A4-0374/97

Resolution om kommissionens kommentar till ministerrådet och Europaparlamentet om oliv- och olivoljesektorn (inklusive ekonomiska, kulturella, regionala och sociala aspekter samt miljöaspekter), den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden, behovet av en reform och de alternativ som förutses (KOM(97)0057 - C4-0096/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens kommentar till rådet och Europaparlamentet (KOM(97)0057 - C4-0096/97),

- med beaktande av sin resolution av den 25 oktober 1996 om reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja ((EGT C 347, 18.11.1996, s. 465.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling och yttrandena från utskottet för sysselsättning och socialfrågor, från utskottet för regionalpolitik och från budgetkontrollutskottet (A4- 0374/97), och med beaktande av följande:

A. Den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja har fungerat effektivt, den har gjort det möjligt att upprätthålla olivoljesektorn i konkurrensen med andra vegetabiliska fetter, som åtnjuter stora stöd, samt att utveckla externa marknader och systemet har inte producerat överskott. I de producerande regionerna har den gemensamma organisationen av marknaden spelat en dubbel roll som marknadspolitiskt instrument och drivkraft för landsbygdens utveckling. Det är emellertid absolut nödvändigt att brådskande genomföra en djupgående reform av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja, av den grundläggande orsaken att de viktigaste mekanismerna för att bestämma hur stor mängd olivolja som skall produceras av varje land har befunnit sig i djup kris under de senaste fyra regleringsåren och varje år finns risk för att kommissionen inte skall godkänna utbetalningen av gemenskapsstöd, vilket leder till en ständig och utan åtskillnad minskning av olivodlarnas inkomster och kan få svåra följder för samtliga yrkesutövare inom den europeiska olivoljesektorn.

B. Två miljoner jordbruksföretag är beroende av olivodling och dessa genererar 750 000 arbetstillfällen på heltid. De producerande regionerna karakteriseras av att de befinner sig i perifera områden och är i behov av ekonomisk och social sammanhållning, av att de är de områden som är mest beroende av jordbruksverksamheten inom EU, av att de har en arbetslöshetsgrad som är dubbelt så hög som genomsnittsgraden för gemenskapen, och av att de är mycket känsliga områden, såväl vad gäller miljö som fysisk planering, där olivodling är en viktig odlingsform till vilken det finns få alternativ.

C. Olivoljan har ett internationellt erkänt anseende inom kostläran som ett grundläggande element i en hälsosam diet och konsumtion av olivolja har välgörande effekter på hälsan.

D. Kommissionens dokument om alternativ uppvisar allvarliga brister i analysen av sektorn: den är inte enhetlig i sina uppgifter, gör sig skyldig till motsägelser, innehåller många uppgifter som antingen inte är aktuella eller vars ursprung och tillförlitlighet inte kan fastställas och innehåller framför allt ett stort antal luckor i den information som vore nödvändig för att ställa en diagnos för sektorn.

E. Kommissionens dokument utvecklar endast till en del ett av de två alternativen, trädstödsalternativet, och ingen av aspekterna för att förbättra det nuvarande systemet konkretiseras. Denna obalans försvagar dokumentets giltighet som ett dokument om olika alternativ.

F. Kommissionen erkänner att förekomsten av bristfällig statistik är ett allvarligt problem, men föreslår inte desto mindre att statistik, som den själv erkänner kan ifrågasättas, utnyttjas som grund för utveckling av de två alternativen som beaktas.

G. De sakkunniga som deltog i den offentliga utfrågningen som utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling vid Europaparlamentet höll den 15 april 1997 behandlade utförligt den kritik som kommissionens dokument, som grund för utarbetande av förslag till lagstiftning, utsatts för.

H. De producerande regionernas socioekonomiska, klimatologiska och miljömässiga kännetecken är kritiska och när en reform genomförs är det nödvändigt att beakta samtliga alternativ och utföra en omfattande utvärdering av varje alternativs sociala, ekonomiska och miljömässiga följder. I kommissionens dokument utvärderas inte dessa följder.

I. När förslag till en reform läggs fram borde kommissionen utföra en analys av sysselsättningen, de olika produktionsfaktorerna inom olivodlingen och av andra möjliga alternativa odlingar, såväl som en historisk analys av sektorn per land och region och en fullständig utvärdering av olivodlingens roll i mindre gynnade områden.

