MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA CENTRALBANKEN, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN Resultattavla för rättskipningen i EU Ett verktyg för att främja effektiva domstolsväsen och tillväxt /* COM/2013/0160 final - 2013/ () */





Inledning Den rådande ekonomiska och finansiella krisen i EU har varit en katalysator för djupgående förändringar. Dess verkningar kan iakttas i arbetet med att återuppbygga de nationella ekonomierna och bereda vägen för tillväxt och konkurrenskraft. I denna reformprocess spelar de nationella domstolsväsendena en nyckelroll när det gäller att återställa förtroende och åter nå tillväxt. Ett effektivt och oberoende domstolsväsen bidrar till tillit och stabilitet. Förutsebara, snabba och verkställbara domstolsavgöranden är viktiga strukturella komponenter för en attraktiv affärsmiljö. Domstolsavgöranden som uppfyller dessa kriterier lägger grunden för det förtroende som är en förutsättning för att starta företag, genomföra avtal, reglera privata skulder eller skydda äganderätt och andra rättigheter. Erfarenheterna i de medlemsstater som omfattas av programmen för ekonomisk anpassning[1] visar att brister i domstolsväsendenas funktion driver på den negativa tillväxtspiralen och undergräver medborgarnas och företagens förtroende för domstolarna. Därför införlivades 2011 nationella reformer av domstolsväsendet med de strukturella komponenterna i dessa program. Förbättrad kvalitet, ökat oberoende och större effektivitet är också en prioritering inom den europeiska terminen, EU:s nya och årligen återkommande samordning av den ekonomiska politiken[2]. Beträffande 2012 konstaterades att sex medlemsstater[3] stod inför utmaningar, särskilt med avseende på domstolarnas handläggningstider och domstolsväsendets organisation. Effektiva nationella domstolar är av avgörande betydelse för hela EU Tillgång till ett väl fungerande domstolsväsen är en central rättighet i de europeiska demokratierna och en del av medlemsstaternas konstitutionella traditioner. Domstolsväsendet är en avgörande faktor för att EU-lagstiftningen ska fungera, särskilt den ekonomiska lagstiftning som bidrar till tillväxten. De nationella domstolarna spelar exempelvis en viktig roll när det gäller att stärka EU:s konkurrenslagstiftning[4] och annan EU-lagstiftning som är av central betydelse för den inre marknaden[5], särskilt inom områdena för elektronisk kommunikation[6], immateriella rättigheter[7], offentlig upphandling[8], miljö[9] och konsumentskydd[10]. När en nationell domstol tillämpar EU-lagstiftning fungerar den som “unionsdomstol” och är skyldig att ge ett effektivt skydd till var och en, såväl enskilda medborgare som företag, vars rättigheter enligt EU-lagstiftningen har blivit kränkta. Betydelsen av denna rätt till ett effektivt rättsmedel fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (artikel 47). Effektiva domstolar är också helt nödvändiga för att stärka det ömsesidiga förtroende som behövs för att utveckla och genomföra EU-instrument som baseras på ömsesidigt erkännande och samarbete. I enlighet med artikel 67.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) ska uionen utgöra ett område med frihet, säkerhet och rättvisa med respekt för de olika rättssystemen och rättsliga traditionerna i medlemsstaterna. Medborgare, företag, domare och myndigheter förväntas ha företroende för, respektera, erkänna och verkställa avgöranden som meddelats av domstolarna i en annan medlemsstat. Brister i de nationella rättskipningssystemen är således inte ett problem för en viss medlemsstat, utan riskerar att påverka funktionen av den inre marknaden och, mer generellt, av EU som helhet. Behovet av en systematisk översyn I sin årliga tillväxtöversikt för 2013[11] betonade Europeiska kommissionen vikten av att förbättra de nationella domstolarnas kvalitet, oberoende och effektivitet. Men innan man utformar landspecifika rekommendationer på detta område är det viktigt att göra en genomgång av domstolväsendenas funktion alla medlemsstater, och detta på ett sätt som tar full hänsyn till de olika rättstraditionerna i medlemsstaterna. Det behövs objektiva, tillförlitliga och jämförbara data för att stödja de reformer av domstolsväsendena som inleds för att få igång tillväxten. 1. Vad är EU:s resultattavla? Syftet med EU:s resultattavla (nedan kallad resultattavlan) är att hjälpa EU och medlemsstaterna att uppnå en mer effektiv rättskipning genom att tillhandahålla objektiva, tillförlitliga och jämförbara data om hur medlemsstaternas domstolsväsen fungerar. Kvalitet, oberoende och effektivitet är nyckelkomponenter i ett ”effektivt domstolsväsen”. Information om dessa komponenter i alla medlemsstater bidrar till att identifiera potentiella brister och goda exempel samt stödjer utvecklingen av strategier på området, såväl i medlemsstaterna som på EU-nivå. Vad som främst karaktäriserar resultattavlan är följande: – Det är fråga om ett komparativt verktyg som omfattar alla medlemsstater.