Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om överflyttning av last- och passagerarfartyg mellan register inom gemenskapen

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. BAKGRUND OCH SKÄL

I mars 1991 antog rådet förordning (EEG) nr 613/91 om överflyttning av fartyg från ett register till ett annat inom gemenskapen. Syftet med förordningen är att minska de kostnader och administrativa rutiner som omregistrering inom gemenskapen innebär. På så sätt skulle konkurrenskraften hos gemenskapens sjöfart stärkas, samtidigt som sjösäkerheten skulle upprätthållas i enlighet med internationella konventioner.

I förordningen har man gjort en avvägning mellan den inre marknadens behov (avskaffande av tekniska hinder för omregistrering mellan medlemsstater) och de krav som sjösäkerheten ställer (hög fartygssäkerhet och gott miljöskydd). Grundtanken är att man på Europaplanet bör lägga fast IMO-konventionernas säkerhetsnormer.

Genom förordningen förlorade medlemsstaterna rätten att av tekniska skäl - som följer av tre IMO-konventioner (SOLAS 1974, LL 1966 [1966 år internationella lastlinjekonvention] och MARPOL 73/78) - vägra att registrera lastfartyg som är registrerade i en annan medlemsstat, uppfyller kraven i ovannämnda konventioner och som medför giltiga certifikat och godkänd utrustning. För omregistrering av fartyg, som uppfyller dessa villkor, krävs därför endast att den mottagande flaggstatens sjöfartsmyndighet efter eget beslut besiktigar dem för att styrka att deras aktuella tillstånd motsvarar deras certifikat. Kvarstående meningsskiljaktigheter mellan medlemsstaterna om tolkningen av de krav och bestämmelser där konventionerna ger parterna handlingsfrihet hänskjuts till kommissionen. Där fattas sedan beslut med bistånd av en kommitté med företrädare för medlemsstaterna och under ordförandeskap av en företrädare för kommissionen.

Det har nu gått mer än tio år sedan förordning (EEG) nr 613/91 av den 1 januari 1992 trädde i kraft. Det är därför rimligt att satsa på en förbättring av gemenskapens bestämmelser om omregistrering av fartyg. Det finns tre viktiga skäl till detta:

- För det första har det sedan förordningen antogs internationellt och på gemenskapsplanet skett en betydande utveckling av den tillämpliga lagstiftningen. Det är inte bara så att IMO har reviderat internationella konventioner inom området och i samband med detta antagit resolutioner. Av större betydelse är att gemenskapen sedan dess antagit en omfattande del av sitt regelverk för sjösäkerhet. Andra rättsakter som kan ha betydelse för den aktuella förordningens tillämpningsområde har antagits och därefter - i vissa fall på ett genomgripande sätt - ändrats utan att de formellt knutits samman med den aktuella förordningen. Av betydelse för förordningens tillämpningsområde är t.ex. rådets direktiv 98/18/EG (om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg) [1]. För lydelsen av vissa av förordningens bestämmelser är t.ex. följande direktiv av betydelse: rådets direktiv 94/57/EG (om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför besiktningar och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed) [2], rådets direktiv 95/21/EG [om tillämpning av internationella normer för säkerhet på fartyg, förhindrande av förorening samt boende- och arbetsförhållanden ombord på fartyg som anlöper gemenskapens hamnar och framförs i medlemsstaternas territorialvatten (hamnstatskontroll) [3]] samt rådets direktiv 96/98/EG (om marin utrustning) [4].

[1] EGT L 144, 15.5.1998, s. 1, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv .../.../EG (EGT L ..., ..., s. ...).

[2] EGT L 319, 12.12.1994, s. 20, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

[3] EGT L 157, 7.7.1995, s. 1, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

[4] EGT L 46, 17.2.1997, s. 25, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

- För det andra har man vunnit värdefulla erfarenheter vid tillämpningen av förordningen. Kommissionens information om tillämpningen bygger huvudsakligen på uppgifter som samlats in i samband med den administrativa fasen av överträdelseförfaranden som inletts på grund av klagomål från fartygsoperatörer. Information bygger också på färska inlagor från fartygsägare i gemenskapen. De senare har lyft fram frågor som t.ex. att det fortfarande förekommer att tolkningarna av konventionerna avviker från varandra samt sambandet mellan omregistrering av fartyg och flaggmedlemsstaternas befogenheter. Fartygsägarna kräver bland annat att förordningens tillämpningsområde skall utsträckas till att omfatta även passagerarfartyg.

