Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

A. Bakgrund

* Den 13 mars 2001 lade kommissionen fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel.

* Med förbehåll för en rad ändringar godkände Europaparlamentet vid sitt plenar sammanträde den 13 mars 2002 kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel. Även Ekonomiska och sociala kommittén gav förslaget sitt stöd. Regionkommittén har inte yttrat sig om förslaget.

* Rådet inledde sina diskussioner om förslaget i september 2001, vilket ledde till en rad ändringsförslag från de olika ordförandeskapen. Många av dessa ändringar är ändamålsenliga förtydliganden som kommissionen kan godkänna, eftersom de är förenliga med godtagbara ändringsförslag från parlamentet. De bygger delvis på resultaten från 8:e Europeiska tillsynsforumet för elfrågor som ägde rum den 21-22 februari 2002.

* Kommissionen ändrar därför sitt förslag i enlighet med artikel 250.2 i fördraget.

B. Europaparlamentets ändringar

Europaparlamentet ställer sig positivt till grundtanken i kommissionens förslag men föreslår en rad ändringar. Av de 34 ändringar som parlamentet antagit (ändringarna 1-35, utom ändring 11) har kommissionen godkänt 6 (ändringarna 1, 6, 8, 10, 12 och 14) i den form de föreslagits av parlamentet eller med vissa redaktionella ingrepp. Två ändringar har delvis godkänts (ändringarna 3 och 4) och 10 ändringar har godkänts i princip (18, 21, 27-34). De övriga 16 ändringarna kunde kommissionen inte godkänna.

Ändringar som delvis godkänts

Ändring 3

Ändringen gäller ett förtydligande av det skäl där det sägs att det skulle vara olämpligt med särskilda tariffer för exportörer och importörer för nättillträde, vilket innebär en förbättring. Kommissionen kan dock inte godta formuleringen enligt vilken avgifterna inte bör "grundas på överföringar", eftersom det rör sig om ett mångtydigt begrepp som gett upphov till motstridiga tolkningar från de berörda parterna.

Ändring 4

Ändringens första del syftar till ett förtydligande av den första meningen i skäl 12, vilket kommissionen kan godta. Ändringens andra del urvattnar däremot idén om att den tillgängliga kapaciteten för sammanlänkande förbindelser bör vara den "största möjliga", eftersom "största möjliga" ersätts med ett något vagare ordval som kan tolkas på olika sätt. Kommissionen ser ingen anledning till en sådan ändring.

Ändringar som godkänts i princip

Ändring 18

Denna ändring gäller så kallade grossistsammanlänkningar, dvs. sammanlänkningar som finansieras genom intäkter från användningen av själva sammanlänkningen och inte bara genom avgifter för användningen av de nät som sammanbinds av sammanlänkningen. Tanken med ändringen är att utesluta sådana sammanlänkningar från förordningens strikta regler om hur intäkter från tilldelningen av sammanlänkningskapacitet får användas. Anledningen är att reglerna visserligen passar för befintliga sammanlänkningar, men att de eventuellt är för restriktiva för grossistsammanlänkningar, eftersom de avsevärt minskar vinstutsikterna och därför kan avskräcka potentiella investerare.

Kommissionen kan godta grundtanken med ändringen. Ett undantag för vissa sammanlänkningar från reglerna i fråga måste dock kringgärdas av tydligare bestämmelser: Undantaget bör sålunda vara tidsbegränsat, fastän förnybart, och bör erfordra ett godkännande inte bara från de berörda nationella tillsynsmyndigheterna utan också från kommissionen, så att samtliga gemenskapsintressen beaktas.

Skäl 14 har anpassats så att det återspeglar ändringar i texten.

Ändringarna 21 och 27-33

Ändringarna 27-33 gäller upprättandet av en europeisk kommitté för energireglering med rådgivande funktioner och behörigheter. Kommissionen kan godta grundtanken med ändringen. I likhet med liknande exempel på andra politikområden [15] brukar kommissionen emellertid upprätta sådana grupper genom ett kommissionsbeslut och inte genom en förordning såsom parlamentet föreslår. Gruppen är tänkt att arbeta med frågor rörande förordningen, direktiv 96/92/EG (eldirektivet) och direktiv 98/30/EG (gasdirektivet).

[15] Exempelvis Europaparlamentets och rådets direktiv av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv).

De åtgärder som kommissionen avser att vidta tar också hänsyn till grundtanken bakom ändring 21, där Europaparlamentet föreslår införandet av en bestämmelse om att den europeiska kommittén för nationella tillsynsmyndigheter för energi skall bistå kommissionen med att genomföra förordningen.

Ändring 34

Enligt denna ändring skall kommissionen se över genomförandet och rapportera om tillämpningen av förordningen. Detta kan i princip godtas. Ur institutionell synvinkel kan dock rapportens syfte inte vara att ge parlamentet och rådet möjlighet att undersöka om ytterligare bestämmelser skall antas, såsom föreslås i ändringen. Det är kommissionens uppgift att vid behov till rapporten foga lämpliga förslag eller rekommendationer om ytterligare åtgärder.

Ändringar som inte godkänts

Ändringarna 2 och 13

Enligt dessa ändringar skall det i skäl 10 och artikel 4.2 särskilt omnämnas att man skall "harmonisera" de avgifter för tillträde till nationella nät som producenterna belastas med (G-avgifter). Det finns två skäl till att dessa ändringar inte kan godtas.

