EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 31.10.2019 COM(2019) 557 final RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET Rapport om den europeiska koldioxidmarknadens funktion



Innehåll Förteckning över akronymer och förkortningar SAMMANFATTNING 1. INLEDNING 2.1 Verksamheter, anläggningar och luftfartygsoperatörer som omfattas 2.2 Unionsregistret och Europeiska unionens transaktionsförteckning (EUTL) 3. KOLDIOXIDMARKNADENS FUNKTION 2018 3.1 Tillgång: utsläppsrätter i omlopp 3.1.1 Tak 3.1.2 Utfärdade utsläppsrätter 3.1.2.1. Gratis tilldelning 3.1.2.2 NER300-programmet och innovationsfonden 3.1.2.3 Kompensation för indirekta koldioxidkostnader 3.1.2.4 Auktionering av utsläppsrätter 3.1.2.5 Undantag från fullständig auktionering för el- och värmeproduktion 3.1.3 Internationella reduktionsenheter 3.2. Efterfrågan: utsläppsrätter som har tagits ur omlopp 3.3. Balansera tillgång och efterfrågan 4. LUFTFART

5. MARKNADSÖVERSIKT 5.1. Utsläppsrätternas rättsliga egenskaper och skattebehandling 6. ÖVERVAKNING, RAPPORTERING OCH VERIFIERING AV UTSLÄPP 7. ÖVERSIKT ÖVER ADMINISTRATIVA ORDNINGAR 8. EFTERLEVNAD OCH VERKSTÄLLANDE 9. SLUTSATSER OCH UTSIKTER BILAGA Förteckning över akronymer och förkortningar AVR Förordningen om ackreditering och verifiering CA Behörig myndighet CCS Avskiljning och lagring av koldioxid CCU Avskiljning och användning av koldioxid CDM Mekanismen för ren utveckling CER Certifierad utsläppsminskning Corsia Systemet för kompensation för och minskning av koldioxidutsläpp inom internationell luftfart CSCF Sektorsövergripande korrigeringsfaktor EA Det europeiska ackrediteringssamarbetet EES Europeiska ekonomiska samarbetsområdet

EES Europeiska miljöbyrån EEX European Energy Exchange EIB Europeiska investeringsbanken ERU Utsläppsminskningsenheter Esma Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten EU ETS EU:s utsläppshandelssystem EUTL Europeiska unionens transaktionsförteckning GHG Växthusgas Icao Internationella civila luftfartsorganisationen ICE InterContinental Exchange Futures Europe InnovFin EDP Energidemonstrationsprojekten InnovFin JI Mekanismen för gemensamt genomförande MAR Förordningen om marknadsmissbruk Mifid II Direktivet om marknader för finansiella instrument Mifir Förordningen om marknader för finansiella instrument MRR Förordningen om övervakning och rapportering MRVA Övervakning, rapportering, verifiering och ackreditering MSR Reserv för marknadsstabilitet NAB Nationellt ackrediteringsorgan NER Reserven för nya deltagare

OTC Over-the-counter PFC Perfluorkarboner RES Förnybara energikällor SARPs Corsiabaserade standardbestämmelser och rekommendationer TNAC Totala antalet utsläppsrätter i omlopp SAMMANFATTNING Under 2018 minskade utsläppen från anläggningar som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem med 4,1 % jämfört med 2017. Minskningen skedde framför allt inom el- och värmeproduktion, medan utsläppen från industrin minskade enbart något (se tabell 7 i avsnitt 3.2). De verifierade utsläppen från luftfarten fortsatte att öka, och ökningen uppgick till 3,9 % jämfört med 2017 (se tabell 8 i avsnitt 4). Efter antagandet av det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem ligger nu fokus på att genomföra de nya bestämmelserna innan fas 4 inleds. Genomförandet pågår för fullt, och de senaste åren har ny genomförandelagstiftning antagits beträffande koldioxidläckageförteckningen, regler för gratis tilldelning, innovationsfonden, auktionering, övervakning, rapportering, verifiering och ackreditering samt unionsregistret (se kapitlen 2.2, 3.1.2 och 6.1). Överskottsindikatorn för reserven för marknadsstabilitet offentliggjordes för tredje gången och uppgick till 1 654 909 824 utsläppsrätter. I och med offentliggörandet kommer utsläppsrätter att fortsätta att placeras i reserven, vilket innebär att auktioneringsvolymen kommer att minska med nära 40 % eller nästan 397 miljoner utsläppsrätter 2019 (se kapitel 3.3). En förstärkt prissignal för koldioxid på den europeiska koldioxidmarknaden ledde till att auktioneringen av utsläppsrätter gav medlemsstaterna rekordintäkter på ungefär 14 miljarder euro under 2018. Medlemsstaterna använde eller planerade att använda nästan 70 % av dessa intäkter för angivna klimat- och energirelaterade ändamål under årets lopp (se kapitel 3.1.2.4).

