EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 31.10.2016 COM(2016) 702 final 2016/0345(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om EU

x001e

varumärken (kodifiering) (Text av betydelse för EES)



MOTIVERING 1.Inom ”Medborgarnas Europa” fäster kommissionen stor vikt vid att unionsrätten förenklas och förtydligas så att den blir mer tillgänglig och begriplig för medborgarna och därmed ger dem nya möjligheter och tillfällen att utöva de särskilda rättigheter som de kan åberopa. Ett hinder för att uppnå detta mål är dock att ett stort antal bestämmelser som har ändrats flera gånger och ofta på ett väsentligt sätt finns spridda i såväl den ursprungliga rättsakten som i senare ändringsrättsakter. För att kunna fastställa vilka bestämmelser som gäller fordras därför att ett stort antal rättsakter kontrolleras och jämförs. Unionsrättens klarhet och överskådlighet är därför beroende av att ofta ändrade bestämmelser kodifieras. 2.Genom beslut av den 1 april 1987 gav kommissionen sina avdelningar i uppdrag att kodifiera rättsakter senast efter det att de ändrats för tionde gången. Den underströk samtidigt att detta är en minimiregel och att avdelningarna bör sträva efter att kodifiera de texter som de har ansvar för med ännu kortare mellanrum för att göra bestämmelserna klara och begripliga. 3.Detta bekräftades i ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Edinburgh i december 1992, där också betydelsen av en kodifiering betonades, eftersom den garanterar förutsebarhet i fråga om vilken lag som är tillämplig vid en viss tidpunkt i en viss fråga. Kodifieringen ska genomföras i enlighet med det normala förfarandet för antagande av unionens rättsakter. Eftersom rättsakterna inte får ändras i sak vid en kodifiering har Europaparlamentet, rådet och kommissionen i ett interinstitutionellt avtal av den 20 december 1994 enats om en påskyndad arbetsmetod i syfte att snabbt kunna anta kodifierade rättsakter. 4.Detta förslag avser en kodifiering av rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om EUvarumärken. Den nya förordningen ersätter de olika rättsakter som omfattas av kodifieringen. Förslaget följer de kodifierade texterna vad beträffar innehållet i sak och begränsar sig därmed till att föra samman texterna, vilket innebär att de ändringar som krävs till följd av kodifieringen endast är av formell karaktär. 5.Detta förslag till kodifiering har utarbetats på grundval av en föregående konsolidering på 24 officiella språk av förordning (EG) nr 207/2009 och dess ändringsrättsakter, som genomförts av Europeiska unionens publikationsbyrå med hjälp av ett databehandlingssystem. I de fall artiklarna har numrerats om framgår förhållandet mellan de gamla och nya artikelnumren av en tabell i bilaga III till den kodifierade förordningen. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.1 è2 2424/2015 artikel 1.5 2016/0345 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om è1 EUvarumärken ç (kodifiering) (Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Ö Europeiska Õ è2 unionens ç Ö funktionssätt Õ, särskilt artikel Ö 118 första stycket Õ, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: ê 207/2009 skäl 1 (anpassad) (1)Rådets förordning (EG) nr 207/2009 har ändrats flera gånger på ett väsentligt sätt. För att skapa klarhet och överskådlighet bör den förordningen kodifieras. ê 2424/2015 skäl 1 (anpassad) (2)Genom rådets förordning (EG) nr 40/94, kodifierad 2009 som förordning (EG) nr 207/2009, skapades ett system med varumärkesskydd särskilt för unionen som gav skydd för varumärken på unionsnivå parallellt med det skydd för varumärken som finns på medlemsstatsnivå enligt de nationella varumärkessystem som harmoniseras genom rådets direktiv 89/104/EEG, kodifierat som Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/95/EG. ê 207/2009 skäl 2 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.5 (3)En harmonisk utveckling av de ekonomiska aktiviteterna bör främjas i hela è1 unionen ç, liksom en fortsatt och balanserad tillväxt genom förverkligandet av en väl fungerande inre marknad med villkor som motsvarar dem på en nationell marknad. För att kunna förverkliga en sådan marknad och stärka dess enhetlighet, bör inte endast hindren för den fria rörligheten för varor och tjänster avskaffas och en ordning införas som säkerställer att konkurrensen inte snedvrids, utan de rättsliga förhållandena bör dessutom vara sådana att företagen utan dröjsmål kan anpassa tillverkningen och distributionen av varor eller tillhandahållandet av tjänster till è1 unionens ç förhållanden. Bland de medel som företagen bör ha tillgång till för att kunna genomföra detta, återfinns varumärken som gör det möjligt att särskilja företags varor och tjänster på samma sätt inom hela è1 unionen ç, oavsett gränser. ê 207/2009 skäl 3 è1 2424/2015 artikel 1.5

è2 2424/2015 artikel 1.2 (4)För att fullfölja è1 unionens ç ovan nämnda mål förefaller det nödvändigt att tillhandahålla en è1 unionsordning ç för varumärken som innebär att företag genom ett enda förfarande kan förvärva è2 EUvarumärken ç som åtnjuter samma skydd och får rättsverkan i hela è1 unionen ç. Principen om è2 EUvarumärkens ç enhetliga karaktär bör gälla om inget annat sägs i denna förordning. ê 207/2009 skäl 4 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.5 (5)Tillnärmning av nationell lagstiftning är inte tillräckligt för att avskaffa det hinder i form av territoriell begränsning av de rättigheter som medlemsstaternas respektive lagstiftning ger varumärkesinnehavare. För att företagen ska ha möjlighet att bedriva sin verksamhet utan begränsningar på hela den inre marknaden bör det finnas varumärken som regleras med hjälp av enhetliga è1 unionsbestämmelser ç vilka är direkt tillämpliga i alla medlemsstater. ê 2424/2015 skäl 5 (anpassad) (6)Den erfarenhet som vunnits sedan systemet för gemenskapsvarumärken inrättades visar att företag både inom och utanför unionen har accepterat systemet, som har blivit ett framgångsrikt och hållbart komplement och alternativ till varumärkesskyddet på medlemsstatsnivå. ê 207/2009 skäl 6 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.5 è2 2424/2015 artikel 1.2 (7)è1 Unionsbestämmelser ç om varumärken kan dock inte ersätta medlemsstaternas varumärkeslagar. Det förefaller i själva verket inte vara rimligt att företagen ska vara skyldiga att ansöka om att deras varumärken registreras som è2 EUvarumärken ç. ê 2424/2015 skäl 6 (anpassad) (8)Nationella varumärken behövs fortfarande för företag som inte vill skydda sina varumärken på unionsnivå eller som inte kan få ett unionsomspännande skydd samtidigt som det inte finns några hinder för ett nationellt skydd. Det bör överlåtas till varje person som söker varumärkesskydd att välja om detta ska sökas i form av ett nationellt varumärke i en eller flera medlemsstater, endast som EUvarumärke eller båda delarna. ê 207/2009 skäl 7 è1 2424/2015 artikel 1.2

(9)Rätten till ett è1 EUvarumärke ç kan endast förvärvas genom registrering och sådan ska vägras särskilt om varumärket saknar särskiljningsförmåga, om det är olagligt eller om äldre rättigheter hindrar registrering. ê 2424/2015 skäl 9 (anpassad) (10)Ett tecken bör få återges i valfri lämplig form med användning av allmänt tillgänglig teknik, och således inte nödvändigtvis grafiskt, så länge som återgivningen är klar, precis, fullständig i sig själv, lättillgänglig, tydlig, beständig och objektiv. ê 207/2009 skäl 8 è1 2424/2015 artikel 1.2 (11)Det skydd som följer av è1 EUvarumärket ç, vars funktion framför allt är att garantera att varumärket anger ursprunget, bör vara absolut om det råder identitet mellan varumärket och tecknet och mellan varorna eller tjänsterna. Skyddet bör också gälla vid likhet mellan varumärket och tecknet och mellan varorna eller tjänsterna. Begreppet likhet bör tolkas i förhållande till risken för förväxling. En särskild förutsättning för skydd bör vara att det finns en risk för förväxling. Denna risk bör bedömas mot bakgrund av en lång rad faktorer, särskilt i hur hög grad varumärket är känt på marknaden, den association som det använda eller registrerade tecknet framkallar, graden av likhet mellan varumärket och tecknet samt mellan de ifrågavarande varorna eller tjänsterna. ê 2424/2015 (anpassad) (12)För att säkerställa rättssäkerhet och full överensstämmelse med prioritetsprincipen, enligt vilken ett tidigare registrerat varumärke ges företräde framför senare registrerade varumärken, är det nödvändigt att fastställa att säkerställandet av rättigheter som är knutna till ett EUvarumärke inte bör påverka innehavares rättigheter som förvärvats före ansöknings- eller prioritetsdagen för EUvarumärket. Ett sådant synsätt är förenligt med artikel 16.1 i avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter av den 15 april 1994. (13)Oklarhet om vilken den kommersiella källan är för varor och tjänster kan föreligga om ett företag använder samma eller ett liknande tecken som firmanamn på ett sätt som ger en koppling mellan företaget som bär namnet och de varor eller tjänster som kommer från det företaget. Intrång i ett EUvarumärke bör därför även innefatta användning av tecknet som ett firmanamn eller liknande beteckning så länge användningens syfte är att särskilja varor eller tjänster. (14)För att säkerställa rättssäkerhet och full överensstämmelse med specifik unionslagstiftning bör det föreskrivas att innehavaren av ett EUvarumärke bör ha rätt att förbjuda tredje man att använda ett tecken i jämförande reklam om sådan jämförande reklam strider mot Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/114/EG. (15)I syfte att Ö säkerställa Õ varumärkesskyddet och effektivt bekämpa varumärkesförfalskning och i linje med unionens internationella skyldigheter inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO), särskilt artikel V i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) om transiteringsfrihet och, vad gäller generiska läkemedel, den förklaring om Trips-avtalet och folkhälsa som antogs av WTO:s ministerkonferens i Doha den 14 november 2001, bör innehavaren av ett EUvarumärke ha rätt att hindra tredje man från att i näringsverksamhet föra in varor i unionen utan att dessa övergått till fri omsättning där, om dessa varor kommer från tredjeländer och utan tillstånd har försetts med ett varumärke som är identiskt eller väsentligen identiskt med det EUvarumärke som registrerats för sådana varor. (16)Därför bör det vara tillåtet för innehavare av EUvarumärken att förhindra införsel av intrångsgörande varor och hänförande av sådana till samtliga tullförfaranden, inklusive transitering, omlastning, lagring, frizoner, tillfällig lagring, aktiv förädling eller tillfällig införsel, även då sådana varor inte är avsedda att släppas ut på marknaden i unionen. Tullmyndigheterna bör när de utför tullkontroller tillämpa de befogenheter och förfaranden som fastställs i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 608/2013, inklusive när det sker på begäran av rättighetsinnehavare. I synnerhet bör tullmyndigheterna utföra de relevanta kontrollerna på grundval av riskanalyskriterier. (17)För att förena behovet av ett effektivt säkerställande av varumärkesrättigheter med behovet av att undvika hinder för det fria handelsflödet av legitima varor bör EUvarumärkesinnehavarens rätt upphöra om deklaranten eller innehavaren av varorna, under efterföljande förfaranden som inletts vid den domstol för EUvarumärken som har behörighet att i sak avgöra huruvida intrång har gjorts i EUvarumärket, kan bevisa att innehavaren av EU-varumärket inte har rätt att förbjuda att varorna släpps ut på marknaden i det land som är slutdestination för varorna. (18)Artikel 28 i förordning (EU) nr 608/2013 föreskriver att en rättighetsinnehavare ska vara ansvarsskyldig för skador gentemot varuinnehavaren, bl.a. om det senare konstateras att varorna i fråga inte gör intrång i en immateriell rättighet. (19)Det bör vidtas lämpliga åtgärder i syfte att sörja för en smidig transitering av generiska läkemedel. När det gäller internationella generiska namn (INN) som är globalt erkända generiska namn på verksamma ämnen i farmaceutiska preparat, är det mycket viktigt att beakta de befintliga begränsningarna av EU-varumärkets rättsverkningar. Därför bör innehavaren av ett EU-varumärke inte ha rätt att hindra tredje man från att föra in varor till unionen utan att de övergår till fri omsättning där, på grundval av likheter mellan det internationella generiska namnet på det verksamma ämnet i ett läkemedel och varumärket. (20)För att göra det möjligt för innehavare av EU-varumärken att effektivt bekämpa varumärkesförfalskning bör de ha rätt att förbjuda anbringande på varor av ett intrångsgörande märke och förberedande åtgärder som utförs före anbringandet. (21)Den ensamrätt som ett EU-varumärke ger bör inte ge innehavaren rätt att förbjuda tredje mans användning av tecken eller upplysningar som används korrekt och således i enlighet med god affärssed. För att Ö säkerställa Õ lika villkor för firmanamn och EU-varumärken vid tvister mot bakgrund av att firmanamn regelmässigt ges obegränsat skydd mot yngre varumärken bör sådan användning endast anses inbegripa användningen av tredje mans personnamn. Även användning i allmänhet av tecken eller upplysningar som är beskrivande eller som saknar särskiljningsförmåga bör tillåtas. Vidare bör innehavaren inte ha rätt att hindra en korrekt och ärlig användning av EU-varumärket för att identifiera eller hänvisa till varorna och tjänsterna som innehavarens varor och tjänster. Tredje mans användning av ett varumärke i syfte att uppmärksamma konsumenterna på återförsäljning av äkta varor som ursprungligen sålts av eller med tillstånd från innehavaren av EU-varumärket i unionen bör anses vara korrekt så länge den samtidigt överensstämmer med god affärssed. Tredje mans användning av ett varumärke för konstnärliga ändamål bör anses vara korrekt så länge den samtidigt överensstämmer med god affärssed. Dessutom bör denna förordning tillämpas på ett sätt som säkerställer full respekt för grundläggande fri- och rättigheter, särskilt yttrandefriheten.

