BEHOV AV EFFEKTIVA TVISTLÖSNINGSSYSTEM

Enligt Europa 2020-strategin behövs det en starkare, mer djupgående och utvidgad inre marknad för att skapa tillväxt och nya arbetstillfällen. För att klara av denna utmaning måste den inre marknaden anpassas till en ny verklighet som kännetecknas av bl.a. den ökande användningen av internet som detaljhandelskanal och uppkomsten av nya typer av tjänster. Konsumenternas förtroende för den inre marknaden påverkas av att de inte tror att deras problem vid köp av varor och tjänster kan åtgärdas på ett effektivt sätt. I detta meddelande förklaras hur kommissionens förslag om alternativ tvistlösning och tvistlösning online bidrar till att främja tillgången till snabb, billig och effektiv tvistlösning genom alternativa tvistlösningsförfaranden som ett sätt att göra konsumenterna starkare och mer medvetna och ställa dem i centrum för den inre marknaden. Förslagen ingår i de tolv nyckelåtgärderna i inremarknadsakten[1].

Såsom framgår av Montirapporten En ny strategi för den inre marknaden [2] och inremarknadsakten förkroppsligar den inre marknaden ett ideal: ett gränslöst område mellan olika länder där människor och företag fritt kan flytta och utöva sina rättigheter. Detta omfattar naturligtvis även att kunna ägna sig åt gränsöverskridande handel. Den inre marknaden ställer dock fortfarande konsumenter och företag inför många problem.

I EU har vi uppnått en hög konsumentskyddsnivå, men konsumenterna har fortfarande svårt att tillvarata sina rättigheter. Nyligen genomförda studier visar att antalet tvister som hänskjuts till alternativ tvistlösning, inbegripet tvistlösning online, i EU har ökat från 410 000 fall under 2006 till 530 000 fall under 2008[3]. Emellertid vände sig så få som 5 % av de europeiska konsumenterna med sitt fall till ett alternativt tvistlösningsorgan under 2010[4], och bara 9 % av företagen uppger att de någonsin använt sig av alternativ tvistlösning[5]. Antalet tvister vid gränsöverskridande handel ökar[6]. De flesta konsumentklagomål leder dock inte till någon lösning. Möjligheten att använda enkla, effektiva och billiga sätt att lösa tvister genom alternativa tvistlösningsförfaranden utnyttjas inte till fullo.

Mycket tyder på att konsumenterna inte till fullo utnyttjar de möjligheter som den inre marknaden ger i fråga om större utbud av produkter och effektivare konkurrens när det gäller pris och kvalitet. När de handlar från andra länder oroar sig konsumenterna för att det ska vara svårt att hitta en lösning om problem uppstår[7], och därför tvekar de för närvarande att handla från andra länder.

Empiriska data visar att innan konsumenter tar ett fall till domstol gör de en beräkning av hur mycket tid, pengar och ansträngning som kommer att krävas för att få rättelse och jämför sedan dessa aspekter med värdet på fordran[8]. Inför de invecklade lagar som gäller för deras tvister, särskilt tvister vid gränsöverskridande handel, är konsumenterna sällan övertygade om att ett domstolsförfarande är en hållbar lösning och förkastar därför för det mesta detta alternativ om en första kontakt med näringsidkaren inte gett resultat.

På motsvarande sätt bekymrar sig företag, särskilt små företag, för risken att behöva hantera rättsordningar och rättsväsen som de inte är förtrogna med[9]. Näringsidkare avstår därför ofta från att satsa på nya marknader som skulle ge dem tillgång till nya konsumenter och en möjlighet att växa. Denna brist på förtroende påverkar företagens konkurrenskraft.

Tillväxten inom e-handeln har ökat antalet försummade tillfällen: internet erbjuder alla företag ett skyltfönster mot världen, och konsumenterna kan handla på sin dator lika enkelt som i en lokal butik. E-handeln, särskilt den gränsöverskridande e-handeln, har dock haft svårt att komma igång i EU.

