C 311/18

Offentliggörande av det ändrade sammanfattande dokumentet efter godkännande av en mindre ändring i enlighet med artikel 53.2 andra stycket i förordning (EU) nr 1151/2012

(2021/C 311/07)

Europeiska kommissionen har godkänt denna mindre ändring i enlighet med artikel 6.2 tredje stycket i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 664/2014 av den 18 december 2013 (1).

Ansökan om godkännande av den mindre ändringen finns i kommissionens databas eAmbrosia.

SAMMANFATTANDE DOKUMENT

”MELOCOTÓN DE CALANDA”

EU-nr: PDO-ES-0103-AM02 – 16 oktober 2020

SUB (X) SGB ( )

1. Namn

”Melocotón de Calanda”

2. Medlemsstat eller tredjeland

Spanien

3. Beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet

3.1. Produkttyp

Klass 1.6. Frukt, grönsaker och spannmål, bearbetade eller obearbetade

3.2. Beskrivning av den produkt för vilken namnet i punkt 1 är tillämpligt

Med ”Melocotón de Calanda” avses färska frukter från arten Prunus persica Sieb. et Zucc. från den inhemska sort som är känd under namnet ”Amarillo tardío” (gul som mognar sent), som antingen odlas genom de traditionella sorterna jesca, evaisa och calante, eller genom hybrider av dessa, varav minst en av moderplantorna tillhör denna inhemska sort, och som odlas enligt den traditionella metod då man sätter påsar över frukterna på trädet.

Skyddade sorter: Persikorna med den skyddade ursprungsbeteckningen ”Melocotón de Calanda” härrör från den inhemska sort som kommer från området, mer känd under namnet ”Amarillo tardío” (gul som mognar sent), och odlas antingen genom de traditionella sorterna jesca, evaisa och calante, eller genom hybrider av dessa, varav minst en av moderplantorna tillhör denna inhemska sort.

Produktens egenskaper: De persikor som skyddas av ursprungsbeteckningen ”Melocotón de Calanda” tillhör klasserna extra och I enligt den kvalitetsnorm för persikor som upprättades genom kommissionens förordning (EG) nr 1580/2007 av den 21 december 2007 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordningar (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1182/2007 avseende sektorn för frukt och grönsaker (2), och ska även uppfylla kraven nedan.

ALLMÄNT UTSEENDE Frukterna ska vara hela, friska, rena, fria från alla synliga främmande material, fukt samt främmande lukter och smaker, eftersom de ska sättas i påsar på trädet. FÄRG Färgen varierar mellan krämgul och halmgul, och kan vara något röda. De får ha ringa prickar eller strimmor av antocyaniner, men frukt med gröna eller gulorange inslag (som tyder på övermognad) sorteras ut. STORLEK Omkretsen är minst 73 mm i diameter, vilket motsvarar kategori AA enligt kvalitetsnormen. HÅRDHET Hårdheten mäts i ett tryckmotstånd på kg/0,5 cm2 och ska vara minst 3 kg/0,5 cm2. SOCKER Minst 12 brixgrader.

3.3. Foder (endast för produkter av animaliskt ursprung) och råvaror (endast för bearbetade produkter)

—

3.4. Särskilda steg i produktionsprocessen som måste äga rum i det avgränsade geografiska området

Alla steg i produktionsprocessen måste äga rum i det avgränsade geografiska området.

3.5. Särskilda regler för skivning, rivning, förpackning osv. av den produkt som det registrerade namnet avser

Förpackningen och emballeringen måste ske i produktionsområdet för att undvika att produkten skadas av överdriven hantering eller att frukterna transporteras utan att ha förpackats och emballerats ordentligt. Med tanke på att ”Melocotón de Calanda” dessutom är en frukt som genomgår en noggrann behandling på trädet, dvs. sätts i påsar, och eftersom skörden utförs när frukten uppnår det mognadsstadium vid vilket produktens organoleptiska egenskaper är optimala, kan all ytterligare transport och lagring ändra de egenskaper som beskrivs i punkt 3.2 när det gäller dess allmänna utseende och färg.