1. INLEDNING EU:s utsläppshandelssystem har sedan 2005 varit hörnstenen i EU:s strategi för att minska utsläppen av växthusgaser från industrin och från el- och värmeproduktionssektorn. Systemet bidrar i betydande grad till EU:s mål att minska unionens totala växthusgasutsläpp med 20 % jämfört med 1990 års nivåer till 2020. EU är visserligen på god väg att klara och till och med överträffa detta mål, men för att nå målet om en minskning av utsläppen med minst 40 % (enligt EU:s nuvarande klimat- och energipolitiska ram inför 2030) och med minst 50 %, med sikte på 55 % på ett ansvarsfullt sätt (mot bakgrund av de politiska riktlinjerna för den tillträdande kommissionen), krävs det fortsatta framsteg. Den reviderade lagstiftningen om EU:s utsläppshandelssystem för fas 4 trädde i kraft i april 2018 och antagandet av genomförandelagstiftningen för den fjärde handelsperioden går nu snabbt framåt. Under det senaste året har det antagits genomförandelagstiftning om den nya koldioxidläckageförteckningen och regler för gratis tilldelning, och den rättsliga ramen för unionsregistersystemet har reviderats för att göra de anpassningar som krävs för fas 4. Driftsbestämmelser har fastställts för innovationsfonden – utsläppshandelssystemets huvudinstrument för finansiering av koldioxidsnål innovativ teknik och banbrytande innovation inom fas 4. Samtidigt har auktioneringsförordningen reviderats för att möjliggöra auktionering av de första 50 miljoner utsläppsrätterna för innovationsfonden under 2020. I augusti 2019 antog kommissionen en andra revidering för att inrätta den institutionella ramen för auktionering av utsläppsrätter för innovations- och moderniseringsfonderna under fas 4. Sist men inte minst har ramen för övervakning, rapportering, verifiering och ackreditering inom EU:s utsläppshandelssystem uppdaterats för att förbättra och förtydliga befintliga bestämmelser utifrån erfarenheten från genomförandet av fas 3. Kommissionen arbetar skyndsamt med att färdigställa de kvarstående genomförandebestämmelserna, och målet är att de ska antas före januari 2021 då den nya handelsperioden inleds. De lagstiftningsändringar som beslutats under senare år för att ta itu med överskottet av utsläppsrätter på koldioxidmarknaden har börjat ge resultat. Överskottsindikatorn för reserven för marknadsstabilitet har publicerats för tredje gången sedan offentliggörandet av den senaste rapporten om koldioxidmarknaden. Baserat på indikatorn och den reviderade lagstiftningen om EU:s utsläppshandelssystem kommer auktionsvolymerna att minska med nästan 400 miljoner utsläppsrätter under 2019, vilket motsvarar 24 % av överskottet. Förra året präglades också av ett ökat förtroende från marknadsaktörernas sida, vilket visade sig i en förstärkt prissignal för koldioxid. Det högre priset på utsläppsrätter medförde en betydande ökning av medlemsstaternas totala auktionsintäkter – under 2018 var de totala intäkterna på 14 miljarder euro, vilket är mer än det dubbla jämfört med 2017. Nästan 70 % av dessa intäkter användes (eller planerades att användas) för angivna klimat- och energirelaterade ändamål under 2018, utifrån de uppgifter som medlemsstaterna lämnat. Denna rapport om den europeiska koldioxidmarknadens funktion läggs fram i enlighet med kraven i artiklarna 10.5 och 21.2 i direktiv 2003/87/EG (direktivet om EU:s utsläppshandelssystem). Såsom fastställs i direktivet är syftet med denna rapport att ge en regelbunden ögonblicksbild av utvecklingen på den europeiska koldioxidmarknaden under året. Denna rapport omfattar år 2018, men en del initiativ som har lagts fram eller beslutats under första halvåret 2019 presenteras också. De uppgifter som används i denna rapport är de som fanns offentligt tillgängliga och som kommissionen hade tillgång till vid utgången av juni 2019, om inte annat anges . Allmän information om och beskrivningar av EU:s utsläppshandelssystem visas i textrutor i rapporten.



