A4-0132/95

Resolution om den första årsrapporten från Europeiska monetära institutet (EMI)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 109f,

- med beaktande av protokoll nr 4 i Fördraget om Europeiska unionen om EMI:s stadga,

- med beaktande av EMI:s första årsrapport som förelagts Europaparlamentet och övriga institutioner i enlighet artikel 11.3 i stadgan (C4-0124/95),

- med beaktande av att EMI:s ordförande hörts av underutskottet för valutafrågor till utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik vid sammanträdet den 12 april 1995,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik (A4-0132/95), och

A. EMI:s första årsrapport börjar med en redogörelse för den ekonomiska, monetära och finansiella utvecklingen och situationen rörande ekonomisk konvergens i Europeiska unionens medlemsstater, därefter behandlas EMI:s roll och verksamhet och, slutligen, de institutionella förhållandena för de nationella centralbankerna i relation till artiklarna 104, 104a, 107 och 108 i Romfördraget.

B. Rapportens bredd ger en antydan om EMI:s vilja till ett nära samarbete med gemenskapens institutioner och att förse dem och allmänheten med mesta möjliga information om utvecklingen i riktning mot den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen.

C. Även om det har gjorts en del framsteg när det gäller prisstabilitet, har risken för inflationstryck inte undanröjts, speciellt inte i länder som fortfarande har ett stort budgetunderskott och en stor statsskuld.

D. De framsteg, delvis beroende på konjunkturen, som noterats angående budgetunderskott är inte lika i alla länder och i flera länder är situationen i detta avseende inte stabil, och därför finns risken att den ekonomiska situationen igen kan bli kritisk när den ekonomiska konjunkturen vänder.

E. Valutamarknaderna var stabilare 1994 än 1992 och 1993, men de fluktuationer som förekommit på senare tid på valutamarknaderna, samt de senaste månadernas devalveringar, förorsakar osäkerhet.

F. Den sjunkande trenden för långa räntor 1993 vände 1994 i de flesta länder, med avsevärda skillnader mellan de olika medlemsstaterna.

G. De framsteg som gjorts i riktning mot en reell ekonomisk konvergens är otillräckliga, och den till stor del strukturella arbetslösheten ligger på fortsatt hög nivå, med avsevärda skillnader mellan de olika medlemsstaterna, vilket hämmar ansträngningarna att föra en strikt penning- och valutapolitik.

H. EMI har hittills åstadkommit en hel del när det gäller förberedelserna för EMU:s tredje etapp, men mycket återstår att göra för att uppnå en gemensam penning- och valutapolitik.

I. Större samordning av medlemsstaternas finanspolitik är nödvändig, särskilt efter det att etapp tre har införts.

J. Alla medlemsstater har inte gjort några märkbara framsteg när det gäller att göra sin centralbank oavhängig.

K. Ett tillkännagivande i förhand om tillämpning av konvergenskriterier på växelkurserna kan förorsaka spekulation, medan minsta dröjsmål att införa institutionella förändringar och verksamhetsstrukturer i ECBS skulle skapa osäkerhet och ökad spekulation.

Parlamentet

1. välkomnar bredden i EMI:s första årsrapport,

2. beklagar dock att valet av säte för det Europeiska monetära institutet och tillsättningen av ordförande försenades på grund av Europeiska rådets försenade politiska beslut, och begär att de nödvändiga besluten att tillsätta tjänster tas i god tid innan den tredje etappen av den ekonomiska och monetära unionen inleds,

3. anmodar medlemsstaterna att vidta lämpliga åtgärder för att bevara produktiva investeringar och sysselsättningsnivåer,

4. anmodar de medlemsstater som ännu inte åstadkommit en förbättring av sin ekonomiska situation att öka sina ansträngningar för att avskaffa de strukturella orsakerna till obalans i statsbudgeten, samt förväntar sig att de riktar in sig på att sänka räntorna och utgifterna för räntor på statsskulden, att dra in på utgifterna snarare än att öka inkomsterna, samt efterfrågar en konsekvent och stabil finanspolitik som är i linje med en långsiktig utveckling och som inte förvärrar den statliga obalansens struktur,

5. anmodar rådet, kommissionen och medlemsstaterna att öka sina insatser för att stärka den reella ekonomiska konvergensen i det att tillämpliga resurser, inklusive strukturfonder, utnyttjas effektivt och hänsyn tas till skattebetalarna,

