2009
EUROPEISKA UNIONENS 
FOLKHÄLSOPROGRAM  (2003–2007):
ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT ATT FÖRBÄTTRA HÄLSAN?EUROPEISKA 
REVISIONSRÄTTEN
Särskild rapport  nr 2
ISSN 1831-0990
SV

EUROPEISKA UNIONENS 
FOLKHÄLSOPROGRAM (2003–2007):ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT ATT FÖRBÄTTRA HÄLSAN?Särskild rapport  nr 2   2009
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?2
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN
12, rue Alcide De Gasperi
1615 Luxembourg
Tfn +352 4398-45410
Fax +352 4398-46410
E-post: euraud@eca.europa.eu
Internet: http://www.eca.europa.eu
Särskild rapport  nr 2   2009
En stor mängd övrig information om Europeiska unionen är tillgänglig på Internet 
via Europa-servern (http://europa.eu).
Kataloguppgifter finns i slutet av publikationen.Luxemburg: Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer, 2009ISBN 978-92-9207-241-4
© Europeiska gemenskaperna, 2009
Kopiering tillåten med angivande av källan.
Printed in Belgium
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?3
INNEHÅLLSFÖRTECKNING
Punkt
 FÖRKORTNINGAR
I–VI SAMMANFATTNING
1–9 INLEDNING
10–12  REVISIONENS OMFATTNING OCH INRIKTNING SAMT REVISIONSMETOD
13–82  GRANSKNINGSIAKTTAGELSER
13–33  PROGRAMUTFORMNING
14–18 INTERVENTIONSLOGIKEN VAR INTE TYDLIG
19–21 PROGRAMMÅLEN ÄR VARKEN SPECIFIKA, MÄTBARA ELLER TIDSBUNDNA
22–28 DET SAKNAS STRATEGISK PLANERING OCH INGA PRIORITERINGAR HAR FASTSTÄLLTS29–33 INDIKATORER PÅ PROGRAMNIVÅ ÄR OTILLRÄCKLIGA FÖR ATT ÖVERVAKA RESULTAT
34–65  PROGRAMGENOMFÖRANDE: FRÅN PROJEKTUTFORMNING TILL RESULTAT
35–38 PROJEKTMÅLEN ÄR VARKEN SPECIFIKA, KONTROLLERBARA ELLER KVANTIFIERBARA
39–49  DET ÄR SNARARE UNDANTAG ÄN REGEL ATT FÖRVÄNTADE PROJEKTRESULTAT FASTSTÄLLS, 
MÅLGRUPPER IDENTIFIERAS OCH ATT PLANERING FÖR HÅLLBARHET GÖRS
50–54 OTILLRÄCKLIG ÖVERVAKNING AV PROJEKTENS KOMPLEMENTARITET OCH PROJEKTPORTFÖLJENS ENHETLIGHET55–65 BEGRÄNSAT EUROPEISKT MERVÄRDE
66–82  PROJEKTFÖRVALTNING
67–69 PARTNERSKAP FUNGERADE VÄL
70–73 KOMMISSIONENS ÖVERVAKNING AV PROJEKT ÄR MER TILLFÄLLIG ÄN SYSTEMATISK74–78 OUTPUT PRODUCERADES MEN SPREDS INTE AKTIVT
79–82 UTVÄRDERING AV PROJEKT ÄR ÄNNU INTE ALLMÄN PRAXIS
83–92  SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER
 BILAGA I –  FOLKHÄLSOPROGRAMMET 2003–2007 (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN”) – 
FINANSIERADE PROJEKT PER ÄMNE
 BILAGA II –  FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN”) – 
ANALYS AV SEX POLITIKOMRÅDEN
 BILAGA III –  FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN”) – 
TILLÄMPNING AV SMART-KRITERIER PÅ DE PROJEKTMÅL SOM ANGES I BIDRAGSÖVERENSKOMMELSERNA 
FÖR DE 36 GRANSKADE PROJEKTEN
 KOMMISSIONENS SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?5
FÖRKORTNINGAR
ABM : Verksamhetsbaserad förvaltning
EAHC : Genomförandeorgan för folkhälsoprogrammet, omdöpt till genomförandeorganet 
för hälso- och konsumentfrågor (EAHC) i juli 2008
ECDC : Europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar
ECNN : Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk
EG: Europeiska gemenskapen
EU: Europeiska unionen
FoTu : Forskning och teknisk utveckling
GD Energi och transport : Europeiska kommissionens generaldirektorat för transport och 
energi
GD Hälso- och konsumentfrågor : Europeiska kommissionens generaldirektorat för hälso- 
och konsumentfrågor
GD Rättvisa, frihet och säkerhet : Europeiska kommissionens generaldirektorat för rättvisa, 
frihet och säkerhet
RDI-kedjan : Kedja för forskning – utveckling – genomförande
WHO : Världshälsoorganisationen
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?6
SAMMANFATTNING
I.
Syftet med folkhälsoprogrammet för 2003–
2007 var att komplettera de åtgärder som  
medlemsstaterna vidtar för att skydda och 
förbättra folkhälsan. Det byggde på tre  
programkomponenter: ”hälsoinformation”,  
snabba insatser vid ”hälsorisker” och hälso-främjande åtgärder med hänsyn till ”bestäm-
ningsfaktorer för hälsan”.
II.
Under denna period tilldelade program-met bidrag till konsortier av organisationer 
för genomfö randet av cirka 352 projekt.  Gemenskapsbidraget uppgick totalt till cirka 232 miljoner euro.
III.
Vid revisionen undersökte revisionsrätten  om lämpliga villkor hade ställts för att de  
projekt som finansierades genom EU-budge-
ten på ett ändamålsenligt sätt skulle bidra 
till att förbättra unionsmedborgarnas hälsa 
som ett komplement till medlemsstaternas 
åtgärder. Revisionsrätten undersökte särskilt 
huruvida
utformningen av folkhälsoprogram- a) 
met bildade en lämplig ram för att de  
gemenskapsfinansierade hälsofrämjande 
åtgärderna skulle kunna genomföras och övervakas på ett ändamålsenligt sätt,
kommissionen, vid programgenomfö- b) 
randet och projekturvalsprocessen, såg 
till att de projekt som finansierades  enligt folkhälsoprogrammets komponent 
”bestämningsfaktorer för hälsan” sanno-likt skulle uppnå hållbara resultat, att de kompletterade varandra och tillförde ett europeiskt mervärde,
kommissionen och projektsamordnarna c) 
såg till att projekten förvaltades på ett 
ändamålsenligt sätt.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?7
IV.
Revisionsrätten kom fram till följande resul-
tat och slutsatser:
Folkhälsoprogrammet satte upp mycket a) 
omfattande och ambitiösa mål som stod 
i skarp kontrast till de begränsade medel som det förfogade över. I en sådan situa-
tion är det grundläggande att man inrik-
tar sig på det som faktiskt kan uppnås. 
Det fanns dock ingen tydlig interven-tionslogik i något skede, vilket gjorde det svårt att sätta upp tydliga, meningsfulla 
och logiskt sammankopplade mål och ta fram lämpliga resultatindikatorer. Detta medförde att folkhälsoprogrammet sak-nade strategisk inriktning. Programmets 
”åtgärdsområden”, som fastställdes i de 
årliga arbetsplanerna, var fler än de pro-jekt som finansierades för att ta itu med 
dem. Eftersom de som lämnade förslag 
till projekt uppmanades att ansöka om  
finansiering enligt ofta mycket allmänna 
rubriker blev inputen begränsad, och  
detta ledde till fragmentariska resultat 
på grund av de många olika projektäm-nena och målgrupperna.
Projekten blev inte ändamålsenliga på  b) 
grund av brister i utformningen och pro-
blem med genomfö randet. Med några  få undantag fastställde man inte vilka  
resultat som skulle uppnås med pro-
jekten och kunde därför inte visa om  
de hade haft någon effekt. Hållbarhet  
uppfattades ofta av deltagarna som att 
projektverksamheten skulle fortsätta  
och de blev därför starkt beroende av  fortsatt gemenskapsfinansiering. Det  
förekom ingen systematisk övervakning av de åtgärder som redan hade vidtagits inom de olika prioriterade områdena, vil-ket ibland ledde till dubbelarbete.
Ett positivt inslag var att programmen  c) 
sammanförde berörda parter från olika 
länder. I allmänhet hade projekten en  europeisk dimension och i många fall  underlättades utbytet av erfarenheter  
och ömsesidigt lärande. Nätverk var de projekt som tydligast tillförde ett euro-
peiskt mervärde.SAMMANFATTNING
V.
Med hänsyn till sina resultat rekommenderar 
revisionsrätten att programlogiken uttrycks 
tydligare i liknande framtida lagstiftning.  
När det gäller det aktuella programmet  
bör kommissionen göra en kartläggning  
av åtgärderna för att få en överblick över  vilka som redan har genomförts och på så  
sätt kunna identifiera eventuella kvarstå-
ende luckor. Antalet årliga prioriteringar  
bör minskas markant och inriktas på stra-tegiska ämnen och verksamheter som har  ett uppenbart europeiskt mervärde. Kom-
missionen bör också åtgärda de brister som konstaterats i utformningen och genomfö-randet av projekt.
VI.
På ett mer grundläggande plan uppmanas  kommissionen och medlemsstaterna att  
ompröva EU:s finansieringsmekanism på  
folkhälsoområdet för perioden efter 2013.  
Andra befintliga samarbetsmodeller, som  
den ”öppna samordningsmetoden”, skulle  
kunna vidareutvecklas.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?8
INLEDNING
 1.  I artikel 152 i EG-fördraget fastställs gemenskapernas roll på folkhäl-
soområdet och att gemenskapens insatser ska inriktas på att ” för-
bättra folkhälsan, förebygga ohälsa och sjukdomar hos människor och  undanröja faror för människors hälsa ”. Dessa gemenskapsåtgärder  
ska komplettera de åtgärder som vidtas nationellt och måste respek-
tera medlemsstaternas ansvar för att organisera och ge hälso- och  
sjukvård.
 2.  Europeiska kommissionens viktigaste roll på folkhälsoområdet är att 
främja samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter och vidta stimulansåtgärder. Förutom en särskild behörighet när det gäl-ler säkerhetsstandarder i fråga om organ och ämnen av mänskligt  ursprung, blod och blodderivat är EU:s lagstiftningsmakt på detta  område begränsad till stimulansåtgärder som inte får omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar eller andra författningar.
 3.  Det första folkhälsoprogrammet antogs för perioden 2003–2008 genom 
Europaparlamentets och rådets beslut nr 1786/2002/EG1 och ersatte 
åtta åtgärdsprogram avseende särskilda hälsofrågor2. Folkhälsopro-
grammet hade tre allmänna mål, nämligen följande:
Förbättra informationen och kunskaperna i syfte att främja folk- a) 
hälsan (komponenten ”hälsoinformation”).
Förbättra möjligheterna att snabbt och samordnat vidta åtgärder b) 
för att hantera hälsorisker (komponenten ”hot mot folkhälsan”).
Främja hälsa och förebygga sjukdomar genom att beakta faktorer c) 
som påverkar hälsan i samband med all politik och alla åtgärder (komponenten ”bestämningsfaktorer för hälsan”).
 4.  För att uppnå dessa mål beviljade kommissionen bidrag till konsortier av 
organisationer (statliga, enskilda och akademiska organisationer) som 
genomförde projekt som behandlade prioriterade folkhälsofrågor.  Dessa frågor fastställdes i årliga arbetsplaner som utarbetades av kom-
missionen och en kommitté med företrädare för medlemsstaterna
3.1 EGT L 271, 9.10.2002, s. 1.
2 Dessa var gemenskapens 
åtgärdsprogram avseende cancer, sällsynta sjukdomar, 
miljörelaterade sjukdomar, 
aids och andra överförbara 
sjukdomar, förebyggande av 
personskador, förebyggande av narkotikaberoende, 
hälsoövervakning och främjande 
av och upplysning, undervisning 
och utbildning om hälsa.
3 Programkommittén fungerar 
som den förvaltningskommitté som avses i artiklarna 4 och 7 
i rådets beslut 1999/468/EG 
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23) 
när det gäller det årliga 
arbetsprogrammet för genomfö-
randet av programmet. 
Programkommittén övervakar arrangemangen, kriterierna och 
förfarandena för att välja ut och 
finansiera programåtgärder, 
arrangemangen för att genomföra 
gemensamma strategier och åtgärder och utvärdera 
programmet samt vissa åtgärder 
i samband med samordningen 
av hälsoövervakningen och 
snabba insatser vid hot mot folkhälsan. Andra åtgärder som är 
kopplade till genomfö randet av 
folkhälsoprogrammet antas via 
det rådgivande förfarande som 
avses i artiklarna 3 och 7 i beslut 
1999/468/EG.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?9
4 Uppgifterna när det gäller 
inbjudan att lämna förslag 2007 
bygger på förteckningen över 
godkända förslag. Förhandlingar om flera kontrakt pågick 
fortfarande i oktober 2008. 5.  Folkhälsoprogrammet omfattade åren 2003–2007. Ungefär 352 pro-
jekt finansierades under denna period med ett totalt EU-bidrag på 
231,7 miljoner euro i åtaganden4 (se figur 1 ). Komponenten ”bestäm-
ningsfaktorer för hälsan” var den största av de tre från budgetsynpunkt med ett gemenskapsbidrag på 90,8 miljoner euro, vilket motsvarade 40 % av det totala beloppet av åtaganden för projekt.
GEMENSKAPSBIDRAG TOTALT (ÅTAGANDEN I MILJONER EURO 
SOM EN PROCENTANDEL AV DEN TOTALA BUDGETEN) OCH ANTAL PROJEKT PER PROGRAMKOMPONENTFIGUR 1
 6.  Inom folkhälsoprogrammet ingicks bidragsöverenskommelser med  
projektsamordnarna som fick medfinansiering på upp till 60 % (i  
undantagsfall upp till 80 %) av sina kostnader för att genomföra pro-
jektverksamheten. Utöver bidragen till projekt användes en mindre del (cirka 3 %) av folkhälsoprogrammets driftsbudget till tjänstekon-
trakt genom upphandlingsförfaranden.Hälsorisker
58,8 miljoner euro (25 %)68 projekt Hälsoinformation
82,1 miljoner euro (35 %)135 projekt 
Bestämningsfaktorer
för hälsan90,8 miljoner euro (40 %)149 projekt 
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?10
 7.  Projekt som finansierades av folkhälsoprogrammet varierade kraftigt 
i fråga om storlek, metod och målgrupp (se textruta 1 ). Konsortierna 
varierade i storlek från tre till 60 partner, gemenskapens bidrag  sträckte sig från 45 000 till 2,5 miljoner euro och typen av projekt-
verksamheter skilde sig kraftigt åt.
 8.  Den 1 januari 2008 trädde det andra gemenskapsprogrammet för åtgärder 
på hälsoområdet 2008–2013 i kraft5. Kommissionen hade från början 
föreslagit att folkhälsoprogrammet och konsumentskyddsprogrammet skulle slås samman
6. Den hade också föreslagit att budgeten skulle öka 
med cirka 270 % (804 miljoner euro till hälsa för perioden 2008–2013) med argumentet att folkhälsoprogrammets budget till hälsoåtgärder var otillräcklig för att kunna fullgöra den fördragsenliga skyldigheten att hantera hot mot folkhälsan
7.
 9.  Efter det interinstitutionella avtalet av den 17 maj 2006 om budgetra-
men för 2007–2013 godkändes dock inte vare sig sammanslagningen 
av folkhälso- och konsumentskyddsprogrammen eller den ökade  
budgeten av Europaparlamentet och rådet. Resultatet av lagstift-ningsprocessen blev ett andra folkhälsoprogram med liknande mål 
och verksamheter som det första folkhälsoprogrammet, men med en 
minskad budget på 322 miljoner euro, cirka 9 % mindre per år än det 
föregående programmet (se textruta 2 ).5 Europaparlamentets och rådets 
beslut nr 1350/2007/EG 
(EUT L 301, 20.11.2007, s. 3).
6 KOM(2005) 115 slutlig.
7 Om man behåller den 
nuvarande budgeten är det inte 
möjligt att på ett optimalt sätt fullgöra skyldigheterna enligt 
fördraget, inte heller att uppfylla 
den politiska viljan att göra mer 
för medborgarna i fråga om 
hälsa och konsumentskydd. De 
befintliga ekonomiska resurserna 
gör att gemenskapen inte kan garantera de åtgärder som krävs 
på ett uttömmande sätt, särskilt 
när det gäller bekämpningen av 
omfattande farsoter eller utbredda 
sjukdomar och hälsosamarbetet 
mellan medlemsstaterna.  
(Konsekvensbedömning SEK(2005) 0425, s. 29).
FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER 
FÖR HÄLSAN”) – EXEMPEL PÅ PROJEKTVERKSAMHETER
Samla in uppgifter om förfalskade recept som en indikator på narkotikamissbruk.• 
Anordna ett vetenskapligt symposium om medicinska biverkningar av dopning.• 
Utarbeta en rapport om efterlevnad av bestämmelser för marknadsföring av alkohol.• 
Framställa och sprida informationsmaterial för migrerande sexarbetare.• 
Anordna en tävling för att främja rökfria skolklasser.• 
Utarbeta en amningspolitik och ett amningsprogram på nationell och regional nivå.• TEXTRUTA 1
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?11
JÄMFÖRELSE MELLAN DET FÖRSTA (2003–2007) 
OCH ANDRA (2008–2013) FOLKHÄLSOPROGRAMMETTEXTRUTA 2
Första (2003–2007) Andra (2008–2013)
Rättslig grund Europaparlamentets och rådets beslut 
1786/2002/EG av den 23 september 2002 om antagande av ett program för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet (2003–2008)Europaparlamentets och rådets beslut 
nr 1350/2007/EG av den 23 oktober 2007 om inrättande av ett andra gemenskapsprogram för åtgärder på hälsoområdet (2008–2013)
Mål •  Att förbättra informationen och 
kunskaperna i syfte att främja folkhälsan.
•  Att förbättra möjligheterna att snabbt och 
samordnat vidta åtgärder för att hantera hälsorisker.
•  Att främja hälsa och förebygga sjukdomar 
genom att beakta faktorer som påverkar hälsan i samband med all politik och alla åtgärder.•  Ta fram och sprida information och 
kunskap om hälsa.
•  Förbättra medborgarnas hälsoskydd.•  Främja hälsa, och även minska ojämlikhet 
i hälsa.
Budget enligt 
programbeslut354 miljoner euro (för 2003–2008)8
dvs. 59 miljoner euro/år i 6 år322 miljoner euro (för 2008–2013)
dvs. 53,7 miljoner euro/år i 6 år
Finansierings-
mekanismerBidrag till åtgärder
Anbud (tjänstekontrakt)9Bidrag till åtgärderBidrag till driftKonferenserGemensamma åtgärderAnbud (tjänstekontrakt)
Program-
genomförandeGD Hälso- och konsumentfrågor10Förvaltas helt av EAHC11
Konsekvens-bedömning Ej utförd Utökad konsekvensbedömning (2005)12
8 Det fi  nns två huvudskäl till skillnaden mellan folkhälsoprogrammets vägledande budget i programbeslutet och det belopp på 
231,7 miljoner euro som tas upp i punkt 5 och som det har ingåtts åtaganden för när det gäller projekt 2003–2007: den vägledand e 
budgeten bestod av cirka 58 miljoner euro för 2008 (som sedan omfattades av folkhälsoprogram 2) och omfattade även utgifter för  
genomförandeorganet.
9 Ett tak för anbudsinfordran fastställdes i de årliga arbetsplanerna till 10 % av driftsbudgeten. Detta tak ökade till 20 % i d et andra 
folkhälsoprogrammet.
10 Från 2005 och framåt gjordes en gradvis överföring av bidragsförvaltningen och anordnandet av inbjudan att lämna förslag till 
genomförandeorganet för folkhälsoprogrammet (EAHC) (som har varit fullt operativ sedan den 1 januari 2007).
11 Kommissionens beslut 2004/858/EG (EUT L 369, 16.12.2004, s. 73) (EAHC döptes 2008 om till genomförandeorganet för hälso- och 
konsumentfrågor (EAHC)).
12 SEK(2005) 0425, bilaga till förslaget till strategi och program när det gäller hälsa och konsumentskydd (KOM(2005) 115 slutlig ).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?12
REVISIONENS OMFATTNING OCH 
INRIKTNING SAMT REVISIONSMETOD
 10.  Hälsofrämjande åtgärder kan definieras som åtgärder som hjälper män-
niskor att anta och behålla en hälsosam livsstil och som skapar gyn-
samma levnadsvillkor (miljöer) när det gäller hälsa13. Åtgärder av den 
typen omfattades till stor del av komponenten ”bestämningsfakto-rer för hälsan” i folkhälsoprogrammet. Revisionsrätten analyserade huruvida lämpliga villkor hade ställts av Europaparlamentet, rådet och kommissionen när programmet utformades och av kommissionen 
och projektsamordnarna när det genomfördes, för att projekten på 
ett ändamålsenligt sätt skulle bidra till de europiska medborgarnas förmåga att förbättra sin hälsa.
