TEXTER ANTAGNA
1. Kapitalbasen i kreditinstitut
A5-0282/2000
Europaparlamentets resolution om utvärdering av direktivet 89/299/EEG om kapitalbasen i kredi-
tinstitut (2000/2207(INI))
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
Cdash med beaktande av kommissionens rapport om genomförandet av direktiv (89/299/EEG)
(KOM(2000) 74),
Cdash med beaktande av kommissionens samrådsdokument En översikt av lagstadgade kapitalkraven för
kreditinstitut och värdepappersföretag inom EU(1),
Cdash med beaktande av det samrådsdokument som utarbetats av Baselkommittén för banktillsyn A new
Capital Adequacy Framework (Det nya regelverket för kapitalkrav),
Cdash med beaktande av artiklarna 47.2 och 163 i arbetsordningen,Cdash med beaktande av betänkande från utskottet för ekonomi och valutafrågor (A5-0282/2000), och av
följande skäl:
A. Europeiska kommissionen deltar för närvarande i olika slags samråd med berörda parter om översynen
av lagstadgade kapitalkrav för kreditinstitut och värdepappersföretag mot bakgrund av de pågåendediskussionerna i Baselkommittén för banktillsyn om att ytterligare se över Baselöverenskommelsen
om kapitalkrav från 1988.
B. Kommissionens samrådsdokument är ett första steg för att frilägga de problem och möjliga lösningar
som står till buds, och Baselkommittén förväntas lägga fram ytterligare förslag i början av 2001.
C. Kommissionens rapport om genomförandet av kapitalbasdirektivet är ett försök att beskriva och fast-
ställa hur bestämmelserna i direktiv (89/299/EEG) har genomförts av medlemsstaterna. I rapporten
anges åtgärder som kan vidtas på EU-nivå för att få till stånd en mer enhetlig definition av begreppet
kapitalbas.
D. Kapitalbasen i kreditinstitut kan tjäna som en buffert för förluster som inte motsvaras av en tillräcklig
vinstvolym och kan även utgöra en viktig måttstock för de behöriga myndigheterna, särskilt vidbedömningen av kreditinstitutets soliditet samt för andra tillsynsändamål. Kapitalbasdirektivet rör kapi-
talets sammansättning och kvalitet, medan Baselkommitténs översyn fokuseras på omfattningen på det
kapital som instituten måste inneha, något som kan inverka på kapitalets sammansättning.
E. Det är tydligt att det under de tio år som gått sedan man antog kapitalbasdirektivet uppstått nya
frågor, framför allt till följd av den innovation som kännetecknar sektorn för finansiella tjänster och
till följd av att man tagit fram mer kostnadseffektiva kapitalinstrument, varför det mot bakgrund av de
pågående diskussionerna i Baselkommittén förefaller klokt att avvakta resultaten från översynen av delagstadgade kapitalkraven innan man börjar tänka på några ändringar i kapitalbasregelverket.
F. Det är också viktigt att man strävar efter enhetlighet mellan de definitioner av kapitalbas som används
i EU och internationellt i syfte att bibehålla EU:s kreditinstituts konkurrenskraftiga ställning. Vid upp-
rättandet av europeiska bestämmelser bör man även ta hänsyn till att dessa är bindande för alla kre-ditinstitut, inklusive specialiserade institut, medan Baselbestämmelserna endast riktar sig till internatio-nellt verksamma kommersiella banker och endast utgör rekommendationer
(1) MARKT/1123/99, 22.11.1999.8.8.2001 SV C 223/361 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 17 november 2000
G. Målet med försiktigheten när det gäller kapitalkravsbestämmelser är att garantera att kreditinstituten
och investeringsbolagen förfogar över kapital som står i proportion till arten av och omfattningen påde risker som dessa tar. Det råder en allt större samstämmighet om att det nuvarande regelverket inte
till fullo lyckas täcka in alla de risker som vissa institut utsätter sig för, inte i tillräcklig grad tar hänsyn
till eller uppmuntrar till nya tekniker för riskhantering, och att det till och med leder till en felaktigfördelning av resurserna.
H. Det är anledningen till att kommissionens samrådsdokument och Baselkommitténs översyn eftersträvar
att det inrättas ett kapitalkravsregelverk som på ett bättre sätt återspeglar de faktiska risker som kredit-
instituten tar på sig, utifrån en trippel metod bestående av ett lagstadgat minikrav på kapital, kontroll-
översyner och marknadsdisciplin.