Utöver andra initiativ som kommissionen kommer att ta för att råda bot på denna situation kan man öka möjligheterna till rättelse på den inre marknaden genom att förbättra tillgången till och öka användningen av organ för tvistlösning utanför domstol. Alternativ tvistlösning är ett billigt och snabbt alternativ för konsumenter och företag som vill lösa tvister. De allra flesta alternativa tvistlösningsförfaranden är gratis för konsumenterna eller kostar tämligen lite (mindre än 50 euro). De flesta tvister som hänskjuts till alternativa tvistlösningsorgan avgörs inom 90 dagar[10].

De flesta konsumenter som utnyttjat alternativ tvistlösning uppfattade det som en okomplicerad och öppen process där de fick stöd och råd[11]. Konsumenterna är således villigare att lösa tvister genom alternativ tvistlösning än genom domstolsförfaranden. Även företagen föredrar att lösa tvister genom alternativ tvistlösning, och de företag som redan utnyttjat alternativ tvistlösning kan tänka sig att göra det igen[12].

Skillnaderna mellan och den ojämna geografiska och sektoriella tillgången till alternativa tvistlösningsorgan hindrar dock konsumenterna och företagen från att utnyttja deras fulla potential. I vissa medlemsstater finns det ännu inga alternativa tvistlösningsorgan. I andra medlemsstater täcker de organ som finns bara en del av territoriet eller har bara behörighet inom vissa detaljhandelssektorer. Detta har skapat en invecklad situation som påverkar organens effektivitet negativt och avskräcker konsumenter och företag från att utnyttja dem. Konsumenter och företag känner dessutom ofta inte till att de kan hänskjuta sina tvister till ett alternativt tvistlösningsorgan, eller så vet de inte om deras tvist faller inom ett visst organs behörighetsområde.

Kommissionen har aktivt främjat alternativ tvistlösning under mer än tio år. Kommissionens två rekommendationer från 1998[13] och 2001[14] har haft positiva effekter, särskilt genom de huvudprinciper för kvalitet som de alternativa tvistlösningsorganen bör följa. Såsom visas ovan är de dock inte tillräckliga för att ge konsumenterna förtroende för den inre marknaden.

För att utveckla den fulla potentialen hos den inre marknaden som tillväxtmotor för EU:s ekonomi behövs det lagstiftning som säkerställer att alla konsumenter i EU kan hänskjuta en tvist till ett lämpligt alternativt tvistlösningsorgan, oavsett inom vilken sektor tvisten har uppstått och oavsett om tvisten avser inhemsk eller gränsöverskridande handel.

Som ett led i strategin för att avhjälpa problemet med att e-handeln har haft svårt att komma igång i EU efterlystes i den digitala agendan för Europa EU-åtgärder för att förbättra systemen för alternativ tvistlösning, och det meddelades att kommissionen hade för avsikt att ”föreslå ett EU-verktyg för onlinereklamationer för e-handel” för att bygga upp det välbehövliga förtroendet för e-handeln.

För att uppnå dessa mål utan att det orsakar en alltför tung och onödig börda för medlemsstaterna föreslår kommissionen lagstiftning som bygger på de organ som redan finns i medlemsstaterna.

Detta tillvägagångssätt är nödvändigt inte bara för att tvistlösningsorgan är effektivare när de utgår från lokala förhållanden utan också för att medlemsstaterna ska få det spelrum som de behöver för att avgöra hur de bäst kan fullgöra sin skyldighet. Till exempel är medlemsstaterna, om det inte finns något alternativt tvistlösningsorgan, inte skyldiga att se till att det inrättas ett särskilt organ i varje detaljhandelssektor. De kan i stället välja att inrätta ett enda organ eller ett sektorsövergripande organ för de sektorer där det ännu inte finns några organ för att ”fylla luckorna” i täckningen med alternativ tvistlösning inom sitt territorium.

Detta meddelande om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister på den inre marknaden åtföljs därför av två lagstiftningsförslag om alternativ tvistlösning och tvistlösning online. Förslagen syftar till att göra det lättare för konsumenterna att få rättelse på den inre marknaden, oavsett om de handlar online eller offline, och de bidrar på så sätt verkligen till tillväxt och ekonomisk stabilitet genom ökad konsumentefterfrågan.

