Yttrande om förslag till rådets förordning (EG) om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1107/70 om stöd till transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar () (96/C 39/19)

Den 15 september 1995 beslutade rådet att i enlighet med artikel 75 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovan nämnda förslag.

Sektionen för transport och kommunikation som var ansvarig för arbetet i frågan antog sitt yttrande den 8 november 1995. Föredragande var D H Kielman.

Vid sin 330:e plenarsession (sammanträdet den 23 november 1995) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med majoritet, en röst emot och två nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Trots att subsidier i princip kan utgöra ett problem för avregleringen av den europeiska transportmarknaden kan det vara nödvändigt att under särskilda omständigheter och under särskilda förhållanden avvika från denna princip.

1.2. Redan i rådets förordning (EEG) nr 1107/70 av den 4 juni 1970 om stöd till transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar konstateras att huvudmålsättningen för gemenskapens transportpolitik är att avskaffa skillnader som kan snedvrida konkurrensvillkoren på transportmarknaden.

Enligt artikel 77 i fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen är det emellertid förenligt med fördraget att bevilja stöd som tillgodoser behovet av samordning av transporter eller om det innebär ersättning för vissa ålägganden som kan definieras som tjänster som tillhandahålls av det allmänna.

1.3. I detta särskilda fall hänvisar stödet till artikel 3.1.c i förordning (EEG) nr 1107/70, där det står att stödet har som mål att:

- förenkla sökandet efter ekonomiska former och lämplig teknik för transporter i gemenskapen,

- förenkla utvecklingen av ekonomiska former och lämplig teknik för transporter i gemenskapen.

1.4. Ovannämnda förordning är ändrad och har försetts med tillägg genom förordning (EEG) nr 1658/82 (rådet den 10 juni 1982), förordning (EEG) nr. 1100/89 (rådet den 27 april 1989) och förordning (EEG) nr 3578/92 (rådet den 7 december 1992). Den senare förordningen gäller till och med den 31 december 1995.

1.5. Förslaget till ändring av förordning (EEG) nr 1107/70 har som mål att förlänga förordningens giltighetstid till och med den 31 december och närmare reglera särskilda aspekter av förfarandet.

1.6. Kommittén har i alla sina yttranden påpekat vikten av kombinerade transportsätt och förespråkar en förbättring och utvidgning av sådana transportsätt. De två yttranden från kommittén som senast berörde detta är från den 28 september 1988, föredragande De Haas och från den 24 november 1992, föredragande Tukker.

1.7. I informationsrapporten från juli 1986 "lägesrapport och framtidsutsikter för en politik för järnvägstransport i EG", föredragande Querieux, har kommittén på grund av den stora betydelse som den anser att kombinerade transporter har, visat på de stora belopp det rör sig om vid investeringar i terminaler, kostnader som bör bäras av regionen eftersom de är en del av infrastrukturen.

1.8. I sitt yttrande på eget initiativ av den 23 mars 1988 om EG-transittransporter via icke-medlemsstaters territorium (Schweiz, Österrike och Jugoslavien) påpekade kommittén möjligheten att utvidga de kombinerade transportsättens roll för transittransporterna.

1.9. I yttrandet av den 24 november 1992 visade kommittén på följande faktorer som kräver en förbättring av de kombinerade transporterna:

- Vägarna inom EU är eller blir fulla.

- Den förväntade ökningen av transporter kan inte enbart bemötas med vägtransporter.

- Förutsett att det internationella järnvägssamarbetet förbättras kan järnvägarna transportera en större del.

- De inre vattenvägarna har fortfarande tillräcklig kapacitet för utvidgning.

- Sjöfart (och framförallt kustfart) skulle också kunna spela en betydande roll vid kombinerade transporter.

- Transporter via järnvägar eller vattenvägar är miljövänligare än vägtransporter.

1.10. Kommittén argumenterar i detta yttrande för att man inte återigen begränsar förordningens räckvidd till väg/järnväg och väg/inre vattenvägar utan utvidgar den till sjöfart (kustfart).

1.11. Speditören/Uppdragsgivaren måste fritt kunna bestämma transportsätt.

2. Allmänna anmärkningar

2.1. Den tilltagande trafiktätheten och den växande omsorgen om miljön har gjort förordningens målsättning än mer aktuell. Kommittén stöder en vidare utveckling av de kombinerade transportsätten och förespråkar också en utvidgning av förordningen till sjöfart (kustfart).

2.2. I förordning (EEG) nr 1107/70 ställs i artikel 3.1.b som villkor för stöd att det vid vägtransport är fråga om en ofullständig fördelning av vägkostnaderna.

I kommissionens motivering av förslaget till förlängning av förordningen rättfärdigar man stödet till kombinerade transporter med att den "ojämna fördelningen, per transportsätt och användartyp, av infrastrukturkostnaderna och det faktum att samhällskostnaderna för transportavgifterna inte tillräckligt beaktas, är till nackdel för icke-vägtransporter och därigenom också för kombinerade transporter". Att de hänvisar till samhällskostnaderna och därmed till de så kallade externa kostnaderna är nytt. I yttrandet på eget initiativ om "Infrastrukturkostnader för godstransporter på väg - grund för en jämförelse med andra transportsätt" har kommittén uttalat sig om fördelningen av infrastrukturkostnader.

2.3. För att förhindra snedvridningar av konkurrensen bör de externa kostnaderna för varje transportsätt beräknas jämte infrastrukturkostnaderna.

3. Särskilda anmärkningar

3.1. Kommittén ställer sig bakom förslaget om en förenklad kontroll i efterhand i de fall som nämns i artikel 3.1.e eftersom det har visat sig att stödet fram till nu har fungerat tillfredsställande. Samtidigt håller kommittén med om att det är lämpligt att upphäva artikel 4 i förordning (EEG) nr 1107/70 med tanke på att denna upphört att gälla den 1 januari 1993.

3.2. På grund av den hittills relativt ringa ökningen av kombinerade transporter och det som sägs i 1.4 håller kommittén med om att det finns ett behov av en förlängning av stödet.

3.3. Kommissionen föreslår i förordningen möjligheten att låta subventioneringen av kostnaderna för användandet av transitvägar kvarstå, dock endast i den mån det gäller icke-medlemsstaterna Schweiz och f d Jugoslavien.

Kommittén frågar sig om, med tanke på skadan på väg och järnvägsnät och material, en subventionering av kostnaderna för att utnyttja transitvägar genom f d Jugoslavien under perioden till och med 1997 överhuvudtaget är möjlig att utföra.

När det gäller Schweiz är det för transittransporterna viktigt att Lötschberg-tunneln för kombinerade transporter av lastbilar-trailers (enfilig) byggs om. Anläggandet av den nya Gotthard-tunneln är också viktigt. Kommittén ber kommissionen att försöka få de schweiziska myndigheterna att genomföra de båda planerna.

3.4. För att motverka förvirring bör man använda termen "intermodala transporter" i stället för "blandade transporter" och "kombinerade transporter".

4. Slutsats

Kommittén ställer sig bakom kommissionens förslag (dok. KOM(95) 377 slutlig) om en förlängning av giltighetstiden för förordning (EEG) nr 1107/70 till och med den 31 december 1997 och om en förenkling av förfarandet.

Bryssel den 23 november 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 253, 29. 9. 1995, s. 26.