GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 9/96 antagen av rådet den 27 november 1995 inför antagandet av rådets direktiv 95/. . ./EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (96/C 87/02)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 130s.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

i enlighet med det i artikel 189c i fördraget angivna förfarandet (3), och

med beaktande av följande:

1. Målen och principerna för gemenskapens miljöpolitik, såsom de fastställs i artikel 130r i fördraget består bland annat i att förebygga, begränsa och, i möjligaste mån, eliminera föroreningar, genom att företrädesvis hejda dem vid källan samt säkerställa ett varsamt utnyttjande av naturresurserna i enlighet med principen att förorenaren skall betala.

2. I det femte handlingsprogrammet för miljön, vars allmänna riktlinjer godkänts av rådet och företrädare för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, i deras resolution av den 1 februari 1993 (4), prioriteras samordnade åtgärder för att minska föroreningar eftersom detta påskyndar utvecklingen mot en mera varaktig jämvikt mellan å ena sidan mänsklig verksamhet och social och ekonomisk utveckling, och å andra sidan naturresurserna och naturens möjligheter att återbildas.

3. Förverkligandet av ett samordnat synsätt för att begränsa föroreningar kräver insatser på gemenskapsnivå för att ändra och komplettera den befintliga gemenskapslagstiftningen om förebyggande och begränsning av föroreningar från industrianläggningar.

4. Genom rådets direktiv 84/360/EEG av den 28 juni 1984 om bekämpning av luftförorening från industrianläggningar (5), infördes ett allmänt krav på förhandstillstånd för drift eller väsentliga ändringar av industrianläggningar som kan orsaka luftföroreningar.

5. Genom rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö (6), infördes krav på tillstånd för utsläpp av sådana ämnen.

6. Trots att det finns gemenskapslagstiftning om bekämpning av luftföroreningar och om förebyggande eller minimering av utsläpp av farliga ämnen i vattenmiljön finns det ingen motsvarande gemenskapslagstiftning för att förebygga eller minska utsläppen i marken.

7. Skilda tillvägagångssätt för att begränsa utsläppen till luft, vatten eller mark kan komma att gynna överföring av föroreningar mellan dessa olika miljöer i stället för att skydda miljön som helhet.

8. Syftet med samordnade åtgärder för att begränsa föroreningarna är att, under beaktande av avfallshanteringen, överalt där detta är möjligt förebygga utsläppen i luft, vatten och mark och att, om detta visar sig vara omöjligt, minimera föroreningarna för att kunna uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

9. Genom detta direktiv upprättas en allmän ram med principer för samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar. Det innehåller de åtgärder som är nödvändiga för genomförandet av de samordnade åtgärderna för att förebygga och begränsa föroreningar i avsikt att uppnå en hög skyddsnivå för miljön i dess helhet. Principen om en hållbar utveckling främjas av ett samordnat tillvägagångssätt för att begränsa föroreningarna.

10. Detta direktiv skall tillämpas utan att det påverkar rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni 1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (7). När information som erhållits och slutsatser som dragits till följd av tillämpningen av det direktivet skall beaktas vid tillståndsgivningen, påverkar det här direktivet inte genomförandet av direktiv 85/337/EEG.

11. Nödvändiga åtgärder bör vidtas av medlemsstaterna för att säkerställa att verksamhetsutövaren följer de allmänna principerna i vissa grundläggande krav. Det är härvid tillräckligt att de behöriga myndigheterna beaktar dessa allmänna principer när de fastställer villkoren för tillstånd.

12. De bestämmelserna som antas i enlighet med detta direktiv bör för vissa av bestämmelserna tillämpas på befintliga anläggningar inom en fastställd tidsfrist.

13. För att kunna angripa föroreningsproblemen på ett mer effektivt och lönsamt sätt bör verksamhetsutövarna ta hänsyn till miljöaspekterna. Innan tillstånd beviljas skall den eller de behöriga myndigheterna underrättas om de miljöhänsyn som tas, så att myndigheten/-erna kan kontrollera att alla lämpliga åtgärder för att förebygga eller begränsa föroreningarna har vidtagits. Om förfarandena för tillståndsansökningar är mycket olika kan detta leda till att nivån på miljöskyddet och nivån på allmänhetens medvetenhet skiljer sig åt. Följaktligen bör tillståndsansökningar som grunder sig på det här direktivet åtminstone innehålla ett visst minimum av uppgifter.

14. En adekvat samordning av förfaranden och tillståndsvillkor mellan de behöriga myndigheterna gör det möjligt att uppnå högsta möjliga skyddsnivå för miljön som helhet.

15. Den behöriga myndigheten eller de behöriga myndigheterna skall endast meddela eller ändra ett tillstånd om samordnade åtgärder för miljöskydd av luft, vatten och mark har vidtagits.

16. Tillståndet skall omfatta alla nödvändiga åtgärder för att villkoren i tillståndet skall kunna uppfyllas så att en hög skyddsnivå uppnås för miljön som helhet. Dessa åtgärder kan också, utan att det påverkar tillståndsförfarandet, bli föremål för allmänna tvingande föreskrifter.

17. Utsläppsgränsvärden för parametrar eller motsvarande tekniska åtgärder skall grundas på bästa tillgängliga teknik, utan att användningen av någon särskilt teknik eller teknologi föreskrivs, och hänsyn bör tas till tekniska kännetecken för den berörda anläggningen, dess geografiska belägenhet och de lokala miljöförhållandena. Tillståndsvillkoren skall under alla omständigheter innehålla bestämmelser om begränsning av långväga eller gränsöverskridande föroreningar och säkerställa en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

18. Det ankommer på medlemsstaterna att, i den mån det behövs, bestämma hur hänsyn skall kunna tas till tekniska kännetecken för anläggningen i fråga, dess geografiska belägenhet och de lokala miljöförhållandena.

19. När en miljökvalitets norm nödvändiggör strängare villkor än dem som kan uppnås genom användning av den bästa tillgängliga tekniken, bör bl.a. ytterligare villkor läggas till tillståndet utan att detta påverkar andra åtgärder som kan ha vidtagits för att uppfylla miljökvalitetsnormerna.

20. Eftersom den bästa tillgängliga tekniken med nödvändighet kommer att utvecklas med tiden, särskilt på grund av den tekniska utvecklingen, bör de behöriga myndigheterna följa eller hålla sig underrättade om denna utveckling.

21. Förändringar i en anläggning kan medföra föroreningar. Följaktligen är det nödvändigt att före varje förändring meddela den behöriga myndigheten. En väsentlig förändring i driften bör underkastas ett förhandstillstånd i enlighet med detta direktiv.

22. Tillståndsvillkoren bör regelbundet göras till föremål för en förnyad bedömning och, om nödvändigt, uppdateras. Under vissa omständigheter bör de i alla händelser göras till föremål för en förnyad bedömning.

23. För att allmänheten skall kunna få information om driften vid anläggningarna och dessas eventuella miljöpåverkan och för att säkerställa insynen i tillståndsförfarandena i hela gemenskapen, bör information som rör tillståndsansökningar rörande nya anläggningar eller betydande ändringar samt tillstånden i sig, uppdateringar av dessa och därmed sammanhängande mätresultat vara tillgängliga för allmänheten.

24. Upprättandet av en förteckning över huvudsakliga utsläpp och deras källor kan anses som ett viktigt instrument som bl.a. möjliggör en jämförelse av förorenande verksamheter inom gemenskapen. En sådan förteckning kommer att upprättas av kommissionen med bistånd av en föreskrivande kommitté.

25. Framsteg och informationsutbyte på gemenskapsnivå såvitt avser bästa tillgängliga teknik kommer att göra det möjligt att minska obalansen på det tekniska området inom gemenskapen och främja spridningen på global nivå av de gränsvärden och de tekniker som används inom gemenskapen och kommer också att hjälpa medlemsstaterna att genomföra detta direktiv på ett effektivt sätt.

26. Rapporter om genomförandet och effektiviteten av detta direktiv bör utarbetas regelbundet.

27. Direktivet avser anläggningar och ämnen vilka utgör en betydande risk för föroreningar och därmed också för föroreningar över gränserna. Samråd över gränserna bör organiseras rörande tillståndsansökningar för nya anläggningar eller för väsentliga ändringar av anläggningarna som kan medföra en negativ och betydande miljöpåverkan. Ansökningar rörande sådana förslag eller väsentliga ändringar skall vara tillgängliga för allmänheten i den medlemsstat som sannolikt berörs av dem.

