EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 12.9.2018 COM(2018) 646 final 2017/0230(COD) Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EU) nr 1093/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bankmyndigheten), förordning (EU) nr 1094/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten), förordning (EU) nr 1095/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), förordning (EU) nr 345/2013 om europeiska riskkapitalfonder, förordning (EU) nr 346/2013 om europeiska fonder för socialt företagande, förordning (EU) nr 600/2014 om marknader för finansiella instrument, förordning (EU) nr 2015/760 om europeiska långsiktiga investeringsfonder, förordning (EU) 2016/1011 om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, förordning (EU) 2017/1129 om prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad, och (EU) direktiv 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism (Text av betydelse för EES)



MOTIVERING 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET •Motiv och syfte med förslaget Kommissionens förslag från september 2017 om en översyn av de europeiska tillsynsmyndigheternas förordningar (nedan kallat översynsförslaget) syftar till att stärka dessa myndigheters förmåga att säkerställa en enhetlig och effektiv finansiell tillsyn. Det är emellertid inte inriktat på det särskilda målet att förstärka myndigheternas mandat i frågor som rör förhindrande och bekämpande av penningtvätt och finansiering av terrorism. Trots den stärkta rättsliga ramen på området har flera nyligen inträffade fall av penningtvätt i europeiska banker visat att det fortfarande kan vara motiverat med förbättringar i unionens tillsynssystem för att stärka förtroendet för bank- och kapitalmarknadsunionerna. Dessa förbättringar måste genomföras snabbt och beslutsamt. Det effektivaste sättet att göra detta är att ändra översynsförslaget och framför allt markant stärka Europeiska bankmyndighetens roll. Kommissionen uppmanar lagstiftarna att anta dessa nya ändringar, tillsammans med översynsförslaget, så snart som möjligt. Syftet med detta ändringsförslag är följande: 1) Att optimera användningen av den expertis och de resurser som avsatts genom att centralisera de uppgifter som rör förebyggande och bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism till Europeiska bankmyndigheten. 2) Att klargöra räckvidden för och innehållet i de uppgifter avseende penningtvättsbekämpning som anförtros Europeiska bankmyndigheten. 3) Att förstärka verktygen för penningtvättsbekämpning. 4) Att stärka Europeiska bankmyndighetens samordnande roll för internationella frågor som rör penningtvättsbekämpning. För att uppnå detta föreslås att Europeiska bankmyndigheten ges en ledande och samordnande roll för att centralisera resurser som för närvarande är utspridda på de tre europeiska tillsynsmyndigheterna och ge den en mer robust stödstruktur, bland annat med tanke på att det är inom banksektorn som riskerna med penningtvätt och finansiering av terrorism mest sannolikt kan få systemomfattande effekter. På grundval av de europeiska tillsynsmyndigheternas befintliga verktyg och befogenheter, ändrade genom det ännu ej antagna översynsförslaget, föreslås att Europeiska bankmyndigheten ska få ett mer uttryckligt och övergripande mandat att säkerställa att riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism i unionens finansiella system på ett effektivt och konsekvent sätt införlivas i alla relevanta myndigheters tillsynsstrategier och tillsynspraxis. Europeiska bankmyndigheten kommer också att kunna begära att behöriga myndigheter undersöker eventuella överträdelser av relevanta regler och övervaka de nationella förfarandena på detta område. I vissa avgränsade fall kommer myndigheten att kunna fatta beslut direkt riktade till enskilda finanssektorsaktörer i fråga om penningtvätt och arrangera bindande medling mellan nationella behöriga myndigheter i sådana frågor. • Förenlighet med befintliga bestämmelser inom detta politikområde Detta ändringsförslag är förenligt med kommissionens pågående insatser för att stärka EU:s regelverk för finansiell tillsyn, utveckla kapitalmarknadsunionen och bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN •Rättslig grund Den rättsliga grunden för alla ändringar i detta förslag är artikel 114 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). •Subsidiaritetsprincipen (för icke-exklusiv befogenhet) Eftersom de europeiska tillsynsmyndigheterna är unionsorgan kan deras lagstiftning endast ändras av unionslagstiftaren. Dessutom är syftet med detta förslag att förbättra tillsynens effektivitet, främja samarbete mellan behöriga myndigheter och att optimera användningen av expertis och resurser på unionsnivå i frågor som rör risker för penningtvätt och finansiering av terrorism. Detta kommer att säkerställa en mer konsekvent och väl fungerande inre marknad, ett mål som inte kan nås av medlemsstaterna var för sig. •Proportionalitetsprincipen De ändringar som läggs fram i detta förslag utgör riktade ändringar för att förbättra unionens tillsynsram, och de går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå de mål som anges där. De föreslagna ändringarna kommer att bidra till att förbättra det finansiella systemets integritet, stabilitet och effektivitet i hela unionen.

•Val av instrument Detta förslag ändrar det ännu ej antagna översynsförslaget. Förslaget, som har formen av en förordning, ändrar de förordningar som styr de tre europeiska tillsynsmyndigheterna och direktivet om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism. 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR •Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden I detta förslag beaktas diskussionerna i den gemensamma arbetsgruppen bestående av ordförandena för de europeiska tillsynsmyndigheterna, ordföranden för tillsynsnämnden för den gemensamma tillsynsmekanismen, ordföranden för den gemensamma kommitténs underkommitté för bekämpning av penningtvätt och kommissionen samt diskussioner med berörda parter. •Konsekvensbedömning Med tanke på vikten av snabba åtgärder för att skydda det europeiska banksystemet från potentiellt skadliga fall av penningtvätt togs detta initiativ fram utan någon konsekvensbedömning eller något offentligt samråd. Det utarbetades i stället på grundval av den praktiska erfarenhet och expertis som ligger till grund för det diskussionsunderlag som nämns ovan. •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling Detta är en riktad ändring av unionens regelverk för stabilitets- och penningtvättstillsyn av finansinstitut och finansmarknadsaktörer som syftar till att centralisera de europeiska tillsynsmyndigheternas uppgifter i samband med förhindrande och bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism inom den finansiella sektorn till Europeiska bankmyndigheten, och att stärka verktygen för penningtvättsbekämpning och för samordning. Ändringarna bör göra tillsynen på unionsnivå mer effektiv och ändamålsenlig, vilket kommer att förbättra den rättsliga och ekonomiska säkerheten. Detta ligger helt i linje med kommissionens agenda för bättre lagstiftning. •Grundläggande rättigheter Förslaget respekterar de grundläggande rättigheter och principer som i synnerhet erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. 4.BUDGETKONSEKVENSER De finansiella och budgetmässiga konsekvenserna av detta förslag förklaras i detalj i den kompletterande finansieringsöversikten i slutet av det här förslaget. 5.ÖVRIGA INSLAG •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering Genomförandet av denna förordning kommer att ses över vart tredje år inom ramen för de regelbundna granskningarna av myndigheterna. •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget En stärkt roll för Europeiska bankmyndigheten De föreslagna ändringarna av artikel 1.2 utvidgar räckvidden för Europeiska bankmyndighetens åtgärder på ett riktat sätt genom att frågor om bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism i finanssektorn integreras i myndighetens nuvarande mandat, som ett komplement till dess befintliga mandat inom banksektorn. Genom de föreslagna ändringarna av artikel 4.2 införs en särskild definition av finanssektorsaktörer som omfattar alla relevanta finansinstitut som omfattas av direktiv 2015/849, inklusive dem som omfattas av förordning (EU) nr 1094/2010 och förordning (EU) nr 1095/2010.