 11.  Revisionsrätten undersökte huruvida
utformningen av folkhälsoprogrammet bildade en lämplig ram för a) 
att gemenskapsfinansierade hälsofrämjande åtgärder som kom-pletterar de åtgärder som medlemsstaterna vidtar skulle kunna genomföras och övervakas på ett ändamålsenligt sätt,
kommissionen, vid programgenomfö randet och i projekturvals- b) 
processen, såg till att projekt inom folkhälsoprogrammets kom-
ponent ”bestämningsfaktorer för hälsan” sannolikt skulle uppnå hållbara resultat, att de kompletterade varandra och tillförde ett 
europeiskt mervärde,
kommissionen och projektsamordnarna såg till att projekten för- c) 
valtades på ett ändamålsenligt sätt.
 12.  Revisionen omfattade följande:
En analys av programmets rättsliga grund och en genomgång av a) 
programutvärderingar och annan relevant dokumentation.
En analys av gemenskapsåtgärder och utvecklingen av politiken b) 
inom utvalda delar av komponenten ”bestämningsfaktorer för  
hälsan”: narkotika, alkohol, tobak, sexuell och reproduktiv hälsa, 
psykisk hälsa, kost och motion14. Analysen omfattade en genom-
gång av kommissionens policydokument, WHO:s policydokument, initiativ och program i medlemsstaterna och tredjeländer samt  akademisk och vetenskaplig litteratur,
En bedömning av ett urval av 36 (av totalt 149) projekt som finan- c) 
sierades genom folkhälsoprogrammets komponent ”bestämnings-
faktorer för hälsan”, det vill säga en av de tre komponenterna  i folkhälsoprogrammet (2003–2007). Urvalet omfattade samtliga projekt inom de sex utvalda områden som hade nått en tillräcklig mognad när revisionen genomfördes
15. I bedömningen ingick en 
genomgång av projektdokumentationen, intervjuer med samtliga 
projektsamordnare och en webbenkät bland projektpartnerna16.13 Don Nutbeam et al , The Evidence 
of Health Promotion Effectiveness – 
Shaping Public Health in a New 
Europe, International Union for Health Promotion and Education  
(IUHPE), 1999. s. 3.
14 De utvalda politikområdena 
omfattade samtliga sex livsstilsrelaterade 
prioriterade områden av 
folkhälsoprogrammets komponent 
för bestämningsfaktorer för hälsan. 
På alla dessa områden valdes 
projekt ut för finansiering varje år 
från 2003 till 2007 (se bilaga I ).
15 Urvalet omfattade alla projekt 
som antingen hade avslutats 
eller åtminstone hade lämnat 
in en första teknisk delrapport 
på de sex politikområdena 
avseende livsstilsrelaterade bestämningsfaktorer: alkohol, 
tobak, narkotika, kost och motion, 
sexuell och reproduktiv hälsa och 
psykisk hälsa.
16 En webbenkät genomfördes 
för att man skulle inhämta andra 
projektdeltagares synpunkter på 
partnerskapen och förvaltningen 
av hälsofrämjande projekt. Enkäten 
genomfördes mellan den 11 mars 
och 4 april 2008. Den enkät som revisionsrätten använde grundade 
sig på tidigare enkäter inom 
detta område (se El Ansari W., 
Educational Partnerships for Health: 
Do Stakeholders Perceive Similar Outcomes?  i Journal of Public 
Health Management and Practice , 
vol. 9(2), 2003, ss. 136–156). 
Cirka 505 deltagare i de utvalda 
projekten fick enkäten, av vilka 242 fyllde i hela frågeformuläret, 
vilket ger en svarsfrekvens på 
47,9 %. Ytterligare 19 deltagare 
svarade på en del men inte alla 
frågor i enkäten.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?13
Intervjuer med personal från GD Hälso- och konsumentfrågor och d) 
Genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor.
En kvantitativ analys av inlämnade förslag, finansierade projekt e) 
och projektbudgetar.
Samråd med berörda parter vid nationella hälsoministerier och  f) 
folkhälsoinstitut, medlemsstaternas företrädare i programkom-
mittén och nationella kontaktpunkter i åtta medlemsstater (Bel-gien, Estland, Finland, Frankrike, Tyskland, Lettland, Sverige och 
Förenade kungariket).
En diskussion om relevanta frågor med en grupp experter på områ- g) 
det för främjande av hälsa och förebyggande av sjukdomar vid  
flera tillfällen under revisionen. Experterna bidrog särskilt till  
revisionsrättens analys, till exempel genom att föreslå att kedjan för forskning, utveckling och genomförande skulle användas som 
ram för analysen (se textruta 10 ) och genom att ställa sig bakom 
granskningsiakttagelserna i denna rapport.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?14
PROGRAMUTFORMNING
 13.  Program blir mer ändamålsenliga om de utformas riktigt och om förvän-
tade resultat fastställs tydligt och klart. Det är sannolikare att detta 
blir fallet om
den underliggande interventionslogiken tydliggörs i programbe- a) 
slutet (eller i den tillhörande dokumentationen),
de fastställda programmålen är specifika, mätbara, uppnåbara,  b) 
relevanta och tidsbundna (SMART),
prioriteringar fastställs i enlighet med organisationens strategi, c) 
övervakningen av insatser och resultat bygger på solida och  d) 
meningsfulla indikatorer.
INTERVENTIONSLOGIKEN VAR INTE TYDLIG
 14.  En central del av programutformning är att fastställa interventionslogi-
ken – de hypotetiska orsakssamband som beskriver hur en interven-
tion förväntas uppnå sina allmänna mål. I EU-sammanhang fastställs 
politikens och programmens övergripande mål i regel i fördraget.  
Interventionslogiken ger en begreppsmässig koppling mellan en  interventions input och produktionen av output och därmed dess  
inverkan på samhället i form av resultat och utfall
17. Om logiken i en 
planerad intervention tydliggörs blir det möjligt att rangordna målen 
och identifiera nyckelindikatorer för övervakning och utvärdering.
 15.  Logiska modeller som visar hur inputen i de olika verksamheterna kommer 
att leda till förväntade resultat är det lämpligaste sättet att illustrera 
interventionslogiken. Varken kommissionens lagstiftningsförslag till 
programmet18 eller folkhälsoprogrammets rättsliga grund eller andra 
relevanta handlingar (till exempel konsekvensbedömningar19 eller  
årliga arbetsplaner) hade en sådan tydlig beskrivning av program-mets interventionslogik. Situationen är oförändrad för det andra  
folkhälsoprogrammet.
 16.  Logiska modeller används på andra områden av EU-politiken, till exem-
pel bistånd till tredjeland, och är allmän praxis på folkhälsoområdet 
i andra delar av världen (Förenta staterna, Kanada). Logiska modeller har till exempel använts till planering, genomförande och utvärdering av program i Southern Arizona Border Health Careers Opportunity Pro-
gram
20, Health Improvement Initiative  som finansieras av Kaliforniens 
Wellness Foundation21 och Calgary Cross-Cultural Mental Health Con-
sultation Project22.GRANSKNINGSIAKTTAGELSER
17 Europeiska kommissionen, 
Generaldirektoratet för budget, 
Evaluating EU activities: a practical 
guide for the Commission services , 
juli 2004, s. 87.
18 KOM(2000) 285 slutlig.
19 Kommissionens förslag 
till folkhälsoprogram kom 
innan de obligatoriska 
konsekvensbedömningarna 
infördes 2002 och var därför endast föremål för en 
begränsad kostnadsnyttoanalys. 
Däremot har en utvidgad 
konsekvensbedömning gjorts 
för folkhälsoprogrammet 2 
(se Europeiska kommissionen, 
SEK(2005) 0425; Konsekvensbedömning om 
förslaget till en ny strategi och 
ett nytt program för hälso- och 
konsumentskyddsåtgärder).
20 ”How Using a Logic Model 
Refined Our Program to Ensure 
Success”, M. Page, S. H. Parker och 
R. Renger, in: Health Promotion 
Practice OnlineFirst , som 
publicerades den 28 augusti 2007.
21 ”Evaluating the California 
Wellness Foundation’s Health 
Improvement Initiative: A Logic 
Model Approach”, A. Cheadle, 
W. L. Beery, H. P. Greenwald, G. D. Nelson, D. Pearson, and 
S. Senter in: Health Promotion 
Practice , april 2003; vol. 4: 
ss. 146–156.
22 ”Evaluability Assessment: 
A Catalyst for Program Change 
and Improvement”, W. E. Thurston, 
J. Graham and J. Hatfield, in: 
Evaluation & the Health Professions , 
juni 2003; vol. 26: ss. 206–221.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?15
 17.  I rapporten om halvtidsutvärderingen av folkhälsoprogrammet23 rekom-
menderade de externa utvärderarna att man gjorde en sådan systema-
tisk och motiverad bevisbaserad beskrivning av kopplingarna mellan input, verksamhet, ouput och utfall (se textruta 3 ). Revisionsrätten 
har rekommenderat att man använder en tydlig interventionslogik till 
programutformning, fastställande av mål och till mätning av resultat 
när det gäller andra budgetområden
24.
 18.  Enligt revisionsrättens uppfattning är det svårare att definiera program-
mål som är SMART (se punkterna 19–21) och fastställa solida indika-torer för en ändamålsenlig övervakning av programgenomfö randet (se punkterna 70–73) om det inte finns någon begreppsmässig ram.
REKOMMENDATIONER I HALVTIDSUTVÄRDERINGEN 
AV FOLKHÄLSOPROGRAMMET 2003–2008
[Folkhälsoprogrammet] är i detta mellanskede på väg att genomföra det arbetsprogram som fastställts 
i de årliga arbetsplanerna. Detta är dock ett bra tillfälle att dra nytta av dessa resultat genom att
ta fram tydligare prioriteringar som bygger på de berörda parternas förväntningar och medborgarnas • 
behov och även uppfylla politiska mål och höga krav på redbarhet,övervaka verksamheterna inte enbart i förhållande till syftet med varje projekt utan även i förhål-
• 
lande till det övergripande syftet med programbeslutet,på ett tydligare sätt meddela sina prioriteringar och åtgärder till berörda parter och ge skräddar-
• 
sydda budskap till medlemmar i folkhälsosamhället i stort.
Det skulle bli lättare att förstå vad som krävs för att åstadkomma detta om det fanns en logisk modell 
som kan identifiera de exakta orsakssamband som förväntas koppla programverksamheten till dess avsedda utfall.
(Wija J. Oortwijn et al , Interim evaluation of the Public Health Programme 2003–2008 . Slutrapport, RAND Europe technical 
report , 2007, s. 6).TEXTRUTA 323 Wija J. Oortwijn et al , 
Interim evaluation of the Public 
Health Programme 2003–2008 . 
Slutrapport, RAND Europe technical report, 2007, s. 6.
24 Se punkterna 34–36 
i särskild rapport nr 9/2007 om 
utvärderingen av EU:s ramprogram för forskning, teknisk utveckling 
och demonstration (FoTU) – skulle 
kommissionens tillvägagångssätt 
kunna förbättras? 
(EUT C 26, 30.1.2008) och 
punkterna 18 och 21 i särskild 
rapport nr 7/2008 om intelligent energi (2003–2006) 
(EUT C 279, 1.11.2008).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?16
PROGRAMMÅLEN ÄR VARKEN SPECIFIKA, 
MÄTBARA ELLER TIDSBUNDNA
 19.  I kommissionens verksamhetsbaserade förvaltningssystem fastställs 
målen såsom de önskade efffekterna av en verksamhet. De ska inte 
vara en beskrivning av själva verksamheten utan i stället illustrera den 
förändring som ska uppnås genom denna verksamhet25. Att fastställa 
specifika mål som kan mätas och förverkligas och som är relevanta och daterade för alla verksamhetsområden som budgeten omfattar 
är en skyldighet som anges i budgetförordningen
26.
 20.  Om interventionslogiken inte är tydlig blir det svårt att fastställa konse-
kventa programmål. Såsom illustreras av komponenten ”bestämnings-faktorer för hälsan” räknade man i beslutet om folkhälsoprogrammet 
upp de möjliga verksamheterna i mycket allmänna ordalag. Det över-
gripande politiska målet ”att främja hälsa och förebygga sjukdomar  
genom att beakta faktorer som påverkar hälsan i samband med all  
politik och alla åtgärder ” delades inte upp i specifika, mätbara och  
tidsbundna mål (se textruta 4 ).
 21.  I programbeslutet framgår det inte tydligt hur dessa verksamheter för-
väntas bidra till det omfattande politikmålet att främja hälsa och  
förebygga sjukdom och inte heller hur uppfyllelsen av detta övergri-pande mål kan bedömas.
DET SAKNAS STRATEGISK PLANERING OCH INGA 
PRIORITERINGAR HAR FASTSTÄLLTS
 22.  Om utgiftsprogram ska ha någon mätbar effekt måste de inriktas på 
utvalda verksamheter som identifieras genom strategisk planering  
enligt en strikt uppsättning prioriteringar. Antalet prioriteringar bör 
motsvara den disponibla budgeten eftersom möjligheterna att uppnå effekt på något enskilt område minskar om det finns alltför många 
prioriteringar.
 23.  Varje år gör EU:s medlemsstater av med cirka 1 400 euro per capita till 
hälsa27. I denna utgift ingår visserligen hälsofrämjande åtgärder och 
hälsoinformation, men huvuddelen av utgifterna går till att tillhanda-hålla hälsotjänster och medicinsk vård, vilket enligt fördraget faller under medlemsstaternas exklusiva behörighet.25 Europeiska kommissionen, 
SPP/ABM guide , andra upplagan, 
oktober 2004, s. 25.
26 Artikel 27.3 i rådets förordning 
(EG, Euratom) nr 1605/2002 med 
budgetförordning för Europeiska 
gemenskapernas allmänna budget 
(EGT L 248, 16.9.2002, s. 1).
27 WHO:s regionalkontor för 
Europa, Köpenhamn, Public 
expenditure on health, purchasing 
power parity euro per capita, 
WHO estimates for 2003–2005 , 
Health for All database  (HFA-DB), 
(http://www.euro.who.int/hfadb), oktober 2008.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?17FOLKHÄLSOPROGRAMMETS MÅL, KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN”
Programmål – komponenten ”bestämningsfaktorer för hälsan”SMART-kriterier
Specifi  kt
(så att fram-
steg kan 
kontrolleras)Mätbart
(behov av att rap-
portera framsteg på 
ett trovärdigt och 
kontrollerbart sätt)Uppnåbart RelevantTidsbundet
(med en 
tidsfrist)
”Främja hälsa och förebygga sjukdomar genom insatser rörande faktorer 
som påverkar hälsan i samband med all gemenskapspolitik och alla gemenskapsåtgärder genom att
Nej
1Nej2Delvis3Ja Nej43.1 utarbeta och genomföra strategier och åtgärder, inklusive dem som har 
till syfte att upplysa allmänheten, beträff  ande livsstilsrelaterade hälsofaktorer, 
såsom matvanor, motion, tobak, alkohol, narkotika och andra ämnen, samt mental hälsa, inbegripet åtgärder som skall vidtas inom all gemenskapspolitik samt ålders- och könsspecifi  ka strategier,
3.2 analysera situationen och utarbeta strategier för sociala och ekonomiska 
hälsofaktorer, för att dels klarlägga och bekämpa ojämlikhet i hälsa, dels utvärdera hur sociala och ekonomiska faktorer påverkar hälsan,
3.3 analysera situationen och utarbeta strategier för miljörelaterade 
hälsofaktorer, och bidra till att klarlägga och utvärdera hur miljöfaktorer påverkar hälsan,
3.4 analysera situationen och utbyta information om genetiska faktorer och 
användningen av genetisk screening,
3.5 utarbeta metoder för utvärdering av de hälsofrämjande strategiernas och 
åtgärdernas kvalitet och eff  ektivitet,
3.6 stödja relevanta utbildningsinsatser som hör samman med ovanstående 
åtgärder.”
1 I målet specifi  ceras inte vad som skulle kunna förändras och inga delmål anges mot vilka framsteg kan mätas.
2 Målet är varken mätbart eller kvantifi  erbart, inga resultatindikatorer har fastställts.
3 På grundval av de ”verksamheter” som angetts i programbeslutet som ”mål” är det uppnåbart åtminstone i viss utsträckning.
4 Inget tidrymd är angiven.TEXTRUTA 4
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?18
28 De nio ämnena var ”alkohol”, 
”tobak”, ”narkotika”, ”kost 
och motion”, ”sexuell och reproduktiv hälsa och hiv”, 
”psykisk hälsa”, ”socio-
ekonomiska bestämningsfaktorer”, 
”miljörelaterade 
bestämningsfaktorer”, och 
”förebyggande av sjukdom och 
personskador”. År 2003 och 2004 var ytterligare ämnen ”utbildning 
i folkhälsa” (senare ändrat till 
kapacitetsuppbyggnad) och 
”hälsofrämjande i specifika 
miljöer”. År 2005 togs det senare 
ämnet bort och ”genetiska 
bestämningsfaktorer för hälsan” lades till. 24.  Folkhälsoprogrammets budget för att främja och informera om hälsa och 
hantera hot mot folkhälsan på cirka 59 miljoner euro per år uppgår 
till 13 cent per europeisk medborgare. Ett lämpligt tillvägagångs-sätt från EU skulle i denna situation vara att inrikta den relativt lilla 
budgeten på ett fåtal utvalda prioriterade verksamheter på områden 
där det europeiska mervärdet är tydligt, det vill säga på frågor som effektivast kan åtgärdas på internationell nivå.
 25.  De prioriteringar som ska åtgärdas på folkhälsoområdet fastställs i de 
årliga arbetsplanerna, som är en källa till vägledning för dem som  
lägger fram förslag. De årliga arbetsplanerna för 2003–2007 innehöll 
utförliga förteckningar över ämnen för varje programkomponent och 
täckte ett brett spektrum av frågor. Varje år föreslogs nio sådana  ämnen enligt komponenten ”bestämningsfaktorer för hälsan” (med en årsbudget på cirka 18 miljoner euro). Ytterligare tre områden fick finansiering en del men inte alla år
28 (se bilaga I ).
 26.  Mellan ett och sju årliga områden för eventuella åtgärder, såväl särskilda 
som allmänna, fastställdes för vart och ett av dessa nio ämnen (se  
exempel i textruta 5 ). Dessa årliga ”åtgärdsområden” fastställdes  
i form av verksamheter för vilka projektförslag kunde lämnas in och 
inte som mål mot vilka framsteg skulle kunna bedömas.
 27.  Som en följd av detta fastställdes totalt 154 ”åtgärdsområden” i de årliga 
arbetsplanerna för 2003–2007 enbart när det gällde komponenten  ”bestämningsfaktorer för hälsan”. Under samma period finansierades endast 149 projekt enligt denna programkomponent, vilket innebar 
att man inte ens under optimala förhållanden skulle kunna ta itu med alla dessa områden genom ett projekt. I själva verket var omfattningen 
av prioriteringar till och med ännu mindre eftersom flera projekt  
inriktade sig på samma ”åtgärdsområden”. Dessutom behandlades  
ofta breda hälsofrågor som ”kost”, ”alkohol” och ”psykisk hälsa” av endast ett eller två projekt under ett visst år (se bilaga I ).
 28.  Eftersom organisationer och konsortier uppmanades att ansöka om finan-
siering enligt ofta mycket allmänna rubriker (se exempel i textruta 5 ) 
saknade de förslag som lämnades in till kommissionen mycket ofta 
strategisk inriktning. Detta är särskilt ett problem på områden där  projekten förväntades tillhandahålla bakgrundsstudier eller på annat 
sätt bidra till utvecklingen av politiken. På dessa områden gör upp-
handlingen (och användningen av tjänstekontrakt) det möjligt att mer 
exakt definiera de förväntade resultaten. Ett övre tak på maximalt  
10 % av folkhälsoprogrammets budget fastställdes dock. Taket ökade 
till 20 % i det andra folkhälsoprogrammet (se textruta 2 ).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?19
ÅRLIGA ”ÅTGÄRDSOMRÅDEN” FÖR FOLKHÄLSOPROGRAMMETS KOMPONENT 
”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN” TEXTRUTA 5
Ämne Årliga ”åtgärdsområden” som fastställts i de årliga arbetsplanerna (exempel)
(Källa: Årliga arbetsplaner för genomfö randet av folkhälsoprogrammet, 2003–2007)
Tobak ”Främja strategier som syftar till att få människor att anse att det inte är normalt att 
röka, inklusive strategier och åtgärder för att sänka rökningens prevalens.” (2004)
Alkohol ”Granska hur nationella lagar och självreglering fungerar när det gäller reklam och marknadsföring av alkoholhaltiga drycker i medlemsstaterna.” (2004)
Narkotika ”Företräde ska ges till förslag om:•  behandling och återanpassning som omfattar alla medlemsstater och innefattar 
både missbruk/bruk av legal/illegal narkotika,
•  bästa praxis när det gäller att förbättra tillgängligheten till tjänster för 
förebyggande och skademinskning och ge företräde till hiv/aids och andra blodsjukdomar och andra infektioner som överförs via blodet.” (2005)
Kost och motion ”Utveckla nyskapande åtgärder och strategier för att förbättra kostvanor och motionsvanor inom samtliga befolkningsgrupper.” (2003)
Psykisk hälsa ”Med utgångspunkt i en översyn av bästa praxis kommer ekonomiskt stöd att ges till utvecklingen av strategier för genomförande av insatser i relevanta miljöer i syfte att främja psykisk hälsa. Tonvikten kommer att läggas vid att förebygga självmord och depressioner.” (2003)
Sexuell och reproduktiv 
hälsa”Informationen från systemet för hälsoövervakning bör ligga till grund för att 
utveckla strategier för hälsofrämjande, fastställa bästa metoder i fråga om 
sexualundervisning (tonårsgraviditeter, familjeplanering) och förebygga sexuellt överförbara sjukdomar som t.ex. hiv/aids, bland annat genom insatser i skolmiljö 
och insatser som inriktas på specifi  ka grupper.” (2004)
Förebyggande av 
personskador”Stöd kommer att ges till ett utbyte av bästa praxis i fråga om barnsäkerhet för 
alla medlemsstater, EES-länderna och kandidatländerna och till att anordna en europeisk konferens för att främja barnsäkerhet. Särskild uppmärksamhet kommer att ägnas åtgärder mot fysiskt våld och riskkommunikation genom praktiska åtgärder för att förebygga skador.” (2006)
Miljörelaterade 
bestämningsfaktorer”Under 2004 kommer man att prioritera åtgärder för att utveckla handlingslinjer 
och strategier för hälsa och miljö samt för att införliva hälso- och miljöfrågor i övrig EU-politik. Särskild tonvikt kommer att läggas vid rådgivning och tillhandahållande av sakkunskap för att ta fram åtgärder, t.ex. lagstiftning och andra initiativ om hälsoaspekter på miljö, i synnerhet i samband med luftföroreningar (även inomhus) och elektromagnetiska fält.”
