Inom ramen för kommissionens handlingsplan för att förenkla och förbättra lagstiftningsmiljön har medlemsstaterna uppmanats att lämna konsekvensanalyser (eller slutsatserna av dem) tillsammans med de anmälda utkasten till tekniska föreskrifter enligt direktivet om insyn på den inre marknaden, om sådana analyser gjorts internt. Genomförandet av dessa konsekvensanalyser uppmuntrar medlemsstaterna att i förväg reflektera över vilket instrument som bör användas, och möjliggör för kommissionen att bättre kontrollera om de åtgärder som föreslås är nödvändiga och proportionerliga. Under rapporteringsperioden lämnade medlemsstaterna in konsekvensanalyser för 356 anmälningar (nästan 25 % av det totala antalet anmälningar). Det innebär en liten ökning jämfört med de föregående två åren, då medlemsstaterna lämnade in 314 konsekvensanalyser för 1 439 anmälningar (ca 22 % av det totala antalet anmälningar).

Antalet anmälningar varierar stort mellan medlemsstaterna, där vissa medlemsstater i genomsnitt gör fler än 50 anmälningar per år och andra gör färre än 10 anmälningar per år. Oavsett om denna stora skillnad delvis kan förklaras av varierande statlig organisation (t.ex. förekomsten av regionala eller lokala myndigheter med föreskrivande befogenheter), bristande medvetenhet eller högre/lägre grad av regleringsverksamhet så skapar den farhågor om att vissa medlemsstater inte helt uppfyller anmälningsskyldigheten. Den kan också förklaras av att vissa av de nationella regleringsmyndigheterna inte tar hänsyn till anmälningsförfarandet i direktivet om insyn på den inre marknaden, i synnerhet frysningsperioden på tre månader, i sin planering av regleringsbesluten.

Från 2014 till 2015 mottog kommissionen 1 382 anmälningar (655 under 2014, 727 under 2015). Det utgör en liten minskning jämfört med de två föregående åren (1 484 anmälningar).

Alla kommentarer som lämnas in via denna nya mekanism vidarebefordras omedelbart till kommissionens behöriga avdelningar, vilket förbättrar effektiviteten i kommentarsförfarandet. Den som lämnar kommentarer får samtidigt ett automatiskt mottagningsbevis i form av en bekräftelse på att kommentarerna mottagits som skickas via e-post.

Som ett led i det kontinuerliga arbetet mot förbättrad insyn och effektivitet tog kommissionen under 2015 fram en ny funktion på webbplatsen TRIS (Technical Regulation Information System). Den nya funktionen infördes i juni 2016 och innebär att alla som använder webbplatsen TRIS kan lämna kommentarer på alla anmälningar under den frysningsperiod som föreskrivs i artikel 6 i direktivet om insyn på den inre marknaden.

·Under perioden 2014–2015 anmälde medlemsstaterna 266 (133 under 2014 och 133 under 2015) utkast till tekniska föreskrifter inom jordbruks-, fiskeri- och livsmedelssektorerna. Dessa utkast handlade bland annat om material som kommer i kontakt med livsmedel, energidrycker, transfetter i livsmedel, vin och spritdrycker, kvalitetsmärkning av livsmedel, djurs välbefinnande samt saluföring av pälsvaror.

· Under 2014–2015 anmälde medlemsstaterna 303 (151 under 2014 och 152 under 2015) utkast till tekniska föreskrifter inom byggområdet. Dessa utkast avsåg alla typer av byggprodukter, bland annat brokonstruktioner och betongvägar, taktäckning för byggnader med sluttande tak, brandbekämpnings- och räddningsutrustning, värmeisolering, syntetiska fyllnadsmaterial, betongkonstruktioner, elektriska installationer på och i betongkonstruktioner, metallmaterial i kontakt med dricksvatten.

Liksom under den föregående rapporteringsperioden hade byggnadssektorn det största antalet anmälningar under denna rapporteringsperiod. Många åtgärder handlade om energieffektivitet i byggnader och betongkonstruktioner, vägbeläggning och material samt brandsäkerhet i byggnader.

· Inom miljösektorn undersökte kommissionen 86 utkast till föreskrifter (42 under 2014 och 44 under 2015). Vissa anmälda utkast rörde förpackningsavfall och innebar problem med förenligheten med både harmoniserad EU-lagstiftning, särskilt direktiv 94/62/EG om förpackningar och förpackningsavfall (till exempel när det gäller kraven på förbud mot tunna plastbärkassar), och artiklarna 34–36 i EUF-fördraget, i fråga om icke-harmoniserade aspekter (t.ex. när det gäller klausulen om ömsesidigt erkännande eller nationella standarder för användning av engångsplastpåsar eller engångskoppar, engångsglas och engångstallrikar av plast).