I den föreslagna artikel 8,1 l betonas den särskilda betydelsen av Europeiska bankmyndighetens arbete med att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. Genom förslaget till ny artikel 9a ges Europeiska bankmyndigheten förstärkta verktyg att främja konsekventa, systematiska och effektiva åtgärder för att förebygga och bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism i unionens finansiella system. Den ger framför allt Europeiska bankmyndigheten befogenhet att samla in information om svagheter som upptäcks i finansiella instituts processer och förfaranden, styrning, affärsmodeller och verksamhet för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism samt svagheter som identifierats i behöriga myndigheters åtgärder, och göra denna information tillgänglig för relevanta behöriga myndigheter i lämpliga fall. I artikeln betonas också vikten av att genomföra granskningar av behöriga myndigheter och av riskbedömningstester av behöriga myndigheters strategier och resurser i fråga om risker för penningtvätt och finansiering av terrorism. Den föreslagna artikeln ger också Europeiska bankmyndigheten i uppgift att samarbeta och upprätta förbindelser med relevanta myndigheter som ansvarar för penningtvättsbekämpning i tredjeländer i syfte att bättre samordna åtgärder på unionsnivå vid väsentliga fall av penningtvätt eller finansiering av terrorism med en tredjelandsdimension. Slutligen föreskrivs i den föreslagna artikeln att samordning och samarbete i frågor som rör bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism genomförs via en kommitté för bekämpning av penningtvätt som är integrerad i Europeiska bankmyndigheten. Kommittén kommer att bestå av chefer för de myndigheter och organ i medlemsstaterna som har ansvar att säkerställa att finansinstituten följer kraven i direktiv (EU) 2015/849 samt observatörer från Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten, Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, Europeiska systemrisknämnden, Europeiska kommissionen och Europeiska centralbankens tillsynsnämnd. Den föreslagna artikel 9b syftar till att stärka Europeiska bankmyndighetens förmåga att säkerställa att unionsrätten är effektiv när det gäller att förebygga och bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. Den ger myndigheten befogenhet – om det finns indikationer på väsentliga överträdelser – att begära att behöriga myndigheter inleder utredningar av möjliga överträdelser av relevanta regler och att de överväger att fatta beslut och påföra sanktioner mot finanssektorsaktörer. De ändringar som föreslås i artikel 17, om förfarandet vid brott mot unionsrätten, och artikel 19, om förfarandet för bindande medling, syftar till att göra det möjligt för Europeiska bankmyndigheten att inom ramen för sina uppgifter som rör förhindrande och bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism fatta enskilda beslut riktade till finanssektorsaktörer även när materiella regler inte är direkt tillämpliga på sådana aktörer. Detta kommer även att gälla materiella regler i nationell lagstiftning som införlivar direktiv, samt nationell lagstiftning som utnyttjar alternativ som beviljats medlemsstaterna i förordningar. De föreslagna ändringarna i artikel 54 klargör att den gemensamma kommittén för de tre tillsynsmyndigheterna fungerar som ett forum för samarbete mellan de tre myndigheterna i frågor som rör samspelet mellan stabilitets- och penningtvättstillsyn. De föreslagna ändringarna av förordningen om Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten och förordningen om Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten tar bort direktiv 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism från tillämpningsområdet för dessa två myndigheters verksamhet och klargör att den gemensamma kommittén bör användas som ett forum för samarbete i frågor som rör samspelet mellan stabilitetstillsyn och bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism. Förslaget omfattar också mindre ändringar av direktiv 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism som ersätter hänvisningar till de europeiska tillsynsmyndigheterna med hänvisningar till Europeiska bankmyndigheten. Det rör sig här om tekniska ändringar för att säkerställa överensstämmelse med den senares föreslagna nya roll. 2017/0230 (COD) Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om ändring av förordning (EU) nr 1093/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska bankmyndigheten), förordning (EU) nr 1094/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten), förordning (EU) nr 1095/2010 om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten), förordning (EU) nr 345/2013 om europeiska riskkapitalfonder, förordning (EU) nr 346/2013 om europeiska fonder för socialt företagande, förordning (EU) nr 600/2014 om marknader för finansiella instrument, förordning (EU) nr 2015/760 om europeiska långsiktiga investeringsfonder, förordning (EU) 2016/1011 om index som används som referensvärden för finansiella instrument och finansiella avtal eller för att mäta investeringsfonders resultat, förordning (EU) 2017/1129 om prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en reglerad marknad, och (EU) direktiv 2015/849 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, av följande skäl: (1)Efter finanskrisen och till följd av rekommendationerna från den expertgrupp på hög nivå som leddes av Jacques de Larosière har unionen gjort betydande framsteg i arbetet för att inte bara skärpa, utan i större utsträckning harmonisera, reglerna för de finansiella marknaderna i form av ett enhetligt regelverk. Unionen har även upprättat det europeiska systemet för finansiell tillsyn – ett tvåpelarsystem med både mikrotillsyn, som samordnas av de europeiska tillsynsmyndigheterna, och makrotillsyn, genom inrättandet av Europeiska systemrisknämnden (ESRB). De tre europeiska tillsynsmyndigheterna – dvs. Europeiska bankmyndigheten (EBA), som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1093/2010, Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten (Eiopa), som inrättandes genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1094/2010 och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma), som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (nedan tillsammans kallade inrättandeförordningarna) – inledde sin verksamhet i januari 2011. De europeiska tillsynsmyndigheternas övergripande mål är att på ett hållbart sätt öka stabiliteten och effektiviteten i det finansiella systemet inom hela unionen samt att stärka konsument- och investerarskyddet. (2)De europeiska tillsynsmyndigheterna har på ett avgörande sätt bidragit till att harmonisera reglerna på de finansiella marknaderna i unionen genom att lämna underlag för kommissionens initiativ till förordningar och direktiv som därefter antas av rådet och parlamentet. De europeiska tillsynsmyndigheterna har även överlämnat förslag till närmare tekniska regler till kommissionen som därefter har antagits som delegerade akter och genomförandeakter. (3)De europeiska tillsynsmyndigheterna har dessutom bidragit till ökad konvergens i den finansiella tillsynen och i tillsynspraxis inom unionen genom att utfärda riktlinjer för behöriga myndigheter och samordna översyner av tillsynspraxis. De europeiska tillsynsmyndigheterna har emellertid inte helt kunnat uppnå sina övergripande mål på grund av de beslutsprocesser som fastställs i inrättandeförordningarna, resursbegränsningar och den typ av instrument som de har till sitt förfogande. (4)Efter sju års verksamhet och till följd av utvärderingar och offentliga samråd som kommissionen har genomfört förefaller de europeiska tillsynsmyndigheternas förmåga att uppnå sina mål om mer integrerade finansiella marknader och tjänster och ett starkare konsumentskydd, både inom unionen och mellan unionen och tredjeländer, inom det nuvarande regelverket bli alltmer begränsad. (5)Alla ytterligare befogenheter som tilldelas de europeiska tillsynsmyndigheterna för att de ska kunna uppnå dessa mål förutsätter dessutom både en lämplig styrningsstruktur och tillräcklig finansiering. Om de europeiska tillsynsmyndigheterna inte har tillräcklig finansiering eller inte styrs på ett effektivt sätt räcker det inte att bara utöka deras befogenheter för att de ska kunna uppnå sina mål. (6)I kommissionens meddelande av den 8 juni 2017 om halvtidsutvärderingen av handlingsplanen för kapitalmarknadsunionen framhölls att en effektivare och mer enhetlig tillsyn av finansiella marknader och tjänster är avgörande för att undanröja regelarbitrage mellan medlemsstaterna när de utövar tillsyn, för att snabba på marknadsintegrationen och för att realisera de möjligheter som en inre marknad kan erbjuda finansiella enheter och investerare. (7)Det är därför särskilt angeläget att ytterligare framsteg mot en integrerad tillsyn görs så att kapitalmarknadsunionen kan fullbordas. Tio år efter det att den finansiella krisen bröt ut och ett nytt tillsynssystem inrättades står det klart att utvecklingen inom finansiella tjänster och kapitalmarknadsunionen i allt större utsträckning kommer att påverkas av två viktiga faktorer: hållbar finans och tekniska innovationer. Båda har potential att förändra finansiella tjänster och vårt system för finansiell tillsyn bör vara rustat att hantera dem. (8)Det är därför av mycket viktigt att det finansiella systemet bidrar fullt ut till att hantera kritiska hållbarhetsutmaningar. Detta förutsätter en genomgripande omstrukturering av det finansiella systemet som de europeiska tillsynsmyndigheterna bör bidra aktivt till och som bör börja med reformer för att skapa rätt reglerings- och tillsynsram för att mobilisera och dirigera privata kapitalflöden mot hållbara investeringar. (9)De europeiska tillsynsmyndigheterna bör ha en framträdande roll i identifiering och rapportering av risker som miljöfaktorer, sociala faktorer och bolagsstyrningsfaktorer utgör för den finansiella stabiliteten och i arbetet för att få aktiviteten på de finansiella marknaderna att i högre grad överensstämma med hållbarhetsmålen. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör utfärda riktlinjer för hur hållbarhetshänsyn i praktiken kan integreras i EU:s relevanta finanslagstiftning och verka för en enhetlig tillämpning av dessa bestämmelser när de väl har antagits. (10)Tekniska innovationer har fått ett allt större inflytande på den finansiella sektorn, vilket har lett till att behöriga myndigheter tagit olika initiativ för att hantera den tekniska utvecklingen. För att främja ökad konvergens i tillsynen och utbyta bästa praxis dels mellan relevanta myndigheter, dels mellan relevanta myndigheter och finansinstitut eller finansmarknadsaktörer, bör de europeiska tillsynsmyndigheternas övervakningsfunktion och tillsynssamordning stärkas. (11)Tekniska framsteg på de finansiella marknaderna kan bidra till finansiell inkludering, ge tillgång till finansiering, stärka marknadens integritet och effektivitet samt även minska hindren för tillträde till dessa marknader. Om det är relevant för tillämpliga materiella regler bör utbildningen av behöriga myndigheter även omfatta tekniska innovationer. Detta bör bidra till att förhindra att medlemsstaterna utvecklar olika sätt att hantera dessa frågor. (11a) Det blir allt viktigare att främja en konsekvent, systematisk och verkningsfull övervakning och bedömning av risker avseende penningtvätt och finansiering av terrorism i unionens finansiella system. Med tanke på konsekvenserna för den finansiella stabiliteten om finanssektorn missbrukas för penningtvätt eller finansiering av terrorism, och med utgångspunkt i EBA:s erfarenheter av att skydda banksektorn från sådant missbruk, bör EBA ges en ledande roll på unionsnivå för att skydda det finansiella systemet från risker för penningtvätt och finansiering av terrorism. Det är därför nödvändigt att utöka EBA:s nuvarande befogenheter och ge myndigheten rätt att vidta åtgärder inom ramen för förordning (EU) nr 1094/2010 och förordning (EU) nr 1095/2010 i förhållande till finanssektorsaktörer och behöriga myndigheter som utövar tillsyn över dessa, vilka omfattas av dessa förordningar, förutsatt att det handlar om att förhindra och bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism. En centralisering av ett sådant mandat för finanssektorn som helhet till EBA skulle dessutom optimera användningen av myndighetens expertis och resurser, utan att påverka de väsentliga skyldigheter som fastställs i direktiv (EU) 2015/849. (11b) För att kunna fullgöra sina uppgifter på ett verkningsfullt sätt bör EBA fullt ut utnyttja sina befogenheter och verktyg enligt förordningen. Det är viktigt att EBA i sin nya roll samlar in all relevant information om penningtvätt och finansiering av terrorism som upptäcks av relevanta unionsmyndigheter och nationella myndigheter, utan att det påverkar de uppgifter som myndigheterna tilldelas enligt direktiv (EU) 2015/849. EBA bör lagra sådan information i en central databas och främja samarbete mellan myndigheter genom att säkerställa att relevant information sprids på lämpligt sätt. EBA bör också genomföra översyner av behöriga myndigheter samt riskbedömningstester med avseende på penningtvätt och finansiering av terrorism. Vidare bör EBA även samarbeta och upprätthålla kontakter med relevanta myndigheter i tredjeländer i dessa frågor i syfte att bättre kunna samordna åtgärder på unionsnivå i samband med väsentliga fall av penningtvätt eller finansiering av terrorism med gränsöverskridande tredjelandsaspekter. (11c) För att effektivisera efterlevnadskontrollen i fråga om penningtvätt och finansiering av terrorism, och för att säkerställa en bättre samordning av de nationella behöriga myndigheternas åtgärder mot överträdelser av direkt tillämplig unionsrätt eller nationella införlivandeåtgärder bör EBA, när det finns indikationer på väsentliga överträdelser, ha befogenhet att begära att behöriga myndigheter ska undersöka potentiella överträdelser av relevanta bestämmelser och överväga beslut om sanktioner för finansinstitut som ålägger dessa att uppfylla sina rättsliga skyldigheter. Denna befogenhet bör endast användas när EBA har indikationer på väsentliga överträdelser. (12)Flera nationella myndigheter definieras inte som behöriga myndigheter i inrättandeförordningarna, men har ändå befogenhet att säkerställa att unionslagstiftningen för finansiella tjänster och marknader tillämpas. För att säkerställa en enhetlig, effektiv och ändamålsenlig tillsynspraxis inom det europeiska systemet för finansiell tillsyn är det nödvändigt att definiera dem som behöriga myndighetersådana. Detta skulle bland annat göra det möjligt för de europeiska tillsynsmyndigheterna att utfärda riktlinjer och rekommendationer till dessa nationella myndigheter. (13)För att säkerställa lämpliga skyddsåtgärder för intressenternas intressen när de europeiska tillsynsmyndigheterna utövar sin befogenhet att utfärda riktlinjer eller rekommendationer bör de olika intressentgrupperna kunna lämna ett yttrande om två tredjedelar av deras medlemmar anser att den berörda europeiska tillsynsmyndigheten överträder sin behörighet. Kommissionen bör i ett sådant fall ha rätt att kräva att den europeiska tillsynsmyndigheten, efter en lämplig bedömning, i förekommande fall drar tillbaka dessa riktlinjer eller rekommendationer. (14)Vid tillämpning av förfarandet i artikel 17 i inrättandeförordningarna och för att säkerställa en korrekt tillämpning av unionslagstiftningen bör de europeiska tillsynsmyndigheterna lättare och snabbare få tillgång till uppgifter. De bör därför genom en vederbörligen motiverad begäran kunna begära uppgifter direkt från alla berörda behöriga myndigheter, finansinstitut och finansmarknadsaktörer, även om dessa myndigheter, institut eller marknadsaktörer inte själva har brutit mot någon bestämmelse i unionslagstiftningen. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör informera den berörda behöriga myndigheten om sådana begäranden och den behöriga myndigheten bör bistå de europeiska tillsynsmyndigheterna i insamlingen av de begärda uppgifterna. (15)För att uppnå en harmoniserad tillsyn över den finansiella sektorn krävs att behöriga myndigheter har samma tillvägagångssätt. De behöriga myndigheternas verksamhet bör därför regelbundet bli föremål för oberoende granskningar av de europeiska tillsynsmyndigheterna, som bör inrätta varsin granskningskommitté för detta ändamål. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör även utarbeta metodregler för sådana granskningar. De oberoende granskningarna bör inte endast inriktas på konvergens i tillsynspraxis utan också på behöriga myndigheters förmåga att uppnå tillsynsresultat av hög kvalitet och på dessa behöriga myndigheters oberoende. Resultaten av sådana granskningar bör offentliggöras för att uppmuntra regelefterlevnad och öka transparensen, utom om ett sådant offentliggörande skulle innebära risker för den finansiella stabiliteten.

