Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "XXVI:e rapporten om konkurrenspolitiken (1996)"

(98/C 73/06)

Den 24 april 1997 beslutade kommissionen att begära Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande i enlighet med EG-fördragets artikel 198 om följande dokument: "XXVI:e rapporten om konkurrenspolitiken (1996)".

Sektionen för industri, handel, hantverk och tjänster fick i uppgift att bereda ärendet och antog sitt yttrande den 3 december 1997. Föredragande var John Simpson.

Vid sin 350:e plenarsession den 10-11 december 1997 (sammanträdet den 10 december 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 98 röster för, 2 röster emot och 4 nedlagda röster.

1. Inledande kommentarer

1.1. Ekonomiska och sociala kommittén (ESK) har varje år tagit tillfället i akt att kommentera Europeiska kommissionens rapport om konkurrenspolitiken.

1.2. Rapporten om utvecklingen under 1996, den 26:e i ordningen, utgavs i april 1997 kort tid efter det att den femte statsstödsöversikten publicerats. Rapporten om statsstöd, som täcker perioden 1990-1994, uppdaterar den senaste översikten som utgavs 1994.

1.3. De föreligger ett nära samband mellan å ena sidan de policyfrågor som aktualiserats av analysen i den femte översikten och å andra sidan den översikt över politik och beslut i fråga om statsstöd som ges i konkurrensrapporten. ESK har därför beslutat att förbereda ett yttrande som täcker båda dokumenten.

1.4. Dessa rapporter ger en god inblick i de svåra frågor som kommissionen har att ta ställning till i arbetet att utveckla och främja konkurrenspolitiken och tillämpningen av statsstöd.

1.5. ESK berömmer kommissionen för att den publicerat båda rapporterna så snabbt.

1.6. ESK:

- Gratulerar kommissionen till en klar beskrivning av konkurrenspolitikens allmänna principer.

- Bejakar de metoder som använts för att bedöma förenligheten med fördraget av vissa affärsöverenskommelser.

- Godtar den logiska grunden för hur man bedömt statsstödets inverkan.

- Välkomnar de åtgärder som vidtagits för att balansera konsumenternas och företagens ofta motstridiga intressen, och på samma vis balansera intressena hos medborgare som bor i olika delar av unionen.

1.7. Längre fram i detta yttrande lämnar kommittén kommentarer och förslag som förhoppningsvis kan vara till hjälp för kommissionen i dess fortsatta arbete att utveckla konkurrenspolitiken och dennas praktiska tillämpning.

2. Konkurrenspolitikens principer

2.1. Konkurrenspolitiken utgör en väsentlig komponent i den ekonomiska politik som påverkar EU:s utveckling. Medan grunden för den praktiska hanteringen står att finna i fördragen och de beslut som fattats på grundval härav, bör målsättningen vara att säkerställa att de ekonomiska resurserna används på bästa sätt. Detta borde få till följd att konsumenterna skyddas från sådana affärsarrangemang som på ett otillbörligt sätt kan hindra eller begränsa normala, konkurrensmässiga marknadskrafter, eller fall där missbruk av inflytande på marknaden kan leda till att konsumenterna utnyttjas. Dessutom kan konkurrenspolitiken utgöra ett stöd för att uppnå bättre effektivitet inom näringslivet, en större integrering av marknader och mera gynnsamma handelsströmmar mellan medlemsstaterna.

2.2. Enligt fördragen kan man ingripa mot överenskommelser att:

- fastställa priser och marknadsvillkor,

- kontrollera produktion, marknader, teknisk utveckling eller investeringar,

- dela upp marknader,

- eller vidta åtgärder som diskriminerar vissa kunder eller vissa leverantörer.

Undantag kan göras när avtal mellan företag bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, under förutsättning att konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås.

2.3. Motsvarande åtgärder som vidtas av ett eller flera företag med en dominerande ställning på marknaden inom unionen är förbjudna om de bedöms utgöra ett missbruk av denna dominerande ställning (artikel 86).

2.4. Fördragens målsättningar har brett stöd. I praktiken är antalet åtgärder som kan misstänkas utgöra icke godtagbara överenskommelser emellertid så stort att en mekanism för att bedöma dessa fall måste skapas. Såsom kommissionen anfört råder en presumtion att "marknadskrafter åstadkommer en bättre allokering av resurser [...] den som i första hand gynnas härav är konsumenten som får bättre kvalitet till lägre pris." () Emellertid "har dessa mekanismer sina begränsningar, vilket kan ha som följd att de eventuella fördelarna inte når ut till hela befolkningen [...] Myndigheten måste i det fallet se till att ta hänsyn till allmänintresset."

2.5. ESK instämmer i denna analys och anser att konkurrenspolitiken ibland måste ta hänsyn till behovet av att tillhandahålla vissa nödvändiga tjänster på generell basis.

2.6. En ytterligare faktor som eventuellt måste övervägas i konkurrenspolitiken är förhållandet mellan konkurrens och miljö. I 1995 års rapport angav kommissionen riktlinjer för hur frågor om konkurrens och miljö skulle hanteras. Kommissionen måste naturligtvis överväga när och under vilka omständigheter miljökrav kan rättfärdiga att man gör undantag från de vanliga konkurrenskriterierna och när miljökraven bör ge vika för att undvika att konkurrensen snedvrids.

2.7. Kommissionens konkurrenspolitik är avsedd att identifiera de fall där marknadskrafterna har, eller skulle kunna ha, skapat handelshinder som påverkar handeln mellan medlemsstaterna och inverkar negativt på marknadens förmåga att fungera smidigt. Företagens uppförande och medlemsstaternas statsstödspolitik måste övervakas. Någon måste avgöra när "brister på marknaden" eller "marknadsmissbruk" måste åtgärdas. Kommissionen måste oundvikligen fortsätta att se till att relevanta åtgärder anmäls och undersöks samt säkerställa att beslut fattas och verkställs beträffande sådana åtgärder som bedöms vara oacceptabla.

2.8. Efterhand som handeln globaliseras blir denna procedur av allt större betydelse för företag och konsumenter. En del frågor hänför sig inte enbart till Europeiska unionens konkurrenspolitik utan har en bredare internationell innebörd. När ett företags beslut omfattar åtgärder på världsbasis, bör frågan om en dominerande ställning inom EU inte bedömas enbart utifrån marknadens organisation inom EU, eftersom den "relevanta marknaden" är internationell. Kommissionen måste ta hänsyn till det globala konkurrensläget när den bedömer åtgärder som vidtas av stora företag (som till exempel i bedömningen nyligen av åtgärder vidtagna av British Airways eller sammanslagningen av Boeing och McDonnell-Douglas).

2.9. Det kan vara svårt att följa upp efterlevnaden av godkända förfaranden, när kommissionen fattar beslut som avser företag utanför EU. Det kan vara förknippat med särskilda svårigheter att få del av uppföljningsrapporter, att samla trovärdig bevisning och att tillse att åligganden om ett visst uppträdande efterlevs, när organisationen i fråga har sitt säte i "tredje land". Internationellt samarbete kan behövas på detta område (se avsnittet 3 nedan).

2.10. ESK förstår den betydelse som kommissionen lägger vid att:

- modernisera konkurrenspolitikens instrument,

- utveckla vederbörliga analytiska verktyg,

- förbättra samarbetet med medlemsstaterna,

- modernisera lagstiftningen och genom Världshandelsorganisationen (WTO) utveckla en internationell ram för konkurrensregler.