I kommissionens arbetsprogram för 2011 fastställdes alternativ tvistlösning vid konsumenttvister som ett av kommissionens strategiska förslag för 2011[15]. I inremarknadsakten[16] angavs lagstiftning om alternativ tvistlösning och tvistlösning online vara en nyckelåtgärd för att stimulera tillväxten och stärka konsumenternas förtroende för den inre marknaden.

Detta tillvägagångssätt har politiskt stöd på högsta nivå. Europaparlamentet[17] och rådet[18] har båda gett sitt stöd till EU:s kommande lagstiftningsåtgärder för alternativ tvistlösning och tvistlösning online. Vid Europeiska rådets vårmöte och höstmöte 2011 uppmanades dessutom till antagande av förslagen före utgången av 2012 som ett led i de samordnade insatserna för att ge den inre marknaden ny stimulans[19].

Den föreslagna lagstiftningen täcker avtalstvister mellan konsumenter och näringsidkare som uppstår vid försäljning av varor eller tillhandahållande av tjänster. Detta omfattar både konsumenters klagomål mot näringsidkare och näringsidkares klagomål mot konsumenter. Förslagen täcker dock inte tvister mellan företag. Förhållandet mellan konsumenter och företag skiljer sig från förhållandet mellan företag: asymmetrin i förhållandet mellan näringsidkare och konsumenter har gett upphov till särskilda regler om konsumentskydd, inbegripet konsumentinformation, som gäller vid sådana transaktioner. Under kommissionens offentliga samråd uppgav alla berörda parter (företag, konsumenter och nationella myndigheter) att de ansåg att dessa särdrag även bör återspeglas i EU-lagstiftningen om alternativ tvistlösning, där det bör fastställas särskilda bestämmelser om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister.

Det är även viktigt att uppmuntra utvecklingen av europeiska nätverk av alternativa tvistlösningsorgan för att underlätta lösning av gränsöverskridande tvister. De nationella organen bör bli medlemmar i befintliga sektorsspecifika europeiska nätverk så att de kan fungera effektivt och täcka efterfrågan på alternativ tvistlösning vid gränsöverskridande tvister i de sektorerna (t.ex. FIN-Net-nätverket för lösning utanför domstol av gränsöverskridande tvister om finansiella tjänster[20], som består av alternativa tvistlösningsorgan som behandlar gränsöverskridande tvister mellan konsumenter och leverantörer av finansiella tjänster).

På senare år har det också tagits flera initiativ för att inom EU utveckla transnationella alternativa tvistlösningsorgan där näringsidkare från olika medlemsstater ansluter sig till samma organ i en enda medlemsstat[21]. Utvecklingen av dessa initiativ bör uppmuntras ytterligare.

Den föreslagna lagstiftningen är ett viktigt steg i uppbyggnaden av effektiva och ändamålsenliga system för tvistlösning utanför domstol. Den bör således anses bereda väg för ytterligare åtgärder som kompletterar denna ram, nämligen utvecklingen av kollektiv alternativ tvistlösning och en europeisk modell för grupptalan.

Kommissionen föreslår två sammanhängande initiativ: ett direktiv om alternativ tvistlösning och en förordning om tvistlösning online. De två förslagen kompletterar varandra. Genomförandet av direktivet kommer att göra alternativa tvistlösningsorgan av hög kvalitet tillgängliga i hela EU för alla konsumentklagomål vid avtalstvister i samband med försäljning av varor eller tillhandahållande av tjänster. Det är en förutsättning för att den onlineplattform för tvistlösning som inrättas genom förordningen ska fungera som avsett.

DIREKTIV OM ALTERNATIV TVISTLÖSNING

Ett direktiv om alternativ tvistlösning vid konsumenttvister för att se till att det finns alternativa tvistlösningsorgan av hög kvalitet som kan hantera avtalstvister som uppstår vid näringsidkares försäljning av varor och tillhandahållande av tjänster. |

Genom direktivet åtgärdas de tre största problem som fastställts efter samråd med berörda parter och med hjälp av studier som genomförts på uppdrag av kommissionen. Problemen är

a) sektoriella och geografiska luckor i de alternativa tvistlösningsorganens täckning,

b) bristande kännedom och otillräcklig information, vilket hindrar konsumenter och företag från att utnyttja alternativa tvistlösningsorgan, och

c) varierande kvalitet på alternativ tvistlösning: många organ följer inte huvudprinciperna i kommissionens båda rekommendationer.