- Slutligen kommer de rådande svårigheterna sannolikt att öka i samband med EU:s utvidgning, som kommer att få betydande kvantitativa och kvalitativa effekter för gemenskapens fartygsflotta. Svårigheterna kommer också att bli mer framträdande eftersom fartygsägare kan komma att lämna in fler ansökningar om omregistreringar inom gemenskapen.

2. FÖRSLAGETS INNEHÅLL

Allmänt

Syftet med förslaget är att åstadkomma förbättringar inom tre huvudområden:

- Att utsträcka förordningens tillämpningsområde till att omfatta även passagerarfartyg.

- Att åstadkomma bättre samband med annan gemenskapslagstiftning om sjösäkerhet.

- Att stärka och bygga ut samarbetet mellan de nationella sjöfartsmyndigheterna.

Utvidgning av förordningens tillämpningsområde till att omfatta även passagerarfartyg

Enligt artikel 2 i förordning (EEG) nr 613/91 gäller den för lastfartyg med en bruttodräktighet på 500 ton och däröver. I samband med att förordningen antogs diskuterades huruvida den också skulle omfatta passagerarfartyg. Kommissionen och medlemsstaternas experter kom emellertid slutligen fram till att det vid den aktuella tidpunkten inte var motiverat att ta med passagerarfartygen. Skälen var att passagerarfartyg har egenskaper och användningsområden som gör att de skiljer sig åt från lastfartyg. Det fanns också skillnader i tolkningen av konventionerna. Kommissionen åtog sig ändå - som framgår av motiveringen till den föreslagna gamla förordningen - att så snart som möjligt på nytt utreda möjligheten av att ta med passagerarfartyg. 1996 aviserade kommissionen - i motiveringen till det förslag som ledde till antagandet av direktiv 98/18/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg - sin avsikt att föreslå en ändring av förordningen så att den skulle omfatta även passagerarfartyg.

Sedan den aktuella förordningen antogs har det internationella regelverket för passagerarfartyg skärpts, utvidgats och förfinats. Det har skett genom att IMO antagit ett betydande antal ändringar av SOLAS 1974 och genom att tolkningarna av konventionens bestämmelser och normer har blivit mer samstämmiga. I och med antagandet av direktiv 98/18/EG inrättades ett fullständigt harmoniserat, gemenskapsomfattande tekniskt regelverk för passagerarfartyg i inrikesfart som är byggda efter den 1 juli 1998. Detta enhetliga regelverk skärptes och utvidgades genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/25/EG (om specifika stabilitetskrav för ro-ro-passagerarfartyg) [5] och Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/24/EG (om ändring av rådets direktiv 98/18/EG om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg) [6].

[5] EGT L 123, 17.5.2003, s.22

[6] EGT L 123, 17.5.2003, s.18

Ur teknisk synpunkt finns det inget avgörande skäl för att man skall tillämpa olika normer för passagerarfartyg beroende på om de används kommersiellt i inrikes- eller utrikesfart. Vid utövandet av flaggstaternas skyldigheter i EU använder sig de flesta nationella myndigheter, och de klassificeringssällskap som verkar på deras vägnar, av samma normer för besiktningar av passagerarfartyg, utan att göra någon åtskillnad beroende på om de används i inrikes- eller utrikesfart.

Denna praxis - i förening med förfiningen av det internationella regelverket för passagerarfartyg och med den ökande samstämmigheten av tolkningarna av SOLAS 1974 - har föranlett kommissionen att föreslå följande: Bestämmelserna för omregistrering i förordning (EEG) nr 613/91 skall utsträckas till att gälla alla passagerarfartyg som byggts på eller efter det datum för direktivets genomförande (1 juli 1998) som anges i direktiv 98/18/EG, eller som byggts före detta datum men som certifierats enligt kraven i SOLAS 1974 för fartyg byggda den 1 juli 1998 eller senare.

Bättre samband med annan gemenskapslagstiftning om sjösäkerhet

Merparten av gemenskapens regelverk för sjösäkerhet har antagits efter det att förordning (EEG) nr 613/91 antogs. Därför är det viktigt att på ett ändamålsenligt sätt förbinda den nya förordningen med en rad av gemenskapens rättsakter. Det gäller framför allt följande:

- Direktiv 94/57/EG beträffande klassificeringssällskap. Det görs genom en direkt hänvisning till direktivet i fråga om definitionen av begreppet "erkänd organisation".

- Direktiv 96/98/EG om marin utrustning. Det görs genom en direkt hänvisning till direktivet när begreppet "typgodkänd utrustning" nämns i den föreslagna förordningens artikel 4.1.

