[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 17.5.2010

KOM(2010)241 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Samråd om fiskemöjligheter 2011

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN

Samråd om fiskemöjligheter 2011

1. Inledning 3

2. Nya strategier 3

3. Beståndens tillstånd 4

3.1. Allmänt 4

3.2. Långvandrande pelagiska bestånd 5

3.3. Nordsjön, Skagerrak och Kattegatt 5

3.4. Vattnen väster om Skottland, Irländska sjön och Keltiska havet 5

3.5. Biscayabukten, vattnen kring Iberiska halvön–Atlanten 5

3.6. Djuphavsarter 6

3.7. Östersjön 6

3.8. Medelhavet 6

4. Fastställande av fångstmöjligheterna 6

4.1. Att fastställa TAC 6

4.2. Fiskeansträngning 7

5. Förvaltning genom långsiktig planering 8

6. Ändringar av de arbetsmetoder som tillämpas när de långsiktiga planerna ännu inte trätt i kraft 8

7. Tidtabell för förslagen 9

8. Dialog med aktörerna 10

9. Slutsats 10

INLEDNING

Detta är det femte årliga meddelandet i en serie av meddelanden i vilka det definieras vilken arbetsmetod kommissionen bör tillämpa för fastställandet av fiskemöjligheterna (kvoter och fiskemöjligheter) för EU-fiskare och i EU-vatten. Meddelandet ligger till grund för samråd med aktörer och medlemsstater.

Föreliggande förslag bygger på följande sju principer:

I enlighet med huvudmålen för den gemensamma fiskeripolitiken[1] måste de årliga fiskemöjligheterna fastställas till en nivå som ger ett hållbart utnyttjande av resurserna ur miljömässig, ekonomisk och social synvinkel.

De årliga variationerna i fiskemöjligheterna bör vara så små som möjligt så att det skapas en stabil och förutsägbar ram för de aktörer som är beroende av fisket och så att onödiga ändringar av kvoterna undviks.

Internationella åtaganden måste iakttas, även åtagandet att bygga upp bestånden så att de kan nå maximal produktivitet[2]. Under 2011 har kommissionen för avsikt att ändra den arbetsmetod som används 2010 för att göra det möjligt att uppnå de mål som fastställts för 2015.

Det är nödvändigt att genomföra de gällande långsiktiga planerna.

Fisket efter överutnyttjade bestånd bör minskas och utarmade bestånd bör återuppbyggas.

Förslagen bygger på rekommendationer från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF), vilka i sin tur vanligtvis bygger på rekommendationer från Internationella havsforskningsrådet (ICES).

Försiktighetsprincipen bör tillämpas: brist på bevis är inget bevis på hållbarhet.

NYA STRATEGIER

När vi nu närmar oss 2011 visar det sig att det kommer att bli svårt att hinna uppnå målen för maximal hållbar avkastning (nedan kallad MSY ) till 2015. Många viktiga bestånd omfattas av långsiktiga planer med mål för maximal hållbar avkastning, så kallade Fmsy-mål . Planerna bör genomföras och kommissionen kommer, både när det gäller nya planer och befintliga planer som behöver ses över så att deras mål är i linje med principerna för maximal hållbar avkastning, att lägga fram förslag som överensstämmer med Fmsy-principerna[3].

För de bestånd för vilka inga långsiktiga planer har tagits fram ännu, vore det lämpligt med en utveckling som går mot MSY genom att fiskedödligheten minskas i lika stora steg från och med fiskeåret 2011 till fiskeåret 2014. från och med 2015 bör bestånden utnyttjas i enlighet med Fmsy. Detta innebär en minskning i fyra lika stora steg.

I samband med planerna på ett mer regionaliserat genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken skulle kommissionen vilja samråda med berörda parter om möjligheten att lägga över förvaltningen av sådana totala tillåtna fångstmängder (nedan kallade TAC ) som bara berör en medlemsstat på den aktuella medlemsstaten, på villkor att medlemsstaten gör långsiktiga åtaganden om rapportering och om god förvaltningspraxis.

Under 2008 och 2009 åstadkom man en bättre anpassning av TAC-enheterna till de biologiska områdena. Under 2011 kommer det att bedömas om det är lämpligt att dela upp TAC-området för rödspätta i områdena VIId och VIIe.

BESTÅNDENS TILLSTÅND

Allmänt

När det gäller beståndens tillstånd finns vissa ljusglimtar (bilaga Ia).

