SV Europeiska unionens officiella tidning C 389/2

Kommissionens tillkännagivande

Tullen och Flegt – Genomföranderiktlinjer – Offentlig sammanfattning

2014/C 389/02

Innehåll

1. INLEDNING

2. IMPORT AV FLEGTTIMMER – GRUNDLÄGGANDE PRINCIPER

3. REKOMMENDATIONER FÖR SAMARBETE MELLAN MYNDIGHETER

3.1 Tekniskt stöd till tjänstemän och enheter med ansvar för kontrollerna

3.2 Kommunikation mellan myndigheter i samband med kontroller

3.3 Flegt- och Citestimmer

3.4 Kommersiella och icke-kommersiella varor

3.5 Kontroller enligt förenklade tullförfaranden

3.6 Hantering av licenser vid delade sändningar

3.7 Exporterande partnerland

3.8 Kontroll av Flegtlicenser

3.9 Bortskaffande av kvarhållet timmer

BILAGA I – ORDLISTA

BILAGA II – RÄTTSLIG RAM

BILAGA III – KOMMUNIKATION

1. INLEDNING

Olaglig skogsavverkning är ett globalt problem med stora negativa ekonomiska, ekologiska och sociala konsekvenser. Europeiska unionen har utifrån handlingsplanen för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog (Flegt) (1) antagit s.k. Flegtlagstiftning (2), genom vilken det inrättas ett system med Flegtlicenser för import av timmer till EU. Genom denna rättsliga ram skapas ett kontrollsystem för vissa trävaruprodukter som exporteras från länder som ingått frivilliga partnerskapsavtal med EU. Trävaruprodukter som exporteras från dessa länder måste omfattas av en Flegtlicens som utfärdats i partnerlandet och som garanterar att produkterna är lagliga (dvs. att de har producerats av inhemskt lagligen avverkat timmer eller av timmer som lagligen avverkats i ett tredjeland och importerats till partnerlandet i enlighet med avverkningslandets lagstiftning). För att systemet med Flegtlicenser ska fungera på avsett sätt får inte tulladministrationerna i en medlemsstat låta trävaruprodukter som omfattas av systemet övergå till fri omsättning såvida inte en Flegtlicens har lämnats in till och godkänts av den behöriga myndigheten i medlemsstaten.

Huvudsyftet med riktlinjerna är att underlätta för tulladministrationer att effektivt utföra sina uppgifter i enlighet med Flegtlagstiftningen (3), som inrättar ett Flegtlicensieringssystem för import av timmer till EU och de därtill hörande tillämpningsföreskrifterna. Ett särskilt syfte med riktlinjerna är att tillhandahålla en gemensam strategi för harmonisering av genomförandet genom att

— erbjuda en ändamålsenlig, rekommenderad och om möjligt övergripande strategi för tulladministrationens genomförande av Flegtlagstiftningen,

— ge rekommendationer för ett ökat samarbete mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna.

Dokumentet är därför upplagt på följande sätt:

1. Inledning: en presentation av dokumentet.

2. Import av Flegttimmer – grundläggande principer: en beskrivning av importprocessen.

3. Rekommendationer för samarbete mellan myndigheter: Här föreslås nationella arrangemang, analyseras specifika frågor och ges exempel.

4. Bilagorna I, II och III: referensmaterial i form av terminologi och rättsliga bestämmelser.

Riktlinjerna har tagits fram i god tid innan det första frivilliga partnerskapsavtalet börjar tillämpas, så att tulladministrationerna redan från början har tillgång till nödvändig vägledning för sina nya uppgifter. Riktlinjerna kommer att behöva ses över mot bakgrund av praktiska erfarenheter och förändringar av den rättsliga ramen. Riktlinjerna har utarbetats i samarbete med medlemsstaternas experter från tulladministrationerna och de behöriga myndigheterna. De bör inte betraktas som obligatoriska.

2. IMPORT AV FLEGTTIMMER – GRUNDLÄGGANDE PRINCIPER

Flegt bygger på bilaterala handelsavtal (frivilliga partnerskapsavtal) mellan EU och olika partnerländer. Systemet omfattar också de åtgärder som krävs för att säkerställa att timmer som exporteras från ett partnerland till EU har avverkats på ett lagligt sätt. För varje sändning av timmer kommer det att krävas en Flegtlicens utfärdad av licensmyndigheten i partnerlandet för att bekräfta lagenligheten. Import till EU är endast tillåten om det finns en Flegtlicens, och huvuduppgiften för EU:s tulladministrationer är att se till att en giltig sådan licens visas upp. När Flegttimret väl kommit in på EU:s inre marknad ska det förutsättas att det uppfyller kraven i EU-förordningen om timmer (4).

De produkter som omfattas varierar beroende på vad som överenskommits i avtalet med partnerlandet. Bilagorna I, II och III till Flegtförordningen innehåller en förteckning över länder och produkter för vilka det krävs Flegtlicens vid import. Icke-kommersiella varor, produkter som omfattas av Cites-dokument (5) och timmer som transiteras genom ett partnerland är undantagna från kravet på uppvisande av en Flegtlicens.

