De beslut om fiskemöjligheterna i Östersjön som har fattats de senaste åren har redan bidragit till att vissa bestånd har kunnat återställas (exempelvis har biomassan för pelagiska bestånd ökat med 50 % mellan 2012 och 2016) och till balans mellan fiskekapaciteten och fiskemöjligheterna. Det krävs emellertid fortfarande framsteg för att de demersala bestånden ska kunna återställas, då vissa av dem fortfarande ligger under säkra nivåer för biomassan, och för att alla bestånd ska kunna fiskas på nivåer som ligger under maximalt hållbart uttag.

Beståndet ifråga finns upptaget i Cites-konventionens bilaga II och mot bakgrund av dess tillstånd är den minskning på 50 % av fiskeansträngningen och/eller fångsterna som föreskrivs i ålförordningen inte förenlig med 2013-års gemensamma fiskeripolitiks mål för ett hållbart utnyttjande av resurserna. Mot bakgrund av Ices-utlåtandet är det viktigt att allt fiske som inriktas på lekmogna exemplar upphör tills att det finns tydliga belägg för att beståndets tillstånd har förbättrats. Mot bakgrund av allvaret i Ices-utlåtandet är det i avvaktan på långsiktiga lösningar lämpligt att förbjuda allt fiske efter ål i Östersjön under 2018.

I de vetenskapliga utlåtandena anges följande: ”...om försiktighetsansatsen tillämpas för ål bör all antropogen påverkan (dvs. kommersiellt fiske och fritidsfiske på alla nivåer, vattenkraft, pumpanläggningar och föroreningar) som minskar förekomsten av blankål och dess möjligheter att ta sig till det öppna havet minskas till noll eller till en nivå så nära noll som möjligt.”.

Aktuella uppgifter visar emellertid att 57 % av de blankålar i Östersjön som når det öppna havet fångas av yrkesfiskare och fritidsfiskare. I ålförordningen åläggs de medlemsstater som bedriver fiske efter ål i EU-vatten att minska fiskeansträngningen och/eller fångsterna med minst 50 % i förhållande till den genomsnittliga fiskeansträngningen eller de genomsnittliga fångsterna under åren 2004–2006, utom om deras förvaltningsplaner också omfattar marina farvatten. Ingen av medlemsstaterna runt Östersjön når detta mål.

Under den period av ålarnas livscykel då de befinner sig i kontinentalvatten (bräckt vatten eller sötvatten) beror ålens dödlighetsfaktorer på de regionala förutsättningarna. Genom rådets förordning (EG) nr 1100/2007 av den 18 september 2007 om åtgärder för återhämtning av beståndet av europeisk ål åläggs de medlemsstater som har betydande naturliga livsmiljöer för europeisk ål att utarbeta förvaltningsplaner för ål genom vilka det säkras att ett tillräckligt antal vuxna ålar kan lämna avrinningsområdena och nå ut till det öppna havet där de kan leka och beståndet kan återhämta sig. De nationella förvaltningsplanerna för ål får, men behöver inte, omfatta marina farvatten.

Ål har en komplicerad livscykel, då det är en fisk med stor geografisk spridning som lever länge. Ny vetenskaplig rådgivning visar att ålen leker i Sargassohavet och att larverna flyter med havsströmmar till de europeiska och nordafrikanska kontinentalsocklarna där de förvandlas till glasålar och simmar in i kontinentalvattnen.

Alla de fem pelagiska bestånden i Östersjön (fyra bestånd av sill/strömming och ett skarpsillsbestånd), det västra torskbeståndet, bestånden av rödspätta och beståndet av lax i egentliga Östersjön ska fiskas på nivåer som motsvarar maximalt hållbart uttag under 2018. Fiskemöjligheterna för samtliga bestånd som omfattas av den fleråriga planen för Östersjön har fastställts till fiskeridödlighetsnivåer som säkrar maximalt hållbart uttag under 2018. De kvoter som föreslås för tre sill/strömmingsbestånd i västra och centrala Östersjön och i Rigabukten är förenliga med båda de målintervall för fiskeridödlighet för maximalt hållbart uttag som avses i artikel 4.2 i förordning (EU) 2016/1139. För två bestånd, dvs. det västra sill/strömmingsbeståndet och det västra torskbeståndet, ligger fiskemöjligheterna inom de intervall för fiskeridödlighet som avses i artikel 5.2 och 5.3 i förordning (EU) 2016/1139.

Den nya fleråriga planen för fisket i Östersjön trädde i kraft den 20 juli 2016. Enligt planen ska fiskemöjligheterna fastställas i enlighet med de mål som anges i planen och de ska vara förenliga med de målintervall för fiskedödlighet som anges i planen. I de fall då ett bestånds biomassa ligger under de referenspunkter som anges i planen ska fiskemöjligheterna fastställas till en nivå som motsvarar fiskeridödligheten, vilken ska minskas proportionellt i förhållande till beståndets biomassa.

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om fastställande för 2018 av fiskemöjligheter för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.3,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, och

av följande skäl:

1) Enligt artikel 43.3 i fördraget ska rådet på förslag av kommissionen besluta om åtgärder om fastställande och fördelning av fiskemöjligheter.

2) Enligt artikel 6 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 ska bevarandeåtgärder antas med beaktande av tillgänglig vetenskaplig, teknisk och ekonomisk rådgivning, inbegripet i förekommande fall de rapporter som utarbetas av STECF och andra rådgivande organ, råd som lämnas av de rådgivande nämnder som inrättats för de relevanta geografiska områdena eller kompetensområdena och gemensamma rekommendationer från medlemsstaterna.

3)Det åligger rådet att besluta om åtgärder om fastställande och fördelning av fiskemöjligheter, om lämpligt inbegripet vissa villkor som är funktionellt knutna till dessa. Fiskemöjligheterna bör tilldelas medlemsstaterna på ett sätt som tillförsäkrar relativ stabilitet i fiskeverksamheten för var och en av medlemsstaterna för vart och ett av bestånden eller fiskena samt med beaktande av målen för den gemensamma fiskeripolitiken enligt förordning (EU) nr 1380/2013.

4) I artikel 2 i förordning (EU) nr 1380/2013 fastställs att målet för den gemensamma fiskeripolitiken är att nyttjandetakten för maximal hållbar avkastning där så är möjligt ska ha uppnåtts senast 2015 och, genom en successiv och stegvis anpassning, senast 2020 för alla bestånd.

5) De totala tillåtna fångstmängderna (TAC:er) bör därför fastställas, i enlighet med förordning (EU) nr 1380/2013, på grundval av tillgänglig vetenskaplig rådgivning, med beaktande av biologiska och socioekonomiska aspekter samtidigt som de olika fiskerinäringarna garanteras en rättvis inbördes behandling, och med hänsyn till de synpunkter som framfördes under samråden med berörda parter.

6) Genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1139 upprättas en flerårig plan för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön och för det fiske som nyttjar dessa bestånd (nedan kallad planen). Planen syftar till att säkerställa att utnyttjandet av levande marina biologiska resurser sker på ett sådant sätt att populationerna av skördade arter återställs till och bevaras över nivåer som säkerställer maximal hållbar avkastning. Målet för fiskeridödligheten för de berörda bestånden, uttryckt i intervall, ska därför nås så snart som möjligt och, genom en successiv och stegvis anpassning, senast 2020. Det är lämpligt att fångstbegränsningarna för 2018 vad gäller bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön fastställs med sikte på att uppnå planens mål.

7) När vetenskapliga utlåtanden visar att lekbeståndets biomassa för något av de berörda bestånden ligger under de referenspunkter för bevarande för ett lekbestånds biomassa som anges i bilaga II till förordning (EU) 2016/1139 ska enligt planen alla lämpliga korrigerande åtgärder antas för att säkerställa att det berörda beståndet snabbt återgår till en nivå över den nivå som kan ge den maximala hållbara avkastningen. Internationella havsforskningsrådet (Ices) har angett att biomassan för det västra torskbeståndet (Gadus morhua) och det västra sill/strömmingsbeståndet (Clupea harengus) ligger under de referenspunkter för bevarande som anges i bilaga II till den förordningen. Följaktligen är det lämpligt att fiskemöjligheterna för det västra torskbeståndet och det västra sill/strömmingsbeståndet i Östersjön fastställs till en nivå som ligger under intervallet för fiskeridödlighet i bilaga I, kolumn B, till förordning (EU) 2016/1139 och som tar hänsyn till minskningen av biomassan. För detta ändamål är det nödvändigt att ta hänsyn till tidsplanen för uppnåendet av målen för den gemensamma fiskeripolitiken i allmänhet och för planen i synnerhet, den förväntade effekten av vidtagna korrigerande åtgärder samtidigt som hänsyn tas till behovet av att säkerställa nytta i ekonomiskt, socialt och sysselsättningsmässigt hänseende enligt artikel 2 i förordning (EU) nr 1380/2013.