• Antalet kända bestånd som inte är överfiskade har ökat från två 2005 till elva 2010.

• Tidigare omfattades 20 bestånd av en rekommendation om fiskestopp, men det antalet har nu sjunkit till 14.

• Antalet bestånd som befinner sig utanför de säkra biologiska gränserna, men för vilka det ännu inte utfärdats någon rekommendation om fiskestopp, har minskat från 30 under 2003 till 22 under 2010.

• De totala tillåtna fångstmängderna ligger fortfarande på mycket högre nivåer än vad som rekommenderas av vetenskapen, men överskridandet av rekommendationerna har minskat från cirka 47 % till 34 % under 2010.

Däremot är antalet bestånd för vilka vetenskapsmännen inte har utfärdat några rekommendationer, på grund av problem med kvaliteten på uppgifterna eller av andra skäl, större nu än tidigare (en ökning från cirka 35 till 42). Bland dessa bestånd återfinns glasvar, torsk och tunga i Keltiska havet och tunga i västra delen av Engelska kanalen, men vissa framsteg har gjorts när det gäller bestånden av havskräfta.

Det finns således tecken på förbättringar, men det är än så länge bara början. Det finns inga garantier för att man kommer att lyckas med att återuppbygga bestånden och åtgärderna för att eliminera överfisket måste fortsätta.

Långvandrande pelagiska bestånd

De gällande bestämmelserna avseende makrill tillåter under 2010 fångster på nästan 40 % över den nivå för hållbara fångster som skulle ha fastställts om man hade kunnat tillämpa den långsiktiga plan som EU, Norge och Färöarna hade enats om, men EU, Norge, Färöarna, Ryssland och Island kunde inte enas om uttaget ur detta bestånd under 2010. Beståndet är för närvarande på en god nivå, men det finns risk för en snabb försämring om förvaltningen av beståndet inte återgår till sin normala ordning.

Bestånden av blåvitling och nordsjösill håller låga rekryteringsnivåer, men de högsta tillåtna fångstmängderna har anpassats till detta.

Nordsjön, Skagerrak och Kattegatt

Här har det gjorts större framsteg än i andra vatten. Antalet bestånd utanför säkra biologiska gränser har minskat från åtta till sex, och det finns nu fem kända bestånd som inte är överfiskade, vilket ska jämföras mot två förra året. Under 2010 låg de högsta tillåtna fångstmängderna på 17 % över de vetenskapliga rekommendationerna, vilket är att jämföra med 37 % 2009. Emellertid har antalet bestånd för vilka vetenskapsmännen inte har utfärdat några rekommendationer ökat från tio till elva.

Vattnen väster om Skottland, Irländska sjön och Keltiska havet

På samma sätt som under 2008 är många bestånd utarmade och det finns stora problem när det gäller registreringen av fångstuppgifter och andra uppgifter, vilket inneburit att resursernas tillstånd inte har kunnat bedömas avseende 29 av totalt 48 bestånd. Av de 18 bestånd för vilka man har kunnat bedöma maximal hållbar avkastning visade sig 13 vara överfiskade. För tio bestånd utfärdades rekommendationer om fiskestopp. Det finns vissa tecken på förbättring. Bland annat har beståndet av sill i Keltiska havet ökat. De totala tillåtna fångstmängderna överskred de nivåer som angetts i de vetenskapliga rekommendationerna med 49 %.

Biscayabukten, vattnen kring Iberiska halvön–Atlanten

Det finns endast få bedömningar att tillgå avseende de 17 bestånd som finns i området. Det enda bestånd som man vet befinner sig inom säkra biologiska gränser är tunga i Biscayabukten. Det är känt att fyra bestånd är överfiskade och att två bestånd (sydlig kummel och ansjovis) befinner sig utanför säkra biologiska gränser. De totala tillåtna fångstmängderna överskred de nivåer som angetts i de vetenskapliga rekommendationerna med i genomsnitt 55 %. För tre bestånd utfärdades rekommendationer om fiskestopp.

De totala tillåtna fångstmängderna för sydlig kummel har överskridits och både fiskeansträngningen och fiskedödligheten har ökat på senare tid. Det förefaller som att förvaltningsplanen inte har genomförts i en sådan utsträckning som krävdes för att kontrollera fångsterna och minska fiskedödligheten.