Först kommer det att vara viktigt att se till att det finns alternativa tvistlösningsorgan för alla konsumenttvister som uppstår på den inre marknaden. Direktivet syftar till att säkerställa att det finns sådana organ i hela EU som täcker alla avtalsrättsliga konsumenttvister som uppstår vid försäljning av varor eller tillhandahållande av tjänster.

Dessutom utgör bristen på detaljerad information ett betydande hinder för såväl konsumenters som näringsidkares användning av alternativ tvistlösning. Näringsidkarna kommer att bli skyldiga att ge konsumenterna information om vilket alternativt tvistlösningsorgan som är behörigt att hantera deras eventuella konsumenttvister. Näringsidkarna kommer också att vara tvungna att informera konsumenterna om huruvida de åtar sig att använda sig av alternativ tvistlösning vid konsumentklagomål mot dem.

Direktivet syftar även till att se till att de alternativa tvistlösningsorganen följer ett antal kvalitetsprinciper, t.ex. opartiskhet, öppenhet, effektivitet och rättvisa. Medlemsstaternas behöriga myndigheter kommer att övervaka organen för att säkerställa att de fungerar som de ska.

När direktivet genomförts korrekt kommer alla konsumenter, oavsett var de bor i EU, att ha tillgång till alternativa tvistlösningsorgan av hög kvalitet om det uppstår problem med varor eller tjänster som köpts från en näringsidkare etablerad i EU.

FÖRORDNING OM TVISTLÖSNING ONLINE

En förordning om tvistlösning online vid konsumenttvister för att ge konsumenter och näringsidkare direkt tillgång till en onlineplattform som bidrar till att lösa avtalstvister som uppstår vid gränsöverskridande e-handel genom ingripande av ett alternativt tvistlösningsorgan som följer direktivet. |

Genom förordningen inrättas en europeisk onlineplattform för tvistlösning. Plattformen, som ska inrättas av kommissionen, kommer att vara direkt tillgänglig för konsumenter och näringsidkare och kommer att hänskjuta klagomålen till ett alternativt tvistlösningsorgan som är behörigt att behandla tvisten. Plattformen kommer således att bygga på att det finns alternativa tvistlösningsorgan för konsumenttvister i alla medlemsstater.

Plattformen kommer att bestå av en interaktiv webbplats som ger konsumenter och näringsidkare en enda ingång för lösning av avtalstvister vid gränsöverskridande e-handel. Plattformen kommer att finnas på alla officiella EU-språk och användningen av den kommer att vara kostnadsfri. Driften av den kommer att underlättas av ett nätverk av kontaktpersoner.

Konsumenter och näringsidkare kommer att kunna lämna in klagomål via ett elektroniskt formulär som kommer att finnas på webbplatsen på alla officiella EU-språk. Utifrån uppgifterna i det elektroniska klagomålsformuläret kommer plattformen att kunna fastställa vilka alternativa tvistlösningsorgan som kan vara behöriga att behandla tvisten och automatiskt hänskjuta klagomålet till det organ som parterna kommit överens om. Organet kommer att försöka lösa tvisten i enlighet med sina egna förfaranderegler. Alla klagomål som hanteras via plattformen kommer dock, eftersom de avser e-handel, att behöva behandlas snabbt. I förordningen fastställs därför en tidsfrist som är kortare än den tid som normalt behövs för att lösa en offlinetvist.

Plattformen kommer också att ge information om alternativa tvistlösningsorgan och allmän information om alternativ tvistlösning som en metod för tvistlösning utanför domstol. Konsumenterna kommer att kunna hitta information om plattformen, inbegripet en länk till den, på näringsidkarnas webbplatser. När konsumenterna letar efter varor eller tjänster på webbplatserna kommer de således före köpet att kunna ta reda på hur eventuella problem som uppstår till följd av transaktionen kan lösas. Det kommer att stärka konsumenternas förtroende för att handla online och från andra länder.