- Det är olämpligt att i direkt tillämplig gemenskapslagstiftning kräva att vissa nationella regler skall harmoniseras utan att förklara hur detta skall gå till i sak och i praktiken.

- Vid harmoniseringen av nationella avgifter räcker det inte att bara titta på producentavgifterna utan man måste se tariffstrukturen som helhet och ta hänsyn till det ifrågavarande nationella nätets särdrag.

Harmoniseringsbestämmelserna i kommissionens förslag är därför skäliga och tillräckliga: Enligt artikel 7.2 i förordningen skall man inom ramen för kommittéförfarandet anta riktlinjer och där bestämma hur avgifterna för producenter och konsumenter (belastning) skall harmoniseras.

Ändringarna 5, 7, 16, 20, 22, 23, 24, 25

Genom dessa ändringar ersätts alla hänvisningar till "nationella tillsynsmyndigheter" i förordningen med ett neutralare ordval, bland annat "behörig myndighet". Kommissionens hållning är att alla medlemsstater skall utse en eller flera tillsynsmyndigheter, vilket återspeglas i den ändrade versionen av artikel 22 i direktiv 96/92, såsom föreslås i direktivet om ändring av el- och gasdirektiven. Tanken är att dessa myndigheter skall spela en nyckelroll vid förordningens genomförande. Ändringarna skulle dessutom kunna uppfattas som inkonsekventa med hänsyn till att det enligt parlamentets ändringsförslag skall upprättas en europeisk kommitté bestående av nationella tillsynsmyndigheter, vilket får kommissionens stöd (se ändringarna 21 och 27-33).

Ändringarna 9 och 15

Enligt dessa ändringar skall småskaliga producenter, dvs. producenter direkt anslutna till distributionssystemet, undantas från vissa nätavgifter i de nationella tariffsystemen. Lämplig hänsyn till småskaliga producenter måste tas i de nationella tariffsystemen enligt principerna om icke-diskriminering och återspegling av kostnaderna, som framgår av artikel 4.1 i förordningen och, vad gäller de vanligast förekommande fallen, dvs. el från förnybara energikällor, av artikel 7.6 i direktiv 2001/77 om främjande av el producerad från förnybara energikällor på den inre marknaden för el. Det är dock inte lämpligt att från början generellt undanta småskaliga producenter från vissa avgifter och därmed omöjliggöra en granskning i varje enskilt fall.

Ändring 17

Enligt ändringen skall de systemansvariga för sammanlänkningarna, utöver de tre ändamål som nämns i artikeln, få ytterligare en möjlighet att använda intäkter från tilldelning av sammanlänkningskapacitet, nämligen till att kompensera marknadsdeltagarna för kapacitetsinskränkningar I motsats till de tre ändamål som redan nämns i artikeln har systemoperatören emellertid en rättslig skyldighet att betala kompensation. Kompensationsbetalningarna ingår i omkostnaderna för sammanlänkningen. De beaktas redan vid beräkningen av tillgängliga intäkter från tilldelning av kapacitet och behöver därför inte särskilt nämnas när man fastställer hur intäkterna får användas.

Ändring 19

Enligt denna ändring skall det förfarande med en föreskrivande kommitté som föreskrivs i förordningen endast vara tillämpligt under fyra år. Enligt ändringsförslaget skall frågan därefter på nytt prövas av parlamentet och rådet på förslag från kommissionen. Kommissionen ser ingen anledning till en sådan bestämmelse, inte minst med tanke på att det föreskrivande kommittéförfarandet gäller mycket tekniska frågor. Kommissionen vill självfallet ge parlamentet största möjliga insyn i förordningens kommittéförfarande, i linje med parlamentets och kommissionens överenskommelse om genomförandet av rådets beslut 1999/468/EG om kommittéförfaranden.

Ändring 26

Denna ändring gäller tolkningen av reglerna i direktiv 96/92 (eldirektivet). Dessa regler saknar relevans för gränsöverskridande elhandel. Det är oklart varför parlamentet har röstat igenom denna ändring i förordningen.

Ändring 35

Enligt ändringen skall förordningens ikraftträdande kopplas till ikraftträdandet av direktivet om ändring av de befintliga gas- och eldirektiven. Den gränsöverskridande handeln måste dock främjas i vilket fall som helst, oberoende av när de föreslagna ändringarna i det befintliga eldirektivet antas.

C. Ändringar med hänsyn till behandlingen i rådet

De ändringar i det ursprungliga förslaget som gjorts för att beakta rådets synpunkter är till stor del förtydliganden av eller tillägg till bestämmelsernas ordalydelse, utan att något ändras i sak.

Följande ändringar är dock mer genomgripande:

- I kommissionens ursprungliga förslag byggde kompensationsmekanismen mellan systemansvariga för överföringsnäten (artikel 3) på begreppet "transitflöden" av el. Detta har i det ändrade förslaget ändrats till "gränsöverskridande flöden". Arbetet i Europeiska tillsynsforumet för elfrågor visar att resultaten med detta begrepp blir mer kostnadseffektiva.

- I artikel 3.2 fastställdes ursprungligen att kompensationen skulle betalas av de exporterande och/eller de importerande systemansvariga för överföringsnäten. Detta har ändrats till att gälla de exporterande och de importerande systemansvariga för överföringsnäten.