- Direktiv 95/21/EG beträffande hamnstatskontroll av sjöfart. Detta direktiv måste förbindas med den nya förordningen för att förhindra att det genom tillämpningen av artikel 7 b i direktivet - dvs. förbudet för vissa fartyg att få tillträde till hamnar i EU - uppstår oavsiktliga konsekvenser vid omregistrering av fartyg mellan två medlemsstater. Fartyg för vilka tillträde är förbjudet undantas från förordningen.

Förstärkt och utbyggt samarbete mellan de nationella sjöfartsmyndigheterna

Enligt artikel 2 b i förordning (EG) nr 613/91 får enbart fartyg, som varit i drift under en medlemsstats flagg i minst sex månader, överföras till en annan medlemsstats register med stöd av nämnda förordning.

Vid närmare eftertanke tycks det finnas goda skäl att ersätta en sådan godtycklig sex månader lång "karantän" med en bestämmelse i linje med vad som tillämpas i avtal om omklassificering ("Transfer of Class Agreements"). En sådan bestämmelse kommer att kräva ett förstärkt och utbyggt samarbete mellan de sjöfartsmyndigheter som medverkar vid omregistrering av fartyg mellan medlemsstater i gemenskapen. Enligt de nya reglerna måste sjöfartsmyndigheten i den avregistrerande flaggmedlemsstaten underrätta sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten om de förbättringar den förstnämnda myndigheten eventuellt krävt för registrering av fartyget eller förnyelse av hennes certifikat samt om outförda besiktningar. Den förstnämnda myndigheten skall också förse den sistnämnda myndigheten med fartygshistoriken. Man räknar med att på detta sätt ytterligare förenkla omregistrering och att bidra till att eventuella besiktningar, som görs av sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten, går snabbare.

Kommentarer till respektive artikel

Artikel 1

Här klargörs att syftet med förordningen är att finna en bra medelväg mellan den inre marknadens behov (fri omregistrering av fartyg mellan medlemsstater) och de krav som sjösäkerheten ställen (hög fartygssäkerhet och gott miljöskydd).

Artikel 2

Här definieras de viktigaste begreppen som används i förordningen. Definitionerna baseras på SOLAS-konventionen (den internationella konventionen om säkerheten för människoliv till sjöss, en konvention som fortlöpande revideras av IMO). Med hänsyn till utvidgningen av förordningens tillämpningsområde måste den innehålla även definitioner som rör passagerarfartyg. Även dessa definitioner motsvarar dem som finns i direktiv 98/18/EG av den 17 mars 1998 om säkerhetsbestämmelser och säkerhetsnormer för passagerarfartyg.

Punkt a i artikeln motsvarar de ändringar som införts genom artikel 8.1 i förordning (EG) nr 2099/2002 (om inrättandet av en kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg [COSS]).

Artikel 3

Här anges förordningens tillämpningsområde. Den omfattar lastfartyg enligt kriterierna i förordning (EEG) nr 613/91 samt passagerarfartyg som byggts den 1 juli 1998 eller senare, eller fartyg som byggts tidigare men som certifierats enligt kraven i SOLAS 1974 för fartyg byggda den 1 juli 1998 eller senare.

För fartyg som förbjudits tillträde till hamnar i EU i enlighet med direktiv 95/21/EG (som rör hamnstatskontroll av sjöfart) gäller inte den nya förordningens bestämmelser om fri omregistrering så länge fartygen omfattas av förbudet. Denna bestämmelse är nödvändig med hänsyn till att en del medlemsstater - i synnerhet som en följd av EU:s utvidgning - eventuellt kommer att svartlistas i enlighet med Parisavtalet. Den föreslagna lösningen, dvs. att enbart de fartyg som bryter mot bestämmelserna skall förvägras tillträde, synes vara tillräcklig för att man skall kunna hantera det relativt lilla antal av "extremfall" som förväntas uppkomma.

Artikel 4

Artikel 4 innehåller medlemsstaternas viktigaste skyldigheter i fråga om omregistrering mellan medlemsstater. Genom artikeln skapas också ett tillräckligt samband med direktiv 96/98/EG om marin utrustning.

I punkt 2 föreskrivs ett förstärkt och utbyggt samarbete mellan sjöfartsmyndigheterna i den avregistrerande flaggmedlemsstaten respektive den mottagande flaggmedlemsstaten. En viktig uppgift för myndigheten i den avregistrerande flaggmedlemsstaten är t.ex. att den måste underrätta myndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten om de eventuella förbättringar den krävt för registrering av fartyget eller förnyelse av hennes certifikat samt om outförda besiktningar.

Sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten får göra begränsade besiktningar för att förvissa sig om att fartyget uppfyller konventionernas normer för säkerhet och förhindrande av förorening. Det föreskrivs uttryckligen att sådana besiktningar skall ske inom skälig tid och att ärendena skall hänskjutas till kommissionen om det inte kan styrkas att fartygets skick överensstämmer med hennes certifikat och intyg.

Artikel 5

Här regleras utfärdande och förnyelse av certifikat. Inget har ändrats jämfört med bestämmelserna i förordning (EEG) nr 613/91.

Artikel 6

Här behandlas kommissionens roll i det fall en medlemsstat vägrar registrera ett fartyg. Vidare behandlas hur kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) i detta sammanhang skall bistå i frågor som rör tolkningen och tillämpningen av förordningen. Inga väsentliga förändringar har gjorts jämfört med bestämmelserna i förordning (EG) nr 613/91. Särskilt viktigt är att man behållit den skyddsklausul som införts med stöd av artiklarna 95 och 174 i fördraget och som får tillämpas när det föreligger allvarliga risker för säkerheten eller miljön.

Artikel 7

Här behandlas den kommitté (COSS) som i enlighet med artikel 8.2 i förordning (EG) nr 2099/2002 har inrättats för att bistå kommissionen med tolkningen och tillämpningen av förordningen.

Artikel 8

Här föreskrivs att varje medlemsstat årligen skall lämna in en officiell kortfattad rapport om hur förordningen tillämpats.

Artikel 9

Här behandlas frågan om revideringar av konventionerna i enlighet med artikel 8.2 i förordning (EG) nr 2099/2002 (beträffande kommittén för sjösäkerhet och förorening från fartyg, [COSS]).

Artikel 10

För tydlighetens och enkelhetens skull har man valt den lösning som innebär att förordning (EEG) nr 613/91 upphävs och ersätts med den nya förordningen. (Alternativet skulle ha varit att föra in ändringar i merparten av den gamla förordningens artiklar.)

Artikel 11

Ingen kommentar behövs.

2003/0180 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om överflyttning av last- och passagerarfartyg mellan register inom gemenskapen

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [7],

[7] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [8],

[8] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [9],

[9] EGT C [...], [...], s. [...].

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [10], och

[10] EGT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

1) För att förverkliga en inre marknad som fungerar väl måste man undanröja tekniska hinder för omregistrering av last- och passagerarfartyg mellan medlemsstater i gemenskapen. Åtgärder för att underlätta omregistrering av sådana fartyg behövs också för att sänka de kostnader och förenkla de administrativa rutiner som är förknippade med en omregistrering. På så sätt skulle villkoren för gemenskapens sjöfart förbättras och dess konkurrenskraft stärkas.

2) Samtidigt är det nödvändigt att i enlighet med internationella konventioner trygga en god fartygssäkerhet och ett gott miljöskydd.

3) Genom kraven i 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS 1974), 1966 års internationella lastlinjekonvention (LL 1966) samt 1973 års internationella konvention om förhindrande om förorening från fartyg - i dess senaste lydelse enligt ändringen genom 1978 års protokoll, MARPOL 73/78 - skapas förutsättningar för god sjösäkerhet och ett gott miljöskydd. Genom 1969 års internationella konvention om skeppsmätning inrättades ett enhetligt regelverk för mätning av dräktighet.

4) Det internationella regelverket för passagerarfartyg har skärpts, utvidgats och förfinats genom att Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) antagit ett betydande antal ändringar av SOLAS 1974 och genom att tolkningarna av konventionens bestämmelser och normer har blivit mer samstämmiga.

5) Omregistrering av fartyg, som för någon av medlemsstaternas flaggor, mellan olika medlemsstater bör inte få försvåras av tekniska hinder. Förutsättningen är dock att fartygen har certifierats enligt kraven i tillämpliga internationella konventioner. Certifieringen skall ha gjorts av flaggstaten eller - på dennas vägnar - av någon av de organisationer som är erkänd enligt rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed [11].

[11] EGT L 319, 12.12.1994, s. 20, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

6) För att sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten skall kunna fatta ett snabbt och välgrundat beslut bör sjöfartsmyndigheten i den avregistrerande flaggmedlemsstaten förse den myndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten med alla relevanta uppgifter om fartygets skick och utrustning. Sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten bör likväl ha rätt att besiktiga fartyget för att förvissa sig om hennes skick och utrustning.

