—

2020 års barometerrapport visade att de mångfasetterade effekterna av covid-19-krisen var – och fortfarande är – mycket asymmetriska och har en stark territoriell dimension, och det finns ett obestridligt behov av en mer nyanserad förståelse av hur pandemin påverkar den lokala och regionala utvecklingen. 1. Covid-19-pandemin och dess otaliga konsekvenser har utgjort ett stort test för hur vår demokrati fungerar och resiliensen i våra samhällen, och särskilt för våra hälso- och sjukvårdssystem, varav vissa har stött på sina gränser. Effekterna har varit ojämna i unionen: Gränsregioner och stadsområden visade sig vara mer sårbara, medan landsbygdsområden – som i allmänhet är mindre gynnade när det gäller tillgång till hälso- och sjukvård – klarade sig bättre relativt sett. ReK efterlyser mer strategisk politisk framsynthet och investeringar för att förverkliga den europeiska hälsounionen, och framhåller att de regionala hälso- och sjukvårdssystemen utgör hörnstenen i EU:s resiliens och måste ingå i den framtida strukturen för beredskap och insatser på hälsoområdet. Vi efterlyser – också mot bakgrund av det krisinstrument för den inre marknaden som kommissionen aviserat till början av 2022 – att man vid alla kriser som har inverkan på gränsregionerna tar hänsyn till konsekvenserna för den europeiska arbetsmarknaden och anstränger sig för att få till stånd varaktiga undantagsbestämmelser för alla gränsarbetare i syfte att förhindra omotiverade brister i skyddet. 2. Pandemin testade också resiliensen i våra ekonomier. Minskningen i EU:s BNP på 6 % under 2020 döljer stora regionala skillnader som kan förklaras av regionernas respektive utsatthet för restriktioner, men också av deras strukturella särdrag, såsom andelen sysselsatta i risksektorer, utbildningsnivån, andelen mikroföretag eller kvaliteten på styrningen. För att ge städerna och regionerna möjlighet att dra största möjliga nytta av ”Next Generation EU” och fokusera på långsiktiga investeringar som kommer att förbättra dessa strukturella särdrag bör tidsramen för återhämtningsåtgärderna förlängas till 2024. Den höjda medfinansieringssatsen för de kortsiktiga återhämtningsåtgärderna bör förlängas med ytterligare ett år, och samstämmigheten mellan de olika finansieringsprogrammen och regleringsåtgärderna måste säkerställas. 3. Kombinationen av sjunkande inkomster och stigande utgifter sätter ett aldrig tidigare skådat tryck på de lokala och regionala myndigheternas budgetar, vilket leder till en ”saxeffekt”. För 2020 kan detta gap uppskattas till cirka 180 miljarder euro för alla lokala och regionala myndigheter i EU. Denna summa utgörs av en kombination av en utgiftsökning på 124 miljarder euro till följd av åtgärder inom folkhälsa, företagsstöd och annat, och en inkomstminskning på 55 miljarder euro på grund av minskad aktivitet (och därmed lägre skatte- och avgiftsintäkter). Betydande nationellt stöd och EU-stöd till de lokala och regionala myndigheternas budgetar har lindrat denna effekt, men lindringen är mycket ojämnt fördelad mellan medlemsstaterna, och de lokala och regionala myndigheterna kommer att behöva fortsatt stöd under 2021 och därefter. Budgetstabiliteten har således också påverkats, liksom den finanspolitiska autonomin i vidare bemärkelse, vilket kan påverka ett effektivt tillhandahållande av offentliga tjänster. Översynen av den europeiska ramen för ekonomisk styrning – som för närvarande inte tar tillräcklig hänsyn till skillnaden mellan löpande utgifter och utgifter för långsiktiga/hållbara investeringar – måste bättre återspegla de lokala och regionala myndigheternas behov. Framför allt måste en gyllene regel för hållbara offentliga investeringar fastställas så att offentliga nettoinvesteringar undantas från underskottsberäkningarna i stabilitets- och tillväxtpakten. 4. ReK bekräftar att de lokala och regionala myndigheterna måste göras delaktiga i utvärderingen och genomförandet av faciliteten för återhämtning och resiliens, och mer specifikt dess viktigaste operativa verktyg – de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna. Såsom befarades i den första utgåvan av barometern har detta deltagande visat sig vara begränsat: Ett mycket litet antal medlemsstater har ingående redogjort för sina lokala och regionala myndigheters deltagande i samrådsprocessen eller systematiskt beskrivit dessa myndigheters roll för varje politikområde. Denna brist på deltagande är oroande med tanke på att de lokala och regionala myndigheterna är viktiga drivkrafter för offentliga investeringar och att själva målen för faciliteten för återhämtning och resiliens är av särskild betydelse för dessa myndigheter i enlighet med befogenhetsfördelningen. Det sätt på vilket de nationella återhämtnings- och resiliensplanerna har utarbetats och de lokala och regionala myndigheterna gjorts delaktiga främjar inte egenansvaret för återhämtningsplanerna. Många landsspecifika rekommendationer följdes inte upp på grund av de lokala och regionala myndigheternas bristande egenansvar och delaktighet i den europeiska planeringsterminen. 