- I artikel 3.6 har beskrivningen av hur man beräknar kostnaderna för "transitflöden" (numera "gränsöverskridande flöden", se ovan) gjorts mer detaljerad. Ändringarna bygger på resultaten från 8:e Europeiska tillsynsforumet för elfrågor.

- I artikel 4.4 sägs nu klart att export- och importavgifter är uteslutna, under förutsättning att det finns effektiva platsindikerande signaler. Redan i det ursprungliga förslaget omfattade bestämmelsen begreppet "platsindikerande signaler" genom att det hänvisades till artikel 4.2.

Artiklarna om kommittéförfarandet (artiklarna 12 och 13) har inte ändrats i sak. De har dock slagits ihop till en enda artikel (artikel 12).

2001/0078 (COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [16],

[16] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [17],

[17] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [18],

[18] EGT C

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [19], och

[19] EGT C

av följande skäl:

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19 december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden för el [20] utgör ett viktigt steg på vägen mot fullbordandet av den inre elmarknaden.

[20] EGT L 27, 30.1.1997, s. 20. Direktivet ändrat genom direktiv .../.../EG (EGT L ..., ..., s. ...).

(2) Vid sitt möte i Lissabon den 23 och 24 mars 2000 efterlyste Europeiska rådet snabba åtgärder för att fullborda den inre marknaden för såväl el- som gassektorn och för att skynda på avregleringen inom dessa sektorer och på så sätt uppnå en fullt fungerande inre marknad inom dessa områden.

(3) Skapandet av en verklig inre elmarknad bör främjas genom intensivare handel inom elsektorn, där handeln i dag är underutvecklad i jämförelse med andra ekonomiska sektorer.

(4) För att komplettera bestämmelserna i direktiv 96/92/EG bör rättvisa, kostnadsrelaterade, öppna och direkt tillämpliga regler som tar hänsyn till en jämförelse mellan effektiva nätoperatörer från strukturellt jämförbara områden införas för tariffer vid gränsöverskridande handel och för tilldelning av tillgänglig sammanlänkningskapacitet, i syfte att garantera effektivt tillträde till överföringssystem för gränsöverskridande handel.

(5) I rådets (energi) slutsatser av den 30 maj 2000 uppmanas kommissionen, medlemsstaterna och de nationella tillsynsmyndigheterna/förvaltningarna att så snabbt som möjligt införa ett funktionsdugligt tariffsystem samt metoder för att tilldela tillgänglig sammanlänkningskapacitet på längre sikt.

(6) I sin resolution av den 6 juli 2000 om kommissionens andra rapport om avregleringen av energimarknaderna efterlyste Europaparlamentet villkor för användning av nät i medlemsstaterna som inte hindrar gränsöverskridande elhandel, och uppmanade kommissionen att lägga fram konkreta förslag som har till ändamål att övervinna befintliga handelshinder i gemenskapen.

(7) I förordningen bör de grundläggande principerna för tariffsystem och tilldelning av kapacitet fastställas, samtidigt som den bör skapa möjlighet för att anta riktlinjer för ytterligare relevanta principer och metoder som kan främja en snabb anpassning till förändrade förhållanden.

(8) På en öppen och konkurrensutsatt marknad bör systemansvariga som överför gränsöverskridande flöden via sina nät kompenseras för kostnader i samband med detta av de systemansvariga för de överföringsnät från vilka det gränsöverskridande flödet härstammar och de nät där flödet slutar.

(9) Betalningar och intäkter som uppstår genom kompensationsbetalningar mellan systemansvariga bör beaktas när de nationella nättarifferna fastställs.

(10) Det faktiska beloppet som betalas för gränsöverskridande tillträde till systemet kan variera avsevärt, beroende på de systemansvariga för överföringsnäten som är berörda och till följd av strukturella skillnader i de tariffsystem som tillämpas i medlemsstaterna. En viss grad av harmonisering är därför nödvändig för att undvika snedvridningar av handeln.

(11) Det skulle vara olämpligt att tillämpa avståndsrelaterade tariffer eller särskilda tariffer, förutsatt att det finns lämpliga platsindikerande signaler, som endast betalas av exportörer eller importörer utöver den allmänna avgiften för tillträde till det nationella nätet.

(12) En fungerande konkurrens på den inre marknaden förutsätter icke-diskriminerande och öppna avgifter för användningen av systemet med dithörande sammanlänkande ledningar i överföringssystemet. Den tillgängliga kapaciteten för dessa förbindelser bör vara den största möjliga som är förenlig med säkerhetsnormerna för säker nätdrift. Vid alla former av differentiering vid tilldelning av tillgänglig kapacitet bör det visas att detta inte leder till orimliga snedvridningar av eller hinder för utvecklingen av handeln.

(13) Marknadsaktörerna bör ha insyn vad gäller tillgänglig överföringskapacitet och de säkerhets-, planerings- och driftsnormer som påverkar den tillgängliga överföringskapaciteten.

(14) Det bör finnas regler för användningen av intäkter från förvaltningen av överbelastning, med tidsbegränsat undantag om sammanlänkningens särdrag motiverar detta.

(15) Det bör vara möjligt att lösa problemen med överbelastning på olika sätt, förutsatt att de metoder som används ger rätt ekonomisk signal till de systemansvariga för överföringsnäten och till marknadens parter, och att de grundas på marknadsmekanismer.