2. INFRASTRUKTUREN FÖR EU:S UTSLÄPPSHANDELSSYSTEM 2.1 Verksamheter, anläggningar och luftfartygsoperatörer som omfattas EU:s utsläppshandelssystem tillämpas i de 31 länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). Genom systemet begränsas utsläppen från nästan 11 000 kraftverk och produktionsanläggningar samt från mer än 500 flygbolag med trafik mellan flygplatser inom EES. Systemet omfattar omkring 39 % av EU:s växthusgasutsläpp. De sektorer med fasta anläggningar som under fas 3 (2013–2020)* ska regleras av EU:s utsläppshandelssystem är energiintensiva industrier, däribland kraftverk och andra förbränningsanläggningar med en tillförd effekt på > 20 MW (utom anläggningar för farligt avfall eller kommunalt avfall), oljeraffinaderier, koksverk och anläggningar för produktion av järn och stål, klinker, glas, kalk, tegel, keramiska produkter, massa, papper och kartong, aluminium, petrokemiska produkter, ammoniak, salpetersyra, adipinsyra, glyoxal och glyoxalsyra samt anläggningar för avskiljning, transport i rörledningar och geologisk lagring av koldioxid. När det gäller luftfarten var EU:s utsläppshandelssystem begränsat till flygningar inom EES-området under perioden 2013–2016, i avvaktan på att Internationella civila luftfartsorganisationen (Icao) skulle fatta beslut om en global strategi. För att främja utvecklingen av systemet för kompensation för och minskning av koldioxidutsläpp inom internationell luftfart (Corsia) förlängdes den EES-interna räckvidden för luftfarten fram till 2023 under 2017 (se kapitel 4). EU:s utsläppshandelssystem omfattar koldioxidutsläpp (CO₂) men även dikväveoxidutsläpp (N₂O) från all produktion av salpetersyra, adipinsyra, glyoxal och glyoxalsyra och utsläpp av perfluorkolväten (PFC) från aluminiumproduktion. Deltagandet i EU:s utsläppshandelssystem är obligatoriskt, men i vissa sektorer omfattas bara anläggningar över en viss storlek. Dessutom kan de deltagande länderna utesluta små anläggningar (som släpper ut mindre än 25 000 ton koldioxidekvivalenter) från systemet om alternativa och likvärdiga åtgärder har vidtagits. Mycket små utsläppskällor (med rapporterade utsläpp på mindre än 2 500 ton koldioxidekvivalenter under de senaste tre åren) får undantas från EU:s utsläppshandelssystem under fas 4, förutsatt att det finns förenklade övervakningssystem för att bedöma storleken på deras utsläpp. De deltagande länderna kan också lägga till fler sektorer och växthusgaser till utsläppshandelssystemet (så kallat opt-in). * Information om faserna 1 och 2 i EU:s utsläppshandelssystem finns här: https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/pre2013_en Enligt de artikel 21-rapporter som de deltagande länderna lämnade in 2019 fanns det under 2018 totalt 10 744 anläggningar med utsläppsrätter. Liksom under tidigare år var de bränslen som förbrändes inom EU:s utsläppshandelssystem till största delen fossila 2018. 29 länder rapporterade emellertid också att biomassa användes i samband med 2 181 anläggningar (20,3 % av samtliga anläggningar). Två länder (Liechtenstein och Malta) rapporterade inte någon användning av biomassa. De totala koldioxidutsläppen från biomassa uppgick till cirka 151 miljoner ton 2018 (9 % av de rapporterade utsläppen inom EU:s utsläppshandelssystem), vilket är en liten ökning jämfört med omkring 145 miljoner ton 2017 (8 % av de rapporterade utsläppen inom EU:s utsläppshandelssystem). Av dessa hade 99,2 % en emissionsfaktor på noll. Inget land rapporterade användning av biobränslen hos luftfartygsoperatörer för 2018, medan Sverige var det enda som rapporterade detta för två luftfartygsoperatörer 2017. Sett till indelningen i anläggningskategorier på basis av årliga utsläpp visar uppgifterna från 2018 att 72 % av anläggningarna tillhörde kategori A, 21 % kategori B och 7 % kategori C, liksom tidigare år. 6 113 anläggningar rapporterades som ”anläggningar med låga utsläpp” (57 % av det totala antalet). När det gäller anläggningar som ingår i EU:s utsläppshandelssystem och som dessutom återfinns i förteckningen över anläggningar som släpper ut andra gaser än koldioxid rapporteras att tillstånd har utfärdats för primäraluminium och perfluorkarboner (PFC) i tolv länder (Frankrike, Grekland, Island, Italien, Nederländerna, Norge, Rumänien, Slovakien, Slovenien, Storbritannien, Sverige och Tyskland), samt för produktion av salpetersyra och dikväveoxidutsläpp i 20 länder (undantagen är Cypern, Danmark, Estland, Irland, Island, Lettland, Liechtenstein, Luxemburg, Malta, Slovenien och Spanien). När det gäller de återstående dikväveoxidsektorerna – adipinsyra samt glyoxal och glyoxalsyra – rapporteras framställning i tre (Tyskland, Frankrike och Italien) respektive två länder (Tyskland och Frankrike). Endast Norge och Österrike rapporterade koldioxidavskiljnings- och lagringsverksamhet. Precis som förra året har sju länder (Frankrike, Island, Italien, Kroatien, Slovenien, Spanien och Storbritannien) utnyttjat möjligheten att utesluta små utsläppskällor från EU:s utsläppshandelssystem i enlighet med artikel 27 i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem. Den totala mängd utsläpp som uteslöts 2018 uppgick till ungefär 2,92 miljoner ton koldioxid (cirka 0,17 % av de totala verifierade utsläppen, jämfört med 0,16 % året dessförinnan). Enligt artikel 21-rapporterna 2019 har hittills åtta länder (Belgien, Danmark, Frankrike, Kroatien, Liechtenstein, Litauen, Nederländerna och Ungern) utnyttjat bestämmelsen i artikel 13 i förordningen om övervakning och rapportering om att tillåta förenklade övervakningsplaner när riskerna är låga. När det gäller luftfartygsoperatörer med låga utsläpp har tre länder (Belgien, Island och Polen) rapporterat att de utnyttjade denna bestämmelse under 2018.