En importör som för in varor till unionens tullområde måste lämna in en tulldeklaration. Deklaranten kan välja mellan olika tullförfaranden som är avpassade efter olika ekonomiska behov. Enligt Flegtlagstiftningen definieras import som det tullförfarande genom vilket varorna övergår till fri omsättning. Detta inbegriper erläggande av tullar, punktskatter (i förekommande fall) och moms för varorna. Deklaranten måste också uppfylla vissa krav som tillämpas för de deklarerade varorna, till exempel kravet att visa upp en Flegtlicens för timmer eller trävaruprodukter. Så snart tull tagits ut och man konstaterat att alla övriga villkor för import är uppfyllda låter tulladministrationerna varorna övergå till fri omsättning. Varorna ändrar då status från icke-unionsvaror till unionsvaror, och de kan släppas ut på den inre marknaden utan att detta påverkar annan tillämplig lagstiftning.

Deklarationen för övergång till fri omsättning behöver inte nödvändigtvis lämnas in till det tullkontor där timret anländer till EU. Det finns också förfaranden som gör det möjligt att lagra, bearbeta och transportera varor som är föremål för tullövervakning. När varor transporteras till en annan plats i EU, även en annan medlemsstat, kan tulldeklarationen för övergång till fri omsättning lämnas in till tullmyndigheterna vid bestämmelseorten. Flegtlicens krävs inte vid den tullbehandling och de tullförfaranden som föregår övergången till fri omsättning.

När Flegttimmer deklareras för övergång till fri omsättning måste tulladministrationen se till att Flegtlicensen har godkänts (6) av den behöriga myndigheten i samma medlemsstat. Om så inte är fallet ska tulladministrationerna inte låta timret övergå till fri omsättning. Hur detta går till i praktiken kan anges i nationella förfaranden. I Flegtlagstiftningen föreskrivs dock följande:

— EU:s tulladministrationer kan identifiera Flegttimmer genom avsändningslandet och HS-numret på upp till 6 siffror. Dessa kommer att anges i bilagorna I, II och III till den uppdaterade Flegtförordningen och därefter införlivas i Taric (7).

— Varor som anges i bilagorna A, B och C i EU:s förordning om handel med vilda djur och växter (Citesförordningen) (8) omfattas inte av Flegtformaliteterna vid import. Andra relevanta undantag gäller icke-kommersiella varor och varor som transiteras genom partnerlandet när de är föremål för tullövervakning. Partnerskapsavtalen kan innehålla en bilaga IB som förtecknar varor som inte får exporteras från partnerlandet och därför inte kan beviljas Flegtlicens.

— Flegtlicensen ska uppvisas för den behöriga myndigheten i den medlemsstat där tulldeklarationen för övergång till fri omsättning kommer att lämnas in. Flegtlicensen kan uppvisas i förväg. Den får dock inte uppvisas senare än vid den tidpunkt då tulldeklarationen lämnas in. Den behöriga myndigheten ska därefter informeras om den tulldeklaration som motsvarar varje Flegtlicens.

— Den behöriga myndigheten kontrollerar licensen och informerar tulladministrationen om sitt beslut avseende godkännande.

— För kontrolländamål kommer Europeiska kommissionen att förse tulladministrationen och de behöriga myndigheterna med prover och andra uppgifter om licensmyndigheterna.

— Det kan också göras ytterligare kontroller av licensen och sändningen. Tulladministrationen och de behöriga myndigheterna bör bedriva ett nära samarbete och komma överens om vilka uppgifter som var och en ska utföra.

— De behöriga myndigheterna får begära ytterligare information från licensmyndigheten genom de förfaranden som beskrivs i varje partnerskapsavtal.

— Med tanke på trävaruprodukters egenskaper får vikt eller volym vid import avvika med upp till 10 % från de uppgifter som anges i Flegtlicensen.

— Kostnader som uppstår medan kontrollen genomförs ska betalas av importören, såvida inte den berörda medlemsstaten beslutar något annat.

— I fält 44 i det administrativa enhetsdokument som används för tulldeklarationen för övergång till fri omsättning ska en hänvisning till en Flegtlicens göras. Intygskoden C690 för Flegtlicenser ska markeras, och numret på sändningens licens ska uppges.

— Flegtlicenser får vara i pappersform eller elektronisk form. Vid behov får myndigheterna begära en översättning på importörens bekostnad. För licenser i pappersform föreskriver genomförandeförordningen för Flegt och partnerskapsavtalen att ett exemplar ska vara avsett för EU:s tulladministrationer. Detta exemplar ska ses som ett extra verktyg för att underlätta kommunikationen med och mellan myndigheterna, men det är inte obligatoriskt att visa upp det för tulladministrationen.

— Tulladministrationen kan skjuta upp övergången till fri omsättning om man misstänker att en licens inte är giltig. Om bestämmelserna i Flegtlagstiftningen har överträtts ska den behöriga myndigheten handla i enlighet med gällande nationell lagstiftning (och tillämpliga bestämmelser i partnerskapsavtalet, som kan kräva att partnerlandet snarast underrättas).