3. Internationellt samarbete

3.1. ESK har med särskilt intresse noterat rekommendationen (stycke 235) att Världshandelsorganisationen bör inrätta en arbetsgrupp med uppgift att påbörja förberedande utredningar i avsikt att utveckla en internationell ram för konkurrensregler. Detta är ett nödvändigt projekt som får aktualitet i och med att handeln mer och mer globaliseras.

3.2. Förbättrade relationer med USA:s konkurrensmyndigheter har, med de berörda företagens godkännande, underlättat utbyte av information. De bilaterala överenskommelserna med USA:s konkurrensmyndigheter öppnar för vidare möjligheter till samarbete i utbytet av icke förtrolig information. Förtrolig information kan också utbytas men endast med de berörda företagens godkännande. Det finns dock en oro för att den relativa öppenheten i kommissionens undersökningar kan komma att ha ogynnsamma kommersiella effekter för EU-företag i fall då konkurrenter utanför EU, möjligen i USA, kan erhålla uppgifter av konkurrensintresse, vilka inte finns tillgängliga för EU-företag på ömsesidig basis.

3.3. Det arbete som nyligen utförts inom OECD har också ökat den internationella förståelsen för och det internationella samarbetet i konkurrensfrågor. Frågor om internationell konkurrenspolitik måste betraktas som sammankopplade med utvecklingen inom den internationella handeln och skulle gynnas av ett så nära organisatoriskt samarbete som möjligt mellan kommissionens ansvariga generaldirektorat.

3.4. ESK anser att de steg som vidtagits för att foga in konkurrenspolitiken i en global ram är viktiga och relevanta. Fördragen har förstås utarbetats för att styra konkurrenspolitiken inom unionen. Utöver EU:s interna konkurrenspolitik behövs det en ytterligare dimension för att ta hand om det globala samarbetet. Såsom redan antytts (punkt 2.8) bör en dominerande ställning inom EU inte värderas enbart utifrån marknadens organisering inom EU, när den "relevanta marknaden" är internationell.

3.5. Även om målsättningen kan vara lätt att uttryck i princip, kan det bli svårt att i praktiken få till stånd ett internationellt samarbete i önskvärd omfattning. ESK hoppas att kommissionen kommer att vidareutveckla sin inställning, politik och metod när det gäller konkurrensfrågornas internationella dimension. Varje undersökning av konkurrensläget för ett företag eller en bransch inom EU bör systematiskt åtföljas av en analys av det globala konkurrensläget. Samma typ av jämförande analys bör göras av de ekonomiska stöd som medlemsstaterna ger och det stöd som ges av andra länder till samma branscher.

3.6. Det finns särskilt betydelsefulla möjligheter till utvidgat samarbete med länderna i Östeuropa, av vilka några önskar bli medlemmar i Europeiska unionen. ESK noterar med tillfredsställelse att vissa av dessa länder anammat EU:s nuvarande konkurrenspolitik.

3.7. Kommissionen borde se till att en effektiv verkställighet av konkurrenspolitiken blir en del av samarbetsstrategin inför anslutningen av möjliga nya medlemsstater från Östeuropa. Dessutom kommer bistånd från kommissionen att utgöra ett viktigt bidrag till förberedelserna för anslutning och till bibehållen social, ekonomisk och industriell stabilitet under övergången.

3.8. En viktig beståndsdel i samarbetsstrategin för anslutning är genomförandet av nationella regler för statsstöd och medel för att verkställa sådana regler. ESK stöder kommissionens åtgärder när det gäller att tillförsäkra att lämpliga åtgärder i fråga statsstöd och konkurrenspolitik vidtas i varje kandidatland på ett tidigt stadium.

4. Utvecklingen inom konkurrenspolitik: Artiklarna 85 och 86 - Utvecklingen av den lagstiftningsmässiga och tolkningsmässiga ramen

4.1. Ett huvudmål för artiklarna 85 och 86 är att säkerställa att olika former av samarbete mellan företag inte missgynnar konsumenterna utan i stället är ömsesidigt gynnsamma. Inom Europeiska unionen vet företagen att artiklarna 85 och 86 drar upp gränserna för deras aktiviteter i den mån dessa påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Emellertid har de allmänna principerna utvecklats och beskrivits i enskilda beslut som fastställt ramen för mera detaljerade frågor.

4.2. För att minska den administrativa börda som undersökningar utgör, för att öka graden av juridisk förutsägbarhet för beslutsfattare och för att öka insynen borde kommissionens politik där så är möjligt gå ut på att förbereda ytterligare riktlinjer, eller regler, om formen för och innehållet i ett godtagbart samarbete under särskilt angivna omständigheter.

4.3. Under 1996 (och början av 1997) offentliggjorde kommissionen:

- en ny förordning om gruppundantag för avtal om tekniköverföring (),

- ett utkast till meddelande om samarbete mellan nationella konkurrensmyndigheter vid behandlingen av ärenden som omfattas av artiklarna 85 och 86 (),

- ett meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden (),

- ett förslag till reviderat meddelande om avtal av mindre betydelse som inte omfattas av artikel 85.1 (),

- ett meddelande om de interna bestämmelserna för behandlingen av ansökningar om tillgång till akten vad beträffar företag som undersöks på grund av misstänkte om överträdelse (),

- och en reviderad politik för SMF ().

4.4. Vart och ett av dessa beslut eller utkast till förslag borde bidra till att lägga fast tillämpningen av konkurrenspolitiken och minska antalet anmälningar som måste handläggas av kommissionen.

4.5. Avtal om tekniköverföring

Även om överenskommelsen om ett gruppundantag måste välkomnas, kunde detta inte införas utan svårigheter. Överenskommelsen slöts i mars 1996 men förordning (EG) nr 240/96 trädde inte i kraft förrän den 30 januari 1997. Under denna period var rättsläget oklart.

4.6. En mera ingående granskning av förordning (EG) nr 240/96 ger vid handen att den kan lida av den svagheten att den saknar en bestämmelse om uppdelning av avtal, vilken skulle ha klargjort hur klausuler som inte undantagits borde behandlas.

4.7. För att skapa klarhet framöver anmodas kommissionen att överväga en mer exakt tolkning av förordningen, särskilt vad beträffar begreppet "anknutna bestämmelser" i artikel 10, i syfte att tillse att uppfyllelsen av förordningens mål inte försvåras i onödan.

4.8. De nationella konkurrensmyndigheternas roll

Kommittén stöder strävan att se till att man i medlemsstaterna fattar beslut som är förenliga med gemenskapsrätten genom att i den nationella lagstiftningen ge utrymme för konkurrensmyndigheterna att på ett effektivt sätt tillämpa artiklarna 85.1 och 86.

4.9. Förhållandet mellan kommissionen och de nationella myndigheterna i tillämpningen av konkurrensrätten är under utveckling. I och med att den inre marknaden nu förverkligats på ett mera fullständigt sätt och med hänsyn till att EMU står för dörren, kunde tiden nu vara mogen för att se över förhållandet i syfte att utveckla principen om subsidiaritet, att uppnå större konsekvens, att dela på arbetsbördan och att sammanföra åtgärder som grundar sig på gemensamma policybeslut.

4.10. Utkastet till meddelande om samarbete med nationella myndigheter kunde utvecklas genom en överenskommelse att gemenskapsrätten skall införlivas med den nationella lagstiftningen i varje medlemsstat och att efterlevnaden sedan bevakas av de nationella myndigheterna i vissa bestämda kategorier av fall. Kommissionen skulle då ha en delvis övervakande roll samtidigt som den avgjorde ärenden för vilka den fortfarande är behörig. Kommittén menade dock nyligen () att "En effektiv decentralisering går i själva verket via tydligare åtgärder, som till exempel en revidering av förordning (EEG) nr 17/62".

