[pic] | EUROPEISKA KOMMISSIONEN |

Bryssel den 29.3.2011

KOM(2011) 150 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om garantier som täcks av den allmänna budgetensituationen den 30 juni 2010

SEK(2011) 371 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONENTILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om garantier som täcks av den allmänna budgeten situationen den 30 juni 2010

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 4

2. Typer av insatser som omfattas av EU-budgeten 4

3. Händelser sedan rapporten av den 31 december 2009 5

3.1. Betalningsbalansstöd till medlemsstater utanför euroområdet 5

3.2. Makroekonomiskt stöd 5

3.3. Euratom 5

3.4. Garantier från EU:s budget för EIB:s utlåning till tredjeland 6

3.5. Den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen 6

4. Uppgifter om risker som täcks av budgeten 6

4.1. Definition av risk 6

4.2. Risk som avser medlemsstater 8

4.3. Risk som avser tredjeländer 9

4.4. Total risk som täcks av budgeten 10

4.5. Riskutveckling 10

5. uteblivna betalningar, ianspråktagandet av garantier som belastar budgeten och utestående fordringar 11

5.1. Användning av likvida medel 11

5.2. Utbetalningar från budgeten 12

5.3. Utnyttjande av garantifonden för yttre åtgärder 12

6. Garantifond för åtgärder avseende tredjeland 12

6.1. Återkrav 12

6.2. Tillgångar 12

6.3. Målbelopp 12

7. Riskbedömning: Ekonomiskt och finansiellt läge i tredjeländer med de största exponeringarna 12

7.1. Mål 12

7.2. Metoder för riskbedömning 13

INLEDNING

Den här rapporten ska kartlägga de kreditrisker som Europeiska unionens budget utsätts för till följd av de garantier som givits och de utlåningar som skett direkt av Europeiska unionen eller indirekt via EIB:s externa mandat.

Denna rapport lämnas i enlighet med artikel 130 i budgetförordningen som kräver att kommissionen två gånger per år ska rapportera till Europaparlamentet och rådet om situationen i fråga om de budgetgarantier som gemenskapen lämnar och de risker som är förenade med dessa[1]. Den kompletteras av ett arbetsdokument från kommissionen med ett antal detaljerade tabeller och förklarande anmärkningar (nedan kallat arbetsdokumentet).

TYPER AV INSATSER SOM OMFATTAS AV EU-BUDGETEN

De risker som täcks av Europeiska unionens budget (nedan kallad budgeten) hänför sig till flera olika typer av låne- och garantitransaktioner och kan delas in i två kategorier:

- lån med makroekonomiska mål som beviljas av Europeiska unionen, dvs. lån för makroekonomiskt stöd[2] (MFA) till tredjeländer och, i samarbete med Bretton Woods-institutionerna, lån för att stötta betalningsbalansen[3] i EU-medlemsstater som inte är medlemmar i EMU och som har drabbats av problem av övergående art, lån för att stötta euroområdets medlemsländer inom ramen för den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen (EFSM)[4], och

- lån med mikroekonomiska mål, dvs. Euratom-lån och framför allt utlåning från Europeiska investeringsbanken (EIB) avseende åtgärder som täcks av EU-garantier[5] i tredjeland (”EIB-utlåning till tredjeland”)[6].

EIB:s utlåning till tredjeland, Euratom-lån och makroekonomiskt stöd har sedan 1994 täckts av garantifonden för åtgärder avseende tredjeland (fonden)[7], medan betalningsbalanslån och EFSM-lån direkt täcks av budgeten. Fonden täcker uteblivna betalningar på lån och lånegarantier som beviljats tredjeländer eller för projekt i tredjeländer. Den upprättades för att

- tillhandahålla en ”likviditetsbuffert” så att det inte är nödvändigt att ställa anspråk på budgeten varje gång en betalning uteblir eller en betalning på ett garanterat lån försenas, och

- skapa ett instrument för budgetdisciplin genom att upprätta en finansiell ram för utvecklingen av gemenskapens politik avseende garantier för kommissionens och EIB:s lån till icke-medlemsstater[8].

