Yttrande från Regionkommittén om "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2236/95 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät"

(1999/C 93/05)

BAKGRUND

- "Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EG) nr 2236/95 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät" (KOM(1998) 172 slutlig - 98/0101 SYN) ().

- Rådets beslut av den 19 maj 1998 att i enlighet med artiklarna 129d och 198c första stycket i EG-fördraget rådfråga Regionkommittén i detta ärende.

- Presidiets beslut av den 15 juli 1998 att ge utskott 3 "Transeuropeiska nät, transporter, informationssamhället" i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande.

- Utkastet till yttrande (CdR 217/98 rév.) antaget av utskott 3 den 27 november 1998 (föredragande: Anders Gustâv och Ramón Luis Valcárcel Siso).

Regionkommittén antog vid sin 27:e plenarsession den 13-14 januari 1999 (sammanträdet den 14 januari) enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Utbyggnad av de transeuropeiska näten (TEN) är en prioriterad fråga för unionen. Detta har kommit till uttryck i Maastrichtfördraget och i kommissionens vitbok från 1993 där utbyggnad av de transeuropeiska näten framhölls som ett av de viktigaste åtgärderna för att främja tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen. I Agenda 2000 betonas på nytt nätens stora betydelse.

1.2. Den kontinuerliga utbyggnaden av de transeuropeiska näten bidrar till en hållbar utveckling och till starkare band mellan regionerna. Näten är också viktiga för att skapa förbindelser med kandidatländerna i Central- och Östeuropa.

1.3. Anledningen till att unionen bör fortsätta stödja TEN-projektet är de stora fördelar det ger i ett transeuropeiskt sammanhang.

1.4. Vissa program bör tilldelas större resurser om de på ett betydande sätt bidrar till tillväxt, sysselsättning och spridning av ny teknik. Det gäller särskilt transeuropeiska nät, forskning och innovation, utbildning, utveckling av miljövänlig teknologi och stöd till stora och små företag.

1.5. År 1995 antog rådet förordning (EG) nr 2236/95 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät.

Förordningen skulle kunna förbättras på flera punkter utifrån de erfarenheter som hittills gjorts. Därför föreslår kommissionen en begränsad översyn av förordningen.

1.6. Enligt den nu gällande förordningen skall rådet före 1999 års utgång besluta om och under vilka förutsättningar de åtgärder som genomförts bör fullföljas efter 1999. Det rättsliga förfarandet tar lång tid och detta är en av anledningarna till att förslaget läggs fram nu.

1.7. Kommissionen anser även att översynen bör samordnas med och genomföras samtidigt som översynen av strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. Detta innebär att man bättre kan utnyttja den ökade samordningen av de finansiella instrument som berör TEN.

1.8. ReK anser att utbyggnad av de transeuropeiska näten är ett av de mest självklara och effektiva sätten att aktivt knyta gemenskapens regioner närmare varandra. Eftersom en sådan utbyggnad fördelas på de nationella, regionala och lokala näten, skulle den skapa ett gynnsamt klimat för ekonomisk utveckling i hela unionen och därigenom bidra till ett högt och jämnt fördelat välstånd i alla medlemsstater.

1.9. Enligt ReK:s mening är det viktigt att den aktuella översynen av förordningen sker samordnat med översynen av strukturfonderna och Sammanhållningsfonden.

2. Erfarenheter av förordningens tillämpning

2.1. Som underlag för översynen har kommissionen utarbetat en kortfattad rapport om hur förordningen hittills har fungerat. Utvärderingen utgår från kommissionens, medlemsstaternas och de privata aktörernas praktiska erfarenheter under de senaste tre åren.

2.2. I Neil Kinnocks "högnivågrupp" fördes 1996/1997 en ingående diskussion om de nuvarande finansinstrumentens ändamålsenlighet och de problem som försvårar partnerskap mellan privata och offentliga aktörer inom transportsektorn.