5. De nationella återhämtnings- och resiliensplanerna utgör också en viktig möjlighet att driva på den gröna återhämtningen. Mer än hälften av de centrala frågorna i den gröna given är helt integrerade i de nationella återhämtnings- och resiliensplaner som analyserats i en nyligen genomförd ReK-studie, och den gröna omställningen absorberar i genomsnitt 41 % av budgeten i dessa planer. Då 75 % av EU-medborgarna bor i stadsområden (som står för merparten av växthusgasutsläppen) och ett snabbt ökande antal lokala och regionala myndigheter har åtagit sig att agera, står de lokala och regionala myndigheterna i främsta ledet när det gäller klimatåtgärder. Dessa myndigheter måste därför vara fullvärdiga partner vad gäller att utveckla och genomföra initiativ inom ramen för den gröna given, särskilt inom politikområden såsom renovering av byggnader, hållbar mobilitet eller stadsförgröning. De har också särskilt goda förutsättningar att se till att återhämtningsmedlen används på ett sätt som är samstämmigt med ESI-fonderna (bl.a. Sammanhållningsfonden och Eruf). 6. Att begränsa och anpassa sig till klimatförändringarna samt bevara och återställa miljön är viktiga inslag i byggandet av mer resilienta och hållbara samhällen och ekonomier, eftersom effekterna av covid-19-pandemin, inverkan av klimatförändringarna och miljöförstöringen varierar kraftigt beroende på de europeiska regionernas geografiska, ekonomiska och sociala särdrag. ReK upprepar att effektiva klimat- och miljöåtgärder förutsätter att flernivåstyre tillämpas fullt ut, och uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att till fullo integrera den lokala och regionala nivån i politiken med anknytning till den europeiska gröna given. Klimatförändringarna och den biologiska mångfalden utgör globala utmaningar, och 2021 är en avgörande period när det gäller att göra framsteg i fråga om globala, samordnade klimatåtgärder för ett formellt erkännande av de lokala och regionala myndigheternas bidrag, inom den 26:e partskonferensen för FN:s ramkonvention om klimatförändringar och den 15:e partskonferensen för FN:s konvention om biologisk mångfald som fokus. ReK kommer att utforska ett samarbete med partner, såsom Europeiska kommissionen, UNDRR och gemensamma forskningscentrumet, för att inrätta en ”regional resiliensplattform”. Plattformen syftar till att genom insamling av data och bästa praxis stödja lokala och regionala myndigheter när det gäller att stärka deras resiliens mot framtida kriser på områden som naturkatastrofer, klimatförändringar och hälsa. 7. Kommittén beklagar att arbetslösheten ökade under 2020 i de flesta Nuts 2-regioner i EU och att ungdomar drabbas särskilt hårt av denna försämring efter flera på varandra följande år av förbättring. För att se till att ingen hamnar på efterkälken i det ”nya normala” i fråga om arbete, boende och resande i EU behövs det en allvarlig diskussion om ekonomisk, social och territoriell sammanhållning samt om sammanhållning som ett övergripande värde för EU. Det sociala toppmötet i Porto och det efterföljande sociala åtagandet från Porto måste bana väg för ett stärkande av EU:s sociala dimension, och man får inte sky någon möda för att uppnå de mål som fastställts för 2030. Man bör utarbeta särskilda åtgärder för utsatta befolkningsgrupper. Till exempel bör alla ungdomar få tillgång till Erasmus+-programmet och alla unga européer bör ha ett ”garanterat minimum för kvalifikationer och färdigheter” som erkänns i alla medlemsstater. 8. ReK framhåller den ljusa sidan av detta ”nya normala” eftersom pandemin också har påskyndat den digitala omställningen. Det finns dock en betydande digital klyfta mellan stad och landsbygd i de flesta EU-medlemsstater när det gäller infrastruktur, internetanvändning och användning av e-förvaltningstjänster, samt en stark koncentration av teknikindustrin till vissa EU-regioner. Att överbrygga denna digitala klyfta med hjälp av heltäckande strategier som omfattar alla förvaltningsnivåer är nödvändigt för en hållbar återhämtning. Pandemin visade värdet av digital konnektivitet och behovet av digital sammanhållning, ett begrepp som bör jämställas med ekonomisk, social och territoriell sammanhållning. I detta avseende är det mycket viktigt att skapa en robust och heltäckande uppsättning data på lokal och regional nivå för att överföra de digitala målen i den digitala kompassen 2030 till den lokala och regionala nivån, i syfte att återspegla de lokala och regionala myndigheternas roll i den digitala omvandlingen. Dessa bindande digitala mål bör återspeglas i kommissionens rapport om genomförandet av den långsiktiga visionen för landsbygdsområden. 