(15a)Med tanke på hur viktigt det är att säkerställa att unionens tillsynsregler för bekämpning av penningstvätt och finansiering av terrorism tillämpas ändamålsenligt är det av största vikt att tillsynspraxis ses över, så att en objektiv och transparent bild av denna praxis framträder. Om sådana granskningar visar på allvarliga missförhållanden, som den behöriga myndigheten inte åtgärdar, bör EBA underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta. (15b) För att kunna utföra sina uppgifter och utöva sina befogenheter bör EBA, efter att ha fattat ett beslut riktat till den behöriga myndigheten, kunna fatta enskilda beslut riktade till finanssektorsaktörer inom ramen för förfarandet vid överträdelser av unionsrätten och förfarandet för bindande medling även när de materiella reglerna inte är direkt tillämpliga på sådana aktörer. När de materiella reglerna fastställs i direktiv bör EBA tillämpa den nationella lagstiftning som införlivar dessa direktiv. Om den tillämpliga unionsrätten utgörs av förordningar som på dagen för ikraftträdandet av denna förordning uttryckligen ger medlemsstaterna rätt att utnyttja olika alternativ, bör ECB tillämpa den nationella lagstiftning genom vilka dessa alternativ utnyttjas. (16)För att uppnå en harmoniserad tillsyn över den finansiella sektorn krävs vidare att tvister mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater i gränsöverskridande situationer kan lösas på ett effektivt sätt. De befintliga tvistlösningsreglerna är inte helt tillfredsställande. De bör därför anpassas så att de blir lättare att tillämpa. (17)En viktig del av de europeiska tillsynsmyndigheternas arbete med konvergens i tillsynspraxis är att främja en gemensam tillsynskultur i unionen. De europeiska tillsynsmyndigheterna har emellertid inte alla verktyg som krävs för att uppnå detta mål. De europeiska tillsynsmyndigheterna måste kunna fastställa allmänna mål och prioriteringar för tillsynen i en flerårig strategisk tillsynsplan, som ska hjälpa behöriga myndigheter att identifiera och fokusera på de områden som är viktigast för att säkerställa marknadsintegritet och finansiell stabilitet i hela EU, däribland tillsynen av företag som bedriver gränsöverskridande verksamhet. Den strategiska tillsynsplanen bör vara riskbaserad och ta hänsyn till allmänna ekonomiska och regulatoriska riktlinjer för tillsynsverksamheten samt relevanta utvecklingstendenser, potentiella risker och sårbarheter på mikronivå som de europeiska tillsynsmyndigheterna identifierar i sina granskningar av behöriga myndigheter och i unionsomfattande stresstester. De behöriga myndigheterna bör därefter upprätta årliga arbetsprogram för att genomföra den strategiska tillsynsplanen som omsätter unionens prioriteringar och mål i verksamhetsmål för dessa myndigheter. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör ha befogenhet att granska genomförandet av de årliga arbetsprogrammen för den löpande tillsynen, bland annat ett urval av de tillsynsåtgärder som vidtas i enskilda fall för att säkerställa att de europeiska tillsynsmyndigheterna kan uppnå målet att harmonisera tillsynspraxis. (18)Medlemsstaterna har för närvarande olika tillsynspraxis när det gäller utkontraktering, delegering och risköverföring (back-to-back business eller fronting) från en auktoriserad enhet till en annan. Dessa skillnader i tillvägagångssätt riskerar att ge upphov till regelarbitrage mellan medlemsstaterna (”kapplöpning mot botten”). En ineffektiv övervakning av utkontrakterad, delegerad eller överförd verksamhet utsätter unionen för risker för den finansiella stabiliteten. Dessa risker är särskilt allvarliga när enheter under tillsyn utkontrakterar, delegerar eller överför risker till tredjeländer där tillsynsmyndigheterna eventuellt inte har de verktyg som krävs för att utöva en tillfredsställande och effektiv tillsyn över väsentliga verksamheter och nyckelfunktioner. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör aktivt främja konvergens i tillsynen genom att säkerställa en samsyn och gemensam tillsynspraxis när det gäller utkontraktering, risköverföring och delegering av väsentliga verksamheter och nyckelfunktioner till tredjeland som är i enlighet med unionslagstiftningen och tar hänsyn till de riktlinjer, rekommendationer och yttranden som antas av de europeiska tillsynsmyndigheterna. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör därför ha befogenheter att faktiskt samordna nationella tillsynsmyndigheters tillsynsverksamhet, både när de auktoriserar och registrerar ett företag och inom ramen för en pågående granskning av tillsynspraxis. I denna samordnande roll bör de europeiska tillsynsmyndigheterna särskilt fokusera på situationer som kan leda till att regler åsidosätts och övervaka finansinstitut eller finansmarknadsaktörer som planerar en omfattande utkontraktering, delegering och risköverföring i tredjeländer i syfte att dra nytta av EU-passet samtidigt som de bedriver en betydande verksamhet och har viktiga funktioner utanför unionen. (19)Fortsatt finansiell stabilitet förutsätter att beslut om tredjeländers likvärdighet som har antagits av kommissionen fortlöpande kontrolleras. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör därför övervaka att kriterierna för besluten om tredjeländers likvärdighet och eventuella villkor i besluten fortfarande uppfylls. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör dessutom övervaka utvecklingen inom både reglering och tillsyn samt hur efterlevnaden kontrolleras i dessa tredjeländer. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör i detta sammanhang även upprätta administrativa arrangemang med tredjeländers behöriga myndigheter för att få information för kontrolländamål och samordna tillsynen. Denna skärpta tillsynsordning kommer att säkerställa att tredjeländers likvärdighet blir mer transparent, förutsägbar för de berörda tredjeländerna och mer likartad inom alla sektorrer. (20)Att de europeiska tillsynsmyndigheterna kan samla in korrekta och fullständiga uppgifter är en förutsättning för att de ska kunna fullgöra sina uppdrag och funktioner samt uppnå sina mål. För att undvika dubbla rapporteringskrav för finansinstitut och finansmarknadsaktörer bör sådana uppgifter lämnas av de relevanta behöriga myndigheter eller nationella tillsynsmyndigheter som befinner sig närmast de finansiella marknaderna och instituten. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör dock kunna rikta en vederbörligen motiverad begäran om uppgifter direkt till finansinstitut eller finansmarknadsaktörer om en behörig myndighet inte lämnar eller inte kan lämna uppgifterna inom en angiven tidsfrist. Det är vidare nödvändigt för att säkerställa att de europeiska tillsynsmyndigheternas faktiska rätt att samla in uppgifter att de har möjlighet att förelägga böter eller viten för finansinstitut eller finansmarknadsaktörer som inte korrekt, till fullo eller utan onödigt dröjsmål tillmötesgår en begäran eller ett beslut om att uppgifter ska lämnas. Det bör finnas en uttrycklig garanti för det berörda finansinstitutets eller den berörda finansmarknadsaktörens rätt att bli hörd av de europeiska tillsynsmyndigheterna. (21)I de europeiska tillsynsmyndigheternas inrättandeförordningar föreskrevs att behöriga myndigheter ska spela en central roll i deras styrningsstrukturer. För att undvika intressekonflikter fastställdes i dessa förordningar dessutom att ledamöterna i tillsynsstyrelsen och förvaltningsstyrelsen skulle agera oberoende och uteslutande i unionens intresse. I de europeiska tillsynsmyndigheternas ursprungliga styrningsstruktur fanns emellertid inte tillräckliga skyddsmekanismer för att helt undvika intressekonflikter som kan påverka dessa myndigheters förmåga att fatta alla beslut som krävs när det gäller tillsynskonvergens och för att säkerställa att deras beslut till fullo beaktar unionens mer övergripande intressen. För att säkerställa att de europeiska tillsynsmyndigheterna har en effektiv beslutsprocess bör fördelningen av beslutsbefogenheter inom dessa myndigheter därför definieras på nytt. (22)Unionsdimensionen i tillsynsstyrelsens beslutsprocess bör vidare förstärkas genom att det införs oberoende heltidsledamöter i styrelsen som inte kan bli föremål för eventuella intressekonflikter. Beslut i frågor som rör reglering och direkt tillsyn bör även i fortsättningen uteslutande kunna fattas av tillsynsstyrelsen. Förvaltningsstyrelsen bör omvandlas till en exekutivstyrelse med heltidsledamöter som bör besluta i vissa frågor som inte rör reglering, till exempel oberoende granskningar av behöriga myndigheter, tvistlösning, överträdelser av unionslagstiftningen, den strategiska tillsynsplanen, övervakning av utkontraktering, delegering och risköverföring till tredjeländer, stresstester och begäranden om uppgifter. Exekutivstyrelsen bör även granska och bereda alla beslut som ska fattas av tillsynsstyrelsen. Ordförandens ställning och roll bör vidare stärkas genom att denne får formella uppgifter och utslagsröst i exekutivstyrelsen. Unionsdimensionen i de europeiska tillsynsmyndigheternas organisationsstyrning bör även förstärkas genom att rådet och Europaparlamentet får en roll i förfarandet för att välja ordföranden och ledamöterna i exekutivstyrelsen. Exekutivstyrelsen bör ha en väl avvägd sammansättning. (23)För att säkerställa lämplig expertis och ansvarighet bör ordföranden och ledamöterna i exekutivstyrelsen utses på grundval av meriter, färdigheter, kunskaper om clearing, post-trading och finansiella frågor, samt erfarenhet som är relevant för finansiell tillsyn. För att säkerställa insyn och demokratisk kontroll och för att skydda unionsinstitutionernas rättigheter bör ordföranden och ledamöterna i exekutivstyrelsen utses genom ett öppet urvalsförfarande. Kommissionen bör upprätta en slutlista och överlämna den till Europaparlamentet för godkännande. Efter detta godkännande bör rådet anta ett beslut om att utse ledamöterna i exekutivstyrelsen. Exekutivstyrelsens ordförande och heltidsledamöter bör vara ansvariga inför Europaparlamentet och rådet för alla beslut som fattas på grundval av inrättandeförordningarna. (24)För att säkerställa en mer effektiv fördelning av dels verksamhetsrelaterade uppgifter, dels ledning av den löpande administrativa verksamheten bör de nuvarande uppgifterna för den verkställande direktören i respektive europeiska tillsynsmyndighet övertas av en av ledamöterna i exekutivstyrelsen och denne utses med hänsyn till just dessa uppgifter. (24 a)För att säkerställa att lämplig expertis ligger till grund för beslut om åtgärder avseende penningtvätt och finansiering av terrorism måste en kommitté inrättas som ska bestå av cheferna för de myndigheter och organ som ansvarar för att kontrollera lagstiftningen mot penningstvätt och finansiering av terrorism för att granska och bereda EBA:s beslut. För att undvika dubbelarbete ska denna nya kommitté ersätta den befintliga underkommitté för bekämpning av penningtvätt som inrättats under de europeiska tillsynsmyndigheternas gemensamma kommitté. (25)Det är lämpligt att finansinstitut och finansmarknadsaktörer bidrar till att finansiera de europeiska tillsynsmyndigheternas verksamhet, eftersom det övergripande syftet med denna verksamhet är att bidra till finansiell stabilitet och, genom att förebygga snedvridning av konkurrensen, till en väl fungerande inre marknad. De europeiska tillsynsmyndigheternas verksamhet är därför till nytta för alla finansinstitut och finansmarknadsaktörer, oavsett om de bedriver verksamhet över gränserna eller inte. De europeiska tillsynsmyndigheterna bidrar till att de kan bedriva sin verksamhet i en stabil miljö med lika spelregler. Även finansinstitut och finansmarknadsaktörer som inte står under direkt tillsyn av de europeiska tillsynsmyndigheterna bör därför bidra till att finansiera de av de europeiska tillsynsmyndigheternas verksamheter som gynnar dem. De europeiska tillsynsmyndigheterna bör emellertid även ta ut avgifter från de finansinstitut och finansmarknadsaktörer som står under deras direkta tillsyn. (26)Inom varje kategori av finansinstitut och finansmarknadsaktörer bör storleken på avgifterna ta hänsyn till i vilken grad varje finansinstitut och finansmarknadsaktör har nytta av de europeiska tillsynsmyndigheternas verksamhet. Finansinstitutens och finansmarknadsaktörernas individuella avgifter bör därför fastställas med hänvisning till deras storlek för att ta hänsyn till deras betydelse på den relevanta marknaden. När det gäller uttag av mycket låga avgifter bör det finnas ett tröskelvärde för att säkerställa att uttaget är ekonomiskt men också att större företag inte behöver bidra i oproportionerlig grad. (27)För att fastställa hur enskilda finansinstituts och finansmarknadsaktörers årliga avgifter ska beräknas bör kommissionen få delegerad befogenhet att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget. I de delegerade akterna bör fastställas en metod för att fördela de beräknade utgifterna mellan olika kategorier av finansinstitut eller finansmarknadsaktörer samt kriterier för att fastställa individuella avgifter på grundval av storlek. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, bland annat på expertnivå, och att dessa samråd genomförs i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning. För att säkerställa lika stor delaktighet i förberedelsen av delegerade akter erhåller Europaparlamentet och rådet alla handlingar samtidigt som medlemsstaternas experter, och deras experter ges systematiskt tillträde till möten i kommissionens expertgrupper som arbetar med förberedelse av delegerade akter. (28)För att konfidentialiteten i de europeiska tillsynsmyndigheternas arbete ska upprätthållas bör kravet på tystnadsplikt även omfatta alla personer som direkt eller indirekt, permanent eller tillfälligt, tillhandahåller tjänster som har anknytning till den berörda europeiska tillsynsmyndighetens uppdrag. (29)Enligt förordningarna (EU) 1093/2010, 1094/2010 och 1095/2010 samt sektorsspecifik lagstiftning om finansiella tjänster ska de europeiska tillsynsmyndigheterna försöka upprätta effektiva administrativa arrangemang, däribland informationsutbyte, med tredjeländers tillsynsmyndigheter. Behovet av effektivt samarbete och informationsutbyte bör bli ännu större när vissa av de europeiska tillsynsmyndigheterna, i enlighet med denna ändringsförordning, får ett utökat och mer övergripande ansvar för tillsynen över tredjeländers enheter och deras verksamhet. Om de europeiska tillsynsmyndigheterna i detta sammanhang behandlar personuppgifter, till exempel genom att skicka dem till länder utanför unionen, måste de uppfylla kraven i förordning (EU) nr 2018/XXX (dataskyddsförordningen för EU:s institutioner och organ). Om det inte finns ett beslut om adekvat skyddsnivå eller lämpliga skyddsåtgärder, till exempel inom ramen för sådana administrativa överenskommelser som avses i artikel 49.3 i dataskyddsförordningen för EU:s institutioner och organ, får de europeiska tillsynsmyndigheterna utbyta personuppgifter med myndigheter i tredjeländer med stöd av det undantag för situationer där det föreligger ett sådant allmänintresse som anges i artikel 51.1 d i samma förordning och som bland annat gäller internationellt informationsutbyte mellan finansiella tillsynsmyndigheter. (30)Det är av väsentlig betydelse att EBA:s beslutsförfaranden innehåller lämpliga skyddsåtgärder för medlemsstater som inte deltar i bankunionen, samtidigt som de måste göra det möjligt för EBA att fortsätta att fatta beslut på ett effektivt sätt när antalet icke deltagande medlemsstater minskar. De nuvarande röstreglerna, enligt vilka en majoritet av deltagande medlemsstater och en majoritet av icke deltagande medlemsstater krävs för att EBA ska kunna fatta beslut, bör behållas. Ytterligare skyddsåtgärder krävs emellertid för att undvika ett scenario där beslut inte kan fattas på grund av att medlemsstaters behöriga myndigheter inte är närvarande och för att säkerställa att så många nationella behöriga myndigheter som möjligt närvarar vid omröstning så att ett starkt och legitimt omröstningsresultat kan uppnås. (31)I de europeiska tillsynsmyndigheternas inrättandeförordningar föreskrivs att dessa myndigheter, i samarbete med ESRB, bör ta initiativ till och samordna unionsomfattande stresstester för att bedöma finansinstituts och finansmarknadsaktörers motståndskraft mot en negativ marknadsutveckling. De bör även säkerställa att en enhetlig metod i möjligaste mån tillämpas på nationell nivå för sådana tester. För att säkerställa en lämplig avvägning mellan behöriga myndigheters tillsynsintressen och unionsomfattande hänsyn bör befogenheten att fatta beslut om inledande och samordning av stresstester överföras till exekutivstyrelsen i respektive europeiska tillsynsmyndighet. Det bör när det gäller alla europeiska tillsynsmyndigheter även förtydligas att behöriga myndigheters tystnadsplikt inte ska hindra dem från att överföra resultat av stresstester till de europeiska tillsynsmyndigheterna för offentliggörande. (32)För att säkerställa en hög grad av konvergens i fråga om tillsyn och godkännande av interna modeller bör Eiopa kunna utfärda yttranden för att åtgärda potentiella inkonsekvenser och biträda de behöriga myndigheterna med att nå ett samförstånd när det gäller godkännande av interna modeller. De behöriga myndigheterna bör fatta sina beslut i överensstämmelse med dessa yttranden eller alternativt förklara varför deras beslut inte följer yttrandena.