[12] Oavsett vilken nationell rättskipningsmodell eller rättstradition domstolsväsendet vilar på, är snabbhet, oberoende, ekonomisk överkomlighet och lättillgänglighet några av de viktiga parametrar som definierar vad som utgör ett väl fungerande domstolsväsen. Även om resultattavlan inbegriper en jämförelse av särskilda indikatorer, är den inte avsedd att rangordna systemen eller att förespråka någon särskild typ av domstolsväsen. – Den syftar till att beskriva hur nationella domstolsväsen fungerar över tiden (trender). I den här resultattavlan (2013) redovisas data för första gången, och det är inte säkert att dessa återspeglar verkningarna av pågående reformer i vissa medlemsstater[13]. Eftersom resultattavlan är ett återkommande inslag, kan dessa verkningar framgå av framtida resultattavlor. – Det rör sig om ett icke-bindande verktyg som är avsett att användas inom ramen för en öppen dialog med medlemsstaterna. Tanken är att hjälpa medlemsstaterna och EU:s institutioner att bättre definiera strategier på det rättsliga området. Resultattavlan bidrar till att ringa in frågor som förtjänar särskild uppmärksamhet. Om indikatorerna avslöjar brister är det nödvändigt att göra en djupare analys av orsakerna till dessa och, om så krävs, vidta lämpliga reformer. Det är dock viktigt att komma ihåg att möjligheterna att jämföra data kan begränsas av skillnader i förfaranden och rättsliga ramar. – Det är ett verktyg under pågående utveckling. Resultattavlan kommer gradvis att täcka de frågor som tas upp och de indikatorer och den metod som används, i syfte att fastställa avgörande parametrar för ett väl fungerande rättssystem. I dialog med medlemsstaterna skulle resultattavlan kunna utvecklas till att omfatta andra delar av domstolsväsendena och andra element i den ”rättskipningskedja” som en enskild person eller ett företag måste använda sig av för att få en fullständig prövning av sin sak (t.ex. från den första kontakten med domstolsväsendet till det sista steget då ett domstolsavgörande verkställs). Med hänsyn till den stora betydelse de nationella domstolsväsendena har för ekonomin är 2013 års resultattavla inriktad på de parametrar i ett domstolssystem som bidrar till att förbättra affärs- och investeringsklimatet. I resultattavlan undersöks effektivitetsindikatorer för andra mål än brottmål, i synnerhet för tvistemål som syftar till att lösa affärstvister och för förvaltningsmål. Förvaltningsrätten spelar en viktig roll i affärslivet till exempel när det gäller utfärdande av tillstånd, skattetvister eller tvister med nationella tillsynsmyndigheter. I samband med förberedelserna av denna resultattavla anmodade Europeiska kommissionen Europarådets kommitté för utvärdering av domstolsväsendets effektivitet (Council of Europe Commission for the Evaluation of the Efficiency of Justice – Cepej) att samla in uppgifter och göra en analys.[14] Europeiska kommissionen har använt de mest relevanta och betydelsefulla av dessa uppgifter för att utarbeta den här resultattavlan. I resultattavlan används också uppgifter från andra källor, t.ex. Världsbanken, Världsekonomiskt forum och World Justice Project. 2. Indikatorer i resultattavla för rättskipningen i EU 2013 För 2013 presenterar resultattavlan viktiga resultat i första hand baserade på indikatorer rörande förfarandenas effektivitet, närmare bestämt förfarandenas längd, avslutningsgrad och antal pågående mål[15]. – Handläggningstid är den tid (antal dagar) som behövs för att pröva ett mål i domstol, eller närmare bestämt för domstolen att nå ett avgörande i första instans. Indikatorn för ”målgenomströmning” är antalet oavgjorda mål dividerat med antalet avgjorda mål vid årets utgång multiplicerat med 365 dagar. – Avslutandegrad är förhållandet mellan antalet avgjorda mål i förhållande till nyinkomna mål. Den mäter om en domstol klarar av att handlägga mål i den takt som nya mål kommer in. Låg avslutandegrad och långsamma förfaranden leder till eftersläpningar i systemet. – Antal pågående mål uttrycker antalet mål som återstår att avgöra vid starten av en period (t.ex. ett visst år). Antalet pågående mål påverkar målgenomströmningen. För att minska handläggningstiden krävs därför åtgärder för att minska antalet pågående mål. Resultattavlan tar också upp indikatorer för vissa andra