J. I sin behandling av marknadens framtid utnyttjar kommissionen framtidsperspektiv som utarbetats av Internationella rådet för olivolja (International Olive Oil Council, IOOC), utgående ifrån uppgifter från åren före 1992 och 1993, och som inte motsvarar de externa marknadernas utveckling. Hänvisningarna till efterfrågan i gemenskapen baserar sig dessutom på ett år med onormalt höga priser efter tre års torka. Efter en normal säsong och motsvarande prisnedgång har den interna efterfrågan hämtat sig och sålunda har kommissionens bedömningar förlorat värde och bör därför göras till föremål för en översyn så att mera aktuella sifferuppgifter ingår i dem.

K. Det existerar marknadsanalyser och -undersökningar som talar för en stor ökning i efterfrågan. EU bör försvara sin ställning som främsta producent, konsument och exportör på världsmarknaden.

L. Exportbidragen utgör 3 % av kostnaderna för den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och endast 1 % av totalbeloppet för bidragen i samtliga sektorer. Trots detta motiverar kommissionen behovet av en reform med eventuella krav från Världshandelsorganisationen, vilket är en motivering som saknar relevans.

M. EU står för 80 % av världsproduktionen av olivolja. De tredje länder som producerar olivolja har i tillräcklig utsträckning garanterats tillträde till gemenskapsmarknaden genom handelsavtal och systemet med ekvivalenser, och konflikter inom ramen för Världshandelsorganisationen är därför inte att vänta. Sålunda verkar kommissionens ängslan inför detta problem sakna grund.

N. Kommissionen har inte uppfyllt det åtagande, som bestäms i rådets förordning (EEG) nr 2261/84/EEG och i dess ändringar, som ålägger kommissionen att lägga fram en rapport för rådet om hur systemet med produktionsstöd fungerar och vid behov ett förslag till översyn av detta system före den 1 januari 1995. En sådan rapport är väsentlig för att utarbeta ett system för kontroll av eventuella bedrägerier.

O. De bedrägeri som upptäckts bör noggrant utredas, eftersom det gäller väldigt få aktörer, vilket borde underlätta kontrollverksamheten och effektiviteten av denna verksamhet. För övrigt finns det inom denna sektor specialiserade kontrollorgan vars främsta uppgift är att upptäcka bedrägerier.

P. Kommissionen utarbetar endast förslag till system för bedrägerikontroll för trädstödsalternativet.

Q. År 1992 tillsatte kommissionen expertgruppen «Lachaux» för att förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken. I sin rapport talade gruppen för att koncentrera kontrollerna till godkända oljekvarnarna, eftersom dessa utgör ett obligatoriskt genomgångsställe för olivoljan. Denna rapport pekade på möjligheten att införa ett annat stödinstrument som skulle vara specifikt för småproducenter.

R. Det långvariga genomförandet av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja har visat att det, trots de många anpassningar och ändringar som har gjorts under årens lopp, är nödvändigt att snarast möjligt och på ett effektivt sätt genomföra en verklig förenkling av de förfaranden som tillämpas för gemenskapsstödet.

S. Konsumtionsstödet har under de senaste åren inte påverkat utvecklingen av olivoljekonsumtionen i någon större utsträckning, och detta stöd gynnar inte enbart den olja som produceras inom EU, utan kan under vissa omständigheter även tillämpas på olivolja med ursprung i tredje land. Det är i vilket fall som helst inte försvarbart att behålla och förstärka stödet inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja, eftersom det av Världshandelsorganisationen lätt skulle kunna uppfattas som en snedvridning av konkurrensen.

T. Ett nytt integrerat kontrollsystem skulle kunna basera sig på ett krav på försäljning, av olivolja oavsett i vilken form den sker inklusive självkonsumtion som en förutsättning för tilldelning av stöd. Ett stöd- och kontrollsystem grundat på försäljning skulle vara effektivt och pålitligt, eftersom förpackningsföretagen i princip förfogar över en korrekt administrativ och bokföringsmässig struktur. Detta system skulle ge kontrollorganen tillgång till utförlig information om olivoljan i de olika faserna och lagerbokföring och sålunda göra det möjligt att utföra korskontroller inom ramen för ett integrerat system, vilket skulle tillåta en ökad harmonisering och komplettering av politiken.