— För att uppfylla rapporteringskraven måste man spara dokumentation om de Flegtlicenser och motsvarande tulldeklarationer som mottagits samt relevanta uppgifter om sändningar som inte uppfyller kraven. Europeiska kommissionen ska fastställa formatet för de årliga rapporterna.

— De behöriga myndigheterna ska bevilja den oberoende revisor (9) som utsetts tillgång till relevanta handlingar och uppgifter, inom ramen för tillämplig nationell lagstiftning, för att verifiera uppgifterna från licensmyndigheten och se över EU:s kontrollförfaranden.

3. REKOMMENDATIONER FÖR SAMARBETE MELLAN MYNDIGHETER

I de fall där andra myndigheter än tulladministrationerna är behöriga, utgör samarbetet och kommunikationen myndigheter emellan ett nyckelinslag i arbetet med genomförandet av gränskontroller enligt Flegtlagstiftningen.

I den lagstiftningen föreskrivs olika former av samarbete: bl.a. meddelanden om godkända licenser (10), delegering av funktioner till tulladministrationen (11), samordning av kontrollförfaranden (12) eller utbyte av uppgifter på elektronisk väg (13).

För att säkerställa ett korrekt genomförande och en gemensam metod, rekommenderas det att samarbetet mellan tulladministrationer och behöriga myndigheter, eller andra myndigheter med befogenheter inom närliggande områden om sådana anlitats, grundar sig på formella nationella överenskommelser.

Vid upprättandet av nationella överenskommelser och utvecklingen av operativa förfaranden bör helst följande åtgärder vidtas:

— Upprätta kontakter mellan strategiska, administrativa och operativa experter inom tulladministrationen och behöriga myndigheter (14).

— Fastställa en lämplig strategi och formell struktur för att säkerställa att överensstämmelser inrättas på ett korrekt sätt.

— Fastställa vilket innehåll i överenskommelserna (nationella specifikationer) som den fortsatta samverkan mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna ska utgå ifrån. Dessa nationella specifikationer bör bygga på rekommendationerna i riktlinjerna och beakta särskilda bestämmelser i nationell lagstiftning och/eller förvaltningsorganisation.

— Omvandla överenskommelserna till praktiska operativa förfaranden, som ska följas vid kontrollerna.

De nationella samarbetsarrangemangen bör omfatta följande:

— Fördjupat samarbete också om villkoren för ett effektivt och faktiskt långsiktigt samarbete: — Regelbundna möten mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna på lämplig strategisk, administrativ och operativ nivå utifrån överenskomna villkor. — Kontakter på ett tidigt stadium mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna om planerade strategier och lagstiftningsförslag som påverkar de båda myndigheterna. — Samarbetssystem för akuta insatser i syfte att hantera nödsituationer, nya typer av överträdelser eller ekonomiska aktörer med hög risk. — Medel för tekniskt stöd till tjänstemän och enheter som ansvarar för kontroller.

— Fördelning av uppgifter: överenskomna roller och ansvarsområden vid kontroller som utförs av tulladministrationen och/eller marknadskontrollmyndigheten, med hänsyn till nationell organisation och lokala förhållanden. Åtminstone följande uppgifter kräver att överenskommelser träffas: — Kompletterande kontroller av licensen. — Kompletterande kontroller av sändningar. — Lagring och insamling av uppgifter för att uppfylla registrerings- (15) och rapporteringskraven (16).

— Kommunikation mellan myndigheter: — Förteckningar över kontaktställen vid de båda myndigheterna – tulladministrationen och den behöriga myndigheten, samt en översynsklausul för att säkerställa regelbundna uppdateringar. — Medel och metoder för kommunikation mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna i samband med godkännandet av licensen, kontrollförfarandet och resultaten från kompletterande kontroller. — Villkor för utbyte av underrättelser vid riskhantering, bl.a. dubbelriktad återkoppling och ett tillförlitligt underrättelsenät. — Entydiga bestämmelser om vilken information (bl.a. nominella uppgifter) som kan utbytas mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna och på vilka villkor.

— Genomförande och efterlevnad: — Gemensamma insatser för att utveckla och sprida operativa förfaranden med tydliga anvisningar för tjänstemän, med särskilt avseende på kontrollverksamhet. — Gemensamma överenskommelser rörande tolkning och genomförande i särskilda fall, t.ex. Flegtsändningar vilka också är Cites, som importeras enligt förenklade förfaranden, som delats upp på flera tullklareringar med annat ursprungsland än exportlandet, som är icke-kommersiella varor, eller som uppvisar bristande överensstämmelse med licensen (se närmare förklaringar nedan). — Gemensamma instruktioner och information till ekonomiska aktörer och deklaranter. — Ömsesidig utbildning för ansvariga tjänstemän och gemensamma fortbildningsprogram. — Regelbundet utbyte av importuppgifter i syfte att upptäcka avvikelser. — Genomförandeprojekt eller gemensamma insatser, med överenskomna specifikationer. — Tydliga förfaranden för bortskaffande av beslagtagna varor, bland annat hantering av kostnaderna för lagring. — Arrangemang för att hantera licenser i pappersform och undvika bedräglig återanvändning av licens.