8) Angående det västra torskbeståndet i Östersjön krävs ytterligare åtgärder för att förbättra beståndets tillstånd. Genom att det nuvarande fredningsperioden på åtta veckor bibehålls är det möjligt att fortsätta att skydda lekbestånden av torsk. Enligt vetenskapliga utlåtanden bidrar fritidsfisket efter det västra torskbeståndet avsevärt till beståndets övergripande fiskeridödlighet. Med beaktande av beståndets nuvarande tillstånd är det lämpligt att behålla de gällande åtgärderna avseende fritidsfisket. I synnerhet bör en daglig fångstbegränsning per fiskare gälla som bör vara mer restriktiv under lekperioden. Detta påverkar inte principen om relativ stabilitet gällande kommersiell fiskeverksamhet.

9) Vad gäller torskbeståndet (Gadus morhua) i östra Östersjön har Ices till följd av biologiska förändringar hos beståndet inte kunnat fastställa biologiska referenspunkter. För att bidra till uppnåendet av planens mål är det därför lämpligt att fastställa TAC för det östra torskbeståndet i Östersjön i enlighet med försiktighetsansatsen enligt artikel 9.2 i förordning (EU) nr 1380/2013.

10) Beträffande sill/strömming i Bottniska viken har Ices gjort en bedömning på grundval av aktuella uppgifter och aktuell information och fiskeridödlighetsintervallen har därefter reviderats så att de motsvarar maximalt hållbart uttag. Det råder således obalans mellan de fiskeridödlighetsintervall som anges i de vetenskapliga utlåtandena och de som anges i planen, men dessa baserades på de bästa tillgängliga vetenskapliga utlåtanden som fanns att tillgå vid den tidpunkt då planen antogs och eftersom planen är juridiskt bindande bör den följas vid fastställandet av fiskemöjligheterna för detta bestånd.

11) Angående beståndet av ål anges i Ices-utlåtandet att all antropogena faktorer som påverkar dödligheten, som kommersiellt fiske och fritidsfiske, bör minskas till noll eller till en nivå så nära noll som möjligt. Utlåtandet bör efterlevas genom att det införs ett förbud mot fiske efter den aktuella arten i Östersjön.

12) Utnyttjandet av de fiskemöjligheter som fastställs i denna förordning omfattas av rådets förordning (EG) nr 1224/2009, särskilt artiklarna 33 och 34, i fråga om registrering av fångstuppgifter och fiskeansträngning och överföring av uppgifter till kommissionen om uttömda fiskemöjligheter. I denna förordning bör det därför fastställas koder för landningar av de bestånd som omfattas av denna förordning, vilka medlemsstaterna bör använda när de översänder uppgifter till kommissionen.

13) Genom rådets förordning (EG) nr 847/96 infördes ytterligare villkor för förvaltning av TAC, med fördelning mellan åren, och bestämmelser om flexibilitet enligt artiklarna 3 och 4 för bestånd som omfattas av försiktighets-TAC och analytisk TAC. Enligt artikel 2 i den förordningen ska rådet, när TAC fastställs, bestämma för vilka bestånd artiklarna 3 och 4 i den förordningen inte ska gälla, särskilt på grundval av beståndens biologiska tillstånd. Mer nyligen infördes genom artikel 15.9 i förordning (EU) nr 1380/2013 flexibilitet mellan åren för alla bestånd som omfattas av landningsskyldigheten. För att motverka en alltför stor flexibilitet som skulle underminera principen om ett rationellt och ansvarsfullt utnyttjande av levande marina biologiska resurser, förhindra att målen för den gemensamma fiskeripolitiken uppnås och försämra beståndens biologiska tillstånd, bör det därför fastställas att artiklarna 3 och 4 i förordning (EG) nr 847/96 är tillämpliga på analytiska TAC:er endast i de fall då den flexibilitet mellan åren som föreskrivs i artikel 15.9 i förordning (EU) nr 1380/2013 inte utnyttjas.