Efter en ändring[9] 2004 av förordningen om upprättandet av garantifonden dras fondens täckning tillbaka om ett tredjeland blir medlem i EU och risken överförs från fonden till att direkt belasta budgeten. Fonden tillförs medel från EU:s budget och måste bibehållas på en nivå motsvarande en viss procentandel av de utestående belopp för lån och lånegarantier som täcks av fonden. Denna procentandel, som kallas målsatsen, är för närvarande 9 %. Om det inte finns tillräckliga medel i fonden, utnyttjas budgeten.

Genom en ändring[10] 2007 i rådets förordning inrättades en ny avsättningsmekanism. Den bygger på årliga överföringar från budgeten och innehåller en utjämningsmekanism för att begränsa effekterna av anspråk på fonden (se även avsnitt 5.3 nedan).

HÄNDELSER SEDAN RAPPORTEN AV DEN 31 DECEMBER 2009

Betalningsbalansstöd till medlemsstater utanför euroområdet

Under första halvåret 2010 utbetalades sammanlagt 1,5 miljarder euro i två transaktioner. Den tredje delen på 0,5 miljard euro av det lån som beviljats Lettland och den andra delen av det lån på 1 miljard euro av det lån som beviljats Rumänien betalades båda ut den 11 mars 2010. Båda lånen har finansierats ”back-to-back” genom utfärdandet av EU-referensobligationer och bidragit till att öka förtroendet för det finansiella läget för dessa två medlemsstater som inte är medlemmar i EMU. I genomsnitt har 73 % av de lån som beviljats[11] redan betalats ut.

Makroekonomiskt stöd

Under första halvåret 2010 har inga låneutbetalningar genomförts och inga nya utbetalningar förväntas genomoföras under andra halvåret.

Vad gäller rådets beslut av den 30 november 2009 om nya makroekonomiska insatser för Armenien[12], Bosnien och Hercegovina[13] och Serbien[14] i form av lån kombinerade med finansiellt stöd till Armenien planeras de första utbetalningarna 2011.

Euratom

Inga låneutbetalningar har ägt rum under den rapporterade perioden.

Garantier från EU:s budget för EIB:s utlåning till tredjeland

Under det externa mandatet 2007–2013 minskade antalet undertecknade lån och låneutbetalningstakten jämfört med 2009 och uppgick till 1 197 miljoner euro i undertecknade lån och 1 443 miljoner euro i utbetalda lån. Det sammanlagda beloppet av utbetalda lån under det externa mandatet 2007–2013 uppgick till 4 366 miljoner euro den 30 juni 2010.

Den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen

Till följd av den finansiella krisen i Grekland beslutade rådet och medlemsstaterna i maj 2010 om ett åtgärdspaket för att bevara den finansiella stabiliteten i Europa.

Den 5 maj 2010 inrättades det europeiska finansiella stabiliseringsinstrumentet med en kapacitet på 440 miljarder euro. Den garanteras proportionellt av deltagande medlemsstater och kan stödja EU-medlemsstater som är del av euroområdet och EU-medlemsstater som inte är det. Denna mekanism innebär ingen risk för EU-budgeten.

Den 11 maj 2010 inrättades den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen (EFSM)[15]. Mekanismen baseras på artikel 122.2 i fördraget[16]. Användningen av mekanismen är hårt villkorad när det gäller gemensamt EU/IMF-stöd, och ska ske på villkor liknande dem för IMF-stöd (riskerna kopplade till den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen täcks av EU-budgeten).

För Grekland finansieras det ekonomiska stödet direkt av deltagande medlemsstater och innebär ingen risk för EU-budgeten.

