GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 32/95 antagen av rådet den 4 december 1995 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/. . ./EG av den . . . om gränsöverskridande kreditöverföringar (95/C 353/04)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

med beaktande av Europeiska monetära institutets yttrande,

med tillämpning av förfarandet i artikel 189b i fördraget(3), och

med beaktande av följande:

1. Antalet gränsöverskridande betalningar ökar ständigt allteftersom genomförandet av den inre marknaden och utvecklingen mot en fullständig ekonomisk och monetär union för med sig ökat handelsutbyte och ökad rörlighet för personer inom gemenskapen. De gränsöverskridande kreditöverföringarna utgör till antal och belopp en betydande del av dessa gränsöverskridande betalningar.

2. Det är viktigt att privatpersoner och företag, särskilt små och medelstora företag, kan göra kreditöverföringar snabbt, säkert och till låg kostnad från en del av gemenskapen till en annan. Ökad konkurrens på marknaden för kreditöverföringar bör medföra bättre service och lägre kostnader.

3. Syftet med detta direktiv är att följa upp utvecklingen mot fullbordandet av den inre marknaden, särskilt vad gäller liberaliseringen av kapitalrörelserna, i avsikt att förverkliga en ekonomisk och monetär union. Bestämmelserna i detta direktiv bör tillämpas på överföringar utställda i medlemsstaternas valutor och i ecu.

4. Europaparlamentet begärde i sin resolution av den 12 februari 1993(4) att ett rådsdirektiv skulle utarbetas för att fastställa regler för insyn och kvalitet i samband med genomförandet av gränsöverskridande betalningar.

5. De frågor som omfattas av detta direktiv bör behandlas skilda från de systembetingade problem som fortfarande studeras av kommissionen. Det kan visa sig nödvändigt att lägga fram ett nytt förslag som omfattar dessa systembetingade frågor, särskilt frågan om avvecklingens slutgiltighet (settlement finality).

6. Syftet med detta direktiv är att förbättra de gränsöverskridande kreditöverföringarna och därigenom hjälpa Europeiska monetära institutet (EMI) att fullgöra sin uppgift att främja effektiviteten hos gränsöverskridande betalningar för att förbereda den tredje fasen av den ekonomiska och monetära unionen.

7. För att kunna uppfylla de mål som anges i andra stycket bör detta direktiv tillämpas på varje kreditöverföring vars belopp inte överstiger 25 000 ecu. Detta belopp bör höjas till 30 000 ecu två år efter det datum då direktivet skall börja tillämpas.

8. I enlighet med artikel 3b, tredje stycket i fördraget och i syfte att säkerställa öppenhet och insyn, fastställs i detta direktiv de minimikrav som är nödvändiga för att säkerställa att kunderna får tillräcklig information såväl före som efter genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring. I detta direktiv fastställs de minimikrav, särskilt vad gäller kvaliteten, som de företag som genomför gränsöverskridande kreditöverföringar skall uppfylla, inbegripet skyldigheten att utföra de gränsöverskridande kreditöverföringarna i enlighet med kundens instruktioner. Detta direktiv är i överensstämmelse med de principer som anges i kommissionens rekommendation 90/109/EEG av den 14 februari 1990, om insyn vad gäller bankernas bestämmelser angående gränsöverskridande finansiella transaktioner(5). Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av bestämmelserna i rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt(6).

9. Detta direktiv borde kunna bidra till att den maximala tidsåtgången för genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring förkortas och att de företag som redan har mycket korta tidsfrister bibehåller dem.

10. I den rapport som kommissionen skall lägga fram för Europaparlamentet och rådet senast två år efter det att detta direktiv har börjat tillämpas, bör särskilt behandlas frågan om vilken tidsfrist som skall gälla om någon sådan inte överenskommits mellan beställaren och det företag denne anlitat, med hänsyn tagen såväl till den tekniska utvecklingen som till förhållandena i varje medlemsstat.

11. Företagen bör vara återbetalningsskyldiga om kreditöverföringen inte genomförts. Denna återbetalningsskyldighet skulle dock kunna medföra ett ansvar för företagen vilket skulle kunna inverka menligt på deras möjligheter att uppfylla kraven på solvens, om återbetalningsskyldigheten inte begränsas. Återbetalningsskyldigheten bör därför gälla upp till ett belopp av 10 000 ecu.