4.11. Dessa principer kunde, i form av ett första pilotprojekt, utvecklas för att tillämpas på de avtal som definieras som "vertikala" konkurrensbegränsningar.

4.12. Befrielse från eller nedsättning av böter

Kommissionen kan numera befogenhet att efter egen bedömning efterskänka eller sätta ned böter i ärenden där kartellens verksamhet avslöjats på frivillig väg. ESK förstår logiken i denna förändring eftersom företag härigenom kan uppmuntras att samarbeta i en undersökning. Emellertid finns det en risk att denna diskretionära befogenhet ger upphov till förhandlingar i ansvarsfrågan med oförutsägbart resultat, något som kan inverka negativt på uppfattningen om den officiella undersökningens opartiskhet. Även om argument framförts för att sådana förhandlingar bör vara förtroliga, håller ESK med kommissionen om att när ett beslut om nedsättning av eller befrielse från böter fattats, bör det skyldiga företagets identitet och uppgifter om de efterskänkta böternas storlek offentliggöras.

4.13. Avtal av mindre betydelse

Kommissionen har föreslagit att regeln ("de minimis") som fastställer att avtal som avser en omsättning under ett visst tröskelvärde är att betrakta som avtal av mindre betydelse bör utsträckas till att omfatta också stora företag med blygsamma marknadsandelar. Detta förslag befinner sig nu på en omfattande remiss. ESK kan dock ställa sig bakom förslaget att slopa omsättningskriteriet och i stället fästa större avseende vid det enskilda företagets marknadsandel. ESK har redan kommenterat grönboken om vertikala begränsningar (). Den godtar som rimlig en begränsning om 5 % för horisontella överenskommelser och 10 % för vertikala.

4.14. Utkastet till meddelande om avtal av mindre betydelse har fått kritik i två avseenden. För det första kan definitionen som föreslås för att bestämma "typer av avtal" behöva förfinas ytterligare. För det andra kan begreppet "allvarliga" restriktioner i sig självt vara alltför restriktivt. Kommissionen borde överväga hur dessa begrepp kunde omdefinieras för att skapa större rättssäkerhet och klarhet så att de kunde ges en mera allmän tillämpning.

4.15. Utsträckningen av regeln "de minimis" till att omfatta alla åtgärder som vidtas av SMF utgör också ett välkommet erkännande av betydelsen av att uppmuntra SMF att ägna sig åt handel inom gemenskapen, samtidigt som utsträckningen innebär en nyttig förenkling av förfarandet.

4.16. Tillgång till akten

Meddelandet ger företag som är föremål för undersökning möjlighet att få tillgång till alla relevanta akter som kommissionens GD IV innehar. Detta kanske inte är till så stor hjälp som man kunde tro. I avvaktan på en grundlig översyn av förordning 17 borde kommissionen överväga att ändra meddelandet så att tillgång medges till akter inte bara i GD IV utan i alla kommissionens enheter.

4.17. ESK har undersökt ytterligare ett förslag till förbättring av förfarandet enligt artikel 85. Det har sin utgångspunkt i oro över tidsfaktorn vad beträffar kommissionens procedurer vid bedömningen av ansökningar om individuella undantag och besked om icke-ingripande. Den nuvarande proceduren enligt förordning (EEG) nr 17/62 skulle kunna ändras så att den omfattade vissa villkor som automatiskt skulle utlösa ett godkännande, i likhet med dem som redan finns i systemet för övervakning av företagskoncentrationer. Om kommissionen således inte har reagerat inom till exempel fyra månader efter det att den tagit emot en ansökan, skulle denna automatiskt godkännas. Denna regel kunde kompletteras med en tidsfrist på låt oss säga ett år, om kommissionen beslutar att en ansökan bör undersökas fullständigt (detta förslag liknar ett förfarande som redan finns i den svenska konkurrenslagstiftningen). Man kan överväga en särskild regel för ansökningar som krävde en särskilt ingående granskning. En på förhand angiven förlängd period för granskning kunde medges i undantagsfall på grundval av en motiverad framställning, som kunde överklagas till EG-domstolen.

5. Konkurrenspolitiken och informationssamhället

5.1. En bransch som expanderar i snabb takt och som ger upphov till såväl möjligheter som problem vilka påverkar handeln mellan medlemsstaterna är de företag som utgör del av det så kallade informationssamhället. Såsom kommissionen noterat har den nya och framträdande tekniska utvecklingen inte bara givit anledning till oro beträffande möjliga fall av konkurrensbegränsning och dominerande ställning, utan också understrukit behovet av att tänka över följderna av möjliga koncentrationer.

5.2. Granskningen av förslag till omstruktureringar utgjorde en viktig del av kommissionens verksamhet under 1996. När kommissionen godkände projekten Atlas, ett samarbete mellan France Telecom och Deutsche Telekom, och Global One, ett samriskföretag mellan Atlas och Sprint Corporation, ställde den som villkor att man företog vissa förändringar, bland annat en liberalisering av infrastrukturen för telekommunikationer, vilka bidrog till att projekten inte undanröjde all konkurrens.

5.3. Samma förhållande gällde för ärendena Unisource/Telefonica och Uniworld, där kommissionen under 1996 förberedde ett godkännande. Detta torde komma att bekräftas mot slutet av 1997.

5.4. Ett utmärkande drag för telebranschen såväl inom Europeiska unionen som globalt är nödvändigheten att uppnå en balans mellan det ekonomiskt logiska i att ha endast ett nät för infrastrukturen och kravet att ge tjänsteproducenter tillträde till vissa centrala delar av nätet till priser som är satta så att de inte i orimlig utsträckning snedvrider konkurrensen.

5.5. Kommissionen har visat att den är beredd att ingripa om det visar sig att befintliga tjänsteproducenter sänker priserna på tjänster för vilka det råder hård konkurrens och korssubventionerar dessa genom att ta ut högre priser på andra tjänster. Detta är ett sätt att utnyttja konsumenten på ett oskäligt sätt.

5.6. Under år 1998 kommer nationella operatörer som alltjämt innehar monopol på rösttelefoni att förlora rätten att inneha ett rättsligt skyddat monopol. För tiden fram till 1998 finns en risk att operatörerna snedvrider marknaden för rösttelefoni genom att höja priserna för privatpersoner. Kommissionen är medveten om denna risk och kan förväntas vidta lämpliga åtgärder i förebyggande syfte.

5.7. ESK hoppas att medlemsstaterna kommer att kunna se till att detta inte blir ett allvarligt problem. Man välkomnar dock ändå kommissionens avsiktsförklaring.

5.8. Med hänsyn till att liberaliseringen av telekommunikationer har en internationell dimension är det mycket angeläget att de villkor på vilka ett företag får tillgång till andra företags nät utformas tydligt och på ett icke konkurrenssnedvridande sätt. Kommissionen borde närmare granska det nyligen föreslagna sammangåendet mellan de tyska mediakonglomeraten Bertelsmann och Leo Kirch på området betal-TV och förhindra den monopolisering av sektorn som ett sådant samgående skulle innebära. ESK noterar att kommissionen lagt fram ett utkast till meddelande om tillämpningen av konkurrensreglerna på tillträdesavtal inom telesektorn. ESK har välkomnat detta initiativ ().