Mekanismen består av bilaterala lån på sammanlagt 80 miljarder euro från EU-medlemsstater som infört euron. IMF bidrar med 30 miljarder euro inom ramen för ett gemensamt EU/IMF-stöd på sammanlagt 110 miljarder euro.

UPPGIFTER OM RISKER SOM TÄCKS AV BUDGETEN

Definition av risk

Risken för budgeten härrör från det utestående beloppet av kapital och ränta med avseende på transaktioner som täcks av garantier.

Icke återbetalade lån kommer att täckas av fonden när de avser tredjeländer (55 % av det totala utestående beloppet som täcks av garantier den 30 juni 2010) och direkt av budgeten när de avser medlemsstater (betalningsbalanslån och lån till eller som gynnar projekt i medlemsstater står för återstående 45 % av det totala utestående belopp som garanteras av budgeten). Den stora andelen garanterade lån med koppling till medlemsstaterna är en följd av de senaste utvidgningarna[17] och ianspråktagandet av EU-systemet för medelfristigt ekonomiskt stöd för de medlemsstater som inte antagit euron (systemet för betalningsbalansstöd).

I denna rapport används två metoder för att bedöma riskerna för budgeten (antingen direkt eller indirekt via fonden):

- Att beräkna det totala utestående kapitalet för de berörda transaktionerna vid en given tidpunkt inbegripet upplupen ränta. Denna metod gör det möjligt att beräkna det totala belopp som riskerar att belasta budgeten vid en given tidpunkt för alla framtida betalningsåtaganden oberoende av när i framtiden dessa betalningar förfaller till betalning och om de täcks av fonden eller ej (se tabell 1 nedan).

- Den budgetmetod som definieras som ”den årliga risken för budgeten”, som baseras på beräkningen av det högsta belopp som EU skulle behöva betala ut under ett budgetår under antagandet att inga garanterade lån återbetalas[18]. Den årliga risk som bärs av budgeten framgår av tabell A2 i arbetsdokumentet.

Tabell 1: Totala utestående belopp den 30 juni 2010 i miljoner euro |

Utestående kapitalbelopp | Upplupen ränta | Totalt | % |

Medlemsstater* |

Makroekonomiskt stöd | 65 | 0 | 65 | <1 % |

Euratom | 422 | 2 | 424 | 1 % |

Betalningsbalansstöd | 10 700 | 142 | 10 842 | 33 % |

EIB | 3 363 | 31 | 3 394 | 10 % |

Delsumma medlemsstater | 14 550 | 175 | 14 725 | 45 % |

Tredjeländer** |

Makroekonomiskt stöd | 492 | 2 | 494 | 2 % |

Euratom | 55 | 0 | 55 | <1 % |

EIB | 17 468 | 140 | 17 608 | 54 % |

Delsumma tredjeländer | 18 014 | 142 | 18 157 | 55 % |

Totalt | 32 563 | 317 | 32 882 | 100 % |

* Denna risk täcks direkt av budgeten. Omfattar även makroekonomiskt stöd samt Euratom- och EIB-lån som beviljats före EU-anslutningen. **Denna risk täcks av fonden. |

I tabellerna A1, A2, A3 och A4 i arbetsdokumentet återfinns närmare uppgifter om dessa utestående belopp, särskilt i fråga om tak, utbetalade belopp eller garantinivåer.

Det totala utestående kapital plus upplupen ränta som täcks av budgeten ökade med 3 126 miljoner euro till 32 882 miljoner euro jämfört med situationen per den 31 december 2009. Ökningen beror främst på de 1,5 miljarder euro som utbetalades inom ramen för systemet för betalningsbalansstöd och på att EIB-utbetalningarna till tredjeländer ökat (1,9 miljarder euro under första halvåret 2010).

Risk som avser medlemsstater

De risker som för närvarande avser medlemsstater är en följd av lån som beviljades före EU-anslutningen och utnyttjandet av systemet för betalningsbalansstöd.