U. Det finns över 2 000 0000 olivoljeproducerande jordbruksföretag inom Europeiska unionen som går lätt att kontrollera med de system som används i vissa av EU:s medlemsstater och det vore lämpligt att inte göra någon åtskillnad mellan små och stora producenter, framför allt inte i fråga om kontroll av produktionsstödet. Det vore därför lämpligt att avskaffa konsumtionsstödssystemet för att kunna koncentrera kontrollerna på produktionen och göra de organ som är avsedda för detta ändamål mer effektiva.

V. Införandet av ett trädstöd i enlighet med kommissionens förslag innebär miljörisker och risker för att landsbygden avfolkas och att spekulativa odlingar uppstår, eftersom detta stöd inte skyddar den verkliga produktionen. Inga former av schablonmässiga stöd, trädstödet medräknat, beaktar grundmålsättningarna, kvaliteten och marknadsstabiliteten, med hänsyn till de stora årliga produktionsfluktuationerna, ett sådant stöd garanterar dessutom inte att producenternas inkomster bibehålls.

W. Kostnaderna för att skörda oliver utgörs till 80 % av behovet av arbetskraft och 70 % till rörliga kostnader. I ett trädstödssystem, som inte skyddar den verkliga produktionen i enlighet med förslaget, skulle kostnadsnivån för att beviljas rätt till bidrag vara mycket låg och innebära en betydligt mindre koppling mellan kostnader och bidrag än för andra produktionsformer som förfogar över direkta stöd i förhållande till produktionskostnaderna. De direkta spannmålsstöden beviljas efter det att 85 % av odlingskostnaderna erlagts, stödet till oxuppfödning efter det att 98 % av motsvarande kostnader erlagts, medan endast 15 % av odlingskostnaderna skulle ha erlagts på en olivodling.

X. Eftersom ett trädstöd i enlighet med förslaget inte skyddar den verkliga produktionen, kommer det att leda till en avsevärd nedgång i sysselsättningen, genom att systemet främjar en minimering av odlingskostnaderna, som kan få till resultat att odlarna inte skördar sina oliver under vissa förhållanden för att maximera sin avkastning på kapitalet. Nedgången i sysselsättningen skulle ske i regioner där arbetslösheten är högst, som är mest beroende av jordbruksverksamheten och som har lägsta BNI inom EU.

Y. I Amsterdamfördraget anges målet att främja en hög sysselsättningsnivå och fördraget skall samordna den ekonomiska politiken. De alternativ som kommissionen beaktar står inte i samklang med det nya fördraget, eftersom de innebär risker för att ett stort antal arbetstillfällen går förlorade.

Z. Det nuvarande produktionsstödet innebär att register över olivodlingar skall inrättas och tillämpas i samtliga producerande medlemsstater, men denna bestämmelse har inte följts i alla berörda länder. Registren över olivodlingar är ett nödvändigt instrument för att man skall kunna kontrollera om den produktion som deklarerats överensstämmer med jordbruksföretagens produktionskapacitet och detta instrument framstår som ännu mer nödvändigt om ett stödsystem tillämpas på ett enhetligt sätt för samtliga producenter och i förhållande till den mängd olivolja som verkligen framställs.

AA. Revisionsrätten har flera gånger förklarat att ett system som inte kräver bevis för att oliverna skördats och förädlats kan urarta i ett stödsystem som grundar sig på egendomsdeklarationer som inte kan kontrolleras och öppnar möjligheten för att erhålla dubbla stöd. Denna möjlighet finns emellertid inte där ett register över olivodlingen har inrättats, såsom i Italien.

AB. Ifall stöden bestämdes oberoende av olivodlingarnas reella produktion skulle detta tillåta det orättvisa förfarandet att samma stöd skulle beviljas ineffektiva jordbrukare som de jordbrukare som har moderniserat sina jordbruksföretag och lagt ner arbete, ansträngt sig och gjort investeringar för att uppnå en produktion av högsta kvalitet.

