[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 5.9.2006

SEK(2006) 1093

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT

Följedokument tillFörslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS REKOMMENDATION om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande SAMMANDRAG AV KONSEKVENSANALYS

{KOM(2006) 479 slutlig}{SEK(2006) 1094}

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT

SAMMANDRAG AV KONSEKVENSANALYSEN FÖR UPPRÄTTANDET AV DEN EUROPEISKA REFERENSRAMEN FÖR KVALIFIKATIONER

I ett Europa som kännetecknas av snabba tekniska och ekonomiska förändringar och en åldrande befolkning har livslångt lärande blivit en nödvändighet. Behovet att ständigt förnya medborgarnas kunskaper, färdigheter och kompetens är avgörande för EU:s konkurrenskraft och sociala sammanhållning. Livslångt lärande försvåras emellertid av bristen på kommunikation och på samarbete mellan tillhandahållare av utbildning och utbildningsmyndigheter på olika nivåer och i olika länder. Detta leder till att medborgarna inte får tillträde till utbildning, inte kan kombinera kvalifikationer från olika utbildningsanstalter och därför inte kan delta i livslångt lärande. Dessutom kan bristen på system att föra över kvalifikationer från en lärandemiljö till en annan göra det svårt för medborgarna att flytta inom den europeiska arbetsmarknaden.

I denna konsekvensanalys anges de olika möjligheter som generaldirektoratet för utbildning och kultur övervägt för att hitta en lösning på dessa problem. Man betonar det mervärde som en europeisk referensram för kvalifikationer[1] (nedan även kallad den europeiska ramen) skulle tillföra genom att underlätta livslångt lärande och minska hindren mot rörlighet i Europa.

I konsekvensanalysen och i utkastet till rekommendation anges att den europeiska ramen för kvalifikationer skulle fungera som ett översättningsverktyg och en neutral referenspunkt för att jämföra kvalifikationer och underlätta deras överföring i hela Europa. Den skulle också ge impulser till reform av utbildningssystem och till verkligt livslångt lärande. Utarbetandet av den europeiska ramen för kvalifikationer är därför avgörande för att man skall uppnå EU:s mål i Lissabonpartnerskapet för tillväxt och sysselsättning.

Den europeiska ramen för kvalifikationer skulle bestå av åtta nivåer av läranderesultat som täcker allt lärande, inbegripet allmän och yrkesinriktad utbildning samt högre utbildning, och underbyggas av en rad överenskomna principer och kriterier. De medlemsstater och sektorer som vill använda den europeiska ramen för kvalifikationer som referens förväntas förbinda sig att använda dessa principer och kriterier. Europeiska ramen för kvalifikationer kommer emellertid inte att ersätta nivåerna i nationella kvalifikationer och är inte avsedd att ta över någon av uppgifterna för de nationella systemen eller ramarna. (Genom artiklarna 149 och 150 i fördraget utesluts all reglering inom allmän och yrkesinriktad utbildning. All EU-verksamhet på detta område bör stödja och komplettera medlemsstaternas verksamhet, alltmedan deras ansvar för innehållet i och organisationen av utbildningen respekteras fullt ut.)

Första möjligheten var att inte vidta några åtgärder (från EU:s sida) vilket skulle innebära att de aktuella systemen för jämförbarhet, tydlighet och överföring skulle finnas kvar. Denna möjlighet skulle dock inte svara på medlemsstaternas efterfrågan på en gemensam europeisk referenspunkt eller ett referensinstrument för att åtgärda de ovan beskriva problemen.

En andra möjlighet var ett meddelande från kommissionen. Emellertid är ett meddelande från kommissionen inte någon rättsakt och varken medlemsstaterna eller Europaparlamentet skulle medverka i dess antagande. Denna möjlighet skulle därför inte leda till ett politiskt engagemang från medlemsstaterna att genomföra den europeiska ramen för kvalifikationer på nationell nivå.

En tredje möjlighet var en rekommendation från kommissionen enligt artikel 150 i fördraget (yrkesutbildning). Denna möjlighet utesluter emellertid artikel 149 som gäller allmän utbildning, även den en väsenlig del i den europeiska ramen för kvalifikationer. Det skulle dessutom innebära användningen av en rättsakt, men precis som med den andra möjligheten skulle varken medlemstaterna eller Europaparlamentet medverka i det formella antagandet, så att det politiska engagemanget skulle saknas, vilket är avgörande för den europeiska ramens genomförande.

Den fjärde möjlighet som övervägdes var att inrätta den europeiska ramen via en rättsakt som utgörs av en rekommendation från Europaparlamentet och rådet enligt artiklarna 149 och 150 i fördraget. En sådan rättsakt skulle omfatta både allmän och yrkesinriktad utbildning, vilka är av lika stor betydelse i den europeiska ramens perspektiv med livslångt lärande. I rättsakten skulle man rekommendera en frivillig användning av den europeiska ramen som ett översättningsverktyg för jämförelse av kvalifikationer och för att underlätta deras tydlighet och överföring i hela Europa.

En femte möjlighet skulle vara att genomföra den europeiska ramen via en rättsakt i form av Europaparlamentets och rådets beslut enligt artikel 150 i fördraget. Dock utesluts även här artikel 149 som gäller allmän utbildning. Det skulle även bli ett beslut med principer och skyldigheter för de medlemsstater som kopplar sina nationella kvalifikationssystem till den europeiska ramen. Emellertid var de flesta intressenterna (medlemsstater, arbetsmarknadens parter, sektorer och andra) överens om att den europeiska ramen skulle vara helt frivillig.

I detta sammanhang bör det klargöras att oavsett valet av rättsakt skulle den inte tillämpas i de situationer som faller under direktiv 2005/36/EG[2] om erkännande av yrkeskvalifikationer, vilket är det enda rättsligt bindande instrumentet där man fastställer rättigheter och skyldigheter både för den relevanta nationella myndigheten och för de personer som flyttar inom gemenskapen. I de situationer som direktivet inte omfattar skulle den europeiska ramen för kvalifikationer möjliggöra jämförelser via de nationella kvalifikationssystem eller kvalifikationsramar som används i de medlemsstater där personerna i fråga fått sin utbildning och de nationella kvalifikationssystemen eller kvalifikationsramarna i den (andra) medlemsstaten där de arbetar eller studerar.

Generaldirektoratet för utbildning och kultur har jämfört för- och nackdelarna med möjligheterna ovan och valt den fjärde, som skulle göra det möjligt för kommissionen att i samarbete med medlemsstaterna och arbetsmarknadens parter ta itu med de kartlagda frågorna och finna lämpliga lösningar. Den möjligheten motsvarar också bäst medlemsstaternas och intressenternas förväntningar. Den skulle utgöra den bästa grunden för ett lyckat genomförande av den europeiska ramen för kvalifikationer och för att uppnå ett verkligt mervärde som den europeiska dimensionen kan ge medborgarna vad gäller livslångt lärande och rörlighet med hjälp av kvalifikationer och kvalifikationssystem.

[1] Information om terminologin finns i slutet av denna konsekvensanalys.

[2] EUT L 255, 30.9.2005, s. 22