A4-0172/98

Resolution om meddelandet från kommissionen «Mot ett program för städer inom Europeiska unionen» (KOM(97)0197 - C4-0235/97)

Europaparlamentet utfärdar detta förslag till resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande (KOM(97)0197 - C4-0235/97),

- med beaktande av resolutionsförslaget från Spaak om storstäder (B4-0591/95),

- med beaktande av sin resolution av den 29 juni 1995 om kommissionens dokument «Europa 2000+ samarbete för fysisk planering inom Europa» (KOM(94)0354 - C4-0216/95) (( EGT C 183, 17.7.1995, s. 39.)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 28 oktober 1993 om framtiden för gemenskapsinitiativ under srukturfonderna (( EGT C 315, 22.11.1993, s. 245.)), av den 17 december 1993 om problem och utsikter för tätorter (( EGT C 20, 24.1.1994, s. 511.)), av den 3 maj 1994 (( EGT C 205, 25.7.1994, s. 111.)), och av den 28 mars 1996 om gemenskapsinitiativen (( EGT C 117, 22.4.1996, s. 70.)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 16 december 1988 om miljön i stadsområden ((EGT C 12, 16.1.1989, s. 370.)), av den 12 september 1991 om stadsmiljö ((EGT C 267, 14.10.1991, s. 156.)) och resolutionsförslaget om stadsmiljö (B4-0532/95),

- med beaktande av kommissionens grönbok om stadsmiljö (KOM(90)0218) och rådets resolution i samma ämne,

- med beaktande av yttrandet från Regionkommittén,

- med beaktande av yttrandet från Ekonomiska och sociala kommittén,

- med beaktande av utfrågningen om kommissionens meddelande: «Mot ett program för städer inom Europeiska unionen» av den 5 februari 1998,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för regionalpolitik och yttrandena från utskottet för sysselsättning och socialfrågor, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd samt utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter och inrikesfrågor (A4-0172/98), och av följande skäl:

A. Ungefär 80 procent av medborgarna i Europeiska unionen bor i städer, vilket visar att vår kontinent är huvudsakligen urban till sin karaktär. Städerna garanterar medborgarnas livskvalitet samtidigt som de är en motor för den ekonomiska, sociala och kulturella utvecklingen.

B. Det är ett faktum att mellan två tredjedelar och tre fjärdedelar av EU:s tillgångar produceras i stadsområden, samtidigt som det är i stadskärnorna som några av de allvarligaste sociala och ekonomiska problemen i unionen förekommer.

C. Lokala, regionala och sociala aktörer ställer allt större krav på att det skall utvecklas en europeisk strategi för städerna, syftande till att harmonisera och samordna effekterna av de olika typerna av gemenskapspolitik för stadsmiljön.

D. Förutom den vanligen förekommande försämringen och nedgången av de traditionella, sociala och urbana strukturerna ställs städerna inför nya utmaningar på grund av globaliseringen av ekonomin, kunskapen, informationen och kulturen. Dessa utmaningar kan å andra sidan också utgöra möjligheter till återhämtning och utveckling.

E. Globaliseringen utsätter städerna för en allt större konkurrens, och en europeisk strategi för fysisk planering kan i detta sammanhang spela en grundläggande roll för att stärka ett balanserat stadssystem, grundat på samarbete och komplementaritet.

F. Resolutionerna från FN:s Habitat II-konferens i Istanbul 1996 förpliktar medlemsstaterna att föra en bostadspolitik som baseras på social rättvisa och hållbar miljö.

G. Gemenskapspolitiken påverkar städerna direkt, men den gör det på ett okoordinerat och ibland negativt sätt. I EG-fördraget krävs en sådan samordning genom artikel 130b, där det står att gemenskapens politik och åtgärder redan från utformningen skall inriktas på att främja en harmoniserad utveckling av gemenskapen som helhet, genom att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen, framför allt genom att minska skillnaderna mellan de olika regionerna.

H. I sina ovannämnda resolutioner ((Resolutionen av den 17 december 1993 om tätortsområden (EGT C 20, 24.1.1994) och resolutionen av den 29 juni 1995 om Europa 2000 (EGT C 17.7.1995).)) har parlamentet framhållit betydelsen av att utarbeta en stadsstrategi för Europa samt en gemenskapspolitik för fysisk planering, i syfte att samordna konsekvenserna för regionerna och städerna av gemenskapens olika politiska åtgärder.