Under andra halvåret 2010 kommer den direkta risken som avser medlemsstater att belasta budgeten med högst 450,5 miljoner euro (motsvarande de belopp som förfaller till betalning under andra halvåret 2010 och under förutsättning att lån som inte återbetalas inte ökar). Av tabell 2 framgår att Ungern och Rumänien är rangordnade som nummer ett och två bland medlemsstaterna när det gäller utestående belopp.

Tabell 2: Rangordning av de medlemsstater som svarar för den största riskexponeringen för budgeten den 30 juni 2010 (miljoner euro) |

Rangordning | Land | Maximal risk (miljoner euro, avrundat belopp) | % av den totala maximala risken |

1 | Ungern | 146,7 | 32,6 % |

2 | Rumänien | 121,1 | 26,9 % |

3 | Bulgarien | 51,6 | 11,5 % |

4 | Polen | 42,1 | 9,3 % |

5 | Tjeckien | 40,8 | 9,1 % |

6 | Republiken Slovakien | 27,3 | 6,1 % |

7 | Slovenien | 8,5 | 1,9 % |

8 | Cypern | 5,1 | 1,1 % |

9 | Lettland | 3,7 | 0,8 % |

10 | Litauen | 2,8 | 0,6 % |

11 | Estland | 0,5 | 0,1 % |

12 | Malta | 0,3 | 0,1 % |

Totalt | 450,5 | 100,0 % |

Den risk som avser medlemsstater gäller EIB-lån, makroekonomiskt stöd och Euratom-lån som beviljades före EU-anslutningen samt lån beviljade med stöd av systemet för betalningsbalansstöd.

Risk som avser tredjeländer

I början av andra halvåret 2010 kommer risken som avser tredjeländer att årligen belasta fonden med högst 918 miljoner euro (motsvarande de belopp som förfaller till betalning under andra halvåret 2010 och under förutsättning att lån som inte återbetalas inte ökar). Nedan rangordnas de tio tredjeländer som står för de största totala utestående beloppen. Dessa länder står för 77 % av risken för fonden. Den ekonomiska situationen i dessa länder analyseras och kommenteras i arbetsdokumentet.

Tabell 3: Rangordning av de 10 tredjeländer som svarar för fondens största riskexponering under andra halvåret 2010 (milj. euro) |

Rangordning | Land | Maximal risk (miljoner euro, avrundat belopp) | % av den totala maximala risken |

1 | Turkiet | 199,0 | 21,7 % |

2 | Egypten | 98,3 | 10,7 % |

3 | Tunisien | 81,1 | 8,8 % |

4 | Marocko | 81,1 | 8,8 % |

5 | Sydafrika | 70,6 | 7,7 % |

6 | Libanon | 55,5 | 6,0 % |

7 | Serbien | 35,4 | 3,9 % |

8 | Syrien | 30,1 | 3,3 % |

9 | Brasilien | 26,6 | 2,9 % |

10 | Mexiko | 25,3 | 2,8 % |

Totalt för dessa 10 länder | 703,2 | 76,6 % |

Fonden täcker de garanterade lånen i 44 länder som löper ut senast 2040. Närmare landspecifika uppgifter återfinns i tabell A2 i arbetsdokumentet.

Total risk som täcks av budgeten

Under andra halvåret 2010 kommer budgeten att (direkt och genom fonden) täcka ett totalbelopp på 1 368 miljoner euro, vilket motsvarar de upplupna beloppen under denna period, varav 33 % avser medlemsstater (se tabell A2 i arbetsdokumentet).

Riskutveckling

- Systemet för betalningsbalansstöd

Under första halvåret 2010 började den globala ekonomin att stabiliseras efter en kraftig nedgångsperiod. Statsskuldskrisen fortsatte emellertid att påverka alla medlemsstater. Användandet i december 2008 av EU:s system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans hjälpte vissa länder som inte är en del av euroområdet att återfå investerarnas förtroende. Systemet med betalningsbalansstöd med dess sammanlagda tak på 50 miljarder euro har en återstående kapacitet på 35,4 miljarder euro för tillhandahållande av ytterligare betalningsbalansstöd om så krävs.