ê 207/2009 skäl 9 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 (22)Det följer av principen om fri rörlighet för varor att innehavaren av ett è1 EUvarumärke ç inte ska ha rätt att förbjuda att tredje man använder det när det gäller varor som har satts i omlopp inom Ö Europeiska ekonomiska samarbetsområdet Õ med detta varumärke, antingen av innehavaren själv eller med dennes medgivande, om det inte finns väl grundade skäl för innehavaren att motsätta sig fortsatt marknadsföring av varorna. ê 2424/2015 skäl 22 (23)För att säkerställa rättssäkerhet och skydda lagligen förvärvade varumärkesrättigheter är det lämpligt och nödvändigt att, utan att det påverkar principen att det yngre varumärket inte kan göras gällande mot det äldre varumärket, fastställa att innehavare av EU-varumärken inte bör ha rätt att invända mot användning av ett yngre varumärke när detta förvärvades vid en tidpunkt när det äldre varumärket inte kunde göras gällande mot det yngre varumärket. ê 207/2009 skäl 10 è1 2424/2015 artikel 1.2 (24)Det är endast berättigat att skydda è1 EU-varumärken ç och att skydda äldre registrerade varumärken mot è1 EU-varumärken ç i den utsträckning som dessa varumärken faktiskt används. ê 2424/2015 skäl 23 (25)Av rättviseskäl och för rättssäkerhetens skull bör användning av ett EU-varumärke i en form som skiljer sig i detaljer vilka inte förändrar märkets särskiljningsförmåga så som det registrerats räcka för att upprätthålla de rättigheter som är knutna till varumärket, oavsett om varumärket även är registrerat i den form som brukas eller inte. ê 207/2009 skäl 11 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 (26)Ett è1 EU-varumärke ç bör kunna anses som ett särskilt förmögenhetsobjekt utan samband med det företag vars varor och tjänster det betecknar. Varumärket bör därför kunna överlåtas, ställas som säkerhet till förmån för tredje man eller bli föremål för licenser. ê 207/2009 skäl 12 (anpassad)

è1 2424/2015 artikel 1.5 (27)Det behövs en administrativ ordning på è1 unionsnivå ç för att de varumärkesbestämmelser som införs genom denna förordning ska kunna tillämpas på alla varumärken. Det är därför nödvändigt att det, inom ramen för è1 unionens ç nuvarande institutionella struktur och fördelning av befogenheter, tillhandahålls en Ö Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (nedan kallad immaterialrättsmyndigheten) Õ som tekniskt sett är självständig och som är tillräckligt oberoende i rättsligt, administrativt och ekonomiskt hänseende. Av denna anledning är det nödvändigt och lämpligt att Ö immaterialrättsmyndigheten Õ får ställning som ett Ö unionsorgan Õ som är juridisk person och med de befogenheter som anges i denna förordning, inom ramen för è1 unionsrätten ç och utan att det påverkar de befogenheter som è1 unionens ç institutioner har. ê 2424/2015 skäl 25 (anpassad) (28)Skyddet av EU-varumärken beviljas i förhållande till specifika varor eller tjänster vars art och antal avgör omfattningen av det skydd varumärkesinnehavaren beviljas. Därför är det nödvändigt att i Ö denna förordning Õ fastställa bestämmelser för beteckning och klassificering av varor och tjänster och att säkerställa rättssäkerhet och en sund förvaltning genom att kräva att varor och tjänster för vilka varumärkesskydd söks anges tillräckligt tydligt och exakt av sökanden för att behöriga myndigheter och ekonomiska aktörer enbart utifrån ansökan ska kunna avgöra omfånget på det skydd som ansökan avser. Användning av allmänna uttryck bör tolkas som att de endast innefattar alla varor och tjänster som uppenbart omfattas av uttrycket enligt en strikt bokstavstolkning. Innehavare av EU-varumärken vilka på grund av immaterialrättsmyndighetens Ö praxis före den 22 juni 2012 Õ registrerats med avseende på hela rubriken för en klass i Ö det system som fastställts genom Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid registrering av varumärken av den 15 juni 1957 Õ bör ges möjlighet att anpassa sina förteckningar över varor och tjänster för att se till att innehållet i registret uppfyller kraven på klarhet och precision enligt Europeiska unionens domstols rättspraxis. ê 2424/2015 skäl 26 (anpassad) (29)Ö För att undvika onödiga fördröjningar i registreringen av EU-varumärken Õ är det lämpligt att Ö införa Õ ett system för Ö frivillig Õ granskning av EUvarumärken och nationella varumärken Ö som bör vara Õ flexibelt vad gäller användarnas behov och preferenser. De frivilliga granskningarna av EUvarumärken och nationella varumärken bör kompletteras genom att heltäckande, snabba och kraftfulla sökmotorer för kostnadsfri och allmän användning görs tillgängliga inom ramen för samarbetet mellan immaterialrättsmyndigheten och medlemsstaternas centrala myndigheter för industriell äganderätt, inklusive Benelux byrå för immateriell äganderätt. ê 207/2009 skäl 13 (anpassad) (30)Det är nödvändigt att säkerställa att de parter som berörs av de beslut som fattas av immaterialrättsmyndigheten åtnjuter ett rättsligt skydd som är anpassat till varumärkesrättens särskilda karaktär. För detta ändamål bör immaterialrättsmyndighetens olika beslutsfattande instansers beslut kunna överklagas. En överklagandenämnd Ö vid immaterialrättmyndigheten bör avgöra överklagandet Õ. Beslut fattade av överklagandenämnden Ö bör Õ i sin tur kunna överklagas till Ö tribunalen Õ, som ska ha behörighet att såväl ogiltigförklara som ändra det beslut mot vilket talan förts. ê 207/2009 skäl 15 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 (31)För att Ö säkerställa Õ skyddet för è1 EUvarumärken ç bör medlemsstaterna med beaktande av sina egna nationella system utse så få nationella domstolar i första och andra instans som möjligt, vilka ska ha behörighet att ta upp frågor om intrång i och giltighet av è1 EUvarumärken ç. ê 207/2009 skäl 16 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.5 (32)Det är absolut nödvändigt att de beslut som avser giltighet av och intrång i è1 EUvarumärken ç får rättsverkan i och omfattar hela è2 unionen, ç eftersom det är det enda sättet att förhindra motstridiga beslut från domstolarna och Ö immaterialrättsmyndigheten Õ och för att säkerställa den enhetliga karaktären hos è1 EUvarumärkena ç. Bestämmelserna i Ö Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 Õ bör tillämpas i alla mål rörande è1 EUvarumärken ç, om inte annat anges i den här förordningen.

ê 207/2009 skäl 17 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 (33)I mål mellan samma parter avseende samma sak rörande ett è1 EUvarumärke ç och parallella nationella varumärken bör motstridiga avgöranden undvikas. När talan väcks i flera fall i en och samma medlemsstat bör därför medlen för att uppnå detta syfte sökas i de nationella rättegångsreglerna, vilka inte påverkas av denna förordning, men om talan väcks i flera fall i olika medlemsstater, synes de bestämmelser som bygger på bestämmelserna i Ö förordning (EU) nr 1215/2012 Õ om litispendens och konnexitet vara lämpliga. ê 2424/2015 skäl 30 (34)I syfte att främja konvergens av praxis och utveckling av gemensamma verktyg är det nödvändigt att inrätta en lämplig ram för samarbetet mellan immaterialrättsmyndigheten och medlemsstaternas myndigheter för industriell äganderätt, inklusive Benelux byrå för immateriell äganderätt, som definierar viktiga samarbetsområden och ger immaterialrättsmyndigheten möjlighet att samordna relevanta gemensamma projekt av intresse för unionen och medlemsstaterna samt att upp till ett högsta belopp finansiera dessa gemensamma projekt. Dessa samarbetsaktiviteter bör gynna företag som använder varumärkessystem i Europa. För användare av det unionssystem som fastställs i denna förordning bör projekten, särskilt databaserna för registersökningar och konsultationer, tillhandahålla fler heltäckande, effektiva och kostnadsfria verktyg för att uppfylla de särskilda krav som följer av EUvarumärkets enhetliga karaktär. ê 2424/2015 skäl 33 (35)Det är önskvärt att snabb och effektiv tvistlösning i godo underlättas genom att immaterialrättsmyndigheten ges i uppdrag att inrätta ett medlingscentrum vars tjänster kan utnyttjas av varje person som eftersträvar uppgörelse av tvister rörande EUvarumärken och gemenskapsformgivningar i godo och genom ömsesidig överenskommelse. ê 2424/2015 skäl 34 (36)Upprättandet av EUvarumärkessystemet har ökat den finansiella bördan för medlemsstaternas centrala myndigheter för industriell äganderätt och andra myndigheter i medlemsstaterna. De ytterligare kostnaderna har att göra med behandlingen av ett ökat antal invändnings- och ogiltighetsförfaranden som rör EUvarumärken eller som inleds av innehavare av sådana märken, med verksamheten för att öka kunskapen om EUvarumärkessystemet och med verksamheten för att säkerställa skyddet för EUvarumärken. Det är därför lämpligt att se till att immaterialrättsmyndigheten ersätter en del av medlemsstaternas kostnader för de uppgifter som de utför för att säkerställa att EUvarumärkessystemet fungerar smidigt. Betalningen av denna ersättning bör förenas med villkoret att medlemsstaterna lämnar in relevanta statistiska uppgifter. Ersättningen av kostnaderna får inte vara så omfattande att den leder till ett budgetunderskott för immaterialrättsmyndigheten. ê 207/2009 skäl 18 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.5 (37)För att säkerställa att Ö immaterialrättsmyndigheten Õ är fullständigt oberoende och självständig får det anses nödvändigt att den ges en egen budget vars intäkter huvudsakligen härrör från avgifter att betalas av dem som använder systemet. è1 Unionens ç budgetförfarande bör emellertid tillämpas när det gäller anslag från è1 unionens ç allmänna budget. Vidare bör räkenskaperna granskas av revisionsrätten. ê 2424/2015 skäl 35 (38)För att uppnå en sund ekonomisk förvaltning bör det undvikas att immaterialrättsmyndigheten ackumulerar betydande budgetöverskott. Detta bör inte hindra att immaterialrättsmyndigheten har en ekonomisk reserv som täcker ett år av dess driftskostnader i syfte att säkerställa kontinuerlig verksamhet och utförandet av dess uppgifter. Denna reserv bör endast utnyttjas för att säkerställa kontinuitet i immaterialrättsmyndighetens uppgifter enligt vad som anges i denna förordning.

