Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Europeiska kommissionens grönbok 'Framtidens bullerpolitik'"

(97/C 206/01)

Den 12 november 1996 beslutade kommissionen, i enlighet med artikel 198 i EG-fördraget, att begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande om ovannämnda grönbok.

Sektionen för miljö, folkhälsa och konsumentfrågor, som haft i uppdrag att utarbeta yttrandet, antog sitt yttrande den 1 april 1997. Föredragande var Klaus Boisserée.

Vid sin 345:e plenarsession den 23-24 april 1997 (sammanträdet den 23 april 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 93 röster för, 1 emot och 2 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Kommissionen slår i början av grönboken fast:

"Buller som förorsakas av trafik, industrier och fritidsaktiviteter är ett av de stora miljöproblemen i Europa och en källa till ett ökande antal klagomål från allmänheten. Generellt sett har emellertid åtgärder för minskning av buller haft lägre prioritet än aktioner för att avhjälpa andra miljöproblem som luft- och vattenförorening."

Målet med grönboken är att föra bullerbekämpningen högre upp på den politiska dagordningen.

1.2. Kommissionen hänvisar i grönboken till det femte miljöhandlingsprogrammet från mars 1992 (), där man redogjorde för åtgärder för bullerskyddet och till en del även konkreta målsättningar som skall uppnås (se grönbokens bilaga). I ett förslag till omarbetning av programmet från kommissionen i januari 1996 () lades en handlingsplan fram som skulle innehålla åtgärder för att uppnå nämnda målsättningar. I handlingsplanen vill kommissionen koncentrera åtgärderna på "produkter" som orsakar buller, genom lagstiftning på gemenskapsnivå.

Genom grönboken vill kommissionen förbereda nämnda handlingsplan.

Grönboken skall lägga grunden för politiska diskussioner och fackdiskussioner om en sådan handlingsplans omfattning och tidsramar, samt om åtgärder som skall vidtas i samband med genomförandet av planen.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Bullerbekämpningen bör betraktas som en fullvärdig beståndsdel i miljöpolitiken. Kommissionen påpekar att en stor del av Europas befolkning utsätts för ljudnivåer som anses orimliga av medicinska experter. Undersökningar som gjorts av kommissionen och vissa medlemsstater bekräftar att problemet berör stora befolkningsgrupper, i synnerhet i större städer och stadsområden. Allmänhetens klagomål om buller har ökat de senaste åren, något som till stor del beror på att bullerkällorna (exempelvis vägtrafiken) ökat. Ökningen har mer än väl uppvägt de tekniska förbättringar som gjorts i bullerbekämpningen. Kommissionen bedömer att fler än 80 miljoner människor utsätts för en orimligt hög bullernivå.

Denna uppskattning anses riktig i fråga om storleksordningen.

2.2. Gemenskapens miljöpolitik har hittills brustit i bullerbekämpningen, i det att den bara emellanåt fått den uppmärksamhet den förtjänar och att den bara behandlat enstaka, visserligen viktiga, bullerkällor, men ofta utan att ta hänsyn till vad dessa källor innebär för den totala bullernivå som de som berörs utsätts för. Därför anser ESK att det är riktigt att utvecklas ett nytt omfattande koncept för bullerbekämpningen på EU-nivå, där man tar särskild hänsyn till de hittillsvarande bristerna och ofullständigheterna i bestämmelser och bedömningar, samt tar hänsyn till de nyaste vetenskapliga rönen och den senaste tekniken. Nödvändiga åtgärder bör vidtas utan fördröjning. ESK förväntar sig att grönboken inte skall innebära en fördröjning av programmet.

2.3. Ekonomiska och sociala kommittén stöder principiellt grönboken.

Gemenskapens befogenheter att vidta åtgärder på EU-nivå kan inte ifrågasättas, inte heller med hänsyn tagen till subsidiaritetsprincipen.

- Åtgärder för hälsoskydd faller direkt under målen i artikel 130r i EG-fördraget. Där framgår att gemenskapen skall vidta åtgärder med "hög skyddsnivå".