Socioekonomiska 
bestämningsfaktorer”Att ta itu med socioekonomiska bestämningsfaktorer kommer även 
fortsättningsvis att vara en av huvudprioriteringarna i programmet. Under 2004 kommer stöd att ges till följande typer av arbete:1.  Kartläggning av verkningsfulla strategier mot ojämlikhet i hälsa och 
hälsoeff  ekterna av socioekonomiska bestämningsfaktorer i särskilda miljöer och 
för befolkningsgrupper som är särskilt utsatta, i synnerhet bland socialt utslagna, minoriteter och invandrargrupper.
2.  Utarbetande av strategier för att behandla hälsoeff  ekterna av arbetslöshet och 
osäkra anställningsvillkor.”
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?20
INDIKATORER PÅ PROGRAMNIVÅ ÄR OTILLRÄCKLIGA 
FÖR ATT ÖVERVAKA RESULTAT
 29.  Enligt ABM är kommissionens generaldirektorat skyldiga att fastställa 
klara, meningsfulla och logiskt sammankopplade mål för sina verk-samheter och identifiera lämpliga resultatindikatorer för att övervaka insatserna. Man bör fastställa indikatorer för både inverkan (den för-
ändring som åstadkommits för målgruppen) och output (verktyg med 
hjälp av vilka förändringen ska åstadkommas)
29.
 30.  Det faktum att det saknades en tydlig interventionslogik och specifika, 
mätbara och tidsbundna mål i beslutet om folkhälsoprogrammet och de årliga arbetsplanerna hindrade utarbetandet av resultatindikato-rer. I de årliga arbetsplanerna vid GD Hälso- och konsumentfrågor  ingick till exempel inte någon effektindikator för målet ”bestämnings-
faktorer för hälsan” förrän 2006. Effektindikatorn ”friska levnadsår” 
(som mäter det antal år som en person i en viss ålder kan förväntas 
leva utan dålig hälsa) var resultatet av ett projekt som medfinansie-
rades av kommissionen och specificerades som en strukturindikator i Lissabonstrategin 2005.
 31.  Även om en effektindikator sedan togs fram var den fortfarande alltför 
allmän för att kunna användas till övervakning eller utvärdering, och 
den var inte kopplad till något kvantifierbart mål. Såsom exemplet visar var effektindikatorn mer utformad som ett mål än som ett sätt 
att mäta insatser (se textruta 6 ).29 Europeiska kommissionen, 
generalsekretariatet: SPP/ABM 
guide , andra upplagan, oktober 
2004, s. 26 ff.
EFFEKTINDIKATOR FÖR FOLKHÄLSOPROGRAMMETS KOMPONENT 
”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN” I DEN ÅRLIGA FÖRVALTNINGSPLANEN FÖR 2006
Öka medvetenheten och responsen från berörda parter och offentlig politik med hänsyn till livsstilsrela-
terade bestämningsfaktorer för hälsan, särskilt när det gäller kost och motion, alkohol och sjukdomar med stor relevans för folkhälsan .TEXTRUTA 6
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?21
UTVALDA INDIKATORER FÖR MÅLET ”FRÄMJA GOD HÄLSA 
I ETT ÅLDRANDE EUROPA” I DEN ÅRLIGA FÖRVALTNINGSPLANEN FÖR 2009
Allmänhetens medvetenhet om ohälsosamt beteende och livsstilsrelaterade hälsorisker samt bestäm-• 
ningsfaktorer för hälsan, särskilt när det gäller kost, motion och alkohol, ska öka från 66 % till 
80 % .
Andel medborgare som mäter sitt blodtryck varje år • ska öka från 59 % till 80 %.
Andel av befolkningen som är medveten om tobaksrökens hälsorisker för icke-rökare•  ska öka från 
75 % till 80 %.TEXTRUTA 7 32.  Situationen har förbättrats på senare tid på det sättet att man i verk-
samhetsförklaringarna i det preliminära budgetförslaget för 2009  
fastställer effektindikatorer och kvantifierade mål i förhållande till allmänhetens medvetenhet om vissa bestämningsfaktorer för hälsan 
(se textruta 7 ).
 33.  När denna rapport skrevs hade dock kommissionen ännu inte använt dessa 
indikatorer för att bedöma hur ändamålsenligt folkhälsoprogrammet var som helhet eller i enskilda projekt. Vid revisionen upptäckte revi-
sionsrätten att kommissionen inte hade inrättat ett lämpligt övervak-
ningssystem i något skede vilket skulIe ha gjort det möjligt att mäta 
resultaten (se punkterna 70–73).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?22
PROGRAMGENOMFÖRANDE: 
FRÅN PROJEKTUTFORMNING TILL RESULTAT
 34.  För att ett program ska bli ändamålsenligt måste dess projekt uppnå 
positiva resultat. Det är sannolikare att detta blir fallet om man har fastställt mål, målgrupper och förväntade resultat och identifierat hur resultaten kommer att åstadkomma den förväntade effekten innan  
projektet startar.
  För att ett program ska genomföras på ett ändamålsenligt sätt inom detta 
politikområde krävs det också att kommissionen i sin egenskap av  
programförvaltare
har tillräcklig överblick över sin projektportfölj för att garantera a) 
enhetlighet och konsekvens,
ser till att de finansierade projekten tydligt visar europeiskt  b) 
mervärde.
PROJEKTMÅLEN ÄR VARKEN SPECIFIKA, 
KONTROLLERBARA ELLER KVANTIFIERBARA
 35.  Projekt bör utformas på ett sådant sätt att det är sannolikt att de blir 
ändamålsenliga. På programnivå är en viktig del av projektutform-
ningen att fastställa SMART-mål. De bör på ett logiskt sätt härledas från de politiska målen såsom de fastställs i programbeslutet. Enligt 
folkhälsoprogrammets tilldelningskriterier måste de som lämnade  förslag fastställa ” mål som är  specifika och realistiska ” och ” de mål som 
fastställs i projektet måste vara kontrollerbara och kvantifierbara ”
30.
 36.  Revisionsrättens analys av bidragsöverenskommelserna för de granskade 
projekten visade att projektledarna hade presenterat en blandning av verksamheter och output i stället för mål när de lämnade in sina förslag. Typiska projektmål var informationutbyte mellan organisatio-ner på området, kapacitetsuppbyggnad och främjande av god praxis 
(se textruta 8 ). Kommissionen vidtog dock inte någon korrigerande 
åtgärd för att komma till rätta med denna brist innan den ingick  
bidragsöverenskommelsen.30 Bestämmelser, kriterier 
och förfaranden för urval 
och finansiering av åtgärder 
i folkhälsoprogrammet 
(EUT C 62, 15.3.2003).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?23
 37.  Revisionsrättens ingående analys av huruvida de projektmål som anges 
i bidragsöverenskommelserna kunde betraktas som SMART visas  
i bilaga III . Revisionsrätten drog slutsatsen att inte ett enda av de 
utvalda projekten hade mål som var helt och hållet SMART. Målen  
angavs inte i ett mätbart och tidsbundet format och det var oklart 
i vilken utsträckning de var uppnåbara. De uttrycktes inte i form av mål mot vilka framsteg kunde mätas i ett senare skede. I de fall då pro-jekten faktiskt fastställde en särskild målgrupp var dock de angivna 
målen i allmänhet relevanta för målgruppen (se punkt 40).
FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER 
FÖR HÄLSAN”) – EXEMPEL PÅ PROJEKTMÅL I BIDRAGSÖVERENSKOMMELSER
A&M (Europeiska centrumet för aids och mobilitet):
Stimulera samarbete och nätverkande mellan EU-medlemsstater och ansökningsländer i frågor om • 
(unga) invandrare ”
Bedöma och dokumentera bästa praxis med hänsyn till förebyggande, vård och stöd i Europa på • 
området hiv/aids och invandrade, mobila och unga människor
CHOB (”Barn, övervikt och tillhörande kroniska sjukdomar som kan undvikas”):
Mäta och analysera vilken inverkan marknadsföring av mat har på barn och ungdomar• 
Avgöra och överväga politiska möjligheter som syftar till att motverka övervikt hos barn• ELSA (”Tillämpning av nationella lagar och självreglering när det gäller alkoholreklam och 
marknadsföring av alkohol):
Skapa ett expertnätverk bestående av partner från 28 europeiska länder för att utbilda partnerna • 
i bedömning av nationella lagar och självreglering samt kalla till tre nätverksmöten.
Utarbeta en rapport om befintliga nationella lagar, strukturer och reglerings- och självreglerings-• 
mekanismer när det gäller alkoholreklam och marknadsföring av alkoholdrycker .TEXTRUTA 8
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?24
 38.  Detta innebär dock inte att det är omöjligt att fastställa SMART-mål på 
detta område. I det granskade urvalet visade även revisionen ett  
exempel på ett projekt med specifika mål som skulle ha uppfyllt  SMART-kriterierna till fullo efter endast några smärre justeringar (se 
textruta 9 ).
DET ÄR SNARARE UNDANTAG ÄN REGEL ATT FÖRVÄNTADE 
PROJEKTRESULTAT FASTSTÄLLS, MÅLGRUPPER IDENTIFIERAS OCH ATT PLANERING FÖR HÅLLBARHET GÖRS
 39.  Enligt folkhälsoprogrammets tilldelningskriterier ska de som lämnar 
förslag till projekt se till att ” hållbara resultat kan erhållas för att  
genomföra programmets mål”31. Projekten förväntades således speci-
ficera den tänkta målgruppen och fastställa vilka resultat de tänkte uppnå och hur dessa resultat skulle upprätthållas efter det att pro-jektet hade avslutats.
FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER 
FÖR HÄLSAN”) – PROJEKTET ”PEER DRIVE CLEAN!” – EXEMPEL PÅ NÄSTAN UPPNÅDDA SMART-MÅL
Det övergripande målet är att göra unga vuxna mellan 18 och 24 år medvetna om farorna med alkohol 
och narkotikamissbruk och att åstadkomma en ändring av målgruppens eventuella narkotikamissbruk som är förenat med stora risker i ett tidigt skede. (...) Målgruppen bör genom individuella kontakter med PEER-utbildare övertygas om att de ska sluta konsumera giftiga substanser i samband med att de kör ett motorfordon .
Är målen formulerade enligt SMART-kriterierna?
Specifika:•  ja (målgrupp och vad som bör förändras är tydligt)
Mätbara:•  nej (”göra medvetna”, ”övertyga”)
Uppnåbara:•  ja
Relevanta:•  ja (unga förare löper större risk att råka ut för olyckor om de kör alkoholpåverkade)
Tidsbundna:•  nej
Detta projekts mål uppfyller SMART-kriterierna i alla aspekter utom mätbarhet och tidsbundenhet. 
Dessa två aspekter skulle ha tillgodosetts om ett mål för medvetandegörandet (t.ex. ”vid projektets utgång bör  X % av de elever som tar körkort vid de deltagande bilskolorna kunna namnge X risker med 
alkohol och missbruk ”) eller ännu hellre för förändring av beteende (t.ex. ingen av deltagarna ska 
åka fast för rattfylleri under det första året efter det att han eller hon har tagit körkort ).TEXTRUTA 931 Bestämmelser, kriterier 
och förfaranden för urval 
och finansiering av åtgärder i folkhälsoprogrammet 
(EUT C 62, 15.3.2003).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?25
MÅLGRUPP INTE SPECIFICERAD I DE FLESTA FALLEN
 40.  Endast 16 av bidragsöverenskommelserna för de utvalda hälsofrämjande 
projekten specificerade en målgrupp i bidragsöverenskommelserna. 
Av dessa var det endast nio som specificerade vilka förändringar som 
projektet tänkte åstadkomma för målgruppen. I regel riktar sig inte projekten inom folkhälsoprogrammet direkt till unionsmedborgarna som slutlig målgrupp för hälsofrämjande åtgärder (t.ex. hivsmittade, 
överviktiga ungdomar, narkotikamissbrukare eller människor i risk-
zonen för att bli alkoholmissbrukare) utan de arbetar via ”mellanlig-gande” grupper av hälso- och sjukvårdspersonal eller politiker. Men 9 
av de 36 projekt som revisionsrätten granskade var dock från början 
utformade på ett sådant sätt att de hade en direkt hälsoeffekt på  
befolkningen. De utgjorde mer än hälften av de projekt (56 %) som 
specificerade en målgrupp.
FÖRVÄNTADE RESULTAT INTE KOPPLADE TILL AVSEDDA EFFEKTER
 41.  I bidragsöverenskommelserna angavs projektens ”förväntade resultat” under 
en separat rubrik. Revisionsrättens revision av ett urval projekt visade dock att detta bara var en förteckning över projektens output, insatser 
och verksamheter (t.ex. ”ett möte kommer att hållas”, ”en utbildnings-
handbok kommer att tas fram”) utan någon förklaring om hur dessa verk-
samheter skulle åstadkomma en förändring för de direkt berörda. Den 
bristfälliga definitionen av förväntade resultat och avsaknaden av indi-
katorer innebar att resultat varken kunde påvisas eller motbevisas.
 42.  Vid revisionen upptäckte revisionsrätten också att de logiska koppling-
arna mellan projekt och deras möjliga sociala nytta inte klargjordes 
i förslagen. Under urvalsprocessen eller innan bidragsöverenskom-melserna undertecknades såg inte heller kommissionen eller pro-
jektsamordnarna till att dessa kopplingar fanns. Det underliggande 
antagandet tycks ha varit att positiva effekter skulle följa om frågan 
om hälsofrämjande sattes upp på den politiska dagordningen, om  nätverk byggdes och information utbyttes. Inte i något skede förkla-rade man hur projektverksamheterna skulle kunna leda till en faktisk ökning av människors förmåga att välja en hälsosam livsstil. Detta  
visar också hur viktigt det är att man har en interventionslogik.
PLANERING FÖR ATT RESULTATEN SKA BLI HÅLLBARA 
ENDAST I MYCKET FÅ FALL
 43.  När hälsofrämjande projekt ska bedömas kan de olika stadierna i kedjan 
delas in i studie- och forskningsprojekt, utvecklingsprojekt, genomfö-
randeprojekt och ”projekt som förbereder sig för en storskalig sprid-
ning”, även kallad RDI-kedjan (se textruta 10 ).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?26
 44.  Projekt inom folkhälsoprogrammet, med sin begränsade löptid (två till 
tre år i de flesta fall) och sina begränsade resurser är inte utformade 
för att omfatta hela kedjan av hälsofrämjande åtgärder från det att ett faktaunderlag fastställs till dess att offentliga interventioner genom-
förs och en varaktig hälsoeffekt skapas. De kan endast behandla delar 
av denna process. Trots detta bör det finnas en vägledande plan för hur resultaten av ett projekt kan tas till vara i nästa steg i kedjan.
 45.  Inget av de granskade projekten hade en plan för hur deras resultat skulle 
användas i nästa steg i RDI-kedjan eller hur resultaten skulle kunna 
upprätthållas. De projektsamordnare som intervjuades uppfattade  
vanligtvis att hållbarhet betydde att projektverksamheten skulle fort-
sätta snarare än att resultaten skulle användas på ett ändamålsenligt sätt när projektet väl hade avslutats. Inte i något av alla granskade fall uppdaterades output som hade skapats under projektet, till exempel webbplatser eller databaser, efter det att projektet hade avslutats.
 46.  Med några få undantag visade det sig att projekten inte ens hade en plan 
för hållbarhet och användning av resultat när projektets finansie-
ringsperiod var slut. De var inriktade på att få ett uppföljningsbidrag 
från kommissionen så att projektverksamheten skulle kunna fort-
sätta. Den vanligaste inställningen var att projektresultaten endast 
kunde bli hållbara om partnerna kunde fortsätta att tillförsäkra sig 
gemenskapsmedel.
KEDJA FÖR FORSKNING–UTVECKLING–GENOMFÖRANDE
Kedjan för forskning–utveckling–genomförande är ett begrepp som beskriver de olika stegen 
i utarbetandet av folkhälsoprogram, från faktainsamling och skapandet av faktaunderlag för att utveckla en strategi eller arbetsplan och pilotförsök till fullskaligt genomförande.
Projekt som endast omfattar ett av dessa steg kan anses vara hållbara om deras resultat tas till vara 
och används i nästa steg i kedjan. Vid forskningsprojekt till exempel bör man se till att resultaten tas till utvecklingsstadiet, och inom projekt som utvecklar en intervention bör man använda det faktaunderlag som forskningsprojekten tidigare har fastställt och planera för (pilot-) genomfö-randet.
Följande projektkategorier användes vid revisionen:
Studie- och forskningsprojekt (t.ex. insamling av uppgifter).
• 
Utvecklingsprojekt (t.ex. utveckling av politik, riktlinjer eller program).• 
Genomförandeprojekt (t.ex. pilotverksamhet, utbildning och kapacitetsuppbyggnad).• 
”Projekt som förbereder sig för en storskalig spridning” (t.ex. spridning, genomförande i större • 
skala).TEXTRUTA 10
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?27
FORTLÖPANDE FINANSIERING AV NÄTVERK I MER ÄN TIO ÅR
 47.  Nätverk av hälso- och sjukvårdspersonal och organisationer från olika 
medlemsstater bildar plattformar för att dela erfarenheter och utbyta 
bästa praxis; de är således ett verktyg för att uppnå vissa resultat, men 
är inte i egentlig mening ett resultat i sig. På grund av sin karaktär kan de inte tydligt avgränsas till ett särskilt stadium i forskning-utveckling-genomförande-kedjan. Urvalet av granskade projekt inne-
höll 13 nätverk. När samordnarna intervjuades uppgav de att det  
grundläggande syftet och utfallet av deras respektive projekt var att ett nätverk skapades.
 48.  Nätverken var särskilt beroende av fortlöpande gemenskapsfinansiering. 
En del nätverk hade fått finansiering enligt folkhälsoprogrammet och dess föregående program i mer än tio år (se figur 2 ). När inget upp-
följningsbidrag beviljades av kommissionen upphörde verksamheten 
och nätverket upplöstes.
FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER 
FÖR HÄLSAN”) – EXEMPEL PÅ ÅTERKOMMANDE NÄTVERKSPROJEKTFIGUR 2
1991 1996 2003 2008Aids och mobilitet
sedan 1991)  
TAMPEP
(sedan 1993)  
ENSP
(1996–2008)  
ENYPAT
(1996–2006)  17 år (pågående)
15 år (pågående)
13 år
10 årFöre 1996
(Europas handlingsplan
mot aidsag 1991–1994)8 handlingsprogram 1996–2002
(handlingsprogram mot aids och överförbara sjukdomar:
handlingsprogram mot cancer) PHP
(2003–2007)PHP2
(2008–2013)
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?28
 49.  Det bör även noteras att ingen av folkhälsoprogrammets finansieringsme-
kanismer tillät fortlöpande finansiering av nätverkens driftsutgifter. 
I folkhälsoprogrammets inbjudan att lämna förslag erbjöds bidrag till åtgärder (artikel 108.1 a i budgetförordningen) men inga bidrag till drift. 
Därför måste nätverk betecknas som den ena eller andra typen av pro-
jekt, och bidragsöverenskommelserna måste inbegripa projektverksam-
heter för att driftsutgifterna skulle kunna innefattas. Nätverk var också tvungna att svara på inbjudningar att lämna förslag och genomgå samma urvalsförfaranden som andra projekt. Denna situation lade en onödig administrativ börda både på deltagarna och kommissionen. Inom ramen 
för det andra folkhälsoprogrammet kan nätverk numera finansieras via 
en särskild mekanism för bidrag till drift (se textruta 2 ).