Följaktligen måste emballeringen ske i produktionsområdet för att bevara produktens särskilda egenskaper och dess kvalitet, samtidigt som man garanterar dess spårbarhet och ursprung genom ett unikt kontrollsystem fram till dess att produkten avsänds till slutkonsumenten.

”Melocotón de Calanda” får saluföras i emballage som består av ett eller flera lager, förutsatt att man ser till att frukten inte skadas. Dessa emballage eller brickor ska vara avsedda för engångsbruk.

3.6. Särskilda regler för märkning av den produkt som det registrerade namnet avser

De förpacknings- och emballeringsföretag som har erhållit ett intyg om överensstämmelse är skyldiga att anbringa uppgiften ”Denominación de Origen ’Melocotón de Calanda’” (”Ursprungsbeteckning ’Melocotón de Calanda’”) på förpackningsetiketterna, tillsammans med den numrerade kontrolletiketten, vilken fungerar som ett intyg och gör det möjligt att följa produkten under saluföringen.

4. Kort beskrivning av det geografiska området

Produktionsområdet för de persikor som skyddas av den skyddade ursprungsbeteckningen ”Melocotón de Calanda” utgörs av en naturlig region i den östra delen av den autonoma regionen Aragonien, mellan provinserna Teruel och Zaragoza.

Det geografiska området består av följande kommuner:

Aguaviva, Albalate del Arzobispo, Alcañiz, Alcorisa, Alloza, Andorra, Arens de Lledó, Ariño, Berge, Calaceite, Calanda, Caspe, Castelserás, Castelnou, Castellote, Chiprana, Cretas, Escatrón, Fabara, Fayón, Foz-Calanda, Fuentespalda, Híjar, Jatiel, La Fresneda, La Ginebrosa, La Puebla de Híjar, Lledó, Maella, Más de las Matas, Mazaleón, Mequinenza, Molinos, Nonaspe, Oliete, Parras de Castellote, Samper de Calanda, Sástago, Seno, Torre del Compte, Urrea de Gaén, Valderrobres, Valdeltormo och Valjunquera.

5. Samband med det geografiska området

5.1. Specifika uppgifter om det geografiska området

Historiskt samband: De sorter som godkänns för produktionen av ”Melocotón de Calanda” är typiska för produktionsområdet. De har erhållits genom naturligt urval, med hjälp av plantskolister som med tiden har valt ut de kloner som lämpar sig bäst för de lokala geografiska förhållandena. Skrifter från medeltiden visar att persikan var känd under namnet ”presec” eller ”prisco” i Aragonien, beteckningar som används än idag i Calandaregionen. 1895 skrev botanikern J. Pardo Sastrón ett stort verk om den stora mängden persikoträd i denna region och om hur torkade persikor (persikor som skärs i bitar och som sedan får torka i solen) skickades från Calanda till utställningen i Paris 1867. I 1933 års utgåva av det illustrerade allmänna uppslagsverket Espasa Calpe nämner man under posten ”Calanda” persikoträdens betydelse i byn Teruel liksom den industri som framställde dessa torkade persikor. Enligt officiell statistik från 1953 fanns det då i Calanda en konservindustri som lade in 4 000 lådor persikor från området i sockerlag.

Enligt historien började namnet ”Melocotón de Calanda” användas i allt större omfattning under 40-talet. Med anledning av denna odlings växande betydelse och svårigheterna med att bekämpa medelhavsfruktflugan (Ceratitis capitata), började man sätta påsar över frukterna för att förhindra att de skadades av dessa insekter. I publikationer om fruktodling började man under 60-talet att hänvisa till ”Melocotón de Calanda” och under 70-talet fick denna frukt flera år i rad priser av olika slag vid den nationella jordbruksmässan i Lérida. I början av 80-talet uppstod behovet av att ansöka om en ursprungsbeteckning för ”Melocotón de Calanda” och i uppgifter från de främsta nationella marknaderna, t.ex. Mercamadrid och Mercabarna, började frukten att identifieras enligt sitt geografiska namn.