9. Man bör stärka de lokala och regionala myndigheternas roll i integrationen av flyktingar och migranter. Med tanke på behovet av att hantera de globala utmaningar som migrationen och integrationen innebär lokalt spelar många lokala och regionala myndigheter en aktiv roll när det gäller att ta emot och integrera flyktingar och migranter genom att tillhandahålla viktig infrastruktur och viktiga tjänster i städerna för att tillgodose dessas behov, såsom prismässigt överkomliga och subventionerade bostäder, utbildning av god kvalitet samt hälso- och sjukvård. Följaktligen måste politiken för mottagande och integration av migranter utformas nedifrån och upp i samråd med de lokala och regionala myndigheterna för att se till att denna politik inte är frikopplad från värdsamhällenas verklighet. Dessutom måste de lokala och regionala myndigheternas tillgång till stödmedel underlättas, och kommuner som deltar i EU:s omplaceringsprogram och/eller utvecklar egna integrationsprojekt bör kunna få direkt finansiering. 10. Kommittén noterar med oro att förbindelserna mellan Förenade kungariket och EU till följd av handels- och samarbetsavtalet saknar territoriellt ”djup”. ReK är redo att bidra till en positiv agenda för territoriellt samarbete med de brittiska lokala och regionala myndigheterna på grundval av nya metoder, som inte enbart bygger på den institutionella ramen i handels- och samarbetsavtalet. I detta syfte skulle flera konkreta initiativ kunna lanseras, t.ex. en ändring av förordningen om europeiska grupperingar för territoriellt samarbete (EGTS) för att underlätta inrättandet av EGTS-grupperingar med Förenade kungariket eller särskilt stöd till offentliga institutioners administrativa kapacitet att delta i samarbetsprojekt med brittiska partner. Att övervaka de lokala och regionala myndigheternas deltagande i genomförandet av brexitjusteringsreserven kommer också att vara avgörande för att kontrollera huruvida de territoriella konsekvenserna av Förenade kungarikets utträde ur EU avhjälps. 11. Enligt den första enkät någonsin som genomförts för ReK:s räkning bland mer än en miljon folkvalda politiker på lokal och regional nivå anser nästan två tredjedelar av de lokala politikerna (64 %) att regionerna, städerna och byarna inte har tillräckligt inflytande över EU:s politik. EU kan således komma mer demokratiskt, och även mer miljömässigt, resilient ur covid-19-krisen om man formellt erkänner och tillämpar aktiv subsidiaritet för att se till att åtgärder vidtas på den nivå vars åtgärder kommer att ge största möjliga mervärde för medborgarna och att det finns samordnade och ändamålsenliga beslutsprocesser. 12. Konferensen om Europas framtid är en möjlighet att främja den europeiska demokratins hus som måste utnyttjas. Städerna och regionerna är nyckelaktörer när det gäller att genomföra och utveckla metoder för deltagande- och samtalsdemokrati som kompletterar och stärker den representativa demokratin, och är således avgörande för att öka allmänhetens förtroende för det demokratiska beslutsfattandet. ReK uppmanar därför EU-institutionerna att utnyttja konferensen som en möjlighet att prova innovativa åtgärder (såsom den interaktiva flerspråkiga digitala plattformen och medborgarpanelerna) som kanske skulle kunna bli permanenta inslag i EU:s beslutsprocesser, och att lära sig mer om de lokala och regionala myndigheternas behov, samtidigt som man beaktar behovet av fördragsändringar. 13. ReK betonar att regionernas utveckling i hög grad är beroende av kvaliteten på deras fysiska konnektivitet. I detta sammanhang pekar kommittén på behovet av att främja järnvägen som en nyckelfaktor när det gäller att ta itu med frågan om bristande tillgång till kollektivtrafik i avlägsna och mindre utvecklade regioner. Vi betonar behovet av att fördjupa integrationen mellan miljövänliga, innovativa och säkra transportsätt, och konstaterar att regionala flygplatser spelar en framträdande roll i EU:s territoriella sammanhållning för glesbefolkade, perifera eller mindre utvecklade regioner. Med tanke på de globala utmaningar som bara kan hanteras med hjälp av samarbete betonar kommittén att EU:s regioner och städer måste se både inom och utanför EU samtidigt. 14. ReK ser stora möjligheter för de en miljon folkvalda EU-politikerna på regional och lokal nivå att bidra till den europeiska demokratins hus, och noterar att en överväldigande majoritet av dessa politiker i vår senaste enkät menar att demokratin i EU kommer att fungera bättre om deras deltagande stärks. 15. Europeiska regionkommittén ger sin ordförande i uppdrag att översända den årliga regionala och lokala barometern 2021 och denna resolution till Europaparlamentets talman, Europeiska kommissionens och Europeiska rådets ordförande samt de 27 EU-medlemsstaternas stats- och regeringschefer, och uppmuntrar de regionalt och lokalt folkvalda politikerna i Europa att sprida rapporten till medborgarna och lokala medier.