28. Ett behov av åtgärder för att fastställa utsläppsgränsvärden för vissa kategorier av anläggningar och förorenande ämnen som avses i detta direktiv kan uppstå på gemenskapsnivå. Rådet skall i enlighet med fördragets bestämmelser fastställa dessa utsläppsgränsvärden.

29. Tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv inverkar inte på tillämpningen av gemenskapsbestämmelser om hälsa och säkerhet på arbetsplatsen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

Detta direktiv syftar till att genom samordnade åtgärder förebygga och minska föroreningar som härrör från de verksamheter som anges i bilaga I. Det innehåller bestämmelser som syftar till att undvika och, när detta visar sig vara omöjligt, minska utsläppen till luft, vatten och mark från dessa verksamheter, inbegripet åtgärder som gäller avfall, så att en hög skyddsnivå kan uppnås för miljön som helhet, utan att detta påverkar tillämpning av bestämmelserna i direktiv 85/337/EEG och andra gemenskapsbestämmelser i ämnet.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

1. ämne: varje kemiskt ämne och dess föreningar, med undantag för radioaktiva ämnen enligt direktiv 80/836/Euratom (8) och genetiskt modifierade organismer enligt direktiv 90/219/EEG (9) samt 90/220/EEG (10).

2. förorening: direkt eller indirekt överföring genom mänsklig verksamhet av ämnen, vibrationer, värme eller buller till luft, vatten eller mark, som kan skada människors hälsa eller kvaliteten på miljön, medföra försämring av materiell egendom, medföra försämring av eller hindra möjligheterna att dra nytta av de fördelar naturen erbjuder eller annan legitim användning av miljön.

3. anläggning: en fast, teknisk enhet där en eller flera av de verksamheter som anges i bilaga I bedrivs, liksom all annan därmed förknippad verksamhet som tekniskt sett är knuten till de verksamheter som bedrivs på platsen och som kan påverka utsläpp och föroreningar.

4. befintlig anläggning: en anläggning i drift eller, inom ramen för den lagstiftning som gäller innan detta direktiv börjar tillämpas, en anläggning för vilken tillstånd har beviljats eller för vilken en behörig myndighets uppfattning, komplett tillståndsansökan har ingivits, under förutsättning att anläggningen är satt i drift senast ett år efter den dag då detta direktiv börjar tillämpas.

5. utsläpp: direkt eller indirekt utsläpp, från punktkällor eller diffusa källor inom anläggningen, av ämnen, vibrationer, värme eller buller i luft, vatten eller mark.

6. utsläppsgränsvärde: den mängd, i förhållande till särskilda parametrar, eller den koncentration av och/eller nivå på ett utsläpp, som inte får överskridas under en given tidsperiod eller flera givna tidsperioder. Utsläppsgränsvärden kan också bestämmas för vissa grupper eller kategorier av ämnen, särskilt de som avses i bilaga III.

Utsläppsgränsvärdena för ämnen gäller normalt den punkt där utsläppet lämnar anläggningen, och en eventuell utspädning skall inte beaktas vid fastställandet av gränsvärdena. För indirekta utsläpp till vatten kan resultatet av rening i ett reningsverk beaktas när anläggningens utsläppsgränsvärden fastställs, under förutsättning att en likvärdig nivå garanteras för miljöskyddet i dess helhet och att detta inte leder till en högre föroreningsbelastning på miljön, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna i direktiv 76/464/EEG och genomförandedirektiven till det direktivet.

7. miljökvalitetsnorm: ett antal krav som skall vara uppfyllda vid en viss tidpunkt för en given miljö eller en särskild del av denna miljö, enligt vad som anges i gemenskapslagstiftningen.

8. behörig myndighet: den eller de myndigheter eller organ som enligt medlemsstaternas lagstiftning har ansvaret för att fullgöra de uppgifter som följer av detta direktiv.

9. tillstånd: ett eller flera skriftliga beslut eller en del härav varigenom tillstånd meddelas att driva en anläggning eller delar därav på vissa villkor som säkerställer att anläggningen uppfyller kraven i detta direktiv. Ett tillstånd kan gälla för en eller flera anläggningar eller delar därav som är belägna på samma plats och drivs av samma verksamhetsutövare.

10. a) ändring av verksamheten: en ändring av en anläggnings art eller funktion, eller en utvidgning av anläggningen som kan få konsekvenser för miljön.

b) väsentlig ändring: en ändring av verksamheten som enligt den behöriga myndigheten kan påverka människor eller miljö negativt och i betydande mån.

11. bästa tillgängliga teknik: det effektivaste och mest avancerade stadium vad gäller utvecklingen av verksamheten och tillverkningsmetoderna som anger en given tekniks praktiska lämplighet för att i princip utgöra grunden för utsläppsgränsvärden och som har till syfte att hindra och, när detta inte är möjligt, generellt minska utsläpp och påverkan på miljön som helhet. Med

- teknik avses både använd teknik och det sätt på vilket anläggningen utformas, uppförs, underhålls, drivs och avvecklas,

- tillgänglig avses att tekniken skall ha utvecklats i sådan utsträckning att den kan tillämpas inom den berörda industribranschen på ett ekonomiskt och tekniskt genomförbart sätt och med beaktande av kostnader och nytta, oavsett om tekniken tillämpas eller produceras inom den berörda medlemsstaten, förutsatt att den berörda verksamhetsutövaren på rimliga villkor kan få tillgång till den,

- bästa avses den teknik som är mest effektiv för att uppnå en hög allmän skyddsnivå för miljön som helhet.

När vad som är bästa tillgängliga teknik skall fastställas bör punkterna i bilaga IV särskilt beaktas.

12. verksamhetsutövare: varje fysisk eller juridisk person som driver eller innehar en anläggning eller, om det finns bestämmelser om detta i den nationella lagstiftningen, varje person som har givits rätten att fatta avgörande ekonomiska beslut med avseende på anläggningens tekniska funktionssätt.

Artikel 3

Allmänna principer för verksamhetsutövarens grundläggande skyldigheter

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att de behöriga myndigheterna skall kunna säkerställa att anläggningen drivs på sådant sätt att

a) alla lämpliga förebyggande åtgärder vidtas för att undvika föroreningar, särskilt genom att bästa tillgängliga teknik används,

b) ingen betydande förorening förorsakas,

c) uppkomst av avfall undviks i enlighet med rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall (11). I annat fall skall avfallet återtas eller, när detta inte är tekniskt och ekonomiskt möjligt, bortskaffas så att påverkan på miljön undviks eller minskas,

d) energianvändningen är effektiv,

e) nödvändiga åtgärder vidtas för att förebygga olyckor och begränsa dessas följder,

f) nödvändiga åtgärder vidtas när verksamheten definitivt upphör, för att undvika alla föroreningsrisker och för att återställa platsen i ett tillfredsställande skick.

För att följa denna artikel är det tillräckligt att medlemsstaterna försäkrar sig om att de behöriga myndigheterna när de fastställer tillståndsvillkoren beaktar de allmänna principer, som uppställs i denna artikel.

Artikel 4

Tillstånd för nya anläggningar

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att inga nya anläggningar drivs utan tillstånd enligt detta direktiv, dock utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna om undantag i rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar (12).

Artikel 5

Villkor för tillstånd för befintliga anläggningar

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna med hjälp av tillstånd i överensstämmelse med artiklarna 6 och 8 eller på lämpligt sätt genom en förnyad bedömning av villkoren och, i förekommande fall, genom en uppdatering av villkoren, övervakar att befintliga anläggningar drivs i överensstämmelse med kraven i artiklarna 3, 7, 9, 10, 13 och 14 första och andra strecksatserna samt artikel 15.2 senast åtta år efter dagen för genomförande av detta direktiv, om inte annat följer av andra särskilda gemenskapsbestämmelser.

2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att tillämpa bestämmelserna i artiklarna 1, 2, 11, 12 och 14 tredje strecksatsen, artikel 15.1, 15.3 och 15.4, artiklarna 16, 17 och 18.2 på befintliga anläggningar från och med dagen för genomförandet av detta direktiv.

