Yttrande från Regionkommittén om:

- "Förslag till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 2001", och

- "Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens stödåtgärder inom sysselsättningsområdet"

(2001/C 144/09)

BAKGRUND

Förslag till rådets beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 2001 KOM(2000) 548 slutlig - 2000/0225 (CNS) och Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om gemenskapens stödåtgärder inom sysselsättningsområdet KOM(2000) 459 slutlig - 2000/0195 (COD).

Rådets beslut av den 28 september 2000 att i enlighet med artiklarna 128 och 129 samt artikel 265 första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i denna fråga.

Presidiets beslut av den 13 juni 2000 att utarbeta ett yttrande i denna fråga och att ge utskott 6 (sysselsättning, ekonomisk politik, inre marknaden, industri, småföretag) i uppdrag att svara för det förberedande arbetet.

Regionkommitténs yttrande om "Meddelande från kommissionen: Riktlinjer omsätts i praktisk handling: De nationella handlingsplanerna för sysselsättning" och "Meddelande från kommissionen - Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 1999" som antogs av kommittén den 19 november 1998 (CdR 279/98 fin)(1).

Regionkommitténs yttrande om "Kommande riktlinjer för gemenskapens ekonomiska politik" som antogs av kommittén den 19 november 1998 (CdR 110/98 fin)(2).

Regionkommitténs yttrande om "De territoriella sysselsättningspakternas innehåll och deras inverkan på strukturpolitiken" som antogs av kommittén den 3 juni 1999 (CdR 91/99 fin)(3).

Regionkommitténs yttrande om "Rapporten från arbetsgruppen för enklare företagsvillkor (BEST-gruppen)" och "Kommissionens meddelande: Att främja företagaranda och konkurrenskraft - Kommissionens svar på rapporten från BEST och dess rekommendationer" som antogs av kommittén den 3 juni 1999 (CdR 387/98 fin)(4).

Regionkommitténs resolution om "En europeisk sysselsättningspakt" som antogs av kommittén den 2 juni 1999 (CdR 156/99 fin)(5).

Regionkommitténs yttrande om "Kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: De europeiska företagens konkurrenskraft i samband med globaliseringen - stimulansåtgärder" som antogs av kommittén den 18 november 1999 (CdR 134/99 fin)(6).

Regionkommitténs yttrande om "Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik år 2000" som antogs av kommittén den 18 november 1999 (CdR 360/99 fin)(7).

Regionkommitténs resolution om "Genomförandet av den europeiska sysselsättningsstrategin" som antogs av kommittén den 12 april 2000 (CdR 461/99 fin)(8).

Presidiets beslut av den 26 oktober 2000 att utse Kenneth Bodfish till huvudföredragande med uppdrag att utarbeta ett yttrande i denna fråga, i enlighet med artikel 40.2 i Regionkommitténs arbetsordning.

Det utkast till yttrande (CdR 310/2000 rév. 1) som huvudföredraganden Kenneth Bodfish (UK-PSE) utarbetat.

Den europeiska sysselsättningsstrategin har nu tillämpats i två och ett halvt av de fem år som utgör den första perioden, ett utmärkt tillfälle att se över aktiviteter inom ramen för sysselsättningsstrategin och dess effekter.

Den halvtidsgranskning som Sysselsättningskommittén har utfört visar att Luxemburgprocessen och strategins struktur med fyra pelare har fungerat väl när det gäller att genomföra konkreta politiska åtgärder och att minska arbetslösheten.

Mot bakgrund av ovanstående antog Regionkommittén vid sin 36:e plenarsession den 13-14 december 2000 (sammanträdet den 13 december) följande yttrande.

1. Kommitténs allmänna synpunkter

1.1. Regionkommittén anser att resultaten från halvtidsgranskningen är uppmuntrande och föreslår att man nu börjar planera för en mer detaljerad utvärdering för år 2004.

1.2. Kommittén ställer sig positiv till att antalet sysselsättningsriktlinjer har reducerats från 22 år 2000 till 19 år 2001 samt att övergripande mål har införts.

1.3. Kommittén beaktar även förslaget att införa sysselsättningsfrämjande åtgärder på EU-nivå. Man bör dock närmare undersöka andra aspekter. Åtgärder på EU-nivå måste vidtas med beaktande av subsidiaritetsprincipen samt att arbetsmarknadspolitiken är en nationell angelägenhet.

2. Kommitténs synpunkter och rekommendationer beträffande de övergripande målen - att skapa förutsättningar för full sysselsättning i ett kunskapsbaserat samhälle

2.1. Kommittén delar helt kommissionens uppfattning att det krävs starkt ledarskap, engagemang och samordnade insatser på lokal, regional, nationell och överstatlig nivå för att de nuvarande gynnsamma ekonomiska utsikterna skall förbli oförändrade.

