[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 15.6.2005

KOM(2005) 257 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET

Årsrapport om de internrevisioner som genomförts under 2004, riktad till den myndighet som beviljar ansvarsfrihet (artikel 86.4 i budgetförordningen) Den fullständiga texten finns endast i språkversionerna FR-DE-EN. {SEK(2005) 782 }

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Översikt över IAS revisionsarbete 2004 3

3. Sammanfattning av huvudsakliga resultat och rekommendationer 5

4. Slutsatser 9

1. INLEDNING

Syftet med den här tredje årsrapporten om internrevision är att informera den myndighet som beviljar ansvarsfrihet om arbetet vid kommissionens tjänst för internrevision (IAS) under 2004.

Den här rapporten är en förkortad version av internrevisorns interna revisionsrapport till kommissionen (som utarbetas enligt artikel 86.3 i budgetförordningen). Den bygger till stor del på IAS arbete med att genomföra åtgärd nr 87 i vitboken om reformen[1] men tar även hänsyn till andra revisioner som gjorts under 2004, bl.a. uppföljningsrevisioner av tidigare åtaganden och övrig information, t.ex. genomgången av generaldirektoraten inom Relex-familjen, den första sammanfattande rapporten om generaldirektoratens internrevisionsfunktioner samt uppföljningen av de systematiska rekommendationer som internrevisorn lämnade under 2003.

De ingående revisionerna och uppföljningarna som IAS gjort resulterade i rekommendationer till de generaldirektörer som ansvarar för åtgärderna. Den här rapporten inriktas huvudsakligen på rekommendationer som är av intresse för hela kommissionen, vilka ofta är övergripande och därför även kan angå andra generaldirektorat än de som revisionen avser.

2. ÖVERSIKT ÖVER IAS REVISIONSARBETE 2004

Inom ramen för sitt uppdrag arbetar tjänsten för internrevision enligt budgetförordningen, handledningen för tjänsten för internrevision, samt andra allmänt vedertagna principer och internationella standarder för interkontroll och internrevision, t.ex. COSO:s kontrollramar[2] och yrkesnormer och praktiska råd från Institute of Internal Auditors[3]. Tjänsten för internrevision inriktar sitt revisionsarbete på fyra huvudkategorier som preciseras i normerna från Institute of Internal Auditors: att uppgifter om ekonomin och verksamheterna är tillförlitliga och fullständiga, att verksamheten är effektiv, att tillgångarna utnyttjas väl och att lagar och förordningar följs samt att avtal fullgörs. Arbetet inriktas även på kommissionens strategiska eller övergripande mål och i vilken mån de är förenliga med och stödjer dess övergripande uppdrag[4].

IAS revisionsarbete bygger på en treårig rullande strategisk plan som antogs i början av 2004 och som uppdateras årligen med hänsyn till nödvändiga anpassningar. Revisionsarbetet inriktades under 2004 på att avsluta de revisioner, riskbedömningar och skrivbordskontroller som krävdes enligt åtgärd 87 (se nedanstående tabell), och att lägga fram sina viktigaste resultat i den sammanfattande rapporten till kommittén för revisionsuppföljning i september 2004 och januari 2005[5]. Under 2004 intensifierades också IAS revisionsuppföljning eftersom det nu fanns tillräckligt underlag från början av revisionsarbetet. Uppföljningen av IAS revision av Eurostat är här särskilt viktigt, och kommer att fortsätta under 2005.

IAS lade vidare i december 2004 fram sin första sammanfattande halvårsrapport om arbetet vid generaldirektoratets internrevisionsfunktioner och fäste kommissionens uppmärksamhet på flera riskområden. Såsom kommittén för revisionsuppföljning noterat bör kommande rapporter upprättas enligt de harmoniserade rapporteringskriterierna för kommissionens internrevisioner.