- Åtgärder som syftar till att reducera bullernivån och skyddsåtgärder mot buller (inbegripet planering av transportinfrastruktur och bostadsområden) har ekonomiska effekter. Skillnaderna i skyddsnivåer eller i vidtagna åtgärder kan orsaka konkurrensstörningar på den inre marknaden. Det är ytterligare en anledning till befogenheten att agera på gemenskapsnivå.

- Behovet av att slå fast bestämmelser och konventioner på gemenskapsnivå gäller också utvärderings- och mätmetoder, eftersom det är enda sättet att enhetligt avgöra om man uppnår den skyddsnivå som krävs i artikel 130r.

- Det program som presenteras i grönboken är emellertid inte begränsat till gemenskapens lagstiftning, utan omfattar också samordningen av medlemsstaternas och regionala myndigheters åtgärder. Detta motsvarar femte miljöprogrammet, som riktar sig till de olika "miljöpolitiska aktörerna". I detta avseende skall programmet alltså även genomföras med hjälp av rekommendationer till medlemsstaterna (artikel 189 i EG-fördraget).

- För att kunna garantera att bullerskyddsföreskrifterna efterlevs krävs sanktioner.

- ESK föreslår att medlemsstaterna när det gäller genomförandet av det planerade handlingsprogrammet skall rekommenderas att införa tillräckliga straff- eller förvaltningsrättsliga sanktioner. När det gäller harmoniseringen inom Europa hänvisas till straffrättsliga konventionen för miljöskydd som utarbetas av Europarådet ().

2.4. ESK har flera gånger behandlat bullerskyddet i sina miljöpolitiska yttranden:

- Yttrandet av den 13 maj 1987 om det fjärde miljöhandlingsprogrammet ().

- Yttrandet av den 1 juli 1992 om det femte miljöhandlingsprogrammet () samt yttranden om anpassning av handlingsprogrammet från den 25 oktober 1995 () och den 29 maj 1996 ().

- Yttrandet av den 31 juli 1991 om grönboken om stadsmiljö ().

I dessa yttranden kräver kommittén mer eller mindre konkreta gemenskapsåtgärder för bullerskydd.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Harmonisering av förfaranden för rapportering av bullerexponering och ömsesidigt utbyte av information

3.1.1. Kommittén ställer sig i princip positiv till de åtgärder som kommissionen föreslår för rapportering av bullerexponering och för att främja informationsutbytet. Detta gäller även informationen till allmänheten. Buller orsakas ofta helt enkelt genom vårdslöshet från de inblandades sida (gäller även trafikanter) eller p.g.a. brister i underhåll och skötsel av maskiner. Här kan det hjälpa med riktade informationskampanjer. Man bör även förbättra samarbetet mellan kommissionen respektive medlemsstaternas myndigheter och sådana icke-statliga organisationer som är engagerade i bullerbekämpning.

3.1.2. I samband med rapportering av bullerexponering krävs det bullerutvärderingar. Här är det särskilt viktigt med en harmonisering.

Kommissionen avser att utfärda ett ramdirektiv för såväl bullermätningsmetoder som bullerexponeringsbedömningar. ESK ser positivt på dessa planer. Metoderna för bullermätning har redan i stor utsträckning harmoniserats inom Europa. Kommissionen noterar också att det råder en allmän enighet om vilken bullernivå som skall anses acceptabel för allmänheten. Den samstämmighet som redan råder här kan tas upp i dessa riktlinjer. Även om bullerbekämpningsåtgärderna skiljer sig åt vad gäller källa och situation bör mätnings- och bedömningsförfarandet vara enhetligt.

3.1.3. ESK anser det befogat att kommissionen använder sig av de kriterier som satts upp av Världshälsoorganisationen (WHO) för att ange gränsvärden för acceptabla bullernivåer, eftersom det enligt ESK:s uppfattning i dagsläget inte finns några bättre riktvärden.