- Den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen

Ekonomiskt stöd inom ramen för den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen kan ske i form av ett lån eller en kredit som garanteras av EU-budgeten. I slutsatserna från Ekofinrådet sätts ett tak för mekanismen på 60 miljarder euro[19], men den rättsliga gränsen anges i artikel 2.2 i rådets förordning, som begränsar det utestående beloppet till den tillgängliga marginalen under taket för egna medel[20]. Per den 30 juni 2010 hade den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen inte aktiverats.

Under andra halvåret 2010 fortsatta statsskuldskrisen att hota länderna i euroområdet. Som svar på de irländska myndigheternas begäran den 21 november 2010 kommer ett treårigt gemensamt ekonomiskt stöd från EU och IMF att tillhandahållas. Det totala programmet för Irland kommer att uppgå till 85 miljarder euro. Därav kommer 17,5 miljarder euro att finansieras genom ett tillskott från den irländska statskassans kassareserv och investeringar från den nationella pensionsfonden. Återstoden av det totala paketet kommer att delas lika mellan följande aktörer:

- Den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen (EFSM) upp till 22,5 miljard euro som täcks av EU-budgeten.

- Det europeiska finansiella stabiliseringsinstrumentet (EFSF) med ett belopp på 17,7 miljarder euro (som inte täcks av budgetgarantin).

- Bilaterala lån från Förenade kungariket (3,8 miljarder euro), Sverige (0,6 miljarder euro) och Danmark (0,4 miljarder euro).

- Internationella valutafonden (IMF) med ett belopp på 22,5 miljarder euro.

- Lån för makroekonomiskt stöd

Lån för makroekonomiskt stöd till tredjeländer genom beslut av rådet[21] i varje enskilt fall och, sedan Lissabonfördraget trädde i kraft, av Europaparlamentet och rådet.

- Euratom-lån

Euratoms utlåning till medlemsstater eller transaktioner i vissa berättigade länder utanför EU (Ryska federationen, Armenien, Ukraina) har ett tak på 4 miljarder euro och omkring 85 % av dessa har redan används. Det återstående utlåningsutrymmet uppgår till omkring 600 miljoner euro och kan utbetalas till nya projekt i medlemsstaterna och Ukraina.

- EIB-lån

Det tidigare allmänna EIB-mandatet som omfattade perioden 2000–2007 löpte ut den 31 juli 2007. Vid detta datum hade låneavtal motsvarande sammantaget 98 % av det totala taket enligt mandatet (20 060 miljoner euro – se tabell A5 i arbetsdokumentet) undertecknats. Den 30 juni 2010 återstod ett totalt belopp på 3 517 miljoner euro att betalas inom ramen för mandatet som beräknas komma att utbetalas ut inom 10 år från det att mandatet löpt ut eftersom gemenskapsgarantin för eventuellt outbetalade belopp förfaller vid utgången av denna period.

Som ett resultat av kommissionens förslag att ändra den rättsliga grunden för EIB:s externa mandat för återstoden av den nuvarande budgetplanen för 2007–2013[22], väntas parlamentet och rådet fatta ett beslut om det före den 31 oktober 2011. EU-garantin är begränsad till 65 % av det sammanlagda beloppet av utbetalda lån och beviljade lånegarantier inom ramen för EIB:s finansiella transaktioner, minus återbetalda belopp, plus alla därmed förbundna summor och med ett tak på högst 27 800 miljoner euro[23]. Lånekontrakt till ett totalt belopp av 13 124 miljoner euro hade undertecknats den 30 juni 2010 inom ramen för detta mandat, och av det beloppet hade 8 930 miljoner euro vid den tidpunkten ännu inte betalats ut (se tabell A6 i arbetsdokumentet).