(16) För att garantera att den inre marknaden fungerar väl bör det införas förfaranden som ger kommissionen möjlighet att anta beslut och riktlinjer om tariffsystem och kapacitetstilldelning, och som samtidigt säkerställer att medlemsstaternas tillsynsmyndigheter är delaktiga i denna process.

(17) Medlemsstaterna och de behöriga nationella myndigheterna bör åläggas att förse kommissionen med relevanta upplysningar. Kommissionen bör behandla sådana upplysningar konfidentiellt. Vid behov bör kommissionen kunna begära in relevanta uppgifter direkt från de berörda företagen.

(18) De nationella tillsynsmyndigheterna bör se till att de bestämmelser som omfattas av denna förordning och de riktlinjer som antas enligt denna förordning följs.

(19) Medlemsstaterna bör anta bestämmelser om påföljder för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och se till att de genomförs. Påföljderna måste vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

(20) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen såsom de kommer till uttryck i artikel 5 i fördraget kan målen för den planerade åtgärden, nämligen att upprätta en harmoniserad ram för gränsöverskridande elhandel, inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna och kan därför på grund av åtgärdens omfattning och verkningar bättre uppnås på gemenskapsnivå. Denna förordning inskränker sig till det minimum som krävs för att nå dessa mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

(21) Enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [21] bör de åtgärder som behövs för genomförande av denna förordning antas enligt det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i det beslutet, eller genom det rådgivande förfarandet i artikel 3 i det beslutet, beroende på arten av de åtgärder som skall vidtas.

[21] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

Denna förordning syftar till att främja gränsöverskridande elhandel och därmed till konkurrens på den inre elmarknaden, genom upprättandet av en mekanism för kompensation för gränsöverskridande flöden av el och införande av harmoniserade principer för avgifter för gränsöverskridande överföring och för tilldelning av tillgänglig kapacitet för sammanlänkningar mellan de nationella överföringssystemen.

Artikel 2

Definitioner

1. I denna förordning skall de definitioner som omfattas av artikel 2 i direktiv 96/92/EG tillämpas.

2. Dessutom avses i detta direktiv med

a) gränsöverskridande flöde: ett fysiskt elflöde i en medlemsstats överföringsnät som uppkommer genom producent- eller konsumentverksamhet utanför medlemsstaten i fråga. b) överbelastning: en situation där en sammanlänkning mellan nationella nät för överföring på grund av kapacitetsbrist i berörda sammanlänkningar och/eller nationella överföringssystem inte kan ta emot alla transaktioner som uppkommer genom internationell handel mellan marknadsaktörer.

c) export av el: avsändande av el från en medlemsstat, underförstått att ett motsvarande mottagande ("import") äger rum i en annan medlemsstat eller tredje land.

Artikel 3

Kompensationsmekanismer mellan systemansvariga för överföringsnäten

1. Systemansvariga för överföringsnäten skall få kompensation för kostnader som uppstår till följd av att de överför gränsöverskridande flöden av el via sina nät.

2. Den kompensation som avses i punkt 1 skall betalas av operatören av det nationella överföringssystem från vilket det gränsöverskridande flödet härstammar och av det system för vilket flödet är avsett.

3. Kompensationsbetalningar skall göras regelbundet för en viss period i förfluten tid. Vid behov skall kompensationsbetalningarna justeras i efterhand för att avspegla de faktiska kostnader som uppstått och erkänts.

Den första tidsperiod för vilken kompensationsbetalningar skall göras skall bestämmas i de riktlinjer som avses i artikel 7.

4. Kommissionen skall enligt det förfarande som avses i artikel 12.4 fastställa de belopp som skall betalas i kompensation.

5. Den kvantitet gränsöverskridande flöden som överförts och den kvantitet gränsöverskridande flöden som enligt sin beteckning härstammar från och/eller är avsedda för nationella överföringssystem skall fastställas på grundval av det faktiskt uppmätta fysiska elflödet under en viss tidsperiod.

6. De kostnader som uppstår till följd av överföring av gränsöverskridande flöden skall fastställas på grundval av en långsiktig uppskattning av framtida genomsnittliga faktiska kostnader med beaktande av förluster, investeringar i ny infrastruktur och en lämplig andel av kostnaderna för befintlig infrastruktur, om den befintliga infrastrukturen anlagts för överföring av gränsöverskridande flöden. Vid beräkningen av de kostnader som uppkommit skall sedvanliga metoder för kostnadsberäkning användas. De fördelar som uppkommer för nätet på grund av överföring av gränsöverskridande flöden skall beaktas.

Artikel 4

Avgifter för tillträde till nät

1. De avgifter som tas ut av nätoperatörer för tillträde till nationella nät skall medge insyn och spegla de faktiska kostnaderna såvida dessa motsvarar de avgifter som tas ut av effektiva och strukturellt jämförbara nätoperatörer samt tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt. De får inte vara avståndsrelaterade.

2. Avgift för tillträde till nationella nät kan tas ut av producenter och konsumenter (belastning). Den andel av de sammanlagda nätavgifterna som bärs av producenterna skall vara mindre än den andel som bärs av konsumenterna. Där så är lämpligt skall den tariffnivå som tillämpas för producenter och/eller konsumenter vara platsindikerande och ta hänsyn till de nätförluster och de överbelastningar som orsakats.