Genom förordningen åtgärdas således en av de största farhågorna vid gränsöverskridande e-handel, vilket kommer att frigöra e-handelns fulla potential. I en digital värld är det viktigt att konsumenter och näringsidkare kan lämna in sina klagomål online och hantera tvister på elektronisk väg. Detta kommer att skapa stordriftsfördelar, förenkla livet och skynda på lösningen av gränsöverskridande ärenden.

RESULTAT AV GENOMFÖRANDET AV LAGSTIFTNINGSPAKETET

Nedanstående exempel bygger på verkliga tvister mellan företag och konsumenter:

EU-medborgaren Anna beställer möbler till sin nya lägenhet från en försäljare i den medlemsstat där hon bor. Hon kommer överens med försäljaren om att möblerna ska levereras till hennes bostad och att hon ska betala halva priset i förskott och resten vid leverans. När möblerna levereras upptäcker Anna stora repor i bordsytan och fläckar på soffan. Hon vägrar att betala det utestående beloppet och begär att försäljaren ska byta ut bordet och soffan. Försäljaren menar att möblerna levererades i perfekt skick och vidhåller att Anna måste fullgöra sina åtaganden. Att ta tvisten till domstol skulle vara både dyrt och tidsödande för Anna och försäljaren. Båda parter söker ett billigt och snabbt sätt att lösa tvisten[22]. |

EU-medborgarna Oliver och Eloise bokar på internet en enveckas paketresa för två till en annan medlemsstat. Det paket som en tjänsteleverantör i den medlemsstaten erbjuder inkluderar flyg, dubbelrum på hotell och frukost. För hotellreservationen begärs en deposition på 20 %. När Oliver och Eloise anländer till hotellet får de veta att det inte finns några lediga dubbelrum och att de måste betala 10 euro var extra för frukosten. De uttrycker sin besvikelse och begär att hotellet ska tillhandahålla de tjänster som angavs på webbplatsen. Hotelledningen kan inte göra det eller erbjuda dem en alternativ lösning. Oliver och Eloise begär tillbaka sin deposition, men hotelledningen vägrar att betala tillbaka den. De är tvungna att hitta ett annat boende, vilket medför extra utgifter. När Oliver och Eloise kommer hem försöker de flera gånger kontakta både hotellet och leverantören av paketresan för att kräva tillbaka sin deposition. De lyckas dock inte få tillbaka sina pengar. Eftersom Oliver och Eloise inte vet vart de ska vända sig för att på ett enkelt sätt lösa tvisten kontaktar de det europeiska konsumentcentrumet i den medlemsstat där de bor och lämnar in ett klagomål där de redogör för situationen. Konsumentcentrumet kontaktar konsumentcentrumet i tjänsteleverantörens medlemsstat för att försöka finna en lösning på tvisten med hotellet. Det alternativa tvistlösningsorgan i tjänsteleverantörens medlemsstat som hanterar detta slags tvister behandlar fallet så snart tjänsteleverantören gått med på att använda detta förfarande. Efter ett halvår och flera brev och telefonsamtal går näringsidkaren med på att betala tillbaka depositionen. Oliver och Eloise får till slut tillbaka sina pengar, men förfarandet tog mycket lång tid. De är därför mycket angelägna om att hitta en snabbare och effektivare lösning på tvisten[23]. |

Låt oss nu se hur dessa konsumenters fall skulle sluta efter genomförandet av kommissionens förslag.