OTILLRÄCKLIG ÖVERVAKNING AV PROJEKTENS 
KOMPLEMENTARITET OCH PROJEKTPORTFÖLJENS ENHETLIGHET
 50.  Ett ändamålsenligt programgenomförande kräver att programförvaltaren 
(det vill säga kommissionen eller det verkställande organet) har en 
riktig och aktuell överblick över projektportföljen. Detta gör att över-lappning och dubbelarbete kan undvikas, att synergier skapas mellan 
de vidtagna åtgärderna och att programplanering, genomfö rande och 
uppföljning kan ske på ett konsekvent och enhetligt sätt.
INGEN ÖVERVAKNING AV PROJEKTPORTFÖLJEN
 51.  När revisionen genomfördes kunde varken GD Hälso- och konsument-
frågor eller EAHC hänvisa till ett övervakningsverktyg som gav en  
överblick över pågående projekt när det gällde vilka prioriteringar 
de var inriktade sig på, de verksamheter som bedrevs och vilka resul-tat som uppnåddes (se punkterna 70–73). Detta gjorde att man inte 
kunde garantera enhetlighet över tiden i genomfö randet av program-
met. Eftersom kommissionen inte hade tillgång till sådan konsolide-
rad information fattade den beslut om sina prioriteringar i de årliga 
arbetsplanerna utan att veta vilka projekt som redan pågick på varje 
politikområde eller vilka verksamheter projekten omfattade.
FRAGMENTERING, ÖVERLAPPNING AV PROJEKT OCH PARALLELLT 
GENOMFÖRANDE AV LIKNANDE ÅTGÄRDER
 52.  För att kunna komma till en slutsats om komplementarieteten utan denna 
överblick analyserade revisionsrätten alla projekt som behandlade en 
av de sex livsstilsrelaterade bestämningsfaktorerna för hälsan (alkohol, 
tobak, narkotika, kost och motion, sexuell och reproduktiv hälsa, psykisk hälsa) (se bilaga II ). Denna ingående analys kompletterades av en kvan-
titativ analys, intervjuer med berörda parter och samråd med experter.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?29
 53.  Analysen visade att komplementariteten mellan projekt och enhetlighe-
ten inom projektportföljen var bristfällig på grund av följande:
Fragmentering a) : Inom politikområdet ”narkotika” var de projekt  
som finansierades av folkhälsoprogrammet få till antalet och  
de behandlade mycket olika aspekter av narkotikaproblem, från 
dopning i fritidssporter till förfalskade recept som en indikator på missbruk av lagliga droger, och till förebyggande av narkoti-kamissbruk i fängelser. En liknande situation påträffades inom  politikområdet ”kost och motion”, där de få folkhälsoprogrampro-
jekten var mycket olika i fråga om mål och verksamheter.
Överlappning av verksamheter och dubbelarbete b) : Folkhälsopro-
gramprojekt inom politikområdet ”alkohol” kännetecknades av  
en hög grad av överlappning hos berörda parter och i framtagen information, inte enbart mellan projekten i urvalet utan också i ett 
projekt som finansierades av gemenskapens föregående hand-
lingsprogram för hälsofrämjande och en rapport som skrivits efter 
en tidigare anbudsinfordran. Inom politikområdet ”psykisk hälsa” 
finansierades två projekt med identiska verksamheter efter två på 
varandra följande inbjudningar att lämna förslag.
Parallellt genomförande av liknande åtgärder c) : Inom politikområdet 
”tobak” var de största projekt som finansierades genom folkhäl-
soprogrammet två stora nätverk som inrättats för att bekämpa  
rökning. Ett riktade sig till allmänheten och det andra enbart till 
ungdomar. Inom politikområdet ”sexuell och reproduktiv hälsa” finansierade folkhälsoprogrammet många nätverk vilkas mål var att stärka kapaciteten hos de medverkande enskilda organisatio-nerna. De hittade sin ”nisch” genom att inrikta sig på olika direkta 
och indirekta mottagare: enskilda organisationer i centraleurope-
iska länder eller enskilda organisationer som arbetar med invand-
rare, migrerande sexarbetare, lokala sexarbetare, sprutnarkomaner 
eller hivsmittade och aidssjuka.
 54.  På alla dessa områden finns det redan andra mekanismer som skulle 
kunna ersätta folkhälsoprogrammet: plattformar, arbetsgrupper,  
byråer (EMCDDA, ECDC), WHO och andra EU-program som rampro-
grammet för FoTU eller program för förebyggande av och information om narkotikamissbruk (se punkt 64 och textruta 12 ).
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?30
BEGRÄNSAT EUROPEISKT MERVÄRDE
 55.  I enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna som 
fastställs i fördraget ska gemenskapen på områden där gemenska-
pen inte är ensam behörig, till exempel folkhälsa, vidta en åtgärd  
endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden på grund av sin omfattning eller sina verkningar bättre kan uppnås på gemenskapsnivå
32.
EUROPEISKT MERVÄRDE GENOM PROGRAMKOMPONENT: 
KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN” 
ÄR MINST SANNOLIK ATT TILLFÖRA EUROPEISKT MERVÄRDE
 56.  En viktig följd av subsidiaritetsprincipen är att EU:s hälsopolitik endast 
bör bestå av åtgärder som ger output som medlemsstaterna inte  
kan producera var för sig eller som medför stordriftsfördelar. Kom-
ponenten ”hot mot folkhälsan” behandlar övervakning av överför-
bara sjukdomar och komponenten ”hälsoinformation” insamling av 
jämförbara uppgifter och utarbetande av gemensamma indikatorer. Dessa två komponenter är således inriktade på frågor som helt klart 
inte kan skötas av medlemsstaterna var för sig. Enligt revisionsrät-
tens uppfattning skulle dock andra mekanismer för samarbete mellan 
medlemsstater lika väl spela denna roll (se punkterna 64–65).
 57.  Att behandla bestämningsfaktorer för att främja hälsa och förebygga 
sjukdom är däremot inte en gränsöverskridande uppgift i sig. I syn-
nerhet direkt hälsofrämjande – utbildning i hälsa och livsstilar som 
påverkar hälsan – är en kulturspecifik verksamhet där särskilda kän-
netecken i det nationella folkhälsosystemet och lokala särdrag och behov måste beaktas. När man jämför folkhälsoprogrammets tre kom-
ponenter tycks därför komponenten ”bestämningsfaktorer för hälsan” 
ha minst potential att tillföra europeiskt mervärde.
EUROPEISKT MERVÄRDE PER PROJEKTTYP: MEST SANNOLIKT 
ATT NÄTVERK TILLFÖR EUROPEISKT MERVÄRDE
 58.  Revisionsrätten bedömde europeiskt mervärde i hälsofrämjande pro-
jekt inom komponenten ”bestämningsfaktorer för hälsan” genom att 
beakta en rad argument till varför en insats endast kunde genom-föras – eller borde genomföras – på europeisk nivå. Vid analysen  
beaktades de fyra projektkategorier som fastställts inom ramen för 
forskning-utvecklings-genomförande-kedjan, medan däremot nätverk 
beaktades separat (se textruta 10 ).32 Se artiklarna 2 och 5 
i EU-fördraget, och punkt 5 
i protokollet (nr 30) om 
tillämpning av subsidiaritets- och 
proportionalitetsprinciperna.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?31
 59.  Det finns ett krav på att partner från flera europeiska länder ska delta 
i alla projekt. Tack vare sin gränsöverskridande karaktär är det mest 
sannolikt att nätverk  tillför europeiskt mervärde genom utbyte av  
sakkunskaper, konsensusbyggande och utbyte av god praxis mellan länder.
 60.  De andra projekttypernas europeiska mervärde är inte lika uppenbart.
Studie- och forskningsprojekt a) : Det europeiska mervärdet låg fram-
för allt i det faktum att uppgifter samlades in från flera länder och 
blev föremål för en jämförande analys. Inom dessa projekt försökte 
man ta fram en gemensam terminologi, fastställa gemensamma 
normer och se till att uppgifterna och metoderna gick att jämföra mellan medlemsstater. Det förekom dock viss överlappning med 
de verksamheter som bedrevs inom komponenten ”hälsoinforma-
tion” och även inom andra EU-program, till exempel FoTu-ram-
programmen
33 eller program för förebyggande av och information 
om narkotikamissbruk (se punkt 54 och bilaga II ).
Utvecklingsprojekt b) : Det europeiska mervärdet i dessa projekt var 
deras koppling till EU-politikens utveckling. Inom projekten strä-
vade man efter att utveckla sina respektive prioriterade områ-
den på europeisk nivå och bidra till att sätta dagordningen i hela 
Europa.
Genomförandeprojekt och ”projekt som förbereder sig för storskalig  c) 
spridning” : Det europeiska mervärdet i dessa projekt var inte lika 
uppenbart. Detta beror på att tillhörande verksamheter, på grund 
av sin karaktär (som pilotprojekt, utbildning och kapacitetsupp-
byggnad, spridning och genomförande i större skala) måste ske på 
plats, det vill säga inte på europeisk nivå utan i ett särskilt område 
eller land. När det gäller denna kategori av projekt skulle det  kunna hävdas att verksamheterna bör finansieras av det område 
eller det land där de bedrivs. Detta var också fallet för en del  
projekt: gemenskapsfinansiering användes endast till ”europeiska 
verksamheter” (t.ex. möten för nationella samordnare) och inte 
till faktiska insatser eller löpande landbaserade verksamheter.  
I andra fall användes dock finansiering från folkhälsoprogrammet 
till nationell eller regional verksamhet.
 61.  Revisionsrätten anser att alla typer av projekt inom komponenten  
”bestämningsfaktorer för hälsan” har potential att i viss utsträckning tillföra europeiskt mervärde genom att de sammanför partner från  
olika EU-medlemsstater. Tillämpar man de kriterier som revisionsrät-
ten använde var det dock nätverksprojekten som tydligast tillförde 
europeiskt mervärde i urvalet.33 Under perioden 2003–2006 
var ”Biovetenskap, genomik 
och bioteknik för bättre hälsa” en av sju större tematiska 
forskningsprioriteringar 
i Europeiska unionens sjätte 
ramprogram (FP6) som syftar 
till att alstra ny kunskap och 
överföra den till applikationer 
som förbättrar människors hälsa. I detta syfte fick 
forskningsorganisationer som 
bedriver både grundforskning och 
tillämpad forskning en vägledande 
budget på 2 514 miljoner euro. Sådana finansieringsmöjligheter 
fanns på områden där genomiska 
metoder används för att 
undersöka hälsa och sjukdom, 
bioteknik, cancer, hiv/aids, 
malaria och tuberkulos. Liknande 
finansieringsmöjligheter fanns inom femte och det nuvarande 
sjunde ramprogrammet.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?32
ENKÄT BLAND PROJEKTPARTNER
”Projektmålen kunde endast uppnås genom deltagande
i det Europeiska folkhälsoprogrammet.”
0 % 10 % 20 % 30 % 40 % 50 % 60 %
15 %
9 %
2 %
5 %36 %32 %
instämmer inte
instämmer inte alls
vet ejinstämmerinstämmer helt
varken instämmer
eller inte instämmer
”Det är mer ändamålsenligt att delta i det europeiska folkhälsoprogrammet 
än i ett nationellt hälsoprojekt.”
0 % 10 % 20 % 30 % 40 % 50 % 60 %
26 %
6 %
2 %
6 %29 %31 %
instämmer inte
instämmer inte alls
vet ejinstämmerinstämmer helt
varken instämmer
eller inte instämmerTEXTRUTA 11
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?33
BERÖRDA PARTER VAR POSITIVA TILL SITT DELTAGANDE I PROGRAMMET
 62.  Deltagarna intygade i hög grad den europeiska dimensionen i sina pro-
jekt. En stor majoritet (68 %) av de projektpartner som svarade på  revisionsrättens enkät instämde eller instämde helt i att deras projekt-mål endast kunde uppnås genom deltagande i folkhälsoprogrammet. Cirka 60 % ansåg att det var mer ändamålsenligt att delta i folkhäl-soprogrammet än i nationella projekt (se textruta 11 ).
 63.  Berörda parter i medlemsstaterna ansåg att programmet som helhet 
också var en källa till europeiskt mervärde i det att den gav deltagarna 
tillfälle att utbyta kunskaper och ”god praxis”. De företrädare för  
nationella myndigheter som intervjuades i samband med revisionen (medlemmar i programkommittén och nationella kontaktpunkter)  
instämde i att folkhälsoprogrammet tillgodosåg behovet av samarbete 
mellan medlemsstaterna genom utbyte av information, erfarenhe-
ter och riktlinjer avseende folkhälsoproblem som angår alla. I halv-
tidsutvärderingen av folkhälsoprogrammet drog man slutsatsen att 
den logiska grunden till EU-insatser på folkhälsoområdet är allmänt 
accepterad och har stort stöd
34.
EXEMPEL PÅ BEFINTLIGA SAMORDNINGSMEKANISMER 
(se bilaga II  för närmare uppgifter)
Europeiska centrumet för kontroll av narkotika- och narkotikamissbruk (ECNN)• 
Europeiskt forum för alkohol och hälsa• 
EU-plattform för kost, motion och hälsa• 
Europeiskt centrum för förebyggande och kontroll av sjukdomar (ECDC)• 
Tankesmedja för hiv-/aidsfrågor• 
Civilsamhällets forum för hiv/aids-frågor• TEXTRUTA 1234 Wija J. Oortwijn et al , 
Interim evaluation of the Public 
Health Programme 2003–2008 . 
Slutrapport. RAND Europe 
technical report, 2007, s. 63.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?34
 64.  Informationsutbytet och samarbetet mellan medlemsstaterna på folkhäl-
soområdet är dock inte begränsat till folkhälsoprogrammet. Det finns 
andra mekanismer som kan tillföra detta europeiska mervärde. Det finns ett antal forum, arbetsgrupper och plattformar på de flesta poli-
tikområdena avseende hälsa som inte bara arbetar med bestämnings-
faktorer för hälsan utan även hälsoinformation och hot mot folkhälsan. Dessa instanser underlättar samråd mellan berörda parter – särskilt statliga organisationer, men också det civila samhället, näringslivet 
osv. – och erbjuder en ”mötesplats” där gemensamma metoder kan 
utarbetas och samordnas (se punkterna 54 och 60 a). Förekomsten av alternativa mekanismer väcker frågan om huruvida sådana verk-
samheter ska fortsätta att bedrivas inom folkhälsoprogrammet.
 65.  I den nuvarande EU-strategin för hälsa, som offentliggjordes i oktober 
2007, föreslog kommissionen att en modell för strukturerat samarbete skulle inrättas som syftar till att identifiera och underlätta den nöd-vändiga samordningen mellan medlemsstaterna
35. En särskild rådsar-
betsgrupp avseende folkhälsa på hög nivå inrättades i december 2008 
som ska hjälpa kommissionen att kartlägga prioriteringar, fastställa 
indikatorer, ta fram riktlinjer och rekommendationer, främja utbyte av bästa praxis samt mäta framsteg.35 Europeiska kommissionens 
vitbok, ”Tillsammans för hälsa: 
Strategi för EU: 2008–2013”, KOM(2007) 630 slutlig, s. 10.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?35
PROJEKTFÖRVALTNING
 66.  Utformningen av projekten är grundläggande, men projekten måste också 
förvaltas på ett sådant sätt så att deras möjligheter att bli ändamåls-
enliga ökar. Ett projekt kan på sikt bidra till att framsteg görs mot det övergripande målet om avsedda resultat uppnås och används av målgruppen. Det är troligare att detta blir fallet om
partnerskapet fungerar väl, a) 
projekten övervakas på lämpligt sätt under genomfö randet, så att b) 
kommissionen hålls underrättad om projektverksamheten, output, 
eventuell överlappning och möjligheter till synergier och kan ge 
feedback till projektsamordnarna,
förväntad output produceras och sprids på lämpligt sätt, c) 
projekten utvärderas på sikt, så att kommissionen och andra pro- d) 
jektledare kan dra lärdom av sina erfarenheter.
PARTNERSKAP FUNGERADE VÄL
 67.  Att partnerskapet fungerar är en viktig faktor för att alla projekt som 
genomförs av flera aktörer ska bli ändamålsenliga. Alla projekt i urva-
let genomfördes av ett antal organisationer i olika medlemsstater  och ibland i kandidatländer. I regel hade projekten en huvudsaklig 
projektsamordnare och i genomsnitt 12 associerade partner från olika länder.
 68.  I de flesta fall var ansvarsområdena tydligt fördelade mellan samord-
nare och partner. I 9 av de 36 granskade fallen konstaterade dock  
revisionsrätten att partnerskapet var mycket obalanserat då pro-jektsamordnaren och/eller en partner genomförde huvuddelen av  projektverksamheten och de andra partnerna endast medverkade  i begränsad utsträckning.
 69.  Majoriteten av projektsamordnarna och partnerna gjorde en mycket posi-
tiv bedömning av samarbetet inom partnerskapet (se textruta 13 ). 
Många av dem som svarade på enkäten betonade att partnerskapet var en av de viktigaste aspekterna av projekten eftersom det gav  möjlighet att skapa kontakter, utbyta tankar och dela erfarenheter och ”god praxis”.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?36
ENKÄT BLAND PROJEKTPARTNER
”Jag är nöjd med projektpartnernas samarbete.”
0 % 10 % 20 % 30 % 40 % 50 % 60 %
13 %
5 %
1 %
1 %48 %32 %
instämmer inte
instämmer inte alls
vet ejinstämmerinstämmer helt
varken instämmer
eller inte instämmer
”Projektsamordnaren gör alla projektpartner delaktiga i arbetet.”
10 %
3 %
0 %
3 %43 %41 %0 % 10 % 20 % 30 % 40 % 50 % 60 %
varken instämmer
eller inte instämmer
instämmer inte
instämmer inte alls
vet ejinstämmerinstämmer heltTEXTRUTA 13
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?37
KOMMISSIONENS ÖVERVAKNING AV PROJEKT 
ÄR MER TILLFÄLLIG ÄN SYSTEMATISK
 70.  Varken GD Hälso- och konsumentfrågor eller genomförandeorganet för 
hälso- och konsumentfrågor har skriftliga riktlinjer för att övervaka projekt eller dokumentera övervakningsprocessen
36 (se punkt 51).  
Hur övervakningen genomfördes hängde därför på den enskilde pro-jektledaren. I allmänhet bestod övervakningen av att man använde samordnarens halvtidsrapporter och slutliga rapporter för att kontrol-lera huruvida kontraktskraven hade uppfyllts och gav klartecken till den finansansvarige att betala ut pengar. I regel gav kommissionen inte någon skriftlig feedback till projektsamordnaren om projektens innehåll och resultat.
 71.  Många projektsamordnare var missnöjda med kommissionens över-
vakning av projekt, särskilt när det gällde projekt som bidrog till  
utvecklingen av politiken. 17 av de 32 samordnare som intervjuades 
rapporterade att de aldrig hade diskuterat de tekniska aspekterna  
av sitt projekt med företrädare för kommissionen under den tid som projektet pågick. De flesta samordnarna hade uppmanat kommissio-
nens projektansvarige att anordna möten, men dessa uppmaningar 
hörsammades sällan.
 72.  Tjänstemännen vid GD Hälso- och konsumentfrågor bekräftade att pro-
jektövervakningen var en mycket liten del av deras verksamhet och att de i regel inte hade tid att noggrant följa upp projekt. På grund av personalomsättningen utsågs dessutom i vissa fall tre eller fyra 
olika projektansvariga för ett projekt under dess löptid, och en del 
projekt var utan någon projektansvarig i flera månader.
 73.  Kommissionens övervakning av de tekniska aspekterna av pågående 
projekt var snarare ”tillfällig” än systematisk. Den byggde inte på  gemensamma minimikrav och kommissionen gav ingen regelbun-den feedback till deltagarna. Detta bör beaktas tillsammans med det faktum att det saknades överblick över pågående projekt. En sådan överblick skulle ha gjort att kommissionen hade kunnat undvika dub-belarbete och också se till att potentiella synergier mellan projekt utnyttjades till fullo (se punkterna 50–51).36 När det gäller de flesta projekt 
i urvalet för granskningen 
ansvarade fortfarande 
projektledarna vid GD Hälso- och 
konsumentfrågor för den tekniska 
övervakningen, när det gäller de tolv projekt som valdes ut efter 
inbjudan att lämna förslag 2005 
fördes ansvaret för övervakningen 
över till det nyligen inrättade 
genomförandeorganet för 
folkhälsoprogrammet efter det att 
kontraktet hade undertecknats.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?38
OUTPUT PRODUCERADES MEN SPREDS INTE AKTIVT
 74.  Output, eller förväntade resultat, definieras som det som åstadkoms med 
de resurser som tilldelats en intervention. I regel producerades output 
som man hade kommit överens om i kontraktet för de hälsofrämjande projekt som granskats. Gemensamma kategorier av output var rap-porter om särskilda frågor, utbildningskurser, databaser, webbplatser, 
nyhetsbrev och informationsmaterial, till exempel broschyrer.
 75.  För det mesta använde projekten Internet för spridning. I nästan alla 
projekt lade man upp output på en webbplats – antingen på projekt-
samordnarens webbplats eller på projektets egen webbplats. Detta ledde till att ett antal liknande webbplatser på varje område skapades samtidigt, vilket gör det svårare för berörda parter att hitta relevant information.
 76.  Andra spridningskanaler var konferenser, nyhetsbrev, bidrag till veten-
skapliga tidskrifter och pressmeddelanden. Projektpartnerna spelade 
en viktig roll i spridningen eftersom de kände till nationella och regio-
nala villkor och kanske redan hade ett etablerat nätverk av kontakter 
i sitt land eller område.