2.3. Erfarenheterna av förordningen är mycket goda. Det finns dock utrymme för att förbättra vissa aspekter. Resultatet av utvärderingen kan sammanfattas i fem punkter. Enligt rapporten är det lämpligt att:

(1) i ljuset av förväntade framtida investeringar motivera en motsvarande ökning av det framtida referensbeloppet i den reviderade förordningen,

(2) kontrollera om det är kostnadseffektivt att ge relativt små belopp i ekonomiskt stöd till ett stort antal projekt,

(3) upptäcka administrativa olägenheter i den metod för årlig programplanering som anges i förordningen och snarare införa en flerårig programplanering,

(4) anslå ett större gemenskapsstöd till projekt som är av uppenbart intresse - och som även har nätverksfördelar - i ett transeuropeiskt sammanhang,

(5) uppmärksamma behovet av att ytterligare underlätta och uppmuntra partnerskap mellan privata och offentliga aktörer, särskilt genom att öka möjligheterna till stöd som bidrar till att bygga upp riskkapitalfonder.

2.4. I rapporten återges därefter uppgifter om kostnader och verksamhet, olika metoder för ekonomisk stödgivning och kriterier för urval och utvärdering av projekt inom de tre områden som rör transeuropeiska nät: transport, energi och telekommunikationer.

2.5. ReK anser att det finns goda skäl att vidga budgetramarna p.g.a. de transeuropeiska nätens stora betydelse för sammanhållningen inom unionen och för ökad konkurrenskraft och fler arbetstillfällen.

2.6. ReK förstår också att det stora antalet ansökningar om stöd innebär en tung arbetsbörda för dem som administrerar det ekonomiska stödet i enlighet med förordningen.

2.7. Det kan att döma av erfarenheterna finnas mycket goda skäl ur socioekonomisk synvinkel att genomföra relativt små projekt. När det gäller att bedöma hur kostnadseffektivt det är att administrera ett stort antal små projekt bör projektens kostnader och positiva effekter vara avgörande.

2.8. Vägledande flerårig programplanering är en metod som utprovats grundligt i många medlemsstater. ReK ser positivt på att en bestämmelse om flerårig programplanering ingår i förordningen.

2.9. ReK anser att det i vissa fall är motiverat att öka subventionsnivån för utarbetande av studier och genomförande av projekt, i överensstämmelse med artikel 4 i förslaget till förordning.

2.10. ReK anser också att principen om partnerskap mellan offentliga och privata aktörer inte har utvecklats i tillfredsställande grad och att det är motiverat att i vissa fall öka antalet samfinansieringsprojekt mellan offentliga och privata aktörer.

3. Föreslagna förändringar

3.1. Ett av de viktigaste målen med översynen är att dra fördel av kommissionens, medlemsstaternas och de privata aktörernas erfarenheter, samt att förbättra, förenkla och anpassa tillämpningen av förordningen när det är motiverat.

3.2. Vägledande fleråriga program

3.2.1. Med stöd av tidigare erfarenheter anser kommissionen att det är motiverat att utforma en ny flerårig strategi. Kommissionen har för avsikt att göra detta genom vägledande fleråriga program för vissa sektorer eller områden (artikel 5a).

3.2.2. De projekt som finansieras med medel från TEN-programmet, särskilt transportprojekt, är i allmänhet storskaliga och långsiktiga. Nationella myndigheter med ansvar för planering av infrastruktur har vid upprepade tillfällen uttryckt en önskan om ett medellångt perspektiv på gemenskapens finansiering.

3.2.3. Detta kan bli ännu viktigare för projekt som finansieras av privata sektorn eller genom offentlig-privata partnerskap, eftersom fastställandet av finansieringspaket för sådana projekt kräver att alla deltagare binder sig för långsiktiga åtaganden.

3.2.4. Förslaget innebär att det skulle bli möjligt att behandla gemenskapens finansiella stöd till ett projekt som ett flerårigt engångsstöd, istället för en rad fleråriga projektförslag.

3.2.5. Vid behov skulle det vara möjligt att behandla budgetåtaganden för långsiktiga projekt på samma sätt som inom strukturfonderna, vilket innebär att budgetåtagandena utbetalas i årliga delbelopp baserade på kommissionens ursprungliga beslut att finansiera projektet.