Artikel 6

Ansökan om tillstånd

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att en tillståndsansökan som lämnas till den behöriga myndigheten, innehåller uppgifter om

- anläggningen och verksamheterna där,

- råvaror, och övriga insatsvaror, andra ämnen samt den energi som används eller genereras i anläggningen,

- anläggningens utsläppskällor,

- förhållandena på platsen,

- art och mängd av varje utsläpp till olika delar av miljön som kan förutses från anläggningen samt en redogörelse för betydande effekter på miljön som utsläppen kan orsaka,

- den teknik som föreslås och övriga metoder för att förebygga utsläpp från anläggningen eller, om detta inte är möjligt, för att minska utsläppen,

- åtgärder för att förebygga uppkomsten av och återta avfall som anläggningen ger upphov till, om det behövs,

- andra åtgärder för att följa de allmänna principer för verksamhetsutövarens grundläggande skyldigheter som avses i artikel 3,

- planerade åtgärder för att övervaka utsläpp i miljön.

2. Om uppgifter som lämnats enligt kraven i direktiv 85/337/EEG, eller en säkerhetsrapport som utarbetats enligt rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter (13) eller andra upplysningar som har lämnats på grund av annan lagstiftning gör det möjligt att uppfylla något av kraven i denna artikel, får dessa upplysningar ingå i tillståndsansökan eller bifogas den.

Artikel 7

Samordnat förfaringssätt vid meddelande av tillstånd

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att prövningsförfarandet och tillståndsvillkoren skall vara fullständigt samordnade när flera behöriga myndigheter medverkar, för att hos alla myndigheter som är behöriga i samband med förfarandet säkerställa effektiviteten i det samordnade förfaringssättet.

Artikel 8

Beslut

Utan att det påverkar andra krav på grund av nationella bestämmelser eller gemenskapsbestämmelser, skall den behöriga myndigheten meddela tillstånd med villkor som säkerställer att anläggningen uppfyller de krav som ställs i detta direktiv, eller i annat fall avslå ansökan.

Alla tillstånd som meddelas eller ändras skall innehålla uppgifter om åtgärder för skydd av luft, vatten och mark som avses i detta direktiv.

Artikel 9

Villkor för tillstånd

1. Medlemsstaterna skall försäkra sig om att tillståndet omfattar alla nödvändiga åtgärder för att uppfylla de krav för tillstånd som avses i artiklarna 3 och 10, för att kunna säkerställa skydd av luft, vatten och mark och således uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

2. När det gäller en ny anläggning eller en väsentlig förändring på vilken artikel 4 i direktiv 85/337/EEG är tillämplig, skall alla relevanta uppgifter som kommit in eller slutsatser som dragits till följd av tillämpning av artiklarna 5 7 i det direktivet beaktas när tillstånd meddelas.

3. Tillståndet skall omfatta utsläppsgränsvärden för förorenande ämnen, i synnerhet de som anges i bilaga III, som den berörda anläggningen med hänsyn till deras beskaffenhet och förmåga att överföra föroreningar från ett element till ett annat (vatten, luft och mark) kan antas släppa ut i betydande mängder. Tillståndet skall vid behov innehålla lämpliga föreskrifter som säkerställer skydd av mark och grundvatten samt åtgärder för hanteringen av avfall som uppkommer vid anläggningen. Gränsvärdena kan vid behov kompletteras eller ersättas av motsvarande parametrar eller tekniska åtgärder.

För anläggningar enligt 6.6 i bilaga I skall vid fastställande av utsläppsgränsvärden enligt den här punkten också beaktas de praktiska förutsättningar som gäller dessa kategorier av anläggningar.

4. Utan att det påverkar artikel 10 skall de utsläppsgränsvärden och motsvarande parametrar eller tekniska åtgärder som avses i punkt 3 bygga på bästa tillgängliga teknik, utan att användning av en specifik teknik eller teknologi föreskrivs, och fastställas med hänsyn till den aktuella anläggningens tekniska egenskaper och geografiska belägenhet samt de lokala miljöförhållandena. I samtliga fall skall tillståndsvillkoren innehålla bestämmelser som syftar till att minimera långväga eller gränsöverskridande föroreningar och säkra en hög skyddsnivå för miljön som helhet.

5. Tillståndet skall innehålla lämpliga krav för utsläppskontroll med angivande av mätmetod, mätfrekvens och utvärderingsmetod samt omfatta en skyldighet att till den behöriga myndigheten lämna de uppgifter som är nödvändiga för att kontrollera att villkoren i tillståndet iakttas.

För de anläggningar som avses i 6.6 i bilaga I kan de åtgärder som avses i den här punkten göras med beaktande av kostnad och nytta.

6. Tillståndet skall innehålla krav på åtgärder som rör andra förhållanden än dem som gäller vid normala driftverksamheter. Därför skall, om det finns risk för miljöpåverkan, hänsyn på lämpligt sätt tas till igångsättande, läckor, störningar i driften, tillfälliga avbrott och den slutliga nedläggningen av verksamheten.

Tillståndet kan också innehålla tillfälliga undantag från kraven enligt punkt 4, om en återställningsplan som den behöriga myndigheten godkänt säkerställer att kraven uppfylls inom sex månader och om projektet leder till minskade föroreningar.

7. Tillståndet får, i den mån medlemsstaten eller den behöriga myndigheten finner det lämpligt, innehålla andra villkor som är motiverade med hänsyn till detta direktivs syfte.

8. Utan att det påverkar skyldigheten att genomföra ett tillståndsförfarande i enlighet med detta direktiv får medlemsstaterna fastställa särskilda skyldigheter för vissa kategorier av anläggningar i form av generella, bindande föreskrifter istället för i tillståndsvillkoren, förutsatt att ett samordnat förfarande och en motsvarande hög skyddsnivå för miljön som helhet säkerställs.

Artikel 10

Bästa tillgängliga teknik och miljökvalitetsnormer

Om en miljökvalitetsnorm ställer högre krav än vad som kan uppnås genom användning av bästa tillgängliga teknik skall ytterligare åtgärder särskilt föreskrivas i tillståndet, utan att detta påverkar vidtagandet av andra åtgärder som kan behövas för att iaktta miljökvalitetsnormerna.

Artikel 11

Utvecklingen av bästa tillgängliga teknik

Medlemsländerna skall övervaka att den behöriga myndigheten följer eller hålls underrättad om utvecklingen av bästa tillgängliga teknik.

Artikel 12

Verksamhetsutövarens ändring av verksamheten

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att verksamhetsutövaren underrättar de behöriga myndigheterna om alla planerade ändringar i verksamheten enligt definitionen i artikel 2.10 a. I förekommande fall skall de behöriga myndigheterna uppdatera tillståndet eller villkoren i detta.

2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att ingen väsentlig förändring av verksamheten vid anläggningen som enligt artikel 2.10 b planeras av verksamhetsutövaren genomförs utan att tillstånd beviljats i enlighet med detta direktiv. Ansökan om tillstånd och de behöriga myndigheternas beslut skall avse de delar av anläggningen och de uppgifter som räknas upp i artikel 6 och som kan komma att beröras av ändringarna. Relevanta bestämmelser i artiklarna 3, 6-10 samt 15.1, 15.2 och 15.4 skall också tillämpas.

Artikel 13

Den behöriga myndighetens förnyade bedömning och uppdatering av villkoren i tillstånd

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna regelbundet gör en förnyad bedömning av, och, om nödvändigt, uppdaterar villkoren i tillståndet.

2. En förnyad bedömning skall alltid göras om

- anläggningen orsakar förorening av sådan betydelse att nya eller reviderade utsläppsgränsvärden behöver införas i tillståndet,

- väsentliga ändringar av bästa tillgängliga teknik möjliggör en betydande minskning av utsläppen utan att detta medför oskäliga kostnader,

- driftssäkerheten hos processen eller verksamheten nödvändiggör att annan teknik används, och

- nya bestämmelser i nationell lagstiftning eller i gemenskapslagstiftningen kräver det.

Artikel 14

Iakttagande av villkor i tillstånd

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att

- villkoren i tillståndet iakttas av verksamhetsutövaren vid driften av anläggningen,

- verksamhetsutövaren regelbundet underrättar den behöriga myndigheten om resultaten av utsläppskontrollen och snarast möjligt underrättar myndigheten om tillbud eller olycka som påverkar miljön i betydande grad,

- verksamhetsutövarna ger de behöriga myndigheternas företrädare allt nödvändigt bistånd så att de kan utföra inspektioner vid anläggningen, ta prover och samla in all nödvändig information för att de skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt detta direktiv.

Artikel 15

Tillgång till information och allmänhetens deltagande i tillståndsförfarandet

1. Utan att det påverkar tillämpningen av rådets direktiv 90/313/EEG av den 7 juni 1990 om rätt att ta del av miljöinformation (14), skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att tillståndsansökningar för nya anläggningar eller väsentliga förändringar under lämplig tid hålls tillgängliga för allmänheten, så att allmänheten kan yttra sig innan den behöriga myndigheten fattar sitt beslut.