 77.  Vid revisionen konstaterades visserligen att output hade producerats 
och spridits, men projektsamordnarna kunde inte visa att målgruppen hade utnyttjat dem i något av de granskade projekten. Man samlade inte ens in sådana uppgifter inom projekten
37. Spridningen var inte 
heller varaktig eftersom webbplatser och databaser i regel inte upp-daterades efter finansieringsperiodens slut (se punkt 45).
 78.  De företrädare för nationella ministerier och hälsoinstitut som inter-
vjuades var dessutom sällan medvetna om vilka projekt som hade  genomförts och ännu mindre om vilka resultat som uppnåtts. Mer-parten av de nationella berörda parter som intervjuades var kritiska till spridningen av projektresultaten och ansåg att det fanns alltför lite information tillgänglig om projektens utfall (både pågående och avslutade).37 Det bör noteras att det ligger 
utanför denna revisions inriktning 
och omfattning att avgöra vilka 
effekter spridningen av projektens 
output har på målgruppen, t.ex. att 
undersöka huruvida ett nyhetsbrev 
blev läst och uppskattat eller en databas konsulterades av hälso- 
och sjukvårdspersonal.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?39
UTVÄRDERING AV PROJEKT ÄR ÄNNU INTE ALLMÄN PRAXIS
 79.  Om projekten inte utvärderas ordentligt kan deras ändamålsenlighet 
inte påvisas. Enligt WHO bör hälsofrämjande initiativ utvärderas både i fråga om processer och utfall
38. Det fanns dock inget rättsligt krav 
på projektutvärdering i folkhälsoprogrammet.
 80.  Så tidigt som 2003 meddelade dock kommissionen i sin första inbjudan 
att lämna förslag att den skulle ge företräde till projekt som ” tar lämp-
lig hänsyn till självutvärderingen av processen och resultaten ”39. Från 
2005 års inbjudan att lämna förslag och framåt blev ett paket med namnet ”Utvärdering av projekt” ett obligatoriskt avsnitt i bidrags-överenskommelserna, men projektsamordnarna fick inga ytterligare anvisningar om vad detta innebar.
 81.  Revisionsrätten undersökte huruvida utvärderingar som uppfyllde krite-
rierna användbarhet, enhetlighet, hållbarhet, opartiskhet, tydlighet 
och kostnadseffektivitet hade gjorts av de hälsofrämjande projekt  
som granskades40. Analysen visade följande:
Av de 24 projekten i det urval som gjordes före 2005 hade tre   –
genomfört en omfattande självutvärdering. Endast en av dessa  utvärderingar hade uppfyllt alla de kriterier som beskrivs ovan.
Nio av de tolv projekt som hade valts ut efter inbjudan att lämna  –
förslag 2005 planerade att göra begränsade självutvärderingar, till exempel genom att projektsamordnaren via en enkät samlade in feedback från projektpartnerna om projektmöten eller work-shops. I de tre återstående projekten fanns det planer på att låta en extern utvärderare göra utvärderingar.
 82.  Kommissionen har visserligen uppmuntrat, och på senare tid, krävt att 
hälsofrämjande projekt ska genomföra en omfattande självutvärde-
ring, men detta har ännu inte blivit allmän praxis bland deltagarna, 
något som delvis beror på att kommissionen inte har gett någon  
vägledning till projektsamordnarna och på att kommissionen eller  
genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor inte har gjort 
någon uppföljning (se punkterna 70–73).38 Health promotion evaluation: 
Recommendations to policy-makers . 
Rapport från WHO:s Europeiska 
arbetsgrupp för utvärdering av 
hälsofrämjande åtgärder, s. 4.
39 ”Bestämmelser, kriterier 
och förfaranden för urval 
och finansiering av åtgärder 
i folkhälsoprogrammet” 
(EUT C 62, 15.3.2003).
40 Revisionsrättens 
revisionsriktlinjer för utvärdering, 
november 2005, s. 7.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?40
PROGRAMUTFORMNING
 83.  Revisionsrätten anser att utformningen av folkhälsoprogrammet inte 
bildar en lämplig ram för ett ändamålsenligt genomförande och en 
ändamålsenlig övervakning av gemenskapsfinansierade hälsofräm-jande åtgärder. Det faktum att den underliggande interventionslogi-ken inte var tydlig gjorde att man inte fastställde specifika, mätbara 
och tidsbundna programmål och inte heller lämpliga indikatorer för 
att mäta resultaten.
 84.  Revisionen visade också att det fanns brister i kommissionens strate-
giska planering och att den inte hade fastställt några prioriteringar. Mångfalden av ämnen och de många olika årliga åtgärdsområdena gjorde att inputen urvattnades och att resultaten blev fragmentariska, särskilt med tanke på den begränsade budget som fanns disponibel. 
Programmet följde många olika vägar och saknade strategisk inrikt-
ning. Revisionsrätten konstaterar att folkhälsoprogrammet (2008–
2013) inte har bidragit i någon större utsträckning till hälsofrämjandet 
i Europeiska unionen.
REKOMMENDATION 1
För att komma till rätta med den nuvarande obalansen mellan mål och 
medel bör efterföljande program få mer riktade programmål som är mer i linje med budgetmedlen.
För nästa generation av program bör den underliggande interventions-
logiken presenteras på ett tydligt sätt genom att specifika, mätbara, 
uppnåbara, relevanta och tidsbundna mål fastställs på politisk nivå  och programnivå, kopplingarna mellan dem illustreras och indikatorer 
för att mäta resultat definieras.SLUTSATSER OCH 
REKOMMENDATIONER
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?41
PROGRAMGENOMFÖRANDE: 
FRÅN PROJEKTUTFORMNING TILL RESULTAT
 85.  Revisionsrätten konstaterar att kommissionens projekturval och program-
genomförande inte garanterade komplementaritet mellan projekten, en övergripande enhetlighet i portföljen av genomförda projekt och inte heller finansieringen av den typ av projekt som mest sannolikt 
skulle tillföra europeiskt mervärde.
 86.  Projektmålen (såsom de föreslogs av projektledarna) härleddes inte på 
ett logiskt sätt från programmålen och följde inte heller det SMART-
krav som anges i budgetförordningen. Kommissionen vidtog inga  
korrigerande åtgärder för att komma till rätta med denna brist innan den ingick de bidragsöverenskommelser som granskats.
 87.  Förväntade projektresultat definierades inte såsom effekter på målgrup-
per, och resultatens hållbarhet betraktas som liten. I allmänhet pro-
ducerade projekten sin planerade output, men vid revisionen fann 
revisionsrätten att projektresultaten inte hade utnyttjats på ett påvis-bart sätt. Mycket ofta var det från början oklart vilken relevans denna 
output hade för målgruppen och om den togs till vara av aktörer  
i efterföljande led. Deltagarna uppfattade ofta att hållbarhet betydde 
att projektverksamheten skulle fortsätta och hållbarheten hängde  
därför helt på fortsatt gemenskapsfinansiering.
 88.  Revisionsrätten är medveten om att programmet sammanförde berörda 
parter från olika länder. I allmänhet hade projekten en europeisk  dimension och i många fall underlättade projekten utbytet av erfa-renheter och ömsesidigt lärande. Enligt artikel 152 i EG-fördraget har 
dock EU endast begränsad behörighet när det gäller folkhälsopolitik. I Lissabonfördraget (som för närvarande håller på att ratificeras) för-
ändras inte detta på något väsentligt sätt. Därmed ligger mervärdet 
i EU-verksamheten på området för hälsofrämjande, inbegripet den  
som genomförs inom folkhälsoprogrammet, framför allt i att den  underlättar samarbetet mellan berörda parter i olika medlemsstater. Av de olika typer av projekt som genomfördes inom folkhälsopro-grammet är det nätverk som mest sannolikt tillför ett europeiskt  
mervärde och tydligast tillgodoser aktörernas behov av att utbyta  
”god praxis”, utarbeta gemensamma standarder och riktlinjer och  
utbyta kunskaper.
 89.  Folkhälsoprogrammets viktigaste mekanism för genomförande (dvs. 
bidrag till åtgärder som tilldelas genom inbjudningar att lämna för-
slag) är dock inte den lämpligaste mekanismen för att finansiera dessa 
nätverk. Detta gäller även verksamheter som ska bidra till kommis-
sionens utveckling av politiken.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?42
PROJEKTFÖRVALTNING
 90.  När det gäller projektförvaltning konstaterade revisionsrätten att part-
nerskapen i regel fungerade väl. Kommissionens övervakning av pågå-
ende projekt var dock snarare ”tillfällig” än systematisk och gav ingen uttrycklig feedback till deltagarna. Projekten levererade visserligen de delar som angavs i bidragsöverenskommelsen, men resultaten  
spreds sällan aktivt av projektledarna. Utvärderingen i efterhand av 
projekt har ännu inte blivit allmän praxis bland deltagarna.
REKOMMENDATION 2
När det gäller det nuvarande folkhälsoprogrammet (2008–2013) bör 
kommissionen göra en kartläggning av pågående projekt för att  få en överblick över dem och över deras resultat i syfte att identi-
fiera befintliga överlappningar och eventuella kvarstående luckor  
i projektportföljen.
Antalet årliga ”åtgärdsområden” bör minskas markant och inriktas på 
strategiska prioriteringar.
Kommissionen bör även åtgärda brister i utformningen och genomfö-
randet av projekt genom att göra följande:
Anpassa projektmålen till programmålen och till de ändrade  
• 
”årliga prioriteringar” som rekommenderas ovan. Dessutom bör  
man i bidragsöverenskommelserna inte enbart fastställa vilka verk-
samheter som ska genomföras utan även de önskade resultaten av 
dessa verksamheter, målgrupperna och hur resultaten ska användas 
på ett hållbart sätt efter det att projektet har avslutats.
Fastställa kvantifierade mål och resultatindikatorer i den mån det • 
är möjligt för att underlätta övervakningen av de framsteg som  
gjorts för att uppnå målen.
Utvärdera projekten i efterhand för att förbättra utformningen av • 
kommande projekt (och eventuella efterföljande program) genom 
att dra lärdom av tidigare erfarenheter.
Slutligen bör kommissionen till fullo utnyttja det nuvarande folkhälso-
programmets (2008–2013) finansieringsmekanismer för nätverk (dvs. 
bidrag till driftskostnader) under den nuvarande programperioden,  
eftersom de passar bättre för sådana verksamheter än bidrag till åtgär-der. När det gäller tjänstekontrakt bör kommissionen använda det  
ökade taket (20 % i stället för 10 % av den disponibla budgeten) för 
att bedriva verksamhet som bidrar till att utveckla politiken. Detta  
kommer dock att kräva att direktiven får en striktare definition än  
i inbjudningarna till att lämna förslag.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?43
ALLMÄN SLUTSATS
 91.  Inom folkhälsoprogrammet sattes mycket omfattande och ambitiösa 
mål upp som stod i skarp kontrast till de begränsade medel som det 
hade till sitt förfogande. Denna obalans har blivit än större sedan det nuvarande folkhälsoprogrammet (2008–2013) startade.
 92.  Revisionsrätten ifrågasätter nyttan med vissa komponenter i europeiska 
folkhälsoprogram som folkhälsoprogrammet. Resultaten av revisionen 
tyder på att det är svårt för sådana program att ha någon märkbar 
inverkan på medborgarnas hälsa. I de fall då det förekommer ett  
”europeiskt mervärde” handlar det främst om att göra det möjligt för mellanhänder att använda nätverk och utbyta ”bästa praxis” för att komplettera nationella program och verksamheter. Revisionsrätten noterar vidare att det finns samarbetsmekanismer som den ”öppna 
samordningsmetoden” som möjliggör sådant nätverksarbete och  
utbyte.
REKOMMENDATION 3
Europaparlamentet, rådet och kommissionen bör ompröva omfatt-
ningen av EU:s folkhälsoverksamhet och EU:s finansieringsmetod på detta område för perioden efter 2013. När man gör detta bör man  
beakta de disponibla budgetmedlen och förekomsten av andra samar-betsmodeller (till exempel den ”öppna samordningsmetoden”
41) som 
kan underlätta samarbetet och utbytet av information mellan berörda 
parter i hela Europa.
Den pågående budgetöversynen erbjuder ett första tillfälle att över-
väga detta.
  Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde 
i Luxemburg den 5 mars 2009.
För revisionsrätten
För revisionsrätten
Vítor Manuel da Silva Caldeira
Ordförande41 Detta är en samarbetsmetod 
som bygger på principen om 
frivilligt mellanstatligt samarbete. 
Det bygger särskilt på ömsesidigt 
lärande, riktmärkning och utbyte 
av bästa praxis.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?44
BILAGA I FOLKHÄLSOPROGRAMMET 2003–2007 (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER FÖR HÄLSAN”) – 
FINANSIERADE PROJEKT PER ÄMNE
År Ämne
Tobak
Alkohol
Narkotika
Kost och motion
Sexuell och reproduktiv 
hälsa, hiv/aids
Psykisk hälsa
Sociala bestämningsfakto-
rer för hälsan
Miljömässiga bestämnings-
faktorer för hälsan
Hälsofrämjande 
i specifi  ka miljöer
Utbildning på området 
för folkhälsa
Förebyggande av sjukdom 
och personskador
Genetiska faktorer
Kapacitets-uppbyggnad
Totalt
2003 Finansierade projekt 2 1 1232 2114 19
Antal åtgärdsområden 7 2 3211 3211 23
Finansierade projekt/åtgärdsområden 0,29 0,50 0,33 1,00 3,00 2,00 0,67 0,50 1,00 4,00 1,33
2004 Finansierade projekt 2 1 224132532 27
Antal åtgärdsområden 7 1 131121211 21
Finansierade projekt/åtgärdsområden 0,29 1,00 2,00 0,67 4,00 1,00 1,50 2,00 2,50 3,00 2,00 1,81
2005 Finansierade projekt 5 4 222332 411 29
Antal åtgärdsområden 5 4 235543 312 37
Finansierade projekt/åtgärdsområden 1,00 1,00 1,00 0,67 0,40 0,60 0,75 0,67 1,33 1,00 0,50 0,81
2006 Finansierade projekt 4 2 5545 1 1 3 4 2 45
Antal åtgärdsområden 3 3 354344 2 2 33
Finansierade projekt/åtgärdsområden 1,33 0,67 1,67 1,00 1,00 1,67 2,75 0,75 2,00 1,00 1,38
2007 Finansierade projekt 10 11 4 3 1 29
Antal åtgärdsområden 3 5 465344 4 2 40
Finansierade projekt/åtgärdsområden 0,83 0,79 0,50 0,75 0,50 0,67
Finansierade projekt totalt 149
Antal åtgärdsområden totalt 154
Finansierade projekt totalt/antal åtgärdsområden totalt 0,97
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?45
BILAGA II
FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER 
FÖR HÄLSAN”) – ANALYS AV SEX POLITIKOMRÅDEN
NARKOTIKA
 1.  I december 2004 godkände Europeiska rådet EU:s strategi för bekämp-
ning av narkotika (2005–2012), en ram för två på varandra följande fyraåriga handlingsplaner mot narkotika. Strategins två övergripande 
syften gäller folkhälsa (förebyggande av narkotikamissbruk, minsk-
ning av skadeverkningar samt behandling) och säkerhet (tillämpning 
av lagstiftning som förbjuder narkotikaproduktion och narkotikahan-
del). Generaldirektoratet för hälso- och konsumentfrågor spelar en marginell roll i narkotikapolitiken på EU-nivå. Politikutvecklingen  leds av generaldirektoratet för rättvisa, frihet och säkerhet, och  huvudparten av projektfinansieringen går till forskningsprojekt som 
förvaltas av generaldirektoratet för forskning och generaldirektora-
tet för energi och transport. Ett program för förebyggande av och  
information om narkotikamissbruk inrättades för 2007–2013 och för-
valtas av generaldirektoratet för rättvisa, frihet och säkerhet (budget 21 miljoner euro). Detta program har liknande mål och målgrupper 
som folkhälsoprogrammet.
 2.  Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk 
(ECNN) förser EU och dess medlemsstater med en gemensam ram för information om narkotika. ECNN samlar in uppgifter om alla aspek-
ter av narkotikamissbruk som bygger på ett nätverk av nationella  övervakningscentrum. Det har också upprättat en databas med bästa praxis när det gäller att förebygga narkotikamissbruk.
 3.  De narkotikaprojekt som finansierades genom folkhälsoprogrammet var 
få till antalet och omfattade ett brett urval av aspekter och samman-hang när det gäller narkotikaproblem. De hade dock en gemensam inriktning på efterforskning/insamling av uppgifter och utbyte av  bästa praxis. Revisionsrätten noterade att en del av deras mål och  
verksamheter, till exempel insamling av uppgifter och upprättande 
av en databas med bästa praxis, överlappade ECNN:s verksamhets-
område. De skulle ha kunnat genomföras på ett mer kostnads- och 
tidseffektivt sätt av ECNN. Med tanke på att ECNN och det speciali-
serade programmet för förebyggande av och information om narko-
tikamissbruk finns bör man överväga om narkotikaprojekt verkligen ska ingå i EU:s folkhälsoprogram.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?46
BILAGA II
ALKOHOL
 4.  Alkohol är svårare att hantera som en hälsofråga än andra beroenderelate-
rade bestämningsfaktorer för hälsan eftersom alkohol är socialt accep-terat och inte innebär en hälsorisk vid måttlig konsumtion. Skadlig alkoholkonsumtion uppskattas dock svara för cirka 10 % av den totala 
sjukdomsbördan och uppskattas även skapa eller förvärra andra soci-
ala eller ekonomiska problem som olyckor och våld. Den mest (kost-nads)effektiva alkoholkontrollpolitiken är rättsliga begränsningar som 
faller under medlemsstaternas behörighet (högre omsättningsskatt, 
minskad tillgänglighet och åtgärder för att bekämpa rattfylleri och 
alkoholkonsumtion bland minderåriga). 
 5.  Som svar på de slutsatser som rådet offentliggjorde 2001 utarbetade kom-
missionen i oktober 2006 en strategi för att minska alkoholrelaterade 
skador. Strategin erbjuder stöd till projekt som arbetar med minskning 
av skadeverkningar, uppgiftsinsamling och informationsutveckling 
och utbildningsåtgärder i samarbete med medlemsstaterna. När det gäller industrin bygger EG:s alkoholstrategi snarare på frivilliga regler 
och självreglering än på rättsliga begränsningar. I juni 2007 inrät-
tade EG ett europeiskt forum för alkohol och hälsa med företrädare 
från näringslivet (alkoholproducenter, reklamindustrin, medierna,  
detaljhandlare och restauratörer) och folkhälsoorganisationer och det 
civila samhällets organisationer. Medlemmarna i forumet uppmanas 
att åta sig att påskynda åtgärderna för att minska alkoholrelaterade skadeverkningar, till exempel genom att främja ansvarsfulla kom-
mersiella meddelanden. 
 6.  Folkhälsoprogrammets alkoholprojekt kännetecknades av en stor över-
lappning av arbetet hos inblandade partner och i framtagen informa-
tion. Tre av de fem projekten i urvalet samlade in uppgifter och skrev 
rapporter om den alkoholpolitiska situationen i varje EU-medlemsstat. Samtidigt utarbetades en omfattande rapport om ”Alkohol i Europa” för kommissionens räkning och även en rapport med titeln ”Alkohol-politiken i EU:s medlemsstater och Norge”, som skrevs med hjälp av 
finansiering från gemenskapens tidigare hälsofrämjande handlings-
program. Denna överlappning kan förklaras av att det saknades en 
alkoholstrategi på EU-nivå för att rikta prioriteringarna under åren 
före 2006 och även en kartläggning av tidigare verksamheter på detta 
område.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?47
BILAGA II
TOBAK
 7.  Enligt WHO är tobaksbruk den främsta orsaken till förtida dödsfall som 
kan förebyggas i världen i dag. Den mest (kostnads)effektiva hälso-främjande åtgärden när det gäller tobak är lagstiftning (högre omsätt-ningsskatt, restriktioner mot rökning på arbetsplatsen, reklamförbud) 
som skulle kunna kombineras med konsumentutbildning genom var-
ningstexter och hälsokampanjer.
 8.  Gemenskapsstöd till antirökorganisationer började så tidigt som 1987 med 
programmet Europa mot cancer. EU har också vidtagit lagstiftningsåt-
gärder om tobakskontroll. De grundar sig på EU:s behörighet på den inre marknaden såsom den fastställs i artikel 95 i EG-fördraget. Särskilt två viktiga direktiv antogs 2001 respektive 2003 om tobaksvaror och tobaksreklam. På senare tid har grönboken ”Mot ett rökfritt Europa: 
policyalternativ på EU-nivå” offentliggjorts i början av 2007.
 9.  Denna lagstiftningsåtgärd har åtföljts av gemenskapstöd till förebyg-
gande åtgärder och åtgärder för att få människor att sluta röka över 
hela Europa där projekt inom folkhälsoprogrammet budgetmässigt 
står för en liten del. Viktigare program är offentliga antirökkam-
panjer som finansieras genom gemenskapens tobaksfond, som får  
sina resurser genom att ta ut en avgift på de stöd som tilldelas EU:s 
tobaksproducenter. Hittills har tobaksfonden finansierat två stora  
upplysningskampanjer. Den senaste kampanjen ”HELP – För ett liv  utan tobak”, startade 2005 med en budget på 72 miljoner euro under 
fyra år. Den utformades till kommissionen av ett konsortium av hälso- och sjukvårdsexperter och pr-experter, och innefattar en turné och tv-inslag i EU:s alla medlemsstater.