I. Om man underlåter att på ett tydligare vis sammankoppla kapitalkrav med risker kommer detta att
innebära att det upprättas ett artificiellt rättsligt incitament till låntagare med vida erkänd kreditvärdig-
het att undvika hela banksystemet och att låna direkt från finansmarknaden, vilket således skulle inne-
bära att bankerna på ett oproportionerligt sätt exponeras för låga risker.
J. Vad beträffar den första beståndsdelen föreslår kommissionen att förbättra de befintliga metoderna och
i större omfattning inrikta sig på riskerna genom att kombinera bruket av interna riskbedömnings-system inom instituten och en modifierad riskviktningsmetod genom att anlita externa kreditvärder-
ingsinstitut, visa större erkännande av riskminskningtekniker och utvecklandet av kapitalkrav för
övriga risker.
K. Enligt kommissionens förslag, som bör godtas av tillsynsmyndigheterna, kommer alla banker att
kunna använda sig av kreditriskminskningstekniker för att minska kapitalbasen, oavsett om de väljermetoder för internrating eller den modifierade standardmetoden.
L. Vad beträffar det andra angreppssättet anser kommissionen att tillsynsmyndigheterna måste ha befo-
genhet att kräva att enskilda institut skall inneha mer kapital än de grundläggande minimikraven och
att institut måste ha en färdig strategi för att garantera en tillräcklig tillgång på kapital.
M. När det gäller det tredje angreppssättet hävdar kommissionen att ett lämpligt offentliggörande av
information gör det möjligt för marknadens aktörer att bättre bedöma ett instituts resultat.
N. Kommissionens samrådsdokument fokuseras nästan uteslutande på bankerna medan investeringsbola-
gen endast omnämns i förbigående. Detta förhållningssätt förvånar med tanke på att tusentals investe-ringsbolag och förmögenhetsförvaltare omfattas av EU:s lagstadgade kapitalkrav. Det är avgörande att
man vid översynen om kapitalbasbestämmelserna tar hänsyn till de särskilda krav och särdrag som
kännetecknar icke-banker, exempelvis investeringsbolag och förmögenhetsförvaltare.
O. Små och medelstora företag som i mycket stor utsträckning är beroende av bankernas finanser för sin
finansiering oroar sig för följderna av antagandet av de nya bestämmelserna om kapitalkrav för de småoch medelstora företagens möjligheter att uppnå finansieringslån på grund av den tänkbart ökade
kapitaltäckningen för riskkapital. De befarar att de kommer att bedömas som riskfyllda bara för att
de inte förfogar över någon extern kreditvärdering. Ett starkt utbrett bruk av internrating är denfrämsta praktiska möjligheten att garantera att små och medelstora företag kan dra fördel av en mer
riskkänslig ordning då det är föga troligt att denna sortens företag värderas externt.
P. Den europeiska marknaden för finansiella tjänster skiljer sig markant från den amerikanska marknaden
där icke-konkurrensmässiga metoder (exempelvis statliga garantier till företag som uppbär statligt stöd,vilket medför lägre kapitalkostnader) försätter europeiska kreditinstitut i ett ofördelaktigt läge då dessaförsöker ta sig in på den internationella kapitalmarknaden.
Q. Inom den europeiska sektorn för finansiella tjänster vill man se till att Europeiska unionen skall verk-
ställa de lagstiftningsändringar som krävs i en reviderad kapitalöverenskommelse parallellt med den
tidsplanering som gäller för USA för att se till att bestämmelserna blir enhetliga och inte försätter EUi en konkurrensmässigt sämre position.C 223/362 SV 8.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 17 november 2000
R. Kapitaltäckningbestämmelser innebär betydande kostnader för banker och investeringsbolag och med
en inriktning mot en mer komplex och riskkänslig ordning bör EU göra sitt yttersta för att se till attbestämmelserna är så enkla som möjligt för banker och bolag att tillämpa och få att fungera och att
kostnadsbördor inte uppkommer såvida de inte är helt nödvändiga för att uppnå de dubbla målen om
skydd av spararna och/eller stärkt systemstabilitet.
S. Kommissionens rådfrågning ger parlamentet ett idealiskt tillfälle att grundligt diskutera principerna
och frågorna som rör översynen av kapitalregelverket medan Baselprocessen fortfarande pågår så att
den tillämpliga lagstiftningen så snart den offentliggjorts kan antas i god tid.