ê 2424/2015 skäl 36 (anpassad) (39)Med tanke på den avgörande betydelsen av de avgiftsbelopp som ska betalas till immaterialrättsmyndigheten för EUvarumärkessystemets funktion och dess komplementära förhållande till de nationella varumärkessystemen är det nödvändigt att fastställa dessa belopp direkt i Ö denna förordning Õ i form av en bilaga. Avgiftsbeloppen bör fastställas till en nivå som säkerställer att, för det första, inkomsterna från avgifterna i princip är tillräckliga för att balansera immaterialrättsmyndighetens budget, för det andra, EUvarumärkessystemet och de nationella varumärkessystemen kan existera parallellt och komplettera varandra, bl.a. med beaktande av storleken på den marknad som täcks av EUvarumärket och behoven hos de små och medelstora företagen, och för det tredje, EUvarumärkesinnehavarnas rättigheter säkerställs effektivt i medlemsstaterna. ê 2424/2015 skäl 39 (anpassad) (40)För att säkerställa en effektiv, ändamålsenlig och snabb behandling och registrering av ansökningar om EUvarumärken hos immaterialrättsmyndigheten med hjälp av öppna, noggranna, rättvisa och skäliga förfaranden, bör befogenheten att anta delegerade akter i enlighet med artikel 290 i Ö fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUFfördraget) Õ delegeras till kommissionen när det gäller att i detalj fastställa förfarandena för att inge och granska en invändning och förfarandena för ändring av ansökan. ê 2424/2015 skäl 40 (anpassad) (41)För att säkerställa att ett EUvarumärke kan upphävas eller ogiltigförklaras på ett effektivt och ändamålsenligt sätt med hjälp av öppna, noggranna, rättvisa och skäliga förfaranden, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUFfördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa förfarandena för upphävande och ogiltighetsförklaring. ê 2424/2015 skäl 41 (anpassad) (42)För att göra det möjligt för överklagandenämnderna att genomföra en effektiv, ändamålsenlig och fullständig granskning av immaterialrättsmyndighetens beslut med användning av ett öppet, noggrant, rättvist och skäligt förfarande som beaktar principerna i Ö denna förordning Õ, bör befogenheten att anta akter enligt artikel 290 i EUFfördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa överklagandets formella innehåll, förfarandet för att inge och granska ett överklagande, det formella innehållet i och formen för överklagandenämndens beslut och återbetalningen av överklagandeavgifterna. ê 2424/2015 skäl 42 (anpassad) (43)För att säkerställa att EUvarumärkessystemet fungerar smidigt, effektivt och ändamålsenligt bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUFfördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa kraven för närmare uppgifter om muntliga förfaranden och närmare bestämmelser för bevisupptagning, närmare bestämmelser för anmälan, de kommunikationsmetoder och blanketter som ska användas av parterna i förfaranden, bestämmelser för beräkning av tidsfrister och tidsfristernas längd, förfaranden för att återkalla ett beslut eller för att avföra en uppgift från registret, närmare bestämmelser för att återuppta förfarandet och närmare uppgifter om företrädande inför immaterialrättsmyndigheten. ê 2424/2015 skäl 43 (anpassad) (44)För att säkerställa en effektiv och ändamålsenlig organisation av överklagandenämnderna bör befogenheten att anta akter enligt artikel 290 i EUFfördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa närmare uppgifter för överklagandenämndernas organisation. ê 2424/2015 skäl 44 (anpassad)

(45)För att säkerställa en effektiv och ändamålsenlig registrering av internationella varumärken i full överensstämmelse med bestämmelserna i protokollet om Madridöverenskommelsen om den internationella registreringen av varumärken Ö , antaget i Madrid den 27 juni 1989 (nedan kallat Madridprotokollet) Õ bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUFfördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa närmare uppgifter för förfarandena för inlämning och granskning av en invändning, inbegripet de nödvändiga skrivelser som ska ställas till Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (Wipo), och närmare uppgifter för förfarandet för internationella registreringar på grundval av en basansökan eller en basregistrering som rör ett kollektivmärke, kontrollmärke eller garantimärke. ê 2424/2015 skäl 38 (anpassad) (46)Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under det förberedande arbetet, inbegripet på expertnivå Ö och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning Õ. Ö För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. Õ ê 2424/2015 skäl 45 (47)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör genomförandebefogenheter delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa närmare uppgifter om ansökningar, framställningar, certifikat, yrkanden, bestämmelser, underrättelser och andra dokument enligt de relevanta förfarandemässiga krav som fastställs i denna förordning liksom när det gäller maximinivåerna för de faktiskt uppkomna kostnader som är nödvändiga för förfarandet, uppgifter om publikationer av tidningen om EUvarumärken och immaterialrättsmyndighetens officiella tidning, närmare bestämmelser för informationsutbytet mellan immaterialrättsmyndigheten och de nationella myndigheterna, närmare bestämmelser för översättningar av stödjande handlingar i skriftliga förfaranden, exakt typ av beslut som ska fattas av en enskild medlem av invändnings- eller annulleringsenheten, uppgifter om underrättelseskyldigheten enligt Madridprotokollet, och detaljerade krav när det gäller begäran om territoriell utsträckning efter en internationell registrering. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011. ê 2424/2015 skäl 46 (48)Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av deras omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. ê 207/2009 HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 1 ê 2424/2015 artikel 1.2 EUvarumärke

ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.5 1. Varumärken för varor eller tjänster som registrerats i enlighet med bestämmelserna i denna förordning kallas nedan è1 EUvarumärken ç. 2. Ett è1 EUvarumärke ç ska ha en enhetlig karaktär. Det ska ha samma rättsverkan i hela è2 unionen ç: det får inte registreras, överlåtas eller avstås ifrån eller bli föremål för beslut om upphävande av innehavarens rättigheter eller förklaras ogiltigt, inte heller får dess användning förbjudas om det inte gäller för hela è2 unionen ç. Denna princip ska gälla om inte annat föreskrivs i denna förordning. ê 2424/2015 artikel 1.7 Artikel 2 Immaterialrättsmyndigheten 1. Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (nedan kallad immaterialrättsmyndigheten) upprättas härmed. 2. Alla hänvisningar i unionsrätten till Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken och formgivning) ska ses som hänvisningar till immaterialrättsmyndigheten. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 3 Rättslig handlingsförmåga Med juridiska personer ska i denna förordning avses företag, samfund eller annan juridisk enhet som enligt den lag som reglerar dess ställning har rätt att i eget namn inneha rättigheter och skyldigheter av samtliga slag, att ingå avtal eller utöva andra rättshandlingar och föra talan inför domstolar och andra myndigheter. KAPITEL II BESTÄMMELSER OM VARUMÄRKEN AVSNITT 1

Definition och förvärv av è1 EUvarumärke ç ê 2424/2015 artikel 1.8 Artikel 4 Tecken som kan utgöra ett EUvarumärke Ett EUvarumärke kan utgöras av alla tecken, särskilt ord, inbegripet personnamn, figurer, bokstäver, siffror, färger, formen på en vara eller dess förpackning, eller ljud, förutsatt att tecknen i fråga kan a)särskilja ett företags varor eller tjänster från andra företags, och b)återges i registret över EUvarumärken (nedan kallat registret) på ett sätt som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna och allmänheten att klart och tydligt avgöra föremålet för det skydd som beviljats innehavaren. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 5 Innehavare av è1 EUvarumärken ç è1 EUvarumärken ç kan innehas av fysiska och juridiska personer, däribland myndigheter och andra offentliga organ. Artikel 6 Förvärv av rätt till è1 EUvarumärke ç Ett è1 EUvarumärke ç förvärvas genom registrering. Artikel 7 Absoluta registreringshinder 1. Följande får inte registreras:

a)Tecken som inte uppfyller kraven i artikel 4. b)Varumärken som saknar särskiljningsförmåga. c)Varumärken som endast består av tecken eller upplysningar vilka i handeln visar varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda användning, värde, geografiska ursprung, tiden för deras framställande eller andra egenskaper hos varorna eller tjänsterna. d)Varumärken som består av endast tecken eller upplysningar vilka i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagna handelsbruk kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller tjänsten. ê 2424/2015 artikel 1.9 a e)Tecken som endast består av i)en form eller annan egenskap som följer av varans art, ii)en varas form eller en annan egenskap hos varan som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat, iii)en varas form eller en annan egenskap som ger varan ett betydande värde. ê 207/2009 f)Varumärken som strider mot allmän ordning eller mot allmän moral. g)Varumärken som är ägnade att vilseleda allmänheten t.ex. med avseende på varans eller tjänstens art, kvalitet eller geografiska ursprung. h)Varumärken som inte har godkänts av behöriga myndigheter och som ska vägras registrering i enlighet med artikel 6b i Pariskonventionen för industriellt rättsskydd, nedan kallad Pariskonventionen. i)Varumärken som innehåller andra tecken, emblem eller vapen än dem som omfattas av artikel 6b i Pariskonventionen och som är av särskilt allmänt intresse, om inte vederbörande myndigheter godkänt deras registrering. ê 2424/2015 artikel 1.9 b j)Varumärken som är undantagna från registrering i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt eller internationella överenskommelser som unionen eller den berörda medlemsstaten är part i, som ger skydd för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. k)Varumärken som är undantagna från registrering i enlighet med unionslagstiftningen eller internationella överenskommelser som unionen är part i, som ger skydd för traditionella uttryck för vin.

ê 2424/2015 artikel 1.9 c l)Varumärken som är undantagna från registrering i enlighet med unionslagstiftningen eller internationella överenskommelser som unionen är part i, som ger skydd för garanterade traditionella specialiteter. m)Varumärken vilka består av eller i sina väsentliga beståndsdelar återger en äldre växtsortsbenämning som registrerats i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt, eller internationella överenskommelser som unionen eller den berörda medlemsstaten är part i, som ger skydd för växtförädlarrätt och vilka avser växtsorter av samma art eller en nära besläktad art. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.5 è2 2424/2015 artikel 1.2 2. Punkt 1 ska tillämpas även om registreringshindren endast finns i endast en del av è1 unionen ç. 3. Punkterna 1 b, c och d ska inte tillämpas om varumärket till följd av dess användning har uppnått en särskiljningsförmåga i fråga om de varor eller tjänster för vilka det ansöks om registrering. Artikel 8 Relativa registreringshinder 1. Om innehavaren av ett äldre varumärke invänder ska det varumärke som ansökan gäller inte kunna registreras a)om det är identiskt med det äldre varumärket och de varor eller tjänster som varumärket har ansökts för är identiska med de varor eller tjänster för vilka det äldre varumärket är skyddat, b)om det – på grund av att det är identiskt med eller liknar det äldre varumärket och de varor eller tjänster som omfattas av varumärkena är identiska eller är av liknande slag – föreligger en risk att allmänheten förväxlar dem inom det område där det äldre varumärket är skyddat, inbegripet risken för att varumärket associeras med det äldre varumärket. 2. Med äldre varumärken avses i punkt 1 a)följande kategorier av varumärken för vilka ansökan om registrering gjorts tidigare än ansökan om registrering av è2 EUvarumärket ç, med vederbörlig hänsyn tagen till de anspråk som kan göras på prioritet för dessa varumärken: i)è2 EUvarumärken ç. ii)Varumärken som har registrerats i en medlemsstat eller, vad avser Belgien, Luxemburg eller Nederländerna, hos Benelux byrå för immateriell äganderätt. iii)Varumärken som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i medlemsstaten i fråga.