faktorer som bidrar till att minska handläggningstiden och öka kvaliteten i rättskipningen. Det handlar om övervakning och utvärdering av verksamheten vid domstolarna, system för informations- och kommunikationsteknik i domstolarna, metoder för alternativ tvistlösning och fortbildning av domare. Även om flera andra faktorer också inverkar på förfarandenas längd, särskilt förfarandenas särdrag och komplexitet, ger de ovannämnda indikatorerna värdefull information om i vilken utsträckning medlemsstaterna är medvetna om dessa frågor och vilka åtgärder som vidtas för att komma till rätta med problemen. – Övervakning och utvärdering av domstolarnas verksamhet: för att förbättra kvaliteten och effektiviteten i domstolsförfarandena bör domstolarnas verksamhet övervakas genom ett övergripande och allmänt tillgängligt system för insamling av information samt utvärderas regelbundet. Indikatorerna återspeglar i vilken mån det finns system för regelbunden övervakning av domstolarnas verksamhet och utvärderingssystem. Övervakningssystem inbegriper offentliggörande av en årlig verksamhetsrapport och mätning av antalet inkommande mål, meddelade avgöranden, uppskjutna mål och förfarandenas längd. Indikatorn för utvärdering av domstolarnas verksamhet baserar sig på tillgången till – verktyg för fastställande av resultatindikatorer (såsom inkommande mål, avslutade mål, pågående mål, eftersläpningar, domares och domstolsanställdas prestationer, verkställighet, kostnader), – regelbunden utvärdering av prestationer och resultat, – fastställande av kvalitetsnormer (t.ex. policy när det gäller kvalitetsgarantier, personalpolitik, riktmärken för förfaranden, resursanvändning), – domstolspersonal med särskilt kvalitetsansvar. – System för informations- och kommunikationsteknik (ICT-system) i domstolar: användningen av informations- och kommunikationsteknik har blivit ett oundgängligt verktyg för en effektiv rättskipning. Indikatorerna avspeglar i vilken utsträckning det finns ICT-system för registrering och förvaltning av mål, och för kommunikation och informationsutbyte mellan domstolarna och deras omgivning (t.ex. elektroniska formulär på internet, webbplatser för domstolar, online-uppföljning av mål, elektroniska register, elektronisk handläggning av mål om mindre värden och mål om indrivning av obestridda fordringar, ingivande av krav på elektronisk väg och videokonferenser). – Metoder för alternativ tvistlösning i tvistemål: alternativ tvistlösning i dess olika former kan fungera som ett komplement till traditionella domstolsförfaranden. Denna indikator återspeglar tillgången till metoder för alternativ tvistlösning. – Utbildning av domare: utbildning av domare, såväl grundutbildning som fortbildning under hela karriären, är en viktig faktor för domstolsavgörandenas kvalitatet och effektivitet. Utbildningen kan vara inriktad på specialisering, men också på kompetenshöjning. Denna indikator ger information om obligatorisk utbildning för domare. – Resurser: domstolarnas budget och antalet domare och advokater ger information om vilka resurser som satsats på domstolsväsendena. Resultattavlan redovisar också indikatorbaserade uppgifter om hur oberoende domstolsväsendet uppfattas vara. Uppfattningen av oberoende är viktig för investeringsbeslut. Världsekonomiskt forum (WEF) tillhandahåller i sin årliga rapport om konkurrenskraft ett index för ”uppfattat oberoende” som är av relevans när det gäller ekonomisk tillväxt, eftersom det baseras på en enkät som besvarats av ett representativt urval av företag i alla länder och omfattar huvudsektorerna i ekonomin (jordbruk, tillverkningsindustri, annan industri än tillverkning samt tjänster).[16] World Justice Project (WJP) utarbetade i samband med sin rapport om rättsstatsindex för 2012–2013 en indikator för ”domstolarnas uppfattade oberoende[17], baserat på enkätsvar från ett utsnitt av befokningen och ett antal kvalificerade svarande. Det bör också noteras att Europeiska unionens domstol[18] och Europadomstolen[19] har betonat vikten av att ha oberoende domstolar när de har granskat denna fråga. Enligt dessa domstolars rättspraxis kräver ett oberoende domstolsväsen att det finns detaljerade bestämmelser som gör det möjligt att undaröja varje rimligt tvivel hos enskilda om huruvida domstolarna är opåverkbara av yttre faktorer och ställer sig neutrala till i förhållande till berörda intressen. 