AC. Ett stöd som inte skulle belöna vare sig skörd eller oljeförädling skulle främja frånvaro från odlingarna och annullering av arrendekontrakt eller arrendekontrakt för hälftenbruk och endast gynna jordägare som inte driver jordbruket som huvudsyssla och förfogar över andra inkomstkällor. På så sätt skulle det huvudsakliga målet för den gemensamma organisationen av marknaden helt gå förlorat, dvs. målet att upprätthålla producenternas inkomster.

AD. De för olivodlingen typiska produktionsfluktuationerna gör det nödvändigt att bevara interventionen och interventionspriset som en minimireferensfaktor på marknaden samt ett reservlager i en effektiv helhet som möjliggör försörjning då det uppstår brist på olivolja med ursprung i gemenskapen. Kommissionen föreslår, inom ramen för trädstödsalternativet, att interventionen avskaffas och, ifråga om förbättring av det nuvarande systemet, viktiga restriktioner, även om kostnaderna för interventionerna i olivoljesektorn är ojämförligt mindre än inom andra reglerade sektorer.

AE. Kommissionen erkänner att systemet som tillämpas på småproducenterna orsakar statistiska problem och att småproducenternas produktion undgår kontrollen av högsta garanterad kvantitet.

AF. Sedan reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken år 1992 har kostnaderna för marknadsregleringen varit obalanserade till förmån för den kontinentala produktionen, vars andel av budgeten stigit från ungefär 70 % år 1992 till 75 % i förslaget till budget för 1998, medan andelen av produktionen i Medelhavsområdet sjunkit från 22 % till 19 %.

AG. I Agenda 2000 diskrimineras produktionen i Medelhavsområdet och följaktligen finns det risk för att obalansen mellan det ekonomiska stödet för den kontinentala produktionen och produktionen i Medelhavsområdet accentueras.

AH. Under det pågående regleringsåret 1996-1997, registreras interventionslager knappt överhuvudtaget, trots ett produktionsrekord på 1 859 400 ton, och handeln utvecklas mycket tillfredsställande för samtliga aktörer. Marknadspriserna i de producerande länderna har under hela regleringsåret varit något högre än interventionspriserna, vilket är en helt annan verklighet än de teorier på vilka kommissionen försöker grunda sitt dokument om alternativ. Utvecklingen under det pågående regleringsåret visar ingen risk för överskott och pekar på hur absurd den högsta garanterade kvantiteten är. Den högsta garanterade kvantiteten (1 350 000 ton) som fastställdes år 1987 är lägre än konsumtionen i gemenskapen 1996/97 (1 657 000 ton) och orsakar störningar i stödet till producenterna på grund av nivån på och sättet att tillämpa denna högsta garanterade kvantitet. För att garantera en försörjning som svarar på efterfrågan till rimliga priser är det skäl att se över den högsta garanterade kvantiteten.

AI. Det är nödvändigt att samordna den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja med övriga gemensamma marknadsorganisationer vad gäller högsta garanterad kvantitet genom att anpassa nivån till gemenskapskonsumtionen plus den genomsnittliga exporten och den nödvändiga säkerhetsmarginalen. Det är konkret sett nödvändigt att fastställa nationella referenskvantiteter som grundar sig på en objektiv bedömning av produktionsutvecklingen med målet att varje producerande medlemsstat skall tvingas ta konsekvenserna av att den högsta garanterade kvantiteten överskrids i proportionellt förhållande till den uppnådda produktionsvolymen.

AJ. Vissa grundläggande parametrar i den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden, som i fråga om att bestämma avkastningen, saknar en enhetlig reglering i de producerande medlemsstaterna, vilket leder till allvarliga störningar i systemets funktion. En harmonisering av dessa parametrar är en av de grundläggande faktorer som kommissionen borde beakta inför en framtida reform.

AK. Stödet till de olika vegetabiliska fetterna måste balanseras, med beaktande av konsumtionsbehoven, utnyttjande av produktionsfaktorer och de direkta och indirekta statliga stödens del i de olika fetternas handelsvärde och i antalet arbetstillfällen som hänför sig till varje produktion.

AL. I de främsta producerande medlemsstaterna är oljetappningar som består av blandningar av olivolja och olja från oljeväxtfrö förbjudna, medan dessa blandningar är tillåtna i de icke-producerande staterna, vilket innebär att sådan olja kan säljas inom hela EU, till skada för konsumenten. Det är nödvändigt att kommissionen lägger fram förslag till förbud mot dessa blandningar.