Djuphavsarter

För de flesta bestånden visar rekommendationerna att fisket bör minska eller förbjudas att öka, utom om det är känt att fisket ifråga är hållbart. För vissa bestånd, som atlantisk soldatfisk, bör inget fiske få förekomma alls. För andra bestånd, som lubb, långa och fläckpagell, finns det möjligheter för att fisket i framtiden kan utvecklas mot långsiktigt hållbara nivåer, beroende på vilket fiskeområde det är fråga om. Under sommaren 2010 förväntas nya rekommendationer för 2011 och 2012 utfärdas.

Östersjön

För två bestånd ligger fiskeansträngningen på samma nivå som Fmsy eller därunder. De återstående fem bestånden är överfiskade. I genomsnitt överskred de överenskomna högsta tillåtna fångstmängderna de vetenskapliga rekommendationerna med 16% under 2010, vilket är att jämföra med 22 % under 2009. Antalet bestånd för vilka inga vetenskapliga rekommendationer har utfärdats har minskat från tre till två.

Medelhavet

Trots att STECF och den rådgivande vetenskapliga kommittén inom allmänna kommissionen för fiske i Medelhavet (AKFM) m.fl. under de senaste tio åren har gjort vetenskapliga bedömningar avseende bottenlevande bestånd och små pelagiska bestånd var det först 2009 som STECF lade fram en sammanfattning avseende medelhavsbeståndens tillstånd i förhållande till biologiska referenspunkter (se bilaga Ib).

Av totalt 102 möjliga arter finns bara bedömningar tillgängliga för 16 arter (hajar och rockor samt tonfisk och tonfiskliknande arter har inte räknats med). Inom ramen för dessa 16 arter kunde 42 biologiska bestånd identifieras och bedömas. Ytterligare 18 bestånd kunde identifieras, men för dessa finns ännu inga uppgifter och beståndens tillstånd eller om fisketrycket.

Av de 42 bestånd för vilka det var möjligt att göra uppskattningar med avseende på säkra biologiska gränser befann sig 40 % av bestånden inom säkra biologiska gränser och 60 % utanför. Av de 46 bestånd för vilka det var möjligt att bedöma om det förekom överfiske i förhållande till MSY, förekom överfiske avseende 54 %, men inte avseende resterande 46 %.

FASTSTÄLLANDE AV FÅNGSTMÖJLIGHETERNA

Att fastställa TAC

Överfisket och utarmningen av bestånden beror delvis på att man tillåter för stora fångster och för stor fiskeansträngning. De totala tillåtna fångstmängder (vilka inte begränsar mängden fisk som kastas överbord) som antagits av rådet på förslag av kommissionen har i genomsnitt legat 48 % över värdet för hållbart fiske (tabell 4, bilaga Ia). Det är glädjande att detta tal har sjunkit till 34 % för 2010, men det krävs fortfarande att utvecklingen går mot ett mer ansvarsfullt fiske. Åtgärderna för att förbättra efterlevnaden av värdena för maximal hållbar avkastning (se avsnitt 2) skulle kunna bidra till att detta blir verklighet.

Kommissionens förslag har i många fall avvikit från de vetenskapliga rekommendationerna på grund av att möjligheterna att ändra de totala tillåtna fångstmängderna har varit begränsade till ett visst procenttal. Förutom välkända problem med kontrollen av efterlevnaden har alltför höga kvotnivåer bidragit till att hålla de marina resurserna på låga nivåer.

Fiskeansträngning

Fiskeansträngningen måste anpassas i flera av de långsiktiga planerna (torsk i Nordsjön och Östersjön, rödspätta och tunga i Nordsjön, tunga i västra delen av Engelska kanalen, sydlig kummel och bestånden av havskräfta). Sedan planerna infördes har fiskeansträngningen minskat i de flesta områdena, dock inte i områdena VIIIc och IXa, i vilka det fiskas efter sydlig kummel och havskräfta[4] (se bilaga II).

Beträffande den långsiktiga planen avseende fiske efter torsk och plattfisk[5] i Nordsjön bör övergången från systemet med dagar till havs per fartygstyp till systemet med kilowattdagar per ansträngningsgrupp avslutas under 2010. Vissa anpassningar kan behöva göras avseende beräkningen av de ursprungliga riktvärdena för ansträngningen. Fiskeansträngningen för vissa reglerade redskap och vissa områden berörs av båda planerna. Än så länge har det inte varit några problem med tillämpningen av reglerna om anpassning av fiskeansträngningen på redskap som berörs av båda planerna. Planen för plattfisk kommer att ses över under 2010 och planen för torsk kommer att ses över 2011. Ansträngningstilldelningen för 2011 kommer att följa de gällande planerna.