3. Viktiga resultat i EU:s resultattavla för 2013 3.1. Betydande skillnader i handläggningstid ”Försenad rättvisa är förmenad rättvisa”. Snabba beslut är av största vikt för företag och investerare. Företagen tar i sina investeringsbeslut hänsyn till risken för att dras in i affärstvister, arbetsrättsliga tvister, skattetvister eller konkursförfaranden. Den effektivitet som ett lands domstolsväsen uppvisar vid handläggningen av tvistemål är av mycket stor betydelse. Genomförandet av ett avtal om leverans av varor eller tjänster blir exempelvis dyrare ju längre en rättstvist varar, och efter en viss tid till och med meningslöst, eftersom förutsättningarna att driva in betalning och böter blir allt mindre. Alla uppgifter i diagrammen är från 2010, om inte annat uttryckligen framgår. För de medlemsstater som anges utan värden på höger sida har det inte funnits några tillgängliga data. Med undantag för diagram 4 rör alla uppgifter förfarandena i första instans. Ett domstolssystems kvalitet och effektivitet bör avspeglas redan i första instans, eftersom det rör sig om ett obligatoriskt steg för alla som går till domstol. Diagram 1: Tid som krävs för att avgöra andra mål än brottmål* (i dagar) (källa: Cepej-undersökningen[20]) * Andra mål än brottmål inbegriper tvistemål, verkställighetsärenden, inskrivningsärenden, ärenden om företagsregistrering och förvaltningsmål. Diagram 2: Tid som krävs för att avgöra tvistemål* (i dagar) (källa: Cepej-undersökningen) Tvistemål rör tvister mellan parter, exempelvis avtalstvister och tvister i samband med insolvensförfaranden. Till civilrättsliga ärenden där det inte föreligger någon tvist hör t.ex obestridda betalningsförelägganden. Diagram 3: Tid som krävs för att handlägga förvaltningsmål* (i dagar) (källa: Cepej-undersökningen) * Förvaltningsmål rör tvister mellan lokala, regionala eller nationella myndigheter. Förvaltningsmål handläggs av särskilda förvaltningsdomstolar i vissa medlemsstater och av tvistemålsdomstolarna i andra. Diagram 4: Tid som krävs för att avgöra insolvensmål* (i år) (källa: Cepej-undersökningen/Världsbanken: Doing Business) * Den tid det tar för borgenärer att driva in sina fordringar. Denna period löper från det att företaget är insolvent till dess att hela eller delar av skulden till banken har betalats. Eventuell förhalningstaktik från parternas sida, t.ex. förhalande av överklaganden eller ansökningar om förlängda frister, tas i beaktande. Uppgifterna kommer från enkätsvar som inhämtats från lokala konkursförvaltare och har bekräftats genom granskning av lagar och förordningar och genomgång av offentlig information om konkurssystem. Ø Uppgifterna ovan visar på betydande skillnader när det gäller förfarandenas längd: minst en tredjedel av medlemsstaterna har förfaranden som i genomsnitt är åtminstone dubbelt så långa som i majoriteten av medlemsstaterna[21]. Handläggningstiden är knuten till den takt med vilken domstolarna kan avgöra mål, avslutandegraden, och antalet mål som fortfarande inte har avslutats (pågående mål). När avslutandegraden är omkring 100 procent eller högre innebär detta att domstolssystemen har kapacitet att avgöra minst lika många mål som kommer in. När avslutandegraden ligger under 100 procent avgör domstolarna färre mål än som kommer in, vilket leder till att antalet oavslutade mål i slutet av året läggs till de pågående målen. Om denna situation får fortbestå under flera år kan detta vara en indikation på ett mer systematiskt problem med eftersläpningar som ytterligare förvärrar domstolarna arbetsbelastning och gör att handläggningstiderna blir allt längre. Diagram 5: Avslutandegrad för andra mål än brottmål (i procent – värden högre än 100 procent visar att domstolarna har kunnat avgöra fler mål än som har kommit in, medan värden under 100 procent indikerar motsatsen) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 6: Avslutandegrad för tvistemål (i procent) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 7: Avslutandegrad för förvaltningsmål (i procent) (källa: Cepej-undersökningen) Ø Ovanstående uppgifter visar att en del medlemsstater kan känna av problem när det gäller kapaciteten att lösa vissa typer av mål. Diagram 8–10 nedan visar antalet pågående mål vid inledningen av referensåret (1 januari 2010). Dessa pågående mål är resultatet av domstolarnas arbete föregående år. Det låga antalet avgjorda mål under 2010 (se diagram 5–7 ovan), avspeglas därför inte i diagram 8–10 nedan rörande antalet pågående mål. En ökning av antalet pågående mål i slutet av året kommer att framgå av framtida resultattavlor. Diagram 8: Antal andra mål än brottmål (per 100 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 9: Antal pågående tvistemål (per 100 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 10: Antal pågående förvaltningsmål (per 100 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) Ø Ovanstående uppgifter visar att flera medlemsstater har ett påtagligt högt antal pågående mål. Sammanfattningsvis tycks man kunna dra följande slutsatser: Ø För vissa medlemsstater föreligger en kombination av ofördelaktiga faktorer: långsamma förfaranden i första instans tillsammans med låg avslutandegrad och/eller ett stort antal pågående mål. Sådana situationer förtjänar särskild uppmärksamhet och en ingående analys, eftersom de kan vara en indikation på mer systematiska brister som bör åtgärdas. Ø Minskad handläggningstid bör prioriteras för att förbättra affärsmiljön och locka till investeringar. 