5.9. I andra yttranden har ESK fäst uppmärksamheten på frågor om koncentration av ägandet och det växande antalet allianser inom den audiovisuella sektorn (som innefattar markbundna tjänster samt satellit- och kabeltjänster). Kommissionen måste engagera sig i de övergripande policyfrågorna härvidlag, förutom dominans på marknaden och ett fullgott tillträde för leverantörer av alternativa tjänster. Det finns ett antal frågor av allmänt intresse, såsom att tillse att skyldigheten att verka i allmänhetens tjänst iakttas och att minimikraven för programmens innehåll upprätthålls. Kommissionens beslut att lansera en omfattande rådfrågning om tillämpningen av konkurrensreglerna på idrottsutsändningar sätter ljuset på ett ämne som intresserar många människor. ESK anser att man måste finna en lösning som innebär att allmänheten får tillträde till ett överenskommet antal stora idrottsevenemang av nationellt intresse i en eller flera medlemsstater.

6. Andra sektorer som påverkas av konkurrensreglerna

6.1. Kommissionens rapport innehåller en redogörelse för utvecklingen när det gäller transporttjänster, inklusive linjesjöfartskonsortier, fasta priser för landtransporter i linjekonferensers regi, tillåtet eller icke tillåtet samråd om prissättning mellan konkurrenter, och samarbete mellan flygbolag.

6.2. Två av dessa ämnen ger upphov till frågor som kommissionen kanske borde granska närmare.

6.3. Flygtransporter är för närvarande av särskilt intresse i konkurrenshänseende. Sedan 1987 har den civila luftfarten efterhand liberaliserats, åtminstone på papperet. I verkligheten är konkurrensen mellan flygbolagen begränsad utom på vissa rutter. Ett antal förhållanden är ägnade att alltjämt hindra normal konkurrens:

- Gruppundantag för prisöverläggningar (förordning (EG) nr 1617/93).

- Brist på "slots".

- Fortsatt statligt stöd till vissa flygbolag.

- Stordriftsfördelar i branschen.

- Det ökade bruket av avtal om gemensamma "flight"-koder.

- Begränsningar i rätten för utländska intressen att äga flygbolag.

ESK föreslår att kommissionen företar en utvärdering av hur avregleringen påverkat den europeiska flygtransportmarknaden.

6.4. På samma sätt finns det på linjesjöfartens område ett gruppundantag för vissa delar av linjesjöfartskonferensernas verksamhet (förordning (EG) nr 4056/86). Sektorns struktur har förändrats avsevärt sedan förordningen antogs. Konsortier och globala allianser spelar numera en viktig roll. Eftersom denna förordning inte har något slutdatum, anmodar ESK kommissionen att utvärdera effekten av de nuvarande förordningarna på linjesjöfarten.

7. Statliga monopol och monopolrättigheter

7.1. Kommissionen har redovisat de åtgärder som vidtagits för att ytterligare liberalisera traditionella statsägda monopol på områden som tele, energi, post, vissa transporttjänster, och de statliga monopolen i Österrike (alkohol och tobak) samt i Sverige och Finland (försäljning av alkohol).

7.2. I många fall behöver åtgärder i liberaliserande riktning kompletteras med åtgärder för att övervaka driften av dessa företag på konkurrensmässiga på den större marknadsplats som Europeiska unionen utgör.

7.3. Mot bakgrund av den erfarenhet som hittills vunnits beträffande försöken att liberalisera dessa sektorer avstyrkte kommissionen vid regeringskonferensen "alla slags ändringar av artikel 90 inom ramen för regeringskonferensen, eftersom artikel 90 har visat sig fullt tillräcklig när det gäller att säkerställa ett positivt samspel mellan avreglering och allmänintresset".

7.4. Förslagen att ändra artikel 90 antogs inte av regeringskonferensen i juni 1997.

7.5. I princip delar ESK uppfattningen att ingen ändring av artikel 90 hade varit godtagbar om en sådan fick till följd - enligt förslaget till regeringskonferensen - att vissa statsägda företag i åtminstone en medlemsstat skyddades från konkurrens, särskilt om det innebar orättvisa konkurrensvillkor mellan företag i olika medlemsstater.

7.6. I den näraliggande men bredare diskussionen om utrymmet för gemenskapsåtgärder som lägger fast miniminivåer för allmännyttiga tjänster för alla medborgare, menar kommissionen att denna fråga bör kopplas samman med liberaliseringen av tjänster inom den offentliga sektorn. ESK har yttrat sig över kommissionens meddelande "Tjänster i allmänhetens intresse i Europa" och understrukit den principiella betydelsen av att lämpliga åtgärder vidtas för att ge alla konsumenter tillgång till allmännyttiga tjänster ().

7.7. Kommissionens strävan att utsträcka användningen av miniminivåer inom allmännyttiga tjänster till ett bredare fält, inklusive miljö, konsumentskydd och transeuropeiska nät, skulle förstärkas av ett förslag från kommissionen att lägga till en ny punkt i artikel 3u i EG-fördraget. Den nya punkten u skulle utgöra "ett bidrag till främjandet av tjänster av allmänt intresse".

7.8. Även om denna specifika rekommendation inte antogs vid regeringskonferensen i Amsterdam, återfinns andemeningen i en ny artikel 16 som skall fogas till EG-fördraget.

7.9. I andra yttranden har ESK redan kommenterat den nyligen tillkomna lagstiftningen på områdena tele () (), energi (), posttjänster () och flygplatser ().

8. Kontroll av fusioner

8.1. Efter hand som Europas inre marknad blir en alltmer påtaglig ekonomisk realitet för företagen är det inte förvånansvärt att fler företag ser fördelarna i att integrera verksamheter för att utnyttja att det har skapats en enda marknad. Detta ekonomiska förlopp kommer till viss del att ge incitament till fler fusioner och företagsköp med återverkningar över nationsgränserna.

8.2. Det ankommer på kommissionen att utnyttja de lagstiftningsbefogenheter som finns för att se till att de ekonomiska vinsterna gagnar både konsumenter och företag. Fusioner som påverkar handeln över gränserna, och eventuellt kan ge tillfälle till missbruk av dominerande ställning, måste anmälas och granskas. Kommissionen måste tolka anmälningar om planerade fusioner eller företagsköp i enlighet med 1989 års koncentrationsförordning ().

8.3. Ett förslag till revidering av koncentrationsförordningen publicerades i en grönbok i januari 1996. Här föreslogs bland annat följande:

- Lägre anmälningströskel för obligatorisk anmälan (3 miljarder ecu i stället för 5 miljarder för internationella omsättning och 200 miljoner ecu i stället för 250 för omsättning inom gemenskapen).

- Sänkta trösklar för fusioner som kräver anmälan i minst tre medlemsstater (2,5 miljarder ecu respektive 100 mecu).

- Utvidgning av tillämpningsområdet till fullt ut fungerande samriskföretag.

- Förenklade villkor för hänskjutande av ärenden från kommissionen till en medlemsstat.

8.4. ESK avgav ett övervägande positivt yttrande över förslagen ().

8.5. Ministerrådet kunde inte stödja förslagen fullt ut; de krävde kvalificerad majoritet eftersom de innebar sänkta omsättningströsklar för anmälan till kommissionen. Man har emellertid enats om nya kriterier för kommissionens befogenheter (se förordning (EG) nr 1310/97) som utvidgar dessa till analys av effekterna av fler typer av fusionsförslag vid lägre tröskelvärden, samt när minst tre medlemsstater kan beröras.

8.6. Vissa kritiska aspekter av ursprungsförslaget om att modifiera koncentrationsförordningen fick dåligt gensvar från medlemsstaternas sida. Därför föreslår ESK att kommissionen genomför en mer grundläggande granskning av avvägningen mellan den överenskomna EU-politiken och adekvata nationella ansvarsområden. Under dessa förutsättningar skulle man kunna kombinera en översyn av berörda beslutsförfaranden med avseende på en reviderad koncentrationsförordning med att studera konkurrenspolitiska förslag enligt sammanfattningen i punkt 4.8 och följande.