För bestånd som omfattas av planer som kräver att fiskeansträngningen anpassas efter vetenskapliga rekommendationer kommer kommissionen, i de fall inga vetenskapliga rekommendationer från STECF finns att tillgå, att lägga fram ett förslag som bygger på bästa tillgängliga preliminära bedömning.

Kommissionen kommer att hålla separata samråd med aktörerna och med medlemsstaterna om förvaltningen av fiskeansträngningen i Keltiska havet.

Fiskeansträngningen i Östersjön har under senare år flyttat sig västerut och 2008 hade den minskat med 14 % i förhållande till 2002. Inom fisket efter pelagiska arter finns en tendens till övergång till oreglerade redskap. Ansträngningstilldelningen under 2011 kommer att följa de gällande planerna för torsk. Planen avseende torsk i Östersjön[6] kommer att ses över i slutet av 2010.

Beslut om fiskeansträngningen avseende bottenlevande arter i Nordostatlanten kommer att baseras på Nordostatlantiska fiskerikommissionens rekommendation om detta från 2009. Rekommendationen ifråga avser åren 2010, 2011 och 2012 och anger att den faktiska fiskeansträngningen avseende de relevanta arterna inte får överstiga 65 % av den högsta nivån under föregående år.

FÖRVALTNING GENOM LÅNGSIKTIG PLANERING

Långsiktiga planer är fortfarande ett centralt inslag i kommissionens politik. Både gemenskapens förordningar om långsiktiga planer och de planer som tagits fram inom ramen för internationella överenskommelser måste genomföras. Planerna har visat sig vara ett effektivt sätt att förvalta bestånden och har också förbättrat beslutsfattandet.

Inga nya planer trädde ikraft under 2009. Under 2010 förväntas följande hända:

- Planer avseende ansjovis och taggmakrill i det västra beståndet bör antas.

- Kommissionen förväntas lägga fram förslag till planer avseende kolja i vattnen väster om Skottland och avseende sill i Keltiska havet.

- Översynen av planerna beträffande nordlig och sydlig kummel, havskräfta samt avseende tunga i Biscayabukten kommer att fortgå under 2010.

- Den fleråriga planen avseende torsk i Östersjön kommer att utvärderas.

Arbetet med att få till stånd långsiktig förvaltning av fler bestånd kommer att fortsätta under 2010. Detta gäller lax och de pelagiska bestånden i Östersjön och ett fåtal fisken i Medelhavet. I de fall då rådet och kommissionen, i avvaktan på långsiktiga planer har förklarat att de har särskilda avsikter vad gäller fångstbestämmelserna, kommer kommissionen att lägga fram förslag avseende detta.

ÄNDRINGAR AV DE ARBETSMETODER SOM TILLÄMPAS NÄR DE LÅNGSIKTIGA PLANERNA ÄNNU INTE TRÄTT I KRAFT

De krävs vissa ändringar av de arbetsmetoder som har använts tidigare för att utvecklingen ska kunna gå mot Fmsy (se bilaga III). Beträffande de bestånd som överfiskas men som befinner sig inom säkra biologiska gränser kommer det att föreslås sådana ändringar av TAC att en fiskedödlighet i linje med MSY kan uppnås till 2015. Den procentuella begränsningen för ändringar av TAC kommer att höjas från 15% till 25% för att säkra att MSY-målet kan uppnås.

För bestånd som överfiskas och som befinner sig utanför säkra biologiska gränser kommer den gällande regeln att ändras för att säkra att utvecklingen går mot ett uppfyllande av MSY-målet 2015. I de fall då det är nödvändigt kommer bestämmelsen om minskning av fiskedödligheten med 30 % att finnas kvar.

Under 2009 begärdes vetenskapliga rekommendationer för fastställandet av TAC för bestånd för vilka inga fångstmöjligheter fastställts. Inget fullständigt svar har ännu inkommit och förfrågan i bilaga IV upprepas därför och vänder sig både till ICES och STECF (ett mindre förtydligande görs i punkt 1). Dessutom kommer det att föras diskussioner med medlemsstaterna, de regionala rådgivande nämnderna, ICES och STECF om ett särskilt förfarande för fastställandet av TAC för bestånd för vilka inga rekommendationer finns att tillgå (kategori 11).