(33)Eftersom handelsverksamheten kontinuerligt blir allt mer gränsöverskridande, i synnerhet verksamheten hos vissa värdepappersföretag som till följd av sin systemkaraktär kan ha gränsöverskridande effekter på den finansiella stabiliteten, bör Esma få en utökad samordningsroll när det gäller att rekommendera behöriga myndigheter att inleda motsvarande utredningar. Esma bör också kunna underlätta utbytet av information som är relevant för sådana utredningar, i de fall Esma har rimliga skäl att misstänka att verksamhet med betydande gränsöverskridande effekter äger rum vilken hotar de finansiella marknadernas korrekta funktion och integritet eller unionens finansiella stabilitet. För detta ändamål bör Esma använda ett datalagringssystem för insamling av all relevant information från behöriga myndigheter och spridning av denna information mellan dessa myndigheter. (34)Huvudmålen med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 345/2013, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 346/2013 och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/760 är att främja sysselsättning och tillväxt, finansiering av små och medelstora företag, investeringar i sociala företag, långsiktiga investeringar och att uppmuntra en investeringsmiljö på EU-övergripande nivå. Trots den harmonisering som uppnåtts genom de tre förordningarna kvarstår dock skillnaderna i tillsynskultur och tillsynsutövning eftersom de nationella behöriga myndigheterna utnyttjar sin bestämmanderätt på olika sätt och har olika förvaltningspraxis. Dessa skillnader gör det svårare att skapa en situation med lika spelregler för förvaltare av godkända riskkapitalfonder, godkända fonder för socialt företagande och långsiktiga investeringsfonder i de olika medlemsstaterna, samtidigt som de ökar dessa förvaltares transaktions- och rörelsekostnader. (35)I syfte att sänka transaktions- och rörelsekostnaderna, öka utbudet för investerare och förbättra rättssäkerheten bör tillsynsbefogenheterna, inbegripet beviljande och återkallelse av registreringar och auktorisationer, över förvaltare av godkända riskkapitalfonder och sådana fonder som avses i förordning (EU) nr 345/2013, förvaltare av godkända fonder för socialt företagande eller sådana fonder som avses i förordning (EU) nr 346/2013 och europeiska långsiktiga investeringsfonder som avses i förordning (EU) 2015/760 överföras från behöriga myndigheter till Esma. För detta ändamål bör Esma ha möjlighet att utföra utredningar och kontroller på plats och ålägga sanktioner eller viten för att tvinga personer att upphöra med en överträdelse, att lämna fullständiga och riktiga uppgifter som begärts av Esma eller att underkasta sig en utredning eller kontroll på plats. (36)I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/760 av den 29 april 2015 om europeiska långsiktiga investeringsfonder fastläggs enhetliga krav som måste uppfyllas av långsiktiga fonder för att de ska kunna auktoriseras som Eltif-fonder. I förordningen anges bestämmelser om godkända investeringar, godkända portföljföretag, koncentrationsnivåer och tillåtna investerare. I dessa regler anges också tillsynsbefogenheter, inklusive krav för auktorisation och löpande tillsyn. Samtidigt som tillsynsreglerna i förordning (EU) 2015/760 behålls tilldelas Esma genom den här förordningen tillsynsbefogenheter, däribland i fråga om auktorisation, löpande tillsyn och återkallelse av auktorisationer. Genom den här förordningen får Esma också i uppdrag att utarbeta förslag till tekniska tillsynsstandarder som inte inbegriper policyval och som ska läggas fram för kommissionen, så att Esmas rättsliga skyldigheter och handlingsutrymme enligt förordning (EU) 2015/760 klarläggs i tillräcklig mån. Liknande förändringar har gjorts av förordningarna (EU) nr 345/2013 och (EU) nr 346/2013 för att överföra tillsynsbefogenheter till Esma. (37)För att kunna utöva sina tillsynsbefogenheter över godkända riskkapitalfonder, godkända fonder för socialt företagande och europeiska långsiktiga investeringsfonder och förvaltare av sådana fonder på ett ändamålsenligt sätt bör Esma ha möjlighet att utföra utredningar och kontroller på plats. Till stöd för sin övervakningsförmåga bör Esma få befogenheter att ålägga sanktioner eller viten för att tvinga personer att upphöra med en överträdelse, att lämna fullständiga och riktiga uppgifter som begärts av Esma eller att underkasta sig en utredning eller kontroll på plats. Denna förordning bör således tydligt ange gränserna för sådana administrativa sanktioner eller andra administrativa åtgärder, vilka bör vara ändamålsenliga, proportionella och avskräckande och säkerställa ett gemensamt tillvägagångssätt och en varnande effekt. Esma utredningsverksamhet och efterlevnadskontroll bör få stöd av de nationella myndigheterna när det behövs. Esma bör få befogenhet att delegera vissa av dessa funktioner som kan delegeras tillbaka till de nationella behöriga myndigheterna. (38)Genom artikel 40 i förordning (EU) nr 600/2014 fick Esma befogenheter att tillfälligt ingripa som innebär att Esma under vissa förhållanden tillfälligt inom unionen kan förbjuda eller begränsa marknadsföring, distribution eller försäljning av vissa finansiella instrument eller finansiella instrument med vissa särskilda egenskaper eller en viss typ av finansiell verksamhet eller praxis. Det anges uttryckligen att dessa befogenheter i fråga om produktingripanden enligt förordning (EU) nr 600/2014 gäller värdepappersföretag och kreditinstitut som deltar i marknadsföring, distribution eller försäljning av finansiella instrument, inbegripet andelar i företag för kollektiva investeringar. Eftersom andelar i företag för kollektiva investeringar även kan marknadsföras, distribueras eller säljas direkt av förvaltningsföretag för företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) och investeringsbolag som auktoriserats i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG samt av förvaltare av alternativa investeringsfonder som auktoriserats i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU, är det i syfte att öka rättssäkerheten nödvändigt att uttryckligt fastställa att ovannämnda befogenheter i fråga om produktingripanden enligt förordning (EU) nr 600/2014 även gäller fondföretags förvaltningsföretag och fondföretag som är investeringsbolag, liksom förvaltare av alternativa investeringsfonder. (39)I vissa strikt definierade undantagsfall bör Esma kunna använda sina ingripandebefogenheter för att begränsa eller förbjuda sådan marknadsföring, försäljning eller distribution av andelar eller aktier i fondföretag eller alternativa investeringsfonder som görs av deras förvaltare. Detta skulle vara lämpligt när den föreslagna åtgärden utgör ett svar på ett påtagligt investerarskyddsproblem eller hot mot de finansiella marknadernas korrekta funktion och integritet eller mot stabiliteten i hela eller delar av unionens finansiella system, när de tillsynskrav enligt unionslagstiftningen som är tillämpliga på det berörda finansiella instrumentet eller den berörda finansiella verksamheten inte avvärjer hotet och när en behörig myndighet eller flera behöriga myndigheter inte har vidtagit åtgärder för att avvärja hotet eller när vidtagna åtgärder inte är tillräckliga för att avvärja hotet. (40)Bristande överensstämmelser i handelsuppgifters kvalitet, format, tillförlitlighet och kostnad inverkar negativt på transparensen, investerarskyddet och marknadens effektivitet. För att förbättra övervakning och rekonstruktion av handelsuppgifter, sådana uppgifters enhetlighet och kvalitet och deras tillgång och tillgänglighet till en rimlig kostnad i hela unionen för de berörda handelsplatserna infördes genom direktiv 2014/65/EU ett nytt regelverk för datarapporteringstjänster, inbegripet auktorisation och tillsyn av leverantörer av datarapporteringstjänster. (41)Kvaliteten på handelsuppgifter och på behandling och tillhandahållande av sådana uppgifter, inklusive behandling och tillhandahållande över gränserna, är av yttersta vikt för att uppnå huvudmålet med förordning (EU) nr 600/2014 att stärka de finansiella marknadernas transparens. Tillhandahållandet av tjänster rörande grundläggande uppgifter är således avgörande för att användare ska kunna få en överblick över handelsverksamheten på unionens finansiella marknader och för att de behöriga myndigheterna ska få korrekt och heltäckande information om relevanta transaktioner. (42)Uppgifter om handel är vidare ett allt viktigare verktyg för en effektiv efterlevnadskontroll av kraven i förordning (EU) nr 600/2014. Med hänsyn till de gränsöverskridande aspekterna på datahantering, datakvalitet och behovet av stordriftsfördelar och i syfte att undvika de negativa effekterna av potentiella skillnader på både datakvalitet och den verksamhet som utförs av leverantörer av datarapporteringstjänster är det lämpligt och motiverat att överföra auktorisations- och tillsynsbefogenheter i fråga om leverantörer av datarapporteringstjänster från behöriga myndigheter till Esma och att ange dessa befogenheter i förordning (EU) nr 600/2014, vilket samtidigt möjliggör konsolidering av fördelarna av att sammanföra datarelaterad kompetens i Esma. (43)Icke-professionella investerare bör få tillräcklig information om potentiella risker när de beslutar att investera i ett finansiellt instrument. Unionens regelverk syftar till att minska risken för vilseledande försäljning där icke-professionella investerare köper finansiella produkter som inte motsvarar deras behov eller förväntningar. För detta ändamål stärks i direktiv 2014/65/EU och förordning (EU) nr 600/2014 organisations- och affärsuppförandekraven, så att värdepappersföretagen agerar i sina kunders bästa intresse. Bland dessa krav ingår utökad riskinformation till kunder, bättre bedömning av rekommenderade produkters lämplighet och en skyldighet att distribuera finansiella instrument till den identifierade målmarknaden, med beaktande av faktorer som emittenters solvens. Esma bör fullt ut använda sin befogenhet att säkerställa konvergens i tillsynen och stödja de nationella myndigheterna i arbetet för att uppnå en hög nivå på investerarskyddet och en ändamålsenlig övervakning av finansiella produkters risker. (44)Det är viktigt att säkerställa en ändamålsenlig och effektiv inlämning, sammanställning och analys av uppgifter och ett ändamålsenligt och effektivt offentliggörande av uppgifter för att kunna göra beräkningar för att fastställa kraven i regelverken för transparens före och efter handel samt för handelsskyldigheter, samt för att få referensuppgifter i enlighet med förordning (EU) nr 600/2014 och förordning (EU) nr 596/2014. Esma bör således få befogenhet att direkt samla in uppgifter från marknadsaktörer när det gäller uppfyllandet av kraven på transparens före och efter handel, och att auktorisera och övervaka leverantörer av datarapporteringstjänster. (45)Genom att ge Esma denna befogenhet möjliggörs en central auktorisation och övervakning som innebär att man lämnar den nuvarande situationen där flera handelsplatser, systematiska internhandlare, godkända publiceringsarrangemang och tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation måste lämna uppgifter till flera olika behöriga myndigheter och där uppgifterna först därefter lämnas till Esma. Ett centralt förvaltat system bör vara mycket fördelaktigt för marknadsaktörer när det gäller större datatransparens, investerarskydd och marknadseffektivitet. (46)Överföringen av datainsamlingsbefogenheter och auktorisations- och övervakningsuppdrag från behöriga myndigheter till Esma är också viktig för andra uppdrag som Esma har enligt förordning (EU) nr 600/2014, t.ex. marknadsövervakning, befogenheter att tillfälligt ingripa och positionshanteringsbefogenheter, samt för att säkerställa en konsekvent efterlevnad av kraven på transparens före och efter handel. (47)För att kunna utöva sina tillsynsbefogenheter i fråga om databehandling och tillhandahållande av uppgifter på ett ändamålsenligt sätt bör Esma ha möjlighet att utföra utredningar och kontroller på plats. Esma bör kunna ålägga sanktioner eller viten för att tvinga leverantörer av datarapporteringstjänster att upphöra med en överträdelse, att lämna fullständiga och riktiga uppgifter som begärts av Esma eller att underkasta sig en utredning eller kontroll på plats, och Esma bör också kunna införa administrativa sanktioner eller andra administrativa åtgärder när man konstaterar att en person uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt förordning (EU) nr 600/2014. (48)Finansiella produkter som använder kritiska referensvärden är tillgängliga i samtliga medlemsstater. Sådana referensvärden är därför väsentliga för de finansiella marknadernas funktion och den finansiella stabiliteten i unionen. Tillsynen över ett kritiskt referensvärde bör följaktligen bygga på en övergripande bild av de potentiella effekterna, inte enbart i den medlemsstat där administratören är belägen och de medlemsstater där dess rapportörer är belägna, utan i hela unionen. Esma bör således utöva tillsyn över kritiska referensvärden på unionsnivå. För att undvika dubbelarbete bör tillsyn över administratörer av kritiska referensvärden, inklusive eventuella icke-kritiska referensvärden som de också administrerar, endast utövas av Esma. (49)När ett referensvärde har kritisk betydelse i enbart en medlemsstat kan den närhet till marknaden som den medlemsstatens behöriga myndighet har motivera att Esma helt eller delvis delegerar tillsynen över detta referensvärde till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där administratören är belägen, förutsatt att Esma först har fått ett samtycke för detta ändamål från den berörda behöriga myndigheten. (50)Eftersom administratörer av och rapportörer till kritiska referensvärden omfattas av striktare krav än administratörer av och rapportörer till andra referensvärden bör fastställandet av referensvärden som kritiska utföras av kommissionen eller Esma och kodifieras av kommissionen. Eftersom de nationella myndigheterna har bäst tillgång till uppgifter och information om de riktmärken de utövar tillsyn över, bör de underrätta kommissionen eller Esma om de referensvärden som de anser uppfylla kriterierna för att vara kritiska . (51)Tillsynskollegierna för kritiska referensvärden utformades för att bidra till en harmoniserad tillämpning av reglerna enligt förordning (EU) 2016/1011 och en mer enhetlig tillsynspraxis. Eftersom Esma är i direkt kontakt med samtliga nationella tillsynsmyndigheter eller utgörs av dessa tillsynsmyndigheter finns det inte längre något behov av sådana tillsynskollegier. (52)Förfarandet för att fastställa referensmedlemsstaten för sådana administratörer av referensvärden belägna i tredjeländer som ansöker om erkännande i unionen är besvärligt och tidskrävande för både sökande aktörer och nationella behöriga myndigheter. De sökande kan försöka påverka fastställandet i förhoppningen att utnyttja tillsynsarbitrage, liksom andra administratörer av referensvärden belägna i tredjeländer som söker tillträde till unionen via godkännandeordningen. Sådana administratörer av referensvärden kan på ett strategiskt sett välja rättsliga företrädare i en medlemsstat där de bedömer att tillsynen är mindre strikt. Ett harmoniserat tillvägagångssätt där Esma utgör behörig myndighet för tredjelandsreferensvärden och administratörer av sådana referensvärden undviker dessa risker och minskar kostnaderna för att fastställa referensmedlemsstaten samt för efterföljande tillsyn. Genom denna roll som behörig myndighet för tredjelandsreferensvärden fastställs Esma som motparten i unionen för tillsynsorgan i tredjeländer, vilket gör det internationella samarbetet mer effektivt och ändamålsenligt.