12. Artikel 8 påverkar inte de allmänna bestämmelserna i den nationella lagstiftningen enligt vilka ett företag är ansvarigt gentemot beställaren om en gränsöverskridande kreditöverföring inte utförts på grund av att företaget begått något fel.

13. Bland de omständigheter ett företag som medverkar i genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring kan ställas inför, är det nödvändigt att skilja mellan omständigheter i samband med en insolvenssituation och omständigheter som beror på force majeure, och därför bör definitionen av force majeure utgå från artikel 4.6 i rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om charterturism(7).

14. I medlemsstaterna bör det finnas lämpliga och effektiva metoder för att lösa eventuella tvister mellan kunder och företag.HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

Tillämpningsområde och definitioner

Artikel 1

Tillämpningsområde

1. Bestämmelserna i detta direktiv skall tillämpas på gränsöverskridande kreditöverföringar som beställts av andra än de som anges i artikel 2 a, 2 b och 2 c och som görs av kreditinstitut och andra företag.

2. Till och med den . . .(8*) skall detta direktiv tillämpas på gränsöverskridande kreditöverföringar utställda i medlemsstaternas valutor och i ecu, där beloppet inte överstiger 25 000 ecu. Efter detta datum skall direktivet tillämpas på gränsöverskridande kreditöverföringar utställda i medlemsstaternas valutor och i ecu, där beloppet inte överstiger 30 000 ecu.

Artikel 2

Definitioner

I detta direktiv avses med

a) kreditinstitut: ett företag enligt definitionen i artikel 1 i rådets direktiv 77/780/EEG(9), liksom en inom gemenskapen belägen filial till ett kreditinstitut enligt artikel 1 tredje strecksatsen i samma direktiv, vilken har sitt huvudkontor utanför gemenskapen, och som inom ramen för sin verksamhet gör gränsöverskridande kreditöverföringar,

b) annat företag: varje fysisk eller juridisk person annan än ett kreditinstitut som inom ramen för sin verksamhet gör gränsöverskridande kreditöverföringar,

c) finansinstitut: en inrättning enligt definitionen i artikel 4.1 i rådets förordning (EG) nr 3604/93 av den 30 december 1993 om fastställandet av definitioner för tillämpningen av det förbud mot positiv särbehandling som anges i artikel 104a i fördraget(10),

d) företag: ett kreditinstitut eller annat företag; filialer till samma kreditinstitut vilka är belägna i olika medlemsstater och som gör gränsöverskridande kreditöverföringar betraktas i artikel 6-8 som olika företag,

e) förmedlande företag: företag annat än det beställaren eller betalningsmottagaren anlitat som deltar i genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring,f) gränsöverskridande kreditöverföring: en överföring som utförs av ett företag eller en filial till ett företag i en medlemsstat på en beställares initiativ med syfte att överföra en summa pengar till en betalningsmottagare i ett företag eller en filial till ett företag i en annan medlemsstat. Beställaren och betalningsmottagaren kan vara en och samma person,

g) gränsöverskridande kreditöverföringsorder: en villkorslös instruktion, oavsett vilken form den har, som har getts direkt av en beställare till ett företag, om att göra en gränsöverskridande kreditöverföring,

h) beställare: en fysisk eller juridisk person som beställer en gränsöverskridande kreditöverföring till en betalningsmottagare,

i) betalningsmottagare: den slutlige mottagaren av en gränsöverskridande kreditöverföring vars medel ställs till dennes förfogande på ett konto som denne kan förfoga över,

j) kund: beställaren eller betalningsmottagaren beroende på sammanhanget,

k) referensräntesats: en representativ räntesats som används vid beräkning av ersättning och som fastställs efter de regler som gäller i den medlemsstat där det företag som skall lämna ersättning till kunden är beläget,

l) acceptdatum: det datum då alla villkor som ett företag ställt för att utföra en gränsöverskridande kreditöverföring uppfyllts beträffande tillräcklig finansiell täckning och nödvändig information för att kunna utföra ordern.