Anna och möbelföretaget fastställer vilket alternativt tvistlösningsorgan som är behörigt att hantera deras tvist genom det kvitto som hon fick när hon gjort den första delbetalningen. Tack vare organets ingripande klargörs sakförhållandet och parterna gör upp i godo. Försäljaren går med på att byta ut de skadade varorna och Anna går i sin tur med på att betala det utestående beloppet. |

När semestern är slut och Oliver och Eloise återvänder hem går de in på den webbplats där de bokade paketresan. I avsnittet ”konsumentklagomål” på webbplatsen hittar de uppgifter om det alternativa tvistlösningsorgan som näringsidkaren omfattas av och en förklaring om att denne åtagit sig att använda sig av alternativ tvistlösning vid konsumenttvister. Det finns även en länk till onlineplattformen för tvistlösning. Oliver och Eloise klickar på länken och kommer automatiskt till plattformen. Där hittar de ett elektroniskt klagomålsformulär som de fyller i på sitt modersmål. Plattformen fastställer ett behörigt alternativt tvistlösningsorgan och lämnar detaljerade uppgifter om bl.a. organets förfaranderegler och de avgifter som måste betalas. Eftersom dessa uppgifter ges på deras modersmål får Oliver och Eloise enkelt reda på allt de behöver veta för att kunna avgöra om de vill inleda ett alternativt tvistlösningsförfarande. Eftersom förfarandet inför organet är gratis för konsumenter beslutar de att göra ett försök. Hela processen genomförs online via plattformen, och Oliver och Eloise hålls hela tiden informerade. 30 dagar senare får Oliver och Eloise genom plattformen ett meddelande om att ett beslut fattats och att tjänsteleverantören gått med på att betala tillbaka depositionen. Tvisten löses snabbt utan att de ådrar sig ytterligare kostnader. Några veckor senare överförs hela depositionen till deras bankkonto. |

GENOMFÖRANDE AV PAKETET

För att säkerställa ett smidigt genomförande av direktivet kommer man i alla medlemsstater att noga övervaka att de alternativa tvistlösningsorganen erbjuder konsumenter och näringsidkare tjänster av hög kvalitet och fungerar som de ska. De nationella behöriga myndigheterna kommer bl.a. att bedöma om ett visst organ följer kvalitetskraven i direktivet. Myndigheterna kommer också att offentliggöra regelbundna rapporter om utvecklingen av alternativa tvistlösningsorgan och hur de fungerar. Slutligen kommer kommissionen att vart tredje år lägga fram en rapport om tillämpningen av direktivet för Europaparlamentet och rådet.

Hur väl onlineplattformen för tvistlösning fungerar hänger, såsom nämnts, ihop med hur väl direktivet genomförs. När de alternativa tvistlösningsorgan som behandlar avtalsrättsliga konsumenttvister i samband med försäljning av varor eller tillhandahållande av tjänster har full täckning i alla medlemsstater, kommer plattformen att kunna fungera som avsett och tjäna sitt syfte.

Plattformen kommer därför att tas i drift efter det att tidsfristen för medlemsstaterna att genomföra direktivet om alternativ tvistlösning har löpt ut.

Driften av plattformen förutsätter it-applikationer som bl.a. möjliggör elektronisk inlämning av klagomål och ärendehantering på plattformen. Relevanta it-applikationer kommer att ha utvecklats och vara färdiga att användas när plattformen tas i drift.

KOMPLETTERANDE ÅTGÄRDER

Utöver och parallellt med dessa åtgärder kommer kommissionen att vidta ett antal kompletterande åtgärder som ökar konsumenternas och näringsidkarnas tillgång till och användning av alternativa tvistlösningsorgan av hög kvalitet.

INFORMATION

Det behövs noggrann och riktad information om de nya åtgärderna till konsumenter, näringsidkare, nationella alternativa tvistlösningsorgan och medlemsstaternas myndigheter för att öka kännedomen om och se till att konsumenter och näringsidkare till fullo utnyttjar de alternativa tvistlösningsorganen.

Konsumenter

Kommissionen kommer att anordna konsumentinformationskampanjer i samarbete med nationella konsumentorganisationer. Information kommer också att ges genom webbplatser och broschyrer. Dessutom kommer audiovisuellt material att användas för att väcka berörda parters uppmärksamhet och stimulera konsumenternas intresse för att söka mer information om alternativ tvistlösning. Kommissionen kommer att visa det audiovisuella materialet på sin webbplats, där all relevant information kommer att finnas.