(53)Många administratörer av referensvärden, om inte majoriteten av dem, är banker eller finansiella tjänsteföretag som hanterar kundmedel. För att inte undergräva unionens kamp mot penningtvätt eller terrorismfinansiering bör en förutsättning för ingåendet av ett samarbetsavtal med en behörig myndighet inom ramen för en likvärdighetsordning vara att landet för den behöriga myndigheten inte finns med i förteckningen över jurisdiktioner med sådana strategiska brister i sina nationella ordningar för bekämpning av penningtvätt och terrorismfinansiering som utgör ett betydande hot mot unionens finansiella system. (54)Nästan samtliga referensvärden hänvisar till finansiella produkter som är tillgängliga i flera medlemsstater, om inte hela unionen. För att upptäcka risker relaterade till tillhandahållandet av referensvärden som kanske inte längre är tillförlitliga eller representativa för den marknad eller ekonomiska verklighet de avser att mäta bör de behöriga myndigheterna, däribland Esma, vid behov samarbeta med och biträda varandra. (55)Till följd av vissa värdepappers och emittenters karaktär involverar vissa typer av prospekt upprättade enligt förordning (EU) 2017/1129 en gränsöverskridande dimension inom unionen, en grad av teknisk komplexitet och/eller potentiell risk för regelarbitrage som medför att det är mer ändamålsenligt och effektivt att tillsynen över dessa värdepapper och emittenter utförs centralt av Esma än att tillsynen sker på nationell nivå. Om befogenheterna att godkänna sådana prospekt samt den relaterade tillsynsverksamheten och efterlevnadskontrollen konsolideras till Esma bör detta minska kostnaderna för efterlevnad och de administrativa hindren samtidigt som tillsynens kvalitet, konsekvens och effektivitet i unionen ökar. (56)Privata placeringar av icke-aktierelaterade värdepapper är en viktig kapitalkälla för emittenter och är till sin karaktär gränsöverskridande. Privata placeringar hos kvalificerade investerare kräver inga prospekt, men det efterföljande upptagandet av berörda värdepapper till handel på en reglerad marknad omfattas enligt förordning (EU) 2017/1129 av ett krav på att ett prospekt ska offentliggöras. Regelverket för prospekt ger emittenter flexibiliteten att välja hemmedlemsstat när det nominella värdet per enhet av icke-aktierelaterade värdepapper överstiger 1 000 EUR. Eftersom de icke-aktierelaterade värdepapper som berörs av privata placeringar vanligtvis har ett nominellt värde per enhet som överstiger 1 000 EUR skapar detta utrymme för så kallad forum shopping i fråga om regelverk Om Esma får befogenheten att godkänna sådana prospekt i grossistledet för icke-aktierelaterade värdepapper som tas upp till handel på en reglerad marknad eller ett specifikt marknadssegment där enbart kvalificerade investerare har tillträde bör detta uppnå det dubbla målet att säkerställa lika spelregler för emittenter och uppnå effektivisering genom att godkännandeförfarandena rationaliseras i betydande mån. (57)Godkännandet av prospekt för värdepapper med bakomliggande tillgångar som säkerhet samt av prospekt som upprättas av specialiserade emittenter, till exempel fastighetsföretag, mineralföretag, forskningsföretag eller rederier, kräver att de nationella behöriga myndigheterna har tillgång till i hög grad specialiserad personal, vilken i flertalet fall får hantera en tämligen blygsam mängd prospekt. En del av den icke-finansiella information som ska lämnas av specialiserade emittenter anges dessutom inte i de delegerade akter som avses i artikel 13 i förordning (EU) 2017/1129, utan ska anges av de nationella behöriga myndigheterna. Detta utgör en potentiell källa till ineffektivitet och regelarbitrage. Om Esma får befogenhet att godkänna dessa typer av prospekt bör detta, å ena sidan, säkerställa lika spelregler i fråga om informationslämnande samt undanröja risken för regelarbitrage och, å andra sidan, optimera allokeringen av tillsynsresurser på unionsnivå genom att Esma etableras som expertcentrum, vilket effektiviserar tillsynen av de berörda prospekten. (58)Emittenter i tredjeland som upprättar prospekt enligt unionslagstiftningen har viss flexibilitet när det gäller valet av hemmedlemsstat för prospektgodkännandet, vilket innebär en risk för forum shopping mellan medlemsstaterna i fråga om tillsyn. En konsolidering av sådana godkännanden till Esma skulle säkerställa ett helt harmoniserat tillvägagångssätt gentemot emittenter i tredjeland och undanröja möjligheterna till regelarbitrage. Emittenter i tredjeland skulle därigenom ha Esma som sin enda kontaktpunkt i unionen, oavsett i vilken eller vilka medlemsstater de erbjuder sina värdepapper eller ansöker om upptagande till handel. Detta undanröjer behovet av att fastställa hemmedlemsstat för sådana emittenter i tredjeland. (59)Likvärdighetsordningen för prospekt upprättade enligt de nationella reglerna i tredjeland bör ändras så att det föreskrivs att likvärdighetsbedömningen och det beslut som därefter ska antas av kommissionen ska baseras inte bara på informationskraven i tredjelandets nationella lagstiftning utan även på förekomsten av ett regelverk för granskning och godkännande av prospekt av tredjelandets tillsynsorgan, inbegripet i tillämpliga fall tillägg till prospekten, och en ändamålsenlig tillsyn och efterlevnadskontroll när det gäller erbjudanden och upptagande till handel inom ramen för sådana prospekt. För att följa den metod som kommissionen anger i sitt arbetsdokument EU equivalence decisions in financial services policy: an assessment (SWD(2017) 102 final) (ej översatt till svenska) bör kommissionen kunna ange ytterligare villkor i sitt likvärdighetsbeslut i syfte att skydda marknadsintegriteten i unionen och främja den inre marknaden för finansiella tjänster samt gemensamma värden och regleringsmål på internationell nivå. Sådana villkor kan bestå i att tredjelandet får ett krav på sig att inrätta ett ändamålsenligt och likvärdigt system för erkännande av prospekt upprättade enligt förordning (EU) 2017/1129 eller Esmas möjlighet att samarbeta med det berörda tillsynsorganet i tredjelandet med tanke på en löpande övervakning av reglerna i tredjelandet. (60)Om regelverket och tillsynssystemet i ett tredjeland i fråga om prospekt upprättade enligt de nationella reglerna i det landet har förklarats likvärdiga av kommissionen och ett lämpligt samarbetsavtal har ingåtts mellan Esma och tredjelandets tillsynsmyndighet bör varje prospekt som godkänns av det tredjelandets tillsynsmyndighet och som används i unionen för erbjudande av värdepapper till allmänheten eller upptagande till handel på en reglerad marknad arkiveras hos Esma och tillämpningen av bestämmelserna för fastställande av hemmedlemsstat upphöra. (61)Eftersom den likvärdighetsordning som föreskrivs i förordning (EU) 2017/1129 kräver att de behöriga myndigheterna och Esma förlitar sig på tillsynsorganen i tredjeländer i fråga om sådana erbjudanden och upptaganden till handel av värdepapper som äger rum i unionen på grundval av prospekt upprättade enligt tredjeländers regler, bör dessa behöriga myndigheter och Esma också kunna lita på att förebyggandet av att det finansiella systemet används för penningtvätt och terrorismfinansiering fungerar i det berörda tredjelandet. För det ändamålet och även för att inte undergräva unionens kamp mot penningtvätt och terrorismfinansiering bör en förutsättning för att Esma ingår ett samarbetsavtal med ett tillsynsorgan i ett tredjeland inom ramen för likvärdighetsordningen i förordning (EU) 2017/1129 vara att det berörda tredjelandet inte finns med i förteckningen över jurisdiktioner som förklarats ha sådana strategiska brister i sina nationella ordningar för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism som utgör ett betydande hot mot unionens finansiella system. (62)Esma bör få befogenhet att ålägga administrativa sanktioner eller vidta andra administrativa åtgärder för att hantera överträdelser av förordning (EU) 2017/1129 som avser de särskilda typer av prospekt där godkännandet har överförts till Esma. Den här förordningen bör således tydligt ange gränserna för sådana administrativa sanktioner eller andra administrativa åtgärder, vilka bör vara ändamålsenliga, proportionella och avskräckande. (63)Tillsynen av annonsering som rör de prospekt vars godkännande har överförts till Esma bör också överföras till Esma. Esma bör ha möjlighet att kontrollera att sådan annonsering överensstämmer med lagstiftningen. En sådan kontroll bör emellertid alltid utföras av Esma i fråga om annonsering i en medlemsstat vars behöriga myndighet formellt har begärt att Esma ska använda sin kontrollbefogenhet när ett prospekt som godkänts av Esma används för erbjudande eller upptagande till handel inom dess jurisdiktion. För att utföra denna uppgift bör Esma ha tillräcklig personal med fullgod kunskap om de relevanta nationella bestämmelserna om konsumentskydd. (64)Från och med den dag då denna förordning börjar tillämpas bör Esma granska och eventuellt godkänna alla prospekt av de typer som anges i denna förordning och som läggs fram för godkännande. Tillsynen av prospekt av de typer som anges i denna förordning och som godkänts av en behörig myndighet före den dag då denna förordning börjar tillämpas, eller som lagts fram för godkännande av en behörig myndighet men inte har godkänts senast den dagen, bör även i fortsättningen skötas av den nämnda behöriga myndigheten. För att undvika oklarheter bör en sådan tillsyn särskilt omfatta slutförandet av gransknings- och godkännandeförfarandet för dessa ännu inte godkända prospekt samt i tillämpliga fall de godkännande- och underrättelseuppdrag som rör relaterade tillägg och slutgiltiga villkor. (65)Det bör föreskrivas en rimlig period för inrättande av de nödvändiga arrangemangen för den planerade styrningsstrukturen och de delegerade akterna och genomförandeakterna, för att ge de europeiska tillsynsmyndigheterna och andra berörda parter möjlighet att tillämpa de regler som införs genom denna förordning. (66)Förordning (EU) nr 1093/2010, förordning (EU) nr 1094/2010, förordning (EU) nr 1095/2010, förordning (EU) nr 345/2013, förordning (EU) nr 346/2013, förordning (EU) nr 600/2014, förordning (EU) nr 2015/760, förordning (EU) 2016/1011 och förordning (EU) 2017/1129 bör därför ändras i enlighet med detta. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Artikel 1