Genomgång av revisioner under 2004 (och redovisningen i bilagorna)

Revision | Granskningsplan | Slutrapport |

Övergripande administrativa system och andra stödsystem |

Publikationsbyrån | 2 mars 2004 | 15 oktober 2004 |

Lokal kontroll av IT-system vid COMP | 17 juli 2003 | 20 juli 2004 |

Lokal kontroll av IT-system vid SG | 17 juli 2003 | 31 juli 2004 |

Riskbedömningar och skrivbordskontroller: SG, SJ, OLAF, ADMIN, ADMIN/DS, EPSO, OIB, PMO, DIGIT, SCIC, OIL, DGT, GOPA, 36 ITC Riskbedömningar |

Inre politik inklusive forskning |

EAC | 15 mars 2004 | 21 september 2004 |

ENV | 29 mars 2004 | 17 september 2004 |

ESTAT II | 17 november 2003 | 19 mars 2004 |

INFSO | 30 april 2004 | 20 oktober 2004 |

JRC | 26 mars 2004 | 21 oktober 2004 |

Riskbedömningar och skrivbordskontroller: ECFIN, ENTR, COMP, SANCO, TREN, JAI, MARKT, TAXUD |

Strukturåtgärder och den gemensamma jordbrukspolitiken |

EMPL | 22 maj 2003 | 22 juli 2004 |

Uppföljning av AGRI | 20 oktober 2004 | 25 februari 2005 |

Uppföljning av REGIO | 24 september 2004 | 23 december 2004 |

Riskbedömningar och skrivbordskontroller: FISH |

Yttre politik inklusive stöd inför anslutningen |

AIDCO | 31 juli 2003 | 29 april 2004 |

Uppföljning av ELARG | 20 september 2004 | 21 januari 2005 |

Riskbedömningar och skrivbordskontroller: TRADE |

De granskade direktoratens acceptans för IAS revisionsresultat och rekommendationer är hög, eftersom 84 % av alla utfärdade rekommendationer accepterats och ytterligare 10 % accepterats med kommentarer. Detta tyder på att revisionsrekommendationer betraktas som ett hjälpmedel för att nå förbättringar, men även att ledningen tar sitt ansvar när det gäller att avgöra om och hur rekommendationerna kommer att följas. I ett fall avvisades en absolut nödvändig rekommendation av det granskade organet eftersom man ansåg att uppföljningen inte kunde hanteras inom generaldirektoratet.

Accepterande av IAS revisionsrekommendationer 2004:

Accepterade | Accepterade med kommentarer | Delvis avvisade | Avvisade | Totalt | % |

Absolut nödvändiga | 39 | 1 | 0 | 1 | 41 | 10 % |

Mycket viktiga | 119 | 21 | 0 | 5 | 145 | 38 % |

Viktiga | 151 | 22 | 7 | 5 | 185 | 48 % |

Önskvärda | 12 | 0 | 1 | 1 | 14 | 4 % |

Totalt | 321 | 44 | 8 | 12 | 385 | 100 % |

% | 84 % | 11 % | 2 % | 3 % | 100 % |

3. SAMMANFATTNING AV HUVUDSAKLIGA RESULTAT OCH REKOMMENDATIONER (MER INFORMATTION I BILAGA 3)

Rekommendation nr 1

Generaldirektoraten bör göra sitt yttersta för att höja kvaliteten på sina indikatorer och utveckla ett övergripande synsätt för att mäta och bedöma resultat. Den gemensamma utvärderingsramen , som är särskilt utformad för kvalitetsutveckling i offentliga organisationer, som omfattar viktiga resultatindikatorer både för det finansiella arbetet och själva verksamheten. Indikatorerna bör definieras och rapporteras i en ”resultattavla” som skall lämnas till ledningen regelbundet för att göra det lättare att följa och bevaka resultatet på nyckelområden. Användningen av övergripande verktyg och tekniker för kvalitetsutveckling såsom benchmarking och enkäter bör användas selektivt som ett led i den nödvändiga återkopplingen från bidragsmottagare och andra aktörer.

Rekommendation nr 2

På generaldirektoratsnivå bör riskhanteringen ingå i de sedvanliga förvaltningsrutinerna och göras parallellt med den strategiska planeringen och sedan införlivas med den löpande förvaltningsrapporteringen och beslutsfattandet. Stora risker och ledningens hantering av dem bör kommenteras i den årliga förvaltningsplanen och den årliga verksamhetsrapporten.

Närstående generaldirektorat bör undersöka om det är mer effektivt att sköta riskhanteringen tillsammans för deras huvudsakliga målområden. Detta skulle kunna ge ökad samordning och synergier.

Riskanalys på kommissionsnivå (med en fullständig genomgång uppifrån och ner av de största riskerna) bör utarbetas och användas som stöd för riskhanteringen och beslutsfattandet.

