KOMMISSIONENS SVAR PÅ EUROPEISKA REVISIONSRÄTTENS SÄRSKILDA RAPPORT ”EU:s UNGDOMSGARANTI: FÖRSTA STEGEN HAR TAGITS MEN DET FINNS RISKER MED GENOMFÖRANDET” /* COM/2015/0143 final */





KOMMISSIONENS SVAR PÅ EUROPEISKA REVISIONSRÄTTENS SÄRSKILDA RAPPORT ”EU:s UNGDOMSGARANTI: FÖRSTA STEGEN HAR TAGITS MEN DET FINNS RISKER MED GENOMFÖRANDET” SAMMANFATTNING V. Första punktsatsen: Kommissionen noterar rekommendationen till medlemsstaterna och skulle i vissa fall välkomna en bättre överblick av de uppskattade kostnaderna för alla planerade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Enligt den mall som tagits fram av kommissionen skulle medlemsstaterna lämna information om finansieringskällor på EU-nivå, nationell nivå, regional/lokal nivå samt finansiering från arbetsgivare och andra källor. Syftet var att uppmuntra medlemsstaterna att lämna fullständig information om de sammanlagda kostnaderna för och finansieringen av ungdomsgarantin (inbegripet likviditetsgap). Nitton av de 28 medlemsstaterna har lämnat denna information (med olika detaljnivå). Andra punktsatsen: Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts, särskilt genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram, den europeiska alliansen för lärlingsutbildning och rådets uttalande om denna samt övervakningen av sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen. När det gäller främjande av kvalitetskrav kommer kommissionen att ytterligare stimulera diskussionen kring ”högkvalitativa” erbjudanden, med beaktande av de kvalitetskrav som anges i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionen kommer särskilt att väcka en diskussion om begreppet högkvalitativa erbjudanden vid nästa möte för de nationella samordnarna för ungdomssysselsättningsinitiativet, uppmana medlemsstaterna att diskutera begreppet inom ramen för sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning (EMCO), undersöka möjligheterna att ta upp högkvalitativa erbjudanden i ungdomsgarantin inom programmet för ömsesidigt lärande (MLP) och tillhandahålla ytterligare vägledning om högkvalitativa erbjudanden i dokumentet Vanliga frågor om ungdomsgarantin. Kommissionen konstaterar dessutom att efterhandsutvärderingarna kommer att ge belägg för kvaliteten på jobberbjudandena enligt rekommendationen i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Tredje punktsatsen: Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts genom den ram för indikatorer som godkändes av ministrarna för sysselsättning och sociala frågor i rådet (sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor), genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt berörda bestämmelser i förordningen med gemensamma bestämmelser om övervakning och utvärdering av åtgärder som finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet och genom sitt åtagande att under 2016 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ungdomsgarantin. Kommissionen kommer att ta hänsyn till utvärderingsarbetet i sin bedömning av genomförandet av ungdomsgarantin under kommande europeiska planeringsterminer. Det kommer också att ligga till grund för kommissionens rapport under 2016 om genomförandet av ungdomsgarantin, som kommer att läggas fram formellt för Europaparlamentet och rådet via de tillämpliga kanalerna. INLEDNING 15. Kommissionen konstaterar att ytterligare 11 miljarder euro även anslås för åtgärder som modernisering av arbetsförmedlingstjänster och egenföretagande, vilka indirekt kommer att bidra till att stödja ungdomssysselsättningen. Över 26 miljarder euro kommer att användas till utbildningsåtgärder, inbegripet livslångt lärande, där ungdomar sannolikt kommer att finnas bland de främsta stödmottagarna. IAKTTAGELSER 37. Kommissionen erinrar om att den arbetar inom ramen för mjuk lagstiftning, i det här fallet rådets rekommendation,och att många underordnade inslag i ungdomsgarantin visserligen är önskvärda när de är möjliga att genomföra, men att inte alla inslag måste ingå i ett visst nationellt program. Utvärderingen av de inlämnade genomförandeplanerna för ungdomsgarantin var bara det första steget i en process med fortlöpande övervakning av genomförandet av ungdomsgarantin