1. Parlamentet anser att genomförandet av kapitalbasdirektivet i stort sett varit tillfredsställande; upp-
manar kommissionen att mot bakgrund av resultaten från Baselkommitténs översyn lägga fram förslag
till tolkning eller ett reviderat direktiv som tar hänsyn till utvecklingen av mer kostnadseffektiva kapital-instrument och garanterar enhetligheten mellan de definitioner som används inom EU och internationelltav begreppet kapitalbas,
2. anser att EU:s bestämmelser om kapitalkrav bör ändras för att bättre avpassa kapitalbasen i förhåll-
ande till risktagandet; påpekar att Baselkommitténs förslag endast är utformade för banker med omfattande
internationell verksamhet, medan EU har en diversifierad bank- och investeringssektor, vilket borde åter-speglas i de nya bestämmelserna; välkomnar att kommissionen insett detta och kan tänka sig att ge inter-
nrating en mer omfattande roll än vad som föreskrivits i Baselkommitténs samrådsdokument,
3. uppmanar kommissionen att göra internrating till hörnstenen i den nya kapitalbasordningen och att
se till att internrating kan tillämpas i så stor utsträckning som möjligt och att de relevanta minimikravenför erkännande av internrating kan uppnås även av mindre institutioner i syfte att på detta vis undvika attdet skapas otillbörliga konkurrensfördelar för stora sofistikerade banker, förutsatt att de berörda instituten
uppfyller fastställda normer; dessa normer skall kräva sunda, objektiva och öppna bedömningar av risken
för obetalda lån eller förluster för långivaren som bör vara lätta att jämföra mellan medlemsstaterna, så attinga banksystem åtnjuter artificiella konkurrensfördelar i förhållande till något annat,
4. kräver, på grund av att bank- och investeringssektorn inom Europeiska unionen är så diversifierad,
att kommissionen lägger fram lagstiftningsförslag som införlivar Baselöverenskommelsen på ett sätt som
troget återspeglar de särskilda kraven från samtliga medlemsstater inom Europeiska unionen; konstateraratt, även om Baselöverenskommelsen i första hand var tänkt att gälla stora internationellt verksamma ban-ker, gäller EU:s regler för lagstadgade kapitalkrav en betydligt större grupp bank-, kredit- och investerings-
institut samt kräver att man i första hand tar hänsyn till denna mångfald inom EU:s nya regelverk,
5. uppmanar kommissionen att säkerställa att systemen både för extern kreditvärdering och internrating
blir såväl erkända som godkända av tillsynsmyndigheterna i fråga och att ingen diskriminering mellan demsker,
6. kräver att de nya reglerna ger en klar vägledning åt bankerna och ger dem möjlighet att stegvis
övergå till internrating allt eftersom de utvecklar lämpliga system som ger dem möjlighet att använda
internrating för delar av deras låneportföljer och den modifierade standardmetoden för den resteradedelen av lånen; uppmanar vidare kommissionen och medlemsstaterna att i Baselkommittén försöka enasom en tillräckligt lång övergångsperiod för att så många banker som möjligt skall kunna införa de system
som krävs för att kunna använda metoden för internrating,
7. anser att det i decentraliserade sektorer, såsom samarbetande mindre banker eller kooperativa banker
borde bli möjligt att enligt erforderliga kriterier utarbeta ett särskilt anpassat system med en central somkan användas av alla banker i sektorn,
8. framhåller behovet av ytterligare arbete med utformandet av objektiva kriterier för användandet av
internrating och av metoder för att sammankoppla dem till kapitalbasen; hoppas att man kommer till
insikt om möjligheten att minska riskerna genom att behandla lånen i sitt sammanhang som en del aven portfölj; föreslår en rad mer eller mindre sofistikerade metoder för internrating,8.8.2001 SV C 223/363 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 17 november 2000
9. uppmanar kommissionen att erkänna de speciella kännetecknen för låneportföljer på kontorsnivå;
konstaterar att banksektorn har varit påtagligt framgångsrik i sin förvaltning av portföljer på kontorsnivåoch innehar omfattande och sofistikerade datauppgifter både om riskerna för obetalda lån och om andelen
förluster för sådana portföljer; uppmanar både Baselkommittén och kommissionen att vid utformningen av
nya bestämmelser ta hänsyn till dessa framgångsrika resultat och omfattande datauppgifter och att veder-börligt erkänna den potential för riskreducering som en korrekt och omsorgsfull förvaltning av liknande