8.7. ESK har gått igenom de sammanfattade rapporterna om olika fusionsförslag (styckena 140-157) som kommissionen tagit ställning till. Det är välkommet att denna information görs tillgänglig i denna kortfattade form, och vi noterar med tillfredsställelse att man tagit särskild hänsyn till konsumentintressena när de föreslagna fusionerna bedömts.

8.8. ESK ser positivt på ansträngningarna att även granska fusioner utanför EU som skulle kunna få allvarliga konkurrenseffekter inom EU (som i fallet Boeing-McDonnell-Douglas). Vi har redan konstaterat i detta yttrande (se punkt 2.8) att denna typ av insatser måste följas upp med kontroller av att alla angivna villkor uppfylls (exempelvis att Boeing avstår från krav på att vara ensam leverantör).

8.9. När fusionsförslag detaljgranskas av kommissionen noterar ESK med oro att förfarandet ibland kan dra ut på tiden i oacceptabel utsträckning. Kommittén anser att kommissionen bör godta att besluten (i möjligaste mån) skall fattas inom fastställda tidsgränser.

9. Statligt stöd: en överblick

9.1. Inom Europeiska unionen är det inte ovanligt med statligt finansiellt och/eller skattemässigt stöd till företag i olika branscher. Statsstödet regleras speciellt av villkoren i fördragens artiklar 92 och 93. På en integrerad inre marknad kan emellertid statligt stöd snedvrida konkurrensen och skapa intrycket att företag behandlas orättvist; vissa får stöd, andra inte.

9.2. Något som understryks i kommissionens senaste studie (se avsnitt 10) är att statsstödet har oroande stor omfattning, men en revidering av regelverket för statligt stöd måste ändå vila på bättre kunskap om under vilka förhållanden det kan vara motiverat med statsstöd och i vilken omfattning det kan ställas till förfogande. En samsyn i detta sammanhang kommer att kräva förnyad genomgång av en del svåra frågeställningar.

9.3. En av de principer som det är lättast att ställa sig bakom är att statligt stöd kan vara berättigat när de negativa sociala eller miljömässiga konsekvenserna av normala ekonomiska mekanismer (eller marknadskrafter) väger tyngre än den snedvridning av konkurrensen som stödet skulle kunna åstadkomma. Denna princip öppnar i sin tur möjligheten att statsstöd bidrar till att bibehålla eller tillskapa sysselsättning i områden med hög arbetslöshet eller strukturproblem till följd av andra förändringar. Statsstöd kan också sättas in under förhållanden när målet är att påskynda utvecklingen inom en bransch, ett område eller en företagstyp (t.ex. för att stödja småföretagsutveckling).

9.4. Det finns ett gemensamt intresse att minimera statsstödets omfattning och kostnader till nivåer som står i proportion till de överenskomna målen. Inom EU finns det samtidigt ett gemensamt intresse att undvika oönskade konkurrensstörningar som beror på att statsstödet används felaktigt i vissa länder, branscher eller regioner. Omfattningen av och villkoren för statsstöd behöver harmoniseras. För kommittén framstår det som allt viktigare att ta hänsyn till både skattemässiga skillnader och andra former av direkta finansiella subventioner när statsstödets effekter tas upp till nya granskning.

9.5. Kommissionen föreslog i november 1996 att den skulle få utarbeta förslag till två förordningar på grundval av fördragets artikel 94, vilket rådet godkände: den första skall kodifiera förfaranden på statsstödsområdet, genom den andra skall kommissionen få möjlighet att ge undantag för vissa stödtyper (miljö, småföretag, yrkesutbildning och sysselsättning) från anmälningsplikten under vissa förhållanden. Sådant stöd kan betraktas som förenligt med den inre marknaden så länge vissa krav är uppfyllda.

9.6. ESK ser positivt på denna översyn och vill bli rådfrågad om förslag till ändringar i ramvillkoren för statligt stöd, både i anslutning till föreslagna rådsbeslut (som i regel remitteras till ESK för yttrande) och antagande av formella procedurbestämmelser och riktlinjer som skall tillämpas av medlemsstaterna (som annars kanske inte blir föremål för ESK:s granskning). I denna debatt måste man också studera statsstödet i relation till strukturfondernas och sammanhållningsfondens roll och verksamhet. Dessa fonder är själva föremål för granskning för närvarande.

9.7. Den väsentliga målsättningen är att denna översyn skall förstärka befintliga resurser inom Europeiska unionen till stöd för de missgynnade regionerna och de regioner som berörs av djupa konjunktursvackor på nyckelområden, med målet att ge deras befolkning högre levnadsstandard och bättre sysselsättningsutsikter.

10. Femte översikten av statliga stöd ()

10.1. Femte översikten av statliga stöd är en övergripande utvärdering, inom möjligheternas gränser för kommissionen med tanke på problemet att få fram data från medlemsstaterna, och svårigheterna att sätta kvantitetsmått på indirekt - eller skattemässigt - stöd. Kommissionen är värd en eloge för att ha genomfört den, även om vissa uppgifter inte är så tillförlitliga som man kunde önska sig.

10.2. Femte översikten innefattar statsstöd till tillverkningssektorn och vissa andra sektorer, och man beräknar att medlemsstaterna år 1994 (tolv till antalet) anslog över 95 miljarder ecu per år i statligt stöd till tillverkningsindustrin, jordbruket (exklusive GJP:s prisgarantier), transportsektorn, fiskeri och kolgruvedrift. Tillverkningssektorn fick ensam 43 miljarder ecu per år.

10.3. Kvaliteten på uppgifterna i Femte översikten är högre än i tidigare översikter. På grund av att en studie av detta slag är så värdefull vid utformningen av den framtida politiken hoppas ESK ändå att kommissionen fortsätter att göra sådana på halvårsbasis, under standardiserade former, och att de medlemsstater som har ofullständiga eller otillräckliga datakällor skall åläggas att förbättra och utöka uppgiftslämningen.

10.4. Det är givet att det är svårt att kvantifiera kostnaderna för vissa stödformer, som låne- eller räntegarantier, aktieinvesteringar och fördelaktigare skattesystem. Dessa måste alltid blir föremål för subjektiva beräkningar. Detta är förstås ytterligare ett argument för att be medlemsstaterna göra stöderbjudandena lättare att överblicka och bedöma ().

10.5. Den beräknade kostnaden för statsstöd i Femte översikten är omfattande. Kommissionen har kommenterat storlek, koncentration, sektors- och landsfördelning samt helhetstrenden, som enligt kommissionen inte uppvisar önskvärda sjunkande tal.

10.6. Oavsett reservationerna bekräftar Femte översikten att nästan 43 miljarder ecu ställdes till tillverkningsindustrins förfogande år 1994 (1993 års priser). Detta motsvarade 3,8 % av tillverkningsindustrins förädlingsvärde, 1 472 ecu per anställd och 20,7 % av värdet av exporten inom gemenskapen. Det är uppenbart att stöd i denna omfattning kan påverka handelsvillkoren medlemsstaterna emellan.

10.7. En invändning som kan tilläggas är att dessa totala tal, som även finns att tillgå för alla (tolv) medlemsstater, visar hur betydande statsstödet är men inte ger någon bild av återverkningarna i specifika regioner eller sektorer. Det statliga stödet motsvarade exempelvis 3,8 % av hela tillverkningsindustrins förädlingsvärde. Visserligen kan det än så länge vara omöjligt att göra avancerade beräkningar, men denna siffra skulle förstås ligga högre om den mätte statsstödets värde som andel av förädlingsvärdet i de företag som fick statligt stöd. Detta har särskild betydelse när det bara är vissa regioner (eller vissa sektorer) inom en nationell ekonomi som kan komma i fråga för statsstöd.