3. Kostnader och intäkter som uppstår på grund av mekanismen för kompensationsbetalningar mellan de systemansvariga för överföringsnäten skall beaktas när avgifterna för nättillträde fastställs. Både faktiska betalningar som gjorts och mottagits, och betalningar som förväntas för kommande tidsperioder och som beräknas på grundval av tidigare perioder, skall beaktas.

4. Under förutsättning att lämpliga och effektiva platsindikerande signaler är installerade, i enlighet med punkt 2, skall avgifter som tas ut av producenter och konsumenter för tillträde till nationella nät tillämpas oberoende av elens härkomst- respektive destinationsland såsom detta är angivet i det bakomliggande handelsavtalet. Detta får inte påverka de avgifter som uppkommer från den hantering av överkapacitet som avses i artikel 6.

5. Det får inte tas ut någon särskild nätavgift för enskild eltransit.Artikel 5

Tillhandahållande av upplysningar om sammanlänkningskapacitet

1. De systemansvariga för överföringsnäten skall upprätta mekanismer för samordning och utbyte av information i syfte att garantera nätens säkerhet i samband med hantering av överbelastning.

2. De normer för säkerhet, drift och planering som används av de systemansvariga för överföringsnäten skall offentliggöras. Offentliggörandet skall omfatta en allmän plan för beräkning av den sammanlagda överföringskapaciteten och säkerhetsmarginalen för överföringen, som baseras på nätets elektriska och fysikaliska egenskaper. Sådana planer skall godkännas av de nationella tillsynsmyndigheter som avses i artikel 22 i direktiv 96/92/EG.

3. De systemansvariga för överföringsnäten skall offentliggöra beräkningar av tillgänglig överföringskapacitet för varje dag och ange om tillgänglig överföringskapacitet redan reserverats. Dessa offentliggöranden skall ske på bestämda tidpunkter före själva överföringsdagen, och skall under alla omständigheter omfatta beräkningar av kapaciteten för den kommande veckan och den kommande månaden samt en kvantitativ beskrivning av den tillgängliga kapacitetens förväntade tillförlitlighet.

Artikel 6

Allmänna principer om hantering av överbelastning

1. Problem med överbelastning i näten skall åtgärdas med icke-diskriminerande, marknadsbaserade lösningar som ger effektiva ekonomiska signaler till de berörda marknadsdeltagarna och de systemansvariga.

2. Förfaranden för att ställa in handel får endast tillämpas i nödfall när den systemansvarige för överföringsnäten tvingas vidta omedelbara åtgärder och omdirigering eller motköp inte är möjliga. Alla sådana förfaranden skall tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt.

Utom vid "force majeure" skall marknadsdeltagare som fått sig tilldelad kapacitet kompenseras om denna skulle skäras ned.3. Sammanlänkningarnas maximala kapacitet som uppfyller säkerhetsnormerna för säker nätdrift skall ställas till marknadsdeltagarnas förfogande.

4. Marknadsdeltagarna skall i god tid före den relevanta operativa perioden informera de berörda systemansvariga för överföringsnäten huruvida de har för avsikt att använda tilldelad kapacitet. Tilldelad kapacitet som inte utnyttjas skall återföras till marknaden på ett öppet, tydligt och icke-diskriminerande sätt.

5. De systemansvariga för överföringsnäten skall, i den utsträckning det är tekniskt möjligt, dirigera kapacitetsbehoven för energiflöden i motsatt riktning genom överbelastade sammanlänkningsförbindelser för att maximalt utnyttja denna förbindelses kapacitet. Handel som minskar överbelastning får aldrig nekas, med hänsyn tagen till nätsäkerheten.

6. Inkomster från tilldelning av sammanlänkningskapacitet som överskrider en rimlig avkastning på investeringar skall användas för ett eller flera av följande ändamål:

a) För att garantera den faktiska tillgängligheten hos den tilldelade kapaciteten.

b) Till nätverksinvesteringar som bevarar eller ökar sammanlänknings kapaciteten.

c) För att minska nätavgifter.

7. I de medlemsstater som sammanbinds av en sammanlänkning får de nationella tillsynsmyndigheter som avses i artikel 22 i direktiv 96/92/EG besluta att sammanlänkningen under en begränsad tid skall vara undantagen från punkt 6, i enskilda fall eller generellt. Undantaget skall vara förnybart.

En sammanlänkning som är undantagen från punkt 6 omfattas likväl av artikel 22 i direktiv 96/92/EG och konkurrensreglerna i EG-fördraget.

8. För att vara berättigad till ett undantag enligt punkt 7 måste sammanlänkningen uppfylla följande villkor:

a) Den ägs av en fysisk eller juridisk person som åtminstone i juridisk mening är skild från de systemansvariga för de överföringsnät vilkas system sammanbinds av sammanlänkningen.

b) Avgifter tas ut från särskilda användare av sammanlänkningen.

c) Sedan genomförandet av direktiv 96/92/EG har inget kapital och inga driftskostnader för sammanlänkningen återbetalats genom en del av avgifterna för användningen av de överförings- eller distributionssystem som sammanbinds av sammanlänkningen.

Inget undantag får beviljas, om gemenskapslagstiftningen eller nationell lagstiftning förbjuder parterna, utom de båda berörda systemansvariga för överföringsnät eller distribution, att upprätta en ny sammanlänkning mellan de båda berörda överförings- eller distributionssystemen.