AVDELNING II

Insyn och öppenhet i villkoren för gränsöverskridande kreditöverföringar

Artikel 3

Förhandsinformation om villkoren för gränsöverskridande kreditöverföringar

Medlemsstaterna skall se till att företagen ställer skriftlig, lättförståelig information om villkoren för gränsöverskridande kreditöverföringar, till sina faktiska och potentiella kunders förfogande, eventuellt i elektronisk form. Denna information skall minst omfatta följande:

- Uppgifter om hur lång tid det tar att genomföra en beställning på en gränsöverskridande kreditöverföring från det att företaget har fått beställningen till dess att beloppet krediteras kontot hos det företag som betalningsmottagaren anlitar. Den tidpunkt då beräkningen av tiden inleds skall vara klart angiven.

- Uppgifter om hur lång tid det tar efter det att en gränsöverskridande kreditöverföring har tagits emot, innan det belopp som krediterats kontot hos det företag som betalningsmottagaren anlitat överförs till betalningsmottagarens konto.

- Uppgifter om beräkningsgrunden för de kostnader och avgifter kunden skall betala till företaget, vid behov även räntesatserna.

- Uppgifter om debiterings- eller krediteringsdatum, om företaget tillämpar sådana.

- Uppgifter om vilka möjligheter kunden har att göra reklamationer och anföra besvär och hur dessa möjligheter kan utnyttjas.

- Uppgifter om vilka växlingskurser som använts.

Artikel 4

Information efter det att gränsöverskridande kreditöverföringar utförts

Medlemsstaterna skall se till att företagen efter det att de utfört eller mottagit en gränsöverskridande kreditöverföring ger sina kunder klar, skriftlig, lättförståelig information, eventuellt i elektronisk form, om kunderna inte uttryckligen avstår från detta. Denna information skall minst innehålla

- uppgifter som gör det möjligt för kunden att identifiera den gränsöverskridande kreditöverföringen,

- det ursprungliga beloppet för den gränsöverskridande kreditöverföringen,

- summan av alla kostnader och avgifter för kunden,

- debiterings- eller krediteringsdatum, om företaget använder sådana.

Om beställaren har specificerat att avgifterna för den gränsöverskridande kreditöverföringen helt eller delvis skall debiteras betalningsmottagaren, skall denna informeras om detta av det företag han anlitar.

När växling av valuta har ägt rum skall det företag som utfört växlingen informera sin kund om vilken kurs som använts.

AVDELNING III

Företagens minimiförpliktelser beträffande gränsöverskridande kreditöverföringar

Artikel 5

Företagets förpliktelser

Med undantag av de fall då ett företag inte vill ingå avtal med en kund, skall företaget, på kundens begäran, när det gäller en gränsöverskridande kreditöverföring vars specifikationer är angivna, förplikta sig angående tidsåtgången för genomförandet av kreditöverföringen samt angående kostnader och andra avgifter, med undantag av dem som är avhängiga den valutakurs som kan komma att användas.

Artikel 6

Förpliktelser beträffande genomförandetid

1. Beställarens företag skall utföra den gränsöverskridande kreditöverföringen inom den tid som överenskommits med beställaren.

När den överenskomma tiden inte respekteras eller överenskommelse om tidsåtgång saknas och beloppet ännu fem bankdagar efter acceptdatumet för den gränsöverskridande kreditöverföringsordern inte krediterats kontot hos det företag betalningsmottagaren anlitat, skall det företag beställaren anlitat ersätta betalningsmottagaren.

Ersättningen utgörs av en ränta som beräknas på grundval av referensräntesatsen för det överförda beloppet för perioden mellan

- slutet av den sista dagen för den överenskomna tidsåtgången, eller i avsaknad av en sådan, slutet av den femte bankdagen efter acceptdatumet för den gränsöverskridande kreditöverföringsordern, och

- den dag beloppet krediterats kontot hos det företag betalningsmottagaren anlitat.

På samma sätt skall ett förmedlande företag ersätta det företag som beställaren anlitat, om det förmedlande företaget är ansvarigt för att en gränsöverskridande kreditöverföring inte genomförts inom den avtalade tiden eller, om ingen tid avtalats, före slutet av den femte bankdagen efter acceptdatumet för den gränsöverskridande kreditöverföringsordern.