2.2. Det är emellertid av största betydelse att det på medlemsstatsnivå även finns vertikala och övergripande bestämmelser för att säkerställa att de politiskt ansvariga och de organisationer som ansvarar för genomförandet av politiken redan från början deltar fullt ut i utformningen av sysselsättningspolitiken.

2.3. Livslångt lärande är ett nyckelinstrument i kampen mot social utslagning eftersom det bidrar till att alla sektorer i samhället uppnår den kompetens som är nödvändig för att hävda sig på arbetsmarknaden. I detta hänseende delar kommittén kommissionens uppfattning att strategier för livslångt lärande är en förutsättning för att man skall kunna komma till rätta med det växande problemet med kompetensbrist och flaskhalsar som har uppstått i ett antal medlemsstater.

2.4. Strategier för livslångt lärande måste emellertid utgöra ett lämpligt ramverk för att man skall kunna ta hänsyn till lokala och regionala ekonomiska skillnader. Av alla strategier måste tydligt framgå hur man planerar att komma till rätta med kompetensbristen inom informations- och kommunikationssektorn.

2.5. I sitt meddelande om strategier för arbetstillfällen i informationssamhället(9) hävdar kommissionen att efterfrågan på högt kvalificerade arbetstagare inom denna nya sektor förmodligen kommer att öka och färska rapporter visar att kompetensbrist håller på att uppstå just på detta område. Kommittén anser att det är viktigt att ta itu med denna fråga och ge informations- och kommunikationssektorn fullt stöd för att på så sätt främja nyckelinslagen i riktlinjerna för 2001, i synnerhet riktlinjerna 4-6.

2.6. Kommittén instämmer i att de nationella regeringarna och regionala och lokala myndigheterna bör inleda ett ömsesidigt samarbete med arbetsmarknadens parter. Kommittén ser positivt på att arbetsmarknadens parter uppmanas att spela en mer framträdande roll när det gäller att definiera, genomföra och utvärdera sysselsättningsriktlinjerna, som ligger under deras ansvar, med särskild tonvikt på moderniseringen av arbetsorganisationen, livslångt lärande och ökad sysselsättning, särskilt bland kvinnor.

2.7. De lokala och regionala myndigheternas roll och behörighet framgår tydligt i kommitténs yttrande om sysselsättningsriktlinjerna för år 2000, men kommittén vill än en gång betona den roll de lokala myndigheterna spelar när det gäller att samla nyckelorganisationer på lokal och regional nivå. Att de nationella handlingsplanerna genomförs på lokal och regional nivå underlättar för de lokala och regionala myndigheterna när det gäller att koppla samman nyckelaktörer med sakkunskap på olika områden, vilket i sin tur säkerställer att kravet på en kombination av olika politikområden uppfylls. Det är dessutom av avgörande betydelse att de lokala och regionala myndigheterna tilldelas en aktiv roll i utformningen och genomförandet av de nationella handlingsplanerna för sysselsättningen med tanke på den omfattande medfinansiering dessa instanser ställer upp med.

2.8. Därför välkomnar kommittén pågående undersökningar om hur aktörer på lokal och regional nivå möjligen påverkar sysselsättningen. Kampanjen "Agera lokalt för sysselsättningen" har främjat debatten mellan nyckelaktörer på lokal nivå, däribland icke-statliga organisationer, näringslivet, arbetsmarknadens parter och de lokala myndigheterna.

2.9. Kommittén menar att den europeiska sysselsättningsstrategins lokala dimension är viktig när det gäller att genomföra de nationella handlingsplanerna samt att det krävs fortsatta undersökningar.

3. Kommitténs synpunkter och rekommendationer beträffande sysselsättningsriktlinjerna för år 2001

3.1. Regionkommittén ställer sig positiv till att antalet sysselsättningsriktlinjer har reducerats från 22 till 19. Rent allmänt är riktlinjerna mycket tydligare och de innehåller nyckelkomponenterna från toppmötet i Lissabon.

3.2. De lokala myndigheternas roll framgår tydligt av riktlinje 12. Regionkommittén anser dock att det finns andra frågor som direkt kan komma att falla inom de lokala myndigheternas ansvarsområde och att denna aspekt inte bör gå förlorad i de andra riktlinjerna. Följaktligen vill Regionkommittén framföra följande rekommendationer:

3.3. Riktlinje 4: Kommittén stöder kravet att medlemsstaterna skall se till att utbildningssystemen ger vissa grundläggande, ständigt uppdaterade kunskaper, men vill betona att ett nära samarbete med företag är nödvändigt för att säkerställa att kunskaperna verkligen är relevanta även för arbetsgivaren.