iv)Varumärken som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i è1 unionen ç. b)Ansökan om varumärken som avses i a under förutsättning att de registreras. c)Varumärken som, vid tidpunkten för ansökan om registrering som è2 EUvarumärke ç eller, i förekommande fall, vid tidpunkten för begäran om prioritet med avseende på ansökan om registrering av è2 EUvarumärket ç, är välkända i en medlemsstat, i den betydelse som ordet välkänt ges i artikel 6a i Pariskonventionen. 3. Efter invändning från varumärkesinnehavaren får ett varumärke inte registreras när ett ombud eller en företrädare för varumärkesinnehavaren ansöker om registrering av detta i sitt eget namn utan innehavarens medgivande om ombudet eller företrädaren inte kan visa fog för sitt handlande. 4. Efter invändning från innehavaren av ett icke registrerat varumärke eller av ett annat tecken som används i näringsverksamhet i mer än bara lokal omfattning, får det varumärke som ansökan avser inte registreras om och i den mån det finns è1 unionslagstiftning ç eller tillämplig nationell lagstiftning om detta tecken: a)Rätten till tecknet har förvärvats före tidpunkten för ansökan om registrering av è2 EUvarumärket ç eller i förekommande fall tidpunkten för den prioritet som åberopas som grund för ansökan om registrering av è2 EUvarumärket ç eller, b)tecknet ger innehavaren rätt att förbjuda användning av ett yngre varumärke. ê 2424/2015 artikel 1.10 a 5. Efter invändning från en person som enligt tillämplig rätt är berättigad att utöva de rättigheter som följer av en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning ska det varumärke som ansökan avser inte registreras om och i den mån, i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt som ger skydd för ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar, i)en ansökan om ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning redan hade lämnats in i enlighet med unionslagstiftningen eller nationell rätt före tidpunkten för ansökan om registrering av EUvarumärket eller tidpunkten för den prioritet som åberopas i ansökan, under förutsättning att den därefter registreras, ii)ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen ger rätt att förbjuda användning av ett yngre varumärke. ê 2424/2015 artikel 1.10 b 6. Efter invändning från innehavaren av ett äldre registrerat varumärke i den mening som avses i punkt 2 får det varumärke som ansökan avser inte registreras om det är identiskt med eller liknar ett äldre varumärke, oavsett om de varor eller tjänster för vilka det tillämpas är identiska med, liknar eller inte liknar dem för vilka det äldre varumärket är registrerat, om det, i fråga om ett äldre EUvarumärke, är känt i unionen eller, i fråga om ett äldre nationellt varumärke, är känt i medlemsstaten i fråga, och användningen av det varumärke som ansökan avser utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av eller vara till förfång för det äldre varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 AVSNITT 2 è1 EUvarumärkens ç rättsverkan

ê 2424/2015 artikel 1.11 Artikel 9 Rättigheter som är knutna till ett EUvarumärke 1. Registreringen av ett EUvarumärke ger innehavaren en ensamrätt. 2. Utan att det påverkar innehavares rättigheter som förvärvats före ansökningsdagen eller prioritetsdagen för EUvarumärket ska innehavaren av ett EUvarumärke ha rätt att förhindra tredje man som inte har hans medgivande att i näringsverksamhet, för varor eller tjänster, använda ett tecken om a)tecknet är identiskt med EUvarumärket och används för varor eller tjänster som är identiska med dem för vilka EUvarumärket är registrerat, b)tecknet är identiskt med eller liknar EUvarumärket och används för varor eller tjänster som är identiska med eller liknar de varor eller tjänster för vilka EUvarumärket är registrerat, om detta kan leda till förväxling hos allmänheten, inbegripet risken för association mellan tecknet och varumärket, c)tecknet är identiskt med eller liknar EUvarumärket oavsett om det används för varor och tjänster som är identiska med, liknar eller inte liknar dem för vilka EUvarumärket är registrerat, om det senare är känt i unionen och om användningen av tecknet i fråga utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för EUvarumärkets särskiljningsförmåga eller renommé. 3. Följande handlingar får särskilt förbjudas med stöd av punkt 2: a)Att anbringa tecknet på varor eller deras förpackning. b)Att utbjuda varor till försäljning, marknadsföra dem eller lagra dem för dessa ändamål eller utbjuda eller tillhandahålla tjänster under tecknet. c)Att importera eller exportera varor under tecknet. d)Att använda tecknet som firma- eller företagsnamn eller som del av ett firma- eller företagsnamn. e)Att använda tecknet på affärshandlingar och i reklam. f)Att använda tecknet i jämförande reklam på ett sätt som strider mot direktiv 2006/114/EG. 4. Utan att det påverkar innehavares rättigheter som förvärvats före ansökningsdagen eller prioritetsdagen för EUvarumärket ska innehavaren av ett EUvarumärke också ha rätt att hindra tredje man från att i näringsverksamhet föra in varor i unionen utan att dessa övergått till fri omsättning där, om dessa varor, inbegripet förpackning, kommer från tredjeländer och utan tillstånd har försetts med ett varumärke som är identiskt med det EUvarumärke som registrerats för sådana varor eller som i väsentliga drag inte kan särskiljas från det varumärket. EUvarumärkesinnehavarens rätt enligt första stycket ska upphöra om deklaranten eller varuinnehavaren, under det förfarande för att avgöra huruvida intrång har gjorts i EUvarumärket som har inletts i enlighet med förordning (EU) nr 608/2013, lägger fram bevis för att innehavaren av EUvarumärket inte har rätt att förbjuda att varorna släpps ut på marknaden i det land som är slutdestination för varorna. ê 2424/2015 artikel 1.12

Artikel 10 Rätten att förbjuda förberedande åtgärder vad gäller användning av förpackning eller andra underlag Om det finns risk för att förpackningar, etiketter, lappar, säkerhets- eller äkthetsdetaljer eller säkerhets- eller äkthetsanordningar eller andra underlag där märket anbringas skulle kunna användas för varor eller tjänster och om sådan användning skulle utgöra ett intrång i EUvarumärkesinnehavarens rättigheter enligt artikel 9.2 och 9.3, ska innehavaren av det varumärket ha rätt att förbjuda följande åtgärder om de vidtas i näringsverksamhet: a)Att anbringa ett tecken som är identiskt med eller liknar EUvarumärket på förpackning, etiketter, lappar, säkerhets- eller äkthetsdetaljer eller säkerhets- eller äkthetsanordningar eller andra underlag där varumärket kan anbringas. b)Att utbjuda till försäljning eller släppa ut på marknaden, eller lagra för dessa ändamål, eller importera eller exportera förpackning, etiketter, lappar, säkerhets- eller äkthetsdetaljer eller säkerhets- eller äkthetsanordningar eller andra underlag där märket anbringas. Artikel 11 Dag när rättigheterna ska börja gälla i förhållande till tredje man 1. De rättigheter som är knutna till EUvarumärket ska gälla i förhållande till tredje man från och med dagen för offentliggörandet av varumärkets registrering. 2. Skälig ersättning får krävas beträffande åtgärder som vidtas efter dagen för offentliggörandet av en ansökan om registrering av ett EUvarumärke, om åtgärderna efter offentliggörandet av varumärkets registrering skulle vara förbjudna på grund av detta offentliggörande. 3. En domstol vid vilken en talan har anhängiggjorts får inte avgöra sakförhållandena i det målet förrän registreringen har offentliggjorts. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 12 Återgivande av è1 EUvarumärken ç i lexikon Om återgivningen av ett è1 EUvarumärke ç i ett lexikon, en encyklopedi eller ett liknande uppslagsverk ger intryck av att varumärket utgör en generisk benämning på varor eller tjänster för vilka varumärket är registrerat, ska utgivaren av verket på begäran av innehavaren av è1 EUvarumärket ç se till att återgivningen av varumärket senast i nästa utgåva av verket åtföljs av uppgift om att det är ett registrerat varumärke. Artikel 13 Förbud att använda ett è1 EUvarumärke ç som är registrerat i ett ombuds eller en företrädares namn När ett è1 EUvarumärke ç är registrerat i ett ombuds eller en företrädares namn för den som innehar detta varumärke, utan innehavarens tillstånd, ska denne ha rätt att invända mot att hans ombud eller företrädare använder hans varumärke, om han inte har gett tillstånd till sådan användning, med mindre ombudet eller företrädaren kan visa fog för sitt handlande.

ê 2424/2015 artikel 1.13 Artikel 14 Begränsningar av ett EUvarumärkes rättsverkan 1. Ett EUvarumärke ger inte innehavaren rätt att förhindra tredje man att i näringsverksamhet använda a)tredje mans namn eller adress, om denne är en fysisk person, b)tecken eller upplysningar som saknar särskiljningsförmåga eller som avser varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet, avsedda ändamål, värde, geografiska ursprung, tidpunkten för framställande eller utförande eller andra egenskaper, c)EUvarumärket i syfte att identifiera eller hänvisa till varor eller tjänster som EUvarumärkesinnehavarens varor eller tjänster, särskilt om användning av det varumärket är nödvändig för att ange en varas eller tjänsts avsedda ändamål, särskilt som tillbehör eller reservdelar. 2. Punkt 1 ska tillämpas endast om tredje man vid användningen handlar i enlighet med god affärssed. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 15 Konsumtion av de rättigheter som är knutna till ett è1 EUvarumärke ç ê 2424/2015 artikel 1.14 1. Ett EUvarumärke ger inte innehavaren rätt att förbjuda användningen av EUvarumärket för varor som av innehavaren eller med innehavarens samtycke har släppts ut på marknaden under varumärket i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. ê 207/2009 2. Punkt 1 ska inte gälla när innehavaren har skälig grund att motsätta sig fortsatt marknadsföring av varorna, särskilt när varornas beskaffenhet har förändrats eller försämrats efter att de har släppts ut på marknaden.

ê 2424/2015 artikel 1.15 Artikel 16 Mellankommande rättigheter som kan göras gällande av innehavaren av ett yngre registrerat varumärke som försvar i mål om varumärkesintrång 1. I mål om varumärkesintrång ska innehavaren av ett EUvarumärke inte ha rätt att förbjuda användningen av ett yngre registrerat EUvarumärke där det yngre varumärket inte skulle förklaras ogiltigt enligt artiklarna 60.1, 60.3 eller 60.4, 61.1 eller 61.2 eller 64.2 i denna förordning. 2. I mål om varumärkesintrång ska innehavaren av ett EUvarumärke inte ha rätt att förbjuda användningen av ett yngre registrerat nationellt varumärke där detta yngre registrerade nationella varumärke inte skulle förklaras ogiltigt enligt artiklarna 8 eller 9.1 eller 9.2 eller 46.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2436. 3. Om innehavaren av ett EUvarumärke inte har rätt att förbjuda användningen av ett yngre registrerat varumärke enligt punkt 1 eller 2 ska innehavaren av detta yngre registrerade varumärke inte ha rätt att förbjuda användningen av det äldre EUvarumärket i mål om varumärkesintrång. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.5 Artikel 17 Kompletterande tillämpning av nationell rätt om intrång 1. è1 EUvarumärkens ç rättsverkan ska endast fastställas utifrån bestämmelserna i denna förordning. I övrigt ska intrång i ett è1 EUvarumärke ç regleras enligt nationell rätt om intrång i ett nationellt varumärke i enlighet med bestämmelserna i kapitel X. 2. Denna förordning ska inte hindra att talan väcks om ett è1 EUvarumärke ç på grundval av medlemsstaternas bestämmelser om bl.a. skadeståndsansvar och illojal konkurrens. 3. Tillämpliga förfaranderegler ska bestämmas i enlighet med kapitel X. AVSNITT 3 Bruk av è1 EUvarumärken ç Artikel 18 Bruk av è1 EUvarumärken ç 1. Om innehavaren av varumärket inte inom fem år efter registrering har gjort verkligt bruk av è1 EUvarumärket ç i è2 unionen ç för de varor eller tjänster för vilka det registrerats, eller om sådant bruk inte skett inom en period av fem år i följd, ska è1 EUvarumärket ç bli föremål för de sanktioner som bestäms i denna förordning, under förutsättning att det inte finns skälig grund för att è1 EUvarumärket ç inte använts.