7) För fartyg som förbjudits tillträde till EU:s hamnar enligt artikel 7 b i direktiv 95/21/EG av den 19 juni 1995 beträffande hamnstatskontroll av sjöfart [12] bör möjligheten att överflytta fartyget till ett annat flaggstatsregister inom gemenskapen inte få utnyttjas förrän förbudet upphävts.

[12] EGT L 157, 7.7.1995, s. 1, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

8) Enligt tillämpliga internationella konventioner överlåts viktiga tolkningsfrågor till de enskilda parterna i konventionen. På grundval av sina egna tolkningar av tillämpliga konventioner utfärdar medlemsstaterna till alla fartyg, som för respektive medlemsstats flagg och som omfattas av bestämmelserna i konventionerna, certifikat som intygar att fartygen uppfyller bestämmelserna. Medlemsstaterna tillämpar nationella tekniska föreskrifter där vissa av dem innehåller andra krav än dem som finns i konventionerna och tillhörande tekniska normer. Därför bör det inrättas ett välfungerande förfarande för att komma till rätta med de skillnader i tolkningen av gällande krav som kan uppstå i samband med en begäran om överflyttning av ett fartyg till ett register i en annan medlemsstat.

9) Varje medlemsstat bör överlämna en årlig kortfattad rapport till kommissionen så att tillämpningen av denna förordning kan övervakas.

10) De åtgärder som erfordras för tillämpningen av denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [13].

[13] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

11) Denna förordning innebär en betydande skärpning och utvidgning av rådets förordning (EEG) nr 613/91 av den 4 mars 1991 om överflyttning av fartyg från ett register till ett annat inom gemenskapen [14]. Förordning (EEG) nr 613/91 bör därför upphävas.

[14] EGT L 68, 15.3.1991, s. 1, i dess senast ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2099/2002.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med denna förordning är att undanröja tekniska hinder för omregistrering av last- och passagerarfartyg mellan medlemsstater inom gemenskapen, samtidigt som god sjösäkerhet och gott miljöskydd skall upprätthållas i överensstämmelse med internationella konventioner.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

a) konventioner: 1974 års internationella konvention om säkerheten för människoliv till sjöss (SOLAS 1974), 1996 års internationella lastlinjekonvention (LL 1966), 1969 års internationella konvention om skeppsmätning samt den internationella konventionen om förhindrande av förorening från fartyg (MARPOL 73/78) i deras aktuella lydelser, liksom tillhörande rättsligt bindande resolutioner som antagits av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO).

b) krav: de krav på säkerhet och förhindrande av förorening som fastställs i konventionerna.

c) certifikat: certifikat som i enlighet med konventionerna utfärdats av en medlemsstat eller - på dess vägnar - av en erkänd organisation.

d) passagerarfartyg: fartyg som befordrar mer än 12 passagerare.

e) passagerare: varje person med undantag av

i) befälhavaren och besättningsmedlemmarna, liksom varje annan person som i någon egenskap är anställd för eller sysselsatt med verksamheten på det aktuella passagerarfartyget, och

ii) barn under ett års ålder.

f) inrikes fart: resa till sjöss från en medlemsstats hamn och tillbaka till samma hamn eller till en annan hamn i samma medlemsstat.

g) utrikes fart: resa till sjöss i riktning från en medlemsstats hamn till en hamn utanför den medlemsstaten, eller i omvänd riktning.

h) lastfartyg: fartyg som har en bruttodräktighet på 500 ton eller däröver och som inte är passagerarfartyg.

i) erkänd organisation: organisation som erkänts i enlighet med artikel 4 i direktiv 94/57/EG.

Artikel 3

Tillämpningsområde

1. Denna förordning omfattar följande fartyg:

a) Lastfartyg som medför giltiga certifikat och som

i) byggts den 25 maj 1980 eller senare, eller

ii) byggts före detta datum men som certifierats av en medlemsstat eller - på dess vägnar - av en erkänd organisation certifierats i enlighet med de bestämmelser för nya fartyg som är fastställda i SOLAS 1974, eller - i fråga om kemikalietankfartyg och gasfartyg - i enlighet med tillämpliga normsamlingar för fartyg byggda den 25 maj 1980 eller senare.

b) Passagerarfartyg i inrikes och/eller utrikes fart vilka medför giltiga certifikat och som

i) byggts den 1 juli 1998 eller senare, eller

ii) byggts före detta datum men som certifierats av en medlemsstat eller - på dess vägnar - av en erkänd organisation i enlighet med de krav som gäller för fartyg byggda den 1 juli 1998 eller senare och som är fastställda i

- direktiv 98/18/EG för fartyg i inrikes fart,

- SOLAS 1974 för fartyg i utrikes fart.