I. Ett av de grundläggande politiska målen i det första officiella förslaget till utvecklingsprogram för det europeiska området var inrättandet av ett vittförgrenat, decentraliserat och mer balanserat stadssystem samt ett nytt förhållande mellan stad och landsbygd.

J. Strukturfonderna utgör unionens främsta finansiella instrument för genomförande av gemenskapens prioriteringar i frågor rörande städernas utveckling. Det är beklagligt att de uppgifter som kommissionen tillhandahåller i sitt meddelande om strukturåtgärderna i städer är bristfälliga.

K. Urban-initiativet har givit utmärkta resultat, både vad gäller genomförandet på plats och medborgarnas insyn i gemenskapens åtgärder. Förutom att initiativet har den stora fördelen att den stärker lokala myndigheters, frivilligorganisationers samt lokalsamhällets roll för den lokala utvecklingen, är det exempel på vilka fördelar gemenskapens insatser kan få för stadsmiljön.

L. Koncentrationen av arbetslösheten och den sociala utslagningen till städerna är ett särskilt allvarligt fenomen, och Europeiska unionen har påtagit sig en ny roll i kampen mot arbetslösheten, vilket i synnerhet framgår i det nya kapitlet om sysselsättning i Amsterdamfördraget.

M. Det är numera allmänt förekommande i hela Europa att områden med högt värderad verksamhet där det bor höginkomsttagare ligger intill områden med låg inkomstnivå, stor arbetslöshet, stort socialbidragberoende, trångboddhet och dåliga bostadsförhållanden.

N. Arbetslöshetsnivån i 15 av de 49 distrikt där programmet Urban genomförs överstiger 30 procent.

O. Städerna kan på ett avgörande sätt bidra till att begränsa sin miljöpåverkan genom att använda miljö- och energiresurser, bearbetade varor och fastighetsbeståndet på ett hållbart och effektivt sätt samt genom att kombinera lokalt partnerskap, teknisk förnyelse och organisatorisk förmåga, bland annat i syfte att bli mer attraktiva för företagen.

P. En positiv roll har spelats av de europeiska kampanjerna för hållbara och bilfria städer och samarbete mellan städerna, i enlighet med resolutionerna från FN:s konferens om miljö och utveckling i Rio de Janeiro 1992, som rekommenderar städerna att utarbeta strategier för en lokal hållbar utveckling (Agenda 21 - lokala handlingsplaner).

Q. Enligt subsidiaritetsprincipen skall beslut i unionen fattas så nära medborgarna som möjligt och principen om lokalt självstyre är ett direkt uttryck för detta.

R. Många sociokulturella och ekonomiska insatser samt insatser på gräsrotsnivå genomförs av nationella icke-statliga organisationer samt av deras motsvarigheter på EU-nivå.

S. Europeiska rådet har lagt fram en stadga om lokalt självstyre, och flertalet av medlemsstaterna i Europeiska unionen har undertecknat och ratificerat denna stadga.

T. Medborgarnas deltagande i lokala demokratiska institutioner utgör en väsentlig faktor för att främja social integrering, och en av punkterna i det europeiska medborgarskapet fastslår rätten att rösta eller ställa upp i kommunalval för utländska gemenskapsmedborgare.

U. Nästa utvidgning kommer att leda till nya utmaningar och svårigheter med avseende på stadsplaneringen, och det är nödvändigt att föregripa dessa problem genom att redan nu införliva dem i unionens analys och strategi för stadsplanering.

V. En effektiv europeisk politik för städerna kan bara lyckas om små och medelstora städer deltar.

1. Parlamentet anser att det snarast måste definieras en strategi för Europas städer, grundad på subsidiaritetsprincipen och ett erkännande av den centrala roll denna strategi spelar för städerna; strategin bör gå ut på att samordna den gemenskapspolitik som redan inverkar på städerna samt att redan vid utformningen av samtliga gemenskapsåtgärder föra in den urbana dimensionen, i det dubbla syftet att stärka unionens konkurrenskraft och förbättra dess ekonomiska och sociala sammanhållning; anser det vara nödvändigt att inte bara ekonomiska och sociala aspekter utan även principen om en hållbar utveckling ingår som en integrerad del av stadsplaneringspolitiken,