ê 2424/2015 artikel 1.16 Även följande utgör bruk i den mening som avses i första stycket: a)Användning av EUvarumärket i en form som skiljer sig i detaljer vilka inte förändrar märkets särskiljningsförmåga så som det registrerats, oavsett om EUvarumärket i den form det används också är registrerat i innehavarens namn. b)Anbringande av EUvarumärket i unionen på varor eller deras förpackning endast för exportändamål. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 2. Bruk av è1 EUvarumärket ç med innehavarens medgivande ska anses utgöra bruk av innehavaren. AVSNITT 4 è1 EUvarumärken ç som förmögenhetsobjekt Artikel 19 è1 EUvarumärkens ç likställighet med nationella varumärken ê 2424/2015 artikel 1.17 1. Om annat inte följer av artiklarna 20-28 ska ett EUvarumärke som förmögenhetsobjekt i sin helhet och för hela unionsområdet anses som ett nationellt varumärke som registrerats i den medlemsstat i vilken enligt registret ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 a)innehavaren har sitt säte eller sitt hemvist vid tidpunkten i fråga, eller

b)om punkt a inte är tillämplig, innehavaren har ett driftsställe vid tidpunkten i fråga. 2. I andra fall än de som anges i punkt 1 ska den i punkt 1 avsedda medlemsstaten vara den medlemsstat i vilken Ö immaterialrättsmyndigheten Õ har sitt säte. 3. Om två eller flera personer är införda i registret som gemensamma innehavare, ska punkt 1 gälla den av innehavarna som nämns först. Kan punkt 1 inte tillämpas på denna innehavare, ska den gälla för de därefter upptagna gemensamma innehavarna i den ordning som de nämns. Kan punkt 1 inte tillämpas på någon av de gemensamma innehavarna ska punkt 2 tillämpas. Artikel 20 Överlåtelse 1. Ett è1 EUvarumärke ç får, oavsett om företaget överlåts, överlåtas för alla eller en del av de varor eller tjänster för vilka det är registrerat. 2. En överlåtelse av ett företag i sin helhet ska innefatta överlåtelse av è1 EUvarumärket ç utom när det, i enlighet med den lag som ska tillämpas på överlåtelsen, föreligger ett avtal om det motsatta eller om detta klart framgår av omständigheterna. Denna bestämmelse ska tillämpas när det föreligger en avtalsenlig förpliktelse att överlåta företaget. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 ska en överlåtelse av è1 EUvarumärket ç ske skriftligen och undertecknas av de avtalsslutande parterna, förutom när överlåtelsen är en följd av ett beslut av en domstol; i annat fall är överlåtelsen ogiltig. ê 207/2009 4. En överlåtelse ska införas i registret och offentliggöras på begäran av en av parterna. ê 2424/2015 artikel 1.18 b 5. En ansökan om registrering av en överlåtelse ska innehålla uppgifter som gör det möjligt att fastställa EUvarumärket, den nya innehavaren, de varor och tjänster som överlåtelsen gäller samt de handlingar som i vederbörlig ordning fastställer överlåtelsen i enlighet med punkterna 2 och 3. Ansökan får också, i förekommande fall, innehålla uppgifter för att fastställa den nya ägarens företrädare. 6. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer a)de närmare uppgifter som en ansökan om registrering av en överlåtelse ska innehålla, b)den typ av dokumentation som krävs för att fastställa överlåtelsen, med beaktande av de samtycken som lämnats av den registrerade innehavaren och förvärvaren, c)närmare uppgifter om hur ansökningar om partiella överföringar ska behandlas, med säkerställande av att varorna och tjänsterna i den återstående registreringen och i den nya registreringen inte överlappar varandra och att det upprättas en separat handling, däribland ett nytt registreringsnummer, för den nya registreringen. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. 7. Om de villkor för registrering av en överlåtelse som anges i punkterna 1, 2 och 3 eller i de genomförandeakter som avses i punkt 6 inte är uppfyllda, ska immaterialrättsmyndigheten underrätta sökanden om bristerna. Om bristerna inte åtgärdas inom en tidsperiod som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten ska den avvisa ansökan om registrering av överlåtelsen.

8. En samlad ansökan om registrering av en överlåtelse får lämnas in för två eller flera varumärken förutsatt att den registrerade innehavaren och förvärvaren är samma personer i varje fall. 9. Punkterna 5–8 gäller även ansökningar om EUvarumärken. 10. När det gäller partiella överlåtelser ska alla ansökningar om registrering av en överlåtelse som lämnats in av den ursprungliga innehavaren och som ännu inte har avgjorts vad gäller den ursprungliga registreringen anses vara ännu ej avgjorda vad gäller både den återstående registreringen och den nya registreringen. Om avgifter måste betalas för en sådan ansökan och dessa avgifter har betalats av den ursprungliga innehavaren ska den nya innehavaren inte vara skyldig att betala några ytterligare avgifter för en sådan ansökan. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 11. Innan överlåtelsen har införts i registret kan förvärvaren inte göra gällande de rättigheter som uppstår genom è1 EUvarumärkets ç registrering. 12. Om det i förhållande till Ö immaterialrättsmyndigheten Õ finns frister som ska iakttas kan förvärvaren avge de förklaringar som behövs till denna så snart registreringsansökan om överlåtelsen har ingetts till Ö immaterialrättsmyndigheten Õ. 13. Alla handlingar som i enlighet med artikel 98 ska ställas till innehavaren av è1 EUvarumärket ç ska adresseras till den person som är registrerad som innehavare. ê 2424/2015 artikel 1.19 Artikel 21 Överlåtelse av ett varumärke som är registrerat i ett ombuds namn 1. Om ett EUvarumärke är registrerat i ett ombuds eller en företrädares namn för den som innehar det varumärket, utan dennes tillstånd, ska innehavaren ha rätt att begära att registreringen av EUvarumärket överlåts till honom om inte ombudet eller företrädaren visar fog för sitt handlande. 2. Innehavaren får ansöka om överlåtelse enligt punkt 1 i denna artikel till följande: a)Immaterialrättsmyndigheten, i enlighet med artikel 60.1 b, i stället för en ansökan om ogiltighetsförklaring. b)En domstol för EUvarumärken som avses i artikel 123, i stället för ett genkäromål om ogiltighetsförklaring på grundval av artikel 128.1. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2

Artikel 22 Sakrätt 1. Ett è1 EUvarumärke ç kan utan samband med företaget ställas som säkerhet eller bli föremål för en begränsad sakrätt. ê 2424/2015 artikel 1.20 a 2. På begäran av en av parterna ska de rättigheter som avses i punkt 1 eller överlåtelsen av dessa rättigheter införas i registret och offentliggöras. ê 2424/2015 artikel 1.20 b 3. En registrering som gjorts i enlighet med punkt 2 ska tas bort eller ändras på begäran av en av parterna. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 23 Exekutiva åtgärder 1. Ett è1 EUvarumärke ç kan bli föremål för exekutiva åtgärder. 2. När det gäller exekutiva åtgärder som avser ett è1 EUvarumärke ç ska de domstolar och myndigheter i den medlemsstat som anges i artikel 19 ha exklusiv behörighet. 3. På begäran av en av parterna ska en exekutiv åtgärd bli införd i registret och offentliggöras. ê 2424/2015 artikel 1.21 4. En registrering som gjorts i enlighet med punkt 3 ska tas bort eller ändras på begäran av en av parterna.

ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.5 Artikel 24 Insolvensförfaranden 1. Ett è1 EUvarumärke ç kan endast ingå i sådana insolvensförfaranden som inleds i den medlemsstat på vars territorium gäldenärens huvudsakliga intressen finns. Om gäldenären är ett försäkringsföretag eller ett kreditinstitut enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG respektive Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG får ett è1 EUvarumärke ç dock endast ingå i sådana insolvensförfaranden som inleds i den medlemsstat där företaget eller institutet har auktoriserats. 2. Om flera personer gemensamt innehar ett è1 EUvarumärke ç ska punkt 1 tillämpas på medinnehavarens andel. 3. Om ett è1 EUvarumärke ç ingår i ett insolvensförfarande, ska detta på begäran av den behöriga nationella myndigheten noteras i registret och offentliggöras i den tidning om è1 EUvarumärken ç som avses i artikel 116. Artikel 25 Licens 1. Ett è1 EUvarumärke ç kan bli föremål för licens för en del av eller alla de varor eller tjänster för vilka det är registrerat samt för hela eller viss del av è2 unionen ç. En licens kan vara exklusiv eller icke-exklusiv. 2. Innehavaren av ett è1 EUvarumärke ç kan åberopa de till varumärket knutna rättigheterna gentemot en licenstagare som överträder en bestämmelse i licensavtalet med avseende på a)licensens giltighetstid, b)den av registreringen skyddade formen som varumärket får använda, c)arten av de varor eller tjänster för vilka licensen är utfärdad, d)området inom vilket varumärket får användas, eller e)kvaliteten på de av licenstagaren tillverkade varorna eller tillhandahållna tjänsterna. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i licensavtalet kan licenstagaren väcka talan om intrång i è1 EUvarumärket ç endast om dess innehavare lämnar sitt medgivande till detta. Innehavaren av en exklusiv licens får dock väcka sådan talan om innehavaren av varumärket inte själv väcker talan om intrång i varumärket inom skälig tid efter underrättelse härom.

4. En licenstagare ska äga rätt att intervenera i det mål om intrång som innehavaren av è1 EUvarumärket ç har inlett för att kunna erhålla skadestånd för den skada som han lidit. 5. På begäran av en av parterna ska uppgift om upplåtelse eller överlåtelse av en licens för ett è1 EUvarumärke ç införas i registret och offentliggöras. ê 2424/2015 artikel 1.22 6. En registrering som gjorts i enlighet med punkt 5 ska tas bort eller ändras på begäran av en av parterna. ê 2424/2015 artikel 1.23 (anpassad) Artikel 26 Förfarande för införande av licenser och andra rättigheter i registret 1. Artikel 20.5, 20.6, samt de bestämmelser som antas i enlighet därmed, och 20.8 ska i tillämpliga delar gälla för registrering eller överlåtelse av en sådan sakrätt som avses i artikel 22.2, sådana exekutiva åtgärder som avses i artikel 23.3, ett sådant ingående i insolvensförfaranden som avses i artikel 24.3 samt sådan registrering eller överlåtelse av en licens som avses i artikel 25.5 med förbehåll för följande: a)Kravet rörande identifiering av de varor och tjänster som överlåtelsen gäller ska inte gälla för ansökningar om registrering av sakrätter, exekutiva åtgärder eller insolvensförfaranden. b)Kravet rörande handlingar som styrker överlåtelsen ska inte gälla när ansökan görs av innehavaren av EUvarumärket. 2. Ansökan om registrering av de rättigheter som avses i punkt 1 ska inte anses ha lämnats in förrän den erfordrade avgiften har betalats. 3. En ansökan om registrering av en licens får innehålla en begäran om att registrera licensen i registret som en eller flera av följande: a)En exklusiv licens. b)En underlicens, om licensen beviljas av en licenstagare vars licens är registrerad i registret. c)En licens som är begränsad till enbart en del av de varor och tjänster för vilka märket är registrerat. d)En licens begränsad till en del av unionen. e)En tillfällig licens. När en ansökan om registrering av licensen som en licens enligt leden c, d och e i första stycket görs, ska ansökan om registrering av en licens ange de varor och tjänster, den del av unionen och den tidsperiod för vilka eller vilken licensen beviljas.

4. När de villkor som är tillämpliga för registrering, enligt artiklarna 22–25, i punkterna 1 och 3 i den här artikeln och i de övriga tillämpliga bestämmelser som antagits enligt denna förordning, inte uppfylls, ska immaterialrättsmyndigheten Ö underrätta Õ sökanden om bristen. Om bristen inte åtgärdas inom en tidsperiod som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten ska den avvisa ansökan om registrering. 5. Punkterna 1 och 3 ska i tillämpliga delar gälla ansökningar om EUvarumärken. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 27 Rättsverkan i förhållande till tredje man 1. De rättshandlingar angående ett è1 EUvarumärke ç som anges i artiklarna 20, 22 och 25 ska inte äga rättsverkan i förhållande till tredje man i samtliga medlemsstater förrän efter de införts i registret. Emellertid ska en sådan rättshandling äga rättsverkan i förhållande till tredje man, innan den införts i registret, om denne har förvärvat rättigheter till varumärket efter det att rättshandlingen ägde rum men han kände till rättshandlingen vid tiden för rättigheternas förvärvande. 2. Punkt 1 ska inte tillämpas på en person som förvärvar ett è1 EUvarumärke ç eller en rättighet till ett è1 EUvarumärke ç genom att ett företag i sin helhet överlåts eller genom en annan generell övergång. 3. De i artikel 23 angivna rättshandlingarnas rättsverkan i förhållande till tredje man ska bestämmas av lagstiftningen i den medlemsstat som följer av artikel 19. 4. Till dess att för medlemsstaterna gemensamma bestämmelser om konkurs träder i kraft ska rättsverkan i förhållande till tredje man i en konkurs eller ett liknande förfarande bestämmas av lagstiftningen i den medlemsstat där ett sådant förfarande först har inletts enligt nationell lagstiftning eller enligt de konventioner som ska tillämpas på området. Artikel 28 Ansökan om è1 EUvarumärke ç som förmögenhetsobjekt Artiklarna 19–27 ska tillämpas på ansökningar om è1 EUvarumärken ç. ê 2424/2015 artikel 1.24 (anpassad) Artikel 29 Förfarande för att annullera eller ändra registreringen av en licens eller andra rättigheter i registret 1. En registrering som gjorts enligt artikel 26.1 ska tas bort eller ändras på begäran av en av de berörda personerna. 2. Ansökan ska innehålla det berörda EUvarumärkets registreringsnummer och uppgifter om den rättighet för vilken det begärs att registreringen ska tas bort eller ändras.