3.2. Övervakning och utvärdering bidrar till att minska handläggningstiden och öka kvaliteten i rättskipningen Avsaknad av tillförlitlig övervakning och utvärdering kan göra det svårare att förbättra ett domstolsväsens funktion. Bristande kvalitet i domstolarnas avgöranden kan öka affärsrisken för stora och små och medelstora företag och påverka konsumenternas val. Det kan leda till förhastade eller mindre förutsebara beslut, obegripliga förfaranden och otillgänglighet i den rättsliga prövningen. En effektiv tidshantering av mål kräver att domstolarna, domarkåren och alla domstolsväsendets slutanvändare kan informeras om domstolarnas funktion genom ett system för regelbunden övervakning. Genom att fastställa kvalitetsmål och utvärdera domstolarnas verksamhet skapas verktyg som kan bidra till att öka kvaliteten på rättskipningen och därigenom förbättra tillgången till rättslig prövning samt förtroendet för, förutsebarheten av och snabbheten i domstolsavgöranden. Diagram 11: Tillgång till övervakning av domstolarnas verksamheter[22] (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 12: Tillgång till utvärdering av domstolarnas verksamheter (källa: 2012 års Cepej-rapport) Ovanstående diagram visar att Ø en stor majoritet av medlemsstaterna har ett övergripande övervakningssystem; vissa släpar dock efter eller underlåter att göra uppgifter tillgängliga, Ø flera medlemsstater inte gör några regelbundna utvärderingar av domstolarnas verksamhet och att endast hälften av medlemsstaterna har fastställt kvalitetsnormer. 3.3. System för informations- och kommunikationsteknik (ICT-system) bidrar till att minska handläggningstiden och underlätta tillgången till rättslig prövning ICT-system för registrering och hantering av mål är oundgängliga verktyg för att domstolarna ska kunna handlägga mål på ett tidseffektivt sätt, eftersom de bidrar till att förbättra domstolarnas möjligheter att handlägga mål snabbare och därmed till att minska den sammanlagda längden på förfarandena. Diagram 13: ICT-system för registrering och hantering av mål (viktad indikator – min=0, max=4)[23] (källa: Cepej-undersökningen) Ø Diagrammet ovan visar att det stora flertalet medlemsstater har ett väl utvecklat system för registrering och hantering av mål. I flera medlemsstater släpar dock utvecklingen efter. ICT-system för kommunikation mellan domstolar och parter (t.ex. ingivande av krav på elektronisk väg) kan bidra till att minska tidsutdräkten och kostnaderna för medborgare och företag genom att underlätta tillgången till rättslig prövning. ICT-system spelar också en viktig roll i det gränsöverskridande samarbetet mellan rättsliga myndigheter och underlättar därmed genomförandet av EU-lagstiftning. Diagram 14: Elektronisk kommunikation mellan domstolar och parter (viktad indikator – min=0, max=4) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 15: Elektronisk handläggning av mål om mindre värden* (0 = tillgänglig i 0 % av domstolarna; 4 = tillgänglig i 100 % av domstolarna) (källa: Cepej-undersökningen) * Begreppet ”mål om mindre värden” syftar på tvistemål där fordrans värde mätt i pengar är relativt lågt (taket varierar mellan medlemsstaterna). Diagram 16: Elektronisk handläggning i mål om obestridda fordringar (0 = tillgänglig i 0 % av domstolarna; 4 = tillgänglig i 100 % av domstolarna) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 17: Elektroniskt ingivande av krav (0 = tillgängligt i 0 % av domstolarna; 4 = tillgängligt i 100 % av domstolarna) (källa: Cepej-undersökningen) Ø Diagrammen ovan visar på stora skillnader mellan medlemsstaterna när det gäller utveckling av ICT-system för informationsutbyte mellan domstolar och parter. 