små låneportföljer på kontorsnivå utgör; kommissionen och Baselkommittén bör särskilt överväga om
banker, enligt de nya bestämmelserna, bör tillåtas att sätta en generell internrating för en portfölj i ställetför varje enskilt lån i den,
10. vill att man gör allt för att garantera att både förbättringen och tillämpningen av bestämmelserna
för internrating är så enhetliga som möjligt i hela EU och att de medger en viss form av flexibilitet där
hänsyn kan tas till särskilda lokala förutsättningar och marknadsmetoder,
11. noterar att även om metoder för utarbetandet av modeller för kreditriskbedömning för hela portföl-
jer för närvarande befinner sig i ett för tidigt utvecklingsstadium för att kunna användas vid internrating
bör kommissionen och Baselkommittén hålla ett öga på dem i syfte att anta liknande metoder i framtiden,
12. påpekar att det eftersom det aldrig kommer bli möjligt för alla banker att använda internrating
behövs en modifierad standardmetod och noterar att kommissionen föreslår att man använder värderingar
av externa kreditvärderingsbyråer för att förbättra standardmetoden; anser, med tanke på att extern kredi-
tvärdering är förhållandevis sällsynt inom icke-finansföretag i Europa och kan bli kostsamt för små ochmedelstora företag, att bruket av sådan värdering skall begränsas så mycket som möjligt,
13. noterar förekomsten av register över kreditvärdighet i vissa medlemsländer och förutspår att sådana
register kommer att spela en roll i den nya kapitalbasordningen,
14. anser att riskkategorierna (”buckets”) i en standardmetod måste breddas och godtar med viss förbe-
hållsamhet den begränsade roll som extern kreditvärdering ges i kommissionen förslag; uppmanar emeller-tid kommissionen, Baselkommittén och banksektorn att vad beträffar extern kreditvärdering undersökaalternativa och/eller ytterligare lösningar för att utveckla ett subtilare system för riskkategorierna för detstandardiserade tillvägagångssättet; anser även att denna allmänna metod bör vara dynamisk och flexibeloch att den tar hänsyn till övriga garantier som eventuellt kan erbjudas små och medelstora företag på jaktefter finansiering; anser att en ytterligare finslipning av det standardiserade tillvägagångssättet i alla händel-ser skall utgöra en del av det nya ramverket för lagstadgade kapitalkrav som också garanterar den faktisktexisterande möjligheten för ett betydande antal både stora och små kreditinstitut att använda sig av intern-rating, så länge som kraven på objektiva standarder och korrekta säkerhetsanordningar för tillsyn uppfylls,
15. noterar att bruket av externa kreditvärderingar, då det ökar säkerhetsnivån, troligen kommer att
gynna såväl värderade som ej värderade företag; anser att de nya förslagen om riskminskning kommer attleda till minskade kapitalbaskrav då företag (värderade eller ej) bjuder ut obligationer i värderade företagvilka framhålls som säkra,
16. framhåller vikten av att det upprättas ett regelsystem för ”värderingar av värderarna” vilka fastställer
minimikriterier för ackreditering av externa kreditvärderingsbyråer i syfte att garantera deras tillförlitlighetoch öppenhet,
17. välkomnar kommissionens förslag om att förbättra erkännandet av betydelsen av tekniker för kre-
ditriskminskning vilka inte i tillräcklig grad förespråkas i det nuvarande regelverket; erkänner inteckningars
riskminskande effekt och begär därför en genomgripande empirisk analys görs för att bestämma den rim-
liga viktningen för inteckningslån; begär erkännande av den potential för riskminskning som utgörs avbank- och sektorinternt godkända säkerheter som riskminskande och noterar här särskilt vikten av tradi-tionella kreditsäkerheter som till exempel inteckningar i samband med riskminskning som utgör de huvud-
sakliga säkerheterna just för mindre kreditinstitut; kräver att där banker och investeringsbolag lägger ut
riskerna till exempel genom försäkringar eller genom att använda sig av clearingmetoder bör den överför-ing av riskerna som resulterar av detta återspeglas i minskad kapitaltäckning,
18. skulle vilja att den nya kapitalbasordningen fastställde allmänna minimikriterier som måste uppfyllas
innan en riskminskningsmetod kan godkännas när det gäller kapitalbaskrav; ett sådant övergripande systemär att föredra framför försök att utarbeta enskilda bestämmelser för varje riskminskningsmetod och upp-C 223/364 SV 8.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 17 november 2000