2. Denna förordning omfattar inte fartyg som förbjudits tillträde till medlemsstaternas hamnar i enlighet med artikel 7 b i direktiv 95/21/EG.

Artikel 4

Överflyttning av fartyg mellan register

1. En medlemsstat får inte, av tekniska skäl som följer av konventionerna, vägra att registrera ett fartyg, som är registrerat i en annan medlemsstat, uppfyller föreskrifterna och medför giltiga certifikat samt har utrustning som är godkänd eller typgodkänd i enlighet med rådets direktiv 96/98/EG av den 20 december 1996 om marin utrustning [15].

[15] EGT L 46, 17.2.1997, s. 25, i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv 2002/84/EG (EGT L 324, 29.11.2002, s. 53).

För att uppfylla sina skyldigheter i enlighet med regionala miljöpolitiska styrmedel som ratificerats före den 1 januari 1992 får medlemsstaterna införa ytterligare bestämmelser i överensstämmelse med de icke-bindande bilagorna till konventionerna.

2. När en sjöfartsmyndighet i en medlemsstat får en begäran om överflyttning till ett register i en annan medlemsstat, skall myndigheten i den avregistrerande flaggmedlemsstaten förse sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten med all relevant information om fartyget, i synnerhet om hennes skick och utrustning. Informationen skall innehålla fartygshistoriken och i tillämpliga fall en förteckning över de förbättringar som den avregistrerande flaggmedlemsstaten krävt för registrering av fartyget eller förnyelse av hennes certifikat samt över outförda besiktningar. Sjöfartsmyndigheterna skall samarbeta för att sörja för att bestämmelserna i denna punkt tillämpas i vederbörlig ordning.

3. Sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten får besiktiga fartyget för att förvissa sig om att hennes skick och utrustning motsvarar de certifikat som avses i artikel 3.

Besiktningen skall göras inom skälig tid.

Om sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten som resultat av besiktningen inte kan styrka att fartyget överensstämmer med hennes certifikat och intyg, skall den i enlighet med artikel 6.1 underrätta kommissionen därom.

Artikel 5

Certifikat

Vid omregistrering skall sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten utfärda certifikat på samma villkor som gäller i den medlemsstat där fartyget var registrerat tidigare.

I den mån inga nya krav ställs på befintliga fartyg får sjöfartsmyndigheten i den mottagande flaggmedlemsstaten vid tidpunkten för förnyelse, förlängning eller översyn av certifikat inte uppställa andra krav än dem som ursprungligen gällde för utfärdandet av certifikat med normal giltighetstid.

Artikel 6

Vägran att överflytta till annan medlemsstats register; tolkningsfrågor

1. En mottagande flaggmedlemsstat skall utan dröjsmål underrätta kommissionen om varje vägran att utfärda nya certifikat av skäl som grundas på meningsskiljaktigheter i tolkningarna av de krav eller bestämmelser som konventionerna överlåter åt parterna i konventionen att själva besluta om.

Om kommissionen inte inom en månad underrättas om att de berörda medlemsstaterna nått en överenskommelse, skall den vidta åtgärder för att fatta beslut i enlighet med förfarandet i artikel 7.2.

2. Om en medlemsstat anser att ett fartyg inte kan registreras i enlighet med artikel 4 då det föreligger andra orsaker än de som nämns i punkt 1 och som innebär allvarliga risker för sjösäkerheten eller miljön, får registreringen uppskjutas högst tre månader.

Medlemsstaten skall utan dröjsmål hänskjuta ärendet till kommissionen och därvid uppge varför registreringen har uppskjutits. Uppskovet skall fastställas eller upphävas i enlighet med förfarandet i artikel 7.2.

3. Den kommitté som anges i artikel 7 får rådfrågas av kommissionen i alla frågor med anknytning till tolkningen och tillämpningen av denna förordning, framför allt när det gäller att sörja för att sjösäkerheten och miljöskyddet inte försämras.

Artikel 7

Kommitté

1. Kommissionen skall bistås av den kommitté för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (COSS) som inrättats genom artikel 3 i förordning (EG) nr 2099/20002.

2. När denna punkt åberopas skall artiklarna 5 och 7 i rådets beslut 1999/468/EG tillämpas med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i samma beslut.

Den period som föreskrivs i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara två månader.