Samband med området: Odlingsområdet för ”Melocotón de Calanda” ligger i floddalarna kring vattendragen Martín, Guadalope och Matarraña, som utgår från Iberiska bergen och torrlägger området som kallas Bajo Aragón för att sedan mynna ut i Ebro. Detta område ligger alltså i den sydöstra delen av Ebrodalen.

Terrängen är flack eller något kuperad med en höjd som varierar mellan 122 meter i Caspe och 325 meter i Alcañiz, och kan uppgå till 466 meter i Calanda. Området domineras av landhöjder som är mer eller mindre uppstyckade av flodsystemen. Jorden är kalkhaltig med skikt av karbonat och gips, vilket är typiskt för miocensediment i sjöområden med varmt och torrt klimat.

Den genomsnittliga årsnederbörden varierar mellan 327,9 mm i Caspe, 361,1 mm i Albalate del Arzobispo och 367,9 mm i Alcañiz. De regnigaste månaderna är maj och oktober och sett till årstid faller 27 % av nederbörden under våren, 20 % under sommaren, 34 % under hösten och 19 % under vintern.

Årsmedeltemperaturen ligger kring 14,3 °C i Albalate del Arzobispo och Alcañiz, och 15 °C i Caspe, vilket motsvarar de högsta temperaturerna i Ebrodalens centrum. Den högsta medeltemperaturen uppgår till 19,9 °C i Alcañiz, 20,1 °C i Albalate del Arzobispo och 20,6 °C i Caspe, medan den lägsta medeltemperaturen uppgår till 8,8 °C, 8,5 °C respektive 9,3 °C. Den högsta medeltemperaturen registreras under juli månad (24,2 °C i Alcañiz och 25,1 °C i Caspe), medan den lägsta medeltemperaturen registreras under januari månad och varierar mellan 5,6 °C i Alcañiz och 6,7 °C i Albalate de Arzobispo. Dessa uppgifter visar på en kraftig temperatursvängning under året (på mer än 18 °C) och bekräftar den kontinentala karaktären hos dessa temperaturvärden, vilket främst beror på områdets läge i Ebrodalens centrum.

Mellan mars och oktober registreras högsta temperaturer på mer än 25 °C, även om det är vanligare mellan maj, då denna temperaturgräns överskrids hälften av tiden, och oktober, då dessa temperaturer uppnås i 5–10 dagar. Under sommarmånaderna ligger dagstemperaturerna på mer än 25 °C och den högsta medeltemperaturen överskrider 35 °C (i juli uppgår den högsta temperaturen till 37,2 °C i Albalate och i Alcañiz, och till 38,3 °C i Caspe).

Ett annat kännetecknande klimatfenomen i området är temperaturinversion. Under vinterns högtryck lägger sig den kalla luften över de lägre lagren och skapar en långvarig kall dimma med högsta temperaturer på lägre än 6 °C, medan de högsta temperaturerna högre upp, där det inte finns någon dimma, kan överskrida 15 °C.

5.2. Specifika uppgifter om produkten

Odlingsförhållanden: De morfologiska egenskaperna och egenskaperna för sortidentifikation som fastställts genom normerna från Internationella unionen för skydd av växtförädlingsprodukter (UPOV) är praktiskt taget identiska för alla sorter som härrör från ”Amarillo tardío” (gul som mognar sent). Det finns dock skillnader när det gäller hälsoaspekten, produktiviteten, storleken och fruktens form. För att förbättra dessa aspekter började man 1980 att välja ut kloner. Dessa sorter kännetecknas också av en sen mognad (mellan mitten av augusti och början av november), en gul färg och ett fast kött.

Ur fysiologisk synvinkel består sorten ”Amarillo tardío” av kloner som behöver många kalla timmar för att lämna vintervilan (minst 1 000 per år), samtidigt som det krävs en lång sommar för att de ska uppnå sin mognad eftersom deras mognadscykel är så lång.