På följande sidor lämnas ytterligare rekommendationer och exempel med avseende på de faktorer som strukits under i ovanstående textparti.

3.1 Tekniskt stöd till tjänstemän och enheter med ansvar för kontrollerna

När tulladministrationens uppgift består i att kontrollera sändningen, bör det framgå vilka villkor som ska ha uppfyllts för att behöriga myndigheter ska få tillhandahålla tekniskt bistånd på olika nivåer:

— Utbildning och vägledning i tekniska frågor (t.ex. mätning och identifiering av arter)

— Tekniska bidrag vid utarbetandet av operativa förfaranden för inspektioner (anvisningar, checklistor, formulär, jämförelsetabeller osv.)

— Tekniskt bistånd vid kontroller på plats

— Laboratorietjänster, om sådana erbjuds, eller uppgifter om tillförlitliga tjänster

— Kontakter för tekniskt stöd från partnerlandet

Dessutom bör följande ingå: utbyte av information, fortbildningsinsatser och resurser mellan myndigheterna i en medlemsstat eller i olika medlemsstater, för att tillhandahålla sakkunskap och laboratorietjänster. Partnerländerna bör inbegripas i denna process, så att de kan sprida kunskap om sina egna produkter samt tillhandahålla sakkunskap och träprover för laboratorieanalys.

3.2 Kommunikation mellan myndigheter i samband med kontroller

Medlemsstaterna ska sörja för lämpliga kommunikationskanaler mellan de behöriga myndigheterna och tulladministrationen. Dessa arrangemang ska säkerställa att tulladministrationen underrättas så snart Flegtlicensen godkänts av den behöriga myndigheten, men också att annan information med koppling till kontrollerna utbyts. De nationella myndigheterna bör inrätta kommunikationsverktyg och förfaranden som passar deras nationella organisation och åtminstone klarar av följande:

— Så snart Flegtlicensen godkänts av den behöriga myndigheten måste tulladministrationen ha tillgång till informationen.

— Denna information kan åtföljas av ytterligare inslag enligt den uppgiftsfördelning som godkänts nationellt, såsom begäran om kompletterande kontroller av licensen eller sändningen, särskilda uppgifter som tulladministrationen bör undersöka eller information som är relevant för riskprofilen.

— Ett negativt beslut kan också göras tillgängligt för tulladministrationen, och därför kan kommunikationssystem också omfatta fall i vilka de behöriga myndigheterna inte godtar en Flegtlicens.

— I samband med tullkontroller, kan tulladministrationen behöva informera den behöriga myndigheten eller samråda med denna, om det finns misstankar om att Flegtlicensen inte är giltig eller inte stämmer med sändningen.

— Uppgifter om tulldeklarationer som avser Flegttimmer och relevanta uppgifter om sändningar måste utbytas för att uppfylla rapporteringskraven.

— Kommunikationskanalerna bör vara tillförlitliga och säkra.

— När kommunikation bygger på licenser i pappersform, t.ex. när tulladministrationen använder papperskopian, bör det finnas tydliga förfaranden för att undvika bedräglig återanvändning av Flegtlicenser.

3.3 Flegt- och Citestimmer

Enligt Flegtförordningen och det befintliga frivilliga partnerskapsavtalet kommer trävaruprodukter som omfattas av EU:s förordning om handel med vilda djur och växter (bilagorna A, B och C) inte att genomgå det förfarande vid EU:s yttre gräns som beskrivs för produkter med Flegtlicens. Ändå tillämpas system för försäkran om Flegtlicensers laglighet även på Citesarter inom ramen för de befintliga frivilliga partnerskapsavtalen, och därför kan vissa sändningar av Citestimmer i praktiken åtföljas av både ett importtillstånd för Citesarter (bilagorna A och B) eller en importanmälan för Cites (bilaga C) och en Flegtlicens.

I de fall där en Flegtlicens deklareras för Citestimmer bör de relevanta behöriga myndigheterna underrättas. För att underlätta översynen av de Citesbestämmelser som avses i artikel 4.3 i Flegtförordningen, kan tulladministrationen också förse den behöriga myndigheten med rapporter från partnerländerna om oegentligheter rörande Citeskraven för timmer.

Om tulladministrationen eller de behöriga myndigheterna har tillgång till Flegtlicensen, bör oegentligheter i den leda till ytterligare kontroller för att följa upp efterlevnaden av Cites.

3.4 Kommersiella och icke-kommersiella varor

Icke-kommersiella varor är undantagna Flegtkontroller i samband med import. Skillnaden mellan kommersiella och icke-kommersiella varor blir allt viktigare då personers och varors rörlighet ökar i alla sammanhang. Resenärer, anställda inom tjänstesektorn, personer som byter uppehållsort eller konsumenter som gör distansinköp som inbegriper direktleverans med post- eller budtjänst är exempel på situationer där tulladministrationen kan få hantera trävaror från länder som är parter i det frivilliga partnerskapsavtalet.