Medlemsstaterna uppmanas att införa dubbelkontroller av uppgifter och att förbättra uppgiftsinlämningen. Ramarna för uppgiftsinsamling[7] kommer leda till förbättringar när det gäller vissa uppgiftsrelaterade frågor genom att man ökar antalet arter för vilka uppgiftsinsamlingen, även undersökningar till havs, är obligatorisk. Vidare bör dessa brister tas upp vid reformen av den gemensamma fiskeripolitikens kontrollsystem, som innefattar förbättring av VMS-systemet och snabbare införande av den elektroniska loggboken på bred basis.

Vilka fiskemöjligheter som kommer att tillåtas beror på beståndens tillstånd, men tillståndet påverkas inte bara av de fångster som görs och som landas utan även av de fångster som görs och kastas överbord. Kommissionen fäster stor vikt vid frågan om fångst som kastas överbord, eftersom en minskad och dokumenterad minskning av andelen fisk som kastas överbord kan leda till högre TAC. Kommissionen kommer under 2010 i detta sammanhang att bedöma resultaten av de initiativ som tagits för att minska andelen fisk som kastas överbord under.

TIDTABELL FÖR FÖRSLAGEN

Följande tidtabell är planerad:

Förordning om fiskemöjligheter | Rekommendationer finns tillgängliga | Kommissionens förslag | Möjligt antagande av rådet |

Svarta havet | November | Oktober (+) | December |

Östersjön | Maj | Början av september | Oktober |

Djuphavsarter | Juli | Slutet av september | November |

Atlanten, Nordsjön och andra områden | Juli(*) | Slutet av oktober | December |

(+) Avslutas i november

(*) Avslutas i oktober

Detta meddelande ska preliminärt diskuteras med medlemsstaterna vid rådets möte i juni 2010.

DIALOG MED AKTÖRERNA

Kommissionen fäster stor vikt vid aktörernas bidrag till diskussionerna om fiskemöjligheterna. Under förra årets samråd identifierade aktörerna följande huvudfrågor, vilka bör tas upp i meddelandet om fiskemöjligheter:

i) Den socioekonomiska analysen bör fördjupas.

ii) Hänsyn bör tas till andra EU-förordningar och EU-direktiv när fiskemöjligheterna fastställs.

iii) Det behövs en regional dimension i beskrivningen av resursernas tillstånd.

Dessa synpunkter beaktades i den mån det var möjligt. Emellertid kan socioekonomiska faktorer endast beaktas inom de långsiktiga planerna, inte i de årliga rekommendationerna.

De regionala rådgivande nämnderna har konsulterats i samband med utarbetandet av förvaltningsåtgärder för specifika bestånd, till exempel angående skyddet av havskräfta i Porcupine Bank. Den regionala rådgivande nämnden för nordvästliga vatten (NWWRAC) föreslog fredningstid och förslaget fick stöd från STECF och således även från kommissionen.

De regionala rådgivande nämnderna har också pekat på att uppgifterna är bristfälliga beträffande många bestånd. God information om fisket och bestånden är en grundförutsättning för trovärdiga rekommendationer. Aktörerna uppmuntras att garantera fullt och effektivt genomförande av de befintliga systemen för fångstrapportering och uppgiftsinsamling. Aktörerna kommer också att inbjudas att delta i översyner av uppgiftskvaliteten.

Korrekta uppgifter är avgörande för att fiskeriförvaltningen ska kunna fungera. Med hjälp av en gedigen uppgiftsbas kommer aktörerna också att kunna ge kommissionen råd om hållbara fiskemetoder på ett bättre sätt.

SLUTSATS

Kommissionen önskar få in synpunkter från medlemsstaterna, de regionala rådgivande nämnderna och från den rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk (ACFA) om den ovan beskrivna strategin för hur kommissionen ska klara sitt åtagande om hållbar förvaltning i enlighet med den gemensamma fiskeripolitikens mål under 2011.

Kommissionen kan bara använda sig av synpunkter från aktörerna som grundas på en faktabaserad strategi för hållbart fiske. Med andra ord måste synpunkterna underbyggas med fakta.

För att resultaten från samråden ska kunna användas i tid, har kommissionen satt en tidsgräns till 1 juni 2010 för inlämnande av synpunkter på detta meddelande. En diskussion med medlemsstaterna på politisk nivå planeras till rådets möte (fiske) den 28-29 juni.