Rekommendation nr 3

Vissa generaldirektorat anstränger sig för att följa politiken och riktlinjerna för säkerheten men ledningen måste nu se till att utveckla och prova planer för att hantera och begränsa nödsituationer. Det är också viktigt att vidta försiktighetsåtgärder när det gäller alla större IT-system för att skydda informationen och systemets driftssäkerhet.

Viktiga förvaltningsuppdrag (t.ex. avtals- och bidragsförvaltning) bör få stöd av mer integrerade IT-förvaltningssystem eftersom detta skulle förbättra ledningens möjligheter att bevaka projektegenomförandet.[6]

Rekommendation nr 4

När budgetförordningen och genomförandebestämmelserna revideras bör särskild uppmärksamhet ägnas åt förenkling och proportionalitet för att få en bättre balans mellan risker och kostnaderna för kontroller. Detta gäller också till exempel bidragsförvaltningen där kostnaderna för kontroller, såväl för kommissionen som för mottagarna, kan minskas väsentligt genom harmonisering och förenkling av slutförandet eller finansieringsmetoderna.

Utöver en revidering av budgetförordningen bör uppmärksamhet ägnas åt relevant sektorslagstiftning och utformningen av finansiella instrument och program.

Rekommendation nr 5

Finansiella rutiner och delegeringsnivåer bör förtydligas och regelbundet ses över med utgångspunkt i en lämplig riskbedömning för att anpassa risken till kontrollnivåerna. Transaktioner som innebär små risker bör göras enligt förenklade förfaranden, medan transaktioner som innebär större risk däremot bör kräva tillstånd av ledningen eller förhandsgodkännande.

Rekommendation nr 6

Ledningens kontroller av att interna rutiner tillämpas effektivt, bland annat åtskiljande av ansvarsområden, delegering och ställföreträdare, och förfarandenas förenlighet med budgetförordningen, genomförandebestämmelserna och andra relevanta bestämmelser bör skärpas och ske mer regelbundet.

Efterhandskontrollerna bör ökas för att se till att de interna kontrollerna utförs effektivt och kontinuerligt. Generaldirektoratets årsredovisning bör särskilt nämna både lämpligheten och utformningen av de befintliga interna kontrollerna samt hur de faktiskt fungerat under den period som redovisningen avser.[7]

Rekommendation nr 7

Man bör förbättra metoderna för ekonomisk revision, bl.a. riskbedömningen. En översyn av resultaten bör göras årligen, rapporteras i den årliga verksamhetsrapporten och konsolideras i generaldirektoratets sammanfattande rapport . Återkommande eller systematiska problem bör tas upp tillsammans med de åtgärder som ledningen vidtagit för att förebygga dem.

Rekommendation nr 8

En klar och tydlig revisionsstrategi måste utvecklas för slutgranskningar, och åtgärder bör planeras lång i förväg och tas med i den allmänna revisionsplanen. Viktiga inslag är: tydliga och väldokumenterade rutiner, en modell för riskanalys som anpassats till revision av system för urval av slutgranskningar, tydliga och väl angivna uppgifter och ansvarsområden (även förfaranden för antagande av rapporten och dess uppföljning) och lämpliga resurser för att utföra uppgifterna. För att undvika förseningar bör arbetsflödet strömlinjeformas och preliminära frister upprättas för varje stadium i arbetet. Metoden för slutgranskningar bör preciseras i en revisionshandledning.

Lämpliga rapporteringsverktyg måste tas fram för att få kontroll på slutgranskningarna och eventuella återvinningsförfaranden som inletts efter revisionen.

Nödvändiga korrigeringar måste göras såväl vid kommissionens huvudkontor som vid delegationerna, för att lösa upptäckta problem, i synnerhet när det gäller svagheter och problem i kommissionens egna förvaltnings- och kontrollsystem, och återvinning skall göras enligt budgetförordningen och genomförandebestämmelserna.

Rekommendation nr 9

Dub belfinansiering: Generaldirektoraten bör använda befintliga verktyg bättre, bl.a. förklaringarna på heder och samvete, och ha tillgång till rättsliga påföljder vid falska intyganden. Man bör vidare främja och skärpa redovisningskraven på bidragsmottagarna och främja systematisk eller selektiv rådfrågning av andra generaldirektorat.[8] Verktyg gemensamma för hela kommissionen bör möjliggöra och stödja ytterligare förebyggande kontroller för att minska den inneboende risken för dubbelfinansiering. Inrättandet av avtalsdatabasen ABAC och det centrala registret över juridiska personer under sista kvartalet 2004 är ett steg i rätt riktning, men kan inte helt förebygga risken. Systemet bör helst utvidgas så att det markerar ärenden där samma avtalspart eller mottagare får EU-finansiering från olika generaldirektorat för samma verksamhet.