2. Det företag som betalningsmottagaren anlitat skall göra det överförda beloppet tillgängligt för betalningsmottagaren inom den tid som överenskommits med denne.

När den överenskomna tiden inte respekteras eller, i avsaknad av en sådan överenskommelse, när beloppet inte krediterats mottagarens konto vid slutet av den bankdag som följer efter den dag beloppet krediterats kontot hos det företag som betalningsmottagaren anlitat, skall betalningsmottagarens företag gottgöra denne.

Ersättningen utgörs av av en ränta som beräknas på grundval av referensräntesatsen för överföringsbeloppet för perioden mellan

- sista dagen för den överenskomna tidsåtgången eller, om ingen överenskommelse om tid föreligger, den bankdag som följer efter den dag beloppet krediterats kontot hos det företag som betalningsmottagaren anlitat, och

- det datum beloppet krediteras betalningsmottagarens konto.

3. Ingen ersättning skall utgå enligt punkterna 1 och 2 när det företag som beställaren anlitat - respektive det företag som betalningsmottagaren anlitat - kan fastställa att förseningen beror på beställaren - respektive betalningsmottagaren.

4. De föregående punkterna 1, 2 och 3 påverkar på inget sätt de rättigheter som kunder och företag som medverkat vid genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring har i övrigt.

Artikel 7

Skyldigheten att göra den gränsöverskridande kreditöverföringen i enlighet med instruktionerna på överföringsordern

1. Det företag som beställaren anlitat, eventuella förmedlande företag och det företag som betalningsmottagaren anlitat, är från det datum de accepterat en gränsöverskridande kreditöverföringsorder skyldiga att genomföra överföringen till dess fulla belopp om inte beställaren har specificerat att omkostnaderna för den gränsöverskridande kreditöverföringen helt eller delvis skall bestridas av betalningsmottagaren.

Bestämmelserna i föregående stycke påverkar inte möjligheterna för betalningsmottagarens företag att belasta mottagaren för kostnader avseende förvaltningen av dennes konto i överensstämmelse med gällande regler och sedvana. En sådan avgift får dock inte användas av företaget i syfte att kringgå de skyldigheter som anges i föregående stycke.

2. Utan att detta påverkar andra krav som beställaren anför, är det företag beställaren anlitat, när detta eller ett förmedlande företag har gjort ett avdrag från överföringsbeloppet i strid med punkt 1, skyldigt att, om beställaren så kräver, överföra det avdragna beloppet till betalningsmottagaren, utan något avdrag och för egna medel, om inte beställaren begär att beloppet skall krediteras honom.

Varje förmedlande företag som reducerat beloppet i strid med bestämmelserna i punkt 1 är skyldigt att, på egen bekostnad och utan ytterligare avdrag, överföra det avdragna beloppet till det företag som beställaren anlitat, eller, om detta företag så kräver, till mottagaren av den gränsöverskridande kreditöverföringen.

3. När det företag som betalningsmottagaren anlitat inte har fullgjort sin skyldighet att utföra den gränsöverskridande kreditöverföringen i överensstämmelse med beställarens instruktioner, är detta företag skyldigt att med egna medel kreditera mottagaren det felaktigt avdragna beloppet, utan att detta påverkar andra krav som beställaren anför.

Artikel 8

Företagarens återbetalningsskyldighet vid icke genomförda kreditöverföringar

1. Om beställarens företag har accepterat en gränsöverskridande kreditöverföringsorder och det överförda beloppet inte krediterats kontot hos det företag som betalningsmottagaren anlitat skall, utan att detta påverkar andra krav som beställaren anför, det företag som beställaren anlitat vara skyldigt att kreditera denne hela beloppet eller högst 10 000 ecu om överföringsbeloppet överstiger denna summa, plus

- ränta som beräknas på grundval av referensräntesatsen för överföringsbeloppet för perioden mellan den dag då en begäran om en gränsöverskridande kreditöverföring gjordes och krediteringsdatumet, och

- de kostnader som beställaren haft för den gränsöverskridande kreditöverföringen.