3.4. Metoder för alternativ tvistlösning bidrar till att minska domstolarnas arbetsbelastning Fungerande medling och andra metoder för alternativ tvistlösning gör det möjligt för parterna att nå en snabb lösning av tvisten på frivillig grund och ger förutsättningar att minska antalet pågående mål, och kan således ha en positiv inverkan på domstolarnas arbetsbelastning. Detta ger domstolarna bättre förutsättningar att hålla rimliga handläggningstider. Högkvalitativa metoder för alternativ tvistlösning kan vara ett trovärdigt alternativ till traditionella domstolsförfaranden och bidra till en kultur av att lösa tvister i godo. Diagram 18: Tillgång till metoder för alternativ tvistlösning (källa: Cepej-undersökningen) Ø Diagrammet ovan visar att metoder för alternativ tvistlösning finns tillgängliga i nästan alla medlemsstater, men ofta saknas uppgifter om i vilken mån de kommer till användning i affärstvister. Ø Medlemsstaterna bör uppmuntra tillgången till och kvaliteten på förlikning och andra metoder för alternativ tvistlösning. 3.5. Främjande av utbildning av domare kan bidra till att göra rättskipningen mer effektiv Utbildningsstrategier kan vara en del av domarkårens kvalitetsstandarder. Grundläggande och fortlöpande utbildning är en viktig faktor för att upprätthålla eller öka domtolspersonalens kunskaper och färdigheter. Utbildning är särskilt viktig om man ser till den fortsätta utvecklingen av nationell lagstiftning och EU-lagstiftning, det ökade trycket att uppfylla slutanvändarnas förväntningar och trenden mot en professionell förvaltning inom domstolsväsendet. Även om frivillig utbildning för domare är normal praxis i vissa medlemsstater, signalerar införandet av obligatorisk domarfortbildning att det finns en uttrycklig vilja att se till att domare alltid har de kunskaper och kvalifikationer som krävs. Diagram 19: Obligatorisk fortbildning för domare (källa: 2012 års Cepej-rapport)[24] Ø Diagrammet ovan visar att strategierna för obligatorisk fortbildning för domare varierar kraftigt mellan medlemsstaterna. 3.6. Resurser För att garantera ett nationellt domstolsväsens kvalitet, oberoende och effektivitet krävs tillräckliga ekonomiska resurser och personalresurser, med hänsyn till olika rättstraditioner. I detta sammanhang kan uppgifterna också påverkas av ett rättssystems kontradiktoriska eller inkvisitoriska natur. Investeringar i ett välorganiserat domstolsväsen kan ge ett viktigt bidrag till hållbar tillväxt. Diagram 20: Budget för domstolar* (i euro per invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * Den årliga godkända (inte faktiskt genomförda) offentliga budget som anslagits för alla domstolar (tvistemåls- och brottsmålsdomstolar, exklusive åklagarmyndighet och rättshjälp), oavsett varifrån anslagen kommer. För EU-medlemsstater vars årliga godkända budget för alla domstolar inte kan särskiljas från anslagen till åklagarväsendet (BE, DE, ES, EL, FR, LU, AT), visar diagrammet det totala beloppet (för BE, ES och AT omfattar beloppet även rättshjälp). I tillämpliga fall omfattar den samlade godkända budget som anslagits för alla domstolar såväl den nationella budgeten som budgeten på regional eller federal nivå. Diagram 21: Antal domare* (per 100 000 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * Kategorin utgörs av domare som arbetar heltid samt, i förekommande fall, sådana domstolstjänstemän (Rechtspfleger/court clerks) som har befogenhet att meddela beslut och/eller domar på egen hand. Diagram 22: Antal advokater* (per 100 000 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * En advokat är en person som är kvalificerad och auktoriserad enligt nationell lagstiftning att föra talan och agera på sin klients vägnar, praktisera som advokat, uppträda inför domstol och råda och företräda sin klient i rättsliga angelägenheter (rekommendation Rec(2000)21 från Europarådets ministerkommitté om friheten att utöva advokatyrket). Ø Diagrammen ovan visar olika synsätt på frågan om ekonomiska resurser och personalresurser i domstolsväsendet, också mellan medlemsstater med likartade handläggningstider av mål. 3.7. Skillnader i uppfattningen av oberoende I vilken utsträckning domstolsväsendet uppfattas som oberoende är också en tillväxtpåverkande faktor. Eftersom oberoende domstolar är en garanti för förutsebarhet, säkerhet, rättvisa och stabilitet i det rättssystem som företagen verkar i, kan en uppfattad brist på oberoende avskräcka från investeringar. Som generell regel gäller att det inte räcker med att rättvisa skipas, utan rättskipningen måste kunna iakttas med egna ögon. Domstolsväsendets oberoende är också ett krav som kan härledas ur rätten till ett effektivt rättsmedel i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Diagram 23: Domstolsväsendets oberoende (uppfattning – ju högre värde desto högre uppfattning) (källa: Världsekonomiskt forum)[25] Diagram 24: Domstolsväsendets oberoende på civilrättens område (uppfattning – ju högre värde desto högre uppfattning) (källa: World Justice Project) Ø Även om flera medlemsstater ligger bland de 10 främsta i världen när det gäller i vilken mån domstolarna uppfattas som oberoende, visar diagrammen ovan att företag som är slutanvändare i domstolsväsendet har ett relativt lågt förtroende för domstolarnas oberoende i vissa medlemsstater. Dessa resultat förtjänar särskild uppmärksamhet och en mer djupgående analys av varför det finns en brist på förtroende för situationen i vissa medlemsstater. 