Under 2018 rapporterades att 655 luftfartygsoperatörer hade en övervakningsplan (jämfört med 541 under 2017 och 503 under 2016). Av de rapporterade operatörerna var 50 % (328) kommersiella, medan återstående 50 % (327) var icke-kommersiella. Totalt 287 stycken (44 %) räknades som små utsläppskällor (jämfört med 280 (52 %) 2017 och 249 (50 %) 2016). 2.2 Unionsregistret och Europeiska unionens transaktionsförteckning (EUTL) I unionsregistret och Europeiska unionens transaktionsförteckning registreras kontoinnehavarnas allmänna utsläppsrätter och utsläppsrätter för luftfart samt transaktioner med dessa mellan kontona. De drivs och underhålls av kommissionen, medan de nationella registeradministratörerna i de deltagande länderna fortsätter att fungera som kontaktpersoner för företrädarna för kontona (företag eller fysiska personer). Unionsregistret innehåller konton för fasta anläggningar och luftfartygsoperatörer, medan EUTL automatiskt kontrollerar, registrerar och godkänner alla transaktioner mellan kontona och på så sätt säkerställer att alla transfereringar överensstämmer med reglerna för EU:s utsläppshandelssystem. Uppgifterna i unionsregistret och EUTL är en viktig källa till information för olika typer av rapportering inom ramen för utsläppshandelssystemet, till exempel för beräkningen av överskottsindikatorn för reserven för marknadsstabilitet (se kapitel 3.3) och Europeiska miljöbyråns (EEA) rapportering. EUTL ger också insyn i EU:s utsläppshandelssystem genom att offentliggöra* uppgifter om hur fasta anläggningar och luftfartygsoperatörer uppfyller bestämmelserna för utsläppshandelssystemet. * Den information som EUTL offentliggör finns på https://ec.europa.eu/clima/ets/ Unionsregistret och EUTL var i full drift dygnet runt årets alla dagar under hela 2018, med endast kortare avbrott på sammanlagt cirka 26 timmar på grund av tekniska uppgraderingar. Från och med den 1 januari 2019 avbröt kommissionen alla förfaranden beträffande Storbritannien i fråga om gratis tilldelning, auktionering och utbyte av internationella reduktionsenheter, i enlighet med skyddsåtgärderna för att skydda miljönyttan av EU:s utsläppshandelssystem i de fall där EU-lagstiftningen upphör att gälla för en medlemsstat som lämnar EU. I mars 2019 antogs kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/1122 där regler fastställdes för unionsregistrets funktion under nästa handelsperiod för EU:s utsläppshandelssystem (2021–2030). Förordningen innebär att unionsregistret blir förenligt med de krav för fas 4 som fastställts i det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem, till exempel genom att anpassa funktionerna så att utsläppsrätterna blir giltiga under obegränsad tid och endast får användas för att täcka utsläpp från och med det första året under den tioårsperiod då de utfärdades samt säkerställa att internationella reduktionsenheter inte får användas för att täcka utsläpp från och med 2021. I den nya förordningen anpassas vidare reglerna för unionsregistret så att de överensstämmer med kraven i finansmarknadslagstiftningen eftersom utsläppsrätter klassificeras som ”finansiella instrument” enligt direktiv 2014/65/EU från och med den 3 januari 2018 och med kraven i de reviderade dataskyddsreglerna. 3. KOLDIOXIDMARKNADENS FUNKTION 2018 I det här kapitlet behandlas information som rör aspekter av tillgång och efterfrågan på utsläppsrätter i EU:s utsläppshandelssystem. I avsnittet om tillgång finns information om tak, gratis tilldelning, NER300-programmet (inbegripet förberedelser inför nästa innovationsfond), auktionering, undantagen från full auktionering för energisektorn (artikel 10c), användningen av internationella reduktionsenheter samt ett kapitel om system för kompensation för indirekta koldioxidkostnader. På efterfrågesidan innehåller kapitlet information om de verifierade utsläppen samt om metoder för att balansera tillgång och efterfrågan på utsläppsrätter på koldioxidmarknaden via reserven för marknadsstabilitet. 3.1 Tillgång: utsläppsrätter i omlopp 3.1.1 Tak Taket är den absoluta mängd växthusgaser som får släppas ut av de enheter som omfattas för att garantera att målet för utsläppsminskningen uppfylls och motsvarar antalet utsläppsrätter som har satts i omlopp under en handelsperiod. Under fas 3 tillämpas ett EU-omfattande tak som ersätter det tidigare systemet med nationella tak. Taket för utsläpp från fasta anläggningar 2013 sattes till 2 084 301 856 utsläppsrätter. Detta tak sänks varje år med en linjär minskningsfaktor på 1,74 % jämfört med den genomsnittliga totala årliga kvantitet utsläppsrätter som utfärdats för perioden 2008–2012, vilket innebär att det antal utsläppsrätter som kan utnyttjas av fasta anläggningar kommer att vara 21 % lägre 2020 än vad det var 2005. Taket för luftfartssektorn sattes ursprungligen till 210 349 264 utsläppsrätter per år, vilket motsvarar en minskning på 5 % i förhållande till de genomsnittliga årliga utsläppen från luftfarten under perioden 2004–2006. Den 1 januari 2014 höjdes taket med 116 524 utsläppsrätter i samband med att Kroatien gick med i EU:s utsläppshandelssystem. Tanken var att detta tak skulle återspegla 2008 års lagstiftning*, där det fastställdes att alla flygningar från, till och inom EES skulle inkluderas i EU:s utsläppshandelssystem. Räckvidden för EU:s utsläppshandelssystem begränsades emellertid tillfälligt till flygningar inom EES mellan 2013 och 2016 för att stödja Icaos utveckling av en global åtgärd i syfte att stabilisera utsläppen från den internationella luftfarten på 2020 års nivåer. Antalet utsläppsrätter för luftfart som har satts i omlopp under perioden 2013–2016 är därför betydligt färre än det ursprungliga taket. År 2017 förlängdes den EES-interna räckvidden för luftfarten fram till 2023, för att främja utvecklingen av Icaos globala åtgärd (se kapitel 4). * Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/101/EG av den 19 november 2008 om ändring av direktiv 2003/87/EG så att luftfartsverksamhet införs i systemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen. I tabell 1 visas siffrorna för taket för fasta anläggningar och antalet utsläppsrätter för luftfart som sattes i omlopp varje år under fas 3 av EU:s utsläppshandelssystem.