Flegtförordningen innehåller hänvisningar till definitionen av icke-kommersiella varor i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (17). Av definition framgår att icke-kommersiella varor enligt Flegtreglerna är trävaruprodukter som uppfyller följande villkor:

— Produkternas övergång till fri omsättning är av tillfällig karaktär,

— och: — Deras beskaffenhet och mängd visar att de är ämnade för mottagarens eller transportörens användning privat, personligt eller inom familjen, — eller att de är tydligt avsedda som gåvor.

Tulladministrationen bör informera behöriga myndigheter i medlemsstaterna om kriterierna för att bedöma om timmersändningarna är kommersiella eller icke-kommersiella, och att den – inom ramen för sina metoder och behörigheter – underrättar såväl ekonomiska aktörer som andra berörda parter.

Dessutom kan de frivilliga partnerskapsavtalen omfatta förpackningsmaterial med KN-nummer 4415. Om förpackningsmaterial endast använts som stöd, skydd eller bärare för andra varor, bör det emellertid inte omfattas av Flegtkontroller i samband med import. Denna tolkning bygger inte på definitionen av icke-kommersiella varor, utan på bestämmelserna om relevanta frivilliga partnerskapsavtal. Vidare innehåller dessa frivilliga partnerskapsavtal hänvisningar till varukoderna i den internationella konventionen om det harmoniserade systemet och bör därför tolkas tillsammans med det harmoniserade systemets tolkningsregel 5 a och b om förpackningsmaterial (18).

3.5 Kontroller enligt förenklade tullförfaranden

En ekonomisk aktör – som ansöker om och uppfyller vissa villkor och kriterier – kan av tulladministrationen beviljas förenklade förfaranden. Den ekonomiska aktören kan sedan dra nytta av förenklade formaliteter i samband med tulldeklarationerna och klareringen vid import eller export till eller från EU. Tillämpningen av förenklade förfaranden för import av Flegttimmer torde inte försämra effektiviteten i tillämpningen av EU:s lagstiftning. Följande rekommendation bör beaktas när timmeraktörer beviljas förenklade förfaranden:

— När tulladministrationerna mottagit en ansökan för ett förenklat förfarande som kan omfatta trävaruprodukter med Flegtlicens, kan den behöriga myndigheten yttra sig innan det beviljas.

— Tillståndet bör omfatta villkor som försäkrar att Flegtbestämmelserna till fullo efterlevs och att nödvändiga kontroller kan utföras, genom angivande av tydliga villkor i följande avseenden: — Innan trävaruprodukter (Flegt) som omfattas av Flegtförordningen kan övergå till fri omsättning, ska en Flegtlicens ha godkänts av den behöriga myndigheten. — Tulladministrationerna måste ges möjlighet att genomföra kontroller innan produkterna omsätts. — Omsättning av trävaruprodukter (Flegt) innan den behöriga myndigheten godkänt Flegtlicensen innebär en överträdelse av EU:s lagstiftning. Sådana fall ska rapporteras till den behöriga myndigheten som i sin tur ska handla i enlighet med nationell lagstiftning. Tillståndet att använda det förenklade förfarandet bör ses över för att bedöma huruvida villkoren för tillståndet fortfarande är uppfyllda.

— Befintliga tillstånd bör ses över och i förekommande fall anpassas till ovanstående rekommendationer.

3.6 Hantering av licenser vid delade sändningar

Enligt definitionen av ”sändning” i Flegt-tillämpningsförordningen får en och samma Flegtlicens inte deklareras vid fler än ett tullkontor i EU. För att tullklareringen ska gå rätt till rekommenderas det dessutom att en och samma Flegtlicens inte får motsvara fler än en tulldeklaration.

För att undvika att varor som omfattas av en enda Flegtlicens delas upp på mer än en tulldeklaration eller mer än ett tullkontor i EU, bör utfärdandet av Flegtlicensen kopplas till den kvantitet trävaruprodukter som sänds vid ett och samma tillfälle och som anmäls för övergång till fri omsättning vid samma tidpunkt vid ett och samma tullkontor, i den utsträckning det är rimligt att förutse vid tidpunkten för utfärdandet. Det rekommenderas att tulladministrationerna och de behöriga myndigheterna ökar medvetenheten om denna fråga bland de ekonomiska aktörerna och andra intressenter inom ramen för sina möjligheter och befogenheter.

Om en sändning som omfattas av en enda Flegtlicens delas upp, bör tulladministrationen underrätta den behöriga myndigheten om den bristande överensstämmelsen mellan Flegtlicensen och de varor som har uppvisats för tulladministrationen. Tulladministrationen bör inte låta varorna övergå till fri omsättning såvida inte den behöriga myndigheten bekräftar att en giltig Flegtlicens (eventuellt en korrigerad kopia) uppvisas i förbindelse med de deklarerade varorna. Det krävs ett nära samarbete mellan myndigheterna och tydliga förfaranden.