2. finner att den europeiska stadsstrategin är en oskiljaktig del av en bredare politik för fysisk planering, och understryker sina uttalanden till förmån för utvecklingen av en gemenskapspolitik för fysisk planering avsedd att samordna gemenskapspolitikens konsekvenser i EU; begär att de medlemsstater som ingår i de informella råden för den fysiska planeringen skall visa en bestämd politisk vilja, som påskyndar utarbetandet och godkännandet av utvecklingsprogrammet för det europeiska området,

3. uppmärksammar att utvecklingsprogrammet för det europeiska området prioriterar främjandet av ett vittförgrenat och decentraliserat stadssystem samt en ny jämvikt mellan stad och landsbygd; kräver att kommissionens och medlemsstaternas politik som inverkar på den fysiska planeringen stärker nätverket med små och medelstora städer för att motverka tendensen till koncentration av befolkning och ekonomisk potential i storstäderna,

4. understryker att kommissionen redan disponererar över tillräckliga medel och tillräcklig kompetens, som till exempel expertgruppen för stadsmiljö, för att samordna stadsfrågan; begär att kommissionen, när den utövar sin initiativrätt på lagstiftningsområdet samt sina verkställande befogenheter, beaktar en urban dimension i gemenskapens politik och åtgärder genom att tillämpa mekanismer för intern samordning bland sina egna enheter; anser att gemenskapen kan göra en effektiv insats för städerna genom att på ett tidigt stadium behandla deras problem och genom att i synnerhet arbeta för en balanserad regionalpolitik som kan motverka avfolkningen och säkra en livskraftig landsbygd,

5. anser att det är absolut nödvändigt att förbättra kunskapen de europeiska städernas verkliga situation, framför allt att det måste finnas tillgång till tillförlitliga och jämförbara uppgifter mellan medlemsstaterna; godkänner kommissionens förslag att övervaka städerna, och understryker sitt krav att skapa ett centrum för övervakning av den fysiska planeringen, som också bör ta sig an granskningen av stadsproblematiken, särskilt med avseende på problemen med arbetslöshet och social utslagning; uppmanar kommissionen att, inför översynen av strukturfonderna, presentera fullständig information om strukturåtgärderna i städerna under den aktuella programperioden,

Miljöaspekter

6. anser att städerna är oumbärliga aktörer och deltagare i både medlemsstaternas och gemenskapens miljöpolitik och i miljöpolitiken utanför gemenskapen; uppmanar i detta sammanhang kommissionen att stödja städernas ansträngningar att främja strategier för en hållbar utveckling,

7. kommissionen bör:

- beakta hållbarheten som en integrerad del i dess politik för städer och föra upp den på listan över nätverksstöd,

- utarbeta och utveckla jämförbara indikatorer på hållbarhet och utarbeta ett system för för översyn av hållbarhet,

- ge större stöd till lokala initiativ inom ramen för Agenda 21 och överväga en separat budgetpost för denna funktion,

- fortsätta att främja erfarenhetsutbyte,

- fortsätta att tillhandahålla ekonomiskt stöd för att främja den verksamhet som bedrivs av nätverk som arbetar med stadsplanering,

- fortsätta att stödja expertgruppen om stadsmiljö,

- utan dröjsmål lägga fram en vitbok om stadsmiljö,

- säkerställa att lokal forskning om stadsmiljöer ingår i rubriken «Morgondagens stad» i det femte handlingsprogrammet,

- upprätta ett system för kontinuerlig bedömning och granskning av befintlig politik och framtida program, även i kandidatländerna,

- säkerställa att det i samband med översynen av strukturfondsförordningen beaktas kriterier för åtgärder mot miljöföroreningar som utgör en fara för folkhälsan,

- undersöka gemenskapsinitiativens effekter på städerna,

Sociala aspekter

8. understryker städernas roll i kampen mot arbetslösheten och den sociala utslagningen och anser att gemenskapens framtida sysselsättningspolitik bör erkänna städerna som direkt berörda parter och tillämpa en partnerskapspolitik; anser att strukturfondernas nästa programperiod bör inriktas på de lokala sysselsättningsinitiativen och ge kraft åt de regionala sysselsättningspakterna,