· Inom den kemiska sektorn mottog kommissionen 69 anmälningar (33 under 2014 och 36 under 2015). Merparten av anmälningarna rörde biocidprodukter, gödningsmedel, växtskyddsmedel och produkter som omfattas av tillämpningsområdet för Reach, och undersöktes i huvudsak enligt förordning (EG) nr 1907/2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) , förordningen om biocidprodukter och förordning (EG) nr 1107/2009 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden .

· Inom den metrologiska sektorn gjordes 67 anmälningar (37 under 2014 och 30 under 2015). Dessa utkast handlade om olika typer av mätinstrument, såsom gas-, el- och värmemätare samt taxametrar och refraktometrar, och föreskrev särskilda krav som dessa instrument måste uppfylla. Anmälningarna om gas-, el- och värmemätare samt taxametrar analyserades huvudsakligen enligt direktiv 2004/22/EG om mätinstrument. Det nya var projekt för system med smarta mätare, som också omfattas av direktiv 2004/22/EG och är ganska komplexa, eftersom det krävs att man kombinerar maskinteknik med IT och kommunikation, skydd av personuppgifter och säkerhetsaspekter.

· Inom sektorn för informationssamhällets tjänster gjordes 69 anmälningar (25 under 2014 och 44 under 2015). Flera anmälningar gjordes på området för hasardspel, medan andra gällde bland annat upphovsrätten i den digitala miljön, audiovisuella medietjänster på begäran, elektronisk handel, elektroniska signaturer och andra betrodda tjänster.

Felaktig tillämpning av undantagen i förordningarna om livsmedelshygien

Flera potentiella överträdelser har också konstaterats i samband med de anmälande medlemsstaternas genomförande av de undantag och flexibilitetsklausuler som finns i de tre förordningarna (t.ex. artikel 1.3 och 1.5 samt artikel 10.3 i förordning (EG) nr 853/2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung). Medlemsstaterna har felaktigt genomfört eller gått längre än vad som är tillåtet enligt dessa undantag.

Omotiverade hinder som rör informationssamhällets tjänster

På området för informationssamhällets tjänster identifierades återkommande problem i anmälda utkast om hasardspel. Dessa ledde till utfärdandet av 14 detaljerade utlåtanden (6 under 2014 och 8 under 2015). De huvudsakliga skälen för utlåtandena gällde oberättigade eller oproportionerliga begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster och etableringsfriheten enligt artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget. Exempelvis har kommissionen framfört synpunkter när det gäller villkoren för att bevilja monopol och licenser för spelaktörer, etableringskraven för tjänsteleverantören eller dess IKT-infrastruktur i en viss medlemsstat, eller när det gäller blockering av webbplatser.

Andra återkommande frågor i de detaljerade utlåtandena om hasardspel rörde efterlevnaden av dataskyddsdirektivet 95/46/EG, restriktioner för den fria rörligheten för varor (artiklarna 34–36 I EUF-fördraget) och överträdelse av produktrelaterad sekundärlagstiftning såsom förordning (EG) nr 765/2008 om saluföring av produkter, ackreditering och marknadskontroll, maskindirektivet 2006/42/EG, direktiv 1999/5/EG om radioutrustning och teleterminalutrustning, direktiv 2014/30/EU om elektromagnetisk kompatibilitet och lågspänningsdirektivet 2014/35/EU. Kommissionen uttryckte till exempel farhågor beträffande krav på CE-märkning, bedömningar gjorda av organ för bedömning av överensstämmelse och icke-erkännande av utländska organ för bedömning av överensstämmelse.

Standarder – göra dem obligatoriska, kräva kompletterande provningsmetoder

En annan återkommande fråga är en praxis där man i den nationella lagstiftningen försöker göra frivilliga europeiska harmoniserade standarder obligatoriska genom att föra in dem i den nationella lagstiftningen.

I detta sammanhang är enligt direktiven enligt den nya metoden endast väsentliga krav som anges i harmoniseringsdirektiven obligatoriska. Europeiska harmoniserade standarder är ett av sätten för att garantera presumtionen om överensstämmelse med de obligatoriska väsentliga kraven och de bör därför vara frivilliga.

Denna praxis i medlemsstaterna skulle medföra handelshinder på den inre marknaden, eftersom produkter som uppfyller de väsentliga kraven i direktiven enligt den nya metoden men som inte överensstämmer med de europeiska harmoniserade standarderna inte fritt skulle kunna omsättas i den aktuella medlemsstaten.

Vissa medlemsstater har dessutom försökt att utveckla och kräva kompletterande (icke-standardiserade) provningsmetoder utöver de som föreskrivs genom harmoniserade standarder trots att medlemsstaterna inte kan ålägga nationella metoder mot bakgrund av domstolens rättspraxis och primär och sekundär unionslagstiftning. Nationella (även frivilliga) förfaranden som är knutna till kontroll/provning av egenskaper som inte harmoniseras i de harmoniserade standarderna är därför inte tillåtna.