Enligt UPOV har de följande morfologiska egenskaper:

Träd Kraftiga och upprätta, med kraftiga förgreningar av typen Red Haven. Blomknopparna bildas tvärtemot övriga sorter inte på de blandade kraftfulla grenarna utan på de bräckliga skotten i form av en bukettgren. Därför måste denna sort beskäras på ett annat sätt. Blad Stora och njurformiga, med nektarium på bladskaftet. Bladen faller sent på hösten och sitter kvar länge på träden med sin karakteristiska gyllene färg. Blomma Blomningen är medelsen, något senare än den för Red Haven, men sker i mars. Blomknopparna sitter tätt och blomningen pågår under 12–18 dagar. Kronbladen är stora, runda och ljusrosa, och pistillens märke har samma höjd som ståndarnas ståndarknappar. Frukt Stor till mycket stor storlek, med en diameter på mer än 73 mm och en total vikt på mer än 200 g. Färgen varierar mellan en helt enhetlig kräm- och halmgul färg tack vare det faktum att frukterna skyddas av den papperspåse där de utvecklas. De kan dock uppvisa en lätt pigmentering av antocyaniner. Fjunigheten är låg och köttet är mycket fast, helt gult utan pigmentering av antocyaniner, inte ens kring kärnan som det sitter helt ihop med. Kärnan är äggformig och liten i förhållande till frukten.

5.3. Orsakssamband mellan det geografiska området och produktens kvalitet eller egenskaper (för skyddade ursprungsbeteckningar) eller en viss kvalitet, ett visst anseende eller en viss annan egenskap som kan hänföras till produkten (för skyddade geografiska beteckningar)

Klimatförhållandenas inverkan på fruktens kvalitet är ett fenomen i området som är välkänt bland de permanenta odlingarna. Den vanliga klimatologin i vissa områden och kontrasterna under året på en och samma plats bekräftar klimatets avgörande roll för skördekvaliteten.

När det gäller detta kriterium är det främst temperaturerna som avgör fruktens främsta organoleptiska egenskaper. Först och främst bör det framhållas att temperaturerna, förutom i extrema situationer, har en mycket större inverkan på persikoproduktionen än nederbörden (vattenunderskott), med tanke på att majoriteten av persikoträdsytorna (95 %) odlas med hjälp av bevattningssystem.

Bland de främsta klimatrelaterade faktorer som har främjat utvecklingen och sedan odlingen av de inhemska persikoträdssorterna med sen mognad i Bajo Aragón kan man nämna vintertemperaturerna i det geografiska området, som ger tillräckligt många kalla timmar för att dessa mycket krävande sorter ska kunna lämna vintervilan (mellan bladfällningen och blomningens början).

Ur fysiologisk synvinkel består sorten ”Amarillo tardío” av kloner som behöver många kalla timmar för att lämna vintervilan (minst 1 000 per år).

I Bajo Aragón är antalet kalla timmar under november, december och januari klart tillräckligt för att bemöta odlingarnas behov. Minimivärdena i området uppgår till mer än 950 kalla timmar.

Under blomningen och fruktsättningen bör dessutom de låga temperaturerna ligga nära noll. Detta gynnar den normala utvecklingen av blomknopparna och påverkar följaktligen antalet frukter, med tanke på att fruktens potentiella storlek har en direkt koppling till de temperaturer som registreras efter blomningen och, närmare bestämt, de som registreras mellan full blomning (F2) och F2 + 40 dagar. Det har tydligt bevisats (Warrington et al. 1999) att cellernas tillväxt är åtta gånger högre när de högsta/lägsta temperaturerna stiger från 9/3 °C till 25/15 °C. Om det är kallt är dock cellerna färre och mindre, vilket begränsar fruktens slutgiltiga storlek.

En annan viktig aspekt är de lämpliga temperaturerna under hela året, framför allt under september och oktober, vilket gör det möjligt att fullborda den vegetativa och reproduktiva utvecklingen av dessa sorter.