Problem kan uppstå vid gränsdragningen mellan å ena sidan hälsofarliga (fysiologiska) bullereffekter och å andra sidan (endast) störande bullerexponering. Helt klart är att det finns överlappningar mellan störande buller och medicinska indikationer. Det är därför svårt att bedöma hur obehagligt ett buller upplevs, eftersom en sådan bedömning innehåller subjektiva faktorer (de exponerades inställning till bullerkällan och bullrets regelbundenhet). WHO-kriterierna är ett försök att beakta denna problematik i de normativa bestämmelserna.

3.1.4. I grönboken tar kommissionen vid flera tillfällen upp betydelsen av bullerkartor som underlag inte bara för en bedömning av bullersituationen utan även för markanvändningsplanering och som information till allmänheten.

Om de är baserade på konkreta undersökningar eller beräkningar kan sådana bullerkartor i princip användas vid planerings- och informationsåtgärder. Enligt erfarenheter från medlemsstaterna bör man dock ta hänsyn till följande allmänna förutsättningar:

- Bullerkartor framstår som ett ändamålsenligt instrument om de används som underlag för konkreta bullerminskningsplaner.

- Syftet med en bullerkarta är att beskriva bullerexponeringen på ett visst område, inte vid en viss punkt. En kartläggning av bullerexponering kan följaktligen inte ge specifika uppgifter för exempelvis en bedömning av bullerexponering vid en viss bostadstomt.

3.2. Målvärden samt åtgärder för att uppnå dessa målvärden

3.2.1. Kommissionen ser det som ett framtidsprojekt att fastställa målvärden och vidta åtgärder för att uppnå dessa målvärden. Det femte miljöhandlingsprogrammet (1992!) innehåller redan sådana målvärden, delvis även med tidsplaner, som dock i allmänhet inte har följts. Sådana målvärden behövs i förebyggande syfte för de prioriterade bullerskyddsområdena. Frågan om målvärden bör inte skjutas på framtiden.

3.2.2. En minskning av bulleremissionerna skall enligt grönboken uppnås inte endast med hjälp av åtgärder i form reglerande bestämmelser utan även med ekonomiska styrmedel.

3.2.3. Med ekonomiska styrmedel menar man i allmänhet skatter och avgifter som anpassas allt efter bulleremissionens omfattning. På så sätt kan man uppmuntra köp och användning av maskiner och fordon med låg bullernivå. ESK accepterar detta, men avvisar däremot skattemässiga åtgärder som något slags "bestraffning" av bullerproducenten eller som en offentlig inkomstkälla. Ekonomiska styrmedel skall inte ersätta reglerande bestämmelser om emissionsgränsvärden. Om målet är att skydda befolkningen anser ESK att gränsvärden generellt sett framstår som ett lämpligare styrmedel än skattemässiga åtgärder.

3.2.4. Bestämmelser för ett ökat skadeansvar vid bullerexponering (inklusive hälsoskador!) hör också till de ekonomiska styrmedlen. Redan 1994 efterlyste ESK riktlinjer eller rekommendationer för ett ökat miljöansvar på gemenskapsnivå (). ESK har i princip ställt sig positiv till skattemässiga åtgärder som ett lämpligt styrmedel för att främja en hållbar utveckling ().

3.3. Minskning av vägtrafikbuller

3.3.1. Kommittén stöder kommissionens uppfattning att en bekämpning av vägtrafikbuller skall prioriteras. Kommittén anser även att de föreslagna åtgärderna är lämpliga. I den mån bullret från fordonens motorer kan minskas, kommer övrigt trafikbuller att spela en allt större roll. Åtgärder för att minska trafikbuller (t.ex. åtgärder beträffande bildäck) får dock inte vidtas på bekostnad av körsäkerheten.

3.3.2. När det gäller att inkludera kostnaderna för bulleremission i skattemässiga styrmedel hänvisas till grönboken "För en rättvis och effektiv prissättning inom transportsektorn" (1995) () samt till kommitténs yttrande om denna grönbok ().