Dessa belopp skall ställas till beställarens förfogande inom fjorton bankdagar efter hans begäran, om inte beloppet under mellantiden överförts till ett konto hos det företag betalningsmottagaren anlitat.

Detta krav kan inte göras gällande före utgången av den tidsfrist för genomförandet av den gränsöverskridande kreditöverföring som överenskommits mellan det företag som beställaren anlitat och denne, eller, om ingen tid avtalats, utgången av den tidsfrist som anges i artikel 6.1 andra stycket.

På samma sätt är varje förmedlande företag som har accepterat en gränsöverskridande överföringsorder skyldigt att för egna medel betala tillbaka det överförda beloppet plus ränta och omkostnader till det företag som gav instruktioner om överföringen. Om den gränsöverskridande överföringen inte genomförts på grund av att det sistnämnda företaget gett felaktiga eller ofullständiga instruktioner, skall det förmedlande företaget i görligaste mån bemöda sig om att betala tillbaka beloppet.

2. Om anledningen till att en gränsöverskridande kreditöverföring inte har genomförts är att ett förmedlande företag som valts av det företag betalningsmottagaren anlitat inte genomfört den, är det senare företaget, trots vad som sägs i punkt 1, skyldigt att ersätta betalningsmottagaren med ett belopp som motsvarar det belopp som skulle överföras.

3. Om en gränsöverskridande kreditöverföring inte har genomförts på grund av att beställaren har gett sitt företag felaktiga instruktioner, eller på grund av att ett förmedlande företag som uttryckligen valts av beställaren inte har utfört den gränsöverskridande kreditöverföringsordern, skall det företag som beställaren anlitat och övriga företag som medverkat i transaktionen utan hinder av punkt 1 bemöda sig om att i görligaste mån betala tillbaka beloppet.

När det företag som beställaren anlitat fått beloppet återbetalt, är det skyldigt att kreditera beställarens konto med beloppet, med avdrag för de omkostnader återbetalningen medfört.

Artikel 9

Force majeure

Trots vad som sägs i direktiv 91/308/EEG, är de företag som medverkar vid genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring befriade från skyldigheterna i det här direktivet om de kan åberopa force majeure - varmed skall förstås osedvanliga eller oförutsägbara omständigheter som den som åberopar dem inte har något inflytande över, och som han inte har någon möjlighet att avvärja, ens om han visar största möjliga försiktighet.

Artikel 10

Reglering av tvister

Medlemsstaterna skall se till att det finns adekvata och effektiva metoder för att reglera eventuella tvister mellan en beställare och det företag han anlitat, eller mellan en betalningsmottagare och det företag han anlitat.

AVDELNING IV

Slutbestämmelser

Artikel 11

Tillämpning

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast . . .(11*). De skall genast underrätta kommissionen om detta.är medlemsstaterna antar dessa lagar och andra författningar, skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare regler för denna hänvisning fastställs av medlemsstaterna.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i lagar och andra författningar som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 12

Rapport till Europaparlamentet och rådet

Senast två år efter det att det här direktivet har börjat tillämpas skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om tillämpningen, vid behov åtföljd av förslag till ändringar.

Mot bakgrund av rådande förhållanden i varje medlemsstat och den tekniska utveckling som skett, skall denna rapport speciellt behandla frågan om de tidsfrister som fastställs i artikel 6.1.

Artikel 13

Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 14

Mottagare

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT nr C 360, 17.12.1994, s. 13.

EGT nr C 199, 3.8.1995, s. 16.

(2) EGT nr C 236, 11.9.1995, s. 1.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 19.5.1995 (EGT nr C 151, 19.6.1995, s. 370), gemensam ståndpunkt från rådet av den . . . (ännu inte offentliggjord i EGT) och Europaparlamentets beslut av den . . . (ännu inte offentliggjort i EGT).

(4) EGT nr C 72, 15.3.1993, s. 158.

(5) EGT nr L 67, 15.3.1990, s. 39.

(6) EGT nr L 166, 28.6.1991, s. 77.

(7) EGT nr L 158, 23.6.1990, s. 59.

(8*) Två år efter det datum då direktivet träder i kraft.

(9) EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv 95/26/EG (EGT nr L 168, 18.7.1995, s. 7).