UTEBLIVNA BETALNINGAR, IANSPRÅKTAGANDET AV GARANTIER SOM BELASTAR BUDGETEN OCH UTESTÅENDE FORDRINGAR

Användning av likvida medel

I de fall en låntagares återbetalning till EU är försenad[24] använder kommissionen sina likvida medel för att undvika förseningar med åtföljande kostnader för den egna upplåningsverksamheten.

Utbetalningar från budgeten

Inga anslag begärdes inom ramen för budgetpost 01 04 01 (p.m.-budgetpost) Europeiska unionens lånegarantier för upptagna EU-lån och Euratomlån samt för EIB:s utlåning , e ftersom inga uteblivna betalningar registrerades under första halvåret 2010 .

Utnyttjande av garantifonden för yttre åtgärder

Om en låntagare (tredjeland) överskrider en förfallodag för betalning av ett lån som beviljats eller garanterats av EU, ska fonden täcka den uteblivna betalningen inom tre månader från förfallodagen[25].

Inga anspråk gjordes på fonden under första halvåret 2010.

GARANTIFOND FÖR ÅTGÄRDER AVSEENDE TREDJELAND

Återkrav

Den 30 juni 2010 hade fonden inte några eftersläpande betalningar att återvinna.

Tillgångar

Per den 30 juni 2010 uppgick fondens nettotillgångar[26] till 1 490 459 064 euro.

Målbelopp

Fonden måste nå en lämplig nivå (målbelopp) som fastställts till 9 % av varje transaktions totala utestående kapitalskulder plus upplupen ränta. Kvoten mellan fondens tillgångar (1 490 459 064 euro) och dess totala utestående kapitalskulder[27] (18 156 522 331 euro) enligt fondförordningen har ökat något från 8,15 % den 31 december 2009 till 8,21 % den 30 juni 2010.

Vid utgången av 2009 var fondmedlen lägre än målbeloppet. Enligt bestämmelserna om garantifondens avsättning infördes en avsättning på 138 880 000 euro i det antagna budgetförslaget för 2011. Detta belopp kommer att utbetalas från budgeten till fonden i februari 2011.

RISKBEDÖMNING: EKONOMISKT OCH FINANSIELLT LÄGE I TREDJELÄNDER MED DE STÖRSTA EXPONERINGARNA

Mål

I de föregående avsnitten i rapporten redogörs för de kvantitativa aspekterna på den risk som belastar budgeten avseende tredjeländer. De kvalitativa riskaspekterna, som är beroende av transaktionsslag och låntagarens ställning (se avsnitt 4.3 ovan), bör dock också bedömas.

Metoder för riskbedömning

Riskbedömningen i arbetsdokumentet baseras på uppgifter om den ekonomiska och finansiella situationen, kreditvärdighetsbetyg och andra kända fakta om de länder som har erhållit garanterade lån. I denna bedömning ingår inte uppskattningar av förväntade förluster och återvunna belopp vilka nödvändigtvis är mycket osäkra.

Landriskindikatorer i tabellerna i arbetsdokumentet anger hur risken för uteblivna betalningar utvecklas. Denna analys återfinns i avsnitt 2 i arbetsdokumentet för de länder som utgör störst risk för och som har störst exponering mot budgeten under andra halvåret 2010.

[1] KOM(2010) 580 och SEK(2010) 1218 utgör den föregående rapporten om de garantier som täcks av budgeten per 31 december 2009.

[2] Lån för makroekonomiskt stöd kan också beviljas i form av bidrag till tredjeländer. För ytterligare information om sådant stöd hänvisas till kommissionens rapport KOM(2010) 513 och SEK(2010) 1117.

[3] Rådets förordning (EG) nr 332/2002 av den 18 februari 2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (EGT L 53, 23.2.2002, s. 1).