3.7 Exporterande partnerland

Export definieras i Flegtlagstiftningen som fysisk avgång av trävaruprodukter från ett partnerlands geografiska territorium för införsel till gemenskapen. Därför anges det exporterande partnerlandet i tulldeklarationen som avsändningsland (fält 15 i det administrativa enhetsdokumentet).

Definitionen av ordet export skulle också innebära att produkter som transiteras genom ett partnerlands territorium skulle kräva en Flegtlicens från det landet för övergång till fri omsättning i EU. I praktiken är det dock inte möjligt att på lämpligt sätt garantera att en sändning som transiteras är laglig. I de frivilliga partnerskapsavtalen föreskrivs det därför att trävaruprodukter under transitering genom ett lands territorium utesluts från licenssystemet. I detta sammanhang definieras i de frivilliga partnerskapsavtalen trävaruprodukter under transitering som trävaruprodukter från ett annat tredjeland som transiteras genom partnerlandet under tullövervakning och lämnar det på samma sätt med behållande av sitt ursprungsland.

Trots att undantaget för trävaruprodukter under transitering genom partnerländerna inte anges i Flegtförordningen skulle syftet med och utformningen av de frivilliga partnerskapsavtalen kunna medföra att de ovan definierade fallen av transitering är undantagna från kravet på uppvisande av en Flegtlicens för övergång till fri omsättning i EU. Att det rör sig om transitering genom partnerlandet måste styrkas genom att giltiga handlingar uppvisas för tullmyndigheterna i EU. Europeiska kommissionen kommer att förse tullmyndigheterna och de behöriga myndigheterna med prover och annan information från partnerlandets tullhandlingar som bekräftar att varorna transiteras genom deras territorium under tullövervakningen. Det rekommenderas att tulladministrationerna i medlemsstaterna, inom ramen för sina möjligheter och befogenheter, fastställer tydliga förfaranden för hantering av detta undantag och ökar medvetenheten bland de ekonomiska aktörerna och andra intressenter.

3.8 Kontroll av Flegtlicenser

Det är den behöriga myndighetens ansvar att kontrollera giltigheten hos en Flegtlicens, och tulladministrationen kan utses eller genom delegering ges i uppdrag att utföra kontroller i enlighet med de nationella arrangemangen och förfarandena. Giltigheten hos en licens beror på tre viktiga aspekter:

— Dess äkthet, vilket innebär att den har utfärdats och godkänts av en licensmyndighet.

— Dess giltighetstid, vilket innebär att den överlämnas till den behöriga myndigheten innan den upphör att gälla.

— Dess överensstämmelse med sändningen, vilket innebär att uppgifterna i licensen stämmer överens med andra åtföljande dokument och med själva sändningen. Det är här som tulladministrationen kan tillhandahålla bättre stöd i kontrollförfarandet.

Det rekommenderas att myndigheterna fastställer tydliga förfaranden och kriterier för att kontrollera överensstämmelsen mellan licensen och sändningen, varvid de fastställer vilka delar av Flegtlicensen som är jämförbara med uppgifterna i tulldeklarationen eller i andra relevanta dokument. Det rekommenderas också att de ekonomiska aktörerna och andra berörda parter informeras om dessa kriterier för att underlätta genomförandet.

3.9 Bortskaffande av kvarhållet timmer

Enligt Flegtlagstiftningen får tulladministrationerna skjuta upp övergången till fri omsättning av eller hålla kvar trävaruprodukter, om de har anledning att anse att licensen inte är giltig. Om de behöriga myndigheterna fastställer att så är fallet, ska de handla i enlighet med gällande nationell lagstiftning.

I händelse av överträdelse bör myndigheterna följa tillämplig lagstiftning och tillämpliga förfaranden, inklusive tullagstiftningen eftersom varorna är icke-unionsvaror. Det rekommenderas dock för de aspekter som inte beskrivs i detalj i den tillämpliga lagstiftningen eller de tillämpliga förfarandena att de nationella arrangemangen innehåller tydliga bestämmelser om uppföljningsåtgärder efter en överträdelse, i synnerhet när det gäller bortskaffande av varorna.

(1) Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om en EU-handlingsplan för skog.

(2) Rådets förordning (EG) nr 2173/2005 av den 20 december 2005 om upprättande av ett system med Flegtlicenser för import av timmer till Europeiska gemenskapen (EUT L 347, 30.12.2005, s. 1), och kommissionens förordning (EG) nr 1024/2008 av den 17 oktober 2008 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2173/2005 om upprättande av ett system med Flegtlicenser för import av timmer till Europeiska gemenskapen (EUT L 277, 18.10.2008, s. 23).