(10) EGT nr L 332, 30.12.1993, s. 4.

(11*) 30 månader efter det att det här direktivet trätt i kraft.

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

1. Kommissionen översände den 18 november 1994 till rådet ovanstående förslag till direktiv, vilket grundar sig på artikel 100a i EG-fördraget.

Ekonomiska och sociala kommittén och Europaparlamentet avgav sina yttranden den 1 juni 1995 respektive den 19 maj 1995. Europeiska monetära institutet avgav sitt yttrande den 20 mars 1995.

Efter dessa yttranden överlämnade kommissionen ett ändrat förslag den 7 juni 1995.

2. Den 4 december 1995 antog rådet den gemensamma ståndpunkten i enlighet med artikel 189b i fördraget.

II. MÅLSÄTTNING

Syftet med detta direktiv är att förbättra de gränsöverskridande kreditöverföringarna både för individer och affärsförtag, särskilt små och medelstora företag, genom att införa

- en minimistandard för den information som skall ges till kunderna både före och efter en gränsöverskridande kreditöverföring,

- tidsfrister inom vilka, i avsaknad av överenskommelse mellan en bank och en kund, beställarens och betalningsmottagarens företag måste utföra överföringen (fem dagar respektive en dag),

- en skyldighet att utföra överföringen i enlighet med instruktionerna på betalningsordern (förbud mot dubbel debitering),

- en skyldighet att återbetala överföringsbeloppet upp till 10 000 ecu plus ränta och erlagda avgifter, om överföringen inte utförts, utan att detta påverkar eventuella andra krav,

- en skyldighet för medlemsstaterna att se till att det finns adekvata och effektiva metoder för att reglera eventuella tvister mellan banken och dess kunder.

Detta direktiv är en i en rad av åtgärder som syftar till att underlätta gränsöverskridande betalningar, av vilka gränsöverskridande kreditöverföringar utgör en betydande del både volym- och värdemässigt. Det ursprungliga förslaget åtföljde ett meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska monetära institutet och Ekonomiska och sociala kommittén om "Penningöverföringar inom EU:insyn, effektivitet och stabilitet".

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

a) Tillämpningsområde (artikel 1)

I den gemensamma ståndpunkten, jämfört med kommissionens ändrade förslag,

- utelämnas kreditöverföringar som beställs av stora professionella finansföretag, som enligt direktivet är sådana institut som definieras i artikel 2 a, b och c; denna begränsning införs på grund av den professionella karaktär som utmärker dessa institut,

- definieras inte uttryckligen tillämpningsområdet för detta direktiv med avseende på kreditöverföringar inom Europeiska unionen, eftersom detta skulle kunna ge det felaktiga intrycket att alla kreditöverföringar inom unionen omfattas och inte bara de gränsöverskridande, och eftersom en sådan definition skulle kunna utesluta överföringar som görs med hjälp av ett förmedlande företag i tredje land. De ändringar som föreslagits av Europaparlamentet beträffande en sådan definition av tillämpningsområdet, i synnerhet ändring nr 1, har följaktligen inte tagits med i den gemensamma ståndpunkten,

- tillämpas direktivet på kreditöverföringar under 25 000 ecu under en tidsrymd av två år efter genomförandedatum och på överföringar under 30 000 ecu därefter. Vid fastställandet av tillämpningsområdet för detta direktiv vad gäller överföringar av ett visst belopp ansluter sig den gemensamma ståndpunkten till ändring nr 5 som föreslagits av Europaparlamentet,

- återges punkt 1 med en annan formulering för ökad precision och sammanhang i texten.

Genom att ansluta sig till kommissionens ändrade förslag om begränsningen av tillämpningsområdet till att gälla kreditöverföringar i medlemsstaternas valutor och i ecu, innehåller den gemensamma ståndpunkten en del av ändring nr 5 som föreslagits av Europaparlamentet.

b) Definitioner (artikel 2)

För att öka precisionen i formuleringen av direktivet ändras i den gemensamma ståndpunkten formuleringen av de definitioner som kommissionens ändrade förslag innehåller. I synnerhet har definitionerna av termerna "betalning", "gränsöverskridande betalning" och "kreditöverföring" förts samman i det nya begreppet "gränsöverskridande kreditöverföring", vilket inverkar på direktivets titel.