Artikel 8

Rapportering

Varje medlemsstat skall årligen överlämna en kortfattad rapport till kommissionen om hur förordningen tillämpats. Rapporten skall innehålla statistiska uppgifter om omregistreringar av fartyg och en beskrivning av de särskilda åtgärder som vidtagits för att tillämpa förordningen, däribland insatser för att informera berörda parter, samt en förteckning över problem som uppkommit i samband med tillämpningen.

Artikel 9

Ändringar

Ändringar av konventionerna får undantas från tillämpningsområdet för denna förordning i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002.

Artikel 10

Upphävande

Förordning (EEG) nr 631/91 upphävs härmed.

Artikel 11

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

Politikområde(n): Sjöfart

Verksamhet(er): Förbättring av gemenskapens bestämmelser om sjösäkerhet

Åtgärdens beteckning:

Förslag till förordning om överflyttning av last- och passagerarfartyg mellan register inom gemenskapen

DEN FÖRESLAGNA ÅTGÄRDEN HAR INGA BUDGETKONSEKVENSER FÖR GEMENSKAPEN.

1. BERÖRDA BUDGETRUBRIKER (nummer och beteckning)

Ej tillämpligt.

2. ALLMÄNNA UPPGIFTER

2.1 Sammanlagda anslag för åtgärden (del B): milj. euro i åtagandebemyndiganden

Ej tillämpligt.

2.2 Tillämpningsperiod:

Ej tillämpligt.

2.3 Flerårig total utgiftsberäkning:

Ej tillämpligt.

a) Förfalloplan för åtagandebemyndiganden/betalningsbemyndiganden (finansiellt stöd) (se punkt 6.1.1)

Milj. euro (avrundat till tre decimaler)

>Plats för tabell>

b) Tekniskt och administrativt stöd och stödutgifter (se punkt 6.1.2)

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

c) Total budgetkonsekvens i form av personalutgifter och övriga administrativa utgifter (se punkterna 7.2 och 7.3).

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

2.4 Förenlighet med den ekonomiska planeringen och budgetplanen

[X] Förslaget är förenligt med gällande ekonomisk planering.

Förslaget kräver omfördelningar under den berörda rubriken i budgetplanen,

i nödvändiga fall med stöd av bestämmelserna i det interinstitutionella avtalet

2.5 Påverkan på inkomsterna: [16]

[16] Närmare uppgifter återfinns i den separata förklaringen.

[X] Inkomsterna påverkas inte (gäller tekniska aspekter på genomförandet av en åtgärd).

ELLER

Konsekvenserna för inkomsterna blir följande:

(Obs! Den metod som använts för att beräkna påverkan på inkomsterna skall redovisas närmare på ett separat blad som bifogas denna finansieringsöversikt.)

Milj. euro (avrundat till en decimal)

>Plats för tabell>

(Om flera budgetrubriker påverkas skall varje rubriks nummer anges i tabellen.)

3. BUDGETTEKNISKA UPPGIFTER

Ej tillämpligt.

>Plats för tabell>

4. RÄTTSLIG GRUND

Artikel 80.2 i fördraget.

5. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN OCH SKÄL FÖR ÅTGÄRDEN

5.1 Behovet av gemenskapsåtgärder [17]

[17] Närmare uppgifter återfinns i den separata förklaringen.

5.1.1 Mål för åtgärden

Att ytterligare underlätta omregistrering av fartyg mellan medlemsstater inom gemenskapen. Att stärka konkurrenskraften hos gemenskapens sjöfart samtidigt som internationella sjösäkerhetsnormer skall följas.

5.1.2 Förhandsutvärdering

Ej tillämpligt.

5.1.3 Åtgärder som vidtagits till följd av slututvärderingen

Ej tillämpligt.

5.2 Planerad verksamhet och villkor för finansiering via budgeten

Ej tillämpligt.

5.3 Genomförandebestämmelser

Åtgärden förvaltas direkt av kommissionen med fast, redan befintlig personal.

6. BUDGETKONSEKVENSER

6.1 Totala budgetkonsekvenser för avsnitt B (för hela programperioden)

Inga budgetkonsekvenser - punkterna 6.1.1 -6.2 är inte tillämpliga.

6.1.1 Finansiellt stöd

Åtagandebemyndiganden i milj. euro (avrundat till tredje decimalen)

>Plats för tabell>

6.2 Kostnadsberäkning per åtgärd för del B (för hela programtiden) [18]

[18] Närmare uppgifter återfinns i den separata förklaringen.

(Om det i en övergripande åtgärd förekommer flera konkreta insatser skall det för var och en av dessa redovisas detaljer som gör det möjligt att bedöma omfattning och kostnad för genomförandet.)