i medlemsstaterna. Kommissionen övervakar genomförandet av ungdomsgarantiprogrammen inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Den europeiska planeringsterminen täcker ett brett spektrum av nationella politikområden som är kopplade till genomförandet av ungdomsgarantin. Första strecksatsen: Behovet av att förstärka IKT/digital kompetens betonas när så är nödvändigt inom ramen för planeringsterminen. Andra strecksatsen: Kommissionen anser att avsaknaden av en koppling mellan att ungdomar inte godtar ett rimligt erbjudande och arbetslöshetsunderstöd eller socialbidrag inte nödvändigtvis begränsar ungdomsgarantiprogrammens effektivitet. I arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar fastslås att principerna om ömsesidiga skyldigheter, t.ex. deltagande i aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder, kan övervägas vid utformningen av ungdomsgarantin[1]. I rådets rekommendation nämns principen om ömsesidiga skyldigheter inom ramen för tidig insats och aktivering (rekommendation 10). Ömsesidiga skyldigheter kan visserligen ge viktiga fördelar men de ingår inte i utvärderingskriterierna, eftersom det skulle vara alltför föreskrivande att bedöma ett program på grundval av att medlemsstaterna har tagit med ömsesidiga skyldigheter eller inte i det fall medlemsstaterna väljer att inte grunda sina program på dem eller om deras nationella bestämmelser och metoder inte tillåter detta. Kommissionen prioriterade därför bedömningen av de huvudsakliga byggstenarna i ungdomsgarantin och förekomsten av erbjudanden samt deras täckning. 41. För att ett operativt program som omfattar åtgärder kopplade till ungdomssysselsättningsinitiativet ska godkännas måste det finnas en strategisk ram för att främja ungdomssysselsättningen innan kommissionen betalar ut medel från fonderna. Kommissionens bedömning av detta förhandsvillkor (det så kallade förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet) grundas på medlemsstaternas självbedömning och den information som lämnas i denna. När medlemsstaterna hänvisade till kompletterande nationella strategier för ungdomssysselsättning förutom ungdomssysselsättningsinitiativet grundade kommissionen sin bedömning av uppfyllandet av förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet på alla strategiska dokument för ungdomssysselsättning som medlemsstaterna hänvisade till. I sin bedömning av förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet undersöker kommissionen emellertid överensstämmelsen med genomförandeplanerna för ungdomsgarantin, så att ESF-investeringarna motsvarar den berörda medlemsstatens politiska mål. 42. Kommissionen påpekar att utvärderingramen för genomförandeplanerna för ungdomsgarantin inte är desamma som för förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet, eftersom de två processerna drivs av olika mål – ett politiskt mål (ungdomsgarantin) respektive rättslig efterlevnad (ungdomssysselsättningsinitiativet). Kriterierna för att uppfylla förhandsvillkoret omfattar inte ett krav på att ”det ska finnas en strategisk ram för att främja ungdomssysselsättningen, bland annat genom att genomföra ungdomsgarantin”. De underordande kriterier mot vilka denna ”strategiska policyram” bör bedömas av kommissionens avdelningar fastställs också i förordningen. Dessa kriterier innehåller ingen hänvisning till förekomsten av genomförandeplaner för ungdomsgarantin och a fortiori till en positiv bedömning från kommissionens sida. Det finns därför ingen automatisk koppling mellan bedömningen av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin, som görs ur ett politiskt perspektiv och mot rekommendationen om ungdomsgarantin, och bedömningen av ungdomssysselsättningsinitiativet inom ramen för EAC, som görs mot en fast uppsättning kriterier som anges i förordningen med gemensamma bestämmelser. Kommissionen påpekar att en sådan koppling skulle innebära att genomförandeplanerna för ungdomsgarantin blir ett rättsligt krav för att uppfylla förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet, vilket föreslogs av kommissionen men avslogs av rådet under lagstiftningsförfarandet. 43. Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 42. De ibland nyanserade eller något olika resultaten av de två processerna beror på att processerna skiljer sig åt i utformningen, trots att de i viss mån är sammankopplade. De underordnade kriterier som den ”strategiska ramen för att främja ungdomssysselsättningen” bör bedömas mot, innehåller också kvalitativa delar, såsom kartläggning av nyckelaktörer, inbegripet berörda myndigheter, samordningsarrangemang med partner, inrättandet av system för tidig insats och aktivering samt övervakningsarrangemang. Bedömningen av dessa kvalitativa delar går längre än en ren formell kontroll. I den mån det var möjligt fungerade kommissionens bedömning av uppfyllandet av förhandsvillkoret för ungdomssysselsättningsinitiativet även som en kanal för att begära vissa ändringar av genomförandeplanerna för ungdomsgarantin (t.ex. i Frankrikes fall). Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 45 och 46. Kommissionen instämmer i detta och påpekar att investeringar i ungdomsgarantin är en avgörande faktor för att EU ska bevara sina framtida tillväxtmöjligheter. Generöst ekonomiskt stöd från EU kan bidra – främst från Europeiska socialfonden och inom ramen för ungdomssysselsättningsinitiativet. Men för att ungdomsgarantin ska kunna genomföras i praktiken måste EU-länderna också prioritera sysselsättningsåtgärder för unga i sina nationella budgetar. 47. Nitton av de 28 medlemsstaterna har lämnat information om planerade finansieringskällor för sina ungdomsgarantisystem (med olika detaljnivå). I vissa fall skulle kommissionen emellertid välkomna en bättre överblick av de uppskattade kostnaderna för alla planerade åtgärder, även om den är medveten om att alla uppskattningar av kostnaderna för ungdomsgarantier görs med förbehåll. 49. I rekommendationen om ungdomsgarantin föreskrivs inte exakt hur medlemsstaterna ska genomföra ungdomsgarantin, eftersom detta i mycket stor grad beror på den nationella situationen (dvs. antal unga som varken arbetar eller studerar (NEET) och deras särskilda förutsättningar). Effekterna kommer därför att bero på medlemsstaternas val när det gäller inriktning för och utformning av stödet. Såsom anges i motiveringen till kommissionens förslag åtföljs det av ett arbetsdokument som mer utförligt förklarar ungdomsgarantin, tar upp frågor om kostnader och fördelar med sådana system, och beskriver varje enskild beståndsdel som behövs för att ungdomsgarantierna ska vinna framgång. I en bilaga presenterar arbetsdokumentet politiska strategier till stöd för ungdomssysselsättning, vilka redan införts i de 27 medlemsstaterna och Kroatien, och man återger dessa länders olika startpunkter mot inrättandet av fullständiga ungdomsgarantisystem. De verkliga kostnaderna för ungdomsgarantierna kommer dessutom även att bero på de nationella förhållandena och hur de inrättas och genomförs i varje medlemsstat. Detta innebär i sin tur att alla uppskattningar av kostnaderna för ungdomsgarantier är föremål för ett antal förbehåll. I detta avseende kan exemplen från Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien ses som en indikation på de eventuella kostnaderna för medlemsstaternas genomförande av ungdomsgarantin. 50. Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 15. 53. Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 47. 54. Kommissionen informerade Frankrike om att de kvantitativa övergripande målen för planen inte är tillräckligt tydliga och förklarade att den fortfarande hyser tvivel angående de kvalitativa aspekterna av de erbjudanden som Pôle Emploi kommer att föreslå unga som varken arbetar eller studerar för att följa ungdomsgarantin. Denna fråga följs upp ytterligare inom ramen för den europeiska planeringsterminen. I sin genomförandeplan för ungdomsgarantin lämnade Irland en tabell med information om genomsnittligt deltagande, inflöde av nya deltagare, förväntat inflöde av unga samt vägledande kostnader för jobberbjudanden till ungdomar. De irländska myndigheterna är ovilliga att göra prognoser om framtida deltagandeantal till dess att de nationella budgetanslagen har beslutats och lämnade därför inga siffror för åren efter 2014. Det bedömdes därför varken vara lämpligt eller nödvändigt att begära närmare upplysningar från de irländska myndigheterna. Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 55 och 56. Kommissionen ansåg att det viktigaste var att den kunde kontrollera om (tillräckliga) nationella medel anslogs förutom EU-medlen. Den tog därför fram en mall för medlemsstaterna, där medlemsstaterna uppmanades att lämna information om tillgängliga finansieringskällor, dvs. om finansieringen skulle komma från EU-nivå, nationell nivå, regional/lokal nivå, arbetsgivare och/eller andra finansieringskällor. Uppdelningen av de olika EU-medlen var av underordnad vikt i det skedet, eftersom de operativa programmen skulle följa inom kort. Kommissionen ansåg att det var lämpligast att en detaljerad uppdelning av EU-finansieringskällor per ESF-medel/medel från ungdomssysselsättningsinitiativet lämnades inom ramen för de operativa programmen, särskilt eftersom de informella förhandlingarna om de finansiella planerna för de operativa programmen fortfarande pågick mellan medlemsstaterna och kommissionen i det skedet. 57. Kommissionen påpekar att korrektheten hos utgifterna för ungdomssysselsättningsinitiativet kommer att bli föremål för granskning som ett led i den ordinarie kontrollprocessen, som vederbörligen beaktar specifika risker. Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 61 och 62. Kommissionen instämmer i att ”högkvalitativ” är ett centralt inslag i genomförandet av ungdomsgarantin. Kommissionen främjar en uppsättning kvalitetskrav för praktiktjänstgöring (genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram) och för lärlingsutbildning (genom rådets uttalande om den europeiska alliansen för lärlingsutbildning). När det gäller jobb övervakar kommissionen sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen, och ägnar då särskild uppmärksamhet åt övergången från studier till arbete samt problem i samband med segmentering av arbetsmarknaden. När det gäller sysselsättningens kvalitet på den öppna marknaden anser kommissionen att alla kvalitetsbedömningar är beroende av situationen på den berörda arbetsmarknaden, inbegripet aspekter som arbetslagstiftning eller det rådande ekonomiska klimatet. Kommissionen kommer att ytterligare stimulera diskussionen kring ”högkvalitativa” erbjudanden, med beaktande av de kvalitetskrav som anges i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionen kommer särskilt att väcka en diskussion om begreppet högkvalitativa erbjudanden vid nästa möte för de nationella samordnarna för ungdomssysselsättningsinitiativet, uppmana medlemsstaterna att diskutera begreppet inom ramen för sysselsättningskommitténs (EMCO) arbete, undersöka möjligheterna att ta upp högkvalitativa erbjudanden i ungdomsgarantin inom programmet för ömsesidigt lärande (MLP) och tillhandahålla ytterligare vägledning om högkvalitativa erbjudanden i dokumentet Vanliga frågor om ungdomsgarantin. 63. Kommissionen hänvisar till sitt gemensamma svar på punkterna 61 och 62. Kommissionen anser dessutom att ett enhetligt genomförande av ungdomsgarantin och att stöpa alla ungdomsgarantier i samma form varken är lämpligt eller förenligt med rådets rekommendation, där det tydligt anges att ungdomsgarantisystem ska anpassas till nationella, regionala och lokala förhållanden. Kommissionen instämmer dock i att ett effektivt genomförande av ungdomsgarantisystemen är en avgörande faktor. Den resultatbaserade metod som kommissionen tillämpar har många fördelar just när det gäller att bedöma åtgärdernas effektivitet inom ungdomsgarantisystemen, eftersom metoden beaktar de skilda arbetsmarknadssituationerna och vilka erbjudanden som är lämpliga för vilka personer. I detta avseende anser kommissionen att ett erbjudande, generellt sett, är högkvalitativt om den person som mottar erbjudandet får en hållbar anknytning till arbetsmarknaden och inte återgår till att vara arbetslös eller icke förvärvsarbetande därefter. Ett högkvalitativt erbjudande kan således mätas efter dess resultat. Som sagt kommer kommissionen (jfr det gemensamma svaret på punkterna 61 och 62) ytterligare att stimulera diskussionen kring högkvalitativa erbjudanden. Kommissionen konstaterar att erbjudanden om lärlingsutbildning, praktiktjänstgöring och vidareutbildning redan omfattas av kvalitetsstandarder, vare sig det är subventionerade erbjudanden – som de erbjudanden som finansieras inom ungdomssysselsättningsinitiativet/ESF-programmen eller inom nationella program – eller ej. 65. Kommissionen påpekar att det tog lång tid att bygga upp ett samförstånd för att definiera en gemensam övervakningsram. Detta kan ha försenat antagandet av rådets rekommendation om ungdomsgarantin vid en kritisk tidpunkt, vilket förhindrade snabba resultat. 