AM. Delsektorn för bordsoliver saknar stödmekanismer för att möta den internationella konkurrensen. Denna brist kan orsaka störningar i den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja. Delsektorn för bordsoliver spelar en viktig roll i hur den gemensamma organisationen av marknaden fungerar, eftersom den under goda skördeår kan fungera som ett reglerande element på marknaden. Det är ändamålsenligt att tillämpa ett specifikt stödsystem på denna sektor genom att komplettera anslagen som avsätts för olivolja. Detta system skulle vara lätt att kontrollera med tanke på den långa förädlingsperiod som är nödvändig innan bordsoliverna kan säljas.

I. ALLMÄNNA KOMMENTARER

1. Parlamentet påminner om att slutsatsen som kan dras av erfarenheterna av hur den gemensamma organisationen av marknaden fungerat är att systemet gjort det möjligt att upprätthålla en skälig inkomstnivå för producenterna, främjat moderniseringen av odlingarna och jordbruksföretagen, förbättrat produktkvaliteten, medverkat till skyddet av miljön och gjort att gemenskapens olivolja utan avbrott varit på uppåtgående på tredje länders marknader, samtidigt som olivoljesektorn har varit en av de få sektorer som inte lidit av strukturella överskott; denna balans mellan efterfrågan och utbud kan bibehållas i den utsträckning EU fortsätter att föra en mer tydlig och konsekvent politik för att främja olivoljekonsumtionen såväl inom sina egna gränser som i tredje land; anser emellertid att utvecklingen av utbudet och marknaderna kräver att en ny gemensam organisation av marknaden fastställs så snart som möjligt, så att de resultat som uppnåtts för sysselsättningen, inkomsterna och för en balanserad miljö kan bibehållas och förstärkas i unionens perifera områden där denna sektor bestämmer utvecklingen,

2. anser att kommissionen bör uppdatera, se över och granska uppgifterna i sitt dokument när den utarbetar lagstiftningsförslag och korrigera de skador som drabbat produktionssektorn på grund av att det nuvarande systemet tillämpats och som skulle kunna orsaka allvarliga och varaktiga störningar av ekonomisk och social karaktär,

3. understryker hur viktig denna sektor är för att upprätthålla sysselsättningen i dessa regioner, såväl direkt inom produktionen som indirekt inom sektorer uppåt och nedåt i produktionskedjan, och att den sålunda på ett betydande sätt stimulerar den regionala utvecklingen; därför måste varje reform alltid beakta principen om ekonomisk och social sammanhållning,

4. anser att bristerna i kommissionens dokument om alternativ i beskrivningen av sektorn och i diagnosen, avsaknaden av en analys av de beaktade alternativens följder och det faktum att endast ett av alternativen utvecklas, ogiltigförklarar dokumentet som en lämplig grund för en eventuell reform av den gemensamma organisationen av marknaden; rekommenderar kommissionen att se över och komplettera sina analyser när den lägger fram förslag till lagstiftning för att undvika sociala, ekonomiska och miljömässiga risker,

5. konstaterar att kommissionen inte har uppfyllt kravet, i rådets förordning (EEG) nr 2261/84, att lägga fram en rapport för rådet och Europaparlamentet om hur stödsystemet för olivoljan fungerat, vilket var ett åtagande som parlamentet påminde om i sin ovannämnda resolution av den 25 oktober 1996,

6. förkastar trädstödsalternativet i kommissionens förslag, eftersom det inte skyddar den verkliga produktionen och eftersom systemet är behäftat med stora risker för förlorade arbetstillfällen, försämrad miljö och sänkt kvalitet,