BILAGA Ia – bestånden i Nordostatlanten och angränsande vatten

Tabell 1. Vetenskapliga rekommendationer om beståndets tillstånd | Antal bestånd |

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Genomsnitt |

Utanför säkra biologiska gränser | 30 | 29 | 26 | 26 | 26 | 28 | 27 | 22 | 27 |

Inom säkra biologiska gränser | 12 | 10 | 14 | 11 | 12 | 13 | 12 | 15 | 12 |

På grund av bristfälliga uppgifter kan ingen bedömning göras av beståndet | 48 | 53 | 53 | 57 | 58 | 55 | 57 | 60 | 55 |

Antal bestånd |

Tabell 2. Vetenskapliga rekommendationer om överfiske | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Genomsnitt |

Fiskenivån för beståndet i jämförelse med den nivå som ger maximal hållbar avkastning är känd | 34 | 23 | 32 | 33 | 35 | 39 | 33 |

Beståndet är överfiskat | 32 | 21 | 30 | 29 | 30 | 28 | 28 |

Beståndet fiskas med maximal hållbar avkastning | 2 | 2 | 2 | 4 | 5 | 11 | 4 |

Antal bestånd |

Tabell 3. Vetenskapliga ”katastrofrekommendationer” | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Genomsnitt |

Vetenskaplig rekommendation om att stoppa fisket | 24 | 13 | 12 | 14 | 20 | 18 | 17 | 14 | 17 |

Tabell 4. Skillnad mellan TAC och hållbara fångster | Antal bestånd |

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Genomsnitt |

Procentandel med vilken TAC överskrider värdet för hållbara fångster[8] | 46% | 49% | 59% | 47% | 45% | 51% | 48% | 34% | 47% |

Tabell 5. Sammanfattning av de vetenskapliga rekommendationerna om fiskemöjligheter | Antal bestånd |

2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Genomsnitt |

Bestånd för vilka beståndens storlek och fiskeridödligheten kan prognostiseras | 40 | 34 | 40 | 31 | 29 | 30 | 34 | 36 | 34 |

Bestånd för vilka det finns vetenskapliga rekommendationer om fiskemöjligheter | 59 | 52 | 54 | 65 | 61 | 62 | 63 | 60 | 60 |

Bestånd för vilka det saknas vetenskapliga rekommendationer | 31 | 40 | 39 | 29 | 35 | 34 | 33 | 42 | 35 |

Bilaga Ib – Bestånd i Medelhavet

Tabell 1 – Vetenskapliga rekommendationer om medelhavsbeståndens tillstånd | Antal | % |

Utanför säkra biologiska gränser | 17 | 28,3 |

Inom säkra biologiska gränser | 25 | 41,7 |

På grund av bristfälliga uppgifter kan ingen bedömning göras av beståndet | 18 | 30,0 |

Totalt antal bestånd (av 16 arter) | 60 | 100 |

Arter klassificerade enligt ovannämnda kriterier | 16 | 15,7 |

Andra arter som utelämnats på grund av mycket bristfälliga uppgifter | 86 | 84,3 |

Arter som beaktats | 102 | 100 |

Tabell 2 – Vetenskapliga rekommendationer om överfiske avseende medelhavsbestånden | Antal | % |

Beståndet är överfiskat | 25 | 54,3 |

Beståndet fiskas i nivå med MSY | 21 | 45,7 |

Fiskets nivå är känt i förhållande till MSY | 46 | 76,7 |

Fiskets nivå är okänt i förhållande till MSY | 14 | 23,3 |

Totalt antal bestånd (av 16 arter) | 60 | 100 |

Arter som klassificeras i enlighet med kriterierna | 16 | 15,7 |

Andra arter som utelämnats på grund av bristfälliga uppgifter | 86 | 84,3 |

Arter som beaktats | 102 | 100 |

BILAGA II –Fiskeansträngning som regleras genom fleråriga planer och som rapporterats av medlemsstaterna till STECF

[pic]

Diagram 1. Reglerad fiskeansträngning i västra Östersjön (ICES underområden 22 till 24).

[pic]

Diagram 2. Reglerad fiskeansträngning i mellersta Östersjön (ICES underområden 25 till 28)[9].

[pic]

Diagram 3. Reglerad fiskeansträngning i Kattegatt (IIIaS).

[pic]

Diagram 4. Reglerad fiskeansträngning i Nordsjön, Skagerack och östra delarna av Engelska kanalen (IV, IIIa och VIIId).

[pic]

Diagram 5. Reglerad fiskeansträngning i Irländska sjön (VIIaN).

[pic]

Diagram 6. Reglerad fiskeansträngning i vattnen väster om Skottland (VI).

[pic]

Diagram 7. Reglerad fiskeansträngning i västra delarna av Engelska kanalen (VIIe).