Undantag skall normalt bara gälla direktlinjer.

9. Beslutet om och villkoren för undantaget skall offentliggöras och utan dröjsmål anmälas till kommissionen, tillsammans med all relevant information rörande beslutet. Informationen kan överlämnas till kommissionen som paket för att ge kommissionen möjlighet att fatta ett välgrundat beslut. Inom fyra veckor efter det att anmälan mottagits får kommissionen av den berörda nationella tillsynsmyndigheten begära att beslutet om beviljande av undantag skall ändras eller återkallas. Om den berörda nationella tillsynsmyndigheten inte efterkommer begäran inom fyra veckor, skall kommissionen utan dröjsmål fatta ett slutligt beslut i enlighet med förfarandet i artikel 12.2. Kommersiellt känslig information skall av kommissionen behandlas konfidentiellt.

Artikel 7

Riktlinjer

1. Kommissionen skall vid behov, enligt det förfarande som avses i artikel 12.2, anta och ändra riktlinjer i följande frågor som rör mekanismen för kompensationsbetalningar mellan de systemansvariga för överföringsnäten, i överensstämmelse med principerna i artikel 3:

a) Detaljerna för hur det fastställs vilka systemansvariga för överföringsnät som är skyldiga att betala kompensation för gränsöverskridande flöden i enlighet med artikel 3.2.

b) Detaljerna för det betalningsförfarande som skall tillämpas, inbegripet fastställande av den första tidsperioden för vilken kompensation skall betalas, i enlighet med artikel 3.3 andra stycket.

c) Detaljerna för de metoder som skall användas för att bestämma den kvantitet gränsöverskridande flöden som överförts och beteckningen på den kvantitet av sådana flöden som härstammar från och/eller slutar i enskilda medlemsstaters överföringssystem, i enlighet med artikel 3.5

d) Detaljerna för de metoder som skall användas för att fastställa vilka kostnader som uppkommit till följd av överföring av gränsöverskridande flöden, i enlighet med artikel 3.6.

e) Detaljerna för behandlingen i samband med ersättningstransaktioner mellan systemansvariga för elflöden som har sitt ursprung i eller slutar i länder utanför EES.

) Nationella systems delaktighet, när dessa är sammanlänkade med direkta strömledningar, i enlighet med artikel 3.

2. I riktlinjerna skall det också bestämmas hur de avgifter för producenter och konsumenter (belastning) som tillämpas inom ramen för nationella tariffsystem stegvis skall harmoniseras , inklusive beaktandet av kompensationsmekanismen mellan systemansvariga i de nationella nätavgifterna, i enlighet med de principer som anges i artikel 4.

3. Kommissionen skall vid behov, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 12.2, ändra de riktlinjer om förvaltning och tilldelning av tillgänglig transferkapacitet i sammanlänkningar mellan nationella system som anges i bilagan, i överensstämmelse med principerna i artiklarna 5 och 6. I samband med sådana ändringar skall man vid behov fastställa sådana allmänna regler om minimikrav på säkerhet och driftsnormer för användning och drift av nätet som avses i artikel 5.2.

Artikel 8

Nationella tillsynsmyndigheter

1. Nationella tillsynsmyndigheter enligt artikel 22 i direktiv 96/92/EG [22] skall ansvara för att tariffer för tillgång till nätet och metoder i fråga om hantering av överbelastning upprättas och tillämpas i enlighet med denna förordning och de riktlinjer som antagits enligt artikel 7

[22] Direktivet ändrat genom direktiv .../.../EG (EGT L ..., ..., s. ...).

Artikel 9

Tillhandahållande av information och sekretess

1. Medlemsstaterna och de nationella tillsynsmyndigheterna enligt artikel 22 i direktiv 96/92/EG [23] skall på begäran förse kommissionen med all information som behövs för det ändamål som avses i artiklarna 3.4 och 7.

[23] Direktivet ändrat genom direktiv .../.../EG (EGT L ..., ..., s. ...).

De nationella tillsynsmyndigheterna skall, särskilt för det ändamål som avses i artikel 3.4 och 3.6, regelbundet lämna uppgifter och all relevant information som hör samman med de verkliga flödena i näten hos de systemansvariga för överföringsnäten och kostnaderna för nätet.

2. Medlemsstaterna skall säkerställa att de nationella tillsynsmyndigheterna och förvaltningarna har möjlighet och rättighet att tillhandahålla den information som krävs enligt punkt 1.

3. Kommissionen får begära all information som behövs för de ändamål som avses i artiklarna 3.4 och 7 direkt från berörda företag eller företagssammanslutningar. Om kommissionen skickar en begäran om information till ett företag eller en företagssammanslutning, skall kommissionen samtidigt skicka en kopia av begäran till de nationella tillsynsmyndigheter som inrättats enligt artikel 22.1 i direktiv 96/92/EG i den medlemsstat där företaget eller företagssammanslutningen har sitt säte.

4. I sin begäran om information skall kommissionen ange den rättsliga grunden för begäran, den tidsfrist inom vilken informationen skall lämnas, syftet med begäran samt de påföljder som gäller enligt artikel 11.2 om felaktig, ofullständig eller vilseledande information lämnas. Tidsfristen skall vara rimlig med hänsyn till hur sammansatt och brådskande den begärda informationen är.