(3) Rådets förordning (EG) nr 2173/2005 av den 20 december 2005 om upprättande av ett system med Flegtlicenser för import av timmer till Europeiska gemenskapen (EUT L 347, 30.12.2005, s. 1), och kommissionens förordning (EG) nr 1024/2008 av den 17 oktober 2008 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2173/2005 om upprättande av ett system med Flegtlicenser för import av timmer till Europeiska gemenskapen (EUT L 277, 18.10.2008, s. 23).

(4) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 995/2010 av den 20 oktober 2010 om fastställande av skyldigheter för verksamhetsutövare som släpper ut timmer och trävaror på marknaden (EUT L 295, 12.11.2010, s. 23).

(5) Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter.

(6) Den term som används i Flegtlagstiftningen är ”godta”. I detta dokument används dock i stället ordet ”godkänna”, eftersom det bättre beskriver de behöriga myndigheternas roll när de kontrollerar Flegtlicenser.

(7) Internetversionen av Europeiska unionens integrerade tulltaxa, som bygger på rådets förordning (EEG) nr 2658/87 (EGT L 256, 7.9.1987, s. 1).

(8) Rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem (EGT L 61, 3.3.1997, s. 1).

(9) Tredjepartsövervakning enligt artikel 5.3 i Flegtförordningen.

(10) Artikel 6.2 i tillämpningsförordningen Flegt – förordning (EG) nr 1024/2008.

(11) Artikel 12 i tillämpningsförordningen Flegt – förordning (EG) nr 1024/2008.

(12) Artikel 13 i tillämpningsförordningen Flegt – förordning (EG) nr 1024/2008.

(13) Artikel 14.2 i tillämpningsförordningen Flegt – förordning (EG) nr 1024/2008.

(14) Förteckning över behöriga myndigheter http://ec.europa.eu/environment/forests/pdf/LIST%20of%20CAs.pdf

(15) Artikel 5.1 i tillämpningsförordningen Flegt – förordning (EG) nr 2173/2005.

(16) Artikel 8.1 i tillämpningsförordningen Flegt – förordning (EG) nr 2173/2005.

(17) Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättande av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 253, 11.10.1993, s. 1).

(18) Se även den allmänna tolkningsregeln 5 a och b i Kombinerade nomenklaturen, rådets förordning (EEG) nr 2658/87 (EGT L 256, 7.9.1987, s. 1) om förpackningsmaterial som införlivar samma tolkningsregel från det harmoniserade systemet.