4. Uppföljning av resultaten i 2013 års resultattavla 4.1. Uppföljning i samband med reformer av domstolsväsendet i medlemsstaterna De viktigaste resultaten i 2013 års resultattavla understryker de prioriterade områden som behöver bli föremål för åtgärder. Kommissionen kommer att omsätta dessa prioriteringar i följande åtgärder: – De problem som konstaterats i resultattavlan kommer att beaktas vid förberedelserna av den kommande landspecifika analysen av den europeiska planeringsterminen för 2013. De kommer också att fungera som vägledning för arbetet med de ekonomiska anpassningsprogrammen. – Kommissionen har föreslagit att regionala utvecklings- och socialfonder ska finnas tillgängliga för reformer av domstolsväsendena i nästa fleråriga budgetram. 4.2. Åtgärder mot bristen på data Erfarenheterna från 2013 års resultattavla avslöjar svårigheter med att samla in tillförlitliga och jämförbara data. Uppgifternas jämförbarhet är en utmaning då de nationella rättsväsendena och förfarandena uppvisar betydande variationer och vissa medlemsstater inte använder standarddefinitioner för övervakning av data. Trots ett bra EU-genomsnitt när det gäller övervakningssystem, sker vissa medlemsstaters insamling av data på ett sätt som inte medger en objektiv utvärdering och jämförelse med andra medlemssstater. Utöver svårigheterna att få fram jämförbara uppgifter, finns det vissa uppgifter som saknas för nästa alla medlemsstater. Det gäller uppgifter om exempelvis rättegångskostnader, interiministiska åtgärder, medling och verkställighetsförfaranden. Med hänsyn till hur viktiga väl fungerande nationella domstolsväsen är för att uppnå unionens mål bör alla medlemsstater prioritera insamling av opartiska, tillförlitliga, objektiva och jämförbara uppgifter och göra dessa tillgängliga på ett sätt som stödjer arbetet med resultattavlan. Medlemsstaterna och de nationella domstolsväsendena har ett ömsesidigt intresse av att utveckla insamlingen av sådana uppgifter för att bättre kunna definiera strategierna på området. Här har Cepej en särskilt viktig roll och kommissionen vill understryka vikten av att alla medlemsstater samarbetar fullt ut med Cepej vid insamlingen av uppgifter. Kommissionen kommer också att undersöka metoder för att förbättra insamlingen av uppgifter, särskilt genom att – använda riktade fältundersökningar om hur domstolsväsendena fungerar i praktiken vid tillämpning av viss EU-lagstiftning av betydelse för tillväxten samt kvalitativa Eurobarometer-undersökningar för att samla in synpunkter från rättstillämpare och olika slutanvändare, – tillsammans med nätverken av domare och rättsliga myndigheter undersöka hur kvaliteten på och tillgängligheten av jämförbara uppgifter kan förbättras på nationell nivå, också när det gäller domstolsväsendets strukturella oberoende, – tillsammans med Eurostat utforska hur man kan förbättra insamlingen av uppgiftter för de viktigare indikatorerna. 4.3. Ytterligare steg Domstolsväsendenas kvalitet, oberoende och effektivitet är viktiga strukturella faktorer för hållbar tillväxt och social stabilitet i alla medlemsstater och grundläggande för ett effektivt genomförande av EU-lagstiftning. På grundval av denna resultattavla uppmanar kommissionen medlemsstaterna, Europaparlamentet[26] och alla berörda parter att inleda en öppen dialog och ett konstruktivt samarbete för en fortsatt förbättring av de nationella domstolsväsendena i EU inom ramen för den europeiska terminen, EU:s tillväxtstrategi Europa 2020, arbetet med att stärka den inre marknaden och EU:s agenda för medborgarna. Längre fram planerar kommissionen att lansera en bredare diskussion om domstolsväsendets roll i EU. Den 21 och 22 november 2013 organiseras Assises de la justice, en konferens på hög nivå som kommer att samla höga beslutsfattare på såväl europeisk som nationell nivå, domare från de högsta domstolarna och andra domstolar samt företrädare för rättsliga myndigheter, grupper av rättstillämpare och andra berörda parter. Sådana gemensamma överväganden är helt nödvändiga om vi ska kunna utveckla ett verkligt europeiskt område med rättvisa som uppfyller medborgarnas förväntningar och bidrar till en hållbar tillväxt på grundval