Trots undertecknandet av detta partnerskapsavtal, som omfattar en bindande klausul om demokrati och mänskliga rättigheter, har situationen förvärrats i vissa av dessa länder.

I. Det faktum att kommissionen ännu inte har lagt fram någon modell för multilaterala avtal som underlag för diskussion är förvånansvärt.

J. Den mångfald av aktiviteter som har genomförts av det civila samhället i området är glädjande inte minst eftersom detta utgör en motsats till en politisk stagnation, och det är önskvärt att det decentraliserade samarbetet i Medelhavsområdet återupptas omedelbart.

K. Det är också glädjande att se den positiva inställning som präglar alternativkonferensen, vilken regelbundet sammanträder i anknytning till de officiella mötena på ministernivå.

L. Vid det parlamentariska Medelhavsforumets första möte i Bryssel den 27-28 oktober 1998 antogs en slutförklaring och i denna uppmanades medlemsstaterna i Europeiska unionen att förena sina krafter för att uppnå en rättvis och varaktig lösning i Mellanöstern.

M. Det parlamentariska Medelhavsforumet kommer att ge EU:s och medelhavsländernas parlamentsledamöter möjlighet att med fördel utbyta idéer för att återuppta och utveckla partnerskapet mellan Europeiska unionen och Medelhavsstaterna.

N. Samtliga tredje länder i Medelhavsområdet har rätt att delta i Barcelonaprocessen.

1. Parlamentet rekommenderar rådet

a) att komplettera sin Mellanösternpolitik så att EU tillvaratar sina vitala intressen i regionen genom samarbete med Förenta staterna och fullständigt delar ansvar och beslutsfattandet beträffande fredsprocessen i Mellanösterna samt engagerar sig i denna genom att utse sin egen medlare,

b) att vitalisera aspekterna rörande politiskt och säkerhetspolitiskt samarbete genom nya konkreta förslag som syftar till exempelvis förtroendeskapande åtgärder, en stabilitetspakt, avtal om rustningsbegränsningar och nedrustning,

c) att uppmana kommissionen att utarbeta en årlig rapport om situationen för de mänskliga rättigheterna i de länder som undertecknat Barcelonaförklaringen, och att därvid särskilt beakta de stater med vilka man redan ingått ett partnerskapsavtal,

d) att på olika sätt stödja organiseringen av en alternativkonferens i Stuttgart för att på så sätt uppmuntra de olika ländernas civila samhälle att aktivt delta i Barcelonaprocessen,

e) att inbjuda Libyen att delta i nästa konferens i Stuttgart, förutsatt att FN:s generalsekreterare Kofi Annan kunnat bekräfta att Libyen fram till dess har uppfyllt de åtaganden som landet har antagit beträffande de motsvarande resolutionerna från säkerhetsrådet, och att det i synnerhet erkänner Barcelonakonferensens principer om rätten för alla parter som deltar i dialogen att existera,

f) att de tredje länder i Medelhavsområdet som för närvarande inte deltar i Barcelonaprocessen (Albanien, Förbundsrepubliken Jugoslavien, Kroatien, Bosnien-Hercegovina och Slovenien), med hänsyn till deras intressen i området, som ett första steg skall kunna delta som observatörer i nämnda process, och att man av samma geopolitiska skäl överväger att bevilja före detta jugoslaviska republiken Makedonien en liknande status på samma sätt som man redan gjort när det gäller Mauretanien,

g) att ge kommissionens förhandlingsmandat för Europa-Medelhavsavtal betydligt större flexibilitet, dock inte när det gäller klausulerna om demokrati och mänskliga rättigheter, så att man i högre grad kan beakta varje parts specifika behov,

h) att, tillsammans med de associerade Medelhavsländerna och inom ramen för existerande finansiellt stöd, utarbeta en plan som gör det möjligt för de mest utsatta associerade länderna att stegvis minska sin utlandsskuld, och att i enlighet med förslaget från rådets tjänstgörande ordförande, förbundskansler Schröder, under G8-mötet nyligen se till så att skuldavskrivning blir en del av en strategi där den skuldsatta staten förbinder sig att återinvestera de medel som motsvarar skuldavskrivningen i projekt som avser ekonomisk återhämtning och reformåtgärder,

i) att omedelbart besluta om gemensamma bestämmelser för samtliga problem i samband med invandringen; dessa bestämmelser bör även innehålla en stadga som fastställer invandrarnas rättigheter och bestämmelserna bör genomföras efter att kommissionen utarbetat sitt förslag i enlighet med Amsterdamfördraget; rådet bör även sporra Medelhavsländerna till samarbete när det gäller att sköta invandrarfrågor,

2. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och, för kännedom, till kommissionen.