SV    SV  
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 16.7.2012  
SWD(2012) 193 final 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
RÅDETS BESLUT 
om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska 
unionen 
{COM(2012) 362 final} 
{SWD(2012) 194 final}  
 
SV 2   SV ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN 
Följedokument till 
RÅDETS BESLUT 
om associering av de utomeuropeiska lä nderna och territorierna med Europeiska 
unionen 
1. P ROBLEMFORMULERING  
Genom fjärde delen i fördraget om Europeis ka unionens funktionssätt (nedan kallat EUF-
fördraget ) associeras de utomeuropeiska lände rna och territorierna (nedan kallade ULT) med 
Europeiska unionen. Enligt artikel 198 i EUF-fördraget är syft et med associeringen att främja 
den ekonomiska och sociala utvecklingen i ULT och att upprätta nära ekonomiska 
förbindelser mellan dem och unionen som helhet . Det framhålls också att associeringen i 
första hand ska främja ULT-invånarnas intr essen för att på så sätt föra dem mot den 
ekonomiska, sociala och kulturella ut veckling som de eftersträvar.  
Sedan 1958 har bestämmelser om de närmare riktlinjerna för och förfarandet vid denna 
associering fastställts av Eur opeiska unionens råd genom en rad associeringsbeslut för dessa 
länder och territorier (ULT-beslut ). Det aktuella ULT-beslutet1 upphör att gälla den 31 
december 2013. Översynen av detta beslut som genomförts inom ramen för EUF-fördraget 
pågår och bör leda till ett lags tiftningsförslag till et t nytt ULT-beslut, som väntas träda i kraft 
den 1 januari 2014. Detta förslag kommer att bygga på en heltäckande översyn inom ramen för denna konsekvensbedömning där Europeiska  kommissionen, ULT, EU:s medlemsstater 
och övriga berörda parter delt agit. I linje med rådets sl utsatser 17801/ 2009 av den 22 
december 2009 om EU:s förbindelser med U LT bör förslaget syfta till att förnya 
associeringen och fokusera samarbetet kring prio riteringar som av samtliga parter anses vara 
av gemensamt intresse.  
I förslaget till beslut kommer i enlighet med arti kel 203 i EUF-fördraget bestämmelser om de 
närmare riktlinjerna och förfarandet för samtliga ULT:s associering med EU att fastställas, oberoende av de enskilda ländernas och terr itoriernas välfärdsnivå eller andra särdrag. I 
beslutet fastställs den rättsliga ramen, den allmänna ramen för associeringen och de möjliga områdena för samarbete mellan EU och ULT, den handelsordning som ska styra 
handelsutbyte och samarbete på detta område oc h de olika finansiell a instrument som ULT 
kan omfattas av (elfte EUF och de horisontella programmen). Denna homogena ram kommer, när det gäller EU:s finansiella stöd, att utfo rmas mer i detalj vid programplaneringen med 
varje enskilt ULT som omfattas av stöd, för att kartlägga de samarbetsområden där EU-stödet 
skulle ha störst verkan för att uppfylla måle n med associeringen. I detta avseende kommer 
                                                
 
1 Rådets beslut 2001/822/EG av den 27 november 2001 om associering av de utomeuropeiska länderna 
och territorierna med Europeiska gemenskapen (EGT L 314, 30.11.2001, s. 1), ändrat genom beslut 
2007/249/EG (EUT L 109. 26.4.2007, s. 33). 
 
SV 3   SV man särskilt att beakta den särskilda ekonomiska , sociala och miljömässiga situationen för det 
berörda ULT och behoven på dessa områden.  
Förslaget till rådets beslut ingår i Eur opeiska kommissionens arbetsprogram för 2012. 
Sedan det nu gällande ULT-beslutet antogs 2001 ha r förhållandena för ULT ändrats väsentligt 
både regionalt och internationellt. Nya po litiska prioriteringar ha r vuxit fram både på 
europeisk och internationell nivå, (t.ex. miljö, klimatförändringar, hållbar förvaltning av naturresurserna) och de globala  handelsmönstren har förändrats . Kommissionen har lagt fram 
förslag till en strategi
2 som fokuserar på tre pr ioriteringar: smart tillväx t, hållbar tillväxt och 
tillväxt för alla – som ett svar på den ekonomiska och finansiella krisen. 
ULT å sin sida står fortfarande inför ekonomiska  och sociala problem oc h/eller kämpar för att 
skapa en hållbar grund för sina ekonomier. De står inför flera svåri gheter som hänger samman 
med den känsliga miljö där de befinner sig oc h behovet av att säkra den miljöpelaren för 
hållbar utveckling..  
En rad frågor av allmän karaktär har identifierats genom offentliga samråd, t.ex. 
förskjutningen av fokus i utvecklingssama rbetet från fattigdomsm inskning till större 
ömsesidighet i förbindelserna. Denna förändring skulle kunna göra att a ssocieringen blir en 
respons på de verkliga förhålla ndena ute på fältet och sörja för att ULT:s särdrag, mångfald 
och sårbarhet erkänns, liksom deras betydels e för den biologiska mångfalden. En sådan 
förändring skulle också bli ett uttryck för att ULT:s huvudproblem inte är fattigdomen i sig. 
Den viktigaste frågan som man måste ta itu med är att skapa hållbar  utveckling för ULT:s 
ekonomier och samhällen genom att öka deras konkurrenskraft, minska deras sårbarhet och 
samarbeta med deras grannländer och integr era dem i den regionala  och/eller globala 
ekonomin. 
De bakomliggande orsakerna till pr oblemet kan sammanfattas som följer: 
(1) ULT har problem med att övervinna problem som beror på rent fysiska förhållanden 
(insulära, små, avlägset belägna och med exklusiva ekonomiska zoner av varierande 
storlek). 
(2) De lyckas inte mildra den stora utsatth et som beror på geografiska förhållanden 
(belägna i områden med cykloner och jordbävningar, utsatta för klimatförändringarnas effekter som ble kning av korallreven och den stigande 
havsnivån, och i hög grad beroende av dyr a transportkostnader för importen av 
fossila bränslen). 
(3) De har problem med att öka den låga administ rativa kapaciteten på grund av att de är 
så små, och har därför svårigheter att ut arbeta och genomföra politiska instrument 
och att utveckla infrastrukturer. 
(4) De lyckas inte utveckla sina mikroekonomier  som utmärks av strukturella svagheter, 
t.ex. en liten odiversifierad produktionsbas och export som är koncentrerad till några 
få sektorer
3. 
                                                 
2 Meddelandet KOM(2010) 2020 slutlig av den 3 mars 2010 Europa 2020 – En strategi för smart och 
hållbar utveckling för alla . 
3 Se bilaga 12 för en mer ingående analys av ULT:s ekonomiska profiler. 
 
SV 4   SV (5) Deras handelsförmåner i förbindelserna me d EU håller på att urholkas och de möter 
ökad konkurrens för sin export till tredjelä nders marknader på grund av att deras 
handelspartner (EU, Förenta staterna och Kanada) som är viktiga exportmarknader 
för vissa ULT ingår allt flera frihandelsavtal. 
(6) De kan ibland inte omfattas av initiativ eller avtal som ingåtts av EU och/eller 
medlemsstaterna som syftar till att tackla politiska prioriteringa r på europeisk eller 
internationell nivå som vuxit fram under de senaste tio åren, t.e x. konsekvenserna av 
klimatförändringarna för tredje parter, vilket gör det svårare för ULT att ansluta sig 
till mekanismer för insatser. 
2. S UBSIDIARITETSANALYS  
EU:s rätt att agera när det gäller förbindelser na mellan EU och ULT härrör främst från del 
fyra i EUF-fördraget. Syftet med associer ingen mellan EU och ULT, dvs. ekonomisk och 
social utveckling och nära ekonomiska band me llan ULT och EU som helhet, kan inte uppnås 
genom åtgärder på medlemsstatsnivå. Dessutom kan medlemsstaterna inte  agera när det gäller 
handelsordningen med ULT eftersom den geme nsamma handelspolitiken  faller under EU:s 
exklusiva behörighet (femte delen avdelning II i EUF-fördraget). Enligt artikel 206 ska EU:s 
politik bidra till en harmonisk utveckling av  världshandeln, en gradvis avveckling av 
restriktionerna i den internati onella handeln och i utländska direktinvesteringar samt en 
sänkning av tullmurarna och andra åtgärd er. Bestämmelserna för de förmånliga 
handelsförbindelserna mellan EU och ULT regleras  genom de principer som fastställs i femte 
delen avdelning II i EUF-fördra get om EU:s handelspolitik. 
I enlighet med artikel 203 i EUF-fördraget ska Europeiska unionens rå d anta bestämmelser 
om de närmare riktlinjerna för och förfara ndet vid ULT:s associering med unionen. Dessa 
omfattar handel och handelsrelaterade frågor , tullordningar, folkhälsan, den allmänna 
säkerheten och den allmänna or dningen samt fri rörlighet för arbetstagare i alla ULT och 
medlemsstater. Detta förväntas vara förenligt me d de principer som fastställs i EUF-fördraget 
om definitionen och genomförandet av EU:s politik och verksamhet, bland annat rörande miljö och jämställdhet (EUF-fördraget första delen). 
Inför de alltmer komplexa problemen kommer inge n av EU:s interna prioriteringar – säkerhet, 
smart och hållbar tillväxt för alla, nya arbetstillfällen, klimatförändring, tillgång till energi, resurseffektivitet, bl.a. skydd av  den biologiska mångfalden, förv altning av vattenresurser och 
avfall, hälsa och pandemier samt utbildni ng – att kunna uppnås isoler at från den övriga 
världen. 
Med sina 27 medlemsstater som agerar för en  gemensam politik och gemensamma strategier 
är det endast EU som har den kritiska massa som krävs för att bemöta globala utmaningar, 
som t.ex. klimatförändringarna. Enskilda medl emsstaters ageranden ka n bli begränsade och 
splittrade. Denna kritiska massa gör även att EU  hamnar i en bättre position när det gäller att 
föra politisk dialog med ULT-partnerregeringar. 
Genom sina yttre åtgärder verkar EU för att främja sina normer och dela med sig av sin 
expertis. ULT kan komma att bli strategiska ut poster för EU världen över. En anpassning av 
lagstiftning och normer i ULT till EU-nivå skulle kunna leda till att de olika ULT får ett ökat 
inflytande i dessa regioner, vilket  i sin tur leder ger en motsvarande ökning av EU:s inflytande  
 
SV 5   SV 3. MÅ LEN FÖR EU- INITIATIVET  
På grundval av artiklarna 198 och 199 i EUF-fördraget är de allmänna målen för 
associeringen att  
– Främja ULT:s ekonomiska och sociala utveckling. 
– Upprätta nära ekonomiska förbindelser mellan ULT och unionen som helhet. 
– I första hand främja ULT-invånarnas intressen och välstånd för att på så sätt föra 
dem mot den ekonomiska, sociala och kultu rella utveckling som de eftersträvar. 
– Möjliggöra för ULT att omfattas av samma  behandling när det gäller handel som 
medlemsstaterna beviljar varandra.  
– Främja definitionen och genomförandet av miljöpolitik i ULT som en av de tre 
pelarna för hållbar utveckling (tillsamma ns med ekonomisk och social utveckling). 
Under de olika samråd och externa unders ökningar som genomförts har ett tydligt 
samförstånd vuxit fram bland berörda parter, externa bedömare och politiker om att associeringens syfte och mål, såsom de faststä lls i artiklarna 198 och 199 i EUF-fördraget, bör 
omsättas i de mål som kommissionen har fastställt som avgörande för associeringen och som godkänts av rådet
4. De särskilda målen för nästa ram för associeringen bör därför vara 
följande: 
– Bidra till att främja EU:s värder ingar och normer i hela världen. 
– Införa mer ömsesidighet i förbindelser na mellan EU och ULT med utgångspunkt i 
gemensamma intressen. 
– Främja ULT:s konkurrenskraft. 
– Stärka ULT:s återhämtningsförmåga och mi nska ULT:s sårbarhet ekonomiskt och 
miljömässigt. 
– Främja samarbete mellan ULT och tredje parter. 
– Integrera EU:s politiska prioriteringar. 
– Beakta förändringar i de globala handelsm önstren och EU:s handelsavtal med tredje 
parter. 
4. A LTERNATIV  
4.1. Bortvalda alternativ 
4.1.1. Inga EU- åtgärder  
Alternativet ”Inga EU-åtgärder” bedöms inte  i denna konsekvensbedömningsrapport eftersom 
fjärde delen i EUF-fördraget i sig in nebär en skyldighet för EU att agera.  
                                                 
4 KOM(2009) 623 och rådets slutsatser 17801/09. 
 
SV 6   SV 4.1.2. Två separata rådsbeslut:  ett om handelsordningen och ett om samarbete för hållbar 
utveckling   
Detta alternativ valdes bort eftersom det skulle försvaga möjligheten att fastställa en 
övergripande ram för samtliga ULT. Dessutom skulle det snarare öka lagstiftningsbördan för EU-institutionerna och begränsa EU –ULT-partnerskapets synlighet.  
4.2. Alternativ 1: Ingen förändring. Det nu varande ULT-beslutet förlängs utan 
några ändringar. 
Alternativ 1 innebär att strukt uren och innehållet i det nu gä llande ULT-beslutet bibehålls 
under perioden 2014–2020.  
4.3. Alternativ 2: Modernisering av UL T-beslutet och anpassning till EU:s 
strategiska ram 
Alternativ 2 innebär att ULT-besl utet moderniseras och anpassas till unionens strategiska ram. 
Dess mål och principer skulle revideras med hänsyn tagen till EU-rådets politiska riktlinjer, de önskemål som ULT och deras medlemsstater ge tt uttryck för vid olika tillfällen samt de 
externa studiernas resultat. 
Detta alternativ innebär att samarbetet mellan EU och ULT särskilt inriktas på gemensamma 
intressen som berörda parter efterlyst och som framhållits  som en rekommendation i de 
externa undersökningarna, t.ex. klimatförä ndringen, bevarandet av den biologiska 
mångfalden, forskning och innovation, och göra det möjligt att ta hänsyn til l de internationella 
politiska prioriteringar som vuxit fram under de senaste tio åren och som överensstämmer 
med Europa 2020-agendan. Dessutom skulle asso cieringen mellan EU och ULT enligt detta 
alternativ bidra till att främja EU:s intresse n och värderingar, med tanke på ULT:s roll som 
utposter för EU i sina regioner. 
Enligt alternativ 2 skulle handelsordningen även  i fortsättningen ge ULT tull- och kvotfritt 
tillträde till EU-marknaden. Nya bestämmelser skulle dessutom ge ULT bättre villkor för 
tillträdet till EU-marknaden genom en översyn av reglerna om förmånsursprung
5. Dessutom 
bör enligt alternativ 2 ordningarna för handel med tjänster och etablering ses över och ULT 
beviljas behandling som mest gynnad nation, i de fall där de för närvar ande endast omfattas 
av behandling som tredje land (dvs. Allm änna tjänstehandelsavtalet – Gats).  
Slutligen innebär detta alternativ att nya be stämmelser införs som skulle sörja för att 
handelsförmånerna förvaltas på rätt sätt och att ULT:s, medlemsstaternas respektive EU:s 
ansvar när det gäller administrativ a fel och bedrägeri klargjordes. 
4.4. Alternativ 3: Ingående av fl era olika partnerskapsavtal 
Alternativ 3 ger en diversifiering av förbindels erna mellan EU och ULT. Två olika strategier 
skulle användas på området handel och ekonomis kt samarbete. Detta innebär att vissa ULT 
tas med i andra bilaterala handelsarra ngemang som EU ingått, dvs. ekonomiska 
                                                 
5 (t.ex. genom att nationalitetskravet på besättningarna på fiskefartyg utanför territorialvattnen tas bort 
och nya eller tydligare definitioner av varor som i sin helhet framställts i ett visst land och minsta bearbetning och behandling införs, uppluckrade administrativa krav på bevisning för direkt transport av 
ULT-varor mellan ULT-territorier och EU, nya möjli gheter till kumulation, flexiblare förfaranden för 
undantag från ursprungsreglerna med en giltighets period som fastställs från fall till fall osv.). 
 
SV 7   SV partnerskapsavtal och frihandelsavtal, i de fa ll detta är lämpligt och möjligt. För övriga ULT 
skulle det inom ramen för associeringen upprättas en ULT-handelsordning motsvarande alternativ 1 eller 2. Denna ordni ng täcker visserligen inte ha ndel och ekonomiskt samarbetet 
med de ULT som ingår i ett annat handelsarra ngemang, men skulle kunn a omfatta samarbetet 
med alla ULT inom alla övriga områden. En a nnan lösning vore att låta allt samarbete med 
ULT som omfattas av ett ekonomiskt partnerskap eller ett frihandelsavta l ske inom ramen för 
dessa avtal. Detta innebär att ekonomiskt bi stånd även skulle tillhandahållas utanför 
associeringen. 
5. K
ONSEKVENSBEDÖMNING  
5.1. Bedömning av alternativ 1 
5.1.1. Sociala och ekonomiska konsekvenser Försämrat tillträde till EU-marknaden för ULT: alla handelsrelaterade konsekvenser kommer 
att härröra från den ökade konkurrens som ULT risk erar att utsättas för på EU-marknaden till 
följd av att tredjeländer som är EU:s partner får bättre marknadstillträde för sina varor och 
tjänster (t.ex. genom ett frihandelsavtal eller ett multilateralt avtal). Om ULT förlorar i 
konkurrenskraft kan detta få till följd att de ekonomiska banden mellan EU och ULT 
försvagas. Alternativ 1 kan också innebära att handelsreglerna inte ger tillräckliga incitament 
att skapa nära ekonomiska förbindelser med EU  för de ULT som för närvarande inte har 
sådana. Det är därför osannolikt att handelsregler na inom ramen för alternativ 1 skulle främja 
en ekonomisk diversifiering i ULT. Den regionala  integrationen av UL T skulle undergrävas, 
eftersom ursprungsreglerna inte skulle ge ULT bättre möjligheter att skaffa insatsvaror från 
sina grannländer och på så sätt öka handeln med dem. 
5.1.2. Miljökonsekvenser 
Om den nuvarande situationen bibehålls skulle associeringen mellan EU och ULT inte leda 
till ökade positiva effekter för miljön i ULT. Om miljö- och klimatfrågor inte erkänns som en angelägenhet av gemensamt intresse för EU  och ULT undergrävs framstegen på dessa 
områden, där endast några få ULT ha r beslutat att samarbeta med EU.  
Alternativ 1 skulle inte heller göra det möjligt fö r EU att främja sin politiska agenda och sina 
internationella åtaganden
6 när det gäller biologisk mångfal d, grön energi, klimatförändring 
och katastrofriskreducering i ULT, och ULT skulle  inte bidra till att fr ämja EU:s värderingar 
och normer på dessa områden i hela världen. 
5.1.3. Administrativa konsekvenser 
Detta alternativ skulle inte påverka den administrativa bördan för vare sig EU eller ULT. 
Programplaneringscykeln och den rättsliga ramen skulle förbli oförändrade. I detta alternativ 
skulle det vara svårt att ta hä nsyn till de krav och rekommend ationer som externa utvärderare 
har framfört när det gäller att främja samarb ete mellan ULT och deras grannländer, t.ex. en 
bättre samordning av de finansie lla instrument som står till förfogande för ULT, länderna i 
Afrika, Västindien och Stillahavsområdet ( AVS) respektive EU:s yttersta randområden 
                                                 
6 Meddelande KOM(2010) 2020 slutlig av den 3 mars 2010 Europa 2020 – En strategi för smart och 
hållbar tillväxt för alla  och meddelande KOM(2011) 500 slutlig av den 29 juni 2011 En budget för 
Europa 2020 . 
 
SV 8   SV (Europeiska regionala utvecklingsfonden, ERUF). Alternativ 1 skulle inte heller möjliggöra 
en anpassning av regler och förfaranden för programplaneringen av EU:s ekonomiska bistånd. 
5.2. Bedömning av alternativ 2 
5.2.1. Sociala och ekonomiska konsekvenser Alternativ 2 kommer troligen att leda till  positiva och ekonomiska verkningar på ULT, 
eftersom marknadstillträdet för varor från U LT förbättras, EU erbjuder ökade möjligheter för 
tillhandahållare av tjänster och investerare från ULT, och möjligheter till mer målinriktade 
insatser för kapacitetsuppbyggnad. Alternativ 2 innehåller såle des en potential för större 
ekonomisk diversifiering och skapande av arbe tstillfällen i sektorer såsom förnybar energi, 
förvaltning av ekosystem, innovation osv. De ändringar som föreslås  i ursprungsreglerna 
kommer sannolikt att leda till att ULT anvä nder de exportmöjligheter som erbjuds genom 
ULT-handelsordningen på ett mer effektivt sätt.  
Om villkoren förenklas och mjukas upp och öppenheten och samstämmigheten med 
handelspartnernas ursprungsregler stärks kommer detta troligen att leda till ökad effektivitet, ökad dragningskraft och rättslig säkerhet för investeringar i ekonomiska sektorer som är 
beroende av förmånstillträde till marknaden och att minska den administrativa bördan för företag och myndigheter i ULT. En diversifie ring av möjligheterna till kumulation skulle 
möjliggöra bättre inköpsmöjligheter för företag i ULT, vilket kan inverka positivt på deras 
konkurrenskraft och stimulera till upprättande av ekonomiska förbindelser mellan ULT och 
andra tredjeländer.  
Genom tekniskt bistånd och kapacitetsuppbyggnad skulle ULT kunna stödjas i efterlevandet 
av de tekniska, sanitära och fytosanitära best ämmelserna, som utgör de allvarligaste hindren 
för tillträdet för ULT:s export ti ll EU-marknaden. I tjänstesektorn skulle fördelarna för ULT 
vara betydande.  
Till en början skulle öppnandet av EU-marknaderna för ULT:s tillhandahållare av tjänster 
anpassas till EU:s gynnsammaste behandling och därefter alltid automatiskt utökas då EU 
beviljar andra tredjeparter mer gynnsam behandling
7. De tjänstesektorer som har mest att 
vinna på att begränsningarna upphävs är byggnads-,  miljö- och rekreationstjänster, som alla är 
av intresse för ULT. Genom att ytterligare öppn a sina tjänstesektorer för aktörer från ULT 
skulle EU stimulera till en vidareutveckling av nya eller befintliga sektorer genom att erbjuda 
ytterligare möjligheter till export, bland annat för gränsöverskridande  handel genom modern 
kommunikationsteknik. I alterna tiv 2 skulle ULT dessutom ges möjligheter till investeringar 
(etablering) även i andra sektorer än tjänstes ektorerna som i dag inte omfattas av beslutet. 
Detta skulle också bidra till att göra ULT mer lockande för utländska direkta investeringar. Om ULT automatiskt utvidgar den behandling de ger större ekonomier, t.ex. Förenta staterna 
och Kina, till EU skulle detta innebära att a ndan i de särskilda förbi ndelserna mellan EU och 
ULT respekteras och att principen om öm sesidighet omsätts i praktisk handling.  
Inom ramen för en bilateral dialog skulle EU kunna uppmuntra ULT att främja principerna för 
företagens sociala ansvar bland de företag som investerar och bedriver  verksamhet på deras 
territorium. Detta skulle ge positiva verkningar för sociala normer och miljönormer i ULT. 
                                                
 
7 Det vägda genomsnittet för EU:s öppenhet motsvarar faktor 34 för leveranssätt 1, 2 och 3 inom ramen 
för Gats, och faktor 57 (74 för etablering) inom ramen för ett avtal om förmånsbehandling som det 
ekonomiska partnerskapsavtalet med Cariforum. Se tillägg 2 om handel och handelsrelaterade aspekter 
på ULT-beslutet. 
 
SV 9   SV Ett fortsatt, målinriktat och samo rdnat stöd till strategier, kapaci tet, rättsliga och institutionella 
ramar i ULT enligt alternativ 2 skulle trol igen öka EU:s medverkan i ULT:s politik, 
regleringsmodeller och liknande. Detta skulle b li möjligt tack vare de nya bestämmelser om 
samarbete mellan EU och ULT på handels området som ingår i alternativ 2. 
EU-stöd till ULT:s kapacitets uppbyggnad skulle också kunna ges för att utarbeta och/eller 
genomföra politik på det sociala området (t.ex.  avseende arbetslöshet eller yrkesutbildning) 
för att främja deras strategier för ekonomisk tillväxt. 
5.2.2. Miljökonsekvenser 
Om tonvikten läggs på regionala/tematiska anslag kan man bättre rikta in dem på de 
brännande frågor som uppkommit under det sena ste årtiondet och som är av gemensamt 
intresse för alla ULT och för EU. Detta skulle  garantera att ULT:s sä rskilda betingelser när 
det gäller miljö, klimatförändring och biologisk mångfald beaktas på ett mer ändamålsenligt sätt. Ett särskilt anslag till miljö- och klimatfrå gor skulle ligga i linje med EU:s prioriteringar 
på den politiska agendan och främja EU:s värder ingar. Investeringar i en bättre naturmiljö och 
förbättringar av miljökvaliteten skulle dessutom också ge betydande ekonomiska och 
hälsomässiga verkningar. 
5.2.3. Administrativa konsekvenser 
Om EU automatiskt beviljar mest gynnsam be handling i tjänstesektorn innebär detta att 
genomförandet av detta alternativ inte medför  ytterligare belastning på ULT:s begränsade 
administrativa kapacitet, ef tersom långa och komplexa fö rhandlingar då kan undvikas. 
Förslaget om att fastställa det tekniska bist åndet för hela programperioden innebär att man 
kan sörja för en mer samstämmig  kartläggning och därmed en e ffektivare förvaltning av de 
strategier och program som väljs ut för samarbetet. På så sätt kan man garantera 
samstämmighet och utbyte av know-how mellan l okala förvaltningar oc h externa experter.  
Kortare förberedelsetid för de t ekonomiska stödet från EU och snabbare genomförande av 
stödet skulle leda till en ytterligare ut veckling av kapaciteten i ULT när det gäller 
politikutformning och lagstiftning. 
Alternativ 2 förväntas ge positiva effekter oc kså när det gäller tiden för programplaneringen, 
tack vare den föreslagna möjligheten till öve rgripande territoriella utvecklingsplaner och 
övergripande utvecklingsplaner  som ULT och de medlemsstat er till vilka de är knutna 
kommer överens om. Dessa planer tas i så fall i beaktande vid fastställandet av strategierna 
för samarbete mellan ULT och EU. 
5.3. Bedömning av alternativ 3 
5.3.1. Sociala och ekonomiska konsekvenser Konsekvenserna av alternativ 3 skulle bero på  resultatet av förhandlingarna mellan ULT, EU 
och berörda tredjeländer som är pa rtner. Inverkan skul le således variera från en förhandling 
till en annan. Allmänt taget s kulle handelsflödena mellan ULT och tredjeländerna öka inom 
ramen för detta alternativ. Å andra sidan skulle ULT:s i ndustri kunna utsättas för ökad 
konkurrens på hemmamarknaderna i ULT, eftersom billigare importerade varor skulle kunna bli tillgängliga. Konsumenterna skulle vinna på denna utveckling. Även förädlingsindustrin 
skulle erhålla fördelar av detta: genom att an vända billigare produkter som insatsvaror skulle 
den kunna sänka sina kostnader och bli mer konkurrenskraftig. De kä nsligaste produkterna 
 
SV 10   SV skulle kunna undantas från liberaliseringen. Tullinkomsterna skulle kunna sjunka och ULT 
måste då utveckla alternativa inkomstkällor so m är mindre beroende av handeln med varor. 
Detta alternativ skulle därför kunna få allvarliga verkningar fö r de offentliga utgifterna i ULT. 
De sociala och ekonomiska konsekvenserna av a tt eventuellt ta med ULT i Stillahavsregionen 
i ett ekonomiskt partnerskapsav tal skulle kunna stimulera utvecklingen av förädlingsindustri 
(för t.ex. tonfisk eller annan fisk), som skulle  kunna dra till sig mer utländska investeringar, 
på andra parters bekostnad. Det skulle också kunna  leda till en vertikal integration av olika 
industrier. EU:s förädlingsindustri skulle kunna  dra nytta av denna utveckling om den leder 
till ett kontinuerligt flöde av dessa produkt er till EU. EU-industrin skulle också kunna 
påverkas negativt av den kraftigare konkurrens som den utsätts för. I det mest negativa 
scenariot skulle detta kunna leda  till förlust av arbetstillfälle n och nedlagd verksamhet i vissa 
medlemsstater.  
Om ULT öppnar sina marknader för tjänster och et ablering från grannländernas sida kan de 
eventuellt dra till sig mer utländska direkta i nvesteringar och tillfälliga tjänsteleverantörer 
samt öppna marknader för tjänsteleverantörer oc h investerare från ULT. Detta beror dock på 
resultatet av förhandlingarna med tredjeländer och de sektorer som ULT väljer att liberalisera. 
Till följd av ULT:s begränsade förhandlings kapacitet skulle det bli nödvändigt med nära 
samarbete och stöd under förhandlin garna så att man kan undvika en  alltför tidig liberalisering 
av de sektorer där den inhems ka regleringen inte är tillräckligt utvecklad med tanke på 
konsumentskyddet. Om partnerländernas intresse för ULT-marknaderna inte är särskilt stort 
kan det faktum att ULT tas med i EU:s partne rskapsavtal (vilket kan inbegripa multilaterala 
förhandlingar i fråga om tjänster och etablering) innebära att EU av sina  avtalspartner ombeds 
att kompensera för detta i form av ytterligare åtaganden. Detta riskerar att rubba jämvikten i 
överenskommelsen mellan EU och pa rtnerlandet/partnerländerna.  
De ULT som ansluter sig till pa rtnerskapsavtalen skulle kunna få  tillgång till nominellt större 
belopp av handelsrelaterat ekonomiskt bi stånd inom ramen för elfte Europeiska 
utvecklingsfonden, men de skulle inte få någr a garantier för att ti llräckliga ekonomiska 
resurser anslås för deras behov, eftersom de större partnernas oc h utvecklingsländernas 
intressen kan komma att ges företräde. Denna e ffekt kan avvärjas om ULT allierar sig inom 
sin region med AVS-länder, t.e x. Antigua och Barbuda, Fiji, G uyana och Palau, som är små 
östater under utveckling och står in för motsvarande utmaningar som ULT8. Samtidigt som 
ULT erhåller tillgång till dessa medel sku lle de gå miste om andra potentiella 
finansieringskällor som de kunna t utnyttja inom ramen för ULT- beslutet, t.ex. de interna 
övergripande programmen och EU:s budgetposter. Detta skulle vara fallet även för de ULT 
som tas med i eller associeras med andra frihandelsavtal. För dessa skulle förlusten dock inte kompenseras genom tillgång till ytterligare me del inom ramen för de externa program som 
omfattar regionen. 
5.3.2. Miljökonsekvenser 
Med tanke på ULT:s storlek skul le miljökonsekvenserna av att vissa av dem tas med i andra 
handelsavtal troligen vara begränsade och s kulle inte öka de miljökonsekvenser som redan 
konstaterats för dessa avtal. Miljökonsekvenser na av att marknaden öppnas för ett grannland 
skulle också kunna vara högre än om den öppnas  enbart för EU, eftersom konsekvenserna i 
fråga om transport kan förväntas öka oavsett att dessa grannländer va nligen ligger närmare 
ULT än EU. Nettoverkningarna (jämfört med om  situationen bibehåll s och de förbättrade 
                                                
 
8 FN:s förteckning över små östater under utveckling: http://www.un.org/special-rep/ohrlls/sid/list.htm . 
 
SV 11   SV arrangemangen i alternativ 2) s kulle skilja sig beroende på vilk et ULT som berörs, vilket avtal 
som det omfattas av och situationen i ULT i sp ecifika sektorer inför förhandlingarna. För 
dessa ULT som skulle fortsätta att omfattas av handelsordningen enligt ULT-beslutet skulle 
miljökonsekvenserna motsvaras av dem som kons taterats för alternativ 1 och 2. Negativa 
miljökonsekvenser kan lindras genom samarbete med EU i miljöfrågor. 
5.3.3. Administrativa konsekvenser 
Förhandlingen och genomförandet av alternativ 3 skulle vara betungande och komplexa för 
ULT, de medlemsstater till vilka de är knutna , EU:s handelspartner och EU självt. Denna 
process skulle behöva upprepas för varje enski lt handelsavtal som måste ändras för att ta med 
specifika ULT. 
6. J ÄMFÖRELSE AV ALTERNATIVEN  
6.1. Alternativ 1 
Att bibehålla den nuvarande situationen skulle me d rätta kunna anses som ett reellt alternativ 
för den framtida associeringen EU–ULT, efters om de nuvarande ordning arna har konstaterats 
vara gynnsam för den sociala och ekonomiska utv ecklingen i ULT, bland annat tack vare den 
fria tillgång till den stora EU-marknade n och möjlighet till stöd för att utnyttja 
exportmöjligheterna som den innebär. Enligt ex terna studier ansågs samarbetet mellan EU 
och ULT under perioden 1999–2009 ha överensstämt med både målen för associeringen och 
ULT:s politiska prioriteringar, och slutsatsen drogs att inga markanta motsättningar eller 
oförenligheter hade förekommit mellan EU–ULT- samarbetet och den övriga EU-politiken. 
Även om alternativ 1 är samstämmigt med fjär de delen i EUF-fördrage t och ingressen till 
fördraget, uppfyller detta alternativ inte  de gemensamma ambitionerna hos ULT, de 
medlemsstater till vilka de är knutna oc h Europeiska kommissionen att omforma och 
modernisera förbindelserna mellan EU oc h ULT på ömsesidig grund. Snarare än att 
modernisera förbindelserna och införa ett mer ömsesidigt partnerskap där ömsesidiga 
intressen skulle kunna beaktas bättre, skulle det givar/mottagarförhållande som traditionellt 
legat till grund för förbindelserna mellan EU och ULT bibehållas. 
Tillträdet till EU för ULT:s va ror och tjänster skulle omfattas av de befintliga reglerna och 
detta skulle medföra en förlust av marknads tillträde för ULT (till följd av urholkning av 
förmåner). Detta skulle få negativa verkninga r för ULT:s sociala oc h ekonomiska ställning. 
6.2. Alternativ 2 
Alternativ 2 skulle stärka samarbetet mella n EU och ULT på grundval av de gemensamma 
intressen som de berörda parterna faststäl lt under samrådet. Det skulle också främja 
effektivare samarbete genom mer målinriktade och samordnade insatser mellan EU, ULT och 
de medlemsstater till vilka de är knutna. EU s kulle öka sitt stöd till de samarbetsområden som 
prioriteras av ULT (bevarande av de resurser  som ingår i den biologi ska mångfalden och av 
ekosystemtjänster, forskning och innovation). 
I alternativ 2 skulle EU  stöda ULT i insatserna för att lösa känsliga frågor som undergräver en 
hållbar utveckling i ULT, t.ex. klimatförändr ingen, som de inte kan lösa på egen hand. 
Öområden kan inte ensamma utarbeta framgå ngsrika åtgärder för att komma tillrätta med 
sådana utmaningar, utan de måste finna partner och delta i globala lösningar. 
 
SV 12   SV Alternativ 2 skulle ge ULT en moderniserad handelsordning med EU som 1) skulle medföra 
bättre ursprungsregler och 2) när det gäller handel med tjänster och etablering skulle garantera 
en behandling som inte är mindre gynnsam än den som EU ger andra tredjeländer som är partner, vilket inte är fa llet inom den nuvarande ramen. 
Alternativ 2 skulle vara samstämmigt med fj ärde delen i EUF-fördra get och ingressen till 
fördraget. Det skulle också öve rensstämma med riktlinjerna från  Europeiska unionens råd om 
de tre målen konkurrenskraft, resiliens och samarb ete. I alternativ 2 skulle man inom ramen 
för associeringen beakta den senaste utvecklingen i fråga om politiken och de diskussioner som förts under det senaste decenniet. I detta alternativ skulle samstämmigheten mellan 
politiken på olika områden garanteras och stärkas. De sociala, ekonomiska och miljömässiga konsekvenserna skulle vara positivare än i alternativ 1. 
Alternativ 2 skulle bättre ge  uttryck för tanken om ömsesidi ga intressen än vad som för 
närvarande är fallet. Det skulle möjliggöra en in tegration av prioriteringa rna på EU:s politiska 
agenda i förbindelserna mellan EU och ULT, oc h EU skulle öka sitt mervärde som en global 
partner i nya globala frågor. ULT skulle på dett a sätt bättre främja EU:s värden och normer i 
hela världen. 
6.3. Alternativ 3 
Genom att ta med eller associera ULT i andra handelsavtal skulle vissa av målen för 
associeringen mellan EU och ULT kunna uppfylla s. Detta skulle dock ske utanför själva 
associeringen. Vidare kan alternativ 3 eventu ellt inte anpassas full t ut till behoven och 
förhållandena i de flesta eller rentav alla ULT.  Det kan också få negati va verkningar för EU 
självt om det krävs betydande kompensatione r för att ULT ska kunna tas med i befintliga 
avtal. Om ULT tas med i andra handelsavtal s kulle de associerade lä nder och territorier som 
har konstitutionella band till medl emsstater både rättsligt sett och i praktiken upphöra att vara 
ULT. Eftersom ett genomförande av alternativ 3 kan medföra at t EU måste utarbeta lösningar 
för att upprätta olika typer av förbindelser me d vart och ett av ULT skulle det juridiska 
förfarandet vara mycket komplicerat och behöv a upprepas för varje enskilt ULT. Det skulle 
troligen skapa större förvirring när det gäller  ställning för ULT och deras befolkning. Vissa 
bestämmelser som för närvarande ingår i de o lika avtalen, eller som man överväger att ta med 
i avtalen, är eventuellt inte tillämpliga på befolkningen i ULT i den mån de är EU-medborgare. 
6.4. Samstämmighet 
De tre alternativen är samstämmiga med fjärde delen i EUF-fördraget.  
Alternativ 2 och 3 skulle innebära samstämm ighet med de politiska agendor och politiska 
prioriteringar som har vuxit fram  under de senaste tio  åren, medan alternativ 1 innebär att 
associeringen inte anpassas till den senaste ut vecklingen och inte till fullo omfattar de tre 
målen konkurrenskraft, resiliens och samarbet e som föreslagits av kommissionen och getts 
politiskt godkännande av Europeiska  unionens råd (se avsnitt 1.3).  
6.5. Verkningsfullhet 
Alternativ 1 ger inte någon möjlighet att faststä lla mål och syften i enlighet med de politiska 
prioriteringar som fastställts av kommissionen i sitt meddelande
9 om inslagen i ett nytt 
                                                 
9 KOM(2009) 623 slutlig av den 6 november 2009. 
 
SV 13   SV partnerskap mellan EU och U LT och som godkänts av rådet10. I alternativ 1 planeras ingen 
ändring av ULT-beslutet för att ta hänsyn till de utmaningar som både EU och ULT står inför. 
Eftersom ULT-beslutet inte förmår beakta än dringar i EU:s handelsavtal med tredjeländer 
som är partner skulle alternativ 1 dessutom minska EU:s möjligheter att uppnå målet om en 
moderniserad ram för förbinde lserna mellan EU och ULT. 
Alternativ 2 innehåller däremot ett förslag om ändring av ramen för as socieringen och beaktar 
således till fullo syftet och målen för associer ingen enligt fjärde dele n i EUF-fördraget, de 
politiska prioriteringar som har vuxit fr am efter 2011 och de tre centrala målen 
konkurrenskraft, resiliens och samarbete. Dett a skulle möjliggöra ett närmare samarbete i 
fråga om miljö och klimatfrågor, skapa synergieffekter och på så  sätt öka ULT:s resiliens på 
miljöområdet och inverka positivt på deras sociala och ekonomiska utveckling och öka 
konkurrenskraften. 
Alternativ 3 skulle i teorin möjliggöra ”skräddarsydda” lösninga r för ULT på handelsområdet, 
men inte erbjuda någon övergripande ram för ett heltäckande partnerskap mellan EU och alla 
ULT. 
6.6. Effektivitet 
Såsom anges ovan har kommissionen gett uttryck fö r sin avsikt att föreslå en modernisering 
av associeringen mellan EU och ULT. I detta hä nseende förefaller ett beslut att gå in för 
alternativ 1 inte att vara det lämpligaste. I a lternativ 1 kan man inte på ett effektivt sätt 
tillgodose behovet av att förnya partnerskapet me llan ULT och EU, eftersom detta alternativ 
inte beaktar den pågående liber aliseringen av den internationella handeln, ULT:s potential för 
att främja EU:s värderingar eller möjligheten a tt fokusera på områden av ömsesidigt intresse 
och ägna särskild uppmärksamhet åt områ den som miljö och regional integration. 
Alternativ 2 utgör det mest ändamålsenliga svar et på kommissionens åtag ande att lägga fram 
en moderniserad ram för associeringen mellan EU  och ULT. I alternativ 2 är dessutom de 
administrativa kraven och förfarandena i fråg a om handelsförbindelserna flexiblare och 
lättare. 
Effektiviteten i alternativ 3 skulle kunna påverkas av att det samtidigt upprätthålls två 
parallella ramar för samarbete (å ena sida n handelsförbindelser inom ramen för de 
ekonomiska partnerskapsavtalen eller frihandels avtalen och å andra sidan ULT-beslutet med 
avseende på andra områden), eftersom dett a medför ytterligare administrativa bördor. 
Genomförandet av alternativ 3 skulle vara en  betungande och komplex process såväl för ULT, 
de medlemsstater till vilka de är knutna, EU:s  handelspartner som EU självt. Dessa nackdelar 
skulle troligen leda till ökade admini strativa kostnader både i EU och ULT. 
7. A LTERNATIV SOM FÖREDRAS  
På grundval av analysen och jämförelse n mellan de olika alternativen är alternativ 2  det som 
föredras , eftersom det bäst återspeglar följande: 
(a) Den gemensamma ambitionen hos Eu ropeiska kommissionen, ULT, de 
medlemsstater till vilka de är knutna och EU att gransk a och se över associeringen 
                                                 
10 Rådets slutsatser 17801/09 av de n 22 december 2009 om EU:s förbinde lser med utomeuropeiska länder 
och territorier (ULT). 
 
SV 14   SV mellan EU och ULT och att upprätta ett me r ömsesidigt partnerskap som bygger på 
ömsesidiga intressen och beaktar de utmani ngar av olika slag som ULT står inför. 
(b) Syftet med och de allmänna målen för a ssocieringen mellan EU och ULT i enlighet 
med fjärde delen i EUF-fördraget när de t gäller EU:s förbindelser med ULT. 
(c) De ovan angivna särskilda målen för nästa ram för associeringen. 
Alternativ 2 skulle således leda till en modernisering och anpassn ing av ULT till EU:s 
nuvarande politiska ram. Alternat iv 2 möjliggör därför en bättre  inriktning på de tre pelarna 
för hållbar utveckling (ekonomisk och social ut veckling samt utveckling på miljöområdet) 
och att i högre grad lägga tonvikten på de in ternationella politiska prioriteringar, såsom 
klimatförändring, miljö och energi, som ha r vuxit fram under de senaste tio åren. 
När det gäller handelsregler sku lle alternativ 2 även framöver  medge ett tull- och kvotfritt 
tillträde till EU-marknaden och sam tidigt (i motsats till alternativ 1) innebära en förbättring av 
villkoren för ULT:s tillträde till marknaden. I alternativ 2 föreslås det vidare att 
arrangemangen för handel med tjänster och fö r etablering ändras oc h att ULT beviljas 
behandling som mest gynnad nation, jämfört me d den nuvarande behandlingen av ULT som 
tredjeländer (dvs. en ligt Gats-avtalet). 
När det gäller det ekonomiska stödet går alte rnativ 2 ut på en ökn ing av det regionala 
anslagets andel inom ramen för det samman lagda ekonomiska anslaget för ULT under 
perioden 2014–2020. Detta skulle göra det möjligt att ge ekonomiskt stöd till ULT:s insatser 
för att ta itu med de frågor som uppstått under det senaste decenniet och som är av gemensamt 
intresse för alla ULT och EU. Samtidigt sku lle alternativ 2 tjäna syftena att förbättra 
samarbetet mellan ULT och angränsande partnerl änder, att utöka EU:s inflytande med hjälp 
av ULT och att främja EU:s politiska agenda globalt. 
8. Ö VERVAKNING OCH UTVÄRDERING  
ULT-beslutet är den rättsakt genom vilken rådet fastställe r den rättsliga ramen för ULT:s 
associering med EU. Det är till si n karaktär en text som faststä ller EU:s yttre förbindelser med 
dessa länder och territorier och därför kan de ss genomförande inte utvärderas med hjälp av 
centrala indikatorer.  
När det gäller det EU-finansierade samarbetet  kommer övervakningen av hur verkningsfull 
associeringen är att ske i form av revisioner oc h utvärderingar. De deta ljerade bestämmelserna 
för denna övervakning kommer  att fastställas i en kommi ssionsförordning som genomför 
rådsbeslutet. Input- och outputindikatorer kommer att faststä llas inom ramen för varje enskilt 
program som hänger samman med det EU-fin ansierade samarbetet som ingås mellan 
kommissionen och varje ULT. Dessa utvä rderingar kommer att överensstämma med 
bestämmelserna för genomförandet av elfte Europeiska utvecklingsfonden.