68. Kommissionen påpekar att resultaten från övervakningen används i viktiga dokument som antas av kommissionen inom ramen för den europeiska planeringsterminen (kommissionens arbetsdokument, djupgående granskningar, förslag om landsspecifika rekommendationer). Kommissionen har regelbundna utbyten med Europaparlamentet om utvecklingen inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Enligt Europeiska rådets slutsatser av den 27–28 juni 2013 ska kommissionen dessutom under 2016 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ungdomsgarantin och verksamheten inom ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionens gemensamma svar avseende punkterna 69 och 70. Kommissionen konstaterar att sysselsättningskommittén den 3 december 2014 gjorde en andra översyn av framstegen i genomförandet av ungdomsgarantisystemen i 21 medlemsstater, med slutsatser för varje granskad medlemsstat. Dessa slutsatser kommer att följas upp i maj 2015. Alla sysselsättningskommitténs översyner i december 2014 inriktades i hög grad på ungdomsgarantisystemen. Översynerna var enhetliga och samma arbetsmetoder tillämpades på samtliga medlemsstater. Både översynerna från maj och december 2014 togs upp vid mötena i rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) om ungdomsarbetslöshet och ungdomsgarantin. 71. Ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin godkändes av sysselsättningskommittén den 22 september 2014. I december 2014 godkände rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) sysselsättningskommitténs nyckelbudskap om ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin, och efterlyste ett starkt politiskt åtagande för att övervinna de befintliga hindren för uppgiftsinsamling och garantera ett sunt övervakningssystem för ungdomsgarantin på EU- och medlemsstatsnivå, baserat på den föreslagna ramen. Se även kommissionens svar avseende punkt 65. 72. Kommissionen instämmer i att medlemsstaternas fortsatta åtagande är nödvändigt. Pilotprojektet för insamling av uppgifter beträffande ungdomsgarantin inleddes i oktober 2014 av sysselsättningskommitténs indikatorgrupp. Syftet med pilotprojektet var att testa den föreslagna metoden för regelbunden insamling av administrativa uppgifter för övervakningen av genomförandet av ungdomsgarantin samt bedöma de hinder som medlemsstaterna möter och hur de kan övervinnas, med slutmålet att inleda en regelbunden uppgiftsinsamling i juni 2015. Per den 18 februari hade alla medlemsstater utom tre skickat in sina bidrag. De återstående bidragen förväntas inkomma inom kort. 73. Analysen av viktiga sysselsättningsindikatorer och sociala indikatorer i resultattavlan kompletteras av den ytterligare information som bland annat fås från verktyget för bedömning av sysselsättningssituationen och bedömningen av de politiska åtgärder som vidtas av medlemsstaterna. Kommissionens gemensamma svar på punkterna 74–76. Kommissionen betonar att utarbetandet och antagandet av landsspecifika rekommendationer främst är en politisk process, där kommissionen lämnar förslag på grundval av landsspecifika analyser i arbetsdokumenten som sedan granskas i en multilateral övervakningsprocess i rådskommittéer och rådsgrupper och därefter godkänns av Europeiska rådet. Kommissionen beaktar varje lands särskilda situation i sina förslag om landsspecifika rekommendationer. Ruta 7 – Landsspecifika rekommendationer 2013 – Exemplen Litauen och Italien Kommissionen anser att den i rekommendationerna för både Litauen och Italien vederbörligen beaktade varje lands särskilda situation. 77. Kommissionen påpekar att planeringsterminen generellt och i ett medellångt perspektiv leder till betydande reformarbete i medlemsstaterna. 