3. Ansökan om annullering av en licens, en sakrätt eller en exekutiv åtgärd ska inte anses ha lämnats in förrän den erfordrade avgiften har betalats. 4. Ansökan ska åtföljas av handlingar som visar att den registrerade rättigheten inte längre existerar eller att licensinnehavaren eller innehavaren av en annan rättighet samtycker till att registreringen annulleras eller ändras. 5. Om kraven för att annullera eller ändra registreringen inte uppfylls, ska immaterialrättsmyndigheten Ö underrätta Õ sökanden om bristen. Om bristen inte åtgärdas inom en tidsperiod som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten ska den avvisa ansökan om att annullera eller ändra registreringen. 6. Punkterna 1–5 i denna artikel ska i tillämpliga delar gälla för uppgifter som införts i registret enligt artikel 26.5. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 KAPITEL III ANSÖKAN OM è1 EUVARUMÄRKE ç AVSNITT 1 Ingivande av ansökan och krav beträffande sådan ansökan ê 2424/2015 artikel 1.25 Artikel 30 Ingivande av ansökan 1. En ansökan om ett EUvarumärke ska inges till immaterialrättsmyndigheten. 2. Immaterialrättsmyndigheten ska utan dröjsmål förse sökanden med en bekräftelse som åtminstone ska innefatta ärendenumret, en återgivning, beskrivning eller annan identifikation av märket, dokumentens art och antal samt datum för deras mottagande. Bekräftelsen får utfärdas på elektronisk väg. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2

Artikel 31 Krav på ansökan 1. En ansökan om è1 EUvarumärke ç ska innehålla a)en anhållan om registrering av ett è1 EUvarumärke ç, b)uppgifter som gör det möjligt att fastslå sökandens identitet, c)en förteckning över de varor eller tjänster för vilka registrering ansöks, ê 2424/2015 artikel 1.26 a d)en återgivning av märket som uppfyller kraven i artikel 4 b. ê 2424/2015 artikel 1.26 b 2. För en ansökan om EUvarumärke ska det betalas en ansökningsavgift som täcker en klass av varor eller tjänster, i förekommande fall en eller flera klassavgifter för varje klass av varor och tjänster utöver den första klassen och i tillämpliga fall granskningsavgiften. 3. Utöver de krav som avses i punkterna 1 och 2 ska en ansökan om ett EUvarumärke uppfylla de formella krav som fastställs i denna förordning och i de genomförandeakter som antas i enlighet med den. Om det i dessa villkor föreskrivs att varumärket ska återges elektroniskt kan den verkställande direktören fastställa denna elektroniska fils format och maximistorlek. ê 2424/2015 artikel 1.26 c 4. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som ansökan ska innehålla. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. ê 2424/2015 artikel 1.27 Artikel 32 Ansökningsdag

Ansökningsdagen för en ansökan om ett EUvarumärke ska vara den dag då dokument som innehåller de uppgifter som anges i artikel 31.1 inges till immaterialrättsmyndigheten av sökanden, förutsatt att ansökningsavgiften betalas inom en period av en månad från ingivandet av de dokumenten. ê 2424/2015 artikel 1.28 Artikel 33 Beteckning och klassificering av varor och tjänster 1. De varor och tjänster för vilka det ansöks om registrering av ett varumärke ska klassificeras i enlighet med det klassificeringssystem som fastställts genom Niceöverenskommelsen om internationell klassificering av varor och tjänster vid registrering av varumärken av den 15 juni 1957 (nedan kallad Niceklassificeringen). 2. Sökanden ska tillräckligt tydligt och exakt ange de varor eller tjänster för vilka varumärkesskyddet söks för att de behöriga myndigheterna och de ekonomiska aktörerna enbart utifrån den informationen ska kunna avgöra omfattningen av det skydd som söks. 3. Vid tillämpningen av punkt 2 får de allmänna beteckningar som ingår i klassrubrikerna i Niceklassificeringen eller andra allmänna uttryck användas, förutsatt att de uppfyller de relevanta normer för tydlighet och exakthet som fastställs i denna artikel. 4. Immaterialrättsmyndigheten ska avslå en ansökan med avseende på beteckningar eller uttryck som är oklara eller otydliga, och om sökanden inte föreslår en godtagbar formulering inom en tidsfrist som immaterialrättsmyndigheten fastställer. 5. Användningen av allmänna uttryck, inklusive allmänna beteckningar som återfinns i klassrubriker i Niceklassificeringen, ska tolkas som att de innefattar alla varor och tjänster som tydligt och klart omfattas av beteckningens eller uttryckets bokstavliga innebörd. Användningen av sådana uttryck eller beteckningar får inte tolkas som ett anspråk på varor och tjänster som inte kan uppfattas på det sättet. 6. När sökanden ansöker om registrering för mer än en klass ska sökanden gruppera varorna och tjänsterna i enlighet med klasserna i Niceklassificeringen, varvid varje grupp ska föregås av numret på den klass till vilken den gruppen av varor eller tjänster hör, och lägga fram dem i samma ordning som klasserna. 7. Varor och tjänster ska inte anses likna varandra av det skälet att de förekommer i samma klass enligt Niceklassificeringen.Varor och tjänster ska inte anses inte likna varandra av det skälet att de förekommer i olika klasser enligt Niceklassificeringen. 8. Innehavare av EUvarumärken för vilka ansökan har lämnats in före den 22 juni 2012 och vilka registrerats i fråga om hela rubriken i en Niceklass, får förklara att deras avsikt den dag då ansökan gjordes hade varit att söka skydd för varor eller tjänster utöver det som i bokstavlig mening omfattas av klassrubriken, under förutsättning att de varor eller tjänster som avses ingår i den alfabetiska förteckningen för den klassen i den version av Niceklassificeringen som gällde den dag då ansökan lämnades in. Förklaringen ska inges till immaterialrättsmyndigheten senast den 24 september 2016, och ska på ett klart, tydligt och specifikt sätt ange vilka andra varor och tjänster som omfattas än de som bokstavligen omfattas av beteckningarna i en klassrubrik, vilka ursprungligen omfattades av innehavarens avsikt. Immaterialrättsmyndigheten ska vidta lämpliga åtgärder för att ändra registret i enlighet därmed. Möjligheten att avge en förklaring i enlighet med första stycket i denna punkt påverkar inte tillämpningen av artiklarna 18, 47.2, 58.1 a och 64.2. EUvarumärken för vilka ingen förklaring lämnas in inom den tidsperiod som anges i andra stycket ska, räknat från utgången av den perioden, utsträckas till att bara omfatta varor eller tjänster som bokstavligen omfattas av de beteckningar som ingår i den relevanta klassrubriken. 9. Om registret ändras får de ensamrätter ett EUvarumärke ger enligt artikel 9 inte hindra tredje man från att fortsätta använda varumärket för varor och tjänster om och i den mån användningen av varumärket för dessa varor eller tjänster a)påbörjades innan registret ändrades, och b)inte utgjorde ett intrång i innehavarens rättigheter på grundval av den bokstavliga betydelsen av registreringen av varorna och tjänsterna i registret vid den tidpunkten. Dessutom ska ändringen av förteckningen över varor eller tjänster som förts in i registret inte ge innehavaren av EUvarumärket rätt att motsätta sig eller ansöka om att ogiltigförklara ett yngre varumärke om och i den mån a)det yngre varumärket antingen användes, eller en ansökan om att registrera varumärket hade gjorts, för varor eller tjänster innan registret ändrades, och

b)användningen av varumärket i samband med dessa varor eller tjänster inte utgjorde, eller inte skulle ha utgjort, något intrång i innehavarens rättigheter på grundval av den bokstavliga betydelsen av registreringen av varorna och tjänsterna i registret vid den tidpunkten. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.29 a AVSNITT 2 Prioritet Artikel 34 Rätt till prioritet 1. En person som vederbörligen har ingett en ansökan om registrering av ett varumärke i eller för ett land som är anslutet till Pariskonventionen eller avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, eller den till vilken rätten har övergått ska ha rätt till prioritet för ingivande av en ansökan om è1 EUvarumärke ç för samma varumärke vad avser varor eller tjänster som är identiska med eller som ingår i dem för vilka ansökan har gjorts. Denna rätt till prioritet ska gälla under en period på sex månader räknat från dagen för ingivandet av den första ansökan. 2. Varje ansökan som enligt den nationella lagstiftningen i den stat i vilken den gavs in eller enligt bilaterala eller multilaterala överenskommelser jämställes med en i vederbörlig ordning gjord nationell ansökan ska anses som prioritetsgrundande. 3. Med en i vederbörlig ordning gjord nationell ansökan ska avses varje ansökan som är tillräckligt fullständig för att den dag då ansökningen gavs in ska kunna fastställas och detta oberoende av vad som sedan sker med ansökningen. 4. Som första ansökan, vars ingivande utgör utgångspunkt för beräkning av prioritetsfristen, ska även anses en senare ansökan, vilken avser samma varumärke och identiska varor eller tjänster som en tidigare ansökan som ingetts i eller med verkan för samma stat, om denna tidigare ansökan, då den senare ansökningen gavs in, har återkallats, förfallit eller avslagits utan att ha blivit allmänt tillgänglig och utan att någon rätt kvarstår på grund av denna ansökan. Denna tidigare ansökan får inte heller dessförinnan ha utgjort grund för yrkande om prioritet. Den tidigare ansökningen får i sådant fall inte därefter utgöra grund för yrkande om prioritet. 5. Om det första ingivandet har gjorts i en stat som inte är ansluten till Pariskonventionen eller till avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen ska punkterna 1–4 gälla endast i den utsträckning den staten, enligt offentliggjorda resultat, beviljar ansökningar på grundval av det första ingivandet till Ö immaterialrättsmyndigheten Õ under de villkor och med de rättsverkningar som motsvarar dem som fastställs i denna förordning. è2 Vid behov ska den verkställande direktören anmoda kommissionen att överväga att undersöka om en stat enligt vad som avses i första meningen medger sådan motsvarande behandling. Om kommissionen fastställer att motsvarande behandling i enlighet med första meningen medges, ska den låta offentliggöra ett meddelande om detta i Europeiska unionens officiella tidning. ç ê 2424/2015 artikel 1.29 b 6. Punkt 5 ska tillämpas från och med dagen för offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av det meddelande i vilket det fastställs att motsvarande behandling medges, såvida det inte i meddelandet anges ett tidigare datum från och med vilket den ska tillämpas. Den ska upphöra att tillämpas från och med dagen för offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning av ett meddelande från kommissionen om att motsvarande behandling inte längre medges, såvida det inte i meddelandet anges ett tidigare datum från och med vilket den ska tillämpas. 7. De meddelanden som avses i punkterna 5 och 6 ska även offentliggöras i immaterialrättsmyndighetens officiella tidning. ê 2424/2015 artikel 1.30