3.3.3. Det är viktigt att bullerprov ingår som en del i den tekniska fordonskontrollen, men proven måste genomföras under realistiska körförhållanden. Motorcykelbuller utgör ett mer specifikt problem - som dock har stor betydelse p.g.a. det stora antalet fordon, i synnerhet i storstadsregionerna. I detta sammanhang bör man särskilt framhålla vikten av att proven utförs under realistiska körförhållanden då även eventuella tekniska ändringar skall uppmärksammas, något som är nödvändigt för att förebygga manipulation av ljuddämpare.

3.3.4. Skydd mot vägtrafikbuller inbegriper en rad olika problem som bör behandlas genom att man främjar forskning och teknisk utveckling på följande områden:

- Forskning om hur man skall mäta och bedöma och minska däckbuller, samtidigt som körsäkerheten främjas.

- Främja användningen av vägbeläggning med låg bullernivå med hjälp av gemenskapsmedel. Här kan det dock endast bli fråga om att främja pilotprojekt inom ramen för den tekniska utvecklingen.

3.3.5. Kommissionen tar endast i förbigående upp den betydelse som en rationell trafikplanering har för att förebygga vägtrafikbuller.

Man bör undersöka vilka styrmedel som kan användas för att "onödig och störande vägtrafik" skall kunna undvikas. Sådana styrmedel kan inbegripa begränsad användning av vissa fordon - t.ex. fordon utan lågbullermotorer - samt begränsad trafik under vissa tider på dygnet.

Kommissionen nämner i detta sammanhang även vägavgifter. Begränsar man sig till vissa vägsystem, är det viktigt att erfarenheterna från effekterna av en sådan åtgärd granskas noga.

3.4. Järnvägsbuller

3.4.1. Prioriteringen av åtgärder för att utvärdera och minska järnvägsbuller tillstyrks.

Detta områdes betydelse framgår även av planeringen och utbyggnaden av höghastighetslinjer (som en del av det europeiska trafiknätprogrammet), bl.a. utifrån den oro som befolkningen känner för bullerexponeringen.

De bullerminskande åtgärder som föreslås i grönboken kan förvisso förbättras i takt med teknikens utveckling och i överensstämmelse med de stora järnvägsföretagens uppfattning. Genom att till exempel använda högt utvecklade fortskaffningsmedel ("low noise trains") kan man minska bulleremissionerna med upp till 23 dB (det vill säga en väsentligt större förbättring än de minskningar som nämns i punkterna 3.2 och 4.3 (ii) i grönboken).

3.4.2. Rättsliga föreskrifter om emissionsgränsvärden respektive rekommendationer för emissionsriktvärden måste regleras internationellt.

3.4.3. Kommissionen överväger att införa variabla användningsavgifter för enskilda järnvägssträckor (som ett ekonomiskt instrument). Vid varje ytterligare belastning av järnvägstrafiken måste man emellertid se till att passagerarnas eller godstransportörernas ökade kostnader i samband med detta inte leder till att trafiken överförs till andra, mindre miljövänliga trafikformer.

3.4.4. ESK instämmer i kommissionens uppfattning att det är absolut nödvändigt med forskning för att kartlägga, utvärdera och minska bullret från järnvägstrafik.

3.5. Flygtrafikbuller

3.5.1. De förslag som framkommer i grönboken anses i princip vara positiva. I synnerhet för befolkningen i tätbefolkade områden har dessa åtgärder hög prioritet.

3.5.2. Kommissionen föreslår strängare gränsvärden för det totala bullret från enskilda flygplanstyper. I den mån flygplan i kommersiell trafik berörs måste sådana regler införas internationellt, det vill säga inte bara inom EU. Kommissionen bör i detta sammanhang även i framtiden medverka i internationella organ för att förbättra gränsvärdena ytterligare. Den teknologiska utvecklingen medger detta åtminstone på medellång sikt.

3.5.3. Som föremål för gemenskapsåtgärder kan nämnas privat- och sportflygtrafiken, vilken ofta är förenad med stora olägenheter för befolkningen. När det gäller sådan flygtrafik bör man utarbeta:

- Krav på lägre bullerutsläpp från flygplanen.

- Kriterier för placeringen av sådana små landningsbanor som ofta används för denna flygtrafik, med avseende på att hänsyn skall tas till närområdet.