80. Kommissionen anser att de genomförandeplaner för ungdomsgarantin som redan har lämnats in av medlemsstaterna i de flesta fall redan ger en användbar allmän överblick av åtgärderna inom ungdomsgarantin. Kommissionen har dessutom inrättat ett övervakningssystem för ungdomsgarantin. Strukturreformer övervakas genom den europeiska planeringsterminen, inklusive sysselsättningskommittén. Åtgärder som inriktas på enskilda individer kommer att övervakas både genom ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin och, när det gäller åtgärder som finansieras via ungdomssysselsättningsinitiativet, genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt relevanta bestämmelser om övervakning och utvärdering i förordningen med gemensamma bestämmelser. 84. Indikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet i bilaga II till ESF-förordningen har utformats för att så nära som möjligt följa de gemensamma indikatorerna i bilaga I till samma förordning, samtidigt som de avspeglar ungdomssysselsättningsinitiativets särskilda karaktär. Första strecksatsen: För att säkerställa att finansieringen via ungdomssysselsättningsinitiativet ger kvalitetsresultat är kommissionen intresserad av att mäta de totala resultaten jämfört med förändringen av den berörda personens status – dvs. från ett läge där personen varken arbetade eller studerade när han eller hon började delta i insatsen till en eventuell förändring efter stödet från ungdomssysselsättningsinitiativet. Ungdomsgarantin har sina egna övervakningskrav som kommer att göra det möjligt att spåra de typer av erbjudanden som tillhandahålls inom ungdomsgarantin från 2016 och framåt. Andra strecksatsen: Indikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet följer samma logik och mönster som Europeiska socialfondens gemensamma indikatorer. Ytterligare övervakning av tidigare deltagare i åtgärder inom ungdomssysselsättningsinitiativet medför en extra börda för deltagarna och kräver administrativa resurser. För vissa av åtgärderna kan en sådan omfattande obligatorisk övervakning ses som kostsam och överdriven. Effekter som iakttas efter längre tidsperioder kan också leda till att orsakssambandet mellan iakttagelserna och insatserna försvagas, vilket i sin tur minskar mervärdet av dessa iakttagelser. Medlemsstaterna kan emellertid besluta att använda kompletterande, mer långsiktiga indikatorer förutom den obligatoriska utvärderingen, t.ex. att upprepa en undersökning efter sex månader. Medlemsstaterna är också skyldiga att utföra konsekvensbedömningar, vilka kommer att ge insikt i de långsiktiga effekterna av insatserna, t.ex. inkomstskillnader för följande år och liknande indikatorer förutom de indikatorer som anges i bilaga II. Tredje strecksatsen: När en medlemsstat i sitt operativa program har angett att den planerar att utöka målgruppen till under 30 år har kommissionen krävt att medlemsstaten i fråga inbegriper kompletterande programspecifika indikatorer för att täcka åldersgruppen 25–29 år. Resultatindikatorerna är inte åldersspecifika i sig och täcker ingen särskild åldersgrupp, som 15‑18 år osv. Kommissionen uppmanar dock medlemsstaterna att inbegripa programspecifika resultatindikatorer för åldersgruppen 25–29 år inom ungdomssysselsättningsinitiativet om de beslutar att inrikta sig på denna åldersgrupp. Sådana indikatorer kommer att möjliggöra bedömningar av insatsernas effektivitet när de jämförs med resultatindikatorerna för ungdomssysselsättningsinitiativet enligt bilaga II. SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER 87. Se även kommissionens svar på punkt 37. 