muntrar till en mer återhållsam riskhantering samtidigt som blir möjligt för lagstiftningen och de regle-
ringsmyndigheterna att anpassa sig efter marknadernas utveckling,
19. anser att varje oberoende regering inom euroområdet bör bedömas av finansmarknaderna på
grundval av sin egen kreditvärdighet, enligt åtagandena i bestämmelserna om ”inga garantier” i Maastricht-
fördraget (artiklarna 101-103); anser därför att de kapitalskatter som bankernas tillsynsmyndigheter kräverpå köp av statsobligationer inom euroområdet bör följa de normala regleringsbestämmelserna beroende påvilken objektiv värdering av kreditvärdigheten som används, och inte bör gynnas av någon konkurrensstör-ning som tillåter frihet från kapitalbeskattning när det gäller köp av statsobligationer från någon oberoende
regering inom euroområdet,
20. anser att införandet av ett mer riskkänsligt kapitalbasordning innebär att man måste se närmare på
andra risker eftersom kapitalbuffertarna som finns i nuvarande kapitalbaser kan komma att minskas; en
förnuftigt sammansatt kapitalbas för att täcka ”övriga risker” kan vara av betydelse då man uppmuntrar till
försiktig riskhantering, men de tekniker som finns för att bedöma riskerna befinner sig fortfarande i sinlinda; i väntan på att man lyckas utveckla en lämplig metod för att bedöma ”övriga risker” bör lagstift-ningen med avseende på dessa risker fortfarande göras kvalitativt, genom återhållsam översyn, snarare änkvantitativt genom ny kapitaltäckning,
21. motsätter sig förslagen om att kalkylera kapitaltäckning för ”övriga risker” utifrån grova indikatorer
som företagets storlek, intäkter, omsättning etc. då sådana mått inte lämpar sig för att ange några självklarasamband med ”övriga risker”; anser att kostnader som baseras på sådana surrogatindikatorer skulle få nega-tiva konsekvenser för framgångsrika företag och uppmuntra bankerna att snarare kontrollera kapitalkost-naderna än riskerna; oroar sig särskilt för de följder som en sådan kostnad skulle få för värdepappersföre-tag med stor volym och låga risker såsom indexfonder; i det fall en kostnad tillkommer för ”övriga risker”bör övergångsbestämmelser utarbetas för att garantera att banker som inte omedelbart kan dra fördel av enmer riskkänslig metod för internrating inte drabbas av en omfattande tilläggskostnad för ”övriga risker”,
22. stöder att man bibehåller möjligheten till underlåtelse att tillämpa kapitalbaskraven på individuell
eller delgruppsnivå (vilket anges i artikel 3.7 i direktivet om gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut och i
artikel 7.7 i direktivet för värdepappersföretag och kreditinstitut) men efterlyser enhetliga kriterier för hur
denna möjlighet till underlåtelse får utnyttjas,
23. uppmanar kommissionen att se närmare till investeringsbolagens och förmögenhetsförvaltarnas
behov och särdrag; kapitalbasen för detta slags verksamhet borde begränsas till de risker som de tar påsig, nämligen ”övriga risker” såsom rörelserisker; investeringsbolag har redan täckning för ”övriga risker”
som borde omprövas om kommissionen inför en allmänt tillämplig täckning för övriga risker i framtiden,
24. anser att tillsynsmyndigheterna inte bör försöka bli en slags skenbankdirektörer, de bör vinnlägga
sig om att bedöma ett instituts faktiska riskhantering snarare än att endast kontrollera hur det efterlever
formella regler; nationella myndigheter för översyn bör ha befogenhet att kräva att institutens skall förfogaöver kapital som överstiger de grundläggande minimikraven; detta bör emellertid endast utgöra en upp-sättning metoder av flera andra som skall användas för en återhållsam översyn och den bör ej tillämpas om
det inte finns goda grunder härför,
25. ger sitt stöd till frivilligt offentliggörande av bankerna av deras kapitalförhållande eller deras större
finansiella risker och de tekniker de använder för riskhantering som ett bidrag till förbättrad marknadsdi-sciplin; instituten skall emellertid inte tvingas att för allmänheten offentliggöra de enskilda minimikapital-krav som uppställts av tillsynsmyndigheterna eftersom detta skulle äventyra det slutliga förhållandet då
detta skulle uppfattas som en värdering av tillsynsmyndigheten och orsaka konkurrensstörningar,
26. uppmanar kommissionen att göra allt som står i dess makt för att se till att EU-banker inte diskri-
mineras av amerikanska myndigheter inom ramen för Graham-Leach-Bliley-akten, och att eftersträva ensnar lösning på konflikten mellan Förenta staterna och EU i frågan,8.8.2001 SV C 223/365 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 17 november 2000