Tabell 1: Tak för EU:s utsläppshandelssystem 2013–2020

År

Årligt tak (fasta anläggningar) Antal utsläppsrätter för luftfart som årligen satts i omlopp

2013

2 084 301 856 32 455 296

2014

2 046 037 610 41 866 834

2015

2 007 773 364 50 669 024

2016

1 969 509 118 38 879 316

2017

1 931 244 873 38 711 651

2018

1 892 980 627 38 909 625

2019

1 854 716 381 35 172 897

2020

1 816 452 135 3.1.2 Utfärdade utsläppsrätter 3.1.2.1. Gratis tilldelning Under fas 3 av EU:s utsläppshandelssystem blev auktionering standardmetoden för tilldelning av utsläppsrätter, men ett betydande antal utsläppsrätter tilldelas dock gratis. Följande principer tillämpas: Industrianläggningar får gratis tilldelning av utsläppsrätter för att hantera risken för koldioxidläckage (att företag av kostnadsskäl överför produktion till tredjeländer med mindre stränga begränsningar för utsläpp av växthusgaser, vilket kan leda till att deras totala utsläpp ökar). De sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage anges i en förteckning*. Ursprungligen gällde förteckningen perioden 2015–2019, men dess giltighetstid förlängdes till den 31 december 2020 genom det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem. *Den aktuella förteckningen finns att tillgå på http://eur-lex.europa.eu/legal-content/SV/ALL/?uri=CELEX:32014D0746 ·Utsläppsrätter tilldelas inte gratis för elproduktion. ·Gratis utsläppsrätter för tillverkningsindustrin fördelas enligt harmoniserade EU-regler. ·Gratis tilldelning baseras på prestandariktmärken för att stärka incitamenten för att minska utsläppen av växthusgaser och göra innovationer samt belöna de effektivaste anläggningarna. ·En ny EU-omfattande reserv för nya deltagare för nya industrianläggningar och anläggningar med väsentligt ökad kapacitet har inrättats, motsvarande 5 % av det totala antalet utsläppsrätter för fas 3. Under fas 3 kommer ungefär 43 % av den sammanlagda kvantiteten tillgängliga utsläppsrätter att tilldelas gratis, medan andelen utsläppsrätter som ska auktioneras av medlemsstaterna uppgår till cirka 57 %. Den ursprungliga reserven för nya deltagare innehöll 480,2 miljoner utsläppsrätter, efter avdrag för 300 miljoner utsläppsrätter till NER300-programmet. Fram till juni 2019 hade 167,9 miljoner utsläppsrätter reserverats för 937 anläggningar för hela fas 3. Återstoden av reserven för nya deltagare uppgår till 312,3 miljoner utsläppsrätter. Ett stort antal av dessa utsläppsrätter väntas förbli outdelade. De kommer att placeras i slutet av fas 3 i reserven för marknadsstabilitet, varav 200 miljoner kommer att användas för att upprätta en ny reserv för nya deltagare för fas 4. Fram till slutet av juni 2019 har tilldelningen minskats med ungefär 457 miljoner utsläppsrätter på grund av att anläggningar har stängts eller minskat sin produktion eller produktionskapacitet jämfört med vad som ursprungligen användes för att beräkna tilldelningen för fas 3. 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Gratis tilldelning