- Begränsning av antalet landningsplatser och/eller av flygtiderna i tättbefolkade områden.

I sammanhanget bör man också ta upp flygning med modellflygplan, vilket medför problem i närheten av bostadsområden på grund av den särskilt störande bullerkaraktären.

3.5.4. Buller från helikoptrar omnämns inte som en särskild punkt i grönboken. Bullerdirektiv för flygplan är inte tillämpliga på helikoptrar. Angivelser om den tillåtna bullernivån kan vara särskilt vilseledande som riktvärden för den faktiska bullereffekten, eftersom bulleremissionen är starkt beroende av vilken flygmanöver som just har utförts. Dessutom förekommer det att helikoptrar används under en längre tid i omedelbar närheten av bostäder.

3.5.5. Kommissionen anger ekonomiska instrument för att stödja användning och utveckling av lågbullerflygplan. Här nämns i synnerhet en anpassning av flygplatsavgifterna i förhållande till flygplanstypernas bullernivå.

I enskilda medlemsländer, men framför allt i USA, har man positiva erfarenheter av sådana åtgärder. ESK delar kommissionens uppfattning att en sådan avgiftsgradering bör harmoniseras genom ett ramdirektiv för att förhindra att flygplatser genom att avstå från en sådan avgiftsanpassning skaffar sig konkurrensfördelar.

3.5.6. I grönboken föreslås "ramrekommendationer" på gemenskapsnivå för markanvändningsplaner i närheten av flygplatser. Det torde inte vara lätt att överföra erfarenheterna av flygplatsernas markanvändningsplaner till allmängiltiga värden på gemenskapsnivå. Det är emellertid viktigt med ett utbyte av erfarenheter som har gjorts i gemenskapen och även i tredje land (med intensiv flygtrafik). ESK ställer sig tvivlande inför möjligheterna att på så sätt skapa "modeller" för planeringen av markanvändningen.

3.5.7. ESK:s kommentarer om trafikplanering (se 3.3.5) gäller även här. Genom att minska den totala flygtrafiken kan man minska befolkningens utsatthet för flygbuller. De i vissa medlemsstater utlovade skattelättnader i fråga om drivmedel motverkar emellertid denna tendens. Om en harmonisering kommer till stånd borde man ompröva ändamålsenligheten med sådana skattelättnader.

3.5.8. Kommissionen får inte glömma bort vilken betydelse den militära övningsflygningen har när det gäller bullerstörningar för befolkningen.

3.6. Buller från maskiner som används utomhus (byggmaskiner, trädgårdsmaskiner osv.)

3.6.1. Kommissionen föreslår att föreskrifterna om emissionsbegränsningar förenklas, kompletteras och sammanfattas för olika slags maskiner genom ett ramdirektiv. Fastställande av gränsvärden krävs enligt kommissionen endast för maskiner som redan omfattas av sådana gränsvärden samt för "synnerligen bullrande" maskiner.

Begränsningen av fastställandet av gränsvärden till redan reglerade områden är tveksam, eftersom tidigare åtgärder på intet sätt har vidtagits systematiskt eller enligt sakligt grundade prioriteringar, utan mer eller mindre sporadiskt.

ESK kräver därför ett omfattande bullerskyddsprogram för maskiner som används utomhus (särskilt byggmaskiner, men även jordbruks- och trädgårdsmaskiner). Dessa maskinbullerproblem kan endast eller huvudsakligen lösas genom att man reglerar avståndet från sådana maskiner (till exempel vindkraftanläggningar) till närmaste bostäder på ett tillfredsställande sätt, i den mån det inte är möjligt med ett tillräckligt bullerskydd på själva maskinerna eller genom reglering av användningstiderna eller själva användningen.

Endast genom ett omfattande program kan den teknologiska utvecklingen av bullerskyddsåtgärder drivas framåt.

3.6.2. Åtgärder som medför att man på ett tidigt stadium börjar använda lågbullrande maskiner (eventuellt även skattemässiga åtgärder) bör ges förstärkt stöd. Den planerade märkningen av maskiner med bullervärden skulle senare kunna kompletteras genom anslutning till miljömärkningssystemet, något som kommissionen redan har föreslagit i grönboken.