[pic]

Diagram 8. Reglerad fiskeansträngning i vattnen kring Iberiska halvön–Atlanten (VIIIc IXa).

BILAGA III – Bestämmelser för TAC

TAC-beslut måste fattas på basis av vetenskapliga rekommendationer från STECF där biologiska, sociala och ekonomiska aspekter redan ingår.

Olika regler bör gälla beroende på risknivån för varje bestånd. Bestånden löper hög risk när de hamnar under den så kallade försiktighetsnivån (Bpa), dvs. den nivå där beståndets framtida produktivitet riskerar att sjunka eller när fiskedödligheten ligger över den så kallade försiktighetsreferenspunkten (Fpa). Med fiskedödlighet (F) avses den årliga fångsten delad med den genomsnittliga storleken på beståndet under året.

Om ett bestånd är mindre än Bpa eller om de mängder som fiskas överskrider Fpa ligger det utanför säkra biologiska gränser, och omvänt.

I de fall då en TAC omfattar flera arter gäller regeln om den mest hotade arten.

I följande tabell anges förändringarna i förhållande till de regler som tillämpades tidigare i fetstil.

Kategori | Vetenskapliga rekommendationer | Åtgärder vid fastställandet av TAC |

1 | Beståndet utnyttjas till en maximalt hållbar avkastningsgrad. | TAC ska fastställas till den fångstmängd som enligt prognoserna motsvarar den fiskedödlighet som på lång sikt ger högst avkastning, men bör inte ändras med mer än 25 %. |

2 | Beståndet överutnyttjas jämfört med maximal hållbar avkastning, men är inom säkra biologiska gränser. | TAC bör fastställas till det av följande värden som är högst: a) den prognostiserade fångst som motsvarar högst avkastning på lång sikt[10], eller b) den fångst som motsvarar en minskning av fiskedödligheten med en fjärdedel av skillnaden mellan nuvarande fiskedödlighet och den nivå som ger högst avkastning på lång sikt, men TAC bör inte ändras med mer än 25 %. |

3 | Beståndet befinner sig utanför säkra biologiska gränser. | TAC bör fastställas till det av följande värden som är högst: a) den prognostiserade fångst som motsvarar högst avkastning på lång sikt eller b) den fångst som motsvarar en minskning av fiskedödligheten med det av följande värden som är högst: (i) 30 %, (ii) en fjärdedel av skillnaden mellan nuvarande fiskedödlighet och den nivå som ger högst avkastning på lång sikt, men TAC bör inte minskas med mer än 30 % så länge fiskedödligheten inte ökar. |

4 | Beståndet omfattas av en långsiktig plan och vetenskapsmän utfärdar rekommendationer om fångster som överensstämmer med planen. | TAC måste fastställas enligt relevant plan. Denna kategori har företräde framför alla andra kategorier. |

5 | Beståndet är kortlivat och en ettårig prognos är inte möjlig. | Preliminär TAC fastställs och kan ändras när ny information blir tillgänglig under året. |

6* | Beståndets tillstånd är inte exakt känt och STECF rekommenderar en lämplig fångstnivå. | TAC bör fastställas enligt STECF:s rekommendation, men bör inte ändras med mer än 15 %. |

7* | Beståndets tillstånd är inte exakt känt och STECF ger rekommendationen att minska fiskeansträngningarna. | TAC bör minskas med upp till 15 % och STECF bör rådfrågas om lämplig nivå för fiskeriansträngningen. |

8* | Beståndets tillstånd är inte exakt känt och enligt STECF:s rekommendation ökar beståndet. | TAC bör ökas med upp till 15 %. Fiskeansträngningen bör inte öka §. |

9* | Beståndets tillstånd är inte exakt känt och enligt STECF:s rekommendation minskar beståndet. | TAC bör minskas med upp till 15 %. Fiskeansträngningen bör minska §. |

10 | STECF rekommenderar nollfångst, en minskning till minsta möjliga nivå eller liknande. | TAC bör minskas med minst 25 %. Återhämtningsåtgärder som minskad fiskeansträngning och mer selektiva redskap bör vidtas. |

11 | STECF har inte utfärdat någon rekommendation eller är beståndets tillstånd inte exakt känt och STECF har inte uttalat sig om huruvida beståndet minskar eller ökar. | TAC bör justeras mot de senaste faktiska fångstnivåerna, men bör inte ändras med mer än 15 % per år eller (också) bör medlemsstaterna utarbeta en genomförandeplan i syfte att inom kort få fram uppgifter. Fiskeansträngningen bör inte öka §. |

* Denna regel kan komma att ändras. Kommissionen har uppmanat ICES att lämna rekommendationer om möjliga nya alternativ i enlighet med bilaga IV. Den bestämmelse som slutligen kommer att tillämpas är avhängig av rekommendationen.