Detta beslut, som skall innehålla minst en kopia av tillståndet samt av varje senare uppdatering, skall också göras tillgängligt för allmänheten.

2. De resultat av utsläppskontrollen som fordras enligt de villkor för tillstånd som avses i artikel 8 och som den behöriga myndigheten förfogar över, skall också göras tillgängliga för allmänheten.

3. Kommissionen skall vart tredje år på grundval av uppgifter som lämnas av medlemsstaterna offentliggöra en förteckning över huvudsakliga utsläpp och källorna till dessa. Kommissionen skall fastställa formen och vilka uppgifter som behövs för att upplysningarna skall kunna överlämnas i överenstämmelse med förfarandet i artikel 19 i detta direktiv.

Kommissionen får även enligt samma förfarande föreslå nödvändiga åtgärder för att säkerställa att uppgifterna om utsläpp i förteckningen som avses i punkt 1 och uppgifter i andra register och informationskällor om utsläpp är inbördes jämförbara och kompletterar varandra.

4. Punkt 1-3 skall tillämpas med de begränsningar som fastställs i artikel 3.2 och 3.3 i direktiv 90/313/EEG.

Artikel 16

Utbyte av information

1. För att få till stånd ett informationsutbyte skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att vart tredje år, och första gången inom 18 månader från den dag då detta direktiv börjar tillämpas, till kommissionen överlämna representativa uppgifter om tillgängliga gränsvärden för de kategorier av verksamheter som anges i bilag I och, i förekommande fall, den bästa tillgängliga teknik som ligger till grund för dessa värden, särskilt i enlighet med artikel 9. Vid senare rapporteringstillfällen skall uppgifterna kompletteras i enlighet med de förfaranden som anges i denna artikel.

2. Kommissionen skall organisera informationsutbytet mellan medlemsstaterna och de berörda industrierna om bästa tillgängliga teknik, om därmed sammanhängande föreskrifter om utsläppskontroll och om utvecklingen i dessa båda hänseenden. Kommissionen skall vart tredje år offentliggöra resultaten av informationsutbytet.

3. Rapporter om genomförandet av detta direktiv och dess effektivitet jämfört med andra gemenskapsstyrmedel för miljöskydd skall utarbetas i enlighet med artiklarna 5 och 6 i direktiv 91/692/EEG. Den första rapporten skall omfatta treårsperioden efter det datum för genomförande som avses i artikel 21 i detta direktiv. Kommissionen skall överlämna rapporten till rådet samt vid behov föreslå åtgärder.

4. Medlemsstaterna skall upprätta eller utse den eller de myndigheter som skall ansvara för informationsutbytet i enlighet med punkt 1-3 och underrätta kommissionen om detta.

Artikel 17

Gränsöverskridande verkningar

1. Om en medlemsstat konkstaterar att driften av en anläggning kan få en betydande, negativ påverkan på miljön i en annan medlemsstat, eller om en medlemsstat som kan komma att påverkas i betydande omfattning begär detta, skall den medlemsstat inom vilkens område ansökan om tillstånd enligt artikel 3 eller artikel 11.2 lämnades in, överlämna de uppgifter som kommit in enligt artikel 5, till den andra medlemsstaten samtidigt som den ställer dessa till förfogande för allmänheten på dess område. Dessa uppgifter utgör grunden för nödvändigt samråd inom ramen för de bilaterala relationerna mellan de två medlemsstaterna enligt principen om ömsesidighet och lika behandling.

2. Inom ramen för sina bilaterala relationer skall medlemsstaterna se till att ansökningarna i de fall som anges i punkt 1 också hålls tillgängliga för allmänheten i den medlemsstat som kan komma att beröras, så att denna kan ta ställning i detta hänseende innan den behöriga myndigheten fattar sitt beslut.

Artikel 18

Gemenskapens utsläppsgränsvärden

1. Rådet skall på förslag av kommissionen, i enlighet med de förfaranden som föreskrivs i fördraget, fastställa utsläppsgränsvärden för de kategorier av anläggningar som avses i bilaga I och för de förorenande ämnen som avses i bilaga III, för vilka behovet av insatser på gemenskapsnivå har fastställts, särskilt på grundval av det informationsutbyte som avses i artikel 15.

2. I avsaknad av utsläppsgränsvärden på gemenskapsnivå som fastställs i enlighet med detta direktiv, skall relevanta utsläppsgränsvärden enligt de direktiv som nämns i bilaga II och i andra gemenskapsregler tillämpas på de anläggningar som anges i bilaga I som miniminivåer för utsläppsgränsvärden enligt detta direktiv.

För de avfallsdeponier som avses i artikel 5.1 och 5.5 i bilaga I skall de tillämpliga tekniska föreskrifterna fastställas med iakttagande av rådets direktiv 96/. . ./EG av den . . . om deponering av avfall (15).

Artikel 19

Kommittéförfarandet enligt artikel 14.3

Kommissionen skall biträdas av en kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha kommissionens företrädare som ordförande.

Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande.

Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.

Om rådet inte har fattat något beslut vid utgången av en period på tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.

Artikel 20

Övergångsbestämmelser

1. Bestämmelserna i direktiv 84/360/EEG och i artiklarna 3 och 5, 6.3 och 7.2 i direktiv 76/464/EEG samt tillämpliga bestämmelser om tillståndsförfaranden i de direktiv som anges i bilaga II skall, utan att det påverkar de undantag som föreskrivs i direktiv 88/609/EEG, tillämpas på befintliga anläggningar för de verksamheter som avses i bilaga I till dess att de nödvändiga åtgärder som avses i artikel 5 i detta direktiv har vidtagits av de behöriga myndigheterna.

2. Relevanta bestämmelser om tillstånd i de direktiv som anges i föregående punkt 1 skall upphöra att tillämpas på nya anläggningar för de verksamheter som avses i bilaga I från och med den dag som detta direktiv börjar tillämpas.

3. Direktiv 84/360/EEG skall upphöra att gälla elva år efter det här direktivets ikraftträdande.

Så snart som de åtgärder som föreskrivs i artiklarna 4, 5 eller 12 har vidtagits för en anläggning, skall det undantag som föreskrivs i artikel 6.3 i direktiv 76/464/EEG inte längre gälla för de anläggningar som avses i detta direktiv.

Rådet skall, på förslag av kommissionen, vid behov ändra relevanta bestämmelser i de direktiv som anges i bilaga II för att anpassa dem till kraven i detta direktiv före det datum för upphävande av direktiv 84/360/EEG som avses i första stycket.

Artikel 21

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall anta de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att kunna följa detta direktiv senast tre år efter det att det har offentliggjorts. De skall omedelbart underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningarna skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de väsentliga bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar på det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 22

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts.

Artikel 23

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i . . . den . . .

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT nr C 311, 17.11.1993, s. 6 och EGT nr C 165, 1.7.1995, s. 9.

(2) EGT nr C 195, 17.7.1995, s. 54.

(3) Europaparlamentet yttrande av den 14.12.1994 (EGT nr C 18, 23.1.1995, s. 96), rådets gemensamma ståndpunkt av den 27 november 1995 (ännu inte offentliggjord i EGT) och Europaparlamentets beslut av den . . . (ännu inte offentliggjort i EGT).

(4) EGT nr C 138, 17.5.1993, s. 1.

(5) EGT nr L 188, 16.7.1984, s. 20. Direktivet ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).

(6) EGT nr L 129, 18.5.1976, s. 23. Direktivet ändrat genom direktiv 91/692/EEG.

(7) EGT nr L 175, 5.7.1985, s. 40.

(8) Rådets direktiv 80/836/Euratom av den 15 juli 1980 om ändring av direktiv om fastställande av de grundläggande normerna för bevolkningen och arbetstagarnas hälsoskydd mot de faror som uppstår på grund av joniserande strålning (EGT nr L 246, 17.9.1980, s. 1). Direktivet ändrat genom direktiv 87/467/EEG (EGT nr L 265, 5.10.1984, s. 4).

(9) Rådets direktiv 90/219/EEG av den 23 april 1990 om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer (EGT nr L 117, 8.5.1990, s. 1). Direktivet ändrat genom kommissionens direktiv 94/511/EG (EGT nr L 287, 18.11.1994, s. 2).