av rättsstatsprincipen och andra värden som Europeiska unionen vilar på. [1] EL, IE, LV, PT. [2] Meddelande från kommissionen, Den årliga tillväxtstrategin för 2013, COM(2012) 750 final. [3] BG, IT, LV, PL, SI, SK. [4] T.ex. rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 4.1.2003, s. 1–25). [5] T.ex. direktiv 2000/31/EG om elektronisk handel (EGT L 178, 17.7.2000, s. 1–16). [6] T.ex. ramdirektiv 2002/21/EG om elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (EGT L 108, 24.4.2002, s. 33–50). [7] T.ex. direktiv 2004/48/EG säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter (EUT L 157, 30.4.2004, s. 45–86). [8] T.ex. direktiv 2007/66/EG vad gäller effektivare förfaranden för prövning av offentlig upphandling (EUT L 335, 20.12.2007, s. 31–46). [9] De nationella domstolarnas roll tas upp i meddelandet från kommissionen om genomförande av Europeiska gemenskapens miljölagstiftning, KOM(2008) 773 slutlig. [10] T.ex. direktiv 2011/83/EU om konsumenträttigheter (EUT L 304, 22.11.2011, s. 64–88). [11] COM(2012) 750 final. [12] Om nationella data saknas anges detta i de relevanta diagrammen. [13] Många medlemsstater är i färd med att genomföra åtgärder för att förbättra sina domstolsväsens funktion. I 12 medlemsstater bedrivs reformarbetet inom ramen för EU-initiativ och EU-instrument (program för ekonomisk anpassning, landspecifika rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen och samarbets- och kontrollmekanismen). [14] Hela undersökningen om domstolsväsendenas och ekonomins funktion i EU:s medlemsstater, som utarbetades 2012 av Cepej för Europeiska kommissionen, finns tillgänglig på webbplatsen för GD rättsliga frågor http://ec.europa.eu/justice/index_en.htm. [15] Detta är standardindikatorer som fastställts av Cepej. Definitionen av dessa och deras inbördes förhållande återfinns på http://www.coe.int/t/dghl/cooperation/cepej/evaluation/default_en.asp. [16] WEF-indikatorn baseras på enkätsvar på frågan: ”I vilken utsträckning är domstolsväsendet i ditt land oberoende av influenser från myndigheter, medborgare eller företag?” Enkäten besvarades, beroende på land, mellan 2010 och 2011 av ett representativt urval av företag i alla länder och från alla huvudsektorer i ekonomin (jordbruk, tillverkningsindustri, annan industri än tillverkningsindustri samt tjänster). Enkäten genomfördes i olika former, inklusive intervjuer ansikte mot ansikte med företagsledare, telefonintervjuer och e-postkorrespondens, med en online-enkät som alternativ. Tillgänglig på: http://reports.weforum.org/global-competitiveness-report-2012-2013/ [17] WJP:s underindikator för det civilrättsliga området visar i vilken mån rättskipningen på civilrättens område uppfattas vara fri från olämpligt myndighetsinflytande. Den baserar sig på svar från: (1) en allmän opinionsundersökning genomförd av ledande lokala opinionsundersökare på grundval av ett representativt urval av 1 000 svarande i de tre största städerna i varje land (beroende på land samlades uppgifterna in 2009, 2011 eller 2012); och (2) ett svarsformulär med slutna frågor riktade till kvalificerade svarande, d.v.s. nationella rättstillämpare och akademiker med sakkunskap på det civilrättsliga området (uppgifterna samlades in 2012). Uppgifterna finns tillgängliga under indikator 7.4 på: http://worldjusticeproject.org/sites/default/files/WJP_Index_Report_2012.pdf. [18] T.ex. domen i mål C-506/04, Wilson, REG 2006, s. I-8613. [19] T.ex. domarna i mål Cooper mot Förenade kungariket [GC], nr 48843/99, ECHR 2003-XII, Campbell and Fell mot Förenade kungariket, nr 7819/77 och 7878/77, 28 juni 1984, serie A, nr 80. [20] Undersökning om domstolsväsendenas och ekonomins funktion i EU:s medlemsstater, utarbetad 2012 av Cepej för Europeiska kommissionen. http://ec.europa.eu/justice/index_en.htm [21] Om man betraktar diagram 1, 2 och 3 tillsammans. [22] Indikatorerna i diagram 11–22 omfattar alla domstolar. [23] Diagram 13 och 14 visar sammansatta indikatorer från flera ICT-indikatorer som var och en mäter tillgången till sådana system på en skala från 0 till 4 (0 = tillgängliga i 0 % av domstolarna; 4 = tillgängliga i 100 % av domstolarna). [24] De tre medlemsstaterna till höger i diagrammet har ingen obligatorisk fortbildning för domare. [25] Enkäten besvarades av ett representativt urval av företag från alla länder och från huvudsektorerna i ekonomin (jordbruk, tillverkningsindustri, annan industri än tillverkningsindustri samt tjänster). [26] Särskilt utskottet för rättsliga frågor (JURI), utskottet för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikes frågor (LIBE) och utskottet för ekonomi och valutafrågor (ECON).