I den gemensamma ståndpunkten

- ändras vidare termen "betalningsorder" till "gränsöverskridande kreditöverföringsorder", termen "accept" till "acceptdatum" och termen "ränta" till "referensräntesats". Genom att ändra definitionen av termen "referensräntesats" så att det täcker en rörligare sats, vilket ansluter sig till kommissionens ändrade förslag, beaktar den gemensamma ståndpunkten ändring nr 7 som föreslagits av Europaparlamentet, och vidare

- införs en definition av termen "finansinstitut",

- stryks definitionerna av termerna "person", "force majeure" (som emellertid definieras i en separat artikel 9), "valutadatum", "avslut" och "affärsdag", på grund av att de inte behövs då definitionerna och de följande artiklarna formulerats om. Eftersom definitionen av "avslut" har strukits, ingår inte ändring nr 8 som föreslagits av Europaparlamentet i den gemensamma ståndpunkten,

- behålls med vissa bearbetningar och klargöranden definitionerna av termerna "kreditinstitut", "annat företag", "företag", "förmedlande företag", "beställare", "betalningsmottagare" samt "kund". Genom att större delen av definitionen av "förmedlande företag" finns kavar med den formulering den hade i kommissionens ändrade förslag, ingår till stor del ändring nr 9 som föreslagits av Europaparlamentet i den gemensamma ståndpunkten.

c) Insyn (artiklarna 3 och 4)

I den gemensamma ståndpunkten behålls alla väsentliga inslag från kommissionens ändrade förslag när det gäller artiklarna 3 och 4, och därigenom ansluter den sig till huvuddelen av ändring nr 10 samt också, om än med något annorlunda ordalydelse, till ändring nr 11 som föreslagits av Europaparlamentet. Sista stycket av ändring nr 10 ingår inte i den gemensamma ståndpunktens artikel 3, eftersom rådet anser det viktigt att ge utrymme åt en viss flexibilitet när det gäller exakt hur informationen skall lämnas till kunderna.

Jämfört med kommissionens ändrade förslag har formuleringen ändrats så att företagens skyldigheter framgår mer exakt. För att uppnå större insyn fastställs vidare i den gemensamma ståndpunkten att den information som skall lämnas efter kreditöverföringen (artikel 4) måste innehålla

- det ursprungliga beloppet för den gränsöverskridande kreditöverföringen i samtliga fall,

- en uppgift om vilken växelkurs som använts när växling av valuta har ägt rum.

d) Företagens minimiförpliktelser (artiklarna 5-10)

När det gäller företagens minimiförpliktelser har samtliga grundläggande inslag i kommissionens ändrade förslag behållits i den gemensamma ståndpunkten, men formuleringarna har ändrats så att de mer kortfattat beskriver vilka rättigheter och skyldigheter berörda beställare, betalningsmottagare och företag samt eventuella förmedlande företag har. I den gemensamma ståndpunkten ges i synnerhet exakta anvisningar för beräkning och betalning av varje slags ersättning eller återbetalning.

En ny artikel 5 införs enligt vilken ett företag måste lämna garanti beträffande villkoren för en specifik gränsöverskridande kreditöverföring.

I den gemensamma ståndpunkten klargörs genom två nya stycken i ingressen, nr 9 och 10, att ett av huvudsyftena med detta direktiv är att minska den maximala tidsåtgången för genomförandet av en gränsöverskridande kreditöverföring, och kommissionen uppmanas granska denna fråga på nytt i den rapport som skall överlämnas enligt artikel 12. I den gemensamma ståndpunkten beaktas således ändring nr 12 som föreslagits av Europaparlamentet, även om villkoren för antagande av direktivet inte ändrats enligt förslag.

Genom klargörandet i artikel 6.1 fjärde stycket av ett förmedlande företags skyldigheter, ansluter sig den gemensamma ståndpunkten i sak till ändring nr 13 som föreslagits av Europaparlamentet.