(10) Rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön (EGT nr L 117, 8.5.1990, s. 15). Direktivet ändrat genom direktiv 94/151/EG (EGT nr L 103, 22.4.1994, s. 20).

(11) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).

(12) EGT nr L 336, 7.12.1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/656/EEG (EGT nr L 353, 17.12.1990, s. 59).

(13) EGT nr L 230, 5.8.1982, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).

(14) EGT nr L 158, 23.6.1990, s. 56.

(15) Ännu inte offentliggjord i EGT.

BILAGA I

KATEGORIER AV INDUSTRIELL VERKSAMHET

1. Anläggningar eller delar av anläggningar som används för forskning, utveckling och experiment med nya produkter och processer omfattas inte av detta direktiv.

2. Nedanstående tröskelvärden hänför sig vanligen till produktionskapacitet eller avkastning. Om samma näringsidkare bedriver flera slag av verksamhet som omfattas av samma rubrik i en och samma anläggning eller på en och samma plats, adderas produktionskapaciteten för dessa slag av verksamhet.

1. Industrier inom energisektorn

1.1 Förbränningsanläggningar med installerad tillförd effekt av mer än 50 MW (1*).

1.2 Olje- och gasraffinaderier.

1.3 Koksverk.

1.4 Anläggningar för överföring av kol till gas- och vätskeformiga produkter.

2. Produktion och omvandling av metaller

2.1 Anläggningar för rostning och sintring av metallhaltig malm, inbegripet svavelhaltig malm.

2.2 Anläggningar för produktion av råjärn eller stål (primär eller sekundär smältning), inklusive utrustning för kontinuerlig gjutning, med en kapacitet som överstiger 2,5 ton per timme.

2.3 Anläggningnar för behandling av järnbaserade metaller

a) genom varmvalsning med en kapacitet som överstiger 20 bruttoton stål per timme,

b) genom hammarsmide där slagkraften per hammare överstiger 50 kJ och när den använda värmeeffekten överstiger 20 MW,

c) genom anbringande av skyddsbeläggningar av smält metall med en inmatning som överstiger 2 bruttoton stål per timme.

2.4 Järn- och stålgjuterier med en produktionskapacitet som överstiger 20 ton per dygn.

2.5 Anläggningar

a) för produktion av ickejärnmetaller utifrån malmer, slig eller sekundärt råmaterial genom metallurgiska, kemiska eller elektrolytiska processer,

b) för smältning, inklusive framställning av legeringsmetaller, av ickejärnmetaller inklusive återvinningsprodukter, (färskning, formgjutning etc.) med en smältningskapacitet som överstiger 4 ton per dygn för bly och kadmium eller 20 ton per dygn för övriga metaller.

2.6 Anläggningar för ytbehandling av metaller och plaster som använder en elektrolytisk eller kemisk process där behandlingsbaden har en volym som överstiger 30 m³.

3. Mineralindustri

3.1 Anläggningar för produktion av klinker (cement) i roterugn med en produktionskapacitet som överstiger 500 ton per dygn, eller av kalk i roterugn med en produktionskapacitet som överstiger 50 ton per dygn, eller i andra typer av ugnar med en produktionskapacitet som överstiger 50 ton per dygn.

3.2 Anläggningar för produktion av asbest och för tillverkning av asbestbaserade produkter.

3.3 Anläggningar för produktion av glas inklusive sådana som är avsedda för tillverkning av glasfibrer, med en smältningskapacitet som överstiger 20 ton per dygn.

3.4 Anläggningar för smältning av mineraler, inklusive sådana för tillverkning av mineralull, med en smältningskapacitet som överstiger 20 ton per dygn.

3.5 Anläggningar för tillverkning av keramiska produkter genom bränning, i synnerhet takpannor, tegel, eldfast sten, kakel, stengods eller porslin med en produktionskapacitet som överstiger 75 ton per dygn, och/eller en ugnskapacitet som överstiger 4 m³ och med en satsningsdensitet på mer än 300 kg per m³.

4. Kemisk industri

Produktion enligt verksamhetskategorierna i punkt 4 avser tillverkning av de ämnen eller grupper av ämnen som anges i punkt 4.1-4.6 där tillverkningen omfatter kemiska reaktioner och sker i industriell skala.

4.1 Kemiska fabriker för framställning av kemiska, organiska produkter som t.ex.

a) kolväten, (linjära eller cykliska, mättade eller omättade, alifatiska eller aromatiska),

b) syreinnehållande organiska föreningar, särskilt alkoholer, aldehyder, ketoner, karboxylsyror, estrar, acetater, etrar, peroxider, epoxihartser,

c) svavelinnehållande organiska föreningar,

d) kväveinnehållande organiska föreningar, särskilt aminer, amider, nitronyl- och nitroföreningar, nitratföreningar, nitriler, cyanater, isocyanater,

e) fosfororganiska föreningar,

f) halogenerade kolväten,

g) metallorganiska föreningar,

h) basplaster och andra polymerer (polymerer, syntetfibrer, regenererad cellulosa),

i) syntetgummi,

j) färgämnen och pigment,

k) ytaktiva ämnen och tensider.

4.2 Kemiska fabriker för framställning av oorganiska baskemikalier och andra organiska ämnen såsom

a) gaser, som t.ex. ammoniak, klor eller klorväte, fluor eller fluorväte, koloxider, svavelföreningar, kväveoxider, väte, svaveldioxid, karbonylklorid (fosgen),

b) syror, kromtrioxid, fluorvätesyra, fosforsyra, salpetersyra, saltsyra, svavelsyra, oleum, svavelsyrlighet,

c) baser, som t.ex. ammoniumhydroxid, kaliumhydroxid, natriumhydroxid,

d) salter, som t.ex. ammoniumklorid, kaliumklorat, kaliumkarbonat, natriumkarbonat, perborat, silvernitrat,

e) icke-metaller, metalloxider eller andra oorganiska föreningar som t.ex. kalciumkarbid, kisel, kiselkarbid.

4.3 Kemiska anläggningar för framställning av gödselmedel baserade på fosfor, kväve eller kalium.

4.4 Kemiska anläggningar för framställning av bekämpningsmedel.

4.5 Kemiska anläggningar med kemisk eller biologisk tillverkning av läkemedel.

4.6 Kemiska anläggningar för framställning av sprängämnen.

5. Avfallshantering

Utan att detta påverkar artikel 11 i direktiv 75/442/EEG och artikel 3 i rådets direktiv 91/689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall (2):

5.1 Anläggningar för omhändertagande eller återvinning av farligt avfall som avses i artikel 1.4 i direktiv 91/689/EEG såsom dessa definieras i bilagorna II A och II B (operationerna R 1, R 5, R 6, F 8I och R 9) i direktiv 75/442/EEG och i rådets direktiv 75/439/EEG, av den 16 juni 1975 om omhändertagande av spilloljor (3) med en kapacitet som överstiger 10 ton per dygn.

5.2 Anläggningar för förbränning av kommunalt avfall som det definieras genom (4) rådets direktiv 89/369/EEG av den 8 juni 1989 om minskning av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar (5) och rådets direktiv 89/429/EEG om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar, med en kapacitet som överstiger 3 ton per timme.

5.3 Anläggningar för omhändertagande av icke-farligt avfall som det definieras i bilaga II A i direktiv 75/442/EEG under rubrikerna D8, D9, med en kapacitet som överstiger 50 ton per dygn.

5.4 Avfallsdeponier som tar emot mer än 10 ton per dygn eller med en totalkapacitet på mer än 25 000 ton, enligt definitionen i artikel 2 b i direktiv 96/. . ./EG om deponering av avfall, med undantag för de platser som räknas upp i artikel 3.3 a i det direktivet och avfallsdeponier för inert avfall.

6. Annan verksamhet

6.1 Industriella anläggningar för

a) framställning av pappersmassa av trä eller andra fibrösa material,

b) framställning av papper och papp där produktionskapaciteten överstiger 20 ton per dygn.

6.2 Anläggningar för förbehandling (tvättning, blekning och mercerisering) eller för färgning av fibrer eller textilier där behandlingskapaciteten överstiger 10 ton per dygn.

6.3 Garverier för en produktion av mer än 12 ton produkter per dygn.

6.4 a) Slakterier för en produktion baserad på en slaktvikt som överstiger 50 ton per dygn.

b) Framställning av livsmedel med beredning och behandling av

- animaliska råvaror (förutom mjölk) för en produktion av mer än 75 ton produkter per dygn,

- vegetabiliska råvaror för en produktion av mer än 300 ton produkter per dygn (kvartalsmedelvärde).

c) Framställning av mjölkprodukter baserad på en invägning av mer än 200 ton per dygn (kvartalsmedelvärde).