 10.  De tobaksprojekt som finansierades av folkhälsoprogrammet bestod 
främst av två stora nätverk som redan hade fått finansiering sedan 
1996 inom ramen för de tidigare handlingsprogrammen. Det ena hand-lade om att förebygga rökning i allmänhet, men var starkt inriktat på antirökkampanjer och lobbyverksamhet, medan det andra var inrik-tat på ungdomar. Eftersom dessa nätverk inte officiellt hade rätt till 
finansiering omvandlades de till ”ramprojekt” som samordnade ett 
antal delprojekt. År 2005 övergavs denna struktur och några delpro-
jekt fortsatte som fristående projekt. 
 11.  Effekten av folkhälsoprogramprojekten går visserligen inte att mäta, 
men indirekt bidrog gemenskapsfinansieringen till att det allmänna 
nätverket och dess medlemssorganisationer kunde genomföra fram-
gångsrika antirökkampanjer och bedriva lobbying både på EU-nivå 
och nationell nivå. Ett exempel är den nya lagstiftningen i flera med-
lemsstater som förbjuder rökning på offentliga platser. 
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?48
BILAGA II
KOST OCH MOTION
 12.  Den växande oron över det ökade antalet överviktiga, särskilt bland barn, 
är något som har speglats i flera kommissionsinsatser på senare år. År 2006 offentliggjorde kommissionen vitboken om en EU-strategi  för hälsofrågor som rör kost, övervikt och fetma. Ett centralt verktyg 
för att genomföra denna strategi är EU:s plattform för kost, fysisk  
aktivitet och hälsa, som inrättades 2005 som ett forum för berörda parter från civilsamhället och näringslivet som är beredda att åta sig 
att vidta åtgärder som kan minska fetman. Medlemsstaternas myn-
digheter är knutna till det europeiska nätverket för kost och motion. 
För att förstärka utbytet av policyidéer och praxis mellan medlems-
staterna inrättade kommissionen en högnivågrupp som var inriktad på hälsofrågor som rör kost och motion. 
 13.  Utöver dessa plattformar betonas i strategin EU-verksamheter på relate-
rade verksamhetsområden, till exempel konsumentpolitik (märkning), 
jordbruk (utdelning av frukt i skolor) och stadstransport (stimulera fysisk aktivitet). Folkhälsoprogrammet har en mycket begränsad roll 
i strategin
1. 
 14.  Det finns inte många projekt inom folkhälsoprogrammet på området kost 
och motion, och de som finns har mycket olika mål och verksamheter, vilket ger en splittrad bild. Flera granskade enskilda projekt kunde 
antingen inte visa vilka resultat som hade uppnåtts eller så tillförde de ett lågt europeiskt mervärde. Ett projekt finansierades till exempel för att man skulle hitta partner till ett uppföljningsprojekt, men inget 
förslag lämnades någonsin in. Revisorerna upptäckte att ett annat  projekt, en undersökning av matreklamens inverkan på barn, delvis 
var detsamma som en WHO-undersökning. Ett tredje projekt finan-
sierade verksamheter som genomfördes enskilt av projektpartnerna 
i ett antal skolor kring temat kost och motion. Dessa lokala verksam-heter utformades av barnen själva för att deras engagemang skulle bli större och kunde handla om allt från att ordna en idrottsfestival i parken till att dekorera skolans väggar med bilder på frukt. Detta 
skulle visserligen kunna ha en viss hälsoeffekt i de medverkande sko-
lorna, men det europeiska mervärdet och behovet av EU-finansiering 
till de lokala verksamheterna kan ifrågasättas.1 Endast en gång nämns 
detta: ” Kommissionen kommer 
även i fortsättningen att stödja 
övervakningen genom sina projekt 
inom folkhälsoprogrammet, som 
stöder nätverk och gemensamt utnyttjande av information om god 
praxis för kost och fysisk aktivitet 
samt förebyggande av övervikt .” 
(vitboken, s. 9). 
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?49
BILAGA II
SEXUELL OCH REPRODUKTIV HÄLSA
 15.  Folkhälsoprogrammet innebar att man bröt med kommissionens ”sjuk-
domsspecifika” metod (som hade känntecknat dess program för aids/överförbara sjukdomar 1996–2002). Verksamhetsområdet sexuell och reproduktiv hälsa har blivit mer omfattande. Hiv/aids står dock fort-
farande i centrum i de flesta projekten på detta område
2. 
 16.  År 2005 antog kommissionen ett meddelande om bekämpning av hiv/
aids inom EU och grannländerna, 2006–2009. Meddelandet innehöll en 
handlingsplan, ett grundläggande dokument där befintliga behov och nödvändiga åtgärder identifierades. Kommissionen tog också flera  initiativ till samråd med relevanta aktörer på området. Tankesmedjan för hiv-/aidsfrågor är ett forum där kommissionen, medlemsstaterna 
och kandidat- och EES-länder kan utbyta information. Civilsamhäl-
let forum för hiv-/aidsfrågor är ett informellt rådgivande organ som 
inrättades 2005 för att göra det lättare för enskilda organisationer 
och nätverk att delta.
 17.  Det europeiska centrumet för förebyggande och kontroll av sjukdomar 
(ECDC) inrättades 2005 som en gemenskapsbyrå för övervakning av 
överförbara sjukdomar. Centrumets insatser omfattar även hiv och 
det driver ett program om hiv, sexuellt överförbara infektioner och virus som överförs via blodet.
 18.  Projekt inom folkhälsoprogrammet på området sexuell och reproduktiv 
hälsa var den största gruppen i granskningsurvalet. Merparten av  
dessa projekt var nätverk med det gemensamma målet att stärka  
kapaciteten hos de medverkande enskilda organisationerna. De hit-
tade sin nisch genom att inrikta sig på olika direkta och indirekta  mottagare: enskilda organisationer i centraleuropeiska länder eller enskilda organisationer som arbetar med invandrare, migrerande sex-arbetare, lokala sexarbetare, sprutnarkomaner eller hivsmittade och 
aidssjuka. 
 19.  En del nätverk samlade in uppgifter och övervakade förekomsten eller 
andra aspekter av hiv/aids bland sina målgrupper. I framtiden skulle dessa verksamheter kunna tas över av ECDC.2 Sedan hiv dök upp på 1980-talet 
har aids orsakat mer än 25 miljoner 
människors död över hela världen. 
Under 1990-talet stoppades 
spridningen av hiv tillfälligt 
i Europa. Situationen förändrades under det nya århundradet när 
WHO rapporterade att hiv spreds 
snabbt i Östeuropa och ökade på 
nytt i Västeuropa. 
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?50
BILAGA II
PSYKISK HÄLSA
 20.  På senare år har psykisk hälsa i allt större utsträckning kommit att 
betraktas som en folkhälsofråga. Till skillnad från det nuvarande EG-fördraget tar Lissabonfördraget uttryckligen upp psykisk hälsa som ett område för EU-insatser
3. Tidigare har dock på varandra följande 
folkhälsoprogram medfinansierat projekt på området för främjande 
av den pskyiska hälsan och förebyggande av psykisk störning.
 21.  I september 2005, efter WHO:s europeiska ministerråd om psykisk hälsa, 
offentliggjorde kommissionen en grönbok om psykisk hälsa (”För-bättring av befolkningens psykiska hälsa. Mot en strategi för psykisk hälsa i Europeiska unionen”) som blev startpunkten för ett samråd  om vilka eventuella åtgärder som skulle ingå i en planerad strategi 
för psykisk hälsa. Medlemsstaterna kunde dock inte komma överens 
om strategin som man då tvingades överge. Därför lyckades man inte 
heller utforma den planerade EU-plattformen för psykisk hälsa. Efter 
flera försök att driva frågan vidare anordnade kommissionen i juni 2008 en högnivåkonferens där man kom överens om en europeisk  
pakt för psykisk hälsa och psykiskt välbefinnande.
 22.  Med tanke på att det saknades en strategi för psykisk hälsa för att rikta 
EU-insatserna, att de prioriteringar för psykisk hälsa som fastställts i de årliga arbetsprogrammen var så omfattande och att det saknades 
överblick över befintliga verksamheter överlappade tre av de fyra  utvalda projekten varandra markant. Två projekt som finansierades efter två på varandra följande inbjudningar att lämna förslag bedrev 
identiska verksamheter med inriktning på utveckling av politik och insamling av uppgifter. Det förekom även visst dubbelarbete bland 
andra aktörer. Flera databaser för program för psykisk hälsa har ska-
pats parallellt (t.ex. har Europeiska arbetsmiljöbyrån i Bilbao en data-
bas om stress), men de är inte väl sammanlänkade. 
 23.  Ett annat projekt, som finansierades för att ge stöd till kommissionen 
i utarbetandet av en strategi för psykisk, genomfördes aldrig. Projek-
tet fick sedan en ny inriktning och uppgiften att samordna de andra 
projekten inom psykisk hälsa och hjälpa till att sprida deras output – 
i denna roll överlappar projektet arbetet i ett annat, FoTu-finansierat projekt.3 Artikel 152 i EG-fördraget: 
”Gemenskapens insatser, som 
skall komplettera den nationella 
politiken, skall inriktas på att 
förbättra folkhälsan, förebygga 
ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror 
för människors hälsa .” Artikel 168 
i Lissabonfördraget: ” Unionens 
insatser, som ska komplettera den 
nationella politiken, ska inriktas på 
att förbättra folkhälsan, förebygga 
ohälsa och sjukdomar hos människor och undanröja faror för 
den fysiska och mentala hälsan ”.
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?51
BILAGA III
FOLKHÄLSOPROGRAMMET (KOMPONENTEN ”BESTÄMNINGSFAKTORER 
FÖR HÄLSAN”) – TILLÄMPNING AV SMART-KRITERIER PÅ DE PROJEKTMÅL SOM ANGES I BIDRAGSÖVERENSKOMMELSERNA FÖR DE 36 GRANSKADE PROJEKTEN 
SMART-kriterier4Analys av projektmålen
Specifi  ka (Specifi  ceras målgruppen 
och de faktorer som behöver förändras?)Få bidragsöverenskommelser specifi  cerade på ett tydligt sätt målgruppen 
i form av direkta och indirekta mottagare och vilka förändringar projektet avsåg att åstadkomma. Ofta kunde man sluta sig till vilken målgrupp det gällde genom projektverksamheten även om målgruppen inte nämndes i målen (implicit målgrupp).
Mätbara  (Är de skrivna i ett mätbart 
format, t.ex. eff  ekternas omfattning 
och antal som ska nås?)Inget av projekten hade mätbara mål. I de fall då resultatindikatorer 
defi nierades i kvantitativa termer gällde de vilken output som skulle 
produceras och inte mål (i regel gällde det ”X antal kopior av en rapport ska skrivas ut”, aldrig till exempel ”andel skolbarn som rapporterar att de har utfört någon fysisk aktivitet de senaste sju dagarna ska öka med X %”).
Uppnåbara  (Är de genomförbara 
med hänsyn till den tid, personal och de pengar som fi  nns 
tillgängliga?)När det gällde merparten av projekt var det oklart om målen hade uppnåtts. 
Resultatindikatorer som kompletterade målen var till stor del obefi  ntliga; 
framsteg när det gällde att uppnå målen övervakades vanligtvis inte. Å andra sidan skulle det kunna hävdas att det nästan är omöjligt att inte uppnå mål som ”utbyta information” och ”öka kunskap”, ”främja samarbete”.
Relevanta  (Är de relevanta för 
målgruppen/målgrupperna?)Det ligger utanför revisionens omfattning och inriktning att kontrollera 
denna fråga inom alla projekt ned till den slutliga målgruppen. Direkta mottagare som enskilda organisationer och hälso- och sjukvårdspersonal var dock ofta delaktiga som projektpartner. I enkäten bland projektpartner uppgav 88 % av dem som svarade att projektmålen var relevanta för deras land eller region och 86 % att de var relevanta för organisationen.
Tidsbundna  (Fastställs den tidsram 
inom vilken målen ska ha uppnåtts?)Tidsramarna tillämpades nästan aldrig på målen utan endast på output (t.ex. 
en rapport ska vara klar senast månad X).
4 De kompletterande frågorna inom parentes är tagna från The European Quality Instrument for Health Promotion (EQUIHP) , Kok, H., 
Bollars,C., Molleman, G. och Van den Broucke, S., 2005.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?52
KOMMISSIONENS SVAR
SAMMANFATTNING
IV.
Svar på revisionsrättens resultat och  
slutsatser
a)
I enlighet med artikel 152 i fördraget är syf-tet med samtliga kommissionens insatser  på folkhälsoområdet att komplettera med-lemsstaternas insatser för att skydda och  förbättra hälsan. Folkhälsoprogrammet för perioden 2003–2007 är bara ett av många  instrument på det här området.
Kommissionen är enig med revisionsrät-
ten om att en ökad budget skulle ge bättre 
resultat, men genomfö randet av folkhäl-
soprogrammet för perioden 2003–2007  
återspeglar de budgetmedel och de prio-
riteringar och mål som Europaparlamentet 
och rådet godkände för programmet.
Resonemanget bakom folkhälsoprogrammet 
för perioden 2003–2007 utgår ifrån kom-
missionens hälsovårdsstrategin från 2000  
(KOM(2000) 285 slutlig) med beaktande av subsidiaritetsprincipen i fördraget. Särskilda 
prioriteringar anges i bilagan till program-beslutet. Huvudsyftet med programmet är  att skapa indikatorer på mellannivå, såsom kartläggning och spridning av god praxis,  sammankoppling i nätverk av EU:s kompe-
tens på folkhälsoområdet och kartläggning av folkhälsoläget i EU i syfte att utarbeta  
gemensamma metoder.
Prioriteringarna för folkhälsoprogrammet  
för perioden 2003–2007, så som de anges  i Europaparlamentets och rådets beslut  nr 1786/2002/EG om antagande av ett  program för gemenskapsåtgärder på folk-hälsoområdet (2003–2008), fastställdes  i överensstämmelse med artikel 152 i fördra-get och hälsovårdsstrategin från år 2000.
Kommissionen accepterar att ytterligare  
framsteg krävs för att i den årliga arbets-
planen ange ett antal sådana prioriterade  
områden, samt områden där åtgärder kan  
komma att vidtas, som motsvarar de dispo-
nibla budgetanslagen.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?53
b)
De projekt som har granskats valdes i inled-ningsfasen av folkhälsoprogrammet för  
perioden 2003–2007. Situationen föränd-
rades avsevärt under de sista två åren av  det granskade programmet, och denna för-ändring har fortsatt under det nuvarande  
folkhälsoprogrammet för perioden 2008–
2013. Sedan 2006 innehåller ansöknings-handledningen, som används vid inbjudan 
att lämna förslag, detaljerade anvisningar  
till de sökande om hur de ska använda de  
senaste allmänt ve dertagna principerna  
för projektförvaltning när de utformar sin  ansökan. I förhandlingsprocessen säkerställs det att dessa faktiskt fastställs som sådana i bidragsöverenskommelsen. Därefter ser  
genomförandeorganet för hälso- och kon-
sumentfrågor (f.d. genomförandeorganet för 
folkhälsoprogrammet) till att de tillämpas  
under hela projektets löptid. Sedan 2007  utför det verkställande organet en årlig  
kartläggning.
c)
Kommissionen välkomnar revisionsiaktta-
gelsen att de berörda parterna bekräftade  
det ”europeiska mervärdet” och nyttan med folkhälsoprogrammet. Det bör påpekas att 
det ”europeiska mervärdet” har utgjort ett kriterium för att bevilja stöd sedan inled-ningen av folkhälsoprogrammet för perio-
den 2003–2007.
V.
I EU-sammanhang åtföljs kommissionens  
lagförslag vanligtvis av en konsekvensbe-dömning på förhand, i vilken de ekonomiska, sociala och miljömässiga verkningarna av  olika policyalternativ analyseras. Det är här 
som kommissionen avser att fastställa pro-
gramlogiken hos varje eventuellt program  
som ska efterträda det nuvarande folkhälso-
programmet för perioden 2008–2013.
Vid halvtidsutvärderingen av folkhälso-
programmet för perioden 2003–2007, som  
skedde 2007, identifierades ett antal områ-
den där förbättringar krävs. Flera av dessa 
åtgärder har vidtagits eller håller på att vid-
tas i förvaltningen av folkhälsoprogrammet 
för perioden 2008–2013, bland annat den  rekommenderade kartläggningen.Sedan 2006 och i synnerhet för det nuva-
rande folkhälsoprogrammet för perioden  
2008–2013 innehåller ansökningshand-
ledningen som används vid inbjudan att  lämna förslag detaljerade anvisningar till  de sökande om hur de ska använda de  
senaste allmänt ve dertagna principerna  
för projektförvaltning när de utformar sin  ansökan. I förhandlingsprocessen säkerställs 
det att dessa faktiskt fastställs som sådana 
i bidragsöverenskommelsen. Därefter ser  
genomförandeorganet för hälso- och kon-
sumentfrågor (f.d. genomförandeorganet för folkhälsoprogrammet) till att de tillämpas  under hela projektets löptid.
VI.
Kommissionen är ense med revisionsrätten 
om att de begränsade resurserna på EU-nivå 
måste inriktas på strategiska frågor och  aktiviteter med ett uppenbart europeiskt  
mervärde.
Kommissionen delar även revisionsrättens  
åsikt att den ”öppna samordningsmetoden” 
och andra forum och plattformar på hälso-
området som underlättar samarbete och  utbyte av information mellan länderna och 
berörda parter inom hela Europeiska unio-nen skulle kunna vidareutvecklas.
Emellertid anser kommissionen att sådana  
samarbetsmekanismer inte kan (och inte  
bör) ersätta ett specialiserat EU-stödpro-
gram på folkhälsoområdet. Visserligen  
underlättar sådana program samarbete och informationsutbyte, men de tillhandahåller inte de medel som krävs för EU-omfattande folkhälsoinitiativ (till exempel skapande och 
underhåll av nätverk).
Dessutom förser folkhälsoprogrammet,  
genom på varandra följande inbjudningar att 
lämna förslag, kommissionen med de medel 
som krävs för att initiera åtgärder avsedda att stödja utvecklingen av politiken inom  
viktiga områden som rör folkhälsan.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?54
REVISIONENS OMFATTNING OCH 
INRIKTNING SAMT REVISIONSMETOD
10.
I artikel 152 föreskrivs att ”gemenskapens  
insatser, som skall komplettera den natio-nella politiken, skall inriktas på att förbättra folkhälsan”, dvs. det görs en åtskillnad mel-
lan medlemsstaternas ansvar att genomföra 
sina hälsofrämjande program och gemen-skapens ansvar att komplettera medlems-
staternas insatser.
Mot bakgrund av detta understryker kommis-
sionen att folkhälsoprogrammet främst inriktar sig på mellanhänderna (medlemsstaterna och 
de viktigaste berörda parterna och aktörerna) 
och på att koppla samman dem i nätverk på 
EU-nivå och hjälpa till att kartlägga och testa 
”god praxis” som kan ligga till grund för utveck-
lingen av politiken på folkhälsoområdet.
Se också svaren på punkterna 14, 21, 40 och 
60 c.
GRANSKNINGSIAKTTAGELSER
14.
Interventionslogiken bakom folkhälsoprogram-met bygger på artikel 152 i fördraget, där det tydligt föreskrivs att ”gemenskapens insatser, 
som skall komplettera den nationella politiken, 
skall inriktas på att förbättra folkhälsan”, dvs. det görs en åtskillnad mellan medlemsstater-
nas ansvar att genomföra sina hälsofrämjande 
program och gemenskapens ansvar att kom-
plettera medlemsstaternas insatser.
Folkhälsoprogrammet inriktar sig därför på 
mellanhänderna (medlemsstaterna och de  viktigaste berörda parterna och aktörerna) och på att koppla samman dem i nätverk  på EU-nivå och hjälpa till att kartlägga och testa ”god praxis” som kan ligga till grund för utvecklingen på nationell nivå av poli-tiken på folkhälsoområdet. Det ska i detta  sammanhang även påpekas att den prak-tiska handledningen om utvärdering av  EU-verksamhet (” Evaluating EU Activities ”)  
publicerades 2004 och därför inte användas 
kunde 1999–2000 när folkhälsoprogrammet 
för perioden 2003–2007 utformades.Dessutom återspeglar folkhälsoprogram-
met för perioden 2003–2007, som antogs  genom beslut nr 1786/2002/EG, de åsikter  beträffande prioriteringar och mål som Euro-
paparlamentet och rådet uttryckte under  
antagandeprocessen.
Se också svaren på punkterna 10, 21, 40 och 
60 c.
Kommissionen godtar dock att interven-
tionslogiken bakom folkhälsoprogrammet  
för perioden 2003–2007 inte har angivits till-
räckligt uttryckligt i programbeslutet. Det  
bör dock påpekas att detta program utfor-
mades 1999–2000 och godkändes 2002, det 
vill säga medan kommissionens nuvarande 
programplanerings-, övervaknings- och  utvärderingsmetoder ännu inte användes  
till fullo.