3.6.3. Beträffande "maskinbuller" riktar ESK uppmärksamheten mot sådana ofta mycket starka ljud, vars orsak inte ligger hos maskinerna själva, utan hos de föremål som skall bearbetas. Här borde användningsföreskrifter respektive användningsbegränsningar komma i fråga.

3.7. Industribuller

3.7.1. Industribullrets betydelse får inte underskattas, särskilt inte i tätbefolkade områden, där ofta industri- eller verkstadsanläggningar ligger nära stora bostadsområden.

Detta buller förorsakas ofta inte av själva produktionsprocessen, utan av trafiken till och från företaget samt av lastning utanför anläggningen. Detta buller räknas som industribuller.

3.7.2. Kommissionen hänvisar till direktivet om integrerat förebyggande och kontroll av föroreningar (IPPC). Europeiska emissionsgränsvärden borde enligt detta utfärdas "vid behov".

Enligt ESK:s uppfattning borde den ram som IPPC-direktivet ger för de viktigaste bullerorsakerna kompletteras med emissionsvärden, detta krävs även för att undvika konkurrenssnedvridningar.

3.7.3. Särskild betydelse har "miljöavtal" mellan företag och myndigheter om begränsning av industribuller, avtal som dock skall omfattas av ramvillkoren. Som en sådan frivillig åtgärd kan bullerskydd även ingå i miljörevisionen ().

3.8. Beräkning av kostnaderna för bullerstörningar för att möjliggöra en kostnadsverkansundersökning vid genomförandet av nya åtgärder

3.8.1. De av kommissionen angivna beräkningarna tyder på kostnader för bullerskador som uppgår till mellan 0,2 % och 2 % av BNP i alla medlemsländer. Med andra ord uppkommer det kostnader till en summa av minst 12 miljarder ecu per år i gemenskapen. De kostnader för bullerbekämpning som nu diskuteras måste ställas i relation till de här nämnda kostnaderna för att en kostnadseffektivitetsanalys skall kunna genomföras. För detta krävs ytterligare undersökningar (särskilt om internaliseringen av interna kostnader enligt "förorenaren betalar-principen").

3.8.2. Särskild betydelse har bedömningen av effekterna på människors hälsa och välbefinnande, men på detta område är det väl endast möjligt att göra generella uppskattningar och bedömningar. Det krävs ytterligare undersökningar för att komma fram till en objektiv bedömning. Vid kostnadsberäkningen tar kommissionen med rätta även hänsyn till minskat tomtvärde i närheten av kraftigt buller (trafikbuller, industribuller, flygbuller).

3.9. Arbete med att förbättra kvalitetskriterierna beträffande bullerstörningar

3.9.1. Förbättrade kvalitetskriterier för bullerstörningar bör ligga till grund för immissionsföreskrifter och planeringsåtgärder.

Arbetet med att förbättra kvalitetsmålen bör understödjas, trots att kommissionen på annan plats påstår att kvalitetskriterierna skulle vara i stort sett identiska i medlemsstaterna.

3.9.2. Kommissionen avser att tillämpa ett "parallellt förfaringssätt" vid lagstiftningen om bullerskydd, det vill säga immissionsvärdena (vilka grundas på kvalitetskriterier) skall användas i kombination med reglerna för emissionsbegränsningar. ESK samtycker till detta kombinerade förfaringssätt. Det går inte att slopa emissionsgränsvärdena, och om man enbart inför immissionsbestämmelser skulle det kunna befästa skillnader i lokaliseringsorternas kvalitet och förorsaka konkurrenssnedvridningar.

4. Kompletterande kommentarer

4.1. Ett bullerskyddsprogram måste innehålla en rad initiativ till vetenskaplig forskning och teknologisk utveckling. Kommissionen nämner själv sådana områden på flera ställen i grönboken. I ESK:s yttrande över grönboken anges fler projekt, men det förekommer ingen fullständig uppräkning.