6.5 Anläggningar för animaliskt avfall för en produktion baserad på mer än 10 ton råvara per dygn.

6.6 Anläggningar för djurhållning av fjäderfä eller svin, vilka anläggningar förfogar över mer än

a) 40 000 platser för fjäderfä,

b) 2 000 platser för slaktsvin avsedda för produktion (> 30 kg) eller

c) 750 platser för suggor.

6.7 Anläggningar som är avsedda för ytbehandling av material, föremål eller produkter och som använder organiska lösningsmedel, i synnerhet för appretering, tryckning, bestrykning, avfettning, vattenskyddsimpregnering, limning, målning, rengöring eller impregnering med en förbrukning av lösningsmedel som överstiger 150 kg per timme eller mer än 200 t/år.

6.8 Anläggningar för framställning av kol (hårt kol) eller av grafitelektroder genom bränning eller grafitisering.

(1*) De materiella kraven i direktiv 88/609/EEG för befintliga anläggningar skall fortsätta att gälla till och med den 31 december 2003.

(2) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 20. Direktivet ändrat genom direktiv 94/31/EEG (EGT nr L 168, 2.7.1994, s. 28).

(3) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).

(4) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 23. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/692/EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).

(5) EGT nr L 163, 14.6.1989, s. 32.

BILAGA II

FÖRTECKNING ÖVER DE DIREKTIV SOM AVSES I ARTIKLARNA 18.2 OCH 20

1. Direktiv 87/217/EEG om att hindra och minska asbestförorening i miljön

2. Direktiv 82/176/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från kloralkaliindustrin

3. Direktiv 83/513/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för kadmiumutsläpp

4. Direktiv 84/156/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från andra källor än klor-alkaliindustrin

5. Direktiv 84/491/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av hexaklorcyclohexan

6. Direktiv 86/280/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan till direktiv 76/464/EEG, senare ändrat genom direktiv 88/347/EEG och 90/415/EEG om ändring av bilaga II i direktiv 86/280/EEG

7. Direktiv 89/369/EEG om förhindrande av luftförorening från nya kommunala avfallsförbränningsanläggningar

8. Direktiv 89/429/EEG om minskning av luftförorening från befintliga kommunala avfallsförbränningsanläggningar

9. Direktiv 94/67/EEG om förbränning av farligt avfall

10. Direktiv 92/112/EEG om åtgärder för harmonisering av programmen för att minska och slutligen eliminera förorening genom avfall från titandioxidindustrin

11. Direktiv 88/609/EEG om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar, ändrat genom direktiv 94/66/EG

12. Direktiv 76/464/EEG om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö

13. Direktiv 75/442/EEG om avfall, ändrat genom direktiv 91/156/EEG

14. Direktiv 75/439/EEG om omhändertagande av spilloljor

15. Direktiv 78/319/EEG om giftigt och annat farligt avfall

16. Direktiv 91/689/EEG om farligt avfall

17. Direktiv 96/. . ./EG om deponering av avfall

BILAGA III

ORIENTERANDE FÖRTECKNING ÖVER DE HUVUDSAKLIGA OCH FÖRORENANDE ÄMNEN SOM OBLIGATORISKT SKALL BEAKTAS OM DE ÄR RELEVANTA FÖR FASTSTÄLLANDET AV GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP

LUFT

1. Svaveldioxider och andra svavelföreningar

2. Kväveoxider och andra kväveföreningar

3. Kolmonoxid

4. Flyktiga organiska föreningar

5. Metaller och deras föreningar

6. Stoft

7. Asbest (partiklar, fibrer)

8. Klor och dess föreningar

9. Fluor och dess föreningar

10. Arsenik och dess föreningar

11. Cyanider

12. Ämnen och beredningar för vilka det har påvisats att de har cancerogena eller mutagena egenskaper eller kan påverka fortplantningen via luften

13. Polyklorerade dibenso-p-dioxiner och polyklorerade dibensofuraner.

VATTEN

1. Organiska halogenföreningar och ämnen som kan bilda sådana föreningar i vattenmiljö

2. Organiska fosforföreningar

3. Organiska tennföreningar

4. Ämnen och beredningar för vilka det har påvisats att de har cancerogena och mutagena egenskaper eller kan påverka fortplantningen i eller via vattenmiljön

5. Svårnedbrytbara kolväten och svårnedbrytbara och bioackumulerbara organiska, toxiska ämnen

6. Cyanider

7. Metaller och deras föreningar

8. Arsenik och dess föreningar

9. Biocider och växtskyddsmedel

10. Suspenderande ämnen

11. Ämnen som orsaker eutrofiering (i synnerhet nitrater och fosfater)

12. Syretärande ämnen (mätbara med hjälp av parametrar som t.ex. BOD och COD)

BILAGA IV

Överväganden som skall göras generellt och i enskilda fall vid fastställande av vad som är bästa tillgängliga teknik i enlighet med artikel 2.10, varvid hänsyn skall tas till nyttan med en åtgärd och till kostnaden för den liksom till försiktighetsprincipen och till principen om förebyggande åtgärder.

1. Användning av avfallssnål teknik

2. Användning av ämnen som är mindre farliga

3. Främjande av återvinning och återanvändning av utsläppta ämnen som används i processen och, i förekommande fall, av avfall

4. Jämförbara processer, utrustning eller driftssätt som med framgång har provats ut i industriell skala

5. Tekniska framsteg och utvecklingen av vetenskapliga kunstkaper

6. Beskaffenhet, effekt och mängd för på berörda utsläpp

7. Datum för nya eller befintliga anläggningars igångsättning

8. Erforderlig tid för att installera bästa tillgänglig teknik

9. Hushållning med råvaror (inklusive vatten) och energieffektivitet

10. Behovet att förebygga eller minimera den samlade miljöpåverkan som utsläppen innebär eller riskerar att innebära

11. Behovet att förebygga olyckor och att minska deras miljökonsekvenser

12. Upplysningar som offentliggörs av kommissionen i överensstämmelse med artikel 15.2 eller av internationella organisationer

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Den 30 september 1993 (1) förelade kommissionen rådet ett förslag till direktiv grundat på artikel 130s.1 i EU-fördraget, om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar.

2. Europaparlamentet avgav sitt yttrande vid första behandlingen den 14 december 1994 (2) och Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt den 27 april 1994 (3).

3. Till följd av dessa yttranden överlämnade kommissionen sitt ändrade förslag till rådet den 16 maj 1995 (4).

4. Rådet uppnådde enighet den 22 juni 1995 och fastställde sin gemensamma ståndpunkt i enlighet med artikel 189c i fördraget den 27 november 1995.

II. SYFTE

Syftet med utkastet till direktiv är att förebygga och begränsa föroreningar från sådan industriell verksamhet som anges i bilaga I för att kunna uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet och genom samordnade åtgärder för olika typer av miljö (luft, vatten och mark) fastställa ett prövningsförfarande för de anläggningar som avses.

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

A. Allmänna kommentarer

Eftersom det är fråga om ett direktiv som för första gången fastställer ett samordnat förfarande för driftstillstånd till ett så omfattande spektrum av industrianläggningar som det som anges i direktivets artikel 1 samt i bilaga I, ansåg rådet att det var nödvändigt att uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet. Det ansåg följaktligen att det var lämpligt, med hänsyn till den rättsliga grunden, att för prövningsförfarandet kräva ett minimum av uppgifter på grundval av kriterier som är mer eller mindre flexibla beroende på omständigheterna. Det har infört mekanismer som på längre sikt och gradvis möjliggör en bättre balans på det tekniska området inom gemenskapen. Med utgångspunkt från en gemensam ram som utgörs av definitionen av bästa tillgängliga teknik samt särskilt av utbyte om information om bästa tillgängliga teknik och representativa uppgifter om utsläppsgränsvärden, samt offentliggörande av en förteckning över huvudsakliga utsläpp och deras källor, förutses det att utsläppsgränsvärden skall fastställas för gemenskapen, i enlighet med de förfaranden som anges i fördraget och i den mån det behövs.

Syftet med utkastet till direktiv är att genomföra ett samordnat tillvägagångssätt men där medlemsstaterna har frihet att besluta om de närmare villkoren, såsom hur de behöriga myndigheterna skall organiseras, antal beslut som utgör ett samordnat tillstånd och, i princip, fastställandet av utsläppsgränsvärden.