§ I tillämpliga fall.

BILAGA IV – Begäran ställd till ICES avseende kategorierna 6–9

För dessa bestånd, med undantag av naturligt kortlivade arter för vilka det inte är möjligt att utfärda en rekommendation som bygger på en fångstprognos mot bakgrund av försiktighetsgränserna, har ICES uppmanats att

I) rekommendera en TAC som överensstämmer med tillämpningen av nedanstående bestämmelse,

II) utvärdera konsekvenserna av nedanstående genomförandebestämmelse mot bakgrund av försiktighetsprincipen och förenligheten med kravet på maximal hållbar avkastning,

III) om nödvändigt, rekommendera en alternativ bestämmelse och motsvarande TAC som skulle medföra förbättrad förenlighet med försiktighetsprincipen, med kravet på maximal hållbar avkastning eller med kravet på förbättrad stabilitet för TAC. Detta kan göras från fall till fall.

Bestämmelse:

1. När det föreligger bevis på att ett bestånd är underutnyttjat i förhållande till den fiskedödlighet som ger en maximalt hållbar avkastning (eller är utarmat till en nivå som är låg i förhållande till tidigare nivåer) bör TAC minskas i den utsträckning som krävs för att uppnå Fmsy, men inte med mer än 15 %.

2. När det finns bevis på att ett bestånd är överfiskat i förhållande till den fiskedödlighet som ger en maximalt hållbar avkastning bör TAC ökas i den utsträckning som krävs för att uppnå Fmsy, men inte med mer än 15 %.

3. Punkterna 1 och 2 har företräde framför följande punkter.

4. När uppgifterna om beståndsstorleken visar att beståndets storlek är oförändrad, när det inte finns några uppgifter eller när uppgifterna inte återspeglar förändringar i beståndsstorleken bör TAC vara oförändrad.

5. När ICES anser att det föreligger representativa uppgifter om beståndsstorlek gäller följande bestämmelser:

a. Om den genomsnittliga uppskattade storleken under de senaste två åren överskrider den genomsnittliga uppskattade storleken under de tre föregående åren med 20 % eller mer, bör TAC ökas med 15 %.

b. Om den genomsnittliga uppskattade storleken under de senaste två åren understiger den genomsnittliga uppskattade storleken under de tre föregående åren med 20 % eller mer, bör TAC minskas med 15 %.

Om TAC inte har varit restriktiva, och det krävs en minskning i enlighet med punkt 1 eller punkt 5 b, ska ICES utfärda en rekommendation om hur mycket TAC måste minskas för att de avsedda fångstminskningarna ska kunna uppnås. ICES ska besluta om en lämplig Fmsy för varje fall.

[pic][pic][pic][pic][pic][pic]

[1] Artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av den 20 december 2002 om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken. EUT L 358, 31.12.2002, s. 59.

[2] Att genomföra hållbarhet inom EU:s fiske genom maximal hållbar avkastning. Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet. KOM(2006) 360 slutlig.

[3] En fiskeansträngning som ger maximal hållbar avkastning (Fmsy) är den fiskeansträngning som ger den högsta möjliga avkastningen av ett bestånd på lång sikt utan att beståndets reproduktionskapacitet skadas på kort sikt.

[4] Rådets förordning (EG) nr 2166/2005 av den 20 december 2005. EUT L 345, 28.12.2005, s. 5.

[5] Rådets förordning (EG) nr 676/2007 av den 11 juni 2007. EUT L157, 19.6.2007, s. 1.

[6] Rådets förordning (EG) nr 1098/2007 av den 18 september 2007. EUT L 248, 22.9.2007, s. 1.

[7] Rådets förordning (EG) nr 199/2008 av den 25 februari 2008. EUT L 60, 5.3.2008, s. 1.

[8] Med hållbar fångst menas de fångstnivåer som rekommenderas av ICES och STECF i enlighet med försiktighetsprincipen.

[9] I dessa uppgifter ingår fiskeansträngningar i områden som omfattas av undantag (se förordning 1268/2009).

[10] Mätt som fiskedödligheten motsvarande en marginell avkastning på 10 % av den marginella avkastningen vid en fiskedödlighet som ligger nära noll (F0.1).