5. Ägarna till företagen eller deras företrädare eller - om det rör sig om juridiska personer, företag eller firmor, eller om sammanslutningar som inte är juridiska personer, de personer som är bemyndigade att företräda dem enligt lag eller enligt deras bolagsordning - skall lämna den information som begärs. Advokater som är bemyndigade att agera får tillhandahålla informationen på sina klienters vägnar, i vilket fall klienten skall bära det fulla ansvaret om informationen är felaktig, ofullständig eller vilseledande.

6. Om ett företag eller en företagssammanslutning inte tillhandahåller den begärda informationen inom den tidsfrist som kommissionen fastställt, eller tillhandahåller ofullständig information, skall kommissionen genom ett beslut kräva att informationen tillhandahålls. I beslutet skall anges vilken information som krävs och en lämplig tidsfrist fastställas inom vilken den skall tillhandahållas. I beslutet skall de påföljder som fastställs i artikel 11.2 anges. I beslutet skall även rätten att få beslutet granskat av Europeiska gemenskapernas domstol anges.

Kommissionen skall samtidigt skicka en kopia av sitt beslut till de nationella tillsynsmyndigheter som inrättats enligt artikel 22.1 i direktiv 96/92/EG i den medlemsstat där personen har sin hemvist eller företaget eller företagssammanslutningen har sitt säte.

7. Information som inhämtats enligt denna förordning skall endast användas för de ändamål som avses i artiklarna 3.4 och 7.

Kommissionen får inte röja information som den får enligt denna förordning som omfattas av tystnadsplikt.

Artikel 10

Medlemsstaternas rätt att besluta om mer detaljerade åtgärder

Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas rätt att behålla eller införa åtgärder som innehåller mer detaljerade bestämmelser än de som anges i denna förordning och i de riktlinjer som avses i artikel 7.

Artikel 11

Påföljder

1. Medlemsstaterna skall fastställa reglerna för påföljder vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att bestämmelserna följs. Påföljderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa bestämmelser senast [ange ett datum] och skall utan dröjsmål meddela eventuella ändringar som påverkar bestämmelserna.

2. Kommissionen kan genom beslut ålägga företag eller företagssammanslutningar böter upp till högst 1 % av företagets totala omsättning under det föregående verksamhetsåret, om företaget uppsåtligen eller oavsiktligt har lämnat felaktig, ofullständig eller vilseledande information som svar på en begäran som gjorts enligt artikel 9.3 eller om företaget inte lämnar information inom den tidsfrist som fastställts genom ett beslut som antagits enligt artikel 9.6 första stycket.

Bötesbeloppets storlek skall fastställas både med hänsyn till hur allvarlig överträdelsen är och till hur länge den pågått.

3. Påföljder enligt punkt 1 och beslut som fattas enligt punkt 2 skall inte betraktas som straffrättsliga.

Artikel 12

Kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. När hänvisning sker till denna punkt, skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet skall iakttas.

3. Den tid som anges i artikel 5.6. i beslut 1999/468/EG skall fastställas till tre månader.

4. När hänvisning sker till denna punkt, skall artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas, varvid bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet skall iakttas.

Artikel 13

Kommissionens rapport

Kommissionen skall se över genomförandet av förordningen. Inom tre år efter det att förordningen har trätt i kraft skall kommissionen förelägga Europaparlamentet och rådet en rapport om de erfarenheter som gjorts vid dess tillämpning. I rapporten skall det i synnerhet undersökas i vilken utsträckning man genom förordningen lyckats se till att villkoren för tillträde till nät för gränsöverskridande utbyte av el är icke-diskriminerande och återspeglar kostnaderna samt bidrar till kundernas valfrihet på en väl fungerande inre marknad och till långsiktig försörjningstrygghet. Vid behov skall rapporten åtföljas av lämpliga förslag och/eller rekommendationer.

Artikel 14

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den [ange datum].

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA

Riktlinjer för hantering av överbelastningar

Allmänt

1. De metoder för hantering av överbelastningar som medlemsstaterna infört bör hantera kortsiktiga överbelastningar på ett ekonomiskt sätt samtidigt som man uppmuntrar investeringar i effektiva nät och produktion på rätta platser.

2. De systemansvariga bör tillhandahålla icke-diskriminerande och öppna normer i vilka de beskriver de metoder för hantering av överbelastningar de kommer att tillämpa vid vissa förhållanden. Dessa normer tillsammans med säkerhetsnormer bör beskrivas i öppna dokument som är tillgängliga för allmänheten.

3. Olika behandling av olika typer av gränsöverskridande transaktioner, oavsett om det rör sig om fysiska bilaterala kontrakt eller bud på utlandsorganiserade marknader, bör minimeras när man utarbetar regler för specifika metoder för hantering av överbelastningar. Metoden för att tilldela knapp överföringskapacitet måste vara tydlig. Det måste kunna visas att eventuella skillnader i hur överföringar behandlas inte snedvrider konkurrensen eller hindrar utvecklingen av den.

4. Prissignaler som är ett resultat av systemen för hantering av överbelastningar bör vara riktningsgivande.

5. De systemansvariga bör erbjuda överföringskapacitet så stabilt som möjligt. En rimlig del av kapaciteten får erbjudas marknaden under stegvis mindre stabila villkor, men de exakta villkoren för gränsöverskridande transporter bör ständigt vara tillgängliga för marknadsaktörerna.