9. anser att globaliseringen och hållbarheten för med sig en rad sociala, miljömässiga och kulturella aspekter som hänger samman med varandra, och att de utgör nyckelfaktorer i Europeiska unionens urbana dimension,

10. påminner om att handlingsprogrammet från Habitat II-konferensen 1996 grundade sina slutsatser på principerna om likabehandling, utrotning av fattigdom, främjande av familjen, civilt engagemang, partnerskap, solidaritet, samarbete och internationell samordning,

11. anser att kriterierna förurban hållbarhet hänger samman med nya former av utveckling som bygger på förändring, på att göra alla medborgare och sociala aktörer medvetna om den begränsade tillgången på resurser (vatten, luft) och frågor såsom avfallshantering, sjukvård, kultur- och miljöarv, bostäder och transporter och på varje enskild stads specifika behov; som exempel kan nämnas industri- och turiststäderna, som av olika skäl är utsatta för stora påfrestningar som påverkar deras sociala och miljömässiga infrastrukturer,

12. konstaterar att social utslagning inte bara består av fattigdom, utan även av isolering och brist på kommunikation, och anser att de europeiska städerna skulle kunna ha stort experimentellt värde som laboratorier för sociala förändringar, och att de bör utveckla innovativa samlevnadsstrategier genom att främja «informellt umgänge», som uppmuntrar till dialog och aktiv medverkan av alla socialgrupper, och då speciellt de mest utsatta,

13. konstaterar att storleken på och antalet urbana områden med ekonomiska och sociala problem samt även fattigdomen i vissa utvecklade områden ökar, och anser att man måste rusta upp bostadsområden genom ett aktivt deltagande av den lokala förvaltningen, arbetsmarknadens parter och icke-statliga organisationer,

14. uppmanar medlemsstaterna att genom den politik de bedriver på området för fysisk planering förhindra markspekulation, vilket är en av de allvarligaste orsakerna till avfolkningen i innerstäderna, samt att dessutom göra det lättare för ungdomar att få en första bostad och underlätta integreringen av äldre, funktionshindrade och invandrare,

15. påminner om att utgångspunkten för stadsplaneringen bör vara att alla invånare, även barn, äldre och funktionshindrade personer, skall kunna använda sig av de kollektiva trafiktjänsterna, och att hänsyn måste tas till dessa gruppers behov också vid planeringen av byggnader, gator osv.,

16. anser att arbetstillfällen för unga personer utgör ett prioriterat område, för att de skall kunna införlivas som en resurs i samhällslivet; lägger stor vikt vid bekämpandet av ungdomsarbetslösheten och främjandet av tillgången på arbetstillfällen; uppmanar alla inblandade aktörer vare sig de är enskilda initiativtagare, företagare, fackföreningar, lokala myndigheter, utbildningscentra eller universitet att inom ramen för de lokala sysselsättningsinitiativen verka för integreringen av unga på arbetsmarknaden samt för att utveckla ett tredje sätt att skapa sysselsättning,

17. pekar på behovet av reformer och av att stärka den ekonomiska verksamheten för att hålla det sociala skyddet på en fortsatt hög nivå, med tanke på att de demografiska prognoserna för Europeiska unionen förutser att antalet personer över 60 år kommer att öka med 37 miljoner personer under de närmaste 25 åren, medan den arbetsföra befolkningen kommer att minska med 30 miljoner personer, och att denna situation kommer att öka påfrestningarna på socialförsäkrings- och pensionssystemen; konstaterar att det till största delen är kvinnorna som ansvarar för vård av barn, äldre och människor med funktionshinder och begär därför att åtgärder som exempelvis skapande av dagcentra, daghem och hemtjänst för äldre och funktionshindrade personer främjas, för att kvinnor skall kunna kombinera familjeliv och arbete,

18. pekar på behovet av att de transeuropeiska näten integrerar de urbana transportnät som underlättar förbindelserna mellan städerna och landsbygden, samt mellan städerna och deras in- och utfarter som exempelvis flygplatser, hamnar och järnvägs- och busstationer; begär att man under det femte programmet inom ramen för forskning och utveckling förutom «Framtidsstaden» även överväger nya former av offentliga transporter, som är tillgängliga för alla, miljövänliga och som uppmuntrar till minskad användning av privata transportmedel,