(EU-28 + EES- och Eftastaterna) 903,0 874,8 847,6 821,3 796,2 771,9 748,1 Tilldelningar från reserven för nya deltagare (investeringar i nyetableringar och kapacitetshöjningar) 11,7 15,3 18,6 21,8 23,4 23,6 22,9 Gratis utsläppsrätter som ännu inte har tilldelats på grund av nedläggningar eller förändringar i produktion eller produktionskapacitet 40,1 58,9 70,8 67,5 71,6 75,9 71,9 Eftersom efterfrågan på gratis tilldelning översteg den tillgängliga kvantiteten minskades tilldelningen till alla anläggningar inom EU:s utsläppshandelssystem med samma procentsats med hjälp av en ”sektorsövergripande korrigeringsfaktor”. De ursprungliga värdena för den sektorsövergripande korrigeringsfaktorn sågs över 2017. För att förebygga risken för koldioxidläckage ska gratis tilldelning fortsätta efter 2020, baserat på riktmärken som härleds med hänsyn till prestandan hos de 10 % av anläggningarna som är effektivast i EU. Sektorernas exponering för koldioxidläckage har bedömts utifrån en kombinerad indikator där sektorns handelsintensitet med tredjeländer multipliceras med sektorns utsläppsintensitet. Utifrån denna bedömning antog kommissionen i februari 2019 koldioxidläckageförteckningen för nästa handelsperiod, som kommer att vara giltig under hela fas 4. För att avspegla utvecklingen inom teknik och innovation kommer riktmärkesvärdena att uppdateras två gånger under fas 4 på grundval av faktiska uppgifter. De anläggningar som ansökte om gratis tilldelning för den första tilldelningsperioden (2021–2025) var tvungna att lämna in de erfordrade uppgifterna senast den 30 maj 2019 till de behöriga myndigheterna. Kommissionen kommer att använda dessa uppgifter för att beräkna tilldelningen för respektive anläggning och uppdatera riktmärkena för perioden 2021–2025. Den delegerade akten om översyn av reglerna om gratis tilldelning för perioden 2021–2030 antogs i december 2018 , och arbetet med att uppdatera riktmärkena för perioden 2021–2025 har inletts (se tillägg 7 till bilagan). Under fas 4 kommer tilldelningarna till enskilda anläggningar att justeras i god tid för att avspegla betydande ökningar och minskningar i produktionen. För att förhindra manipulation och missbruk av systemet för justering av tilldelningar och för att undvika all oskälig administrativ börda kommer kommissionen att anta en genomförandeakt för att fastställa ytterligare bestämmelser om justeringarna (se tillägg 7 till bilagan).



3.1.2.2 NER300-programmet och innovationsfonden NER300 är ett storskaligt finansieringsprogram för innovativa koldioxidsnåla energidemonstrationsprojekt. Syftet är att demonstrera miljösäker avskiljning och geologisk lagring av koldioxid (CCS-demonstrationsprojekt) och innovativa tekniker för förnybar energi (RES-demonstrationsprojekt) inom EU. NER300 finansierades genom monetarisering av 300 miljoner utsläppsrätter från reserven för nya deltagare. Medlen fördelades till projekt som valdes ut genom två ansökningsomgångar i december 2012 och juli 2014. Innovationsfonden är en av de två koldioxidsnåla mekanismer som inrättades genom det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem för fas 4. Den kommer på konkurrensutsatt bas att ge stöd till ny marknadsutveckling och demonstration i kommersiell skala av innovativ teknik och banbrytande innovationer i sektorer som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem, däribland innovativ förnybar energi, energiintensiva industrier, avskiljning och användning av koldioxid (CCU – Carbon Capture and Utilisation) och energilagring. Den kommer att finansieras genom auktionering av minst 450 miljoner utsläppsrätter och eventuell outdelad budget från NER300-programmet. En första ansökningsomgång förbereds just nu för 2020.