89. Kommissionen hänvisar till sitt svar avseende punkt 47. Kommissionen påpekar att det i rådets rekommendation inte föreskrivs exakt hur medlemsstaterna ska genomföra ungdomsgarantin (dvs. anställning, vidareutbildning, lärlingsutbildning eller praktik), eftersom detta kommer att bero på den nationella situationen (dvs. antal unga som varken arbetar eller studerar och strukturen hos denna grupp). Inriktningen för och utformningen av det exakta stödet påverkar kostnaderna och fördelarna, vilket i sin tur gör det svårt att på förhand uppskatta kostnaderna och fördelarna med alla möjliga alternativ. Kommissionen instämmer dock i att det kan finnas en risk för att den totala finansieringen inte är tillräcklig för att genomföra ungdomsgarantisystemen och har uppmuntrat medlemsstaterna att prioritera ungdomssysselsättningsåtgärder i sina nationella budgetar. Kommissionen erinrar om att EU-fondernas stöd till ungdomsgarantin går utöver direkta åtgärder inom ungdomssysselsättningsinitiativet och ESF när det gäller utbildnings- och sysselsättningsåtgärder för unga. ESF stöder även modernisering av arbetsförmedlingstjänster, egenföretagande, utbildning och åtgärder för social integrering – vilka delvis också stöder ungdomssysselsättning när det gäller strukturreformer. Rekommendation 1 Kommissionen noterar rekommendationen till medlemsstaterna och skulle i vissa fall välkomna en bättre överblick av de uppskattade kostnaderna för alla planerade åtgärder för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Enligt den mall som tagits fram av kommissionen skulle medlemsstaterna lämna information om finansieringskällor på EU-nivå, nationell nivå, regional/lokal nivå samt finansiering från arbetsgivare och andra källor. Syftet var att uppmuntra medlemsstaterna att lämna fullständig information om de sammanlagda kostnaderna för och finansieringen av ungdomsgarantin (inbegripet likviditetsgap). Nitton av de 28 medlemsstaterna har lämnat denna information (med olika detaljnivå). 90. Kommissionen anser att ett enhetligt genomförande av ungdomsgarantin och att stöpa alla ungdomsgarantier i samma form varken är lämpligt eller förenligt med rådets rekommendation, där det tydligt anges att ungdomsgarantisystem ska anpassas till lokala, regionala och nationella förhållanden. Kommissionen instämmer i att ett effektivt genomförande av ungdomsgarantisystemen är en avgörande faktor. Den resultatbaserade metod som kommissionen tillämpar har många fördelar just när det gäller att bedöma åtgärdernas effektivitet inom ungdomsgarantisystemen, eftersom metoden beaktar de skilda arbetsmarknadssituationerna och vilka erbjudanden som är lämpliga för vilka personer. I detta avseende anser kommissionen att ett erbjudande, generellt sett, är högkvalitativt om den person som mottar erbjudandet får en hållbar anknytning till arbetsmarknaden och inte återgår till att vara arbetslös eller icke förvärvsarbetande därefter. Ett högkvalitativt erbjudande kan således mätas efter dess resultat. Kommissionen konstaterar att erbjudanden om lärlingsutbildning, praktiktjänstgöring och vidareutbildning redan omfattas av kvalitetsstandarder, vare sig det är subventionerade erbjudanden – som de erbjudanden som finansieras inom ungdomssysselsättningsinitiativet/ESF-programmen eller inom nationella program – eller ej. I detta avseende främjar kommissionen en uppsättning kvalitetskrav för praktiktjänstgöring (genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram) och för lärlingsutbildning (genom rådets uttalande om den europeiska alliansen för lärlingsutbildning). När det gäller jobb övervakar kommissionen sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen, och ägnar då särskild uppmärksamhet åt övergången från studier till arbete samt problem i samband med segmentering av arbetsmarknaden. När det gäller sysselsättningens kvalitet på den öppna marknaden konstaterar kommissionen att alla kvalitetsbedömningar är beroende av situationen på den berörda arbetsmarknaden, inbegripet aspekter som arbetslagstiftning eller det rådande ekonomiska klimatet. Rekommendation 2 Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts, särskilt genom rådets rekommendation om kvalitetskriterier för praktikprogram, den europeiska alliansen för lärlingsutbildning och rådets uttalande om denna samt övervakningen av sysselsättningens kvalitet inom ramen för den europeiska planeringsterminen. När det gäller främjande av kvalitetskrav kommer kommissionen att ytterligare stimulera diskussionen kring ”högkvalitativa” erbjudanden, med beaktande av de kvalitetskrav som anges i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. Kommissionen kommer särskilt att väcka en diskussion om begreppet högkvalitativa