6. uppmanar rådet och kommissionen att koncentrera sina ansträngningar att föra en reell gemenskapspolitik för att främja sysselsättningen, vilket är absolut nödvändigt för att förverkliga en effektiv ekonomisk coh monetär union och säkerställa den ekonomiska och sociala sammanhållningen,

7. är övertygat om att de valutapolitiska åtgärderna måste stöttas genom förstärkt koordinering av medlemsstaternas ekonomiska politik och bygga på artikel 2 i Romfördraget, enligt vilken alla europeiska institutioner skall arbeta för en hög nivå i fråga om sysselsättning och socialt skydd, en höjning av medborgarnas livskvalitet samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellan medlemsstaterna,

8. välkomnar det snabba och effektiva sätt på vilket EMI organiserades och det arbete institutet hittills har uträttat; förväntar sig att institutet fortsätter med sina insatser för att främja samordning av den monetära politiken under hela den nuvarande etappen och omgående beslutar om metoder och tillvägagångssätt för att Europeiska centralbankssystemet (ECBS) skall kunna föra en effektiv gemensam penningpolitik under EMU:s tredje etapp; anser emellertid att det kan vara tillrådligt att nu överväga huruvida det bör finnas kriterier för att avgöra hur effektivt penningpolitiken tillämpas, såsom ett monetärt mål (tillväxten av penningtillgångar i procent) och andra mål, inklusive mål rörande realekonomi, för att säkra hållbara monetära resultat,

9. anser att Europeiska centralbanken i enlighet med subsidiaritetsprincipen i sin penningpolitik bör använda de nationella centralbankerna så mycket som möjligt, i enlighet med artikel 12 i ECBS stadga, för att genomföra transaktioner som hör till ECBS uppgifter,

10. anmodar EMI att, med särskild hänsyn till de senaste månadernas utveckling, utarbeta rekommendationer för penningpolitiska åtgärder; anser att det finns utrymme för närmare samarbete inom detta område både inom Europeiska unionen och med dess handelspartners monetära myndigheter,

11. välkomnar de framsteg som gjorts angående EMI:s översyn av clearingsystemet för ecun och efterlyser en förstärkning av insatserna för att förenkla användningen av ecu, speciellt inom ramen för användning av elektronisk valuta,

12. anmodar kommissionen och rådet att framlägga förslag så att regeringarna, efter inledningen av EMU:s tredje etapp, fortsätter att samordna finanspolitiken i överensstämmelse med målen om prisstabilitet,

13. anmodar de medlemsstater som ännu inte har gjort den erforderliga institutionella anpassningen att snarast vidta lämpliga åtgärder för att säkra alla nationella centralbankers oavhängighet i god tid före tredje etappen av EMU,

14. förväntar sig att EMI förelägger Europaparlamentet de rapporter som hänvisas till i artikel 109j i Fördraget om Europeiska unionen och i artikel 7 i EMI:s stadga,

15. anmodar medlemsstaternas regeringar att ta de nödvändiga politiska initiativen och besluten för att så fort som möjligt definiera en överskådlig och konkret tidsplan för övergången till tredje etappen av EMU för de länder som uppfyller villkoren fastställda i fördraget; understryker emellertid att de inte skall vidta någon organisatorisk eller strukturell åtgärd som skulle kunna hindra att de övriga medlemsstaterna ansluter sig på ett senare stadium,

16. uppmanar EMI att utarbeta förslag om upprättande av en växelkursmekanism, eventuellt liknande Europeiska monetära systemet, med hänsyn till de konsekvenser förhållandet mellan den gemensamma europeiska valutan och de av medlemsstaternas valutor som inte deltar i tredje etappen av EMU har för upprättandet av ECBS valutapolitik samt till behovet att stödja insatserna för att alla medlemsstater skall delta i full utsträckning,

17. anser att upprättandet av en växelkursmekanism, eventuellt liknande Europeiska monetära systemet, mellan den gemensamma europeiska valutan och de av medlemsstaternas valutor som inte deltar i tredje etappen av EMU, skulle bekräfta Europeiska unionens beslutsamhet; mekanismen skulle fungera som ett stöd för ansatsen att säkra alla medlemsstaters fulla deltagande,

18. bekräftar att det omgående kommer att utföra sina uppgifter att välja ordförande, vice ordförande och övriga styrelseledamöter till Europeiska centralbanken,

19. anmodar rådet att stödja EMI:s grundläggande arbete för tredje etappens början genom att fatta beslut i god tid,

20. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, EMI, cheferna för de nationella centralbankerna samt medlemsstaternas regeringar och parlament.