Resultatet av de två ansökningsomgångarna för NER 300 blev att 38 RES-projekt och ett CCS-projekt i 20 EU-medlemsstater tilldelades totalt 2,1 miljarder euro. Av dessa är sju i drift: bioenergiprojekten BEST i Italien och Verbiostraw i Tyskland, projekten för landbaserad vindkraft Blaiken i Sverige och vindparken Handalm i Österrike, projekten för de havsbaserade vindkraftparkerna Veja Mate och Nordsee One i Tyskland samt projektet för smarta nät ”Puglia Active Network” i Italien. Enligt planen ska fem projekt från den första ansökningsomgången inledas i slutet av 2019, medan förberedelser pågår för fyra projekt från den andra ansökningsomgången, vilka ska inledas senast den 30 juni 2021. Med tanke på den ekonomiska och politiska utmaning som har funnits sedan NER300-programmet inrättades har 19 projekt inte fått tillräckligt med ytterligare ekonomiskt stöd och därmed dragits tillbaka, vilket frigör totalt 1,358 miljarder euro. Fyra andra projekt befinner sig i olika utvecklingsstadier. Det ändrade NER300-beslutet innebar att frigjorda medel från de avbrutna projekten från den första ansökningsomgången (hittills 623 miljoner euro) kunde återinvesteras i befintliga finansiella instrument – energidemonstrationsprojekten InnovFin och skuldinstrumentet för Fonden för ett sammanlänkat Europa, som båda administreras av Europeiska investeringsbanken (EIB). På så sätt kommer man att kunna maximera vinsterna med NER300-programmet och attrahera ytterligare privata investeringar i koldioxidsnål innovation. Hittills har tre projekt valts ut för att ta del av de outnyttjade medlen i NER300 inom energidemonstrationsprojekten InnovFin, med ett stöd på cirka 73 miljoner euro (se tillägg 9 till bilagan). De frigjorda medlen från avbrutna projekt från den andra ansökningsomgången (hittills 735,5 miljoner euro) kommer att läggas till de tillgängliga resurserna för innovationsfonden. Tabell 3: NER300-projekt som fick anslag i den första och andra ansökningsomgången 1:a ansökningsomgången 2:a ansökningsomgången Projekt under förberedelse 6 7 Pågående projekt 6 1 Indragna projekt 8 11 Summa 20 19 Under fas 4 kommer det totala värdet av de tillgängliga resurserna för demonstration av innovativ teknik och banbrytande innovationer inom innovationsfonden sannolikt att vara betydligt högre än de 2,1 miljarder euro som funnits tillgängliga för NER300. I februari 2019 antogs den delegerade förordningen om driften av innovationsfonden. Projekt i alla medlemsstater, även småskaliga sådana, kommer att kunna få stöd från fonden. För att öka medvetenheten om innovationsfonden under 2019 och första halvåret 2020 deltar kommissionen aktivt i uppsökande verksamhet med industrin och medlemsstaterna för att diskutera de viktigaste frågorna för varje sektor när det gäller valet av genomförda projekt. Den första ansökningsomgången inom innovationsfonden planeras till 2020, följt av regelbundna ansökningsomgångar fram till 2030. 3.1.2.3 Kompensation för indirekta koldioxidkostnader