19. erkänner att det finns omedelbart behov av att tillmötesgå de krav som halva befolkningen ställer så att dess särskilda behov tillgodoses i den europeiska modellen för stadsutveckling och önskar därför att kommissionen låter åtgärder för kvinnor ingå i planeringen och genomförandet av sin framtida politik för städerna,

Medborgerliga friheter

20. anser att respekten för det lokala självstyret, såsom detta definieras i Europarådets stadga om lokalt självstyre, kräver ekonomisk självständighet och nödvändiga resurser för att bli effektivt; anser att medborgarnas delaktighet genom de kommunala demokratiska institutionerna inte enbart utgör en faktor för social integrering utan också för politisk och ekonomisk effektivitet; ser positivt på en tillämpning av fördragsbestämmelserna utan begränsningar i frågor rörande rösträtten för gemenskapsmedborgare,

21. anser att städerna har en viktig integrerande funktion och att kampen mot socialt sönderfall, rasism och främlingsfientlighet därför måste ges allra högsta prioritet; av denna anledning bör städerna alltid sträva efter ett mångfasetterat och brett utbud som svarar mot behoven hos respektive personkategori som hotas av marginalisering och utslagning,

22. uppmanar de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att ge socialassistenter och andra verksamma inom socialvård, utbildning om invandring, så att invandrarna kan uppmärksammas i högre grad,

23. uppmanar de kommunala myndigheterna att anordna kampanjer för att medvetandegöra lokalbefolkningen så att invandrarna får ett gott mottagande, samt informationskampanjer för tolerans och mot främlingsfientliga och rasistiska handlingar,

24. påpekar att såväl den objektiva säkerheten i städerna som medborgarnas subjektiva trygghetskänsla minskat under de senaste decennierna och framhåller att den ökande brottsligheten utgör ett allvarligt hot mot respekten för medborgerliga rättigheter inom Europeiska unionen,

25. uppmanar städerna att vidta effektiva brottsförebyggande åtgärder eftersom det är mycket viktigt för medborgarna att brott förhindras; anser att man vid bestraffandet av brottslighet skall lägga vikt vid återanpassning av interner, gottgörande av de brott som begåtts samt garantier för medborgarna för att nya brott inte begås,

26. påpekar att många europeiska städer redan med framgång vidtagit brottsförebyggande åtgärder; rekommenderar därför stadsförvaltningarna att ömsesidigt informera varandra om lämplig praxis (som är effektiv i förebyggande syfte) genom att skapa nätverk för utbyte av erfarenheter på detta område,

27. föreslår en rad brottsförebyggande åtgärder i städerna med tanke på dessa åtgärders betydelse för att motverka narkotikamissbruk, och ett konsekvent och tvärvetenskapligt tillvägagångssätt för att försvåra uppkomsten av brottslighet i städerna i vilket följande åtgärder ingår:

- strukturella åtgärder,

- samhälleliga åtgärder,

- åtgärder med avseende på situationen,

- åtgärder med avseende på gärningsmännen,

28. påpekar hur viktigt det är att kommissionen tar hänsyn till dessa slutsatser i reformerna av fonderna, framför allt när det gäller framtida kriterier för att kunna omfattas av mål 2,

29. framhåller än en gång barns rätt att växa upp i en trygg miljö,

Aspekter rörande regional utveckling och strukturåtgärder

30. understryker att subsidiaritetsprincipen och skyddet för det lokala självbestämmandet förutsätter en lämplig integrering av de lokala myndigheterna i tillämpningen av partnerskapsprincipen, som bör stärkas vid nästa översyn av förordningarna för strukturfonderna och som utgör en praxis som borde införas i övrig gemenskapspolitik, framför allt i den politik som direkt påverkar stadsmiljön,

31. påminner om att den första uppgiften för den europeiska stadsagendan blir översynen av förordningarna för strukturfonderna; uppmärksammar kommissionens förslag att införa ett nytt åtgärdsområde för mål 2 i de stadsområden som drabbats av svår fattigdom och social utslagning, vilket bör vara ett av fyra områden; anser att detta inte kommer att vara en tillräckligt för att förnya EU:s stadsområden,

32. understryker att det är nödvändigt att kommissionen och medlemsstaterna särskilt tar hänsyn till de problem som utlänningar från tredje land, som är offren för social utslagning, konfronteras med,