10.8. En del av stödet till andra sektorer bestäms med utgångspunkt i kriterier som gäller för den berörda sektorn. Till exempel påverkas statsstödet till järnvägssektorn i hög grad av att operatörerna skall svara för offentlig service och socialt betingade aspekter; detta motsvarar över 32,6 miljarder ecu per år. Stödet till kolgruvorna kostade 13,2 miljarder ecu. Dessa båda fall kan anses vara baserade på motiv av annan karaktär än utgångspunkten för stöd till tillverkningsindustrin.

10.9. Nästan hälften av allt statligt stöd, 45 %, riktas till tillverkningsindustrin. I samband med industri-, regional- och konkurrenspolitiken är stödet till industrin det mest avgörande debattområdet för framtida politik.

10.10. Redogörelserna i Femte översikten om tendenser och belopp i fråga om stödet till tillverkningsindustrin är inte så klara som ESK hade önskat. Ett exempel: Kommissionen drar slutsatsen för perioden 1990-1994 att "den gradvis nedåtgående trend som tidigare har iakttagits verkar ha nått sin slutpunkt" (punkt 9), men utan uttrycklig hänvisning till de "nya" delstaterna i Tyskland. Om dessa belopp utesluts eftersom de infört ett betydande element under detta årtionde som saknar motsvarighet, var årskostnaden 1993/1994 lägre än 1990-1992. Det kända årsvärdet i 1993 års priser var knappt 29 miljarder ecu både 1993 och 1994, att jämföra med drygt 40 miljarder ecu år 1990. Här tar man emellertid ingen hänsyn till att stödet sannolikt omfördelats inom Tyskland till de östra förbundsländernas fördel.

10.11. En viktig del i kommissionens tankegångar är visserligen ett ifrågasättande av nyttan och omfattningen av statligt stöd, men om totalsumman för tillverkningsindustrin fortsätter att minska i relativa tal kan det tyda på att man gjort vissa framsteg och att detta kan påverka de politiska prioriteringarna i någon utsträckning.

10.12. De nya tyska delstaterna påverkar även andra delar av analysen. En av de slående slutsatserna (punkt 38) är att stöd "till enskilda företag" har ökat från 7 % av totalsumman år 1990 till 36 % 1994. Detta skulle tyda på en större politisk kursändring under perioden, om man inte omedelbart påstod att det "i första hand [består av] stöd som beviljats för undsättning och omstrukturering av företag och av stöd som beviljats av Treuhandanstalt". Kommissionen kunde förväntas lägga fram dessa uppgifter på ett bättre sätt. Om några slutsatser skall kunna dras krävs en del uppgifter om stödet "till enskilda företag" för var och en av medlemsstaterna, med detaljinformation om vilka effekter de tyska förändringarna fått.

11. Policyfrågor som väcks av Femte översikten

11.1. Med utgångspunkt i Femte översikten och annat material som kommissionen haft tillgång till dras följande politiska slutsatser fram i meddelandet:

a) Det krävs en dialog med medlemsstaterna för att ställa upp detaljerade mål och en tidtabell för att skära ned stödbudgetarna, vid sidan av kommissionens egna åtgärder.

b) Det krävs åtgärder för att motverka skadeverkningarna av den nationella stödpolitiken på den ekonomiska sammanhållningen i Europa. De rika centrala områdena får 85 % av det totala stödet, medan sammanhållningsländernas (utom Irlands) andel sjunker.

c) Kommissionen föreslår nya riktlinjer för det regionalstöd som medlemsstaterna beviljar. Man räknar med att dessa kommer att omfatta ett förslag om att sänka tillåtna maximinivåer för stöd med en tredjedel.

d) Kommissionen tänker föreslå ett förenklat förfarande för godkännande av stödprogram som bidrar till EU-målsättningar.

e) Kommissionen föreslår ännu stramare regler för stöd till räddnings- och strukturåtgärder i drabbade företag.

f) Kommissionen har för avsikt att föreslå ett antal generella riktlinjer som gör det möjligt att granska enskilda fall där stora stödbelopp skall betalas ut och där konkurrensen kan snedvridas allvarligt.

11.2. Vart och ett av dessa förslag väcker frågor som måste studeras i detalj innan några beslut fattas om i vilken riktning och omfattning som utdelning av statligt stöd skall förändras.

11.3. Femte översikten bidrar till att placera dessa frågor i ett sakligt perspektiv: fördelningen av ansvarsområdena mellan medlemsstaterna (och dessas lägre förvaltningsnivåer) och gemenskapen, företrädd av kommissionen.

11.4. Dokumentet är också en hjälp att föra en substantiell diskussion om hur omfattande statsstödet skall vara och att ta ställning till kommissionens påstående att det är för stort och att det inte sjunker tillräckligt snabbt.

11.5. Av underförstådd betydelse för besluten om politisk inriktning är den avgörande debatten om stödets storlek och finansieringskällor för de "fattigare" medlemsstaterna, där exempelvis begränsade budgetramar är viktigare än tillåtna maximinivåer för statsstödet. I detta sammanhang måste EU ha en klarare politisk linje för fördelning av medel från gemenskapsbudgeten, antingen det sker via strukturfonderna eller sammanhållningsfonden eller via reviderade finansiella styrmedel.

11.6. Den konferens om sammanhållningspolitiken som nyligen hölls var en nyttig inledning till vissa av dessa frågor. Publiceringen av Agenda 2000 har inneburit omedelbara möjligheter att ta upp dem till ny granskning.

11.7. ESK hoppas att samtliga dessa ämnen skall ingå i den översyn som kommissionen nu har igångsatt i fråga om politiska begränsningar av statligt stöd. ESK - som är Europas medborgares kanske bredast representativa organ, vid sidan av Europaparlamentet - är dessutom beredd att bidra till denna debatt, och räknar med att rådfrågas av kommissionen på ett tidigt stadium.

11.8. I detta tidiga skede av översynen föreslår ESK att kommissionen definierar en rad principer som underlag för policybesluten. ESK vill särskilt påminna kommissionen om att Första rapporten om sammanhållningspolitiken, som publicerades 1996, fortfarande är relevant; ESK har avgett ett yttrande om denna rapport ().

11.9. Dessutom föreslår ESK att man gör en klar distinktion mellan 1) gemenskapens roll när det gäller att formulera riktlinjer för statligt stöd i anslutning till regional- eller industripolitiken och 2) gemenskapens roll att svara för finansiella resurser till stöd för en godtagbar politik i medlemsstaterna eller dessas regioner. Den förstnämnda rollen har avgörande betydelse för samordningen av politiken över hela gemenskapen, och den är viktig, särskilt för de rikare medlemsstaterna, i samband med åtgärdernas subsidiaritet. Den senare är en kärnpunkt i debatten om reformen av gemenskapens budget.

11.10. När kommissionen nu föreslår reviderade riktlinjer för tillåtna nivåer för statsstöd till enskilda affärsprojekt uppmärksammar ESK spänningsfältet mellan att övervaka att 1) stöd bara tillåts för företag (antingen nybildade eller föremål för räddningsaktioner) som har förutsättningar att bli bärkraftiga verksamheter, för att undvika behov av kontinuerliga bidrag, att 2) stödet kan bli tillräckligt stort för att kompensera ett ogynnsamt utgångsläge i en bransch eller region, att 3) de maximala stödnivåerna successivt sänks och att 4) resultatet av att ställa stöd till förfogande blir att den ogynnsamma ekonomiska och sociala situationen förbättras i definierade regioner eller branscher.