I den gemensamma ståndpunktens artikel 6.2 och 6.3 fastställs att betalningsmottagarens företag måste gottgöra betalningsmottagaren om pengarna inte krediterats mottagarens konto inom den tid som föreskrivs i detta direktiv, såvida inte förseningen beror på betalningsmottagaren. Den gemensamma ståndpunkten täcker sålunda i sak ändring nr 14 som föreslagits av Europaparlamentet, och medför i själva verket ett förbättrat skydd för kunden.

Den gemensamma ståndpunkten ansluter sig till kommissionens ändrade förslag genom att införliva ändring nr 15 som föreslagits av Europaparlamentet. Genom att i artikel 7.2 i den gemensamma ståndpunkten enligt kommissionens ändrade förslag insätta betalningsmottagaren som förste mottagare av alla felaktigt avdragna kostnader, följs i sak till stor del ändring nr 16 som föreslagits av Europaparlamentet, även om frågan om återbetalning i kedjan av inblandade företag behandlas enligt kommissionens ursprungliga förslag.

Den gemensamma ståndpunkten ansluter sig till stor del till kommissionens ändrade förslag till artikel 8 genom att införa en övre gräns för belopp som återbetalas och genom att göra återbetalning beroende av en begäran från beställaren. Tidsfristen för återbetalning är bestämd till fjorton bankdagar efter det att begäran gjorts. I överensstämmelse med kommissionens ändrade förslag fastställs den övre beloppsgränsen till 10 000 ecu. Den gemensamma ståndpunkten ansluter sig således delvis till ändring nr 18 som föreslagits av Europaparlamentet, medan den inte tar in ändring nr 28 som föreslagits av Europaparlamentet.

Genom att begränsa varje ersättning som beror på felaktiga instruktioner från beställarens sida till det överförda beloppet ansluter sig den gemensamma ståndpunkten i sak till ändring nr 19 som föreslagits av Europaparlamentet.

I överensstämmelse med kommissionens ändrade förslag återfinns reglerna för force majeure i en separat artikel 9. Denna bestämmelse gäller direktivet i dess helhet och innehåller en fullständig definition av force majeure motsvarande den som ingår i direktiv 90/314/EEG. Den gemensamma ståndpunkten ansluter sig således i sak till ändringarna nr 6 och 21 som föreslagits av Europaparlamentet.

I överensstämmelse med kommissionens ändrade förslag finns i den gemensamma ståndpunkten en artikel 10 som behandlar reglering av tvister. Trots sin mer allmänna formulering ansluter sig den gemensamma ståndpunkten till andan i ändring nr 22 som föreslagits av Europaparlamentet.

e) Genomförande

Jämfört med kommissionens ändrade förslag fastslås i artikel 11 i den gemensamma ståndpunkten genom hänvisning till ikraftträdandedatum för detta direktiv det datum då bestämmelserna skall genomföras (30 månader efter ikraftträdandet). Datum för överlämnande av kommissionens rapport (artikel 12) skall flyttas fram ett år jämfört med kommissionens ändrade förslag, till en tidpunkt senast två år efter genomförandedatum.

f) Stycken i ingressen

Styckena i ingressen har omarbetats efter de ändringar som gjorts i kommissionens ändrade förslag. Ändringarna nr 3 och 4 som föreslagits av Europaparlamentet har införts i den mån de motsvarande ändringar som föreslagits i villkoren för antagande av direktivet har införlivats i den gemensamma ståndpunktens text. Genom att omarbeta det tredje stycket i ingressen utan att ändra textens huvudinriktning jämfört med kommissionens ändrade förslag, beaktas vidare i den gemensamma ståndpunkten ändring nr 2 som föreslagits av Europaparlamentet.

IV. Slutsatser

Rådet finner att samtliga ändringar i kommissionens ändrade förslag, inklusive fastställandet av tillämpningsområde, överensstämmer med syftena med detta direktiv, det vill säga att möjliggöra för individer och affärsföretag, särskilt små och medelstora företag, att göra gränsöverskridande kreditöverföringar snabbt, säkert och billigt från en del av gemenskapen till en annan. Ändringarna i texten avser i första hand att säkerställa insyn samt rättssäkerhet både för kunderna och de berörda företagen och ändrar inte huvudinriktningen i kommissionens ändrade förslag.