EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 20.8.2021 COM(2021) 486 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om verksamheten inom Europeiska fonden för justering av globaliseringseffekter under 2019 och 2020



SAMMANFATTNING Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter upprättades 2007 för att stödja arbetstagare som förlorat sin anställning på grund av globalisering och strukturförändringar inom världshandeln. Globaliseringsfonden har senare anpassats för att stödja arbetstagare som sagts upp till följd av den globala finansiella och ekonomiska krisen. Målet med fonden är en bättre fördelning av globaliseringens fördelar genom att hjälpa uppsagda arbetstagare som upplever svårigheter vid svåra omställningar, anpassa sina färdigheter och hitta nytt arbete. I regioner med hög ungdomsarbetslöshet kan fonden ge stöd åt unga som varken arbetar eller studerar. Globaliseringsfonden samfinansierar upp till 60 % av kostnaderna för de åtgärder som föreslås av de medlemsstater som ansöker om stöd från fonden. Bland åtgärderna fanns individanpassat stöd i arbetssökandet, vägledning, ett flertal skräddarsydda utbildnings- och kompetenshöjningsmöjligheter, yrkesutbildning, kompetenshöjning, stöd till företagande och skapande av nya företag samt tidsbegränsade ekonomiska incitament och bidrag. I denna rapport ges en översikt av de verksamheter som genomförts med stöd av globaliseringsfonden och de resultat som uppnåtts under 2019 och 2020. Ø Under den här perioden lämnades åtta ansökningar in av sex medlemsstater, varav en drogs tillbaka senare. De åtta ansökningarna uppgick till totalt 34,6 miljoner euro (nationellt bidrag och bidrag från fonden) och omfattade 10 505 arbetstagare och 330 ungdomar som varken arbetar eller studerar. Det största antalet arbetstagare återfanns inom lufttransportsektorn, följt av magasinering och stödtjänster till transport och tillverkning av motorfordon. Ø Europaparlamentet och rådet antog ett beslut om beviljande av stöd från globaliseringsfonden till ett totalt belopp på 2 miljoner euro för att hjälpa 500 stödmottagare. Ø Medlemsstaterna rapporterade om 16 fall som antogs mellan 2016 och 2018. Resultaten visade att i genomsnitt 56 % av de arbetstagare som deltog i åtgärderna hade hittat ett nytt arbete i slutet av genomförandeperioden. Andelen arbetstagare som återintegrerats på arbetsmarknaden var särskilt hög i följande fall: Microsoft (Finland) 92 %, detaljhandel (Finland) 84 %, finansiella tjänster (Nederländerna) 78 % och tillverkning av kläder i regionerna Norra Portugal, Mellersta Portugal och Lissabon. (Portugal) 77 %. I slutet av 2020 kom man fram till en politisk överenskommelse om förordningen om fonden för 2021–2027. Förordningen trädde i kraft under våren 2021. Förordningen utökar användningen av fonden så att den kan ingripa mer effektivt för att stödja fler arbetstagare som har förlorat sina arbeten. Globaliseringsfonden kommer inte bara att stödja arbetstagare vid genomgripande strukturförändringar inom världshandeln till följd av globaliseringen och en global finansiell och ekonomisk kris, utan även till följd av andra orsaker, såsom automatisering, digitalisering eller övergången till en koldioxidsnål ekonomi. Syftet är att ta hänsyn till de nya utmaningarna i det föränderliga arbetslivet. INNEHÅLLSFÖRTECKNING 1. Inledning

2. Analys av globaliseringsfondens verksamheter under 2019 och 2020 2.1 Inlämnade ansökningar 2.1.1 Ansökningar uppdelade efter orsak till uppsägningarna samt insatskriterium 2.1.2 Ansökningar uppdelade efter sektor (Nace rev. 2) 2.1.3 Inkomna ansökningar uppdelade efter antalet berörda stödmottagare 2.1.4 Ansökningar uppdelade efter begärt belopp 2.1.5 Ansökningar uppdelade efter begärt belopp per stödmottagare 2.2 Antagna beslut och beviljade bidrag 2.2.1 Åtgärder som finansierats med stöd från globaliseringsfonden 2.2.2 Komplementaritet med åtgärder som finansieras genom Europeiska socialfonden (ESF) 2.3 Ansökningar som inte godkänts 2.4 Resultat som uppnåtts genom globaliseringsfonden 2.4.1 Sammanfattning av rapporterade resultat 2019 och 2020 2.4.2 Återintegreringsgrad för stödmottagare 2.4.3 Kvalitativ bedömning av de slutrapporter som lämnats in 2019 och 2020 2.5 Budgetgenomförande 2.5.1 Stöd från Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter 2.5.2 Tekniskt stöd 2.5.3 Rapporterade oriktigheter 2.5.4 Avslutande av ekonomiskt stöd från globaliseringsfonden

2.6 Kommissionens tekniska stödåtgärder 2.6.1 Information och marknadsföring: webbplats 2.6.2 Möten med nationella myndigheter och berörda parter 2.6.3 Det elektroniska systemet för datautbyte (SFC2014) 2.6.4 Efterhandsutvärdering av globaliseringsfonden 2014–2020 3. EGF-förordningen 2021–2027 1. Inledning Genom Europeiska fonden för globaliseringseffekter (fonden) visar EU solidaritet med och stöd till arbetstagare som blivit uppsagda, samt till egenföretagare vars verksamhet har upphört till följd av genomgripande strukturförändringar inom världshandeln på grund av globaliseringen eller en global ekonomisk och finansiell kris. För att hjälpa uppsagda arbetstagare att hitta ett nytt arbete samfinansierar globaliseringsfonden aktiva arbetsmarknadsåtgärder som genomförs av medlemsstaterna. Den kompletterar nationella åtgärder vid plötsliga massuppsägningar till följd av de förutnämnda orsakerna genom att ge mer individanpassat och riktat stöd till de mest utsatta uppsagda arbetstagarna. Enligt artikel 19 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1309/2013 av den 17 december 2013 om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (2014–2020) lägger kommissionen fram denna rapport för Europaparlamentet och rådet, som innehåller en kvantitativ och kvalitativ bedömning av fondens verksamhet under de senaste två åren. Rapporten fokuserar på de resultat som uppnåtts genom globaliseringsfonden och innehåller särskilt uppgifter om ·inkomna ansökningar, ·antagna beslut, ·finansierade åtgärder, inklusive kompletterande verksamhet finansierad av andra EU-instrument, särskilt från Europeiska socialfonden (ESF), ·statistik över andelen stödmottagare som återintegrerats på arbetsmarknaden per medlemsstat, ·avslutade stödärenden, ·ansökningar som har avslagits på grund av att de inte är stödberättigande. I slutet av rapporten presenteras de viktigaste resultaten av den studie som stöder efterhandsutvärderingen för perioden 2014–2020 och de viktigaste inslagen i den reviderade förordningen om fonden för 2021–2027.

2. Analys av globaliseringsfondens verksamheter under 2019 och 2020 2.1 Inlämnade ansökningar Under 2019 och 2020 inkom åtta ansökningar till kommissionen från följande sex medlemsstater: Belgien, Spanien, Estland, Tyskland, Nederländerna och Finland. De åtta ansökningarna uppgick till totalt 34,6 miljoner euro (nationellt bidrag och bidrag från fonden) och omfattade 10 505 arbetstagare och 330 ungdomar som varken arbetar eller studerar. Samtliga av dem hade redan ansökt om stöd från Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Mer information om ansökningarna finns i tabell 1 nedan. Tabell 1: Inlämnade ansökningar 2019–2020 Av dessa åtta ansökningar lämnades fem stycken in i slutet av 2020 till följd av covid-19-utbrottet, vilket har stor inverkan på medlemsstaternas ekonomier. Fyra medlemsstater (Estland, Belgien, Finland och Nederländerna) lämnade in ansökningar relaterade till uppsägningar inom tre sektorer som särskilt påverkades av covid-19-utbrottet: lufttransportsektorn och turismrelaterad verksamhet. Dessutom lämnade Spanien in en ansökan enligt det handelsrelaterade globaliseringskriteriet (EGF/2020/006 ES/Cataluña automotive). Spanien drog dock tillbaka sin ansökan den 4 maj 2021 och ingår inte i följande analys. 2.1.1 Ansökningar uppdelade efter orsak till uppsägningarna samt insatskriterium De sju ansökningar som lämnades in 2019 och 2020 omfattades av förordning (EU) nr 1309/2013, som är tillämplig på uppsägningar på grund av följande: vGenomgripande strukturförändringar inom världshandeln till följd av globaliseringen Tre av ansökningarna var handelsrelaterade, varav en (EGF/2020/001 ES/Stödsektorer till Galiciens varvsindustri) motiverades med särskilda omständigheter. vEffekterna av den globala ekonomiska krisen Fyra ansökningar lämnades in på grund av den globala ekonomiska krisen, varav en (EGF/2020/002 EE/Estonia tourism) motiverades med särskilda omständigheter. 2.1.2 Ansökningar uppdelade efter sektor (Nace rev. 2) De sju ansökningarna som lämnades in gällde uppsägningar i 22 olika sektorer: Tre ansökningar – från Belgien, Estland och Spanien – tillhörde mer än en verksamhetssektor. De berörda sektorerna var följande:

1)Stål- och metalframställning (två ansökningar). 2)Tillverkning av metallvaror utom maskiner och apparater. 3)Tillverkning av andra transportmedel. 4)Annan tillverkning. 5)Reparation och installation av maskiner och apparater. 6)Specialiserad bygg- och anläggningsverksamhet. 7)Handel samt reparation av motorfordon och motorcyklar. 8)Detaljhandel. 9)Landtransport; transport i rörsystem. 10)Sjötransport. 11)Lufttransport (tre ansökningar). 12)Magasinering och stödtjänster till transport (två ansökningar). 13)Hotell- och logiverksamhet. 14)Restaurang-, catering- och barverksamhet. 15)Annan verksamhet inom juridik, ekonomi, vetenskap och teknik. 16)Uthyrning och leasing. 17)Resebyrå- och researrangörsverksamhet och andra resetjänster och relaterade tjänster. 18)Fastighetsservice samt skötsel och underhåll av grönytor. 19)Konstnärlig och kulturell verksamhet samt nöjesverksamhet. 20)Biblioteks-, arkiv- och museiverksamhet m.m.

21)Spel- och vadhållningsverksamhet. 22)Sport-, fritids- och nöjesverksamhet. För första gången sedan globaliseringsfonden startade lämnades ansökningar in för följande sektorer (Nace-koderna anges inom parantes): ·Handel samt reparation av motorfordon och motorcyklar (45). ·Sjötransport (50). ·Magasinering och stödtjänster till transport (52). ·Hotell- och logiverksamhet (55). ·Annan verksamhet inom juridik, ekonomi, vetenskap och teknik (74). ·Resebyrå- och researrangörsverksamhet och andra resetjänster och relaterade tjänster (79). ·Fastighetsservice samt skötsel och underhåll av grönytor (81). ·Konstnärlig och kulturell verksamhet samt underhållningsverksamhet (90). ·Biblioteks-, arkiv- och museiverksamhet m.m. (91). ·Spel- och vadhållningsverksamhet (92). ·Sport-, fritids- och nöjesverksamhet (93). Det största antalet berörda arbetstagare återfanns inom lufttransportsektorn (1 715), följt av magasinering och stödtjänster till transport (1 340) och hotell- och logiverksamhet (775). (Se diagram 1 nedan.)

Diagram 1: Antal berörda arbetstagare per sektor* (Nace rev. 2), 2019–2020 *Fyra sektorer (77, 91, 92 och 93) omfattas inte av diagrammet då antalet uppsagda arbetstagare inom dessa sektorer (det estländska fallet) inte var känt vid ansökningsstadiet. Antalet berörda arbetstagare per sektor i två ärenden som inbegriper flera sektorer (Estland och Spanien) uppskattades på grundval av antalet uppsagda arbetstagare. 2.1.3 Inkomna ansökningar uppdelade efter antalet berörda stödmottagare De sju ansökningarna som lämnades in 2019 och 2020 gällde 16 387 uppsägningar. Det sammanlagda antalet stödmottagare (arbetstagare och unga som varken arbetar eller studerar) som omfattades av stödet från globaliseringsfonden var 9 935. Av de 9 935 berörda stödmottagarna, var 9 605 uppsagda arbetstagare och 330 unga som varken arbetar eller studerar. (Se tabell 1 ovan) Estland begärde stöd från globaliseringsfonden för det största antalet arbetstagare (5 060), följt av Belgien (1 868) och Nederländerna (1 201). Belgiens ansökan omfattade 330 unga som varken arbetar eller studerar som även de omfattades av stöd. Det genomsnittliga antalet berörda stödmottagare per ansökan var 1 419. (Se diagram 2 nedan.)



Diagram 2: Antal berörda stödmottagare per medlemsstat, 2019–2020 Antalet inlämnade ansökningar anges inom parentes. *Två ansökningar från Belgien: EG/2019/001 BE/Carrefour och EGF/2020/005 BE/Swissport Totalt antal berörda stödmottagare: 9 935 Genomsnittligt antal berörda stödmottagare: 1 419

Av de berörda arbetstagarna var 55 % män, 62 % i åldern 25–54 år och 88 % var EU-medborgare. Arbetstagarnas profil efter kön skiljer sig avsevärt från fall till fall. Ansökan från Belgien (detaljhandel) berörde kvinnor till 71 % och ansökan från Estland (turism) till 61 %. När det gäller ansökningarna från Tyskland och Spanien var andelarna däremot 4 % respektive 6 %. Dessa ansökningar omfattade tillverkningssektorer som traditionellt sett är ”mansdominerade” (metall- och fordonstillverkning). Variationerna i antalet arbetstagare som drabbas av uppsägningar och antalet arbetstagare som omfattas av stöd från fonden kan uppstå på grund av att medlemsstaterna kan besluta att inrikta sig på särskilda grupper som de mest utsatta arbetstagarna, personer som har särskilt svårt att hålla sig kvar på arbetsmarknaden och/eller de personer som är i mest behov av stöd. Det stöd som finns tillgängligt för uppsagda arbetstagare i medlemsstaterna kan i vissa fall vara tillräckligt för en snabb återintegrering på arbetsmarknaden. I vissa fall kan arbetstagare välja att gå i pension i förtid.



Diagram 3: De berörda arbetstagarnas profil efter kön och ansökan Diagram 4: De berörda arbetstagarnas profil efter kön Diagram 5: De berörda arbetstagarnas profil efter medborgarskap

Diagram 6: De berörda arbetstagarnas profil efter ålder 2.1.4 Ansökningar uppdelade efter begärt belopp Fondens finansiella bidrag kompletterar medlemsstaternas åtgärder på nationell, regional och lokal nivå. Den ansökande medlemsstaten måste se till att de särskilda åtgärder som får stöd från fonden inte får annat ekonomiskt stöd från EU-budgeten och att de är förenliga med reglerna för statligt stöd. De åtgärder som stöds av fonden ersätter inte åtgärder företagen ska ansvara för enligt nationell rätt eller kollektivavtal. Varje medlemsstat som ansöker om stöd från fonden måste utforma ett samordnat åtgärdspaket anpassat efter de berörda stödmottagarnas profiler och bestämma vilket stödbelopp man ska ansöka om. I förordning (EU) nr 1309/2013 fastställs den högsta andelen samfinansiering från fonden till 60 %. Totalt 19 733 416 euro begärdes i stöd från fonden för de sju ansökningarna. Belgien begärde det högsta beloppet (5 351 252 euro) för två ansökningar, följt av Nederländerna (5 019 218 euro) och Estland (4 474 480 euro) för varsin ansökan. De begärda bidragen från fonden varierade från 1 081 706 euro till 5 019 218 euro med ett genomsnitt på 3 288 903 euro per medlemsstat 2 819 059 euro per ansökan. Diagram 7: Totalt begärt belopp (i euro) från fonden per medlemsstat, 2019–2020 Antalet inlämnade ansökningar anges inom parentes. Totalt begärt belopp från fonden: 19 733 416 euro Genomsnittligt begärt belopp från fonden per medlemsstat: 3 288 903 euro 2.1.5 Ansökningar uppdelade efter begärt belopp per stödmottagare I förordning (EU) nr 1309/2013 föreskrivs ingen övre gräns för det belopp som kan sökas. Det begärda beloppet per stödmottagare kan variera beroende på hur situationen ser ut på den berörda arbetsmarknaden, hur de enskilda berörda stödmottagarnas situation ser ut, vilka åtgärder medlemsstaten redan har vidtagit och kostnaderna för att erbjuda tjänsterna i den berörda medlemsstaten. Av ovan framgår det varför de föreslagna beloppen för stöd från fonden per stödmottagare under 2019 och 2020 gick från 884 euro till 4 179 euro med ett genomsnitt på 1 986 euro. Det högsta genomsnittliga beloppet per stödmottagare begärdes av Nederländerna (4 179 euro) och det lägsta av Estland (884 euro). Diagram 8: Belopp som begärts från fonden (i euro) per stödmottagare och per medlemsstat, 2019–2020 Antalet inlämnade ansökningar anges inom parentes.

Genomsnittligt begärt belopp från fonden per stödmottagare: 1 986 euro 2.2 Antagna beslut och beviljade bidrag Under 2019–2020 antog Europaparlamentet och rådet ett beslut om att mobilisera medel från fonden. Medfinansieringen från fonden som beviljades uppgick till totalt 2 054 400 euro för uppsagda arbetstagare inom stödsektorer för varvsindustrin i Spanien. Ansökan gällde 960 arbetstagare som blivit uppsagda inom sex sektorer och 38 företag i Nuts 2-regionen Galicien. Av de 500 berörda arbetstagarna som förväntades delta i åtgärderna (52 % av de uppsagda arbetstagarna) var 94 % män, 78 % var i åldern 30–54 år och 97 % var EU-medborgare. 2.2.1 Åtgärder som finansierats med stöd från globaliseringsfonden Enligt artikel 7 i förordning (EU) nr 1309/2013 kan ekonomiskt bidrag från globaliseringsfonden ge stöd åt aktiva arbetsmarknadsåtgärder som ingår i ett samordnat paket med individanpassade tjänster som syftar till att hjälpa de berörda stödmottagarna, särskilt mindre gynnade, äldre och unga arbetslösa personer, att återintegreras på arbetsmarknaden eller att etablera sig som egenföretagare. De aktiva sysselsättningsåtgärderna som godkändes under 2020 för fondbidrag bestod huvudsakligen av följande: ·Yrkesvägledning. ·Intensiv och skräddarsydd hjälp att söka arbete och jobbmatchning. ·Ett flertal olika typer av omskolning, kompetenshöjning och yrkesutbildning. Utbildning inom övergripande och mjuka färdigheter och entreprenörskapsutbildning. ·Rådgivning och mentorsprogram för återanställning och mentorsprogram under den första tiden på det nya arbetet. ·Incitament att söka jobb. ·Ett antal olika bidrag (arbetssökande, yrkesutbildning) och stöd (pendling, personer som vårdar närstående). När medlemsstaterna utformade sina stödpaket tog de hänsyn till de enskilda stödmottagarnas bakgrund, erfarenhet och utbildningsnivå, deras rörlighet och nuvarande eller förväntade möjligheter att få arbete i de berörda regionerna. 2.2.2 Komplementaritet med åtgärder som finansieras genom Europeiska socialfonden (ESF) Fonden syftar till att öka anställbarheten och underlätta för de berörda stödmottagarna att återintegreras på arbetsmarknaden genom aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Fonden kompletterar därför ESF som är det viktigaste EU-instrumentet för att främja sysselsättningen. Komplementariteten mellan de två fonderna ligger i deras förmåga att hantera dessa frågor utifrån två olika tidsperspektiv: Fonden ger stöd till uppsagda arbetstagare eller egenföretagare som svar på en specifik storskalig massuppsägning som har skett inom en kort period. Den erbjuder konkret europeiskt stöd i en krissituation. Fonden ger medlemsstaterna möjlighet att erbjuda stödmottagarna mer individanpassat och djupgående stöd, inklusive åtgärder de normalt sett inte skulle fått tillgång till (t.ex. gymnasie- eller högskoleutbildning). Fonden ger möjlighet att utforma individanpassade tjänster för enskilda uppsagda arbetstagares behov, långt utöver standardkurser och åtgärder. ESF-stödet, däremot, är vanligtvis inriktat på en bredare befolkning (såväl de som arbetar som de som inte arbetar). Dessutom var de arbetstagare som ansågs ha dragit störst nytta av stödet från fonden de som tillhör de mest utsatta grupperna av berörda arbetstagare, däribland äldre arbetstagare, lågkvalificerade arbetstagare, personer med invandrarbakgrund och kvinnor (särskilt ensamstående mödrar). Fonden gör det möjligt för medlemsstaterna att ge stöd genom ett större antal rådgivare i förhållande till antalet stödmottagare och stöd under en längre tid. Detta ökar stödmottagarnas möjligheter att förbättra sin situation. ESF stöder – på ett föregripande sätt – strategiska och långsiktiga mål (t.ex. att öka humankapitalet och hantera förändringar) genom fleråriga program.

Ibland använder medlemsstaterna åtgärder genom de båda fonderna som komplement till varandra för att tillhandahålla lösningar både på kort och på lång sikt. På fallnivå bygger globaliseringsfondens åtgärder normalt på befintliga nationella åtgärder eller ESF-åtgärder genom att de kompletterar dem eller erbjuder andra kompletterande åtgärder. Det avgörande kriteriet är de tillgängliga instrumentens möjligheter att hjälpa stödmottagarna. Det är medlemsstaterna som väljer ut och utnyttjar de instrument och åtgärder som passar bäst för att uppnå de önskade målen. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är det medlemsstaterna som fattar beslut om ansökan om stöd ska göras genom Europeiska socialfonden eller genom Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Det är upp till medlemsstaterna att hantera komplementariteten mellan de båda fonderna på bästa möjliga sätt med hänsyn till de rådande lokala förhållandena. Enligt artikel 9.5 i förordning (EU) nr 1309/2013 ska alla medlemsstater se till att de åtgärder som beviljas ekonomiskt stöd från globaliseringsfonden inte också får stöd genom unionens övriga finansieringsinstrument. I de flesta medlemsstater ansvarar ESF:s förvaltande myndighet även för genomförandet av globaliseringsfonden. Det gör det möjligt för medlemsstaterna att säkerställa att de olika insatserna kompletterar varandra. 2.3 Ansökningar som inte godkänts Under perioden 2019–2020 avvisades en ansökan från Belgien (EGF/2019/001 BE/Carrefour) på grund av att rådet ansåg att sambandet mellan uppsägningarna och genomgripande strukturförändringar inom världshandeln till följd av globaliseringen i enlighet med artikel 2 a i förordning EU nr 1309/2013 inte hade styrkts tillräckligt. Europaparlamentet stödde till fullo kommissionens förslag, men ändå nådde inte budgetmyndigheten någon överenskommelse i detta fall. 2.4 Resultat som uppnåtts genom globaliseringsfonden Uppgifterna om de resultat som uppnåtts genom Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter kommer huvudsakligen från medlemsstaternas slutrapporter, som ska lämnas in senast sex månader efter att genomförandet har avslutats. Dessa uppgifter kompletteras med information som medlemsstaterna lämnat vid direktkontakt med kommissionen under möten och konferenser samt i samband med utvärderings- och revisionsarbete. De huvudsakliga resultat och uppgifter som medlemsstaterna rapporterade 2019 och 2020 sammanfattas i detta avsnitt och i tabell 2. 2.4.1 Sammanfattning av rapporterade resultat 2019 och 2020 Under 2019 och 2020 mottog kommissionen 16 slutrapporter om fall som samfinansierats genom globaliseringsfonden och som genomförts av elva medlemsstater från juli 2016 till juni 2020. Alla dessa ärenden var föremål för efterhandsutvärderingen. Slutrapporterna visade att 6 235 arbetstagare (56 % av de arbetstagare som fått stöd) och 112 unga som varken arbetar eller studerar, dvs. sammanlagt 55 % av de 11 511 personer som fått stöd från fonden, hade hittat nya arbeten när de åtgärder som finansierades med stöd från fonden hade genomförts (5 695 som anställda och 652 som egenföretagare). Cirka 5 % av stödmottagarna deltog fortfarande i utbildning, 27 % var arbetslösa eller utanför arbetskraften av olika skäl och för 13 % av stödmottagarna saknades uppgifter om sysselsättningssituation. Den genomsnittliga mottagarnivån (dvs. antalet stödmottagare som fick stöd från fonden jämfört med de som ursprungligen var föremål för åtgärderna) var 74 % och varierade avsevärt mellan 9 % och 100 %. Medlemsstaternas slutrapporter beskriver hur uppsagda arbetstagare ges individanpassade och skräddarsydda åtgärder som hjälper dem att hitta alternativa sysselsättningsmöjligheter. Rapporterna bekräftade även att globaliseringsfonden tillför ett mervärde utöver vad medlemsstaterna annars kan göra för att hjälpa de berörda stödmottagarna att hitta nya arbeten och ompositionera sig på arbetsmarknaden.



Tabell 2: Mottagna slutrapporter 2019 och 2020 * Arbetstagarnas arbetsmarknadssituation enligt denna tabell visar situationen i slutet av genomförandeperioden.

** ”Utanför arbetskraften” kan betyda att personer inte längre står till arbetsmarknadens förfogande av olika personliga skäl, t.ex. pension. * Arbetstagarnas arbetsmarknadssituation enligt denna tabell visar situationen i slutet av genomförandeperioden.

** ”Utanför arbetskraften” kan betyda att personer inte längre står till arbetsmarknadens förfogande av olika personliga skäl, t.ex. pension. 2.4.2 Återintegreringsgrad för stödmottagare

Utifrån de slutrapporter som mottagits under 2019 och 2020 hade i genomsnitt 55 % av stödmottagarna en ny sysselsättning inom sex månader efter det att fondåtgärderna hade avslutats. Återintegreringsgraden för de arbetstagare som fick stöd varierade dock mellan 28 % (i Frankrike) och 92 % (i Finland). Se tabell 2. Enligt slutrapporterna tenderar fondens stödmottagare att ha en relativt lägre utbildningsnivå än genomsnittet, vilket innebär färre överförbara färdigheter. I vanliga fall minskar detta deras sysselsättningsmöjligheter och gör dem mer sårbara på arbetsmarknaden. Dessutom syftar fonden till att erbjuda stöd i synnerhet i regioner som drabbats särskilt hårt av omstruktureringar. Genomsnittet på 56 % arbetstagare som hade återgått till arbete i slutet av genomförandeperioden är därför ett uppmuntrande resultat jämfört med 47 % under den föregående programperioden. Denna förbättring måste dock göras med försiktighet eftersom genomförandeperioden för 2014–2020 (24 månader eller längre om genomförandet inleddes tidigt) endast delvis är jämförbar med den föregående programperioden 2007–2013. Av de slutrapporter som mottogs under 2019 och 2020 gällde endast tre fall unga som varken arbetar eller studerar. När slutrapporterna lämnades in var 29 % av de unga som varken arbetade eller studerade och som fick stöd från fonden anställda eller egenföretagare och ytterligare 11 % hade börjat studera igen. Halvtidsutvärderingen visade att det inte fanns något samband mellan utgifterna för ett fall och en förbättring av återanställningsgraden. På grundval av medlemsstaternas synpunkter i slutrapporterna påverkas återintegreringen av följande faktorer: ØDe lokala och regionala arbetsmarknadernas ekonomiska välstånd och absorptionsförmåga. Andelen arbetstagare som återintegrerats på arbetsmarknaden kan därför variera betydligt beroende på ekonomisk sektor och berört område. ØUtbildning och färdigheter hos uppsagda arbetstagare. ØÅtgärdernas åtkomlighet när det gäller de uppsagda arbetstagarnas behov. ØI vilken utsträckning stödmottagarna eller deras representanter från början medverkar i utformningen och genomförandet av stödet från fonden. ØMedlemsstaternas institutionella kapacitet och erfarenhet att bistå vid omstruktureringar. Återintegreringsgraden registreras i slutet av genomförandeperioden. Den ger därmed en ögonblicksbild av stödmottagarnas sysselsättningssituation vid tidpunkten för när uppgifterna samlades in. De ovannämnda faktorerna har stor inverkan på antalet stödmottagare som hittar ett nytt jobb i slutet av genomförandet. Fondens framgång bör därför mätas inte bara genom antalet återintegrerade arbetstagare utan också genom mer långvariga effekter, såsom nya färdigheter, kvalifikationer, självförtroende, känsla av egenmakt och sociala nätverk som förvärvats genom deltagande i åtgärder inom ramen för fonden. Enligt den information som flera medlemsstater lämnat brukar återintegreringen på arbetsmarknaden öka under månaderna som följer slutet av genomförandeperioden och öka ytterligare på medellång sikt (18 månader efter slutet av genomförandeperioden). Denna trend visar att de långvariga effekterna av åtgärder inom ramen för globaliseringsfonden leder till en mer proaktiv strategi för arbetssökande. Dessutom har lärdomar från utformningen och genomförandet beaktats på nationell och regional nivå i syfte att förbättra stödet till arbetstagarna i framtiden. Diagram 9: Andel stödmottagare som återintegrerats på arbetsmarknaden per medlemsstat Antalet fondärenden anges inom parentes. 2.4.3 Kvalitativ bedömning av de slutrapporter som lämnats in 2019 och 2020

Medlemsstaternas stödpaket för berörda stödmottagare omfattar ett brett urval av individanpassat stöd för arbetssökande, omplaceringsåtgärder och kompetensutveckling. De högsta beloppen satsades på följande tre kategorier: ·Hjälp med arbetssökande och förvaltning av ärenden: 12,3 miljoner euro (28 % av det totala antalet individanpassade tjänster). Detta var en av de vanligaste åtgärder som erbjöds. Det omfattade allmänna informationstjänster till arbetstagare/unga som varken arbetar eller studerar, karriärvägledning, rådgivningstjänster, mentorskap, omplaceringsstöd, individuella intervjuer med stödmottagare för att fastställa de skräddarsydda återintegreringsmöjligheterna eller för att bedöma deras färdigheter, workshoppar för CV-utformning och självförtroende, psykologisk rådgivning, expertgrupper och stöd vid övergången till ett nytt jobb. Denna åtgärd erbjöds 15 022 stödmottagare i 18 av de 19 fallen. ·Utbildning och omskolning: 12,4 miljoner euro (28 % av det totala antalet individanpassade tjänster). Som ovan var detta en lika frekvent åtgärd som erbjöds till 5 525 stödmottagare från alla rapporterade ärenden. Denna åtgärd är skräddarsydd efter stödmottagarnas behov och önskemål, samtidigt som hänsyn tas till de lokala och regionala arbetsmarknadernas krav och de sektorer som potentiellt skapar arbetstillfällen. Utbildningsutbudet är ofta större än det som normalt tillhandahålls på nationell nivå. Det kan variera från yrkesutbildning till universitetsexamina, språkkurser osv. ·Främjande av företagande: 8,7 miljoner euro (20 % av det totala antalet individanpassade tjänster). Detta var den tredje vanligaste åtgärden, som erbjöds i 16 fall och som gav stöd åt 1 020 stödmottagare. Detta stöd omfattade skapande av företag, handledning av möten, mentorskap och ekonomiska incitament i form av bidrag till nystartade företag. Den betydande skillnaden mellan de fall där stödmottagarna når upp till nivåer (mellan 9 % och 100 %) beror till stor del på personliga skäl (stödmottagare som inte vill delta) och kontextuella omständigheter (arbetsmarknadssituationen). Det sätt på vilket åtgärderna utformades och genomfördes kan dock också ha haft en inverkan. I fallet Ericsson i Sverige var till exempel arbetsmarknaden starkare än väntat vid tidpunkten då ansökan gjordes, vilket minskade behovet av stöd från globaliseringsfonden eftersom många arbetstagare hittade ett nytt arbete på egen hand. I Estland (ärendet som rörde petroleum och kemikalier) minskade behovet av stöd från fonden på grund av den positiva situationen på arbetsmarknaden samt det faktum att flera åtgärder som erbjöds liknade de som erbjöds på nationell nivå. I Spanien var huvudorsaken till ett mindre deltagande kopplad till nationella förfaranden som ledde till förseningar i genomförandet (Fallet Comunidad Valenciana automotive) samt till allmän brist på förtroende, avsaknad av motivation och låg självkänsla på grund av den långa perioden utan stöd (fallet Galicia wearing apparel Galicien). När det gäller den operativa effektiviteten kan fondärendet i Finland (Microsoft 2) sägas vara mycket framgångsrika exempel på bästa praxis. I slutet av genomförandeperioden hade upp till 92 % av arbetstagarna återanställts. Utnyttjandegraden var också hög: 83 % av fondens medel användes. Följande faktorer spelade en viktig roll för att uppnå dessa goda resultat: 1)En mycket snabb reaktion på uppsägningarna och en tidig start av åtgärderna med nationell finansiering. 2)Ett starkt samarbete mellan den tidigare arbetsgivaren, de regionala och nationella myndigheterna, de offentliga arbetsförmedlingarna och tjänsteleverantörerna. 3)Den samlade erfarenheten av tidigare projekt inom ramen för fonden genom befintliga projektstyrgrupper och nätverk av experter från fonden. och 4)Individuell anpassning av utbildningen som motsvarade varje stödmottagares behov. Slutrapporterna visar att stöd från globaliseringsfonden 1)ökar antalet och mångfalden av tjänster som erbjuds, 2)hjälper ett större antal arbetstagare, 3)möjliggör experiment med ”innovativa” åtgärder,

4)stärker partnerskap mellan intressenter (t.ex. statliga organ och arbetstagarorganisationer eller utbildningsanordnare). Fonden främjar möjligheter till livslångt lärande för alla genom skräddarsydda utbildningar som syftar till att förbättra och uppdatera färdigheter. Långsiktiga utbildningsprogram är också berättigade till stöd från fonden. I Sverige och Finland hade till exempel stödmottagarna en bred utbildningsportfölj att välja från, allt från fortbildning till fullständiga universitetsexamina Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter möjliggjorde åtgärder som inte skulle ha drivits fram via de offentliga arbetsförmedlingarna. I Tyskland (fallet med Goodyear) erbjöds ytterligare och mycket individanpassade åtgärder, inklusive psykologiskt stöd, stresshantering, samråd om personliga problem som skulder och beroende, språk- och vuxenutbildningskurser osv. till missgynnade och utsatta grupper. De skulle inte ha fått dessa utan globaliseringsfonden. För arbetstagare i åldern 60 år och uppåt erbjöds olika former av arbetsgrupper för att främja volontärarbete och socialt utbyte, vilka blev mycket uppskattade. Fondens åtgärder tar hänsyn till det socioekonomiska sammanhanget och gör det möjligt för stödmottagarna att delta i dessa åtgärder genom flyttbidrag eller genom stöd till barnomsorg. Så var fallet i Spanien, där kostnaderna för barnomsorg täcktes för arbetstagare som deltog i utbildning. I Italien är fallet Almaviva ett bra exempel där fonden gjorde det möjligt att experimentera med innovativa åtgärder, såsom en omplaceringskupong som arbetssökande kunde använda, både på offentliga och privata arbetsförmedlingar, för att köpa intensiva hjälptjänster för arbetssökande. I Belgien har flera innovationer provats i ärenden som rör fonden. Caterpillar-fallet hade särskilt många olika lösningar som föreslogs för arbetstagarna. Den mest innovativa åtgärden var att avsätta betydande mänskliga och ekonomiska resurser för att stimulera entreprenörskap, vilket ledde till genomförandet av 117 projekt. Dessutom integrerades en rad innovationer i standarderbjudandet till uppsagda arbetstagare, särskilt när det gäller den uppmärksamhet som ägnas psykologiska och känslomässiga faktorer och projektet Coup de Boost som riktar sig till unga som varken arbetar eller studerar. 2.5 Budgetgenomförande 2.5.1 Stöd från Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter I enlighet med artikel 12 i rådets förordning om den fleråriga budgetramen för 2014–2020, får fonden inte överskrida ett högsta årligt belopp på 150 miljoner euro (i 2011 års priser). Stödet från fonden utbetalas till medlemsstaten i en klumpsumma som 100 % förfinansiering inom 15 dagar efter budgetmyndighetens beslut om godkännande av finansieringen från fonden. Under rapporteringsperioden godkände budgetmyndigheten ett bidrag från fonden på totalt 2 054 400 euro. De uppskattade kostnaderna för individanpassade tjänster omfattade 8 % av utgifterna för förberedande workshoppar, 8 % för yrkesvägledning, 52 % för utbildning, 12 % för intensivt arbetssökande, 18 % för ersättningar och incitament och 2 % för handledning efter återintegrering i arbetet. 2.5.2 Tekniskt stöd Enligt artikel 11.1 i förordning (EU) nr 1309/2013 och på kommissionens initiativ kan upp till 0,5 % av de medel från fonden som är tillgängliga för året användas för tekniskt stöd. Detta belopp ska användas för att finansiera de verksamheter som krävs för genomförandet av förordningen av fonden, såsom förberedande åtgärder, övervakning, insamling av uppgifter, upprättande av en kunskapsbas, administrativt och tekniskt stöd, informations- och kommunikationsåtgärder samt revision, kontroll och utvärdering. För tekniskt stöd ställde budgetmyndigheten 610 000 euro till förfogande för 2019 och 345 000 euro för 2020.



Tabell 3.1: Utgifter för tekniskt stöd 2019

Tabell 3.2: Utgifter för tekniskt stöd 2020 2.5.3 Rapporterade oriktigheter Under 2019 och 2020 rapporterades inga felaktigheter till kommissionen i enlighet med förordning (EU) nr 1309/2013. 2.5.4 Avslutande av ekonomiskt stöd från globaliseringsfonden Förfarandena för att avsluta det ekonomiska stödet från fonden fastställs i artikel 18 i förordning (EU) nr 1309/2013. Ett globaliseringsfondärende när slutrapporten med alla nödvändiga uppgifter har översänts till kommissionen, alla utestående betalningar har betalats ut och inga ytterligare åtgärder behöver vidtas av medlemsstaten eller kommissionen. Skyldigheten att hålla alla styrkande handlingar tillgängliga för kommissionen och revisionsrätten under tre år (artikel 21.5 i förordning (EU) nr 1309/2013) kvarstår. Under 2019 och 2020 avslutades 19 fall som genomfördes mellan mars 2012 och september 2019. Den genomsnittliga utnyttjandegraden var 58 %, den lägsta 20 % och den högsta 85 %. Det totala beloppet för outnyttjat stöd som betalades tillbaka till kommissionen uppgick till 26 512 409 euro, vilket stod för 42 % av stödet från fonden som beviljats. Mer information om dessa ärenden finns i tabell 4 nedan. Utnyttjandegraden för fondens ekonomiska stöd varierar avsevärt mellan medlemsstaterna (se diagram 10), med de lägsta observerade genomsnittsnivåerna i Italien (24 %), Grekland (28 %) och Spanien (30 %) och de högsta i Finland (84 %), Frankrike (74 %) och Irland (72 %). Diagram 10: Genomsnittlig utnyttjandegrad per medlemsstat (% av det beviljade stödet från fonden) Antalet fondärenden anges inom parentes. Det finns olika förklaringar till att medlemsstaterna inte använde hela det beviljade stödet. Även om medlemsstaterna uppmanas att göra realistiska budgetuppskattningar för det samordnade paketet av individanpassade tjänster är korrekt planering inte alltid möjlig i ansökningsskedet. De tenderar också att överskatta budgetarna och ta med en hög säkerhetsmarginal i sina första beräkningar för att minska risken för överanvändning eller eftersom det finns många okända faktorer när ansökan görs av t.ex. potentiella stödmottagares profiler och behov. Under planeringsstadiet tenderar man att överskatta hur många arbetstagare som vill delta i de föreslagna åtgärderna. En lägre grad av deltagande än förväntat kan bero på oförutsedda personliga faktorer, dvs. arbetstagare som hittar nya jobb på egen hand, brist på motivation eller valet av att gå i pension i förtid. Dessutom kan vissa arbetstagare välja billigare åtgärder snarare än dyrare, eller kortsiktiga snarare än långsiktiga åtgärder. Andra orsaker till låga utgifter har varit förseningar i starten av åtgärderna, brist på tillräcklig personal för genomförandet, otillräcklig användning av den tillgängliga flexibiliteten för att omfördela medel mellan budgetposter eller mer medel än vad som ursprungligen förväntades på medlemsstatsnivå. Kommissionen fortsätter att erbjuda vägledning, redan i ansökningsskedet, till medlemsstaterna för att främja optimal förvaltning av medlen och förbättra genomförandegraden. Budgeteringen av åtgärderna och bedömningen av hur många arbetstagare som kommer att delta under 24-månadersperioden förväntas bli bättre med ökad erfarenhet. Kommissionen ser också förbättringar när det gäller de olika samordnings- och genomförandeorganens kapacitet samt kvaliteten på kommunikationen mellan den nationella och den regionala/lokala nivån. Tabell 4: Avslutade ärenden 2019–2020

2.6 Kommissionens tekniska stödåtgärder 2.6.1 Information och marknadsföring: webbplats Enligt artikel 12.2 i förordning (EU) nr 1309/2013 ska kommissionen inrätta, underhålla och uppdatera en webbplats som är tillgänglig på alla EU-språk. Under 2019 och 2020 uppdaterade kommissionen regelbundet webbplatsen för Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter med relevant information. Den ger vägledning om inlämning av ansökningar, information om godkända och avvisade ansökningar samt viktiga fakta och siffror om tidigare ansökningar från fonden. Användarna kan också hitta uppgifter om kontaktpersoner för fonden i medlemsstaterna och länkar till publikationer, nyheter och evenemang med anknytning till fonden som anordnas av kommissionen och medlemsstaterna. 2.6.2 Möten med nationella myndigheter och berörda parter Det 23:e och 24:e mötet med kontaktpersonerna för Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter hölls i mars 2019 (i Aten) och i oktober 2019 (i Bryssel). Mötena ägnades åt pågående och planerade ansökningar om medel från fonden, det gemensamma systemet för fondförvaltning i Europeiska unionen (SFC2014), efterhandsutvärderingen av fonden 2014–2020, juridiska frågor och revisionsfrågor, dataskydd, förenklade kostnadsalternativ och kommissionens förslag till förordning efter 2020, utbyte av bästa praxis från fall av fonden och andra relevanta frågor. Två nätseminarier om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter anordnades samtidigt som möten med kontaktpersoner och ägnades åt övervakning och utvärdering av fonden efter 2020, gröna arbetstillfällen och fonden. Seminariet i Aten kompletterades även med projektbesök som gav möjlighet att utbyta erfarenheter med kolleger direkt och träffa stödmottagare. Båda seminarier var välbesökta av representanter för medlemsstaterna, berörda parter och genomförandeorgan. De fondevenemang som planerades i mars och oktober 2020 ställdes in på grund av covid-19-pandemin. Ett onlinemöte för efterhandsutvärderingen ägde dock rum den 17 mars 2020. 2.6.3 Det elektroniska systemet för datautbyte (SFC2014) Under 2014 försökte kommissionen förenkla förfarandena ytterligare genom att inkludera fonden i systemet för fondförvaltning i Europeiska unionen (SFC2014), som är systemet för elektroniskt datautbyte med medlemsstaterna. Sedan april 2015 lämnar medlemsstaterna in fondansökningar på nätet genom ett ansökningsförfarande med vägledning och sedan augusti 2016 lämnar de även in slutrapporterna för fonden via SFC2014. Användningen av SFC2014 för fonden ledde till fler korrekta och fullständiga ansökningar. Det innebar att det blev lättare att samla in och behandla informationen, och rapporteringen av fondens resultat går även snabbare. Ansökan om stöd från fonden genom SFC2014 har bidragit till att minska tiden mellan en medlemsstat som lämnar in en ansökan och Europaparlamentet och rådet har antagit kommissionens förslag. 2.6.4 Efterhandsutvärdering av globaliseringsfonden 2014–2020 Enligt artikel 20 i förordning (EU) nr 1309/2013 ska kommissionen genomföra en efterhandsutvärdering av fonden. Syftet med utvärderingen är att bedöma fondens ändamålsenlighet, långsiktiga genomslag, resultat, samstämmighet, relevans och europeiska mervärde. Utvärderingen omfattade alla ärenden som fonden tog emot ansökningar för under 2014 och 31 december 2019. År 2019 valde kommissionen ut en extern tjänsteleverantör som skulle genomföra en studie till stöd för utvärderingen 2020 och tillhandahålla en rapport med svar på utvärderingsfrågorna i form av resultat, slutsatser och rekommendationer. Bevisningen bestod av skrivbordsbaserad forskning, riktade undersökningar och djupgående intervjuer med EU:s och nationella intressenter och stödmottagare inom fonden samt ett offentligt samråd på internet. Enskilda fallstudier utarbetades för alla de fall som bedömdes och skickades tillsammans med rapporten. Tjänsteleverantörens rapport godkändes av kommissionen i december 2020. Den kommer att stödja utvärderingen, som kommer att offentliggöras som ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar före utgången av 2021. Resultaten av den externa studien visar att fonden (i likhet med utvärderingen efter halva tiden 2014–2020) på det hela taget har lyckats ge stöd till och visa solidaritet med arbetstagare, egenföretagare och (i vissa fall) ungdomar som drabbats av större omstruktureringar. Globaliseringsfonden skapade ett verkligt europeiskt mervärde genom att öka antalet och utbudet av tjänster som erbjuds uppsagda arbetstagare, och även tjänsternas intensitet. Det stöd som gavs bidrog till att förbättra stödmottagarnas självförtroende, vilket ledde till att de sedan var mer aktiva i sitt arbetssökande. När det gäller bedömningen av fondens effektivitet var studiens huvudsakliga slutsats en ökning av den genomsnittliga sysselsättningsgraden för uppsagda arbetstagare på arbetsmarknaden. Detta steg från 49 % (2007–2013) till omkring 60 % (2014–2020), men från 18 % till 94 % för olika ärenden. Dessutom är fonden fortfarande relevant och användbar, även om det finns utrymme för att ompröva dess tillämpningsområde när det gäller vem den är inriktad på och under vilka omständigheter. Förenkla eller förkorta de administrativa förfarandena, Att göra resultaten mer synliga. Bättre övervaka resultaten av Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. 3. EGF-förordningen 2021–2027 Den 28 april 2021 antog Europaparlamentet och rådet förordningen om fonden för perioden 2021–2027, som gäller från och med den 1 januari 2021. Fonden blir Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter för uppsagda arbetstagare. Detta betonar det centrala målet för Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter, som är att erbjuda EU-solidaritet till arbetstagare som har förlorat sina arbeten genom att hjälpa dem att anpassa sig till strukturella förändringar. Eftersom syftet med globaliseringsfonden är att tillhandahålla stöd i situationer där händelserna inte har kunnat förutses förblir fonden ett särskilt instrument utanför den fleråriga budgetramens tak. Fonden har därför inte någon årlig budget utan ett högsta årligt tak som kan utnyttjas vid behov. Det högsta belopp som globaliseringsfonden ska få använda för perioden 2021–2027 ska uppgå till 1,467 miljarder euro (i löpande priser), med ett genomsnitt på 209,6 miljoner euro (i löpande priser) per år.