Urval av experter – potentiella intressekonflikter : Det krävs förbättringar när experter deltar i urval av projekt. Oberoende experter bör rekryteras genom lämplig upphandling. Utvalda experter bör uppmanas att underteckna en deklaration om intressekonflikter (detta sker redan vid vissa generaldirektorat).[9]

Rekommendation nr 10

Valid ering av interna kontroller : Åtgärder bör vidtas för att införa obligatorisk validering av interna kontrollsystem vid de nationella myndigheterna innan nya programomgångar inleds. Medlemsstaterna måste inge en revisionsrapport. Uppföljning av frågor som tagits upp i de oberoende revisorernas utlåtande bör förbättras.

Budgetgenomförandet: För att få en mer komplett översikt av programgenomförandet bör statistik utarbetas över både betalningar från det ansvariga generaldirektoratet och av relevanta nationella myndigheter. De berörda enheterna bör även anordna en närmare uppföljning av förskottsbetalningar och intjänad ränta.[10]

Efterhandskontroller av nationella myndigheter: Klara och tydliga riktlinjer bör upprättas med minimikrav för och omfattningen på de nationella myndigheternas efterhandskontroller. Ekonomiska risker och ansvar för ekonomiska förluster som beror på insolvens hos mottagarna har till exempel inte reglerats på ett tillförlitligt sätt.

Rekommendation nr 11

För att skärpa de befintliga kontrollerna som skall minska risken för otillåten samverkan, intressekonflikter och insideraffärer bör en analys göras för att identifiera avtalsparter eller bidragsmottagare som får stora belopp ur ett visst generaldirektorats budget. Särskild uppmärksamhet bör ägnas både privata och icke-statliga organisationer som regelbundet finansieras av kommissionen via avtal eller bidrag.

Rekommendation nr 12

Generaldirektorat som till stor del lägger ut sin kärnverksamhet på en enda utomstående uppdragstagare under en längre tid bör noggrant utvärdera riskerna med ett sådant beroende, och begära formellt godkännande av ledningen.

Rekommendation nr 13

Verksamhetsbidrag till icke-statliga organisationer och förenlighet med budgetförordningen och genomförandebestämmelserna: Man måste kontrollera att budgetförordningen och genomförandebestämmelserna följs.

Det krävs fler framsteg, inklusive lämplig planering och information till berörda icke-statliga organisationer, för att följa budgetförordningens krav på en gradvis minskning av finansieringen av verksamhetsbidrag.

4. SLUTSATSER

År 2004 gjorde kommissionen stora framsteg i de pågående ansträngningarna för att modernisera och stärka förvaltnings- och kontrollsystemen. De nya tjänsteföreskrifterna trädde i kraft och generaldirektoraten fortsatte förbättra de interna kontrollsystem som inrättades under reformen av kommissionen. Tjänsten för internrevision genomförde den så kallade åtgärd 87 i vitboken om reformen[11] genom revisionsarbetet (inklusive skrivbordskontroller och riskbedömningar) vid trettiotre av kommissionens avdelningar.

Strategiskt sett har revisionsarbetet och rekommendationerna gjort att internrevisorn kunnat dra en rad slutsatser om frågor där kommissionen skulle kunna göra avsevärda framsteg i fråga om bättre förvaltning och resultat.

Det integrerade kontrollsystemet

Generaldirektorat som genomfört självutvärderingar[12] arbetade i hög grad enligt normerna för internkontroller. Också IAS revisioner tyder på stora framsteg. Men revisionerna visade även att det finns betydande svagheter i kontrollsystemen och att väsentliga förbättringar fortfarande behövs på viktiga områden såsom bidragsförvaltning och offentlig upphandling, förvaltningstillsyn och efterhandskontroller (både avseende medel som förvaltas av kommissionen och medel som förvaltas gemensamt med medlemsstaterna). Kommissionens kontroller kan fortfarande slås ut.