27. anser att det på grund av konkurrensneutraliteten måste bli tillåtet för samtliga kreditinstitut oavsett
juridisk form att tillföra grundkapital via utomstående, under förutsättning att kapital som tillförts på dettasätt är permanent, kan täcka förluster och inte kan återtas av utomstående,
28. begär att man skall göra sitt yttersta för att se till att de nya reglerna inte gör det svårare för små
och medelstora företag att uppnå finansieringslån, även om man inser att kapitalbasbestämmelser måste
utformas för att skydda spararna och för att minimera systemriskerna så är dessa instrument alltför trubb-
iga för att de direkt eller på ett övergripande sätt skall kunna tillämpas på finansiering åt små och medel-stora företag vilka borde behandlas med hjälp av åtgärder för att främja riskkapital; anser i alla händelseratt medan högriskföretag i framtiden kan komma att beläggas med en större kapitalbas vilket kan komma
att återspeglas i kostnaderna för finansieringslån, måste företag som löper låga eller medelhöga risker (som
till de större delen utgörs av små och medelstora företag) få det lättare att uppnå finansiering med hjälp avde nya reglerna, bland annat genom att säkerhet ges större erkännande (inklusive inteckningssäkerhet),
29. erkänner inte bara den stora betydelsen av ett snabbt genomförande av nya lagstadgade kapitalkrav
utan också behovet av flexibilitet och att lagstiftningen uppdateras; är beredd att överväga förslag till över-
syn av lagstiftningsprocessen för att underlätta flexibilitet, snabbt genomförande och uppdatering av lag-
stiftningen om nya lagstadgade kapitalkrav; påminner i detta sammanhang om den gemensamma förklar-ing som undertecknats av parlamentet, rådet och kommissionen om medbeslutandeförfarandet, enligtvilken samtliga tre institutioner förpliktar sig att samarbeta i god tro i syfte att jämka samman sina stånd-
punkter så långt som möjligt för att rättsakter där så är möjligt skall kunna antas vid första behandlingen;
är beredd att beakta nya förslag till en framtida revidering av denna gemensamma förklaring i syfte attytterligare snabba på medbeslutandeförfarandena när det gäller att utarbeta och uppdatera lagstiftning,
30. uppmanar parlamentet, kommissionen och rådet att samarbeta och att så snart som möjligt i lag-
stiftningsförfarandet både formellt och informellt ägna sig åt rådfrågning, och visa politisk vilja att enas om
övergripande principer i syfte att möjliggöra att nödvändiga lagändringar antas så fort som möjligt, helst
under första behandlingen,
31. framhåller vikten av att bibehålla en jämbördig konkurrenskraft mellan USA:s och EU:s banker och
investeringsbolag och uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att trycka på för att under en över-
enskommen tidsperiod få till stånd ett moratorium för genomförandet av det reviderade överenskommel-sen, för att ge ledamöterna Baselkommitténs möjlighet att godkänna lagstiftningen om tillämpningen och
se till att överenskommelsen kan träda i kraft samtidigt i alla länder,
32. välkomnar kommissionens förslag om att inrätta en ”2005-grupp” med företrädare från kommis-
sionen, parlamentet och rådet i syfte att se över och underlätta ett snart genomförande av handlingsplanenför finansiella tjänster; uppmanar denna grupp att överväga möjligheten till ett snabbare antagande avhandlingsplanen (inklusive den nya Baselöverenskommelsen), och att presentera alternativ för behandlingi Europaparlamentet inom sex månader efter denna resolutions antagande,
33. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet och kommissionen.
2. Ombudsmannens ämbetsutövning
A5-0293/2000
Europaparlamentets resolution om ändring avEuropaparlamentets beslut avden 9 mars 1994 om
föreskrifter och allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
Cdash med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och särskilt artikel 21, 195
och 279 däri samt artikel 20 d i Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapenoch artikel 107 d i Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen,
Cdash med beaktande av sitt beslut 94/262/EKSG, EG, Euratom av den 9 mars 1994 om föreskrifter och
allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning(
1),
(1) EGT L 113, 4.5.1994, s. 15.C 223/366 SV 8.8.2001 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Fredag 17 november 2000