15.
Fördelarna med ett upplägg baserat på en  logisk modell kommer att bli alltmer uppen-
bara nu när folkhälsoprogrammet har blivit mer etablerat och resultaten av det blir tyd-ligare. Såsom anges i 2007 års halvtidsutvär-dering, skulle ett första försök att beskriva folkhälsoprogrammets potentiella fördelar 
för EU-medborgarna kunna göras i efter-handsutvärderingen (som ska göras 2010)  
(Wija J. Oortwijn et al, Interim evaluation  
of the Public Health Programme 2003–2008.  
Final Report , RAND Europe technical report, 
2007, avsnitt 2, s. 100).
16.
Enligt kommissionens åsikt kan folkhälsa inte 
direkt jämföras med EU:s övriga politikområ-den på grund av den begränsade behörighet 
som gemenskapen har enligt fördraget. Inte 
heller kan kommissionens insatser på folk-
hälsoområdet jämföras med insatserna av  de institutioner som nämns av revisionsrät-
ten. Det är uppenbart att California Wellness 
Foundation (som är en privat stiftelse) har 
ett mer specifikt mandat och direkt tillgång 
till slutmottagarna av stödet (Kaliforniens  
invånare) och endast kan jämföras med regi-onala organ i medlemsstaterna.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?55
17.
I den handlingsplan som utarbetades efter 
2007 års halvtidsutvärdering av folkhälsopro-
grammet för perioden 2003–2007 bekräftas det att logiska modeller måste användas vid utvärderingen av folkhälsoprogrammet.
Se också svaret på punkt 15.
I ansökningsblanketterna har det dessutom 
sedan 2006 krävts att projekten utformas  
utifrån en logisk modell. Sedan genomfö-
randeorganet för hälso- och konsumentfrågor 
(f.d. genomförandeorganet för folkhälsopro-grammet) skapades har detta krav skärpts, och det garanteras i samband med förhand-ling om och uppföljning av projekt, enligt  
organets förhandlingsriktlinjer.
18.
Kommissionen är överens med revisionsrät-ten om att det är nödvändigt att upprätta  
indikatorer för att programövervakningen  
ska bli ändamålsenlig. Utvecklingen av lämp-
liga indikatorer på politisk nivå, programnivå 
och projektnivå, samt insamling av data, är 
ett av målen med komponenten ”hälsoinfor-
mation” inom folkhälsoprogrammet.
Se också svaren på punkterna 30 och 31.19.
Folkhälsoprogrammet för perioden 2003–2007 
utformades 1999–2000 och godkändes 2002, 
det vill säga då kommissionens nuvarande pro-gramplanerings-, övervaknings- och utvärde-
ringsmetoder ännu inte användes till fullo.
Det bör även påpekas att handboken för strate-
gisk planering och programplanering/verksam-hetsbaserad förvaltning ( SPP/ABM guide ), som 
det hänvisas till publicerades först 2004.
På projektnivå har man stegvis infört mål  
som är specifika, mätbara, uppnåbara, rele-
vanta och tidsbundna (SMART-mål) under  de två sista åren av folkhälsoprogrammet  
för perioden 2003–2007 och dess nuvarande 
efterföljande program. Sedan 2006 innehåller 
ansökningshandledningen, som används vid 
inbjudan att lämna förslag, anvisningar till de 
sökande om hur de ska använda de senaste 
allmänt vedertagna principerna för projektför-
valtning. Genomförandeorganet för hälso- och konsumentfrågor (f.d. genomförandeorganet 
för folkhälsoprogrammet) ser till att de tilläm-
pas under hela projektets löptid.
Se också svaret på punkt 86.20.
Principiellt anser kommissionen att det är svårt att ange interventionslogiken bakom folkhäl-
soprogrammet lika uttryckligt som den bakom 
ett hälsofrämjande program i en medlemsstat 
eller ett tredjeland. Detta beror på att folkhäl-
soprogrammet inte är avsett att vara ett häl-sofrämjande program riktat till medborgarna. Detta är även skälet till att de övergripande politiska målen inte lätt kan delas upp i sär-
skilda mål på program- och projektnivå.
Se också svaren på punkterna 14–16.
21.
Åtgärderna inom folkhälsoprogrammet följer 
av den hälsovårdsstrategi som antogs av kom-
missionen 2000 (KOM(2000) 285) och som fast-
ställer kopplingen till andra aktörers åtgärder 
(till exempel medlemsstaternas). Folkhälso-
programmet inriktar sig därför på mellanhän-derna (till exempel medlemsstaterna och de 
viktigaste berörda parterna och aktörerna), att koppla samman dem i nätverk på EU-nivå och att hjälpa till att kartlägga och testa ”god 
praxis” som kan ligga till grund för utveck-
lingen av politiken på folkhälsoområdet.
Dessutom återspeglar folkhälsoprogrammet 
för perioden 2003–2007, som antogs genom beslut nr 1786/2002/EG, Europaparlamentets och rådets åsikter om prioriteringar och mål.
Se också svaren på punkterna 10, 14, 40 och 
60 c.
22.
Kommissionen har gjort betydande ansträng-
ningar för att fastställa sina prioriteringar ingå-ende och detaljerat i den årliga arbetsplanen.
23.
Kommissionens ekonomiska stöd på folk-
hälsoområdet kan inte lätt jämföras med  
medlemsstaternas stöd, eftersom deras res-
pektive kompetensområden skiljer sig åt till 
innehåll och omfattning.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?56
24.
Kommissionen är enig med revisionsrät-ten om att en ökad budget skulle ge bättre resultat, men genomfö randet av folkhäl-soprogrammet för perioden 2003–2007  återspeglar de budgetmedel och de prio-riteringar och mål som Europaparlamentet och rådet godkände för programmet.
Folkhälsoprogrammet är en katalysator för 
att skapa förutsättningarna för utveckling av 
förbättrade hälsofrämjande verksamheter.  
Att räkna ut ett genomsnitt för EU-medbor-garen är inte särskilt relevant för ett pro-gram som folkhälsoprogrammet.
25.
Kommissionen har gjort kontinuerliga  
ansträngningar för att fastställa finan-
sieringsprioriteringarna på ett ingående  
och detaljerat sätt i den årliga arbetspla-
nen i syfte att klargöra vilka slags insatser som krävs, kopplingen till politiken och  
till tidigare verksamhet. Urvalet av ämnen  
påverkas av medlemsstaternas företrädare  
i programkommittén som beslutar om den  årliga arbetsplanen.
Se också svaret på punkt 78.26.
Vid utarbetandet av den årliga arbetsplanen 
har kommissionen för varje ämne angett sär-
skilda områden där åtgärder skulle vara av särskilt stor betydelse.
27.
Kommissionen accepterar att ytterligare  
framsteg krävs för att i den årliga arbetspla-
nen ange ett antal sådana ämnen, samt områ-
den där åtgärder kan komma att vidtas, som motsvarar de disponibla budgetanslagen.28.
I många fall bör även upprättande av för-bindelser mellan aktörerna i de olika områ-dena av folkhälsopolitiken och utveckling av nätverksstrukturer mellan medlemsstaterna betraktas som huvudmål för de flesta projekt som medfinansieras av folkhälsoprogrammet. Genomfö randet av sådana åtgärder finansie-ras främst via stöd som beviljas på grundval av inbjudningar att lämna förslag.
Att förfara via upphandling är ofta svårt,  
särskilt på de områden där antalet poten-tiella anbudsgivare för sådana tjänster är  begränsade.
30.
Folkhälsoprogrammet för perioden 2003–
2007 utformades 1999–2000 och godkändes 
2002, under en period då kommissionens  
nuvarande programplanerings-, övervak-
nings- och utvärderingsmetoder, till exem-pel den verksamhetsbaserade förvaltningen, 
ännu inte användes till fullo.
Folkhälsoprogrammet var det första pro-
gram där det föreskrevs att starka och  gemensamma indikatorer skulle fastställas, 
via komponenten ”hälsoinformation”, och  
att relevanta uppgifter skulle samlas in i alla 
medlemsstaterna. Det bör även påpekas att 
kommissionens indikator ”friska levnadsår” 
är den första och enda allmänna folkhälsoin-
dikator som finns tillgänglig på EU-nivå.
31.
Införandet av indikatorer för en effektiv pro-gramövervakning är enligt kommissionen  starkt beroende av tillgången på lämpliga  data på projektnivå. Utveckling av lämpliga indikatorer och metoder för datainsamling är ett av målen för folkhälsoprogrammets  komponent ”hälsoinformation”.
Se också svaret på punkt 18.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?57
32.
Nya indikatorer inom den årliga förvalt-ningsplanen (till exempel ”Allmänhetens  medvetenhet om ohälsosamt beteende  och livsstilsrelaterade hälsorisker”, ”Andel  medborgare som mäter sitt blodtryck varje år”, ”Andel av befolkningen som är medve-ten om tobaksrökens hälsorisker för icke-rökare”, ”Andel av befolkningen som vet  att balanserad kosthållning innebär att  man intar en blandning av olika livsmedel”) infördes i samband med utarbetandet av  verksamhetsförklaringen inom ramen för  det preliminära budgetförslaget för 2009.  Rådets budgetkommitté konstaterade att  de innebar en betydande förbättring (rådets dokument 13895/08 FIN362 av den 7 okto-ber 2008, s. 23 ” COMBUD assessment report  
of the PDB 2009 Activity Statements – note  
d’introduction ”).
Dessutom har kommissionen inrättat en  
arbetsgrupp för fastställande av ytterligare 
indikatorer som ska användas inom den  
årliga politiska strategin och den årliga  
förvaltningsplanen i syfte att systematisera insamlandet av tillhörande relevanta data på 
mer regelbunden basis för dessa två aktivi-
teter från och med 2010.
33.
Under den period som revisionsrätten gran-
skade har kommissionen gett uttrycklig  
feedback på såväl driftsmässiga som finan-siella aspekter till deltagarna i varje enskilt 
fall i halvtidsrapporterna och de slutliga  rapporterna.
Sedan inrättandet av genomförandeorganet 
för hälso- och konsumentfrågor (f.d. genom-
förandeorganet för folkhälsoprogrammet)  har projektövervakningen förbättrats  
ytterligare.
Se också svaren på punkterna 51, 53, 70  
och 73.36.
De projekt som revisionsrätten har granskat valdes i inledningsfasen av folkhälsopro-grammet för perioden 2003–2007. Kommis-sionen noterar att det tog tid för de sökande att vänja sig vid kraven på en mer detaljerad beskrivning av målen, verksamheterna och åtgärderna. Den anser dock att situationen förbättras stadigt.
Sedan 2006 innehåller ansökningshandled-
ningen, som används vid inbjudan att lämna 
förslag, anvisningar till de sökande om hur de ska använda de senaste allmänt veder-tagna principerna för projektförvaltning  när de utformar sin ansökan. I förhandlings-processen säkerställs det att dessa faktiskt fastställs som sådana i bidragsöverenskom-
melsen. Därefter ser de projektansvariga  
i genomförandeorganet för hälso- och kon-
sumentfrågor (f.d. genomförandeorganet för 
folkhälsoprogrammet) till att de tillämpas  under hela projektets löptid.
38.
Se svaren på punkterna 19 och 86.
40.
Folkhälsoprogrammet inriktar sig på mel-
lanhänderna (medlemsstaterna och de vik-
tigaste berörda parterna och aktörerna) och 
på att länka samman dem på EU-nivå. Det  
hjälper också till att kartlägga och testa  
”god praxis” som kan ligga till grund för  utvecklingen på nationell nivå av politiken 
på folkhälsoområdet.
Se också svaren på punkterna 10, 14, 21, 36 
och 60 c.
41.
Detta gäller endast 2003, 2004 och 2005  
års projekt, och har sedan dess korrigerats genom utfärdande av en mer instruktiv väg-ledning för sökanden från och med 2006.
Se också svaret på punkt 36.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?58
42.
Vid urvalet av projekt är relevansen för EU:s politik ett huvudkriterium för att stöd ska  beviljas. Projekten inverkar på den politiska processen på flera sätt, bland annat genom att
resultaten beaktas av tekniska organ   –
i medlemsstaterna och de berörda  
parterna,de främjar hållbara expertnätverk, –
de utgör bakgrund för rekommendatio- –
ner om god praxis.
Inverkan på människors livsstil sker indirekt.45.
Kedjan för forskning, utveckling och genom-
förande kunde inte tillämpas till fullo, efter-
som projekten endast kunde inriktas på  
mellannivån. Verksamheten begränsades  
därför till forskning åtföljd av utveckling  och i vissa fall pilotprojekt, men kommis-
sionen kan inte nå etappen av fullskaligt  
genomförande.
Kommissionen kan bland annat ge följande 
exempel på framgångsrikt utnyttjande av  
resultaten från projekt som finansierats  
genom folkhälsoprogrammet för perioden  
2003–2007:
Resultaten från arbetet rörande rekla- –
mens påverkan på unga människor (pro-jektet Children, obesity and associated  
avoidable chronic diseases ) beaktades  
vid kommissionens rundabordssamtal  om självreglering på reklamområdet  (från och med 2005) som resulterade i en uppförandekod för självreglering inom  reklambranschen i EU. De användes även vid utformningen av EU:s plattform för kost, fysisk aktivitet och hälsa, där Euro-peiska hjärtnätverket ( European Heart  
Network ) fortfarande är aktiv medlem.Programmet Shape-up bidrog till utveck- –
landet av nyskapande exempel på god  praxis för att främja hälsosamt beteende och av lösningar med offentlig-privata  partnerskap, som främjas i EU-strategin för hälsofrågor som rör kost, övervikt  och fetma som antogs av kommissionen 2007. De ansvariga för Shape-up ingår  för närvarande i en grupp som samman-kallas av kommissionen för att främja  dels exempel på god praxis, dels gemen-skapslösningar baserade på offentlig-privata partnerskap.God praxis och politiska rekommendatio- –
ner på området sexualundervisning och sexuell hälsa som utarbetats inom SAFE-projektet presenterades för HIV/AIDS  
Think Tank  (hiv/aids-tankesmedjan) och 
HIV/Aids  Civil Society Forum  (civilsamhäl-
lesforumet för hiv/aids-frågor). De vikti-
gaste punkterna i deras slutsatser togs med i det diskussionsdokument som sam-
manställdes vid rundabordssamtalet om 
sexuell hälsa och som rörde möjliga fram-
tida EU-insatser på detta område, och dis-kuterades i en workshop i maj 2008.
Beträffande narkotika i fängelser har   –
ENDIPP ( European Network on Drugs and  
Infections Prevention in Prisons ) bidragit 
med bakgrundsinformation för ett upp-
följningsarbete som i sin tur bidragit  
till utarbetandet av länderrapporter om 
tjänster för förebyggande, behandling  och skademinskning i fängelser och om 
återintegrering efter frisläppandet och metoder för att övervaka/analysera nar-kotikaanvändningen hos fångar, och till 
det förberedande arbetet inför ett för-
slag till rådets rekommendation.
SUPPORT-projektet har givits en ny   –
inriktning för att skapa mer insyn och  
synergier mellan projekten inom psykisk hälsa och bidra till att projektens resultat används och sprids. SUPPORT-projektet bidrog till utarbetandet av Europeiska  pakten för psykisk hälsa och välbefin-
nande och till högnivåkonferensen i juni 2008, och med workshops i ämnet.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?59
Projektet Eurocare – Closing the gap   –
bidrog till att skapa likvärdiga förutsätt-ningar för diskussioner med de berörda parterna om alkoholpolitik, eftersom det gjorde det möjligt för icke-branschaktö-rer att utforma gemensamma ståndpunk-ter och vidareutveckla dem i diskussioner med de ekonomiska aktörerna anordnade av kommissionen. Projektet gjorde det möjligt för folkhälsosektorn att bidra med betydande, strukturerade och samord-nade uppgifter till gemenskapens alko-holstrategi, som antogs i oktober 2006, och till dess genomförande.Bidrag till kommissionens grönbok ”Mot  –
ett rökfritt Europa” (genom diverse pro-jekt finansierade av GD Hälso- och kon-sumentfrågor som anges i grönboken).  
Bidrag till ramkonventionen om tobaks-
kontroll genom ett ståndpunktsdoku-
ment från alliansen för ramkonventionen (Framework Convention Alliance , ett  
internationellt nätverk av över 200 ide-
ella organisationer) som utarbetats inom 
ramen för ENSP (det europeiska nätver-ket för förebyggande av rökning).
Arbetet med att inrätta ECDC i Stockholm  
fördes framåt, och dess arbetspriorite-
ringar utvecklades på grundval av projekt  
om övervakning av överförbara sjukdomar  
som finansierades via komponenten ”hot  
mot folkhälsan”.
Mer generellt har indikatorn ”friska lev-
nadsår” i Lissabonstrategin, som utgör en  viktig referens för åtgärder inom ”bestäm-ningsfaktorer för hälsan”, utarbetats på  grundval av projekt rörande hälsoindikatorer inom komponenten ”hälsoinformation”, och beräknas och vidareutvecklas fortfarande uti-från sådana projekt, vilket även är fallet med andra viktiga indikatorer för riktmärkning  av hälsa på gemenskapsnivå i förteckningen över hälsoindikatorer för Europeiska gemen-skapen (ECHI). Deras relevans på nationell  
nivå är uppenbar, till exempel har indikatorn 
”friska levnadsår” införts som det viktigaste 
riktmärket för den nationella hälsostrategin 
i Estland, och i Nederländerna används den mer detaljerade ECHI-förteckningen för att 
fastställa riktmärken för de nationella poli-
tiska åtgärderna i en särskild publikation  
kallad Kijk en Vergelijk!  (”Se och jämför”).46.
Generellt erbjuds nationell finansiering  endast för de nationella delarna av nät-verkandet mellan medlemsstaterna. Det  förklarar behovet av att finansiera sådana  aktiviteter, som har ett uppenbart gemen-samt europeiskt intresse, via ett europeiskt folkhälsoprogram.
Se också svaren på punkterna 56 och 64.I det första folkhälsoprogrammet för peri-
oden 2003–2007 var finansieringsmeka-nismerna inte anpassade till att ge mer  långsiktigt ekonomiskt stöd. Det nuvarande folkhälsoprogrammet för perioden 2008–2013 innehåller andra, lämpligare instru-ment och finansieringsmekanismer, främst 
driftbidrag och finansiering av gemensamma 
åtgärder.
48.
Se svaret på punkt 46.
51.
Kommissionen anser att den har förbätt-rat sin övervakning av projekten avsevärt  
sedan den period som revisionen avser.  
Information om tidigare finansierade pro-
jekt har dock alltid funnits tillgänglig. I syn-
nerhet offentliggjordes förteckningar över 
tidigare finansierade projekt samt länkar  
till deras rapporter på webbplatserna för  
GD Hälso- och konsumentfrågor eller för  genomförandeorganet för hälso- och kon-
sumentfrågor (f.d. genomförandeorganet  för folkhälsoprogrammet). Sedan 2008 har  sådan övervakningsinformation även lagrats 
i en heltäckande databas.
Via detta verktyg kommer kommissionens  
att ytterligare skärpa övervakningen av sina 
projekt.
Se också svaren på punkterna 33, 52, 70  
och 73.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?60
52.
När det gäller komplementariteten mel-lan projekt har kommissionen fordrat att  initiativtagarna till projekt placerar dessa  i samma kontext som befintliga projekt och bygger vidare på de resultat som redan har uppnåtts. Detta har även angetts som ett av kriterierna för att bevilja stöd.
I vissa fall begärde kommissionen att ini-
tiativtagarna till projekten skulle samarbeta 
med andra projekt och göra dokumentatio-
nen från tidigare finansierade projekt till-gänglig för allmänheten.
Som ett allmänt förfarande lämnas dessutom 
förteckningar över projekt som valts ut för finansiering till kommissionen för ett avdel-ningsövergripande samråd.
Se också svaret på punkt 51.53.
a)
Det ska påpekas att möjligheten att vidta  
åtgärder rörande ”bestämningsfaktorer  för hälsan” är stor. Syftet med folkhälso-
programmet var att utveckla olika nyska-
pande lösningar och samtidigt undvika  
överlappningar. Det faktum att projekten  
var varierande och täckte olika aspekter av 
”narkotika” eller ”kost och motion” visar att 
ansträngningarna att undvika överlappning 
var framgångsrika.
Projekt såsom Shape up och EPODE som  
finansierades via folkhälsoprogrammet  bidrog med uppgifter till 2007 års vitbok  om en EU-strategi för hälsofrågor som rör  kost, övervikt och fetma. I EU:s strategi  för bekämpning av narkotika föreskrivs ett områdesövergripande angreppssätt (EU:s  narkotikastrategi (2005–2012), rådsdoku-ment 15074/04 av den 22 november 2004).
53.
b)
Alla projekt som granskades uppfyllde folk-hälsoprogrammets urvals- och tilldelnings-
kriterier. Samma frågor kan ha behandlats  
inom olika projekt, men det har i så fall  
skett utifrån olika perspektiv och med skilda metoder.På området minskning av alkoholrelate-
rade skador var endast ett begränsat antal organisationer verksamma på EU-nivå eller hade kapacitet att leda projekt med en EU-dimension. Det ska påpekas att de olika  länderrapporterna om den alkoholpolitiska situationen i EU-medlemsstaterna, å ena  sidan, och rapporten ”Alkohol i Europa”, å  andra sidan, tjänade olika syften och skiljer sig åt till innehållet (se punkt 6 i bilaga II).