Åtagandebemyndiganden, milj. euro (avrundat till tre decimaler)

>Plats för tabell>

Redogör vid behov för beräkningsmetoderna.

7. EFFEKTER PÅ PERSONALRESURSER OCH ADMINISTRATIVA UTGIFTER

Ingen inverkan på personalkostnaderna. Åtgärden förvaltas av befintlig personal. Punkterna 7.1 och 7.2 är inte tillämpliga.

Ingen specifik inverkan på administrationskostnaderna. Den kommitté som inrättats genom den ändrade förordningen har aldrig sammanträtt (sedan 1991). Eventuella frågor skall tas upp i kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening (COSS). Där behandlas frågor som uppkommer inom ramen för en mängd olika direktiv och förordningar som rör sjösäkerhet. Punkt 7.3 är inte tillämplig.

7.1 Personalbehov för åtgärden

>Plats för tabell>

7.2. Total budgetkonsekvens av ytterligare personalbehov

>Plats för tabell>

Beloppen avser totala utgifter för 12 månader.

7.3. Övriga administrativa utgifter till följd av åtgärden

>Plats för tabell>

Beloppen avser totala utgifter för 12 månader.

1Ange vilken typ av kommitté samt vilken av de två kategorierna den tillhör.

>Plats för tabell>

8. UPPFÖLJNING OCH UTVÄRDERING

8.1. Metod för uppföljning

och

8.2. Planerad form och tidsplan för utvärderingar

Varje medlemsstat skall årligen överlämna en kortfattad rapport till kommissionen (artikel 8).

9. BESTÄMMELSER OM BEDRÄGERIBEKÄMPNING

Ej tillämpligt.

KONSEKVENSANALYS FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAG, SÄRSKILT SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

Förslagets titel

Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om överflyttning av last- och passagerarfartyg mellan register inom gemenskapen

Dokumentets referensnummer

KOM(2003) 478 slutlig

Förslaget

1. Varför behövs det, med tanke på subsidiaritetsprincipen, gemenskapslagstiftning på detta område, och vilka är huvudmålen?

Huvudsyftet med förslaget är att - på grundval av de erfarenheter som vunnits vid tillämpningen - skärpa och utvidga vissa delar av det regelverk som införts genom rådets förordning (EEG) nr 613/91. För att åstadkomma klarhet i rättsläget och för enkelhetens skull upphävs förordning (EEG) nr 613/91 och ersätts med den nya förordningen. En rättsakt i form av en förordning är den lämpligaste åtgärd gemenskapen kan vidta för att revidera en befintlig förordning.

Konsekvenser för företagen

2. Vilka påverkas av förslaget?

- Vilka näringsgrenar?

- Rederier som bedriver fraktfart eller inrikes passagerarfart i medlemsstaterna.

- Vilken storlek har företagen som berörs (vilken andel små och medelstora företag)?

- Storleksordningen varierar kraftigt bland de företag som berörs, allt från rederier som äger ett enda fartyg till rederier med mycket större flottor.

- Finns dessa företag inom vissa speciella geografiska områden i gemenskapen?

- Inom samtliga EU:s medlemsstater, eftersom alla nationella tillsynsmyndigheter påverkas i sin roll som flaggstater.

3. Vad måste företagen göra för att följa förslaget?

Inga särskilda åtgärder är nödvändiga. Förordningen syftar till att ytterligare förenkla omregistrering av fartyg mellan medlemsstater inom gemenskapen.

4. Vilka ekonomiska verkningar förväntas förslaget få?

Positiva effekter på konkurrenskraften förväntas som ett resultat av en sänkning av de kostnader och en minskning av de administrativa rutiner som är förknippade med en omregistrering.

5. Innehåller förslaget åtgärder för att ta hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda situation (inskränkningar eller skillnader i kraven, el. dyl.)?

Nej.

Samråd

6. Förteckning över organisationer som rådfrågats och redogörelse för deras viktigaste synpunkter.

Följande organisationer inbjöds till och deltog i samrådsmötet:

- Europeiska redareföreningen (European Community Shipowners Association, ECSA)

- Europeiska transportarbetarfederationen (European Transport Workers' Federation, ETF)

- Internationella sammanslutningen av klassificeringssällskap (International Association of Classification Societies, IACS)

Aktörerna uttryckte sitt stöd för kommissionens förslag, framför när det gällde utvidgningen av tillämpningsområdet till att omfatta även passagerarfartyg samt i fråga om avskaffandet av skyldigheten att föra en medlemsstats flagga minst sex månader innan man får utnyttja möjligheten till fri omregistrering enligt förordningen.