erbjudanden vid nästa möte för de nationella samordnarna för ungdomssysselsättningsinitiativet, uppmana medlemsstaterna att diskutera begreppet inom ramen för sysselsättningskommitténs multilaterala övervakning (EMCO), undersöka möjligheterna att ta upp högkvalitativa erbjudanden i ungdomsgarantin inom programmet för ömsesidigt lärande (MLP) och tillhandahålla ytterligare vägledning om högkvalitativa erbjudanden i dokumentet Vanliga frågor om ungdomsgarantin. Kommissionen konstaterar dessutom att efterhandsutvärderingarna kommer att ge belägg för kvaliteten på jobberbjudandena enligt rekommendationen i riktlinjerna för utvärdering av ungdomssysselsättningsinitiativet. 91. Kommissionen övervakar genomförandet av ungdomsgarantin inom ramen för den europeiska planeringsterminen, bland annat genom bilaterala möten med medlemsstaterna och undersökningsuppdrag. Genom sitt medlemskap i sysselsättningskommittén bidrar kommissionen även till den multilaterala övervakningen av genomförandet av ungdomsgarantin inom ramen för förberedelserna för rådets överläggningar. I detta avseende genomförde sysselsättningskommittén särskilda översyner av övervakningen en gång under 2013 och två gånger under 2014. Både översynerna från maj och december 2014 togs upp vid mötena i rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) om ungdomsarbetslöshet och ungdomsgarantin. Kommissionen lämnar i förekommande fall landsspecifika rekommendationer till medlemsstaterna, och slutsatserna från sysselsättningskommitténs multilaterala översyner beaktas under förhandlingarna om de slutliga landsspecifika rekommendationerna. Ramen för indikatorer för övervakning av ungdomsgarantin godkändes av sysselsättningskommittén den 22 september 2014. Indikatorerna grundas på makroekonomiska indikatorer samt indikatorer för genomförande och uppföljning, som sammantaget syftar till att ge en heltäckande bild av ungdomsgarantisystemens effekter på arbetsmarknadssituationen för unga människor runtom i EU. De administrativa uppgifter som krävs för genomförandenivån testas för närvarande genom ett pilotprojekt för uppgiftsinsamling i samtliga 28 medlemsstater. Den regelbundna uppgiftsinsamlingen kommer att inledas 2015. Nyckelbudskapen om ramen för indikatorer godkändes av rådet (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) den 11 december 2014. Rådet betonade medlemsstaternas politiska åtagande att tillhandahålla de nödvändiga uppgifterna. Åtgärder som inriktas på enskilda individer kommer att övervakas både genom indikatorerna för övervakning av ungdomsgarantin och, när det gäller åtgärder som finansieras via ungdomssysselsättningsinitiativet, genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt relevanta bestämmelser om övervakning och utvärdering i förordningen med gemensamma bestämmelser. När det gäller ungdomssysselsättningsinitiativet i synnerhet har kommissionen inrättat en ram för övervakning av de åtgärder inom initiativet som genomförs inom ramen för ungdomsgarantin genom att fastställa gemensamma indikatorer i ESF-förordningen. Rekommendation 3 Kommissionen godtar rekommendationen och anser att den delvis har genomförts genom den ram för indikatorer som godkändes av ministrarna för sysselsättning och sociala frågor i rådet (sysselsättning och socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor), genom de relevanta arrangemang som anges i artikel 19 och bilagorna I och II till ESF-förordningen samt berörda bestämmelser i förordningen med gemensamma bestämmelser om övervakning och utvärdering av åtgärder som finansieras genom ungdomssysselsättningsinitiativet och genom sitt åtagande att under 2016 rapportera till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ungdomsgarantin. Kommissionen kommer att ta hänsyn till utvärderingsarbetet i sin bedömning av genomförandet av ungdomsgarantin under kommande europeiska planeringsterminer. Det kommer också att ligga till grund för kommissionens rapport under 2016 om genomförandet av ungdomsgarantin, som kommer att läggas fram formellt för Europaparlamentet och rådet via de tillämpliga kanalerna. [1] Arbetsdokument från kommissionens avdelningar, SWD(2012) 409 final, s. 4.