II. GRUNDLÄGGANDE ELEMENT PÅ VILKA DEN FRAMTIDA GEMENSAMMA ORGANISATIONEN AV MARKNADEN FÖR OLIVOLJA BÖR BASERA SIG

7. uppmanar med kraft kommissionen att lägga fram förslag till lagstiftning om en reform av den gemensamma organisationen av marknaden och att dessa förslag skall grunda sig på:

a) att ett enda produktionsstöd beviljas, som garanterar en skälig inkomstnivå för samtliga producenter i förhållande till den reella produktionsmängden av olivolja, att småproducenterna inbegrips i det allmänna systemet för produktionsstöd för att förbättra kontrollerna, säkerställa en skälig inkomst för odlarna, så att dessa kan upprätthålla den nödvändiga produktionsvolymen och -försäljningen av olivolja och att ett kompletterande stödsystem för små jordbruksföretag inrättas; stödsystemet skall även innefatta de aspekter förknippade med miljöfrågor och fysisk planering som är nödvändiga för att skydda känsliga områden,

b) att den högsta garanterade kvantiteten ökas och anpassas till hela gemenskapens konsumtion, den genomsnittliga årliga exporten och en säkerhetsmarginal, samt att nationella referensmarginaler för samtliga producerande medlemsstater inrättas,

c) att konsumtionsstödet definitivt avskaffas och att ett effektivt instrument tillämpas som gör det möjligt att inrätta ett integrerat kontrollsystem som omfattar hela kedjan från produktion till konsumtion,

d) att interventionsmekanismen och interventionspriset bevaras tillsammans med åtgärder för privat lagerhållning och reservlager, vilket utgör ett effektivt system för att garantera marknads- och prisstabilitet inom en sektor med stora växlingar i den årliga produktionen,

e) att ett kompletterande stödsystem för små jordbruksföretag skapas för att stödja sysselsättningen och bibehålla befolkningen på landsbygden,

f) att de grundläggande parametrarna i den gemensamma organisationen av marknaden i samtliga producerande medlemsstater regleras på ett enhetligt sätt för att bl.a. undvika att den nuvarande situationen ifråga om beräkning av avkastning och brister i upprättandet av registret över olivodlingarna inte upprepar sig,

g) att en global politik för att främja konsumtionen och kvaliteten införs och finansieras, även med medel från det avskaffade konsumtionsstödet, i form av en produktplanerings- och marknadsföringspolitik och genom att söka nya marknader; denna politik skall inbegripa förbud mot att sälja blandningar av olivolja och andra oljor för att garantera konsumenterna en äkta produkt samt uppmuntra kvalitetsproduktion på ett effektivt sätt,

h) att ett integrerat gemenskapssystem för kontroll sätts i funktion, som baserar sig på olivoljeförsäljning som ett villkor för tilldelning av stöd, och som ökar samarbetet mellan de nationella kontrollorganen och gemenskapens kontrollorgan samt garanterar insyn i stöden; att ett enkelt, tillförlitligt och effektivt integrerat kontrollsystem som gör det möjligt att förebygga bedrägerier snabbt införs i alla producerande länder, och att stödet dras in om så ej sker,

i) att särskilda och effektiva åtgärder vidtas för att främja en koncentrering av utbudet samt för att främja försäljning, marknadsföring, förbättring av odlingarna, teknisk innovation, miljövård och kvalitetsförbättring via producentorganisationerna och deras organisationer genom att förstärka deras roll,

j) att en ändring av den aktiva förädlingen av olivolja införs och att denna ges en unik karaktär av regleringsinstrument, samtidigt som ekvivalenssystemet ses över, samt att detta system endast utnyttjas då underskott av olivolja i gemenskapen uppstår och då detta underskott inte kan täckas med hjälp av reservlagret,

k) att ett system med produktionsstöd för bordsoliver införs som ersätter bestämmelserna för budgetpost B1-184, som har visat sig fullständigt ineffektiva, samt att en lämplig finansiering fastställs för nämnda system,

l) att man stödjer olivoljesektorn genom bästa möjliga förvaltning, utnyttjande och ökning av befintliga medel för att marknadsföra och främja produkten samt söka nya marknader,

m) en övergripande förenkling av systemet som behövs för att öka den genomblickbarhet som är nödvändig för bedrägeribekämpningen inom denna sektor,

III. SÄRSKILDA KRAV TILL KOMMISSIONEN

8. tillstår de konstaterade problemen vad gäller möjlighet till kontroll och därtill hörande bedrägerier, vilka dock är mindre dramatiska än vad kommissionens kommentar antyder; uppmanar ändock kommissionen att på ett övertygande sätt pröva behovet genomförbarheten och den budgetmässiga neutraliteten i varje alternativ för att undvika risken för oförutsedda konsekvenser och ökad arbetslöshet, som hotar sårbara och mindre gynnade regioner,