3.2.6. ReK anser att genomförandet av ett "vägledande flerårigt program" är den viktigaste förändringen och att det innebär stora fördelar för de ansökande, samtidigt som det underlättar administrationen av ansökningarna.

3.2.7. ReK vill också påpeka att det är viktigt att kommissionen överväger hur de lokala och regionala intressenterna bör rådfrågas under programplaneringen.

3.3. Gemenskapsstödets utformning och storlek

3.3.1. Kommissionen, medlemsstaterna och initiativtagarna från den privata sektorn har sedan 1995 arbetat med 1 145 stödansökningar som uppgår till totalt 3 232 miljoner ecu. Kommissionen och TEN-kommittén har godkänt 448 bidrag på totalt 983 miljoner ecu. Stödet till energi- och telekommunikationssektorerna har hittills begränsats till studier.

3.3.2. Med de samlade erfarenheterna från dessa aktiviteter som underlag föreslår kommissionen följande:

Att gemenskapens andel av finansieringen inom ramen för denna förordning får överstiga gränsen 50 % för studier som genomförs på initiativ av kommissionen (artikel 4.1 a).

3.3.3. Att den femåriga gränsen för räntesubventioner skall tas bort.

3.3.4. Att stöd kan ges i form av subventioner eller riskkapital till investeringsfonder eller motsvarande finansiella företag vars huvudmål är att skaffa fram riskkapital till TEN-projekt (artikel 4.1 e).

3.3.5. Att kommissionen skall sträva efter att maximera multiplikatoreffekten av de finansiella resurser som ställs till förfogande genom den här förordningen genom att gynna privata finansieringskällor (artikel 4.3).

3.3.6. Att den övre gränsen för investeringsstöd höjs från 10 % till 20 % av den totala investeringskostnaden för projekt som berör mer än en medlemsstat, eller som i vidare mening är av väsentligt transeuropeiskt intresse, inklusive de projekt som är viktiga av miljöskäl (tillägg till artikel 5, punkt 5.3).

3.3.7. ReK vill också betona att delar av näten har olika karaktär och att de därför är av olika intresse för unionen, medlemsstaterna och särskilt för lokala och regionala intressen. I vissa fall där unionen har särskilt starka intressen bör stödnivån höjas till 20 % av den totala investeringskostnaden. Detta har tidigare gjorts med "felande länkar", ofta i samband med gränsöverskridande projekt.

3.3.8. Andra svaga länkar i näten är de "överhettade länkarna" i tätbefolkade områden, där den transeuropeiska trafiken fastnar i köer som orsakas av trafiken inom regionen. I dessa områden måste man försöka skilja genomfartstrafiken från den lokala trafiken. Detta kan göras med nya genomfartsleder eller regleringsåtgärder. Nya trafikleder i starkt tätbebyggda områden där konkurrensen om mark är stor tenderar att bli alltför dyra. Dessa speciella leder är ofta svåra att finansiera med vanliga medel på nationell och lokal nivå. En större stimulans i form av ökade subventioner från EU skulle förbättra möjligheterna att hitta lokala samfinansieringslösningar för sådana projekt. ReK utgår från att denna typ av projekt kan falla under definitionen "av väsentligt transeuropeiskt intresse".

3.3.9. Det transeuropeiska infrastrukturnätet måste kompletteras med infrastruktur och transportsystem på regional och lokal nivå som ansluter till det transeuropeiska nätet, i syfte att främja kombinerade transporter och en ekologiskt hållbar, effektiv och miljövänlig kollektivtrafik.

3.3.10. ReK stöder kommissionens strävan att skapa bästa möjliga förutsättningar för att attrahera privat kapital för finansiering av transeuropeiska nät.

3.3.11. Den ekonomiska och finansiella situationen i EU:s medlemsstater har tvingat fram en minskning av de offentliga investeringarna, och transportinfrastrukturen är bland de hårdast drabbade sektorerna. Samtidigt har dock trafiken och bilparken fortsatt att öka starkt.

3.3.12. Denna obalans mellan tillgång och efterfrågan har visat på och ökat transporternas externa kostnader, särskilt de sociala kostnader som följer av överbelastning, miljöpåverkan och olyckor.