Med beaktande av dessa synpunkter har rådet, i oförändrad form, helt eller delvis och ibland på annan plats i direktivet, behållit de av Europaparlamentets ändringsförslag som

- godkänts av kommissionen i dess ändrade förslag, med undantag av ändringsförslag 15, 26, 27, 35, 36, 40, 41, 43, 47, 54 och 55,

- förkastats av kommissionen i dess ändrade förslag 4, 5, 11, 13, 14, 18, 23, 24, 30; 31, 37, 45, 46.

B. Särskilda kommentarer

(För att underlätta parallell läsning av de två texterna hänför sig titlarna nedan till det ändrade förslaget (fetstil), medan efterföljande kommentarer hänvisar till texten i den gemensamma ståndpunkten (normal stil).)

Rådet har gjort följande ändringar i kommissionens ändrade förslag, vilka har godkänts av kommissionen.

Artikel 1

I artikel 1 tas direktivets allmänna syfte och dess tillämpningsområde upp. För att understryka att det i direktivet införs ett samordnat tillvägagångssätt, anges också syftet att samordna åtgärderna för att förhindra och begränsa föroreningar. Vidare anges uttryckligen vilka åtgärder som gäller avfall. I enlighet med parlamentets begäran (ändringsförslag 7) begränsas tillämpningsområdet till de anläggningar som anges i bilaga I.

Artikel 2

Definitionen av "ämne" (artikel 2.1) omfattar nu också definitionen av "beredning" eftersom hänvisning också görs till kemiska föreningar. Slutproduktion utesluts inte längre (ändringsförslag 8) medan radioaktiva ämnen och genetiskt modifierade organismer utesluts i den mån de motsvarar direktiven 90/836/Euratom, 90/219/EEG och 90/220/EEG. "Vibrationer" tas upp i definitionerna av "förening" och "utsläpp" (ändringsförslagen 9 och 10) och i den senare tas också begreppet "direkt eller indirekt utsläpp" upp, så att punkterna a och b i den tidigare versionen kan slås samman. Av tekniska orsaker har rådet inte tagit med begreppet "ljus".

Ändringsförslag 11 finns med i definitionen av "tillstånd" (artikel 2.9) där det anges att tillståndet kan gälla för en eller flera anläggningar eller delar av anläggningar på samma plats.

Vad gäller ändringsförslag 12 bedömde rådet att det var bättre att omformulera definitionen av "väsentlig ändring" i det ursprungliga förslaget så att varje "ändring av verksamheten" (artikel 2.10 a) som kan få konsekvenser för miljön skall meddelas till de behöriga myndigheterna (jfr. artikel 12). De behöriga myndigheterna får då bedöma om det rör sig om en "väsentlig ändring" (punkt b) som, om den påverkar miljön negativt och i betydande mån, medför att det "tunga" prövningsförfarandet skall användas (jfr artikel 12.2). Rådet ansåg det nödvändigt att precisera definitionerna enligt ovan för att säkerställa att vissa befintliga anläggningar som ännu saknar tillstånd åtminstone genom en "väsentlig ändring" kan uppfylla direktivets bestämmelser.

Ändringsförslagen 13 och 14 om definitionen av "bästa tillgängliga teknik" (artikel 2.11) har behållits av rådet. Första delen av ändringsförslag 13 återfinns i artikel 9.4 första meningen och andra delen i bilaga IV punkt 4. Ändringsförslag 14 har införts i oförändrat skick i deldefinitionen av "bästa"; begreppet (nytta och kostnader) har dock flyttats till inledningen till bilaga IV och till underdefinitionen av "tillgänglig", där begreppet "ekonomiskt genomförbart sätt" utvecklas.

Ändringsförslag 15 har inte behållits av rådet. Det återfinns dock delvis på andra ställen i direktivet: artikel 4, punkt 1.1 i bilaga I, artikel 5.1 slutet och artikel 8 första stycket. Rådet ansåg det emellertid nödvändigt att utvidga begreppet befintlig anläggning till en anläggning för vilken en fullständig ansökan har gjorts, men på villkor att anläggningen i fråga tagits i drift senast ett år efter det att direktivet genomförts.

Artikel 2a (ny)

Rådet har i huvudsak behållit innehållet i ändringsförslagen 2 och 16 i artikel 3 (med dess motsvarighet i punkt 11 i ingressen), i artikel 5.1 och i artikel 12.2 vad gäller punkt 3 i ändringsförslag 16.

Denna artikel innehåller också vissa delar av ändringsförslag 20 i sak och tar vidare upp delar av ändringsförslag 7 i punkt d.

Artikel 4

I klargörande syfte har rådet omformulerat artikel 5. Rådet har gjort en tydlig åtskillnad mellan bestämmelser som omedelbart skall tillämpas (punkt 2) och bestämmelser som skall tillämpas senare (punkt 1). Följaktligen skall befintliga anläggningar uppfylla de relevanta bestämmelserna för förfarandet först åtta år efter det att direktivet genomförts.

Eftersom det inte var av tvingande karaktär behöll rådet inte det ekonomiska instrumentet för att sporra verksamhetsutövarna vid de befintliga anläggningarna att snabbare uppfylla direktivets krav (ändringsförslag 17).

Artikel 5

Rådet har i huvudsak följt Europaparlamentets ändringsförslag i artikel 6.1 femte strecksatsen. Rådet föredrog dock det mer exakta begreppet "redogörelse" framför "värdering".

Vidare ansåg rådet det nödvändigt att ansökan också skulle innehålla en beskrivning av förhållandena på platsen liksom av vilka åtgärder som krävs för att de grundläggande skyldigheter som avses i artikel 3 skall kunna fullgöras. Rådet har också lagt till det viktiga kriteriet om förebyggande vad gäller avfall. Beskrivningen av åtgärderna för att förebygga och begränsa olyckor har utgått ur ansökan, men den har i stället införts i bilaga IV (punkt 11) så att verksamhetsutövaren kan ta hänsyn till den vid fastställande av bästa tillgängliga teknik.

Artikel 6

Rådet ansåg att det i denna artikel (artikel 7) i likhet med artikel 1 bör framhävas att ett samordnat förfarande införs i detta direktiv. I artikeln understryks också hur viktigt det är att samordna såväl prövningsförfarandet som tillståndsvillkoren när fler än en behörig myndighet medverkar.

Artikel 8

I artikel 9 som behandlar tillståndsvillkoren tas i punkt 1a första delen av ändringsförslag 23 upp genom hänvisning till artikel 3 (verksamhetsutövarens skyldigheter) och artikel 10 (bästa tillgängliga teknik och miljökvalitetsnormer). Hänvisningen till artikel 5 har inte behållits eftersom den innehåller en hänvisning till artiklarna 3, 9 och 10.

Eftersom rådet anser att direktivet i högre grad bör framhäva sambandet mellan detta direktiv och direktiv 85/337/EEG har det lagt till en punkt 2 för att säkerställa att detta tas i beaktande vid tillståndsgivningen.

Punkt 3 tar upp ändringsförslag 24 i så måtto att den föreskriver att tillståndet obligatoriskt omfattar ("skall omfatta") utsläppsgränsvärden. Rådet har dessutom gjort det tillägget att tillståndet vid behov skall innehålla föreskrifter för skydd av grundvatten och för hantering av avfall som uppkommer vid anläggningen.

Sista meningen i den tidigare punkten 2 i det ändrade förslaget, om beaktande av informationsutbyte om bästa tillgängliga teknik (jfr artikel 16) har flyttas till punkt 12 i bilaga IV.

I den mån som fastställandet av bästa tillgängliga teknik görs sektorsvis, medan "tillståndsvillkoren" fastställs för varje enskild anläggning, ansåg rådet att dessa villkor bör kunna beakta vissa särskilda kriterier som t.ex. geografisk belägenhet och lokala miljöförhållanden. Följaktligen ansågs det vara lämpligare att föra dessa kriterier till övervägandena för varje enskilt tillstånd, i stället för att införa dem bland övervägandena i bilaga IV. I alla händelser skall det göras en samlad värdering av dessa kriterier och av de kriterier som skall säkerställa såväl största möjliga begränsning av långväga eller gränsöverskridande föroreningar som en hög skyddsnivå för miljön som helhet. Vidare framgår det av punkt 18 i ingressen att det ankommer på medlemsstaterna att bestämma hur hänsyn skall kunna tas till kriterierna i fråga.