Samtliga ovannämnda återkommande metoder har diskuterats med medlemsstaterna inom ramen för den ständiga kommittén för tekniska föreskrifter, som sammanträder två gånger per år. Dessa återkommande metoder kommer även att behandlas inom ramen för bilaterala möten om efterlevnad med medlemsstaterna.

► Reaktioner

Direktivet om insyn på den inre marknaden möjliggör att ett formellt och strukturerat informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen samt mellan medlemsstaterna sinsemellan kan äga rum vid bedömningen av anmälda utkast. Intensiteten i informationsutbytet framgår av det stora antal reaktioner på anmälningarna som kommissionen och medlemsstaterna har skickat och av svaren från de anmälande medlemsstaterna och de efterföljande utbytena av meddelanden. Tack vare informationsutbytet får medlemsstaterna också möjlighet att fastställa i vilken utsträckning de anmälda utkasten är förenliga med unionslagstiftningen. Vid behov ska kommissionen även ha möten på expertnivå med företrädare för medlemsstaterna för att klargöra kvarstående frågor. Kommissionen kan också begära att medlemsstaterna lämnar kompletterande information för att klargöra omfattningen av de tekniska föreskrifter som anmälts.

Intensiteten i denna dialog framgår av tabellen nedan, som visar antalet anmälningar per medlemsstat för varje år under den undersökta perioden och de kommentarer och detaljerade utlåtanden som kommissionen utfärdat för anmälningarna.

Medlemsstater 2014 2015 Anmälningar Kommentarer D.u. Anmälningar Kommentarer D.u. Österrike 38 10 2 43 14 1 Belgien 20 3 2 20 1 2 Bulgarien 6 0 1 13 1 4 Kroatien 10 2 1 4 2 0 Cypern 14 5 2 3 1 0 Tjeckien 26 4 0 37 11 6 Danmark 29 6 3 39 5 4 Estland 18 9 0 17 3 2 Finland 34 2 1 37 13 2 Frankrike 49 15 5 69 8 15 Tyskland 50 6 5 61 7 4 Grekland 7 3 0 8 3 3 Ungern 24 10 5 22 5 3 Irland 6 2 1 2 0 1 Italien 29 7 4 20 2 4 Lettland 15 2 2 21 3 2 Litauen 4 3 7 8 1 9 Luxemburg 2 0 0 1 0 0 Malta 5 3 1 1 1 0 Nederländerna 59 11 0 44 5 2 Polen 25 3 3 36 8 2 Portugal 7 4 2 22 4 3 Rumänien 24 11 3 17 9 2 Slovakien 23 7 2 35 9 2 Slovenien 8 1 2 6 1 1 Spanien 21 9 3 30 8 4 Sverige 38 6 1 32 6 0 Förenade kungariket 64 9 4 79 10 4 Totalt 655 153 62 727 141 82

Under den undersökta perioden utfärdade kommissionen 141 detaljerade utlåtanden (60 från 2014 och 81 från 2015), vilket motsvarar 10,2 % av det totala antalet utkast som anmälts av medlemsstaterna under rapporteringsperioden. Denna siffra visar en minskning med 10 % när det gäller antalet detaljerade utlåtanden från kommissionen jämfört med de två föregående åren. Medlemsstaterna å sin sida utfärdade 131 detaljerade utlåtanden (64 från 2014 och 67 från 2015), vilket motsvarar en minskning jämfört med de två föregående åren (157 detaljerade utlåtanden). Av de 589 kommentarer som utfärdades under rapporteringsperioden (634 hade utfärdats under de två föregående åren) utfärdades 352 av kommissionen (161 under 2014 och 191 under 2015) och 237 av medlemsstaterna (112 under 2014 och 125 avseende anmälningar från 2015) (se bilagorna 2.4 och 2.6).

Tabellen nedan visar antal reaktioner (kommentarer och detaljerade utlåtandena) som utfärdats av varje medlemsstat under rapporteringsperioden. Siffrorna i tabellen ger vissa indikationer om medlemsstaternas medverkan i den dialog som anmälningarna leder till och om de specifika intressena hos vissa medlemsstater vars reaktioner är mer koncentrerade till vissa sektorer. Frankrike, Förenade kungariket, Italien, Polen, Spanien, Tyskland och Österrike hör till de mest aktiva medlemsstaterna. En analys av reaktionerna per medlemsstat och per sektor visar på ett särskilt intresse i Frankrike, Italien, Slovakien, Spanien och Österrike för jordbruk, fiske och livsmedel, medan telekomsektorn dominerar i Tyskland och mekaniksektorn gör det i Polen. I Malta är reaktionerna flest när det gäller hem- och fritidsutrustning (detta är främst kopplat till spelautomater).