53.
c)Kommissionen anser att de båda tobaks-nätverken tydligt riktade sig till olika  målgrupper.
På området ”sexuell och reproduktiv hälsa” 
för kommissionen en målinriktad hiv/
aids-politik, som bland annat omfattar en  
handlingsplan vars genomförande delvis  finansieras via stöd från folkhälsoprogram-
met. Ett sådant stöd resulterar i ett förbätt-
rat förebyggande av hiv-överföring i hela  
Europa (se punkt 15 i bilaga II).
De rådgivande organ som revisionsrätten  
hänvisar till spelar en viktig roll vid sam-
ordningen av EU:s hiv/aids-politik, men  
saknar finansiell kapacitet (se punkt 16  
i bilaga II).
Enligt kommissionen är det viktigt att stödja 
och stärka specialiserade ideella organisa-tioner och nätverk som verkar på gräsrots-nivå eller politisk nivå och stödjer personer som lever med hiv/aids eller arbetar med att förebygga hiv-infektioner. De ideella orga-nisationerna eller nätverken måste nå sina motparter – oavsett om dessa är patienter, personer i riskgrupper, lokala eller nationella myndigheter eller politiker. En specialise-ring eller, som rapporten formulerar det, en ”nisch” utgör alltid en tillgång för en ideell organisation verksam på hiv/aids-området. 
Om man beaktar att till exempel kostnaderna 
för en antiretroviral behandling i EU uppgår till i genomsnitt 10 000 euro per person och 
år (endast medicinering), är det motiverat  
och skäligt att investera i en specialiserad  
och professionell ideell organisation som  når de människor som löper störst risk att  
smittas av hiv (se punkt 18 i bilaga II).
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?61
Det europeiska centrumet för förebyggande 
och kontroll av sjukdomar (ECDC) i Stock-holm har varit fullt operativt inom hiv/aids-epidemiologi sedan 2008 (se punkt 19 i bilaga II).
54.
Endast ramprogrammet för FoTU, program-
met för kampen mot narkotikamissbruk och ECDC, när det gäller övervakning av över-
förbara sjukdomar, ger stöd för samarbete  
på EU-nivå. I dessa fall har kommissionen  skapat rutiner för att garantera en sam-ordning och undvika överlappning med  folkhälsoprogrammet.
Via folkhälsoprogrammet har kommissionen 
initierat åtgärder på flera områden för att  
stödja utvecklingen av EU-politiken inom  
viktiga områden som rör folkhälsan. Detta  
har gjorts med beaktande av att det före-kommer andra samarbetsmekanismer.
ECDC inrättades med utgångspunkt i resul-
taten från projekten inom folkhälsoprogram-met för perioden 2003–2007. Kommissionen 
finansierar dessutom projekt inom folkhälso-
programmet tillsammans med internationella 
organisationer såsom VHO, till exempel pro-
grammet 2007WHO02 Nutrition and physical  
activity surveillance  (Övervakning av kost och 
motion), och OECD, till exempel programmet 
2006OECD02 Health workforce and interna-
tional migration  (Hälso- och sjukvårdsperso-
nal och internationell migration).
Se också svaret på punkt 45.56.
Förekomsten av ett ”europeiskt mervärde”  har alltid varit ett kriterium för tilldelning av 
stöd till folkhälsoprogrammets projekt.Förekomsten av andra samarbetsmekanis-
mer (till exempel den ”öppna samordnings-metoden”) för att underlätta samarbete  och informationsutbyte med berörda par-ter i hela Europa, utesluter inte att åtgärder vidtas inom folkhälsoprogrammet. De flesta av dessa övriga mekanismer tillhandahåller inte medel för skapande och bibehållande  av initiativ på EU-nivå.
Se också svaren på punkterna 46 och 64.57.
De allra flesta projekt bestod av nätverk,  eftersom ett av tilldelningskriterierna var  deltagande av parter från olika EU-länder.
58.
Se svaret på punkt 45.
60.
a)
Se svaret på punkt 52.
60.
c)Folkhälsoprogrammet finansierar vanligtvis 
inte genomförandeprojekt och projekt som 
förbereder sig för storskalig spridning. Med-
lemsstaterna ansvarar för detta.
Se svaren på punkterna 10, 14 och 40.
62.
Kommissionen välkomnar denna bekräftelse på folkhälsoprogrammets ”europeiska mer-värde” och nytta.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?62
64.
Andra befintliga samarbetsmekanismer, sär-skilt med medlemsstaterna, kan inte ersätta insatserna inom folkhälsoprogrammet när  det gäller att stödja utvecklingen av poli-tiken inom vissa områden eller sådan verk-samhet för vilken ett konkret ekonomiskt  stöd är avgörande.
Se också svaren på punkterna 46, 54  
och 56.
65.
De åtgärder som följer av denna rådsarbets-grupp ska finansieras via det nuvarande folk-hälsoprogrammet för perioden 2008–2013.
69.
Kommissionen delar revisionsrättens åsikt  
att partnerskapen i regel fungerade väl.
Den välkomnar särskilt projektsamordnar-
nas positiva bedömning av storskaliga nät-
verk som ett sätt att samla kunnande på  
EU-nivå.
70–73.
Under den period revisionsrätten granskade 
har kommissionen gett uttrycklig feedback 
på såväl driftsmässiga som finansiella aspek-
ter till deltagarna i varje enskilt fall i halv-
tidsrapporterna och de slutliga rapporterna. 
När så krävdes vidtogs korrigerande åtgär-
der efter rapporter genom att betalningar  hejdades under en period i väntan på kom-
pletterande information.
Efter inrättandet av genomförandeorganet 
för hälso- och konsumentfrågor (f.d. genom-
förandeorganet för folkhälsoprogrammet)  
har övervakningen av projekten enligt kom-missionen förbättrats ytterligare.
Se också svaren på punkterna 33, 51  
och 52.78.
Efter en utvärdering av förslagen informeras medlemsstaterna officiellt om förteckningen över utvalda länder (se till exempel C(2008) 6180 för år 2008) genom deras företrädare i kommittén för folkhälsoprogrammet. Pro-gramkommittén gör en formell genomgång av förteckningen innan den sänds till Euro-paparlamentet för granskning och därefter till kommissionen för formellt antagande.
Se också svaret på punkt 25.
SLUTSATSER 
OCH REKOMMENDATIONER
Programutformning
83.
I artikel 152 i fördraget föreskrivs att  
”gemenskapens insatser, som skall komplet-tera den nationella politiken, skall inriktas 
på att förbättra folkhälsan”, dvs. det görs en 
åtskillnad mellan medlemsstaternas ansvar 
att genomföra sina hälsofrämjande program och gemenskapens ansvar att komplettera  
medlemsstaternas insatser.
Folkhälsoprogrammet utformades i överens-
stämmelse med den hälsovårdsstrategi som 
kommissionen antog 2000 (se KOM(2000)  
285) och tar hänsyn till gemenskapens  
begränsade behörighet enligt fördraget.
Folkhälsoprogrammet inriktar sig främst på 
mellanhänderna (medlemsstaterna och de  viktigaste berörda parterna och aktörerna) och på att länka samman dem på EU-nivå.  Det bidrar även till att kartlägga och testa ”god praxis” som kan ligga till grund för  utvecklingen på nationell nivå av politiken på folkhälsoområdet.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?63
Kommissionen godtar att interventionslogi-
ken bakom folkhälsoprogrammet för perio-den 2003–2007 inte har angivits uttryckligen i programbeslutet. Det bör dock påpekas att detta program utformades 1999–2000 och  godkändes 2002, det vill säga då kommissio-nens nuvarande programplanerings-, över-vaknings- och utvärderingsmetoder ännu  inte användes till fullo.
Fördelarna med ett upplägg baserat på en  
logisk modell kommer att bli alltmer uppen-bara nu när folkhälsoprogrammet har blivit mer etablerat och resultaten av det framgår tydligare. Såsom föreslås i 2007 års halvtids-utvärdering, kommer ett första försök att  beskriva folkhälsoprogrammets potentiella 
fördelar för EU-medborgarna att göras.
Se svaren på punkterna 10, 14, 15, 19, 21,  
40 och 60 c.
Utveckling av lämpliga indikatorer och meto-
der för datainsamling är ett av målen för  
folkhälsoprogrammets komponent ”hälsoin-formation”. Införandet av indikatorer för en 
effektiv programövervakning är enligt kom-
missionen starkt beroende av tillgången på 
lämpliga data på projektnivå.
Nya indikatorer utvecklades i det prelimi-
nära budgetförslaget för 2009. Dessutom  
har kommissionen inrättat en arbetsgrupp  för fastställande av ytterligare indikatorer  
som ska användas inom den årliga politiska strategin och den årliga förvaltningsplanen för 2010.
Se svaren på punkterna 31 och 32.
84.
Kommissionen har gjort betydande  ansträngningar att fastställa sina priorite-ringar ingående och detaljerat i den årliga arbetsplanen. Kommissionen accepterar att ytterligare framsteg krävs för att i den årliga 
arbetsplanen ange ett antal sådana ämnen, samt områden där åtgärder kan komma  
att vidtas, som motsvarar de disponibla  
budgetanslagen.Den slutliga utvärderingen av folkhälsopro-
grammet för perioden 2003–2007 kommer  att bli tillgänglig 2010, när de flesta pro-jekt har avslutats. Den kommer att göra det möjligt att dra övergripande slutsatser om programmets effektivitet när det gäller att nå målen.
Se svaren på punkterna 22, 25 och 27.
Rekommendation 1
Kommissionen har visserligen initiativrätt,  
men det är Europaparlamentet och rådet  som godkänner programbeslutet, inklusive målen och de budgetanslag som krävs för  att uppnå dem.
Sedan 2002 åtföljs kommissionens lagförslag 
vanligtvis av en konsekvensbedömning på  
förhand, i vilken de ekonomiska, sociala och miljömässiga verkningarna av olika policy-
alternativ analyseras.
Det är här som kommissionen avser att  
fastställa programlogiken hos eventuella  program som ska efterträda det nuva-
rande folkhälsoprogrammet för perioden  
2008–2013.
Se svaret på punkt 15.85.
Det ska påpekas att möjligheten att vidta  åtgärder rörande ”bestämningsfaktorer  för hälsan” är stor. Syftet med folkhälso-programmet var att utveckla olika nyska-pande lösningar och samtidigt undvika  överlappningar.
Alla projekt som granskades uppfyllde alla 
urvals- och tilldelningskriterier. Samma frå-gor kan ha behandlats inom olika projekt,  men det skedde utifrån olika perspektiv och med skilda metoder, vilket ökar resultatens signifikans.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?64
Det faktum att projekten var varierande och 
täckte olika aspekter av ett givet område  visar att ansträngningarna att undvika över-
lappning var framgångsrika.
När det gäller komplementariteten mellan  
projekt har kommissionen fordrat att de som föreslår projekt ska placera dessa i samma  kontext som befintliga projekt och bygga  vidare på de resultat som redan uppnåtts.  Detta har även angetts som ett av kriterierna för att bevilja stöd.
Dessutom hänvisar kommissionen till  
det allmänna avdelningsövergripande  
samrådsförfarandet som tillämpades på  
folkhälsoprogrammet.
Det kommer att bli lättare att garantera en 
komplementaritet mellan projekten när den 
heltäckande databasen för information om projektövervakning har inrättats.
Förekomsten av ett ”europeiskt mervärde”  
har alltid varit ett kriterium för urval och  
tilldelning av stöd till folkhälsoprogrammets projekt.
Se svaren på punkterna 46, 51, 52, 53  
och 56.
86–87.
Folkhälsoprogrammet för perioden 2003–2007 utformades 1999–2000 och godkän-
des 2002, det vill säga då kommissionens  
nuvarande programplanerings-, övervak-
nings- och utvärderingsmetoder ännu inte användes till fullo.
De projekt som revisionsrätten har granskat 
valdes ut i inledningsfasen av folkhälsopro-
grammet för perioden 2003–2007.Kommissionen noterar att det tog tid för  
de sökande att vänja sig vid kraven på en  mer detaljerad beskrivning av målen, verk-
samheterna och åtgärderna. Kommissionens 
anser dock att situationen förbättras stadigt. Sedan 2006 innehåller ansökningshandled-ningen, som används vid inbjudan att lämna 
förslag, anvisningar till de sökande om hur 
de ska använda de senaste allmänt veder-tagna principerna för projektförvaltning när 
de utarbetar sin ansökan. I förhandlings-
processen säkerställs det att dessa faktiskt 
fastställs som sådana i bidragsöverenskom-
melsen. Därefter ser de projektansvariga  i genomförandeorganet för hälso- och kon-sumentfrågor (f.d. genomförandeorganet för folkhälsoprogrammet) till att de tillämpas  
under hela projektets löptid.
Se svaren på punkterna 19 och 36.
88.
Kommissionen välkomnar denna bekräftelse 
på folkhälsoprogrammets ”europeiska mer-
värde” och nytta. Förekomsten av ett ”euro-
peiskt mervärde” har alltid varit ett kriterium 
för att bevilja stöd till folkhälsoprogrammets 
projekt.
De allra flesta projekt bestod av nätverk,  
eftersom ett av tilldelningskriterierna var  deltagande av parter från olika EU-länder.
Se svaren på punkterna 56 och 57.89.
Kommissionen godtar att finansieringsmeka-nismerna i det första folkhälsoprogrammet för perioden 2003–2007 inte var anpas-sade till att ge mer långsiktigt ekonomiskt 
stöd. Det nuvarande folkhälsoprogrammet  
för perioden 2008–2013 innehåller andra,  
lämpligare instrument och finansierings-
mekanismer, främst driftbidrag och finan-
siering av gemensamma åtgärder. Generellt erbjuds nationell finansiering endast för de 
nationella delarna av nätverkandet mellan  
medlemsstaterna. Det förklarar behovet av 
att finansiera sådana aktiviteter, som har ett 
uppenbart gemensamt europeiskt intresse, 
via ett europeiskt folkhälsoprogram.
Se svaren på punkterna 46, 56 och 64.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?65
90.
Kommissionen delar revisionsrättens åsikt  
att partnerskapen i regel fungerade väl.  Den välkomnar särskilt projektsamordnar-
nas positiva bedömning av storskaliga nät-
verk som ett sätt att samla kunnande på  EU-nivå.
Under den period som revisionsrätten gran-
skade har kommissionen gett uttrycklig  feedback på såväl driftsmässiga som finan-
siella aspekter till deltagarna i varje enskilt 
fall i halvtidsrapporterna och de slutliga rap-
porterna. Efter inrättandet av genomföran-
deorganet för hälso- och konsumentfrågor (f.d. genomförandeorganet för folkhälsopro-
grammet) har övervakningen av projekten  
förbättrats ytterligare.
Efter en utvärdering av förslagen informeras 
medlemsstaterna officiellt om förteckningen 
över utvalda länder genom deras företrä-dare i kommittén för folkhälsoprogrammet. 
Förteckningen godkänns formellt av pro-
gramkommittén innan den sänds till Euro-
paparlamentet för granskning och därefter 
till kommissionen för formellt antagande.
Kommissionen avser att genomföra revi-
sionsrättens rekommendation att stärka  spridningsverksamheten för projekt som  finansieras genom folkhälsoprogrammet.
Se svaren på punkterna 33, 51, 69, 70  
och 78.
Rekommendation 2
Svar på den första rekommendationenVid halvtidsutvärderingen av folkhälsopro-grammet för perioden 2003–2007, som gjor-
des 2007, identifierades ett antal områden 
där förbättringar krävdes, bland annat den kartläggning som revisionsrätten rekom-
menderade för det nuvarande folkhälsopro-
grammet för perioden 2008–2013.
Se svaret på punkt 51.Kommissionen avser att utföra en sådan  
kartläggning en gång om året för det nuva-rande folkhälsoprogrammet för perioden  
2008–2013. Den kommer att komplettera de 
kartläggningar som genomfördes 2007 och 2008 för projekten inom folkhälsoprogram-met för perioden 2003–2007.
Svar på den andra rekommendationen
Kommissionen accepterar att ytterligare  framsteg krävs för att i den årliga arbetspla-nen ange ett antal sådana ämnen, samt områ-den där åtgärder kan komma att vidtas, som motsvarar de disponibla budgetanslagen.
Se svaret på punkt 27.Svar på den tredje rekommendationen
Sedan inrättandet av genomförandeorganet 
för hälso- och konsumentfrågor (f.d. genom-
förandeorganet för folkhälsoprogrammet)  har utformningen och övervakningen av pro-
jekten förbättrats. De nya finansieringsmöj-
ligheterna för nätverk kommer att användas 
konsekvent.
Se svaren på punkterna 33 och 46.
Allmän slutsats91.
Kommissionen är enig med revisionsrätten 
om att en ökad budget skulle ha möjliggjort bättre resultat, men folkhälsoprogrammet  
för perioden 2003–2007 återspeglar de bud-
getmedel och de prioriteringar och mål som 
Europaparlamentet och rådet godkände för programmet.
92.
Ett hälsofrämjande initiativs inverkan på  
medborgarnas hälsa kan endast bedömas  genom förändringarna i medborgarnas  
beteenden, något som endast kan bedömas 
på längre sikt. Kommissionen anser att det 
nuvarande och tidigare folkhälsoprogram-met i väsentlig mån har bidragit till att fostra 
en modern folkhälsopolitik på EU-nivå som 
bygger på aktivt deltagande.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?66
Rekommendation 3
Svar på den första rekommendationen
Genom folkhälsoprogrammet har kommis-
sionen kunnat initiera åtgärder inom ett  
flertal viktiga områden som rör folkhälsan, vilka har stött och främjat utvecklingen av politiken. Detta görs med beaktande av de 
disponibla budgetmedlen och förekomsten 
av andra samarbetsmodeller (till exempel  en ”öppen samordningsmetod”) som, trots  
att de underlättar samarbetet och utbytet  
av information mellan berörda parter i hela 
Europa, inte tillhandahåller de medel som  
krävs för skapande och bibehållande av  nätverk.
Svar på den andra rekommendationen
Kommissionen anser att det bästa tillfället 
att se över det nuvarande folkhälsoprogram-
met kommer att ges 2010, när resultaten av 
utvärderingen av folkhälsoprogrammet för perioden 2003–2007 blir tillgängliga.
Kommissionen ska i överensstämmelse med 
sina förfaranden göra en konsekvensbedöm-
ning på förhand av eventuella efterföljande program till folkhälsoprogrammet för perio-
den 2008–2013, från och med 2014, i vilken de olika policyalternativen och deras verk-ningar ska analyseras.
KOMMISSIONENS 
SVAR
Särskild rapport nr 2/2009 – Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?67
Europeiska revisionsrätten
Särskild rappport nr 2/2009
Europeiska unionens folkhälsoprogram (2003–2007): Ett ändamålsenligt sätt att förbättra hälsan?
Luxemburg: Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer2009 – 66 s. – 21 x 29,7 cmISBN 978-92-9207-241-4

Var får man tag i EU:s publikationer?
Publikationer för försäljning 
• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).• I bokhandeln. Ange titel, förlag och/eller ISBN-nummer.•  Genom att kontakta ett av våra försäljningsombud. Deras kontaktuppgifter hittar 
du under ”Försäljningsombud” på följande webbadress: http://bookshop.europa.euDu kan också skicka ett fax till följande nummer: +352 2929-42758.
Kostnadsfria publikationer• Via EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).•  Vid Europeiska kommissionens representationskontor och delegationer.
Deras kontaktuppgifter hittar du på följande webbadress: http://ec.europa.euDu kan också skicka ett fax till följande nummer: +352 2929-42758.
I DENNA RAPPORT ANALYSERAR EUROPEISKA REVISIONSRÄTTEN 
EUROPEISKA UNIONENS FOLKHÄLSOPROGRAM FÖR 2003–2007. 
VID REVISIONEN UNDERSÖKTE REVISIONSRÄTTEN OM LÄMPLIGA 
VILLKOR HADE STÄLLTS FÖR DE PROJEKT SOM FINANSIERADES 
GENOM EU-BUDGETEN FÖR ATT KOMPLETTERA DE ÅTGÄRDER SOM MEDLEMSSTATERNA VIDTAR FÖR ATT SKYDDA OCH FÖRBÄTTRA FOLKHÄLSAN. I RAPPORTEN PRESENTERAS SLUTSATSER OCH  REKOMMENDATIONER OM PROGRAMUTFORMNING, GENOMFÖRANDE OCH FÖRVALTNING. MED HÄNSYN TILL SINA RESULTAT IFRÅGASÄTTER REVISIONSRÄTTEN NYTTAN MED VISSA KOMPONENTER I EUROPEISKA UNIONENS FOLKHÄLSOPROGRAM, SÅSOM FOLKHÄLSOPROGRAMMET. KOMMISSIONEN OCH MEDLEMSSTATERNA UPPMANAS ATT OMPRÖVA EU:s FINANSIERINGSMEKANISM PÅ FOLKHÄLSOOMRÅDET.
EUROPEISKA REVISIONSRÄTTENQJ-AB-09-002-SV-C
ISBN 978-92-9207-241-4