33. anser att det nya åtgärdsområdet för mål 2 inte går till botten med den stadsrelaterade problematiken inom ramen för strukturfonderna och kräver att strukturpolitiken för mål 1 tillgodoser de små och medelstora städernas och stadsområdenas behov,

34. anser att den nya översynen bör leda till en starkare inriktning på den regionala utvecklingen som inte är skild från den roll som städerna spelar för regionen; anser det vara nödvändigt att integrerade stadsinsatser utgör en av prioriteringarna vid programmeringen av strukturfonderna (integrering av denna aspekt, så kallad mainstreaming), och uppmanar kommissionen att i strukturfondsprogrammen införliva bästa metod och de nyskapande strukturer som utarbetats inom gemenskapsinitiativet Urban, som till exempel lokal kapacitetsuppbyggnad och utveckling av det lokala näringslivet; menar att det i detta sammanhang är nödvändigt att utbyggnaden av transportinfrastrukturen inte begränsas till städerna utan att trafikförbindelserna från förorterna in till stadskärnorna främjas, varvid inte bara den ekonomiska sammanhållningen, som bland annat består av pendeltrafiken av arbetskraft som framför allt bor i städernas utkanter, utan också den sociala sammanhållningen mellan stad och omgivning säkras,

35. understryker sitt uttalande till förmån för upprätthållandet av gemenskapsinitiativet Urban med en tilldelning av medel som medger ett befästande av dess verksamheter och en innovativ strategi som är av allmänt europeiskt intresse och som bygger på samarbete och partnerskap mellan olika stadsområden och små och medelstora städer; understryker att initiativet fått ett positivt mottagande trots dess ursprungligen experimentella karaktär och att dess förlängning mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts är en nödvändig förutsättning för genomförandet av en integrerad urban politik,

36. beklagar kommissionens förslag om att avstå från gemenskapsinitiativet Urban i förslagen till översyn av strukturfonderna,

37. påminner kommissionen och rådet om vikten av det aktuella gemenskapsinitiativet Urban som för 1994 - 1999 föreskriver investeringar på 850 miljoner ecu i ca 115 städer,

38. anser det vara nödvändigt att inom ramen för gemenskapens regionalpolitik upprätta ett samarbete mellan städerna, eftersom utbyte av erfarenheter och gemensamt lösande av gemensamma problem är bra för att främja kompletterande insatser mellan städerna; anser att det nya Interreg också bör omfatta samarbetet mellan städer,

39. anser att samarbetet mellan städerna inom ramen för den gemensamma regionalpolitiken dessutom bör ge anledning till att

- utveckla kulturella nätverk i syfte att främja högre och mer homogena standarder för kulturutnyttjande i överensstämmelse med principerna för kulturell mångfald,

- utveckla nätverk för idrottsutövande i syfte att främja bättre standarder för utnyttjandet av basidrottsanläggningar,

- gynna kultplatser för olika religiösa trosinriktningar i syfte att konkret främja en kultur av öppenhet och respekt för olikhet,

40. välkomnar det brittiska ordförandeskapets initiativ att införa stadsrelaterade frågor på dagordningen för rådets informella möte i Glasgow den 8 och 9 juni, inriktat på utbyte av erfarenheter av bästa metod, och hoppas att det österrikiska ordförandeskapet kommer att fortsätta detta arbete för att nå fram till bästa urbana metod,

41. finner det också nödvändigt att främja samarbete mellan städerna i EU och städer i de länder i Europa och Medelhavsområdet som inte är medlemmar i EU, samt städer i andra icke-medlemsländer inom ramen för de befintliga gemenskapsprogrammen, för att främja dialog och lösning av gemensamma problem i samma anda som resolutionerna från FN-konferensen Habitat II,

42. anser att den nya översynen bör upprätthålla och stärka pilotprojekt och nydanande åtgärder, för närvarande finansierade under artikel 10 i Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF), samt att dessa projekt och åtgärder bör bibehållas i sin grundform men att förvaltningen av dem bör förändras och förbättras genom en direkt och fruktbar dialog mellan de lokala myndigheterna och kommissionen, samtidigt som kommissionen tilldelas en strategisk roll på förnyelseområdet,

43. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen.