Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om införande av gemensamma regler om kompensation och assistans till flygpassagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Inledning

1. Avregleringen av lufttransportsektorn har lett till många fördelar för passagerarna. Många flygrutter har konkurrensutsatts, priserna har fallit i reala termer och efterfrågan ökar snabbt. Detta är tyvärr endast en del av verkligheten. Trots dessa framsteg uppfylls inte kundernas förväntningar på flygresorna, och de har alltför ofta goda skäl till sitt missnöje. Nekad ombordstigning och inställda flygningar av kommersiella skäl orsakar stor förtrytelse, inte bara för att de leder till allvarliga förseningar och stör reseplaneringen, utan också för att de visar på transportörens oförmåga att uppfylla sina åtaganden att frakta passagerarna rimligt snabbt (även om de är skyddade genom avtal). Stora förseningar är ett annat problem. Även om lufttrafikföretag och researrangörer ofta inte är ansvariga för förseningar bör de inte tillåtas överge sina passagerare på flygplatser i timmar, utan att kunna ändra sina platsreservationer eller annullera flygningar som inte längre tjänar något syfte.

2. I maj 2001 presenterade de europeiska flygbolagens samarbetsorgan AEA (Association of European Airlines) frivilliga åtaganden för att förbättra kvalitén på tjänsterna och rekommenderade att medlemmarna godkänner dessa åtaganden, vilket också majoriteten förväntas göra. Detta är ett verkligt steg framåt och åtagandena kommer att förbättra tjänsterna till passagerarna när de genomförts fullt ut. De omfattar bland annat assistans till försenade passagerare på flygplatser eller ombord på flygplanet, men omfattar inte kompensation och assistans till passagerare som nekas ombordstigning eller vars flygning ställts in. Det krävs bestämmelser för att stärka skyddet för sådana passagerare. I sitt meddelande om skydd av flygpassagerarnas intressen i Europeiska unionen [1] meddelade kommissionen att man ämnade dra tillbaka förslaget från 1998 om ändring av förordning (EEG) nr 295/91 om kompensation vid nekad ombordstigning [2], som även omfattade inställda flygningar, och ersätta det med ett mer långtgående förslag. Kommissionen tillkännagav också att man tänkte lägga fram förslag till bestämmelser för att göra det möjligt för försenade passagerare att annullera sin resa eller fortsätta den under tillfredsställande villkor. Detta är syftena med detta förslag.

[1] Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet och rådet - Skydd av flygpassagerarnas intressen i Europeiska unionen KOM(2000) 365 slutlig, 21.6.2000.

[2] Rådets förordning (EEG) nr 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik. EGT L 36, 8.2.1991, s. 5.

Nuläget

3. För tio år sedan insåg gemenskapen att det fanns behov av gemensamma regler om kompensation och assistans till flygpassagerare som nekats ombordstigning och antog förordning (EEG) nr 295/91. Den gav passagerarna rätt till ekonomisk ersättning, rätt att välja mellan ombokning till en annan flygning snarast möjligt eller ersättning för biljetten (viktigt i de fall resan förlorar sitt syfte på grund av förseningen) och assistans för att minska olägenheterna i samband med väntan på en senare flygning. Kommissionen konstaterade 1998 att förordningen behövde kompletteras och förtydligas och föreslog en ändringsförordning [3]. Tyvärr lyckades rådet inte anta förslaget på grund av oenighet om hur det skulle tillämpas för flygplatsen i Gibraltar.

[3] Förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EEG) nr 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik. KOM(1998) 41 slutlig, 30.1.1998.

4. Förslaget skulle, efter ändringar till följd av parlamentets yttrande [4], ha utvidgat förordningens tillämpningsområde avsevärt. Framför allt skulle det ha utvidgats till att även omfatta icke-regelbundna flygningar, flygningar från flygplatser utanför gemenskapen till gemenskapen, inställda flygningar av andra skäl än säkerhetsskäl och immateriella färdbevis. Det skulle också ha inneburit att passagerarna skulle få bättre information om sina rättigheter.

[4] Ändrat förslag till rådets förordning (EG) om ändring av förordning (EEG) nr 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik. KOM(1998) 580 slutlig, 19.10.1998.

5. Kommissionen anser att förordning (EEG) nr 295/91, även i dess ändrade form, ändå inte skulle ha kunnat skydda passagerarna på ett lämpligt sätt vid nekad ombordstigning eller inställd flygning. Enligt både den ursprungliga förordningen och ändringsförordningen är lufttrafikföretag och researrangörer (hädanefter kallade operatörer) skyldiga att erbjuda kompensation och assistans till passagerare. Förordningarna avskräcker dem dock inte från att i överdriven omfattning neka ombordstigning eller ställa in flygningar och skapar inte heller incitament för att väga de kommersiella fördelarna mot kostnaderna för passagerarna. Alltför många passagerare skulle således ha fått finna sig i dessa förhållanden även i fortsättningen.

6. En annan nackdel med dessa förordningar är att de fastställer schablonbelopp för kompensationen. De bortser således ifrån att olika passagerare fäster olika stor vikt vid olägenheterna och tidsförlusterna. En del skulle gärna avstå ifrån sin plats mot en blygsam men tillfredsställande kompensation. Andra, som affärsresenärer till exempel, värderar sin tid högre och skulle således insistera på att deras reservationer respekteras, trots generösa kompensationserbjudanden. Inte heller införs rättigheter för passagerare som utsatts för stora förseningar att annullera sina biljetter eller ta en annan flygning. Försening, nekad ombordstigning eller inställd flygning orsakar problem och tidsspillan för passagerarna, även om skälen är olika. Därför anser kommissionen att det är nödvändigt att lägga fram ett annat förslag som kan leda till ett bättre skydd för passagerarna (en sammanfattning finns i slutet av denna motivering). Förslaget grundas på följande analys.

Skäl för nekad ombordstigning

7. Eftersom ombordstigning nekas alltför ofta är det omöjligt att helt få bort företeelsen. Det finns två skäl till nekad ombordstigning. Det första är när passagerare som inte kan ta den först bokade flygningen flyttas över till en senare flygning på grund av praktiska problem, till exempel sen ankomst av eller inställda anslutande flygförbindelser eller ersättning av trasigt flygplan med ett mindre plan. De överflyttade passagerarna skapar ett oförutsett behov av platser, ibland i så stor utsträckning att passagerarna på det senare flyget nekas ombordstigning. Hälften av gångerna passagerarna nekas ombordstigning är det på grund av praktiska skäl.

8. Det andra skälet är det som kallas "no-show", det vill säga då passagerare inte kommer till flygningar trots att de har bekräftade platsreservationer. När passagerare ofrivilligt inte kommer till flygningar är det en följd av de praktiska problem som nämnts - de kan helt enkelt inte ta den flygning de har bokat. Avsiktlig "no-show" är följden av vissa marknadsföringsmetoder, där platsreservationen skiljs ifrån biljettförsäljningen. Detta gör det möjligt för passagerare med flexibla, återbetalningsbara biljetter (som sålts till högre priser) att använda dem till en annan flygning eller få ersättning om de inte använts. Det möjliggör också för vissa försäljningsagenter att göra platsbokningar i spekulativt syfte för framtida försäljning till kunder, utan betalning. Det händer då att agenterna inte annullerar oanvända platsreservationer, eller gör det för sent.

9. Operatörerna beräknar därför den troliga nivån av "no-show" för en flygning på förhand. De accepterar sedan platsreservationer för planets totala kapacitet plus antalet beräknade "no-shows". Därigenom överbokas planet. Oförutsedda händelser kan emellertid störa deras sannolikhetsberäkningar, eller de kan sikta på mycket höga och lönsamma kabinfaktorer och på så vis minska felmarginalen. De måste då neka ombordstigning. Enligt de uppgifter som kommissionen har tillgång till uppskattades antalet passagerare som under 1999 utsatts för sådan behandling av de största EG-lufttrafikföretagen (regelbundna flygningar) till 250 000 (1,1 promille).

10. Om operatörerna inte kunde överboka skulle det bli platser över som skulle kunna säljas till andra passagerare. Deras intäkter och vinster skulle då sjunka och de skulle svara med att höja priserna. Detta skulle inte vara till fördel för någon. Eftersom operatörerna behöver flexibilitet för att kunna hantera oförutsedda händelser finns det inget som avskräcker dem från att sträva efter överdrivet höga kabinfaktorer, och de ges inte tillräckliga incitament att skapa en balans mellan marginalerna för överbokning och "no-shows".

Förfrågan efter frivilliga

11. Kommissionen föreslår nu ett annat tillvägagångssätt i samband med nekad ombordstigning. Förslaget innebär att frivilliga skall kunna avstå från sina platsreservationer och att kompensationsnivån för passagerare som nekats ombordstigning mot sin vilja skall ligga på en avskräckande nivå. Ett system med frivilliga skulle vara ett stort framsteg och skapa stor flexibilitet, vilket behövs. När operatörerna misstänker att de måste neka ombordstigning skulle de vara skyldiga att först be frivilliga att avstå från sina platser i utbyte mot vissa förmåner (i form av pengar eller annat). Operatören och den eventuellt frivillige skulle sedan förhandla och enas om villkoren för detta utbyte. Dessa skulle återspegla värdet av tidsförlusten och olägenheterna för varje passagerare.

12. En frivillig person skulle inte tvingas avstå från sin plats på flygplanet, utan skulle endast göra det genom en överenskommelse. Därmed skulle passagerare som accepterar utbytet inte nekas ombordstigning utan agera av egen vilja. I Förenta staterna är systemet med frivilliga obligatoriskt och ger goda resultat. Under 2000 uppgick antalet passagerare som nekats ombordstigning mot sin vilja till uppskattningsvis 18 000 (0,1 promille). Antalet frivilliga var uppskattningsvis 330 000, nästan tjugo gånger fler än de som nekats ombordstigning (endast större lufttrafikföretag).

13. Om, och endast om, det inte skulle finnas tillräckligt många frivilliga skulle operatörerna kunna neka ombordstigning. De skulle då vara skyldiga att kompensera passagerarna med ett fast belopp, tillräckligt högt för att både uppväga förseningen och orsakade problem, och avskräcka operatörerna från att överboka i sådan omfattning att de rutinmässigt måste neka ombordstigning. För att åstadkomma detta skulle kompensationen behöva ligga på en sådan nivå att operatörerna inte tjänar utan förlorar på ett sådant tillvägagångssätt.

Kompensationsnivåer

14. I förslaget har kommissionen försökt fastslå nivåer som kompenserar passagerarna och avskräcker operatörerna från överdriven överbokning, men har varit tvungen att utgå ifrån allmänna prisuppgifter och den mycket begränsade information som flygbolagen varit beredda att ge ifrån sig om inkomsterna från överbokningar. Förra året var det vägda genomsnittet för biljettpriset i affärsklass ungefär 310 euro för flygningar inom Europa och i de flesta fall låg priset mellan 150 och 600 euro. Kostnaden för att transportera passagerare som överbokats men inte nekats ombordstigning antas vara marginell eftersom operatören får täckning för nästan alla kostnader, både fasta och rörliga, genom att transportera övriga passagerare. Det är därför rimligt att koppla kompensationsnivån till biljettpriset. För att avskräcka operatörerna från att neka passagerare ombordstigning, oavsett passagerarens biljettyp, föreslår kommissionen att den fasta kompensationsnivån fastställs till ett belopp som är dubbelt så högt som priset på de flesta biljettpriser i affärsklass, det vill säga 750 euro för flygningar kortare än 3 500 kilometer. För att ge utrymme för prisskillnader för flygningar inom och utom Europa föreslås 1 500 euro för flygningar på minst 3 500 kilometer.

15. Sådana nivåer borde inte hindra flygbolagen från att överboka för att fylla platser som annars skulle förblivit tomma, vilket skulle minska vinsterna och höja priserna. Kommissionens förslag grundas på att en förfrågan efter frivilliga görs - en operatör skulle endast neka ombordstigning och betala den fasta kompensationen om det inte skulle finnas tillräckligt många frivilliga. I Förenta staterna är förhållandet mellan frivilliga och passagerare som faktiskt hindras att flyga nästan tjugo till ett, och då är den fasta kompensationsnivån låg. Därav följer att operatörerna sällan behöver betala det fasta beloppet så länge de inte överbokar i överdriven utsträckning och kan hitta frivilliga på ett effektivt sätt.

16. Man skulle visserligen kunna hävda att potentiella frivilliga rutinmässigt skulle kräva den nya fasta kompensationen och att systemet med frivilliga därmed inte skulle fungera. Om de håller fast vid den fasta nivån löper de emellertid risken att tillräckligt många andra passagerare accepterar ett lägre bud för att överbokningen ska försvinna. I så fall skulle de inte få någon kompensation utan resa på vanligt sätt. Dessutom får man inte bortse ifrån det grundläggande syftet med kommissionens förslag. Syftet är att förmå operatörerna att vara tillräckligt försiktiga med reservationerna så att nekad ombordstigning blir undantaget och inte regeln. Det handlar om att erbjuda tillfällig lindring till passagerarna, utan att använda tillvägagångssättet generellt.

Andra rättigheter

17. Om passagerarna faktiskt nekas ombordstigning skall de ha rätt att fortsätta sina resor så snabbt som möjligt (ombokning) och under förhållanden som är jämförbara med förhållandena för den ursprungliga flygningen. Om de beslutar att resan inte längre är meningsfull skall de kunna annullera resan och få ersättning för biljetten. Kommissionen anser att sådana rättigheter måste omfattas av heltäckande bestämmelser och föreslår därför att den relevanta artikeln i förordningen från 1991 skärps - passagerare skall i synnerhet ha rätt till returflygning utöver ersättning för biljetten (om de väljer detta istället för ombokning till en annan flygning snarast möjligt). Frivilliga skall ha samma rättigheter eftersom de står inför liknande svårigheter i samband med resan. Kommissionen föreslår att passagerarna skall ha rätt till service medan de väntar på en senare flygning, även då de nekats ombordstigning, i form av måltider, förfriskningar och hotell, allt efter behov.

18. Dessa rättigheter skall vara förknippade med en skyldighet för passagerarna att uppträda på ett korrekt sätt och undvika att bete sig störande under flygningen. Det innebär att operatörerna skall kunna vägra att transportera passagerare vars uppträdande kan hota de andra passagerarnas eller besättningens säkerhet eller komfort. Det är viktigt att denna rättighet etableras och att villkoren för att operatörerna skall kunna vägra att transportera passagerare med giltiga biljetter och bekräftade reservationer definieras, både i operatörernas och passagerarnas intresse. Det skulle vara effektivast att göra detta på gemenskapsnivå så att passagerarna får samma skyldighet att uppträda på ett korrekt sätt - och så att de känner till denna skyldighet - och operatörerna samma regler att följa inom hela den gemensamma marknaden. Under utarbetandet av förslag till bestämmelser om minimikrav för avtal med flygbolag kommer kommissionen att noggrant överväga hur dessa rättigheter och skyldigheter kan etableras på bästa sätt.

Det nya förslaget

19. Kommissionen har beslutat att dra tillbaka förslaget från 1998 och istället föreslå detta nya tillvägagångssätt. Det nya förslaget innehåller emellertid nästan alla de nyheter som presenterades i texten från 1998 och i ändringsförslagen från Europaparlamentet. Dessa är bland annat utvidgningen av förordningens tillämpningsområde till att även omfatta icke-regelbundna flygningar inklusive de som ingår i paketresor, immateriella färdbevis och informationskrav. Den största skillnaden är i tillämpningen av förordningen med avseende på flygningar som erbjuds av EG-lufttrafikföretag från flygplatser i tredje land till flygplatser i medlemsstaterna. Förslaget från 1998 skulle ha omfattat alla sådana flygresor. Två regelverk skulle därför ha gällt för operatörerna - gemenskapens regelverk och regelverket i tredje land. Detta skulle försatt dem i en omöjlig situation och skulle ha betraktats av vissa länder som tillämpning av gemenskapslagstiftningen utomlands på ett oacceptabelt sätt. Kommissionen föreslår därför att förordningen skall omfatta flygningar från tredje land till flygplatser i medlemsstaterna endast då passagerarna inte får kompensation och assistans i tredje land.

Inställda flygningar

20. Om operatören ställer in en flygning innebär även detta att operatören vägrar tillhandahålla den tjänst som avtalats. Undantaget är dock exceptionella omständigheter som operatören inte kan ta ansvar för, till exempel politisk instabilitet, svåra väderförhållanden, bristande säkerhet och oväntade fel som påverkar säkerheten. Inställda flygningar av kommersiella skäl under normala omständigheter orsakar problem och förseningar för passagerarna som inte kan accepteras, i synnerhet när de inte varnas i förväg.

21. Kommissionen föreslår därför att man behåller ett av de viktiga inslagen i förslaget från 1998, i dess ändrade lydelse efter parlamentets yttrande, nämligen utvidgningen av bestämmelserna om kompensation, om ersättning eller ombokning och om assistans på flyplatsen till de passagerare vars flygning har ställts in. Undantag skulle naturligtvis göras för inställda flygningar som operatören kan bevisa skett av skäl som ligger utanför dennes ansvar. Skulle detta göra det möjligt för ett lufttrafikföretag att använda säkerhetsskäl som en förevändning för att ställa in flygningar när det i själva verket är kommersiella skäl som ligger bakom- Enligt driftstillståndet är lufttrafikföretagen skyldiga att registrera sådana incidenter, vilka kontrolleras av myndigheterna. Detta möjliggör effektiv kontroll och skall hålla missbruket på ett minimum.

22. En del av olägenheterna och problemen i samband med flygningar som ställs in nära avgångsdagen orsakas av att passagerarna ofta inte förvarnas och således inte kan ändra sina resplaner. Det ändrade förslaget från 1998 löser inte det problemet. Kommissionen föreslår nu en lösning som går ut på att operatörerna skall vara skyldiga att göra allt de kan för att kontakta passagerarna före tidtabellsenlig avgångstid, och att att man skall skapa incitament för dem att lyckas med detta. Detta incitament skulle vara möjligheten att hitta frivilliga som är beredda att avstå ifrån sina platsreservationer i utbyte mot förmåner, precis som vid nekad ombordstigning. Fördelen för passagerarna skulle inte bara vara de förmåner de föhandlar till sig utan även förvarningen och möjligheten att lägga om sina planer om de så önskar. Naturligtvis skulle vissa passagerare vara omöjliga att få kontakt med, och andra skulle avstå från lufttrafikföretagets erbjudande om förmåner i utbyte mot att man avstår från sin bokade plats. Om dessa passagerare skulle dyka upp för incheckning skulle de ha samma rätt till kompensation, ersättning för biljetten eller ombokning och till service i väntan på en senare flygning, som de som nekats ombordstigning. Detta förslag skulle medföra ett visst mått av flexibilitet, till gagn för både operatörer och passagerare, och samtidigt tillvarata passagerarnas grundläggande intressen.

Stora förseningar

23. Även om passagerarna ställs inför samma problem och blir lika irriterade vid förseningar som vid nekad ombordstigning eller inställd flygning finns det en skillnad - det är operatören som är ansvaring för nekad ombordstigning och inställd flygning (utom för skäl som ligger utanför dennes ansvar) men inte alltid för förseningar. Andra vanliga anledningar är flygledningssystem och begränsningar i flygplatskapaciteten. Kommissionen anser inte att operatörerna i nuläget skall vara skyldiga att kompensera försenade passagerare, vilket också fastslogs i meddelandet om skydd av flygpassagerarnas intressen.

24. Det är i vilket fall som helst helt oacceptabelt att operatörer lämnar passagerare åt sitt öde i flera timmar, när de har åtagit sig att transportera dem rimligt snabbt. Passagerarna skall kunna välja en annan flygning så snart som möjligt eller få ersättning för biljetten om de anser att resan blivit meningslös (liksom i samband med nekad ombordstigning eller inställd flygning). Därför föreslår kommissionen att man utvidgar bestämmelserna till att även omfatta passagerare som drabbas av allvarliga förseningar. Hur omfattande förseningen måste vara för att assistans skall behöva erbjudas beror på flygningens längd eftersom en försening i allmänhet skapar mer problem och förtrytelse om flygningen är kort än lång.

25. Assistans till försenade passagerare på flygplatser eller ombord på flygplanet är en annan fråga. Kommissionen anser att operatören skall kunna ta beslut om den service som ges till försenade passagerare (t.ex. genom att erbjuda förfriskningar, måltider eller hotellrum) så länge dessa passagerare inte vållas obehag eller orimliga olägenheter. Det är uppmuntrande att många, men inte alla, lufttrafikföretag har för avsikt att ta med assistans till försenade passagerare i sina frivilliga åtaganden. Kommissionen kommer att noggrant följa genomförandet av dessa regler men kommer att överväga att lagstifta endast om resultatet är otillfredsställande. Personer med nedsatt rörelseförmåga, barn som reser ensamma och andra personer med särskilda behov har emellertid svårare att ta hand om sig själva. Därför skulle transportföretagen enligt förordningen vara skyldiga att erbjuda dessa personer särskild service.

Genomförande

26. Klagomål har visat att passagerarna inte alltid kompenseras i enlighet med gällande lagstiftning. Därför är det viktigt att redan från början vidta åtgärder för att se till att den nya förordningen efterlevs helt och hållet. Av den anledningen föreslår kommissionen en artikel enligt vilken medlemsstaterna är skyldiga att fastställa påföljder som är effektiva, proportionerliga och avskräckande samt att utse organ som är ansvariga för att genomföra förordningen. Organen skall också undersöka klagomål från passagerare och kontrollera att deras rättigheter respekterades när överträdelsen uppdagades. Enligt förslaget skall en passagerare kunna lämna in klagomål om en eventuell överträdelse, oberoende av var den inträffade, till organet i den medlemsstat där han eller hon är bosatt. Vid behov skall det organet vidarebefordra klagomålet till det organ som är behörigt, vilket därefter skall vidta åtgärder. På så vis kommer man till rätta med språkproblem och andra svårigheter som avskräcker passagerare från att klaga i andra länder än deras eget.

Uppföljning

27. Förordningen bör vara till stor nytta för passagerarna, bland annat genom att minska omfattningen av nekad ombordstigning och inställda flygningar. Kommissionen kommer att noggrant kontrollera hur bestämmelserna fungerar och vilka fördelar dessa har för passagerarna samt hur antalet nekade ombordstigningar och inställda flygningar minskar. Senast fem år efter det att förordningen trätt i kraft kommer kommissionen att utarbeta en rapport och föreslå ytterligare åtgärder om fördelarna inte är övertygande.

Subsidiaritet och proportionalitet

28. Gemenskapen har skapat en inre marknad för lufttransporttjänster där lufttrafikföretagen konkurrerar under gemensamma regler. Dessa regler styr inte bara tillträde till marknaden och säkerhet utan omfattar också skydd av passagerarnas rättigheter. Denna målsättning får allt större betydelse. Utan harmonisering skulle olika ordningar gälla för operatörerna, vilket skulle öka kostnaderna och hindra konkurrensen. Olika regler skulle gälla för passagerarna och det skulle bli svårt för dessa att känna till och hålla fast vid sina rättigheter. Dessutom skulle olika ordningar kunna gälla för flygningar mellan medlemsstater, vilket skulle skapa osäkerhet kring rättsläget och vara till förfång för både passagerare och operatörer. Därför skulle nationella regler, även om de skulle ge passagerarna en hög skyddsnivå, inte leda till att grundläggande gemenskapsmål skulle kunna uppfyllas och skulle till och med kunna hindra detta.

29. Gemenskapen har länge insett att det behövs harmoniserade regler om skydd för flygpassagerare och har antagit bestämmelser om kompensation vid nekad ombordstigning [5] och om lufttrafikföretags skadeståndsansvar vid olyckor [6]. Bestämmelser har antagits om paketresor i enlighet med f.d. artikel 100 a, både i syfte att ge konsumenterna en hög skyddsnivå och att skapa gemensamma regler [7]. Den föreslagna förordningen skulle således bli den senaste i en rad förordningar på områden där gemenskapen har exklusiv behörighet. Det är endast genom att lagstifta som gemenskapen kan skapa rättigheter för flygpassagerare.

[5] Rådets förordning (EEG) nr 295/91, se ovan.

[6] Rådets förordning (EG) nr 2027/97 av den 9 oktober 1997 om lufttrafikföretags skadeståndsansvar vid olyckor. EGT L 285, 17.10.1997, s. 1.

[7] Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang. EGT L 158, 23.6.1990, s. 59.

30. Både operatörer och passagerare gynnas av tydliga och kompletta regler. Lufttransporttjänster är både internationella och homogena, och skillnader i olika ordningar kan skapa allvarliga problem. Dessutom måste beslut om passagerares rättigheter i samband med nekad ombordstigning eller inställd flygning ofta fattas snabbt, vilket gör det än viktigare med tydliga regler på gemenskapsnivå. En förordning är således ett bättre instrument än ett direktiv, vilket man redan insett i samband med andra åtgärder för att skydda flygpassagerares rättigheter. Bestämmelserna i förordningen är rimliga i förhållande till målet och lämpliga för de situationer som åsyftas.

SAMMANFATTNING AV FÖRSLAGEN

>Plats för tabell>

KOMMENTARER TILL ARTIKLARNA

Artikel 1 beskriver syftet med förordningen.

Artikel 2 innehåller definitioner av de begrepp som används i förordningen.

Artikel 3 definierar villkor då förordningen gäller och inte gäller för passagerare. Den klargör även tillämpningen för både lufttrafikföretag och researrangörer samt behandlar gemensam linjebeteckning.

Artikel 4 innehåller krav på att lufttrafikföretag eller researrangörer skall fastställa regler som de tillämpar om passagerare nekas ombordstigning, och på att de skall tillkännage dessa.

Artikel 5 beskriver vad ett lufttrafikföretag eller en researrangör måste göra när man räknar med att behöva neka ombordstigning, och i vilken ordning. Här föreskrivs också skyldigheten att först försöka hitta frivilliga som är beredda att avstå från sina platsreservationer, och sedan att endast neka ombordstigning om det inte finns tillräckligt med frivilliga. Den fastslår att passagerare som nekats ombordstigning har rätt till kompensation enligt artikel 7 och till assistans enligt artiklarna 8 och 9, samt att frivilliga har rätt till assistans enligt artikel 8.

Artikel 6 skyddar personer med funktionshinder och andra passagerare med särskilda behov från nekad ombordstigning.

Artikel 7 fastslår nivån på den avskräckande kompensationen som skall betalas till en passagerare som nekats ombordstigning. Nivån varierar beroende på flygsträckan.

Artikel 8 fastslår att passagerare som nekats ombordstigning skall ha rätt att välja mellan ombokning till en annan flygning snarast möjligt och ersättning för biljetten om resan har förlorat sitt syfte.

Artikel 9 beskriver den assistans passagerare som nekats ombordstigning skall få för att minska olägenheterna i samband med väntan på en senare flygning.

Artikel 10 fastställer kraven på att ett lufttrafikföretag eller en researrangör, som ställer in en flygning av andra skäl än sådana de inte kunnat råda över, skall göra allt de kan för att informera de berörda passagerarna och att de skall göra en förfrågan efter frivilliga som är beredda att avstå från sina platsreservationer. Den fastslår också rätt till kompensation till passagerare som inte anmält sig som frivilliga enligt artikel 7 och till assistans enligt artiklarna 8 och 9.

Artikel 11 fastslår rätten till assistans för dem som utsätts för stora förseningar i enlighet med artikel 8. Passagerare med särskilda behov skall också ha rätt till det stöd som fastslås i artikel 9.

Artikel 12 klargör att förordningen inte påverkar passagerarnas rätt till ytterligare kompensation.

Artikel 13 klargör att förordningen inte begränsar ett lufttrafikföretags eller en researrangörs rätt att utkräva ersättning från tredje man för att uppfylla skyldigheterna i förordningen.

Artikel 14 inför en skyldighet att informera passagerarna om deras rättigheter både vid incheckning och i samband med nekad ombordstigning, inställd flygning eller stor försening.

Artikel 15 förhindrar att de rättigheter som inrättas genom förordningen begränsas eller elimineras genom avtal.

Artikel 16 kräver att medlemsstaterna skall fastslå effektiva påföljder då förordningen inte efterlevs.

Artikel 17 kräver att medlemsstaterna skall utse organ med ansvar för att genomföra förordningen.

Artikel 18 reglerar dels passagerares rätt att lämna in klagomål till ett organ som utsetts av en medlemsstat, dels hanteringen av gränsöverskridande klagomål.

Artikel 19 kräver att kommissionen skall rapportera om förordningens effekter och föreslå ytterligare åtgärder, om så krävs.

Artikel 20 upphäver förordning (EEG) nr 295/91.

Artikel 21 fastslår datumet då förordningen träder ikraft.

2001/0305 (COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om införande av gemensamma regler om kompensation och assistans till flygpassagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [8],

[8] EGT C ..., ..., s. ...

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [9],

[9] EGT C ..., ..., s. ...

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [10],

[10] EGT C ..., ..., s. ...

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [11], och

[11] EGT C ..., ..., s. ...

av följande skäl:

(1) Gemenskapens verksamhet på lufttrafikområdet bör bland annat syfta till att säkerställa ett långtgående skydd för passagerarna. Dessutom bör full hänsyn tas till konsumentskyddskraven.

(2) Nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar skapar allvarliga problem och olägenheter för passagerarna.

(3) Gemenskapen bör fastslå gemensamma lägsta skyddsnormer, både för att stärka passagerarnas rättigheter och för att lufttrafikföretagen skall kunna verka under lika villkor på en avreglerad marknad.

(4) Med rådets förordning (EEG) nr 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik [12] infördes ett grundskydd för passagerarna, men antalet passagerare som nekas ombordstigning mot sin vilja är ändå fortfarande på en oacceptabelt hög nivå. Det bästa sättet att sänka den nivån är dels att införa en skyldighet för lufttrafikföretagen att göra en förfrågan efter frivilliga som är beredda att avstå från sina platsreservationer i utbyte mot förmåner, dels att avskräcka lufttrafikföretag från att neka passagerare ombordstigning mot deras vilja genom ett krav på utbetalning av kompensation som ligger på en avskräckande nivå.

[12] EGT L 36, 8.2.1991, s. 5.

(5) Passagerare som nekats ombordstigning mot sin vilja bör ges möjlighet att antingen annullera sin resa, och få ersättning för biljetten, eller fortsätta den under tillfredsställande villkor, och bör bli omhändertagen på ett lämpligt sätt i väntan på en senare flygning.

(6) Frivilliga bör också ges möjlighet att annullera sin resa eller fortsätta den under tillfredsställande villkor, eftersom de står inför liknande svårigheter i samband med resan som passagerare som nekats ombordstigning.

(7) Problem och olägenheter för passagerarna som orsakas av inställda flygningar bör också minskas, förutom då detta skett på grund av exceptionella omständigheter som lufttrafikföretaget eller dess agent inte kan ansvara för. Detta kan best ske genom att lufttrafikföretagen görs skyldiga att kontakta de berörda passagerarna före tidtabellsenlig avgångstid för att komma överens om villkoren för att de frivilligt skall avstå ifrån sina platsreservationer.

(8) Passagerare vars flygning ställts in och som inte frivilligt avstår från sin platsreservation bör ges möjlighet att få ersättning för biljetten eller fortsätta sin resa under tillfredsställande villkor, och bör bli omhändertagen på ett lämpligt sätt i väntan på en senare flygning.

(9) Även passagerare vars flygning är försenad med en angiven tid bör ges möjlighet att annullera sin resa eller fortsätta den under tillfredsställande villkor.

(10) Med tanke på att skillnaden mellan regelbundna och icke-regelbundna luftfartstjänster tenderar att suddas ut bör skyddet omfatta inte bara passagerare på regelbundna flygningar utan även på icke-regelbundna flygningar, inbegripet de som ingår i paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang.

(11) Eftersom researrangörerna i allmänhet bär ansvaret för kommersiella beslut rörande paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang bör de vara ansvariga för kompensation och assistans till passagerare på flygningar som ingår i paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang, i samband med nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar.

(12) Med tanke på att immateriella färdbevis blir allt vanligare bör denna förordning omfatta alla former av biljetter för att ett omfattande skydd för passagerarna skall kunna garanteras.

(13) Passagerarna bör få fullständig information om sina rättigheter i händelse av nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar så att de också kan utöva dessa.

(14) Medlemsstaterna bör fastställa reglerna för påföljd vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och säkerställa att de genomförs. Dessa påföljder skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.

(15) Som en följd härav bör förordning (EEG) nr 295/91 upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Ämne

Denna förordning fastslår minimirättigheter för flygpassagere vid följande fall:

a) Nekad ombordstigning.

b) Inställd flygning förutom då detta skett på grund av omständigheter som lufttrafikföretaget eller dess agent inte kan ansvara för.

c) Flygningen är försenad med en angiven tid.

Artikel 2 Definitioner

I denna förordning avses med

a) lufttrafikföretag: ett lufttransportföretag med giltig licens,

b) EG-lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med en giltig licens utfärdad av en medlemsstat i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 2407/92 [13],

[13] EGT L 240, 24.8.1992, s. 8.

c) researrangör: en arrangör av resepaket eller återförsäljare i enlighet med betydelsen i artikel 2.2 och 2.3 i rådets direktiv 90/314/EEG [14] (med undantag för lufttrafikföretag),

[14] EGT L 158, 23.6.1990, s. 59.

d) resepaket: de tjänster som definieras i artikel 2.1 i direktiv 90/314/EEG,

e) biljett: ett giltigt färdbevis som berättigar till transport, eller likvärdigt immateriellt sådant, även i elektronisk form, som utfärdats eller godkänts av lufttrafikföretaget eller av dess auktoriserade agenter,

f) bekräftad platsreservation: att passageraren har en biljett eller annat bevis som visar att platsreservationen har registrerats och bekräftats av lufttrafikföretaget eller researrangören,

g) gemensam linjebeteckning: en situation där passageraren har ett avtal och en bekräftad platsreservation med ett lufttrafikföretag (säljaren) men transporteras av ett annat (det som utför flygningen),

h) slutlig bestämmelseort: den bestämmelseort som anges på den färdbiljett som visas fram vid incheckningsdisken eller, i händelse av direkt anslutande flygförbindelser, bestämmelseorten för den sista flygningen.

Artikel 3 Tillämpningsområde

1. Denna förordning gäller för passagerare som reser från en flygplats belägen inom en medlemsstats territorium där fördragets bestämmelser är tillämpliga, och för passagerare som har avtal med ett EG-lufttrafikföretag eller med en researrangör om ett resepaket vilket bjuds ut till försäljning inom gemenskapens territorium och som reser från en flygplats belägen i tredje land till en flygplats belägen inom en medlemsstats territorium där fördragets bestämmelser är tillämpliga, såvida de inte får kompensation och assistans i det tredje landet då de

a) har en bekräftad platsreservation på en flygning och har checkat in, antingen på föreskrivet sätt och vid den tidpunkt som lufttrafikföretaget, researrangören eller en auktoriserad resebyrå angett skriftligen i förväg, eller om ingen tid anges, senast trettio minuter före kungjord avgångstid, eller

b) har flyttats över av ett lufttrafikföretag eller en researrangör från den flygning för vilken de hade en bekräftad platsreservation till en annan flygning, oavsett anledning.

2. Denna förordning gäller inte för passagerare som reser gratis eller till ett reducerat biljettpris som varken direkt eller indirekt är tillgängligt för allmänheten. Passagerare som har biljetter som ett lufttrafikföretag eller en researrangör utfärdat genom bonussystem eller annat kommersiellt program omfattas emellertid av denna förordning.

3. Denna förordning gäller för lufttrafikföretag eller researrangörer som har ett avtal med passagerare som omfattas av artikel 3.1 och artikel 3.2 andra stycket. Researrangören, eller säljaren i samband med gemensam linjebeteckning, skall vidta nödvändiga åtgärder tillsammans med det företag som utför flygningen för att genomföra bestämmelserna i denna förordning.

4. Bestämmelserna i denna förordning skall inte påverka passagerares rättigheter enligt direktiv 90/314/EEG.

Artikel 4 Regler som fastställts av lufttrafikföretaget eller researrangören

Lufttrafikföretag eller researrangörer skall, i enlighet med denna förordning, fastställa regler som de skall tillämpa då passagerare nekas ombordstigning, inbegripet regler som fastställer enligt vilka prioriteringar ombordstigning av passagerare skall ske, och skall göra dem tillgängliga för allmänheten. De skall utgöra en del av lufttrafikföretagets eller researrangörens transportavtal eller -villkor.

Artikel 5 Skyldigheter gentemot passagerare vid nekad ombordstigning

1. När ett lufttrafikföretag eller en researrangör rimligen misstänker att ombordstigning vid en flygning måste nekas skall det först och främst konstatera om det finns passagerare som fortfarande väntar på att få checka in till flygningen när incheckningen stänger och därefter göra en förfrågan efter frivilliga som är beredda att avstå från sina platsreservationer i utbyte mot förmåner under villkor som passageraren och lufttrafikföretaget eller researrangören skall komma överens om.

2. Frivilliga skall få assistans i enlighet med artikel 8 och denna assistans skall ges utöver de förmåner som nämns i första stycket. Om det inte finns tillräckligt många frivilliga för att återstående passagerare med bekräftade platsreservationer skall kunna komma med på flygningen kan lufttrafikföretaget eller researrangören neka passagerare ombordstigning mot deras vilja enligt de regler som lufttrafikföretaget eller researrangören fastställt i enlighet med artikel 4.

3. Om passagerare nekas ombordstigning skall lufttrafikföretaget eller researrangören omedelbart kompensera dem i enlighet med artikel 7 och erbjuda dem assistans i enlighet med artiklarna 8 och 9.

4. Om passageraren placeras i en högre klass än den för vilken betalningen erlagts får lufttrafikföretaget eller researrangören inte begära något tillägg. Om passageraren placeras i en lägre klass än den för vilken betalningen erlagts skall lufttrafikföretaget eller researrangören återbetala skillnaden mellan priset på passagerarens biljett och det lägsta biljettpris som kungjorts för den klass där passageraren placerats för den delen av resan.

Artikel 6 Ombordstigning av personer med funktionshinder och andra passagerare med särskilda behov

Lufttrafikföretag eller researrangörer får inte neka passagerare med funktionshinder och medföljande person, passagerare som på annat sätt har begränsad rörelseförmåga eller barn som reser ensamma ombordstigning.

Artikel 7 Rätt till kompensation

1. Vid nekad ombordstigning skall passagerare få kompensation som uppgår till

a) 750 euro för flygningar på mindre än 3 500 kilometer,

b) 1 500 euro för flygningar på 3 500 kilometer eller mer.

När avståndet i fråga skall bestämmas skall man utgå ifrån den sista destinationsort där nekad ombordstigning leder till att passagerarens ankomst försenas.2. När passagerare accepterar ombokning till den slutliga bestämmelseorten med en annan flygning i enlighet med artikel 8, och ankomsttiden för denna är högst två timmar senare än den tidtabellsenliga ankomsttiden för den ursprungligen bokade flygningen vid flygningar på mindre än 3 500 kilometer och högst fyra timmar senare vid flygningar på 3 500 kilometer eller mer, får lufttrafikföretaget eller researrangören minska den ersättning som föreskrivs i punkt 1 med 50 procent.

3. Ersättningen i första stycket skall betalas kontant eller, med passagerarens skriftliga samtycke, via bank, med check, resevouchers och/eller andra tjänster.

4. De avstånd som anges i punkterna 1 och 2 skall mätas efter storcirkelmetoden (ortodromisk linje).

Artikel 8 Rätt till assistans

1. Vid nekad ombordstigning skall passagerare erbjudas att välja mellan

a) ersättning motsvarande biljettpriset, enligt samma villkor som vid köpet, för den del eller de delar av resan som inte fullföljts och för den del eller de delar som fullföljts, om den inte längre har något syfte med avseende på passagerarens ursprungliga resplan, med en returflygning till den första avgångsorten snarast möjligt,

b) ombokning till den slutliga bestämmelseorten under likvärdiga transportvillkor snarast möjligt, eller

c) ombokning till den slutliga bestämmelseorten under likvärdiga lufttransportvillkor den senare dag som passageraren finner lämplig.

Passagerare skall även ges möjlighet att utan kostnad ringa ett telefonsamtal och/eller skicka ett telex-, telefax- och/eller e-postmeddelande till den slutliga bestämmelseorten.

2. När en stad eller region betjänas av flera flygplatser och ett lufttrafikföretag eller en researrangör erbjuder en passagerare en flygning till en annan flygplats än den som bokningen avsåg, skall lufttrafikföretaget eller researrangören svara för kostnaderna för förflyttningen mellan flygplatserna eller, efter överenskommelse med passageraren, till en närliggande alternativ bestämmelseort.

Artikel 9 Rätt till service i väntan på en senare flygning

1. Vid nekad ombordstigning skall passagerare utan kostnad erbjudas

a) måltider och förfriskningar i skälig proportion till väntetiden,

b) hotellrum i sådana fall då övernattning under en eller flera nätter, eller ytterligare vistelse, blir nödvändig.

Artikel 10 Inställd flygning

1. Vid inställd flygning gäller följande, förutom då lufttrafikföretaget eller researrangören kan bevisa att flygningen ställdes in endast på grund av exceptionella omständigheter som lufttrafikföretaget, researrangören eller dess respektive agent inte kan ansvara för.

2. När ett lufttrafikföretag eller en researrangör, före tidtabellsenlig avgång, ställer in en flygning eller rimligen misstänker att en flygning måste ställas in skall de göra allt de kan för att kontakta de berörda passagerarna och komma överens med dessa om villkoren för att de skall acceptera att avstå från sina platsreservationer. Passagerarna skall åtminstone erbjudas att välja något av följande:

a) ersättning motsvarande biljettpriset, enligt samma villkor som vid köpet, för den del eller de delar av resan som inte fullföljts och för den del eller de delar som fullföljts, om den inte längre har något syfte, med avseende på passagerarens ursprungliga resplan, och en returflygning till den första avgångsorten snarast möjligt, eller

b) ombokning till den slutliga bestämmelseorten under likvärdiga transportvillkor snarast möjligt, eller

c) ombokning till den slutliga bestämmelseorten under likvärdiga transportvillkor till ett senare datum enligt passagerarens önskemål.

3. De passagerare som lufttrafikföretaget eller researrangören inte kommer överens med i enlighet med andra stycket och som har checkat in i enlighet med artikel 3.1 skall erbjudas samma kompensation och assistans som erbjuds i samband med nekad ombordstigning i enlighet med artiklarna 7-9.

Artikel 11 Försening

1. När ett lufttrafikföretag eller en researrangör rimligen misstänker att en flygning kommer att försenas med två timmar eller mer i förhållande till den tidtabellsenliga avgångstiden vid flygningar på mindre än 3 500 kilometer, eller fyra timmar eller mer vid flygningar på 3 500 kilometer eller mer, skall passagerarna erbjudas samma assistans som vid nekad ombordstigning i enlighet med artikel 8.

Sådan assistans skall under alla omständigheter erbjudas senast två timmar efter den tidtabellsenliga avgångstiden för flygningen vid flygningar på mindre än 3 500 kilometer och senast fyra timmar efter den tidtabellsenliga avgångstiden för flygningen vid flygningar på 3 500 kilometer eller mer.

2. När ett lufttrafikföretag eller en researrangör rimligen misstänker att en flygning kommer att försenas med två timmar eller mer i förhållande till den tidtabellsenliga avgångstiden skall passagerare med funktionshinder och medföljande person, passagerare som på annat sätt har begränsad rörelseförmåga eller barn som reser ensamma omedelbart erbjudas samma assistans som vid nekad ombordstigning i enlighet med artikel 9, samt all annan assistans som rimligen kan behövas för att uppfylla sådana passagerares särskilda behov.

Artikel 12 Ytterligare kompensation

Bestämmelserna i denna förordning inskränker inte möjligheten för en passagerare att hos behörig domstol framställa krav på ytterligare ersättning.

Artikel 13 Kompensation från tredje man

Om ett lufttrafikföretag eller en researrangör har betalat kompensation eller uppfyllt andra skyldigheter som åligger lufttrafikföretaget eller researrangören enligt denna förordning, får ingen bestämmelse i förordningen tolkas som en inskränkning av lufttrafikföretagets eller researrangörens rätt att begära ersättning från tredje man i enlighet med tillämplig lag.

Artikel 14 Skyldighet att informera passagerarna om deras rättigheter

1. Den juridiska person som ansvarar för incheckningen av passagerarna skall se till att ett tydligt anslag med följande text finns uppsatt vid incheckningsområdet väl synligt för passagerarna: "Om ni nekas att stiga ombord eller om er flygning är inställd eller försenad med minst två timmar, fråga vid incheckningsdisken eller utgången till flygplanet efter ett exemplar av de regler som anger era rättigheter, särskilt rätten till kompensation och assistans."

2. Ett lufttrafikföretag eller en researrangör som nekar ombordstigning eller ställer in en flygning skall ge varje berörd passagerare skriftlig information om reglerna för kompensation och assistans i enlighet med bestämmelserna i denna förordning. Även passagerare som utsatts för en försening med minst två timmar skall erhålla sådan information.

Artikel 15 Ansvarsbegränsning

Förpliktelserna gentemot passagerarna enligt denna förordning får inte begränsas eller elimineras, exempelvis genom undantag eller en begränsande klausul i transportavtalet.

Artikel 16 Påföljd

Medlemsstaterna skall fastställa reglerna för påföljd vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning och skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de följs. Dessa påföljder skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den 1 januari 2004 och skall utan dröjsmål meddela eventuella senare ändringar som påverkar bestämmelserna.

Artikel 17 Genomförande

Varje medlemsstat skall utse det organ som skall ha ansvar för att genomföra denna förordning och offentliggöra detta. Organet skall ha ansvar för att genomföra förordningen med avseende på flygplatser belägna inom en medlemsstats territorium och flygningar från tredje land till en flygplats belägen inom det territoriet. Det skall bland annat ha ansvar för att utreda klagomål beträffande efterlevnaden av denna förordning och för att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att passagerarnas rättigheter respekteras.

Artikel 18 Klagomål

En passagerare kan lämna in klagomål till ett organ som utsetts av en medlemsstat angående en eventuell överträdelse av bestämmelserna i denna förordning på vilken flygplats som helst belägen inom en medlemsstats territorium [där fördragets bestämmelser är tillämpliga-] eller angående flygningar från tredje land till en flygplats belägen på det territoriet. Om det organet inte har ansvaret skall det vidarebefordra klagomålet till det organ som har ansvar för genomförandet i fallet i fråga. Det ansvariga organet skall undersöka klagomålet och vidta nödvändiga åtgärder för att se till att passagerarens rättigheter respekteras.

Artikel 19 Rapportering

Senast den 1 januari 2008 skall kommissionen till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om tillämpningen av förordningen och vad den lett till för resultat, i synnerhet med avseende på omfattningen av nekad ombordstigning och inställda flygningar.

Rapporten skall kompletteras med lagförslag om det är nödvändigt.

Artikel 20 Upphävande

Förordning (EEG) nr 295/91 upphävs.

Artikel 21 Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

FÖRSLAGETS KONSEKVENSER FÖR FÖRETAG, SÄRSKILT SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG

Beteckning på förslaget:

Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om införande av gemensamma regler om kompensation och assistans till flygpassagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar.

Dokumentets referensnummer:

Förslaget

Förordningen ger passagerare rätt till ekonomisk kompensation, ombokning till en annan flygning eller ersättning för biljetten och assistans på flygplatsen vid nekad ombordstigning eller inställd flygning. Den ger passagerare som utsätts för stora förseningar rätt till ombokning till en annan flygning eller ersättning. Den gäller för alla lufttrafikföretag med avgångar från flygplatser i gemenskapen och för EG-lufttrafikföretag med flygningar från en flygplats utanför gemenskapen till en flygplats i gemenskapen (under vissa omständigheter). Den ersätter rådets förordning (EEG) nr 295/91 av den 4 februari 1991 om införande av gemensamma regler om kompensation till passagerare som nekas ombordstigning på luftfartyg i regelbunden lufttrafik.

Konsekvenser för företagen

EG-lufttrafikföretag och researrangörer i gemenskapen och lufttrafikföretag från tredje land med avgångar från flygplatser i gemenskapen måste efterleva den föreslagna förordningen och således ändra sina transportvillkor.

Luftfartssektorn kännetecknas av ett antal stora företag som transporterar merparten av passagerarna. Sektorn uppvisar ingen särskild geografisk koncentration.

Kostnaderna för att kompensera och assistera passagerare som nekats ombordstigning (utöver kostnaderna för att uppfylla kraven i denna förordning) antas inte vara orimliga, även om de är svåra att förutbestämma exakt. Det finns få anledningar att tro att passagerarna systematiskt skulle få kompensation på en högre nivå än den nuvarande för att ställa upp som frivilliga. Kompensationen till de passagerare som inte frivilligt avstår och som nekas ombordstigning blir emellertid antagligen högre än den som fastslås i denna förordning. Tillämpningsområdet för den föreslagna förordningen är också större än den nuvarande - kompensationen omfattar även inställda flygningar under omständigheter som lufttrafikföretaget eller researrangören inte kan råda över.

Eftersom ungefär en passagerare på tusen nekas ombordstigning bör följderna för inkomster och vinster trots det inte bli allvarliga. Effekterna på konkurrenskraften för bolagen i gemenskapen bör också bli ringa eftersom bestämmelserna omfattar alla lufttrafikföretag med avgång från en flygplats i gemenskapen, oavsett om dessa hör hemma i gemenskapen eller i tredje land.

Det bör inte bli några avsevärda konsekvenser för sysselsättningen, investeringar eller nyetableringen av företag.

Det bör nämnas att lufttrafikföretag i Förenta staterna, på grundval av ett frivilligt system som har visat sig vara effektivt, omfattas av lagstiftning om kompensation vid nekad ombordstigning.