Grönboken behandlar de ljudvågor som kan uppfattas av det mänskliga örat men inte "infra-" eller "ultraljud". Det måste göras vetenskapliga undersökningar för att avgöra om det även på detta område krävs skyddsföreskrifter, och ESK önskar bli informerad om resultatet av dessa undersökningar.

ESK insisterar på att gemenskapens forsknings- och utvecklingsarbete betonar bullerskyddsområdet och att man sörjer för bättre samordning och koncentration.

4.2. I grönboken blir några områden endast summariskt behandlade. Dessa områden är mycket aktuella och kan åtminstone vara av särskild betydelse på regional nivå:

- Buller från fritidsaktiviteter.

- Buller på inre vattenvägar på grund av båttrafik, både av yrkesmässig och privat natur.

Den betydelse som dessa former av buller har för miljön (människans hälsa och skydd för egendom) borde undersökas noggrant. Oberoende av detta uppkommer frågan om subsidiaritetsprincipen möjliggör och kräver gemenskapsaktioner (eventuellt rekommendationer i form av ramföreskrifter) på detta område (buller som uppkommer genom gränsöverskridande vattentrafik kräver en reglering på europeisk eller internationell nivå). Dessutom verkar sådana regler vara nödvändiga där överdrivet buller förorsakas av maskiner och fordon som bör begränsas på europeisk nivå genom tillståndsbegränsningar och teknisk standardisering. I annat fall kan man befara att konkurrensen snedvrids.

4.3. Däremot är inomhusbuller ett problem som måste överlåtas till medlemsstaterna, i den mån det inte handlar om standardisering av apparater och byggprodukter.

När det gäller passiva bullerskyddsåtgärder (konstruktion av väggar och fönster, bullerskyddsvallar osv.) samt begränsning av utnyttjandet av tomtmark eller byggnader till skydd för grannarna, är detta definitivt en uppgift för medlemsstaterna respektive de regionala och lokala myndigheterna.

4.4. För att skydda arbetstagarna finns det ett antal gemenskapsföreskrifter för skydd mot buller på arbetsplatsen. Det finns emellertid teknologiska och akustiska kopplingar mellan det buller som förekommer på arbetsplatsen och det som förekommer i grannskapet. Både när det gäller arbetarskydd och tillämpning av miljöskydd måste man enligt ESK:s uppfattning se till att åtgärder inom det ena området inte leder till att problemen förs över till det andra området.

4.5. Det råder ett nära samband mellan buller och vibrationer. I medlemsstaterna kopplas dessa områden delvis samman med varandra ur lagteknisk och metodisk synvinkel, även om mät- och bedömningsmetoderna skiljer sig åt. Åtgärderna för skydd mot vibrationer vid källan () är delvis identiska med åtgärderna för skydd mot buller. Detta borde man ta hänsyn till när man förbereder och genomför det program som anges i grönboken. Vibrationerna leder framför allt till materialskador på byggnader, men de får naturligtvis även återverkningar på människors hälsa.

Bryssel den 23 april 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() KOM(92) 23 slutlig - EGT nr C 138, 17.5.1993.

() EGT nr C 140, 11.5.1996.

() Europarådet - CM 96/99.

() EGT nr C 180, 8.7.1987.

() EGT nr C 287, 4.11.1992.

() EGT nr C 18, 22.1.1996.

() EGT nr C 212, 22.7.1996.

() EGT nr C 269, 14.10.1991.

() EGT nr C 133, 16.5.1994.

() Se exempelvis kommitténs yttrande om kommissionens meddelande "Ekonomisk tillväxt och miljön" [ej officiell titel (ö.a.)] - EGT nr C 155, 21.6.1995, samt kommitténs yttrande "Miljöpolitiken och europeiska inre marknaden" [ej officiell titel (ö.a.)] - EGT nr C 332, 31.12.1990.

() KOM(95) 691 slutlig.

() EGT nr C 56, 24.2.1997.

() Förordning (EEG) nr 1836/93, EGT nr L 168, 10.7.1993.

() Orsak till kraftiga vibrationer är bland annat gatutrafik, järnvägstrafik, vissa industrianläggningar och båttrafik.