11.11. Behovet är speciellt akut av att kommissionen publicerar förslag om framtida politiska handlingslinjer beträffande användning av stöd till att rädda och omstrukturera problemföretag. De gällande riktlinjerna löper ut vid 1997 års slut. ESK konstaterar att man måste etablera jämvikt mellan att undvika förlust av arbetstillfällen i nedgångsdrabbade företag och att värna om företagens konkurrensposition. Målet måste vara att maximera långsiktig sysselsättning i bärkraftiga projekt, men den risk som måste undvikas är att kortsiktiga lösningar föredras framför målsättningar på längre sikt.

11.12. I de fall där det sannolikt krävs stora finansiella stödvolymer för att starta ett nytt företag eller driva ett befintligt företag vidare, rekommenderar ESK att stödet granskas av kommissionen med avseende på möjligheterna för en konkurrenskraftig enhet att överleva. Denna marknadsundersökning utförs av medlemsstaten på grundval av kommissionens förfaranden för koncentrationskontroll och i vissa specifika sektorer, och den bör gälla företag i samtliga sektorer och inbegripa studier av effekterna på andra företags konkurrenssituation inom samma sektor.

12. Åtgärder i fråga om statligt stöd under 1996

12.1. 1996 års konkurrenspolitiska rapport återspeglar den framväxande policydiskussion om översyn av statsstöd som inletts, och rapporterar om kommissionens verksamhet under året. Ett antal åtgärder har vidtagits som klargör vissa aspekter av de kriterier som används i dag för att bedöma stödinsatser under artiklarna 92 och 93.

12.2. I strävan att reducera arbetet med anmälda stödåtgärder som sannolikt inte får avsevärd omfattning eller som kan snedvrida handeln inom EU, införde kommissionen anmälan av "de minimis"-stöd () och nya riktlinjer om statligt stöd till småföretag - som inför möjligheten att stödja immateriella investeringar, eventuellt i form av tekniköverföring () - samt en ram för utvidgade stödmöjligheter för företag i missgynnade stadsdistrikt ().

12.3. ESK välkomnar samtliga dessa initiativ, som kommer att ge kommissionen bättre möjligheter att koncentrera sig på de svårare besluten om statligt stöd. ESK hoppas emellertid att kommissionen vill bredda förteckningen av verksamheter som kan få denna typ av stimulans, efter en kort period när man fått erfarenhet av vilka effekterna blir av att lätta på reglerna för stöd till avgränsade och missgynna stadsområden.

12.4. Under det senaste året har kommissionen fortsatt att förfina definitionerna av de åtgärder som - juridiskt och tekniskt - betraktas som stöd och därför styrs av artikel 92.1. ESK ser positivt på att man formulerar fyra kriterier som samtliga måste vara uppfyllda för att artikel 92.1 skall vara tillämplig.

12.5. Tre av de fyra kriterierna blir knappast kontroversiella. Stödet måste innebära en fördel för ett företag; det måste beviljas av staten eller utnyttja statliga resurser; och det måste påverka handeln mellan medlemsstaterna.

12.6. Det fjärde är inte så väldefinierat. Det kräver att stödet måste ha specifik karaktär i en utsträckning som gynnas vissa verksamheter eller produktion av vissa varor. ESK konstaterar att detta villkor kan leda till skilda tolkningar. För att illustrera den eventuella skillnaden bör kommissionen klargöra om den skulle gälla om en medlemsstat gav stödet enbart till tillverkande företag, inte alla andra företag, eller om den skulle gälla vid tillämpning på en mindre industriell sektor. Kommissionen bygger sitt resonemang på distinktionen mellan "generella" åtgärder, tillgängliga för alla företag, och "specifika" åtgärder som bara erbjuds en begränsad grupp. Denna gränsdragning besvarar emellertid inte den ställda frågan om den inte görs tydligare. ESK föreslår att kommissionen klargör hur man skall definiera "vissa företag".

12.7. Att definiera stöd som avser "vissa företag" har varit ett återkommande problem för kommissionen. Under 1996 var frågan aktuell i samband med beslut om stöd för att sänka arbetskostnaderna. Kommissionen har kommit fram till att åtgärder för att sänka arbetskostnader på nationell basis inte skall behandlas enligt artikel 92.1. Sänkta arbetskostnader inom specificerade industrisektorer skulle emellertid inte undantas. Detaljerna har publicerats i en förklarande promemoria (). ESK välkomnar detta steg, som bidrar till att klargöra läget.

12.8. Kommissionen följer ett antal specifika stödpolitiska linjer i fråga om en rad sektorer, som varv, stål, kol, motorfordon, syntetfibrer, beklädnad och textil, transport, jordbruk och fiske. ESK har noterat att denna politik tillämpats konsekvent under 1996.

12.9. ESK får ändå beklaga att samtliga deltagare ännu inte ratificerat den internationella varvsöverenskommelse som föreslagits och som OECD ställt sig bakom. USA:s dröjsmål har nu börjat kasta tvivel över om detta avtal har någon framtid. ESK påminner kommissionen om det tidigare yttrande som föreslog att om sådana dröjsmål uppstod skulle kommissionen snarast framföra alternativa förslag, och vi noterar att man faktiskt publicerat ett sådant nytt utkast till förordning ().

12.10. ESK konstaterar att en rådgivande studie har rekommenderat att man skall avskaffa den speciella sektorsramen för textil- och beklädnadsbranscherna och ersätta den med samma system som gäller generellt för andra branscher (se stycke 194 i Årsrapporten). Detta beslut sköts upp till 1997. Det råder speciella förhållanden i form av skarp konkurrens inom denna sektor, och därför vill ESK mana till försiktighet, så att en sådan förändring inte ytterligare underminerar företagens bärkraft och sysselsättning.

12.11. ESK har noterat att vissa framgångar uppnåtts under det första året vid tillämpning av de riktlinjer som anger när det är acceptabelt med sysselsättningsstöd. Vi har också sett att stödåtgärder med koppling till miljöskydd gett positiva resultat.

12.12. Det är med något förstärkta farhågor som ESK konstaterar att vissa direktinvesteringar i utlandet börjat uppmärksammas av kommissionen som tänkbara källor till snedvriden konkurrens i gemenskapen (se stycke 224 i Årsrapporten). ESK noterar att detta väcker komplicerade frågor om huruvida a) stöd faktiskt utgår och b) hur detta stöd inverkar, till skillnad från c) var denna investering förläggs. ESK ber kommissionen att företa bred rådfrågning innan man drar några bestämda slutsatser om i vilken mån det är rimligt att tillämpa befintliga regler för stöd i denna typ av fall.

13. Prognos för 1997

13.1. I 1996 års rapport har kommissionen tagit med ett slutavsnitt som sammanfattar det planerade arbetsprogrammet för 1997. ESK välkomnar dessa ökade möjligheter till insyn i kommissionens verksamhet.

13.2. Många av de prioriterade lagstiftningsfrågorna följer logiskt av den politik som redan granskats i detta yttrande. ESK håller med om att samtliga är av betydande vikt. Den reservation som vi vill komma med är att en del av den politiska översynen är förtjänt av öppen och bred debatt innan några slutgiltiga beslut fattas. Kommittén vill särskilt be om en möjlighet att kommentera nya riktlinjer för att bevilja statligt stöd, sektorstöd och regionala stödregler.

13.3. ESK välkomnar också erkännandet att det blir allt nödvändigare med en verksam politik för att kontrollera efterlevnaden i takt med att de konkurrenspolitiska ärendenas handläggning blir mer komplex och mångskiftande.