Slutsats nr 1

Trots stora framsteg med interna kontroller kvarstår stora svagheter på sådana områden som bidragsförvaltning och upphandling, förvaltningstillsyn och efterhandskontroller. Dessa svagheter bör åtgärdas snarast.

Men utmaningen är ännu mer omfattande och består av två delar. Dels är det inget självändamål att följa normerna för internkontroll. Det viktigaste är att systemet för interna kontroller är effektivt och ger rimlig förvissning om att kommissionens mål nås, att lagar och förordningar följs och att kommissionens ekonomiska rapportering är tillförlitlig.[13] Dels behövs inte nödvändigtvis fler kontroller, men däremot bättre och mer kostnadseffektiva kontroller. Nya regler och förordningar behöver nu passera nästa steg i processen, dvs. omformas utifrån gjorda erfarenheter, och med hänsyn till behovet av förenkling och proportionalitet mellan kostnader och risker.

Detta gäller även den gemensamma förvaltningen där tillsynen för att bli effektiv huvudsakligen måste skötas av medlemsstaterna utan några fler kontroller på platsen av kommissionen. Därför föreslog IAS i sin senaste årliga rapport att införa särredovisning och revisionsförklaring avseende medlemsstaternas förvaltning.[14]

Fler åtgärder behövs för att införliva kontrollerna med det dagliga förvaltningsarbetet. Planering och målstyrning har till exempel inte i tillräcklig grad införlivats i den sedvanliga förvaltningsverksamheten, och har därför litet inflytande och ger ringa produktivitetsvinster på generaldirektoratsnivå. Det är viktigt att förvaltarna inser att väl utförda interna kontroller faktiskt hjälper dem att nå sina mål.

Slutsats nr 2

Generaldirektoraten måste göra sina kontrollsystem effektiva – inte bara se till att de följer bestämmelserna. Kostnadseffektivitet och riskbedömningar bör beaktas mer när kontroller utformas, och för den gemensamma förvaltningen innebär detta högre krav på garantier från medlemsstaterna .

Horisontella uppgifter

Kollegiet har ett gemensamt politiskt och ekonomiskt ansvar för gemenskapernas budget (inklusive medel under gemensam förvaltning). Kommissionens system för ekonomisk förvaltning och kontroll inriktas huvudsakligen på enskilda generaldirektorat och revisionsförklaringar och förvaltningsberättelser utfärdas av generaldirektoraten. En huvudsaklig inriktning på generaldirektoraten innebär att vissa viktiga, särskilt övergripande frågor eller risker inte kontrolleras eller förebyggs tillräckligt. Några exempel är inkonsekvent tillämpning av bestämmelser, inkonsekvent utformning och genomförande av rutiner, svårigheter med att sammanställa de viktigaste uppgifterna om räkenskaper och förvaltning från generaldirektoraten – som ligger till grund för kommissionens centrala rapportering om räkenskaper och informationshanteringen. Vissa av de horisontella uppgifterna är väl etablerade, t.ex. upprättandet av kommissionens budget. Kommissionen har även gjort stora framsteg med att stärka den politiska samordningen och konsekvensen, t.ex. genom att inrätta nätverk på hög nivå och GD Informationsteknik. Men vissa horisontella uppgifter fullgörs ännu inte på ett tillfredsställande sätt.

Budgetförordningen reviderades 2002 men ger inte räkenskapsföraren någon uttrycklig rätt att intyga att räkenskaperna är fullständiga, konsekventa och tillförlitliga ("ger en rättvisande bild"). Det skulle dock stärka kontrollsystemet genom att göra kommissionens räkenskaper konsekventa och tillförlitliga och därmed ge kollegiet lämpligt skydd.

Att godkänna räkenskaperna är också ett naturligt komplement till räkenskapsförarens befogenhet att anpassa redovisningsprinciper. Innan man godkänner något har man till exempel gjort kontroller av tillförlitligheten och konsekvensen för att minska avvikelser i tillämpningen av bestämmelserna eller misstolkningar av dem. Erfarenheterna av dessa kontroller kan räkenskapsföraren sedan använda för att förbättra och anpassa bestämmelser och förfaranden vid behov. Detta innebär inte att man återinför förhandsgodkännande av enskilda transaktioner och minskar naturligtvis inte ansvaret för aktörerna ”på fältet” att tillämpa bestämmelserna riktigt, liksom på alla kommissionens verksamhetsområden.