9. uppmanar kommissionen att i sina lagstiftningsförslag beakta skillnaderna mellan jordbruksregionerna, behovet av att stegvis genomföra lämpliga justeringar samt förhållandet mellan jordbruket och ekonomin i sin helhet,

10. önskar att kommissionen skall insistera på att de länder som inte ännu infört ett fullständigt register över olivodlingen skall göra det, i och med att ett sådant register kunde fungera som utgångspunkt för en nödvändig utvärdering av de regionala inverkningarna av den föreslagna reformen liksom det också kunde vara till nytta vid bedrägeribekämpning,

11. anser det vara nödvändigt att kommissionen utarbetar och lägger fram en studie över vilka följder Gattavtalet och exportstödspolitiken har haft för olivproduktionen och inkomsterna för dem som är sysselsatta inom olivproduktionen samt en grundlig och heltäckande utredning om framtidsutsikterna på den internationella marknaden för olivolja och om vilka sätt och medel det finns för att stärka EU:s ställning som exportör av olivolja,

12. upprepar för kommissionen den anhållan som Europaparlamentet lade fram i sin resolution av den 10 april 1997 om Europaparlamentets yttrande över beviljande av ansvarsfrihet för kommissionen beträffande genomförandet av Europeiska gemenskapernas allmänna budget för räkenskapsåret 1995 ((EGT C 132, 28.4.1997, s. 140.)), om godkännande av förvaltningen för 1995 om att omedelbart tillämpa alla de kontrollmöjligheter som ingår i den nuvarande lagstiftningen istället för att hänvisa lösningen av problemet till en framtida reform av den gemensamma organisationen av marknaden, vars första utkast dessutom inte ger tillräckliga garantier för att utgifterna kommer att kunna kontrolleras,

13. uppmanar kommissionen att respektera Amsterdamfördraget och särskilt dess mål att främja en hög sysselsättningsnivå som ett riktgivande element i samordningen av den ekonomiska politiken och att inte avfatta förslag som innefattar risker för att arbetstillfällen går förlorade,

IV. VIDARE KOMMENTARER

14. framhåller behovet av att EU, med hänsyn till prognoserna om ökad efterfrågan på olivolja på den internationella marknaden och för att stödja produkten på den inre marknaden, utvecklar en politik för att förbättra denna naturprodukts kvalitet och förbjuda att den blandas med andra oljor, och på detta sätt förbättra dess konkurrenskraft och ha som mål att öka exporten, och som en följd av detta bevara eller till och med öka sysselsättningen och produktiviteten,

15. upprepar att det för att skydda olivodlingen och eliminera bedrägerierna är nödvändigt att stärka de gemensamma organen och olivodlarnas producentorganisationer samt deras roll i kontrollförfarandet; något som också ligger i det ständigt ökande antalet konsumenters intresse,

16. anser att sektorn måste stärkas och detta kräver bästa möjliga förvaltning, utnyttjande och ökning av befintliga medel för att främja och stödja produkten,

17. påminner om att t.ex. de inkomststöd som förekommer inom sektorn för odling av jordbruksgrödor och inom mjölk- och nötköttsproduktionen i första hand har karaktären av kompensationsstöd, som en följd av förhållandet mellan interna priser och internationella priser,

18. konstaterar även att dessa reglerande kompensationsstöd av miljömässig och social karaktär inte är enhetliga; uppmanar kommissionen att precisera sina mål och klart definiera målen för den gemensamma jordbrukspolitiken,

19. anser det vara nödvändigt att kommissionen utarbetar en allmän ram för möjliga ändringar i stöden för olivoljesektorn; denna allmänna ram bör omfatta de olika produktionsmetoderna och reglera relationen mellan stöd och ekonomiska, sociala och miljömässiga kriterier (cross-compliance),

20. oroar sig för att framtida budgetbesparingar på området för den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja kan leda till ett större tryck på strukturfondernas utgifter och framför allt ett större tryck på de nuvarande gemenskapsstödramarna för varje medlemsstat,

21. kräver att kommissionen definierar innebörden i att «respektera budgetramarna» och uppger huruvida detta begrepp utgör ett väsentligt element i reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken eller av vissa sektorer inom denna politik,

o o o

22. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet och kommissionen.