14. Slutsatser

14.1. ESK vill berömma kommissionen för att man så snabbt publicerat rapporten om konkurrenskraften (1996) och femte statsstödsöversikten (punkt 1.5).

14.2. Mot bakgrund av den internationella handelns växande betydelse har ESK med särskilt intresse lagt märke till rekommendationen att Världshandelsorganisationen bör inrätta en arbetsgrupp som skall påbörja arbetet med att utforma ett internationellt regelverk för konkurrensregler. ESK hoppas att kommissionen ytterligare kommer att utveckla sina angreppssätt, principer och metoder när det gäller konkurrensfrågornas internationella dimension (punkt 3.5). Till stöd för detta arbete borde kommissionen använda den resurs som EU:s kontor i andra stater utgör för att samla in information om hur olika typer av konkurrenspolitik utformas på andra håll, ofta till nackdel för näringslivet inom EU.

14.3. I detta yttrande har vi gått igenom flera av de olika aspekter på konkurrenspolitiken som skisserades i 1996 års rapport. Vi har också beskrivit ESK tidigare synpunkter på publiceringen av femte statsstödsöversikten. Kommittén hoppas att kommissionen kommer att beakta de förslag som formuleras i detta yttrande i samband med att man vidareutvecklar det viktiga arbetet med att se till att konkurrenspolitiken fungerar till förmån för unionens medborgare.

14.4. ESK skulle särskilt (och bland annat) vilja rikta kommissionens uppmärksamhet mot följande slutsatser:

- En dominerande ställning inom EU bör inte värderas enbart utifrån marknadens organisering inom EU, när den relevanta marknaden är internationell (3.4).

- Lämpliga åtgärder bör vidtas för att se till att en EU-anpassad hållning i fråga statsstöd och konkurrenspolitik utvecklas i varje kandidatland före utvidgningen (3.8).

- Gemenskapens konkurrensrätt skall införlivas med den nationella lagstiftningen i varje medlemsstat och sedan verkställas av de nationella myndigheterna i vissa bestämda kategorier av fall (4.10).

- När avtal skall bedömas i enlighet med artikel 85, skulle förfarandet kunna ändras så att det omfattade vissa moment som automatiskt skulle utlösa ett godkännande, i likhet med de moment som redan finns i systemet för övervakning av företagskoncentrationer (4.17).

- Statligt stöd (och stöd från gemenskapen) bör riktas omsorgsfullt och strikt, så att man uppnår minsta möjliga effekt på konkurrensen, begränsade subventionsvolymer och reducerat totalt statsstöd där detta är möjligt.

- Man bör ta hänsyn till både skattemässiga skillnader och andra former av direkta finansiella subventioner när statsstödets effekter tas upp till ny granskning (9.4). Förfarandet bör ligga i linje med ekofin-rådets beslut i december 1997 om hur medlemsstaterna förbinder sig att agera.

- När statsstödets effekter undersöks på nytt bör man också klart ta hänsyn till sysselsättningsfrågan.

- Relationen mellan statligt stöd och strukturfondernas och sammanhållningsfondens roll och verksamhet bör omprövas.

- En klar distinktion bör göras mellan 1) gemenskapens roll när det gäller att formulera riktlinjer för statligt stöd i anslutning till regional- eller industripolitiken och 2) gemenskapens roll att svara för finansiella resurser till stöd för en godtagbar politik i medlemsstaterna eller dessas regioner (11.9).

- Efter en kort period när man fått erfarenhet av vilka effekterna blir av att lätta på reglerna för stöd till avgränsade och missgynna stadsområden, borde kommissionen bredda förteckningen av verksamheter som kan få denna typ av stimulans (12.3).

- Kommissionen bör klargöra hur distinktionen mellan generella åtgärder och specifika åtgärder skall tillämpas på olika grupper av företag (12.6).

14.5. ESK vill påpeka att de förslag som formulerats i detta yttrande kommer att vara relevanta i diskussionerna om Agenda 2000, publicerad i juli 1997. I Agenda 2000 behandlas frågor som rör konkurrens-, regional-, industri- och jordbrukspolitiken under nästa årtusende.

14.6. Mot bakgrund av att konkurrenspolitiken har flera punkter som kan kritiseras, skulle detta kunna vara ett lämpligt tillfälle att på nytt granska hur konkurrenspolitiken tillämpas. De allmänna principerna skulle kunna omprövas och därefter användas som grundval för att omfördela ansvaret för konkurrenspolitikens genomförande på ett sådant sätt att utrymme ges för både decentralisering och tillämpning av subsidiaritetsprincipen. På detta sätt skulle man kunna främja såväl öppenhet som insyn, och man skulle tydligare kunna koncentrera sig på konsumenternas behov och på de små och medelstora företagens roll.

14.7. Eftersom internationaliseringen i ökande grad påverkar konkurrensen skulle ESK vilja att kommissionen utvidgar sin årsrapport om konkurrensen med en genomgång av konkurrenspolitiken i de viktigare konkurrentländerna, särskilt när politiska åtgärder i dessa länder kan komma att påverka företagsverksamheten i EU.

Bryssel den 10 december 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

() SEK(97) 628 slutlig, punkten 1.3 med citat från ett tidigare kommissionsmeddelande "Allmännyttiga tjänster i Europa".

() EGT L 31, 9.2.1996.

() EGT C 262, 10.9.1996.

() EGT C 207, 18.7.1997.

() EGT C 29, 30.1.1997.

() EGT C 23, 23.1.1997.

() EGT L 107, 30.4.1996.

() ESK:s yttrande av den 19 december 1996, punkt 11, EGT C 75, 10.3.1997, s. 22.

() ESK:s yttrande av den 9 juli 1997, EGT C 296, 29.9.1997, s. 19.

() ESK:s yttrande av den 28 maj 1997, EGT C 287, 22.9.1997, s. 8.

() Meddelande "Tjänster i allmänhetens intresse", EGT C 281, 26.9.1996, och ESK:s yttrande av den 29 maj 1997, EGT C 287, 22.9.1997, s. 85.

() Direktiv om mobil- och personkommunikation, EFT L 20, 26.1.1996, föregången av ESK:s yttrande, EGT C 15, 20.1.1996.

() Direktiv med avseende på genomförande av full konkurrens på marknaderna för teletjänster, EGT L 74, 22.3.1996, föregånget av ESK:s yttrande, EGT C 39, 12.2.1996.

() Direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för el, EGT L 27, 30.1.1997, föregånget av ESK:s yttrande, EGT C 73, 15.3.1993.

() Utkast till meddelande från kommissionen om tillämpningen av konkurrensbestämmelserna inom postsektorn, SEK(95) 830 slutlig; ESK:s yttrande, EGT C 174, 17.6.1996.

() Direktiv om tillträde till marknaden för marktjänster på flygplatserna inom gemenskapen, EGT L 272, 25.10.1996, föregånget av ESK:s yttrande, EGT C 301, 13.11.1995.

() Förordning (EEG) nr 4064/89, 21.12.1989.

() ESK:s yttrande i EGT C 295, 7.10.1996.

() KOM(97) 170 slutlig.

() Man behöver givetvis ta reda på effekterna av statligt stöd i andra länder utanför EU, och dess effekter på affärsmässiga beslut som indirekt har beröring med EU:s politik. EU-översikten bör sättas in i ett internationellt sammanhang, vilket visas av exempelvis OECD i dess översikt av det offentliga stödet till näringslivet 1996.

() ESK:s yttrande i EGT C 206, 7.7.1997.

() EGT C 68, 6.3.1996.

() EGT C 213, 23.7.1996.

() SEK(96) 1706/2.

() EGT C 1, 3.1.1997.

() EGT C 153, 22.5.1997.