BILAGA I ORDLISTA Avsändningsland Bilaga 37 i förordning (EEG) 2454/93 Artikel 7.1 b i förordning (EG) nr 1917/2000 Begreppet ”avsändningsland” är kopplat till definitionen av försändelseland. Med båda avses det land varifrån varorna ursprungligen avsändes till den importerande medlemsstaten, och det ska fyllas i fält 15 i det administrativa enhetsdokument i vilket deklarationen om övergång till fri omsättning görs. Behörig(a) myndighet(er) Artikel 2.8 i förordning (EG) nr 2173/2005 Den eller de myndigheter som EU:s medlemsstater utsett för att ta emot, godta och kontrollera Flegtlicenser. Tulladministrationen kan utses till behörig myndighet eller genom delegering ges vissa uppgifter. Förteckning över behöriga myndigheter: http://ec.europa.eu/environment/forests/pdf/LIST%20of%20CAs.pdf Cites Konventionen om internationell handel med utrotningshotade arter av vilda djur och växter, som genomförs i unionen genom förordning (EG) nr 338/97 (i dess ändrade lydelse) om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem – också kallad förordningen om handel med vilda djur och växter. Ekonomisk aktör Artikel 5.5 i förordning (EU) nr 952/2013 En fysisk eller juridisk person som i sin näringsverksamhet är involverad i verksamhet som omfattas av tullagstiftningen. När näringsverksamheten är skogsbruk eller bearbetning/handel med trävaruprodukter kallas han eller hon timmeraktör (se detta ord i ordlistan). Export Artikel 2.13 i förordning (EG) nr 2173/2005 Fysisk avgång för eller utförsel av trävaruprodukter från alla delar av ett partnerlands geografiska territorium för införsel till unionen. Flegt – Licenssystem för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog Förordning (EG) nr 2173/2005 Systemet med Flegtlicenser omfattar utfärdande av licenser för lagligt producerat timmer eller trävaruprodukter som omfattas av ett frivilligt partnerskapsavtal för export till unionen från partnerländer samt genomförande i EU. Flegtlicens Artikel 2.5 i förordning (EG) nr 2173/2005 Med en Flegtlicens menas en handling av standardformat baserad på en sändning, vilken är förfalsknings- och manipuleringssäker och verifierbar och anger att en sändning uppfyller kraven i systemet med Flegtlicenser samt har utfärdats och godkänts av ett partnerlands licensmyndighet. System för att utfärda, registrera och meddela licenser får vara baserade på papper eller på elektroniska medel, efter vad som är lämpligt. I Flegtförordningen föreskrivs möjligheten till Flegtlicenser baserade på marknadsdeltagande, men vid tidpunkten för utfärdandet av dessa riktlinjer beaktas i samtliga frivilliga partnerskapsavtal endast Flegtlicenser baserade på en sändning. Flegtsändning – Flegttimmer Se definitionerna av ”sändning” och ”trävaruprodukter”. Frigörande av varor Artikel 4.20 i förordning (EEG) nr 2913/92 Den åtgärd genom vilken tulladministrationerna gör varor tillgängliga för de ändamål som anges för det tullförfarande som de har hänförts till. Frivilligt partnerskapsavtal Artikel 2.3 i förordning (EG) nr 2173/2005 Ett rättsligt bindande handelsavtal mellan EU och ett partnerland genom vilket unionen och partnerlandet förpliktar sig att samarbeta till stöd för handlingsplanen för Flegt och att genomföra systemet med Flegtlicenser. Förenklat förfarande Artikel 76.1 i förordning (EEG) nr 2913/92, artikel 253.1–253.3 i förordning (EEG) 2454/93 Det lokala klareringsförfarandet och det förenklade deklarationsförfarandet enligt definitionen nedan: Förenklat deklarationsförfarande: Tulladministrationerna får tillåta att en person får varor hänförda till ett tullförfarande på grundval av en förenklad deklaration, i vilken vissa av de uppgifter och styrkande dokument som krävs enligt standarddeklarationen får utelämnas. Lokalt klareringsförfarande: Förfarande enligt vilket varor under ett visst tullförfarande kan placeras i den berörda personens lokaler eller på andra platser som tulladministrationerna anvisat eller godkänt. Detta förfarande beskrivs i artikel 253 i förordning (EEG) nr 2454/1993 och ger ekonomiska aktörer som bemyndigats för detta ändamål att inte anmäla varornas ankomst till tullmyndigheterna. Import Artikel 2.11 i förordning (EG) nr 2173/2005 Övergång till fri omsättning för trävaruprodukter enligt artikel 79 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 19.10.1992, s. 1). Lagligt producerat timmer Artikel 2.10 i förordning (EG) nr 2173/2005 Trävaruprodukter som producerats från inhemskt lagligen avverkat timmer eller från timmer som lagligen importerats till ett partnerland i enlighet med nationell lagstiftning fastställd av det partnerlandet i enlighet med partnerskapsavtalet. Licensmyndighet Artikel 2.7 i förordning (EG) nr 2173/2005 Den myndighet som ett partnerland utsett för att utfärda och godkänna Flegtlicenser. Nationella arrangemang Summan av alla formella arrangemang i en medlemsstat mellan tulladministrationen och de behöriga myndigheterna, bland annat samförståndsavtal, praktiska arrangemang, förfaranden och handlingsplaner. Partnerland Artikel 2.2 i förordning (EG) nr 2173/2005 En stat som ingår ett frivilligt partnerskapsavtal. Sändning Artikel 2.1 i förordning (EG) nr 1024/2008 En mängd trävaruprodukter, enligt bilagorna II och III till förordning (EG) nr 2173/2005, som omfattas av en Flegtlicens och som sänds från ett partnerland av en avsändare eller befraktare och som anmäls för övergång till fri omsättning vid ett tullkontor i EU. Timmeraktör Artikel 2.6 i förordning (EG) nr 2173/2005, artikel 5.5 i förordning (EU) nr 952/2013 Aktör, som kan vara fysisk eller juridisk person, verksam inom skogsbruk eller bearbetning/handel med trävaruprodukter, som i sin näringsverksamhet är involverad i verksamhet som omfattas av tullagstiftningen. Trävaruprodukter Artikel 2.9 i förordning (EG) nr 2173/2005 De produkter som anges i bilagorna II och III och som omfattas av systemet med Flegtlicenser och som, när de importeras till unionen, inte kan kategoriseras som ”icke-kommersiella varor” enligt artikel 1.6 i förordning (EEG) nr 2454/93. Tullkontroller Artikel 4.14 i förordning (EEG) nr 2913/92 De särskilda åtgärder som genomförs av tullmyndigheterna för att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen och annan lagstiftning om införsel av varor till unionsmarknaden, till exempel Flegtförordningen. Tullområde Artikel 3 i förordning (EEG) nr 2913/92 Tullområdet ska omfatta de territorier som anges i artikel 3 i gemenskapens tullkodex, ändrad genom artikel 286.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 (EUT L 269, 10.10.2013, s. 1). Ursprungsland Artiklarna 22–27 i förordning (EEG) nr 2913/92 Ursprungslandet definieras i avdelning II i gemenskapens tullkodex (artiklarna 22–27) och ska fyllas i fält 34 i det administrativa enhetsdokument i vilket deklarationen för övergång till fri omsättning görs. Övergång till fri omsättning för varor Artikel 79 i förordning (EEG) nr 2913/92 Tullförfarande där icke-unionsvaror ges tullstatus som unionsvaror och kan släppas ut på den inre marknaden. Övergången ska medföra att handelspolitiska åtgärder tillämpas, att andra formaliteter för import av varor uppfylls och att lagenliga tullar debiteras.