I Bajo Aragón registreras högsta temperaturer på mer än 25 °C mellan mars och oktober, även om det är vanligare mellan maj, då denna temperaturgräns överskrids hälften av tiden, och oktober, då dessa temperaturer uppnås i 5–10 dagar. Under sommarmånaderna ligger dagstemperaturerna på mer än 25 °C och den högsta medeltemperaturen överskrider 35 °C (i juli uppgår den högsta temperaturen till 37,2 °C i Albalate och i Alcañiz, och till 38,3 °C i Caspe).

De temperaturer som registreras under året i det geografiska området gör det möjligt för persikoträden av sorten ”Tardío amarillo de Calanda” (gul som mognar sent från Calanda) med lång cykel att fullborda sin vegetativa och reproduktiva utveckling.

Medan vintertemperaturerna gör det möjligt att uppnå de kalla timmar som behövs för att lämna vintervilan, gör det milda klimatet under hela deras vegetativa aktivitet (från mars till november) det följaktligen möjligt för dessa sorter att producera frukter av hög kvalitet.

Resultaten från en utvärdering av utvalda kloner av sorten tardío amarillo de calanda (jesca, calante och evaisa) vid en testodling tillhörande regeringen i Aragonien och belägen i Alcañiz (en av de kommuner som skyddas av den skyddade ursprungsbeteckningen med flest persikoträd), visar att de frukter som odlades i ursprungsområdet under fyra år (2000, 2001, 2003 och 2004) hade en brixgrad på mer än 14, stor storlek och en hög fasthet, vilket är de främsta egenskaperna hos dessa persikor.

Det växtmaterial som tillåts för produktionen av den skyddade ursprungsbeteckningen ”Melocotón de Calanda” hör till sorten ”Tardío amarillo”.

Denna sort kommer från produktionsområdet och har utvecklats under århundradena, först genom det naturliga urvalet av träd från fruktkärnor som kom från träden med de bästa agronomiska egenskaperna och som odlarna själv spred med tiden med hjälp av vegetativ förökning av dem som anpassade sig bäst efter klimat- och markförhållandena i området. På så sätt skapades en faktisk ”sort”.

1980 började myndigheterna i Aragonien (Servicios de Investigación Agraria y Extensión Agraria) att välja ut de bästa klonerna från sorten ”Tardío amarillo” i syfte att förbättra kvaliteten och standardisera den produkt som saluförs under namnet ”Melocotón de Calanda”. Man sökte alltså igenom produktionsområdet för ”Melocotón de Calanda” för att hitta de mest representativa klonerna av sorten ”Tardío amarillo”, med de bästa agronomiska egenskaperna och fruktkvalitéerna (Espada et al. 1991).

Från det första urvalet registrerades tre sorter hos det spanska jordbruksministeriets växtskyddsmyndighet (Oficina Española de Variedades Vegetales): ”Jesca” (registreringsnummer 1989/2450), ”Calante” (registreringsnummer 1989/2447) och ”Evaisa” (registreringsnummer 1989/2449). Produktionen av den skyddade ursprungsbeteckningen ”Melocotón de Calanda” baseras idag på dessa sorter.

SAMMANFATTNING: Sorten ”Tardío amarillo de Calanda” (gul som mognar sent från Calanda) som antingen odlas genom de traditionella sorterna jesca, evaisa och calante, eller genom hybride av dessa, varav minst en av moderplantorna tillhör denna inhemska sort, är resultatet av dess anpassning efter sin ursprungsmiljö.

Hänvisning till offentliggörandet av produktspecifikationen

(artikel 6.1 andra stycket i denna förordning)

https://www.aragon.es/documents/20127/20408990/Pliego+de+condiciones+modificado+DOP_Melocot%C3%B3n+de+Calanda+-+consolidado.pdf/e2877340-1cbd-fc3c-a9f5-0924479c0d18?t=1591269992936

(1) EGT L 179, 19.6.2014, s. 17.

(2) EGT L 350, 31.12.2007, s. 1.