Artikel 35 Yrkande om prioritet 1. Yrkande om prioritet ska lämnas tillsammans med ansökan om EUvarumärke och ska omfatta datum, nummer och land för den tidigare ansökan. Dokumentation till stöd för yrkande om prioritet ska inges inom tre månader från ansökningsdagen. 2. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer den typ av dokumentation som ska lämnas in till stöd för yrkandet om prioritet för en tidigare ansökan i enlighet med punkt 1 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. 3. Den verkställande direktören får bestämma att den dokumentation som ska lämnas av sökanden till stöd för yrkandet om prioritet kan vara mindre omfattande än vad som krävs enligt de specifikationer som antagits i enlighet med punkt 2, under förutsättning att immaterialrättsmyndigheten kan få den information som behövs från andra källor. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.31 a Artikel 36 Verkan av prioritet Prioritet ska medföra att dagen för prioritet ska anses som ansökningsdag för ansökningen om è1 EUvarumärke ç när det ska fastställas vilka rättigheter som har prioritet. Artikel 37 Nationell ansökan En ansökan om è1 EUvarumärke ç för vilken det fastställs en ansökningsdag ska i medlemsstaterna likställas med en i vederbörlig ordning gjord nationell ansökan, i förekommande fall med den prioritet som yrkas för ansökningen om è1 EUvarumärke ç. AVSNITT 3 Utställningsprioritet Artikel 38 Utställningsprioritet 1. Om en sökande av ett è1 EUvarumärke ç har förevisat varor eller tjänster under det varumärke för vilket ansökan gjorts på en officiell eller officiellt erkänd internationell utställning som uppfyller villkoren i konventionen angående internationella utställningar undertecknad i Paris den 22 november 1928 och senast reviderad den 30 november 1972, kan denne, om han ger in ansökan inom sex månader från dagen för den första utställningen av varor eller tjänster under det varumärke för vilket ansökan gjorts, från denna dag yrka prioritet enligt artikel 36. è2 Yrkandet om prioritet ska lämnas in tillsammans med ansökan om EUvarumärke. ç

ê 2424/2015 artikel 1.31 b 2. En sökande som önskar yrka prioritet i enlighet med punkt 1 ska inge bevis för att varorna eller tjänsterna förevisats under det varumärke för vilket ansökan gjorts inom tre månader från ansökningsdagen. ê 207/2009 3. En utställningsprioritet som beviljats i en medlemsstat eller i tredjeland ska inte innebära att den frist för prioritet som anges i artikel 34 förlängs. ê 2424/2015 artikel 1.31 c 4. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer typen av och innehållet i den bevisning som ska lämnas in till stöd för ett yrkande om utställningsprioritet i enlighet med punkt 2 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 AVSNITT 4 Företräde på grund av ett nationellt varumärke Artikel 39 Yrkande om företräde på grund av nationellt varumärke Ö i en ansökan om EUvarumärke eller efter det att ansökan har lämnats Õ 1. En innehavare av ett äldre varumärke, som är registrerat i en medlemsstat, inbegripet ett varumärke som är registrerat i Benelux, eller ett äldre varumärke som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat, som ansöker om registrering av ett identiskt varumärke som è1 EUvarumärke ç för varor eller tjänster, vilka är identiska med eller vilka ingår bland dem för vilka det äldre varumärket har registrerats, får för è1 EUvarumärket ç åberopa det äldre varumärkets företräde i den medlemsstat i vilken eller för vilken det är registrerat. ê 2424/2015 artikel 1.32 a 2. Yrkanden om företräde ska inges antingen tillsammans med ansökan om EUvarumärke eller inom två månader från ansökningsdagen och ska inbegripa den eller de medlemsstater i vilka eller för vilka märket är registrerat, den berörda registreringens nummer och ansökningsdag samt de varor och tjänster för vilka märket är registrerat. När det yrkas om företräde för ett eller flera äldre registrerade varumärken i ansökan, ska dokumentationen till stöd för yrkandet om företräde inges inom tre månader från ansökningsdagen. Om sökanden vill yrka om företräde efter det att ansökan har lämnats in ska dokumentationen till stöd för yrkandet om företräde inges till immaterialrättsmyndigheten inom tre månader från det att yrkandet om företräde inkommit.

ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 3. Företräde ska enligt denna förordning endast ha den rättsverkan, att om innehavaren av è1 EUvarumärket ç skulle avstå från det äldre varumärket eller skulle låta det upphöra, ska han fortfarande anses ha samma rättigheter som han skulle ha haft om det äldre varumärket hade förblivit registrerat. ê 2424/2015 artikel 1.32 b 4. Företräde som yrkas för ett EUvarumärke upphör om det äldre varumärke som yrkandet om företräde hänför sig till har förklarats vara ogiltigt eller upphävts. Om det äldre varumärket är upphävt ska företrädet upphöra under förutsättning att upphävandet får verkan före EUvarumärkets ansökningsdag eller prioritetsdag. ê 2424/2015 artikel 1.32 c 5. Immaterialrättsmyndigheten ska informera Benelux byrå för immateriell äganderätt eller den berörda medlemsstatens centrala myndighet för industriell äganderätt om yrkandet om företräde. 6. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer den typ av dokumentation som ska inges till stöd för yrkandet om företräde för ett nationellt varumärke eller ett varumärke som inom ramen för en internationell överenskommelse blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat enligt punkt 2 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. 7. Den verkställande direktören får bestämma att den dokumentation som ska lämnas av sökanden till stöd för yrkandet om företräde får vara mindre omfattande än vad som krävs enligt de specifikationer som antagits i enlighet med punkt 6, under förutsättning att immaterialrättsmyndigheten kan få den information som behövs från andra källor. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 40 Yrkande om företräde Ö på grund av ett nationellt varumärke Õ efter Ö ett Õ è1 EUvarumärkes ç registrering 1. En innehavare av ett è1 EUvarumärke ç som är innehavare av ett äldre identiskt varumärke som är registrerat i en medlemsstat, inbegripet ett varumärke som är registrerat i Benelux, eller ett äldre identiskt varumärke som blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i en medlemsstat, för varor eller tjänster som är identiska med eller ingår bland dem för vilka det äldre varumärket har registrerats, får åberopa det äldre varumärkets företräde i den medlemsstat i vilken eller för vilken det är registrerat. ê 2424/2015 artikel 1.33 a

2. Yrkanden om företräde som ingetts enligt punkt 1 i denna artikel ska inbegripa EUvarumärkets registreringsnummer, dess innehavares namn och adress, den eller de medlemsstater i vilka eller för vilka det äldre märket är registrerat, den berörda registreringens nummer och ansökningsdag samt de varor och tjänster för vilka märket är registrerat och de för vilka företräde yrkas samt stödjande dokumentation i enlighet med bestämmelserna i artikel 39.6. ê 2424/2015 artikel 1.33 b (anpassad) 3. Om kraven för yrkande om företräde inte uppfylls, ska immaterialrättsmyndigheten Ö underrätta Õ innehavaren av EUvarumärket om bristen. Om bristen inte åtgärdas inom en tidsperiod som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten ska immaterialrättsmyndigheten avvisa yrkandet. 4. Artikel 39.3, 39.4, 39.5 och 39.7 ska tillämpas. ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 KAPITEL IV REGISTRERINGSFÖRFARANDE AVSNITT 1 Prövning av ansökan Artikel 41 Prövning av förutsättningarna för ansökan 1. Ö Immaterialrättsmyndigheten Õ ska pröva om a)ansökan om è1 EUvarumärke ç uppfyller de krav som uppställs för fastställelse av ansökningsdag i enlighet med artikel 32, ê 2424/2015 artikel 1.34 a b)ansökan om EUvarumärke uppfyller de villkor och krav som avses i artikel 31.3.

ê 207/2009 (anpassad) è1 2424/2015 artikel 1.2 è2 2424/2015 artikel 1.34 b è3 2424/2015 artikel 1.34 c c)klassavgifterna, i förekommande fall, har betalats inom föreskriven tid. 2. Om ansökan om è1 EUvarumärke ç inte uppfyller kraven i punkt 1 ska Ö immaterialrättsmyndigheten Õ förelägga sökanden att è2 inom två månader från mottagandet av delgivningen ç avhjälpa bristerna eller betala bristande belopp. 3. Om de brister eller betalningsförsummelser som konstaterats vid tillämpning av punkt 1 a inte avhjälpts inom denna tid ska ansökan inte behandlas som en ansökan om è1 EUvarumärke ç. Om sökanden efterkommer Ö immaterialrättsmyndighetens Õ föreläggande ska Ö immaterialrättsmyndigheten Õ som ansökningsdag fastställa den dag då bristerna eller betalningsförsummelserna avhjälpts. 4. Om de brister som konstaterats enligt punkt 1 b inte har avhjälpts inom föreskriven tid, ska Ö immaterialrättsmyndigheten Õ avslå ansökan. 5. Om betalningsförsummelse som konstaterats enligt punkt 1 c inte har avhjälpts inom föreskriven tid, ska ansökan anses återkallad, såvida det inte är uppenbart vilka varu- eller tjänsteklasser det inbetalda beloppet är avsett att täcka. è3 I avsaknad av andra kriterier för bestämning av vilka klasser som avses omfattas ska immaterialrättsmyndigheten behandla klasserna i klassificeringsordningen. Ansökan ska anses ha återkallats när det gäller de klasser för vilka klassavgifterna inte har betalats eller inte har betalats i sin helhet. ç 6. Underlåtenhet att iaktta vad som föreskrivs i fråga om anspråk på prioritet ska medföra att rätten till prioritet för ansökan går förlorad. 7. Underlåtenhet att iaktta vad som föreskrivs i fråga om anspråk på företräde för ett nationellt varumärke ska medföra att rätten till sådant företräde går förlorad. ê 2424/2015 artikel 1.34 d 8. Om underlåtenheten att iaktta de krav som avses i punkt 1 b och c endast gäller vissa varor eller tjänster ska ansökan avslås av immaterialrättsmyndigheten eller rätten till prioritet eller rätten till företräde förloras, endast vad beträffar dessa varor och tjänster. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 42 Prövning av de absoluta registreringshindren 1. Om ett varumärke enligt artikel 7 inte får registreras för vissa eller samtliga varor eller tjänster för vilka en ansökan om è1 EUvarumärke ç har gjorts, ska ansökan avslås för dessa varor eller tjänster.

ê 2424/2015 artikel 1.35 b 2. Ansökan får inte avslås innan sökanden har beretts möjlighet att återkalla eller ändra sin ansökan eller yttra sig. Immaterialrättsmyndigheten ska därför delge sökanden registreringshindren och ange en period inom vilken sökanden kan återkalla eller ändra sin ansökan eller yttra sig. Om sökanden inte undanröjer registreringshindren ska immaterialrättsmyndigheten vägra registrering helt eller delvis. ê 207/2009 AVSNITT 2 Granskning ê 2424/2015 artikel 1.36 (anpassad) Artikel 43 Granskningsrapport 1. Immaterialrättsmyndigheten ska, på begäran av den som ansöker om ett EUvarumärke när ansökan lämnas in, upprätta en EUgranskningsrapport med uppgift om de äldre EUvarumärken eller ansökningar om EUvarumärken som upptäckts och som enligt artikel 8 får åberopas mot en registrering av det EUvarumärke för vilket ansökan gjorts. 2. Om sökanden, när en ansökan om EUvarumärke inges, begär att medlemsstaternas centrala myndigheter för industriell äganderätt ska upprätta en granskningsrapport och om tillämplig granskningsavgift har erlagts inom den angivna tiden för betalning av ansökningsavgiften ska immaterialrättsmyndigheten utan dröjsmål överlämna en kopia av ansökan om EUvarumärke till den centrala myndigheten för industriell äganderätt i varje medlemsstat som har meddelat immaterialrättsmyndigheten att den har beslutat att granska ansökningar om EUvarumärke i sitt eget varumärkesregister. 3. Var och en av medlemsstaternas centrala myndigheter för industriell äganderätt som avses i punkt 2 ska överlämna en granskningsrapport som antingen ska innehålla en uppgift om vilka äldre nationella varumärken, nationella varumärkesansökningar eller varumärken som inom ramen för en internationell överenskommelse blivit föremål för en internationell registrering med rättsverkan i den eller de berörda medlemsstaterna som upptäckts och som kan åberopas enligt artikel 8 mot registrering av det EUvarumärke för vilket ansökan gjorts eller konstatera att det vid granskningen inte framkommit några sådana rättigheter. 4. Immaterialrättsmyndigheten ska, efter att ha hört den styrelse som föreskrivs i artikel 153 (nedan kallad styrelsen), fastställa innehållet i och närmare bestämmelser om rapporterna. 5. Immaterialrättsmyndigheten ska till varje central myndighet för industriell äganderätt betala ett visst belopp för varje granskningsrapport som tillhandahållits i enlighet med punkt 3. Detta belopp, som ska vara detsamma för varje myndighet, ska fastställas av budgetkommittén genom ett beslut som antas med tre fjärdedels majoritet av medlemsstaternas företrädare. 6. Immaterialrättsmyndigheten ska till den som ansöker om ett EUvarumärke överlämna den begärda EUgranskningsrapporten och de begärda nationella granskningsrapporter som mottagits. 7. Vid offentliggörandet av en ansökan om EUvarumärke ska immaterialrättsmyndigheten meddela innehavarna av de äldre EUvarumärken eller ansökningar om EUvarumärken som anges i EUgranskningsrapporten om offentliggörandet av ansökan om EUvarumärke. Det sistnämnda ska gälla oberoende av huruvida sökanden har begärt att få EUgranskningsrapporten, såvida inte innehavaren av en äldre registrering eller ansökan begär att inte motta underrättelsen. ê 207/2009