Näringsidkare

Näringslivsorganisationer på nationell nivå och EU-nivå kommer att uppmanas att samordna och anordna workshoppar och konferenser där näringsidkare, särskilt små och medelstora företag, får information om sina skyldigheter enligt den nya lagstiftningen. Att sammanföra näringsidkare, särskilt små och medelstora företag, från hela EU kommer dessutom att leda till utbyte av bästa praxis, främja konkurrensen och förbättra företagens klagomålshantering.

När det gäller små och medelstora företag kommer ytterligare fokus att läggas på informationsspridning och utbildning beträffande alternativa tvistlösningsförfaranden och onlineförfaranden för tvistlösning samt konsumenternas rättigheter och de ekonomiska aktörernas skyldigheter. Nätverk såsom European Enterprise Network kommer att ge särskilt stöd till utbildning och information om gränsöverskridande frågor på detta område. Bättre informerade näringsidkare, särskilt små och medelstora företag, kommer inte bara att bidra till att de alternativa tvistlösningssystemen och onlineplattformen blir en framgång utan även förebygga eller minimera uppkomsten av tvister.

Nationella alternativa tvistlösningsorgan

De alternativa tvistlösningsorganen kommer att informeras om de ändringar som genomförandet av lagstiftningspaketet medför genom direktkontakt med andra alternativa tvistlösningsorgan eller de ministerier som ansvarar för EU-konsumentfrågor i medlemsstaterna.

Medlemsstater

Enligt det föreslagna direktivet måste medlemsstaterna se till att bestämmelserna om de alternativa tvistlösningsorganens täckning och kvalitet på deras territorium samt informationskraven genomförs korrekt och snabbt inom den fastställda tidsfristen. Kommissionen är medveten om att den för att detta mål ska uppnås måste utveckla ett samarbete med de nationella myndigheterna på ett mycket tidigt stadium.

UTBILDNING

En viktig åtgärd för att säkerställa att direktivet genomförs fullt ut och att onlineplattformen för tvistlösning omedelbart kan tas i drift är utbildning av de nationella alternativa tvistlösningsorganen: organen kommer att informeras om de kvalitetskriterier de måste följa och skyldigheten att registrera sig hos plattformen. Dessutom kommer nätverket av europeiska konsumentcentrum (ECC-Net)[24] att användas som en kommunikationskanal med konsumenterna för att hjälpa dem att få information om hur plattformen fungerar.

DAGS ATT AGERA

De två föreslagna rättsakterna syftar till att öka förtroendet för den inre marknaden och förenkla livet för konsumenterna.

När förslagen har antagits och genomförts förväntas konsumenterna ha tillgång till alternativa tvistlösningsorgan av hög kvalitet vid avtalstvister oavsett om de handlat online eller offline, från ett annat land eller inom landet. De kommer enkelt att kunna fastställa vilket alternativt tvistlösningsorgan som är behörigt att hantera deras tvist. Konsumenternas förtroende och intresse för att handla från andra länder kommer att öka.

Genomförandet av lagstiftningspaketet kommer att medföra betydande fördelar även för näringsidkarna. De kan undvika tidsödande och dyra domstolsförfaranden och samtidigt upprätthålla och förbättra sitt anseende. Näringsidkarna kan förväntas få ökade möjligheter att erbjuda ett större utbud av varor och tjänster på internet när de vet att det finns ett effektivt onlinesystem för tvistlösning. Följaktligen kommer det att finnas större incitament för företag, särskilt små och medelstora företag, att även förbättra sina interna system för klagomålshantering. Detta kommer också att leda till bättre konkurrens på den inre marknaden.

Europaparlamentet och rådet uppmanas att anta de två lagstiftningsförslagen före utgången av 2012 för att en överenskommelse om denna nyckelåtgärd i inremarknadsakten – tillsammans med de övriga elva nyckelåtgärderna – ska kunna nås på EU-nivå i tid till den inre marknadens 30-årsjubileum. Genom att ge konsumenter och näringsidkare möjlighet att använda sig av tvistlösning utanför domstol tar EU ytterligare ett steg mot en starkare inre marknad där konsumenterna står i centrum.

[1] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén Inremarknadsakten – Tolv åtgärder för att stimulera tillväxten och stärka förtroendet för inre marknaden – ”Gemensamma insatser för att skapa ny tillväxt” , KOM(2011) 206 slutlig, s. 9.