[4] En liknande mekanism till betalningsbalansen som omfattar alla medlemsländer i euroområdet inrättades den 11 maj 2010 på grundval av rådets förordning (EU) nr 407/2010 (EUT L 118, 12.5.2010, s. 1). Den 30 juni 2010 hade den europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen ännu inte aktiverats.

[5] Senast fastställd för perioden 1 februari 2007–31 oktober 2011 genom Europaparlamentets och rådets beslut nr 633/2009/EG av den 13 juli 2009 (EUT L 190, 22.7.2009, s. 1) (”beslutet om mandatet för utlåning till tredje land”), som ersätter rådets beslut nr 2006/1016/EG av den 19 december 2006.

[6] De siffror som avser EIB-mandaten visas i tabell A1 och hänvisningar till rättsliga grunder anges i tabell A4 i arbetsdokumentet.

[7] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 av den 25 maj 2009 om upprättandet av en garantifond för åtgärder avseende tredjeland (EUT L 145, 10.6.2009, s. 10).

[8] Även om externa risker täcks av garantier från EU-budgeten, fungerar garantifonden som ett instrument för att skydda EU-budgeten från riskerna förknippade med uteblivna betalningar. För en utförlig rapport om hur fonden fungerar hänvisas till KOM(2006) 695 och det bifogade arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar (SEK(2006) 1460).

[9] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 2273/2004 (EUT L 396, 31.12.2004, s. 28).

[10] Rådets förordning (EG, Euratom) nr 89/2007 av den 30 januari 2007, (EUT L 22, 31.1.2007, s. 1).

[11] Se tabell A3a i arbetsdokumentet.

[12] Rådets beslut 2009/890/EG av den 30.11.2009 (EUT L 320, 5.12.2009, s. 3–5).

[13] Rådets beslut 2009/891/EG av den 30.11.2009 (EUT L 320, 5.12.2009, s. 6–8).

[14] Rådets beslut 2009/892/EG av den 30.11.2009 (EUT L 320, 5.12.2009, s. 9–11).

[15] Rådets förordning (EU) nr 407/2010 av den 11 maj 2010 om inrättandet av en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism (EUT L 118, 12.5.2010, s. 1).

[16] Enligt artikel 122.2 i fördraget kan medlemsstater som har svårigheter till följd av osedvanliga händelser utanför deras kontroll beviljas ekonomiskt bistånd.

[17] Enligt artikel 1 tredje stycket i garantifondförordningen överförs lånerisken från fonden till budgeten när ett land ansluter sig till EU.

[18] Vid denna beräkning utgår man från att lån som inte återbetalas inte ökar, dvs. endast förfallna betalningar beaktas (se även avsnitt 1 i arbetsdokumentet).

[19] Se pressmeddelandet från det extrainsatta mötet i Ekofinrådet den 9–10 maj 2010: ( http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf )

[20] Rådets förordning (EU) nr 407/2010 av den 11 maj 2010 om inrättandet av en europeisk finansiell stabiliseringsmekanism (EUT L 118, 12.5.2010, s. 1).

[21] Sedan Lissabonfördraget trätt i kraft är medbeslutandeförfarandet det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

[22] KOM(2010) 174 av den 21 april 2010.

[23] Uppdelat i ett nedre tak med ett fast maximalt belopp på 25 800 miljoner euro och ett fakultativt mandat på 2 000 miljoner euro. Rådet och Europaparlamentet får besluta om ianspråktagandet av det fakultativa mandatet inom ramen för översynen efter halva tiden.

[24] Se artikel 12 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 om genomförandet av beslut 2007/436/EG, Euratom, om systemet för gemenskapens egna medel (EGT L 130, 31.5.2000, s. 1–12).

[25] För närmare uppgifter se avsnitt 1.4.3 i arbetsdokumentet.

[26] Fondens totala tillgångar med avdrag för upplupna skulder (EIB-avgifter och revisionsavgifter).

[27] Inklusive upplupen ränta.