AVSNITT 3 Offentliggörande av ansökan Artikel 44 Offentliggörande av ansökan ê 2424/2015 artikel 1.37 a 1. Om en ansökan om ett EUvarumärke uppfyller de föreskrivna kraven ska ansökan offentliggöras med avseende på tillämpningen av artikel 46 om den inte har avslagits enligt artikel 42. Offentliggörandet av ansökan ska inte påverka information som redan gjorts tillgänglig för allmänheten på annat sätt i enlighet med denna förordning eller akter som antagits i enlighet med denna förordning. ê 207/2009 2. Om en ansökan efter offentliggörandet avslås i enlighet med artikel 42, ska beslutet om avslag offentliggöras när det vunnit laga kraft. ê 2424/2015 artikel 1.37 b 3. Om offentliggörandet av ansökan innehåller ett fel som begåtts av immaterialrättsmyndigheten ska immaterialrättsmyndigheten på eget initiativ eller på begäran av sökanden, rätta till felet och offentliggöra rättelsen. De bestämmelser som antagits i enlighet med artikel 49.3 ska i tillämpliga delar tillämpas om en rättelse begärs av sökanden. 4. Artikel 46.2 ska också tillämpas om rättelsen rör förteckningen över varor eller tjänster eller återgivningen av varumärket. 5. Kommissionen ska anta genomförandeakter som specificerar de uppgifter som ska ingå i offentliggörandet av ansökan. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. ê 207/2009 AVSNITT 4 Anmärkningar från tredje man och invändningar

ê 2424/2015 artikel 1.38 Artikel 45 Anmärkningar från tredje man 1. Fysiska eller juridiska personer och sammanslutningar eller organ som företräder tillverkare, producenter, tjänsteleverantörer, näringsidkare eller konsumenter får till immaterialrättsmyndigheten ge in skriftliga anmärkningar och i dem ange på vilka grunder, enligt artiklarna 5 och 7, immaterialrättsmyndigheten på eget initiativ ska vägra registrering av varumärket. De personer och sammanslutningar eller organ som avses i första stycket ska inte betraktas som parter i förfarandet vid immaterialrättsmyndigheten. 2. Anmärkningar från tredje man ska ges in innan invändningsperioden löper ut eller, om en invändning mot varumärket har ingetts, innan det slutliga beslutet om invändningen fattas. 3. Det ingivande som avses i punkt 1 ska inte påverka immaterialrättsmyndighetens rätt att på nytt inleda en prövning av de absoluta registreringshindren på eget initiativ innan registrering skett, när så är lämpligt. 4. De anmärkningar som avses i punkt 1 ska meddelas sökanden, som får yttra sig över dem. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 Artikel 46 Invändningar 1. Inom tre månader efter det att en ansökan om è1 EUvarumärke ç offentliggjorts får invändningar framställas på den grunden att varumärket inte får registreras enligt artikel 8. Sådana invändningar får framställas a)då fråga är om tillämpning av artikel 8.1 och 8.6, av innehavare av sådana äldre varumärken som avses i artikel 8.2 och av de licenstagare som dessa varumärkesinnehavare bemyndigat, b)då fråga är om tillämpning av artikel 8.3, av innehavare av sådana varumärken som avses i samma artikel, c)då fråga är om tillämpning av artikel 8.4, av innehavare av de tidigare varumärken eller tecken som avses i artikel 8.4 samt av de personer som enligt tillämplig nationell lag får utöva dessa rättigheter, ê 2424/2015 artikel 1.39 a

d)av de personer som enligt relevant unionslagstiftning eller nationell rätt har rätt att utöva de rättigheter som avses i artikel 8.5. ê 207/2009 2. Invändningar mot registrering av ett varumärke får också, på de villkor som anges i punkt 1, framställas när en ändrad ansökan offentliggörs i enlighet med artikel 49.2 andra meningen. ê 2424/2015 artikel 1.39 b 3. En invändning ska framställas skriftligen och ska närmare ange vilka grunder som åberopas. Den ska inte betraktas som vederbörligen framställd förrän invändningsavgiften har betalats. ê 2424/2015 artikel 1.39 c 4. Den som framställer en invändning får lägga fram fakta, bevisning och argument till stöd för sin talan inom en tidsperiod som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten. ê 207/2009 (anpassad) Artikel 47 Prövning av invändning 1. Vid sin prövning av en invändning ska Ö immaterialrättsmyndigheten Õ vid behov anmoda parterna att inom viss tid och så ofta som det är nödvändigt avge yttrande över skrivelser som övriga parter ingett eller som Ö immaterialrättsmyndigheten Õ upprättat. ê 2424/2015 artikel 1.40 2. På begäran av sökanden ska en innehavare av ett äldre EUvarumärke som gjort en invändning lägga fram bevis för att det äldre EUvarumärket under en femårsperiod före ansökningsdagen eller dagen för ansökan om prioritet för EUvarumärket verkligen har använts inom unionen för de varor eller tjänster för vilka det är registrerat och som åberopas till stöd för invändningen, eller för att det finns skälig grund för att det inte använts, förutsatt att det äldre EUvarumärket vid denna tidpunkt hade varit registrerat i minst fem år. I avsaknad av sådana bevis ska invändningen avslås. Om det äldre EUvarumärket endast har använts för en del av de varor eller tjänster för vilka det registrerats, ska det vid prövning av invändningen anses vara registrerat endast för denna del av varorna eller tjänsterna. ê 207/2009 (anpassad)

è1 2424/2015 artikel 1.5 è2 2424/2015 artikel 1.2 3. Punkt 2 ska tillämpas när det gäller de äldre nationella varumärken som avses i artikel 8.2 a, varvid användningen i den medlemsstat i vilken det äldre nationella varumärket skyddas ska motsvara användning i è1 unionen ç. 4. Ö Immaterialrättmyndigheten Õ får, om den anser det lämpligt, föreslå parterna att de träffar förlikning. 5. Om prövningen av invändningen visar att varumärket inte kan registreras för vissa eller samtliga de varor eller tjänster för vilka ansökan om è2 EUvarumärke ç har gjorts, ska ansökan avslås såvitt avser dessa varor eller tjänster. I annat fall ska invändningen avslås. 6. Ett beslut om att avslå ansökan ska offentliggöras när det vunnit laga kraft. ê 2424/2015 artikel 1.41 (anpassad) Artikel 48 Delegering av befogenheter Kommissionen Ö ges Õ befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 för att närmare fastställa förfarandet för att inge och granska en invändning enligt artiklarna 46 och 47. ê 207/2009 è1 2424/2015 artikel 1.2 AVSNITT 5 Återkallelse, begränsning, ändring och delning av ansökan Artikel 49 Återkallelse, begränsning och ändring av ansökan 1. Sökanden kan när som helst återkalla sin ansökan om è1 EUvarumärke ç eller begränsa den däri ingående förteckningen över varor eller tjänster. Om ansökan redan har offentliggjorts ska återkallelsen eller begränsningen också offentliggöras. 2. I andra avseenden kan en ansökan om è1 EUvarumärke ç ändras på begäran av sökanden endast såvitt avser rättelse av sökandens namn och adress, språkliga fel, skrivfel eller andra uppenbara fel, förutsatt att sådan rättelse inte väsentligen ändrar varumärket eller utökar förteckningen över varor eller tjänster. När ändringarna påverkar återgivningen av varumärket eller förteckningen över varor eller tjänster och ändringarna sker efter offentliggörandet av ansökan, ska ansökan offentliggöras i sin ändrade lydelse.

ê 2424/2015 artikel 1.42 (anpassad) 3. Kommissionen Ö ges Õ befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 208 för att närmare fastställa förfarandet för att ändra en ansökan. ê 207/2009 Artikel 50 Delning av ansökan 1. En sökande kan dela sin ansökan genom att förklara att en del av varorna eller tjänsterna i den ursprungliga ansökan kommer att bli föremål för en eller flera delade ansökningar. Varorna eller tjänsterna i den delade ansökan får inte överlappa de varor eller tjänster som finns kvar i den ursprungliga ansökan eller som ingår i andra delade ansökningar. 2. En förklaring om delning får inte göras a)om, i den händelse en invändning har gjorts mot den ursprungliga ansökan, den delade ansökan innebär en delning bland de varor eller tjänster mot vilka invändningen riktas, förrän invändningsenhetens beslut blivit slutgiltigt eller invändningsförfarandet har förfallit, ê 2424/2015 artikel 1.43 a b)innan immaterialrättsmyndigheten har fastställt den ansökningsdag som avses i artikel 32 eller under den invändningsperiod som föreskrivs i artikel 46.1. ê 207/2009 3. Vid en förklaring om delning ska en avgift erläggas. Förklaringen ska inte anses vara gjord förrän avgiften har betalats. ê 2424/2015 artikel 1.43 c 4. Om immaterialrättsmyndigheten finner att kraven i punkt 1 och i de bestämmelser som antagits i enlighet med punkt 9 a inte är uppfyllda ska den uppmana sökanden att rätta till bristerna inom en tidsperiod som ska fastställas av immaterialrättsmyndigheten. Om bristerna inte åtgärdas innan tidsfristen löper ut ska immaterialrättsmyndigheten avvisa förklaringen om delning.

ê 207/2009 (anpassad) 5. Delningen ska gälla från och med den dag då den upptagits i Ö immaterialrättsmyndighetens Õ handlingar om den ursprungliga ansökan. 6. Varje begäran och ansökan som gjorts samt alla avgifter som erlagts för den ursprungliga ansökan innan förklaringen om delning inkom till Ö immaterialrättsmyndigheten Õ ska anses ha inlämnats eller betalats för den eller de delade ansökningarna. Avgifter som vederbörligen erlagts för den ursprungliga ansökan före det datum då förklaringen om delning inkom betalas inte tillbaka. 7. Den delade ansökan ska behålla samma ansökningsdatum och samma prioritetsdatum och företräde som den ursprungliga ansökan. ê 2424/2015 artikel 1.43 d 8. Om förklaringen om delning avser en ansökan som redan har offentliggjorts i enlighet med artikel 44 ska delningen offentliggöras. Den delade ansökan ska offentliggöras. Offentliggörandet ska inte medföra att någon ny period för ingivande av invändning inleds. 9. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer a)de närmare uppgifter som ska ingå i en förklaring om delning av en ansökan enligt punkt 1, b)närmare uppgifter om hur en förklaring om delning av en ansökan ska behandlas, med säkerställande av att det upprättas en separat handling, däribland ett nytt ansökningsnummer, för den delade ansökan, c)närmare uppgifter om innehållet i offentliggörandet av den delade ansökan enligt punkt 8. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 207.2. ê 207/2009 AVSNITT 6 Registrering ê 2424/2015 artikel 1.44 Artikel 51 Registrering

1. Om en ansökan uppfyller de krav som fastställs i denna förordning och någon invändning inte har framställts inom den tid som anges i artikel 46.1, eller om en framställd invändning har avskrivits genom återkallelse eller avslag eller på något annat sätt, ska varumärket och de uppgifter som avses i artikel 111.2 föras in i registret. Registreringen ska offentliggöras. 2. Immaterialrättsmyndigheten ska utfärda ett registreringsbevis. Registreringsbeviset får utfärdas på elektronisk väg. Immaterialrättsmyndigheten ska, mot erhållande av en avgift, tillhandahålla bestyrkta eller obestyrkta kopior av registreringsbeviset om detta inte utfärdas på elektronisk väg. 3. Kommissionen ska anta genomförandeakter som fastställer de närmare uppgifter som ska ingå i, och formen för, det registreringsbevis som avses i punkt 2 i denna artikel. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med de