[2] Rapport från Mario Monti till Europeiska kommissionens ordförande: En ny strategi för den inre marknaden av den 9 juni 2010.

[3] Study on the use of Alternative Dispute Resolution in the European Union , s. 8, http://ec.europa.eu/consumers/redress_cons/adr_study.pdf.

[4] Eurobarometer 342, s. 184.

[5] Eurobarometer 300, s. 76.

[6] Under 2009 tog de europeiska konsumentcentrumen emot sammanlagt 35 000 gränsöverskridande klagomål, en ökning med 55 % jämfört med 2005. Andelen klagomål som avser e-handel uppgick till över 55 % under 2009 och 2010, en andel som har fördubblats sedan 2006. Under 2009 rapporterade 38 medlemmar i nätverket för lösning utanför domstol av gränsöverskridande tvister om finansiella tjänster (FIN-Net) att de behandlat 1 542 tvister, medan 32 medlemmar under 2010 rapporterade 1 800 tvister.

[7] Eurobarometer 252, s. 55: 71 % av konsumenterna anser att det är svårare att lösa problem när man handlar från ett annat land.

[8] Eurobarometer 342: 39 % av konsumenterna i EU tog inte sitt problem till domstol eftersom det handlade om för lite pengar eller för att förfarandet skulle ha varit för dyrt i förhållande till den summa det handlade om.

[9] Flash Eurobarometer 224, Business attitudes towards cross-border sales and consumer protection , The Gallup Organisation, 2008, http://ec.europa.eu/public_opinion/flash/fl_224_en.pdf: 59 % av företagen uppgav att ett stort/mycket stort hinder för att de ska sälja till andra länder är de potentiellt högre kostnaderna för att hantera klagomål och lösa konflikter över gränserna jämfört med inom landet.

[10] Se Study on the use of Alternative Dispute Resolution in the European Union , s. 8.

[11] Se Consumer redress in the European Union: consumer experiences, perceptions and choices , TNS qual, 2009, s. 48.

[12] Eurobarometer 300, s. 79: 54 % föredrog alternativ tvistlösning, och 82 % av de företag som redan utnyttjat alternativ tvistlösning kan tänka sig att göra det igen. Dessa uppgifter stärks ytterligare om man tittar på hur nöjda företagen är: av dem som utnyttjat alternativ tvistlösning ansåg 76 % att det var ett tillfredsställande sätt att lösa tvisten. Europeiska företagspanelen, http://ec.europa.eu/yourvoice/ebtp/consultations/2010/adr/index_sv.htm.

[13] Kommissionens rekommendation 98/257/EG om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol, EGT L 115, 17.4.1998, s. 31.

[14] Kommissionens rekommendation 2001/310/EG om principer som skall tillämpas på extrajudiciella organ som deltar i reglering av konsumenttvister som görs upp i godo, EGT L 109, 19.4.2001, s. 56.

[15] Kommissionens arbetsprogram för 2011 , KOM(2010) 623.

[16] Inremarknadsakten , KOM(2011) 206, s. 9.

[17] Europaparlamentets resolution av den 6 april 2011 om styrelseformer och partnerskap på den inre marknaden [2010/2289(INI)].

[18] Rådets (konkurrenskraft) slutsatser av den 30 maj 2011 om prioriteringarna för nylanseringen av den inre marknaden (dok. 10993/11).

[19] Europeiska rådets slutsatser av den 24–25 mars 2011 (dok. EUCO 10/11) och av den 23 oktober 2011 (dok. EUCO 52/11).

[20] http://ec.europa.eu/internal_market/finservices-retail/finnet/index_en.htm

[21] Se t.ex. European Car Rental Conciliation Service (ECRCS), ett pilotprojekt som inleddes i juli 2010 för att hantera tvister i samband med gränsöverskridande biluthyrning i Europa (http://www.leaseurope.org/index.php?page=consumer-redress-service).

[22] Fiktiv berättelse som bygger på ett verkligt fall.

[23] Fiktiv berättelse som bygger på ett verkligt fall.

[24] http://ec.europa.eu/consumers/ecc/index_sv.htm