Ändringar av förordning (EU) nr 1093/2010 Förordning (EU) 1093/2010 ska ändras på följande sätt: (1)Artikel 1 ska ändras på följande sätt: (a)Punkt 2 ska ersättas med följande: ”2. Myndigheten ska agera enligt de befogenheter som den tilldelas genom denna förordning och vara verksam inom tillämpningsområdet för direktiv 2002/87/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG*, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013, Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU, Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/49/EU**, Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/92/EU***, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/847****, Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366***** samt, i den mån dessa akter tillämpas på kredit- och finansinstitut och de behöriga myndigheter som övervakar dem, inom ramen för de tillämpliga delarna av direktiv 2002/65/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849******, inbegripet alla direktiv, förordningar och beslut som grundas på dessa akter och alla framtida rättsligt bindande unionsakter genom vilka myndigheten tilldelas uppgifter. Myndigheten ska också agera i enlighet med rådets förordning (EU) nr 1024/2013*******.

*Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG av den 23 april 2008 om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv 87/102/EEG (EUT L 133, 22.5.2008, s. 66). **Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/49/EU av den 16 april 2014 om insättningsgarantisystem (EUT L 173, 12.6.2014, s. 149). ***Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/92/EU av den 23 juli 2014 om jämförbarhet för avgifter som avser betalkonto, byte av betalkonto och tillgång till betalkonto med grundläggande funktioner (EUT L 257, 28.8.2014, s. 214). ****Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/847 av den 20 maj 2015 om uppgifter som ska åtfölja överföringar av medel och om upphävande av förordning (EG) nr 1781/2006 (EUT L 141, 5.6.2015, s. 1). *****Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2366 av den 25 november 2015 om betaltjänster på den inre marknaden, om ändring av direktiven 2002/65/EG, 2009/110/EG, 2013/36/EU samt förordning (EU) nr 1093/2010 och om upphävande av direktiv 2007/64/EG (EUT L 337, 23.12.2015, s. 35). *****Europaparlamentets och rådets direktiv 2015/849 av den 20 maj 2015 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG och kommissionens direktiv 2006/70/EG (EUT L 141, 5.6.2015, s. 73).” *****Rådets förordning (EU) nr 1024/2013 av den 15 oktober 2013 om tilldelning av särskilda uppgifter till Europeiska centralbanken i fråga om politiken för tillsyn över kreditinstitut (EUT L 287, 29.10.2013, s. 63).” (b)I artikel 1.2 ska följande stycke läggas till: ”Myndigheten ska också agera enligt de befogenheter som den tilldelas genom denna förordning och vara verksam inom tillämpningsområdet för Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849(*) i den mån det direktivet tillämpas på finanssektorsaktörer och de behöriga myndigheter som övervakar dem. EBA ska endast för detta ändamål utföra de uppgifter som rättsligt bindande unionsakter tilldelar Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten, som inrättats genom förordning (EU) nr 1094/2010, eller Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, som inrättats genom förordning (EU) nr 1095/2010. När myndigheten utför sådana uppgifter ska den hålla dessa myndigheter underrättade om alla åtgärder som vidtas rörande en enhet som är ett ”finansiellt institut” enligt definitionen i artikel 4.1 i förordning (EU) nr 1094/2010 eller en ”finansmarknadsaktör” enligt definitionen i artikel 4.1 i förordning (EU) nr 1095/2010. ”. (*) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849 av den 20 maj 2015 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG och kommissionens direktiv 2006/70/EG (EUT L 141, 5.6.2015, s. 73).” (2)I artikel 2.5 ska följande stycke läggas till: ”I denna förordning innefattar tillsyn den verksamhet som alla behöriga myndigheter ska utföra enligt de rättsakter som avses i artikel 1.2.” (3)Artikel 4 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 1 ska ersättas med följande: finansinstitut: företag som omfattas av reglering och tillsyn enligt de unionsrättsakter som avses i artikel 1.2. ”. aa) Följande punkt ska införas som punkt 1a: ”1a) finanssektorsaktör: enhet som omfattas av direktiv (EU) 2015/849 och som antingen är ett ”finansinstitut” enligt definitionen i artikel 4.1 i den här förordningen och i artikel 4.1 i förordning (EU) nr 1094/2010 eller en ”finansmarknadsaktör” enligt definitionen i artikel 4.1 i förordning (EU) nr 1095/2010.” b) Punkt 2 i ska ersättas med följande: behöriga myndigheter enligt definitionerna i artikel 4.1.40 i förordning (EU) nr 575/2013, inbegripet Europeiska centralbanken när det gäller frågor som rör de uppgifter som den ges genom förordning (EU) nr 1024/2013.” c) Punkt 2 ii ska ersättas med följande:

”ii) när det gäller direktiven 2002/65/EG och (EU) 2015/849, de myndigheter och organ som har behörighet att säkerställa att kreditinstitut och finansinstitut uppfyller kraven i de det direktiven direktivet,”. iia) när det gäller direktiv (EU) 2015/849, de myndigheter och organ som utövar tillsyn över finansinstitut och som har behörighet att säkerställa att de uppfyller kraven i det direktivet,”. d) Punkt 2 iii ska ersättas med följande: ”iii) när det gäller system för garanti av insättningar, organ som förvaltar ett system för garanti av insättningar enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/49/EU, eller, om det är ett privat företag som står för verksamheten i ett system för garanti av insättningar, den offentliga myndighet som utövar tillsynen över de systemen, enligt det direktivet, och relevanta administrativa myndigheter enligt vad som anges i det direktivet, och”. e) Följande led ska läggas till som led v och vi i punkt 2: behöriga myndigheter enligt vad som avses i direktiv 2014/17/EU, förordning (EU) 2015/751, direktiv (EU) 2015/2366, direktiv 2009/110/EG, förordning (EG) nr 924/2009 och förordning (EU) nr 260/2012, vi) sådana organ och myndigheter som avses i artikel 20 i direktiv 2008/48/EG.” (4)Artikel 6 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 2 ska ersättas med följande: ”2) En exekutivstyrelse, som ska ha de uppgifter som anges i artikel 47.” b) Punkt 4 ska utgå. (5) Artikel 8 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 1 ska ändras på följande sätt: i) Led aa ska ersättas med följande: (1) ”aa) Att utarbeta och hålla uppdaterad en EU-handbok för tillsynen av finansinstitut i unionen.” ii) Följande led ska införas som led ab: (2)”ab) Att utarbeta och hålla uppdaterad en EU-handbok för resolution av finansinstitut i unionen som beskriver bästa tillsynspraxis samt metoder och processer av hög kvalitet.” iii) Leden e och f ska ersättas med följande: (3)”e) Att organisera och genomföra granskningar av behöriga myndigheter och i detta sammanhang utfärda riktlinjer och rekommendationer samt fastställa bästa praxis för att uppnå mer enhetliga tillsynsresultat. (4)f) Att övervaka och bedöma marknadens utveckling inom sitt behörighetsområde, om relevant även utveckling som rör trender för krediter, i synnerhet krediter till hushåll och små och medelstora företag, och trender för innovativa finansiella tjänster.”

iv) Led h ska ersättas med följande: (5)Att främja skyddet av insättare, konsumenter och investerare.” v) Följande led ska läggas till som led l: ”l) Att bidra till att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism.” b) I punkt 1a ska följande led läggas till som led c: beakta teknisk innovation, innovativa och hållbara affärsmodeller och integrering av miljöfaktorer, sociala faktorer och bolagsstyrningsfaktorer.” c) I punkt 2 ska följande ändringar göras: i) Följande led ska införas som led ca: ”ca) utfärda rekommendationer i enlighet med artiklarna 29a och 31a.” ii) Led h ska ersättas med följande: ”h) samla in nödvändiga uppgifter om finansinstitut i enlighet med artikel 35 och artikel 35b,”. (6)Artikel 9 ska ändras på följande sätt: Punkt 2 ska ersättas med följande: ”2. Myndigheten ska övervaka nya och befintliga former av finansiell verksamhet och får anta riktlinjer och rekommendationer för att främja säkra och sunda marknader och en enhetlig reglerings- och tillsynspraxis.” Punkt 4 ska ersättas med följande: ”4. Myndigheten ska inrätta en kommitté för finansiell innovation, som ska vara en integrerad del av myndigheten och omfatta alla relevanta behöriga myndigheter och myndigheter med ansvar för konsumentskydd i syfte att samordna regleringen och tillsynen av ny eller innovativ finansiell verksamhet och bistå med råd som myndigheten ska lägga fram för Europaparlamentet, rådet och kommissionen. Myndigheten får också låta nationella dataskyddsmyndigheter ingå i kommittén.” (6a) Följande artiklar ska införas som artiklarna 9a och 9b: ”Artikel 9a

Särskilda uppgifter som rör bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism 1.Myndigheten ska spela en ledande roll för att främja integritet, transparens och säkerhet i det finansiella systemet genom att anta åtgärder för att förhindra och bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism, bl.a. genom att (a)samla in information från behöriga myndigheter om svagheter som upptäcks i finanssektorsaktörers processer, förfaranden, styrformer, lämplighetsbedömningar, affärsmodeller och verksamhet i syfte att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism samt om de åtgärder som behöriga myndigheter vidtagit; behöriga myndigheter ska utöver sina eventuella skyldigheter enligt artikel 35 tillhandahålla all sådan information till myndigheten myndigheten ska ha ett nära samarbete med finansunderrättelseenheter,

(b)utarbeta gemensamma standarder för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism inom finanssektorn och verka för att dessa genomförs konsekvent, (c)övervaka marknadsutvecklingen och bedöma sårbarheter i finanssektorn med avseende på penningtvätt och finansiering av terrorism. 2.Myndigheten ska upprätta och hålla uppdaterad en central databas med information som samlas in enligt punkt 1 a. Myndigheten ska säkerställa att informationen analyseras och görs tillgänglig för behöriga myndigheter på grundval av behovsenlig behörighet och konfidentialitet. 3.Myndigheten ska främja enhetlighet i de tillsynsprocesser som avses i direktiv (EU) 2015/849, inbegripet genom regelbundna utvärderingar i enlighet med artikel 30. Om en sådan utvärdering visar på allvarliga brister i upptäckt, bedömning eller hantering av risker för penningtvätt och finansiering av terrorism, och den behöriga myndigheten inte agerar för att genomföra de uppföljningsåtgärder som anges i den rapport som avses i artikel 30.3, ska myndigheten underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om detta. 4.Myndigheten ska regelbundet genomföra riskbedömningar av behöriga myndigheter och i första hand inrikta sig på de behöriga myndigheter som avses i artikel 4.2 iia för att testa deras strategier och resurser för att hantera och övervaka de största nya riskerna för penningtvätt och finansiering av terrorism. Myndigheten ska informera kommissionen om resultaten av dessa riskbedömningar, bland annat genom att integrera analysen av resultaten i det yttrande som den ska lämna enligt artikel 6.5 i direktiv (EU) 2015/849. 5.Vid väsentliga fall av penningtvätt eller finansiering av terrorism som påverkar gränsöverskridande frågor med tredjeländer ska myndigheten ha en ledande roll när det gäller att underlätta samarbetet mellan unionens behöriga myndigheter och de berörda myndigheterna i tredjeländer. 6.Myndigheten ska inrätta en permanent intern kommitté för bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism vars syfte ska vara att samordna åtgärder för att bekämpa penningtvätt och finansiering av terrorism och att bereda de beslut som ska fattas av myndigheten i enlighet med artikel 44. 7.Kommittén ska ledas av tillsynsstyrelsens ordförande och bestå av cheferna för de myndigheter och organ som har till uppgift att säkerställa att de finansiella instituten följer kraven i direktiv (EU) 2015/849. Dessutom får kommissionen, ESRB, Europeiska centralbankens tillsynsnämnd, Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten och Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten var och en utse en företrädare på hög nivå som ska delta i kommitténs möten som observatörer.” Artikel 9b

Begäran om utredning som rör förhindrande av penningtvätt och finansiering av terrorism 1.I ärenden som rör förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism i enlighet med direktiv (EU) 2015/849 får myndigheten, om den har indikationer på väsentliga överträdelser, begära att en sådan behörig myndighet som avses i artikel 4.2 iia undersöker möjliga överträdelser av unionsrätten, och om unionsrätten i fråga utgörs av direktiv eller uttryckligen ger medlemsstaterna rätt att utnyttja olika alternativ, överträdelser av nationella lagar om införlivande av direktiv eller om utnyttjande av de alternativ som medlemsstaterna beviljas genom unionsrätten av en finanssektorsaktör och att överväga att ålägga den aktören sanktioner med avseende på sådana överträdelser. Vid behov får myndigheten också begära att en behörig myndighet som avses i artikel 4.2 iia överväger att anta ett enskilt beslut riktat till den finanssektorsaktören som ålägger den att vidta alla nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt direkt tillämplig unionsrätt, eller enligt nationell lagstiftning som införlivar direktiv eller utnyttjar alternativ som beviljats medlemsstaterna enligt unionsrätten, vilket kan innefatta upphörande av en viss affärspraxis. 2.Den behöriga myndigheten ska rätta sig efter en begäran som riktas till den i enlighet med punkt 1 och inom tio dagar underrätta myndigheten om de åtgärder som den har vidtagit eller avser att vidta i detta avseende. 3.Utan att det påverkar kommissionens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget ska artikel 17 tillämpas när en behörig myndighet inte följer bestämmelserna i punkt 2 i den här artikeln.” (7)Artikel 16 ska ändras på följande sätt: a) I punkt 1 ska följande stycke läggas till: ”Myndigheten får också utfärda riktlinjer och rekommendationer till myndigheter i medlemsstaterna som inte definieras som behöriga myndigheter enligt denna förordning, men som har befogenhet att säkerställa tillämpningen av de rättsakter som avses i artikel 1.2.” b) Punkt 2 ska ersättas med följande: ”2. Myndigheten ska, utom i undantagsfall, genomföra öppna offentliga samråd om de riktlinjer och rekommendationer som den utfärdar och analysera de möjliga kostnaderna och fördelarna med att utfärda sådana riktlinjer och rekommendationer. Dessa samråd och analyser ska stå i proportion till riktlinjernas eller rekommendationernas omfattning, art och konsekvenser. Myndigheten ska, utom i undantagsfall, också begära yttranden eller råd från den bankintressentgrupp som avses i artikel 37.” c) I punkt 4 ska följande mening läggas till: ”Rapporten ska också förklara hur myndigheten motiverar utfärdandet av sina riktlinjer och rekommendationer och ge en sammanfattning av återkopplingen från offentliga samråd om riktlinjerna och rekommendationerna.”