6. Med tanke på att det europeiska kontinentala nätet är starkt sammanflätat och att användningen av överföringsledningar påverkar effektflödena på minst två sidor av en nationell gräns, måste nationella tillsynsmyndigheter säkerställa att det inte sker någon ensidig utformning av förfaranden för hantering av överbelastningar som i högre utsträckning påverkar effektflöden i något av de inblandade näten.

Långtidskontrakt

1. Prioriterad tillträdesrättigheter till en sammanlänkningskapacitet kan inte tilldelas via kontrakt som innebär att artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget överträds.

2. Befintliga långtidskontrakt skall inte ha förtur när de skall förnyas.

Tillhandahållande av information

1. Systemansvariga bör införa mekanismer för samordning och informationsutbyte för att garantera nätsäkerheten.

2. Systemansvariga bör offentliggöra alla relevanta uppgifter om de totala gränsöverskridande kapaciteterna. Förutom sommar- och vintervärden för den totala kapaciteten, bör de systemansvariga offentliggöra uppskattningar av överföringskapacitet för varje dag vid flera tidsintervall för transportdagen. Grundkravet bör vara att exakta uppskattningar en vecka i förväg skall tillhandahållas marknaden och de systemansvariga bör också vidta åtgärder för att tillhandahålla information en månad i förväg. En beskrivning av uppgifternas pålitlighet bör bifogas.

3. Systemansvariga bör offentliggöra en allmän beskrivning av hur den totala överföringskapaciteten och -pålitligheten beräknas med nätets elektriska och fysiska karaktäristika som underlag. Beskrivningen skall godkännas av tillsynsmyndigheterna i de berörda medlemsstaterna. Säkerhetsnormerna samt drifts- och planeringsnormerna bör ingå i den information som de systemansvariga bör offentliggöra i öppna och offentliga dokument.

Principer för metoder för hantering av överbelastningar

1. Problem i fråga om överbelastning bör helst lösas med metoder som inte bygger på transaktioner, dvs. metoder som innebär att man inte behöver välja mellan kontrakt från enskilda marknadsaktörer.

2. Systemet med marknadsuppdelning, så som det används inom elbörsen Nordpool, är den hanteringsmetod för överbelastning som i princip uppfyller det här kravet bäst.

3. De metoder som på kort sikt kan användas på kontinenten i Europa är implicita och explicita auktioner samt gränsöverskridande samordnad omdirigering.

4. Gränsöverskridande samordnad omdirigering eller motköp kan användas gemensamt av de systemansvariga som berörs. De systemansvarigas utgifter för motköp och omdirigering måste dock vara så stora att de får någon effekt.

5. De eventuella fördelarna med en kombination i form av marknadsuppdelning för att lösa "permanent" överbelastning och motköp för att lösa tillfällig överbelastning bör genast undersökas som en mer permanent metod för att hantera överbelastningar.

Riktlinjer för explicita auktioner

1. Auktionssystemet måste utformas på ett sådant sätt att all tillgänglig kapacitet bjuds ut på marknaden. Detta kan åstadkommas genom sammansatta auktioner där kapaciteter auktioneras för olika tidsperioder och med olika kriterier (t.ex. i fråga om den förväntade pålitligheten hos den aktuella tillgängliga kapaciteten).

2. Den totala sammanlänkningskapaciteten bör bjudas ut i en serie auktioner, som exempelvis kan hållas årligen, en gång per månad eller vecka eller en eller flera gånger dagligen beroende på behoven på de berörda marknaderna. Vid var och en av dessa auktioner måste en förutbestämd del av den tillgängliga överföringskapaciteten plus eventuell återstående kapacitet som inte tilldelades vid tidigare auktioner tilldelas.

3. Förfarandena för den explicita auktionen måste förberedas i nära samarbete mellan den nationella tillsynsmyndigheten och berörd systemansvarig och vara utformade på ett sådant sätt att budgivarna även kan delta i de organiserade marknadernas dagliga verksamhet (t.ex. elutbyte) i de länder som är inblandade.

4. Elflödena i bägge riktningarna i överbelastade förbindelseledningar bör i princip ledas så att transportkapaciteten maximeras i den riktning som är överbelastad. Förfarandena för att leda flödena bör uppfylla kraven för säker systemdrift.

5. För att erbjuda marknaden så mycket kapacitet som möjligt, bör de ekonomiska risker som är förknippade med omledning av flödet bäras av dem som orsakar riskerna.

6. Det auktionsförfarande som antas bör utformas så att det sänder riktningsgivande prissignaler till marknadsaktörerna. Transporter som går i motsatt riktning mot den dominerande lindrar överbelastningen och bör därför bidra till att det skapas extra transportkapacitet på den överbelastade förbindelseledningen.

7. När den behöriga tillsynsmyndigheten utformar auktionsmekanismerna bör den mycket noggrant överväga att sätta en gräns för den mängd kapacitet som kan köpas/ägas/användas av en enskild marknadsaktör för att inte riskera att skapa eller förvärra problem som beror på att en eller flera marknadsaktörer har en dominerande ställning.

8. För att främja att det skapas smidiga elmarknader, bör det kunna handlas fritt med kapacitet, som köpts på auktion, till dess att den systemansvarige får anmälan om att den köpta kapaciteten kommer att användas.