Därför rekommenderar IAS att räkenskapsföraren skall godkänna räkenskaperna. Ett sådant systematiskt ansvar minskar inte på något sätt utanordnares ansvar när det gäller att garantera tillförlitligheten i uppgifter som lämnas till räkenskapsföraren. Det är dags att korrigera denna centrala brist eftersom det nya periodiserade redovisningssystemet förutsätter bättre revisionskunskaper inom hela kommissionen.

Slutsats nr 3

För att garantera att räkenskaperna är fullständiga, konsekventa och tillförlitliga bör räkenskapsföraren godkänna kommissionens räkenskaper och intyga att de ger en riktig och rättvisande bild.

Räkenskapsföraren bör få tillräcklig befogenhet att axla detta ansvar utan att det för den skull påverkar generaldirektörernas ansvar för de underliggande transaktionerna och tillförlitligheten när det gäller de uppgifter som lämnas till räkenskapsföraren.

Ett annat problemområde är riskhanteringen. När riskhantering används effektivt är den ett proaktivt förvaltningsredskap som gör det möjligt att spåra hinder för politiska och andra verksamhetsmål och ligger till grund för politiska beslut, inklusive prioritering och resurstilldelning.

Såsom framhållits i den här rapporten är riskhanteringen inom kommissionen fortfarande rätt rudimentär. Generaldirektoraten inriktar sig i stor utsträckning på riskanalys, och riskhantering ingår inte i de sedvanliga förvaltningsrutinerna. Det är fortfarande så trots att GD budget nyligen tog mycket välkomna initiativ på området (detta beskrivs närmare i rapporten). En kommissionsövergripande hållning till riskhantering, inklusive metoder och verktyg, återstår att genomföra och bör ge en konsoliderad överblick av riskerna inom hela kommissionen (och bana väg för en fullständig överblick av de främsta riskerna, uppifrån och ner). Detta framstår som avgörande för att hantera risker som avser flera generaldirektorat och ger bättre underlag för kommissionens beslut om resurstilldelning inom ramen för det strategiska programplaneringsarbetet och följer bästa praxis.

Slutsats nr 4

En riskgenomgång för hela kommissionen bör genomföras (och bana väg för en fullständig överblick av de främsta riskerna, uppifrån och ner). Detta skulle underlätta en proaktiv riskhantering av kommissionens huvudsakliga målsättningar och bättre underlag för beslut om resurstilldelning.

[1] Enligt åtgärd 87 i vitboken om reformen skulle IAS se över förbättringar av och skärpa generaldirektoratens interna kontrollsystem samt göra en fullständig revision av förvaltnings- och kontrollsystemen vid alla generaldirektorat.

[2] Se www.coso.org, inklusive ” Enterprise Risk Management – Integrated Framework ” från september 2004.

[3] Se www.theiia.org.

[4] Enligt COSO:s ”Enterprise Risk Management – Integrated Framework” .

[5] Kommittén för revisionsuppföljning informerades om de preliminära resultaten den 20 september 2004 och diskuterade den slutliga genomgången en 14 januari 2005.

[6] Vidareutvecklingen av ABAC under 2005 kommer att lösa en del av dessa problem, men detta bör följas upp.

[7] Framsteg görs på området. I ett meddelande om de årliga verksamhetsrapporterna för 2004 av den 3 december 2004 (SEK(2004) 1562) läggs större vikt vid behovet att beskriva de befintliga interna kontrollsystemen och i vilken mån de är effektiva för att hantera de största riskerna (se särskilt del 3 och 4 av den årliga verksamhetsrapporten).

[8] Se avdelning V: upphandling i budgetförordningen och särskilt artikel 133 i genomförandebestämmelserna.

[9] För vissa generaldirektorat kan den befintliga rättsliga ramen innehålla andra bestämmelser.

[10] Vidareutvecklingen av ABAC väntas lösa dessa problem.

[11] Se ovan.

[12] Uppdatering av självutvärderingen av hur långt enheterna följer de interna riktlinjerna för kontroller dem 31 december 2004, SEK(2004) 250 av den 3 mars 2004.

[13] Detta framhölls även i Sammanfattning av de årliga verksamhetsrapporterna 2003 från kommissionens generaldirektorat och avdelningar, KOM(2004) 418 av den 9 juni 2004.

[14] Även nationella myndigheter vid centraliserad indirekt förvaltning.