d) Följande punkt ska läggas till som punkt 5: ”5. Om två tredjedelar av ledamöterna i bankintressentgruppen anser att myndigheten har överskridit sin behörighet genom att utfärda vissa riktlinjer eller rekommendationer, får de lämna ett motiverat yttrande till kommissionen. Kommissionen ska begära en förklaring som motiverar myndighetens utfärdande av de aktuella riktlinjerna eller rekommendationerna. När kommissionen har mottagit myndighetens förklaring ska den bedöma riktlinjernas eller rekommendationernas omfattning mot bakgrund av myndighetens behörighet. Om kommissionen anser att myndigheten har överskridit sin behörighet får den, efter att ha gett myndigheten tillfälle att framföra sina synpunkter, anta ett genomförandebeslut om att myndigheten drar tillbaka de aktuella riktlinjerna eller rekommendationerna. Kommissionens beslut ska offentliggöras.” (8) Artikel 17 ska ändras på följande sätt: (a)I punkt 2 ska följande stycken läggas till: ”Utan att det påverkar de befogenheter som fastställs i artikel 35 får myndigheten rikta en vederbörligen motiverad begäran om information direkt till andra behöriga myndigheter eller relevanta finansinstitut, när detta anses nödvändigt för att utreda en påstådd överträdelse av unionslagstiftningen eller underlåtenhet att tillämpa den. Om den motiverade begäran riktar sig till finansinstitut ska den innehålla en förklaring av varför informationen är nödvändig för att utreda en påstådd överträdelse av unionslagstiftningen eller underlåtenhet att tillämpa den. Mottagaren av en sådan begäran ska förse myndigheten med tydlig, korrekt och komplett information utan onödigt dröjsmål. Om en begäran om information har riktats till ett finansinstitut ska myndigheten underrätta de relevanta behöriga myndigheterna om denna begäran. De behöriga myndigheterna ska bistå myndigheten vid insamlingen av informationen om den begär det.” (b)Punkterna 6 och 7 ska ersättas med följande: ”6. Om en behörig myndighet inte rättar sig efter det formella yttrande som avses i punkt 4 inom den där angivna tidsfristen och om det är nödvändigt att utan dröjsmål vidta åtgärder med anledning av denna underlåtenhet för att upprätthålla eller återställa neutrala konkurrensvillkor på marknaden eller för att säkerställa det finansiella systemets funktion och integritet, får myndigheten – utan att det påverkar kommissionens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget och om de relevanta kraven i de akter som avses i artikel 1.2 är direkt tillämpliga på finansinstitut eller, i fråga om ärenden som rör förhindrande och bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism, på finanssektorsaktörer – anta ett enskilt beslut riktat till ett finansinstitut eller en finanssektorsaktör som ålägger dem att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt unionsrätten, vilket kan innefatta upphörande av en viss affärsmetod. Om de relevanta kraven i de akter som avses i artikel 1.2 inte är direkt tillämpliga på finanssektorsaktörer i fråga om ärenden som rör förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism, får myndigheten anta ett beslut om att den behöriga myndigheten ska rätta sig efter det formella yttrande som avses i punkt 4 inom den där angivna tidsfristen. Om den behöriga myndigheten inte rättar sig efter beslutet får myndigheten också anta ett beslut i enlighet med första stycket. För detta ändamål ska myndigheten tillämpa all relevant unionsrätt, och där unionsrätten består av direktiv, den nationella lagstiftning som införlivar dessa direktiv. Om den tillämpliga unionsrätten utgörs av förordningar som för närvarande uttryckligen ger medlemsstaterna rätt att utnyttja olika alternativ ska myndigheten även tillämpa den nationella lagstiftning genom vilken dessa alternativ utnyttjas. Myndighetens beslut ska överensstämma med det formella yttrande som kommissionen avgivit enligt punkt 4. 7. Beslut som antagits i enlighet med punkt 6 ska ha företräde framför varje tidigare beslut i samma ärende som antagits av behöriga myndigheter. När behöriga myndigheter vidtar åtgärder avseende frågor som är föremål för ett formellt yttrande enligt punkt 4 eller ett beslut enligt punkt 6, ska de rätta sig efter det formella yttrandet eller beslutet.” (9)Artikel 19 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 1 ska ersättas med följande: ”1. I de fall som anges i de unionsakter som avses i artikel 1.2, och utan att det påverkar de befogenheter som fastställs i artikel 17, får myndigheten bistå de behöriga myndigheterna med att nå en överenskommelse i enlighet med förfarandet i punkterna 2–4 i något av följande fall: a) På begäran av en eller flera av de berörda behöriga myndigheterna, om en behörig myndighet är oenig med en annan behörig myndighet vad gäller förfarandet för en åtgärd eller åtgärdens innehåll, en föreslagen åtgärd eller avsaknaden av åtgärder. b) På eget initiativ, om oenighet mellan behöriga myndigheter kan fastställas på grundval av objektiva kriterier. I de fall de rättsakter som avses i artikel 1.2 kräver att ett gemensamt beslut fattas av behöriga myndigheter, ska det antas att oenighet råder om inget gemensamt beslut fattas av dessa myndigheter inom de tidsfrister som anges i de akterna.”

b) Följande punkter ska införas som punkterna 1a och 1b: ”1a. I följande fall ska de berörda behöriga myndigheterna utan dröjsmål underrätta myndigheten om att en överenskommelse inte har nåtts: a) Om en tidsfrist för att nå en överenskommelse mellan de behöriga myndigheterna föreskrivs i de unionsakter som avses i artikel 1.2 och något av följande inträffar, beroende på vilket som inträffar först: i) Tidsfristen löper ut. ii) En eller flera av de berörda behöriga myndigheterna konstaterar på grundval av objektiva faktorer att oenighet föreligger. b) Om ingen tidsfrist för att nå en överenskommelse mellan de behöriga myndigheterna föreskrivs i de unionsakter som avses i artikel 1.2 och något av följande inträffar, beroende på vilket som inträffar först: i) En eller flera av de berörda behöriga myndigheterna konstaterar på grundval av objektiva faktorer att oenighet föreligger. ii) Två månader har förflutit från den dag då en behörig myndighet mottog en begäran från en annan behörig myndighet om att vidta vissa åtgärder för att följa unionsakterna, och den anmodade myndigheten ännu inte har antagit ett beslut för att tillmötesgå denna begäran. 1b. Ordföranden ska bedöma huruvida myndigheten bör agera i enlighet med punkt 1. Om myndigheten agerar på eget initiativ ska den underrätta de berörda behöriga myndigheterna om sitt beslut att agera. Då ett gemensamt beslut krävs enligt de rättsakter som avses i artikel 1.2 ska alla behöriga myndigheter som deltar i det gemensamma beslutet i avvaktan på myndighetens beslut i enlighet med det förfarande som anges i artikel 47.3a, avvakta med sina enskilda beslut. Om myndigheten beslutar att agera ska alla de behöriga myndigheter som deltar i det gemensamma beslutet avvakta med sina beslut tills det förfarande som anges i punkterna 2 och 3 är avslutat.” c) Punkt 3 ska ersättas med följande: ”Om det förlikningsskede som avses i punkt 2 har avslutats utan att de berörda behöriga myndigheterna har lyckats nå någon överenskommelse, får myndigheten fatta ett beslut för att lösa tvisten och ålägga myndigheterna att vidta en specifik åtgärd eller avstå från en viss åtgärd, för att säkerställa överensstämmelse med unionslagstiftningen. Myndighetens beslut ska vara bindande för de berörda behöriga myndigheterna. . Genom sitt beslut kan myndigheten kräva att de behöriga myndigheterna återkallar eller ändrar ett beslut som de har antagit eller att de använder de befogenheter som de har enligt tillämplig unionslagstiftning.” d) Följande punkt ska införas som punkt 3a: ”3a. ”3a. Myndigheten ska underrätta de berörda behöriga myndigheterna om att förfarandena enligt punkterna 2 och 3 har avslutats, i förekommande fall tillsammans med det beslut som den fattat enligt punkt 3.” e) Punkt 4 ska ersättas med följande: ”4. Om en behörig myndighet inte rättar sig efter myndighetens beslut och därigenom inte säkerställer att ett finansinstitut uppfyller krav som är direkt tillämpliga på det enligt de rättsakter som avses i artikel 1.2, får myndigheten – utan att det påverkar kommissionens befogenheter enligt artikel 258 i fördraget – anta ett enskilt beslut riktat till ett finansinstitut med krav på att finansinstitutet vidtar nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt unionslagstiftningen, däribland även krav på att upphöra med viss praxis.” ”4. Om en behörig myndighet inte rättar sig efter myndighetens beslut och därigenom inte säkerställer att ett finansinstitut eller i fråga om ärenden som rör förhindrande och bekämpning av penningtvätt och finansiering av terrorism, finanssektorsaktörer uppfyller krav som är direkt tillämpliga på institutet eller aktören enligt de rättsakter som avses i artikel 1.2, får myndigheten – utan att det påverkar kommissionens befogenheter enligt artikel 258 i EUF-fördraget – anta ett enskilt beslut riktat till ett finansinstitut eller en finanssektorsaktör som ålägger dem att vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sina skyldigheter enligt unionsrätten, vilket kan innefatta upphörande av en viss affärsmetod.” I ärenden som rör förhindrande av att det finansiella systemet används för penningtvätt och finansiering av terrorism får myndigheten också anta ett beslut i enlighet med första stycket om de relevanta kraven i de akter som avses i artikel 1.2 inte är direkt tillämpliga på finanssektorsaktörer. För detta ändamål ska myndigheten tillämpa all relevant unionsrätt, och där unionsrätten består av direktiv, den nationella lagstiftning som införlivar dessa direktiv. Om den tillämpliga unionsrätten utgörs av förordningar som för närvarande uttryckligen ger medlemsstaterna rätt att utnyttja olika alternativ även tillämpa den nationella lagstiftning genom vilken dessa alternativ utnyttjas.” (10)Artikel 22 ska ändras på följande sätt: (a)Punkt 1a ska utgå.

(b)I punkt 4 ska andra stycket ersättas med följande: ”I detta syfte får myndigheten använda de befogenheter som den tilldelas i denna förordning, inklusive artiklarna 35 och 35b.” (11)Artikel 29 ska ändras på följande sätt: a) Punkt 1 ska ändras på följande sätt: i) Följande led ska införas som led aa: ”aa) Utfärda den strategiska tillsynsplanen enligt artikel 29a.” ii) Led b ska ersättas med följande: ”b) Främja ett effektivt bilateralt och multilateralt utbyte av uppgifter mellan behöriga myndigheter, på alla relevanta områden inklusive it-säkerhet och it-attacker om lämpligt, under fullständigt iakttagande av tillämpliga bestämmelser om konfidentialitet och skydd av personuppgifter i unionslagstiftningen på området.” iii) Led e ska ersättas med följande: Upprätta sektorspecifika och sektorövergripande utbildningsprogram, även rörande teknisk innovation, underlätta personalutbyte och uppmuntra behöriga myndigheter att öka utnyttjandet av system för att utstationera personal och andra instrument.” b) I punkt 2 ska följande stycke läggas till: ”I syfte att skapa en gemensam tillsynskultur ska myndigheten utarbeta och hålla uppdaterad en EU-handbok för tillsynen av finansinstitut i unionen, med beaktande av förändringar i finansinstitutens affärspraxis och affärsmodeller. Myndigheten ska också utarbeta och hålla uppdaterad en EU-handbok för resolution av finansinstitut i unionen. Både EU-handboken för tillsyn och EU-handboken för resolution ska beskriva bästa tillsynspraxis samt metoder och processer av hög kvalitet.” (12)Följande artikel ska införas som artikel 29a: ”Artikel 29a Strategisk tillsynsplan 1. Efter ikraftträdandet av förordning [XXX för in hänvisning till ändringsförordning] och senast den 31 mars vart tredje år därefter, ska myndigheten utfärda en rekommendation som riktas till behöriga myndigheter, där de strategiska målen och prioriteringarna för tillsynen fastställs (strategisk tillsynsplan) och där alla eventuella bidrag från behöriga myndigheter har beaktats. Myndigheten ska översända den strategiska tillsynsplanen för kännedom till Europaparlamentet, rådet och kommissionen och offentliggöra den på sin webbplats. Den strategiska tillsynsplanen ska fastställa särskilda prioriteringar för tillsynsverksamheten i syfte att främja en konsekvent, ändamålsenlig och effektiv tillsynspraxis och en gemensam, enhetlig och konsekvent tillämpning av unionslagstiftningen, och i syfte att hantera relevanta utvecklingstendenser på mikronivå, potentiella risker och sårbarheter som identifierats i enlighet med artikel 32. 2. Senast den 30 september varje år ska varje behörig myndighet lämna in ett förslag till årligt arbetsprogram för nästa år till myndigheten för bedömning och särskilt beskriva hur förslaget ligger i linje med den strategiska tillsynsplanen. Förslaget till årligt arbetsprogram ska innehålla särskilda mål och prioriteringar för tillsynsverksamheten och kvantitativa och kvalitativa kriterier för urval av finansinstitut, marknadspraxis, marknadsbeteenden och finansiella marknader som den behöriga myndighet som lämnar in förslaget ska granska under det år som programmet omfattar. 3. Myndigheten ska bedöma förslaget till årligt arbetsprogram och om det finns väsentliga risker för att prioriteringarna i den strategiska tillsynsplanen inte kommer att uppnås ska myndigheten utfärda en rekommendation till den relevanta behöriga myndigheten som syftar till att anpassa den relevanta behöriga myndighetens årliga arbetsprogram till den strategiska tillsynsplanen.

Senast den 31 december varje år ska de behöriga myndigheterna anta sina årliga arbetsprogram med beaktande av eventuella sådana rekommendationer. 4. Senast den 31 mars varje år ska varje behörig myndighet till myndigheten översända en rapport om genomförandet av det årliga arbetsprogrammet. Rapporten ska innehålla åtminstone följande information: a) En beskrivning av tillsynsverk