3.3.13. Den nuvarande diskussionen kretsar därför kring följande frågeställningar: Å ena sidan kräver Europas konkurrenskraft och sammanhållning bättre förgrenade och effektivare transportnät som kan absorbera den ökande trafiken och underlätta rörligheten. Å andra sidan sätter miljöskyddet gränser för nätens utbyggnad och ökar investeringskostnaderna.

3.3.14. Dessa förhållanden och behovet av att få fram finansiella resurser för att åtgärda bristen på infrastruktur kräver att man söker nya och flexibla finansieringsformer och skapar gynnsamma förhållanden som kan göra det mer attraktivt för den privata sektorn att medverka och mobilisera kapital.

3.3.15. ReK vill dessutom påpeka att i motiveringen i förordning (EG) nr 2236/95 hänvisas flera gånger till målen i artikel 129b och till riktlinjerna i artikel 129c för att uppnå de mål som anges i artiklarna 7a och 130a i Fördraget om Europeiska unionen. Flera av dessa hänvisningar förekommer inte i förordningsförslaget, trots att dessa riktlinjer är viktiga för regionerna, särskilt avlägsna och mindre utvecklade regioner samt landsbygdsregioner, när det gäller att bedöma om den föreslagna ändringen av förordningen är i enlighet med målen i EU-fördraget.

3.3.16. ReK anser att det är mycket viktigt att de transeuropeiska näten bidrar till sammanhållning och en harmonisk och balanserad utveckling i regionerna. Därför bör förordningen även i sin ändrade version ha som mål att främja inte bara samtrafikförmåga och driftskompatibilitet mellan nationella nät utan också tillgång till dessa nät och länkar för ö- och inlandsregioner, det vill säga för de avlägsna och minst utvecklade regionerna i allmänhet.

4. Andra förändringar

4.1. De övriga föreslagna förändringarna är av kompletterande eller teknisk art och inför huvudsakligen specifika bestämmelser om finansiering, förfaranden, utvärdering, övervakning, uppföljning, information och publicering, däribland publicering av medlemsstaternas godkännande av finansiellt stöd som beviljats den privata sektorn.

4.2. I artikel 8 i förordningen anges således att direkt berörda offentliga eller privata företag eller organ kan lämna ansökningar om stöd till kommissionen med medlemsstaternas godkännande.

4.3. ReK anser att det i denna artikel bör införas ett andra stycke som anger att lokala och regionala myndigheter kan lämna stödansökningar för studier direkt till kommissionen utan att det först krävs medlemsstaternas godkännande. Det skulle innebära att stödansökningar för studier och för projekt behandlades olika. Även om det skulle krävas att medlemsstaterna godkänner lokala och regionala myndigheters ansökan om stöd till projekt, anser ReK att dessa myndigheter bör ges ökat självbestämmande i fråga om studier. Och det av flera skäl: dels ansvarar lokala och regionala förvaltningar för en stor del av infrastrukturplaneringen, dels bör man stärka regionernas inflytande och möjligheter att ta initiativ när det gäller att genomföra studier som kan påverka de transeuropeiska näten. Mot denna bakgrund förefaller det logiskt att dessa myndigheter kan lämna in sina stödansökningar för studier direkt till kommissionen.

4.4. Medlemsstaterna kommer under alla omständigheter att få kännedom om de ansökningar som lämnats in av de lokala och regionala myndigheterna genom företrädare för den kommitté som inrättats genom artikel 17 i den gällande förordningen, och de kan uttrycka sin åsikt om dessa ansökningar genom det yttrande som anges i artikel 17.3.

5. Utvidgningen av EU

5.1. Utvidgningen av unionen kommer att kräva ytterligare revideringar av förordningen. Enligt kommissionen kan utvidgningen inte beaktas på detta stadium.

5.2. Den nuvarande förordningen möjliggör redan finansiering av förbindelser med tredje land.

Bryssel den 14 januari 1999.

Regionkommitténs ordförande

Manfred DAMMEYER

() EGT C 175, 8.6.1998, s. 7.