3.4. Riktlinje 7: Arbetsmarknadsparternas roll varierar från en medlemsstat till en annan, därför bör medlemsstaterna samarbeta med alla berörda parter, således även med lokala och regionala myndigheter och företag, för att förhindra att flaskhalsar uppstår. Det är dessutom viktigt att de nationella myndigheterna i samarbete med de nyckelsektorer som lider av kompetensbrist utformar strategier för att komma till rätta med problemet. Regionkommittén föreslår därför följande formulering:

"Medlemsstaterna skall, i tillämpliga fall tillsammans med arbetsmarknadens parter, företag och lokala och regionala myndigheter, öka ansträngningarna för att identifiera och förhindra nya flaskhalsar, särskilt genom följande:".

3.5. Riktlinje 12: Kommittén välkomnar att de lokala och regionala myndigheterna uppmuntras att utveckla sysselsättningsstrategier. Kommittén skulle dock gärna se att dessa strategier bygger vidare på nuvarande verksamhet inom de lokala och regionala myndigheterna snarare än ny verksamhet som ålagts dessa myndigheter av de nationella myndigheterna. Det är viktigt att de nationella handlingsplanerna för sysselsättningen även omfattar de åtgärder som de lokala och regionala myndigheterna vidtar på området, eftersom det inte enbart är de nationella myndigheternas prioriteringar som skall presenteras. Regionkommittén föreslår därför att texten ändras enligt följande:

"Uppmuntra lokala och regionala myndigheter att utveckla sysselsättningsstrategier på basis av befintliga lokala och regionala strategier så att man till fullo kan utnyttja de möjligheter som erbjuds genom att arbetstillfällen skapas på lokal nivå."

4. Kommitténs synpunkter och rekommendationer beträffande gemenskapens stödåtgärder inom sysselsättningsområdet

4.1. ReK anser det vara nödvändigt att underlätta närmare samarbete mellan medlemsstater på sysselsättningsområdet och utbyte av metoder.

4.2. Kommittén anser att rådets beslut 98/171/EG av den 23 februari 1998 om gemenskapsverksamhet för analys, forskning och samarbete på sysselsättnings- och arbetsmarknadsområdet har fungerat väl som bas för ett framgångsrikt samarbete i sysselsättningspolitiska frågor.

4.3. ReK föreslår att denna process bör bygga på den analys som för närvarande utförs inom ramen för den årliga gemensamma rapporten om sysselsättning och att återkommande frågor bör ingå i den särskilda utvärdering som genomförs årligen.

4.4. Kommittén föreslår att den kvalitativa och kvantitativa utvärderingen främst bör inriktas på följande områden:

- Hur den nationella regeringen utformar och genomför sysselsättningspolitiken.

- Bedöma nyckelsektorernas deltagande i utformningen och genomförandet av de nationella handlingsplanerna.

- Bedöma de lokala och regionala myndigheternas insatser inom ramen för sysselsättningsriktlinjerna som helhet och med hänsyn till varje enskild riktlinje.

- Bedöma i vilken utsträckning arbetsmarknadens parter involverats i arbetet med att definiera och tillämpa sysselsättningsriktlinjerna, som främst ligger under deras ansvar.

- Bedöma i vilken utsträckning de berörda parterna har deltagit i genomförandet av sysselsättningsriktlinjerna på lokal, regional och nationell nivå.

- Bedöma möjligheterna till rörlighet mellan regionerna och arbetsmarknadssamarbete över gränserna samt utvärdera den successiva elimineringen av rörlighetshinder.

4.5. Regionkommittén anser att det är oroväckande att de sysselsättningsfrämjande åtgärderna endast kommer att omfatta transnationella åtgärder med en "betydande överföringspotential". ReK har framhållit att sysselsättningsriktlinjerna inte får utgöra ett hinder för de medlemsstater som önskar utveckla nya och innovativa sätt att hantera sysselsättningsfrågor.

4.6. Enligt ReK bör man inte enbart ta hänsyn till välfungerande metoder med en betydande överföringspotential, utan man måste även beakta de institutionella förfaranden och de förfaranden för utformning av politik som gäller i medlemsstaterna.

4.7. Därför anser ReK att gemenskapens stödåtgärder inom sysselsättningsområdet bör grunda sig på ett kombinerat angreppsätt som omfattar

a) en bedömning av åtgärder i den enskilda medlemsstaten,

b) en jämförande analys av medlemsstaternas gemensamma åtgärder som kan ingå i Sysselsättningskommitténs och rådets överväganden.

Bryssel den 13 december 2000.

Regionkommitténs

ordförande

Jos Chabert

(1) EGT C 51, 22.2.1999, s. 59.

(2) EGT C 51, 22.2.1999, s. 63.

(3) EGT C 293, 13.10.1999, s. 1.

(4) EGT C 293, 13.10.1999, s. 48.

(5) EGT C 293, 13.10.1999, s. 70.

(6) EGT C 57, 29.2.2000, s. 23.

(7) EGT C 57, 29.2.2000, s. 17.

(8) EGT C 226, 8.8.2000, s. 43.

(9) KOM(2000) 48 slutlig.