Därför ingår i punkt 4 delar av ändringsförslag 23, i så måtto att det i en ny tillståndsansökan i ett område med stark koncentration av industriell verksamhet skall tas hänsyn till lokala miljöförhållanden.

I stället för att ta bort bestämmelsen om slutlig nedläggning av verksamheten (punkt 4 i kommissionens förslag) (jfr ändringsförslag 26) föredrog rådet emellertid att bibehålla den underliggande tankegången, om än något friare, i punkt 6 så att den kan beaktas på lämpligt sätt i tillståndet.

I ändringsförslag 27 införs begreppet "att ta i drift" vilket redan täcks av "igångsättande". Dessutom ansågs det viktigt att också ta hänsyn till onormala situationer som tillfälliga avbrott och läckor.

Rådet har vidare gjort det möjligt att inom snäva gränser medge tillfälliga undantag från normala driftsvillkor (punkt 6) och har gett medlemsstaterna möjlighet att fastställa allmänna bindande föreskrifter för särskilda kategorier av anläggningar, samtidigt som de fortfarande är skyldiga att genomföra ett förfarande för dessa anläggningar (punkt 8).

Artikel 9

I likhet med Europaparlamentet kunde rådet inte helt ansluta sig till det parallella tillvägagångssätt som kommissionen förespåkade, "utsläppsgränsvärden/miljökvalitetsnormer", vilket bl.a. innebar att det skulle vara tillåtet att inte använda bästa tillgängliga teknik om miljökvaliteten på det lokala planet var mycket tillfredsställande. Rådet behöll därför nästan hela punkt 3 i ändringsförslag 30, varav första meningen återfinns i artikel 9.4 och den andra meningen - dock med förbehåll för andra åtgärder - utgör nuvarande artikel 10.

Artikel 11

För att få överensstämmelse med definitionerna i artikel 2 punkt 10 har rådet omformulerat artikel 12. Punkt 2 understryker att varje väsentlig förändring kommer att medföra ett s.k. "tungt" prövningsförfarande. Där citeras nu också de artiklar som är tillämpliga.

Artikel 14

Rådet har omformulerat artikel 15, men har bibehållit bestämmelsernas innehåll i sak. Eftersom en fullständig ansökan vid behov skall innehålla de uppgifter som anges i direktiv 85/337/EEG (konsekvensbeskrivningar) (jfr artikel 6.2) har hänsyn implicit tagits till ändringsförslag 35 (artikel 15.1).

Rådet har inte tagit med ändringsförslag 36 som också ingår i kommissionens ändrade förslag, eftersom det enligt artikel 5 i direktiv 90/313/EEG redan är möjligt att avgiftsbelägga tillhandahållande av uppgifter.

Rådet har följt ändringsförslag 31, då det i likhet med Europaparlamentet ansett det nödvändigt att få tillgång till en förteckning. På grundval av uppgifter från medlemsstaterna kommer kommissionen att vart tredje år offentliggöra en förteckning över de huvudsakliga utsläppen och deras källor. I det sammanhanget kommer kommissionen att biträdas av en kommitteé av typ IIIa, se artikel 19. I punkt 24 i ingressen motiveras dessa bestämmelser med återgivande av den tankegång som ligger till grund för ändringsförslag 4.

Artikel 15

För att säkerställa öppenheten har rådet gett kommissionen i uppdrag att vart tredje år offentliggöra resultaten av informationsutbytet (artikel 16.2). För att kunna reagera på den utveckling som tillämpningen av detta direktiv ger upphov till, har rådet dessutom gett kommissionen i uppdrag att, om så är lämpligt, låta rapporten för den första treårsperioden av genomförandet åtföljas av lämpliga förslag.

Artikel 16

Rådet har förtydligat artikel 17 om gränsöverskridande verkningar samt framhävt allmänhetens medverkan på detta område.

Artikel 17

Rådet har inte behållit den bestämmelse som gav kommissionen möjlighet att genom ett samrådsförfarande ändra direktivets tillämpningsområde (artikel 1 jämförd med bilagorna I och III).

Däremot har rådet, med utgångspunkt från principen att det i första hand ankommer på medlemsstaterna att fastställa utsläppsgränsvärdena, kunnat dela parlamentets synpunkt i ändringsförslag 37, enligt vilket utsläppsgränsvärden skall fastställas för gemenskapen, i enlighet med de förfaranden som anges i fördraget, på villkor att ett sådant behov har kunnat påvisas genom det informationsutbyte som avses i artikel 16. Rådet har alltså ändrat artikel 18 i överensstämmelse härmed och har i detta syfte lagt till punkt 28 i ingressen, vilken bygger på ändringsförslag 5.

Vidare har rådet ansett det nödvändigt att precisera att de utsläppgränsvärden för gemenskapen som fastställs i andra gemenskapsrättsakter i detta direktiv skall anses som minimivärden.

Artikel 18

Rådet har inte behållit artikel 18 med dess lydelse efter det att ändringsförslag 40 har lagts till i det ändrade förslaget. Rådet ansåg att punkt 1 i alla händelser är tillämplig, i den mån den utgör en upprepning av artikel 130t i fördraget. Mot bakgrund av den rättsliga grunden till utkastet till direktiv står det medlemsstaterna fritt att införa de olika möjligheter som anges i det andra stycket i den mån de är förenliga med fördraget. De tredje stycket innehöll en bestämmelse som svarar mot en bestämmelse i direktiv 83/189/EEG, som fortfarande är fullt giltigt, och andan i denna bestämmelse har bibehållits i artikel 18 i den gemensamma ståndpunkten.

Artikel 19

Rådet har vinnlagt sig om att förtydliga innehållet i övergångsbestämmelserna. Rådet har i synnerhet, i sin strävan efter konsekvens, förtydligat nuvarande och framtida samband mellan olika direktiv som är tillämpliga på ett stort antal anläggningar, vilka anges i bilaga I och bestämmelserna i utkastet till direktiv. I detta syfte har rådet utökat bilaga II som innehåller direktiv med bestämmelser som i vissa fall måste ändras senast elva år efter det att direktiv trätt i kraft.

Bilaga I

Rådet har försett bilaga I med en inledning där det görs undantag för forsknings- och utvecklingsanläggningar och där de fastställda tröskelvärdena anges. Vidare har rådet infört eller justerat tröskelvärden beroende på vilken typ av anläggning det rör sig om.

Rådet har dessutom lagt till ett antal kategorier och punkter i bilaga I (t.ex. 2.1, 2.3, 2.6, 4, 5.1, 5.4, 6.4, 6.6, 6.8). Vad gäller punkt 6.6 har rådet infört särskilda tillämpningsföreskrifter i artikel 9.4 och 9.5.

Rådet har också beaktat ändringsförslagen 44, 45 och 46 under punkt 5.1 och ändringsförslag 49 under punkt 2.6.

Däremot anser rådet att kärntekniska anläggningar faller under Euratomfördraget och har inte kunnat följa Europaparlamentets ändringsförslag 41. Rådet kunde inte heller behålla ändringsförslagen 43 och 47.

Bilaga III

Rådet har valt att göra en orienterande förteckning över de huvudsakliga förorenande ämnen som skall beaktas vid fastställande av utsläppsgränsvärden. Det har ändrat och utökat den förteckning som ursprungligen upprättats av kommissionen, bl.a. med alla metaller och deras föreningar, polyklorerade dibenso-p-dioxiner och polyklorerade dibensofuraner i avsnittet "luft" och, förutom biocider och växtskyddsmedel, alla metaller, svårnedbrytbara och bioackumulerbara organiska, toxiska ämnen, alla cyanider, arsenik och dess föreningar samt syretärande ämnen i avsnittet "vatten".

Rådet har av tekniska skäl inte kunnat ta hänsyn till ändringsförslagen 54 och 55.

Bilaga IV

Förutom kommentarerna i artikel 2.6 och 2.11 har rådet ansett det nödvändigt att lägga till andra kriterier som användning av mindre farliga ämnen (punkt 2), utveckling av teknik för återvinning och återanvändning av avfall (punkt 3) och datum för igångsättning av anläggningar (punkt 7). Punkt 9 har omformulerats för att det skulle vara möjligt att ta hänsyn till den andra delen av ändringsförslag 7 (förbrukning av råvaror och energieffektivitet).

(1) EGT nr C 311, 17.11.1993.

(2) EGT nr C 18, 23.1.1995.

(3) EGT nr C 195, 18.7.1995.

(4) EGT nr C 165, 1.7.1995.