Utöver tilldelningen av gratis utsläppsrätter för att täcka direkta koldioxidkostnader får medlemsstaterna bevilja statligt stöd för att kompensera vissa elintensiva industrier för indirekta koldioxidkostnader, det vill säga kostnader till följd av höjda elpriser på grund av att elproducenter överför kostnaderna för köp av utsläppsrätter till konsumenterna. För att säkerställa en harmoniserad tillämpning av stödet för indirekta koldioxidkostnader i medlemsstaterna och minimera snedvridningen av konkurrensen på den inre marknaden har kommissionen antagit riktlinjer för statligt stöd inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter* som är giltiga fram till utgången av 2020. I riktlinjerna fastställs bland annat stödberättigade sektorer och högsta stödbelopp som kompensation för indirekta koldioxidkostnader. Enligt det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem får medlemsstaterna fortsätta att ge kompensation för indirekta koldioxidkostnader under fas 4, och detta kompletteras med hårdare bestämmelser om insyn och rapportering. Med hänsyn till detta har kommissionen inlett en översyn av riktlinjerna för statligt stöd inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter inför nästa handelsperiod (se tillägg 7 till bilagan). Som en del av denna process kommer kommissionen att se över både förteckningen över stödberättigande sektorer och de avgörande faktorerna för högsta stödbelopp, baserat på de samråd som hölls med intressenter och medlemsstater i början av 2019. * Riktlinjer för vissa statliga stödåtgärder inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser efter 2012 (EUT C 158, 5.6.2012, s. 4). Hittills har kommissionen godkänt 13 stödordningar för kompensation för indirekta koldioxidkostnader i 12 medlemsstater. Ersättning betalades ut för första gången under 2018 genom ordningen för Vallonien respektive Luxemburg. Den spanska regeringen anmälde en översyn av sin ordning till kommissionen i syfte att öka budgeten. Under 2019 anmälde Polen ett åtgärdsförslag till kommissionen och fick godkännande av statligt stöd till en ordning som kommer att betala ut stöd 2020 för indirekta kostnader som ådragits under 2019. Enligt direktivet om EU:s utsläppshandelssystem ska de medlemsstater som har infört ett stödsystem för indirekta kostnader på lätt tillgängligt sätt offentliggöra den totala kompensationens storlek uppdelad på de sektorer och delsektorer som fått stöd, inom tre månader från utgången av varje år. En sammanfattning av de uppgifter som medlemsstaterna offentliggör om kompensation som utbetalades under 2018 återfinns i tabell 4. Tabell 4: Kompensation för indirekta koldioxidkostnader som utbetalades av medlemsstaterna under 2018 Medlemsstat Stödordningens varaktighet Kompensation som utbetalades 2018 för indirekta kostnader under 2017 (miljoner euro) Antal stödmottagare (anläggningar) Auktionsintäkter 2017 (exklusive utsläppsrätter för luftfart, i miljoner euro) Andel av auktionsintäkterna som har använts till kompensation för indirekta kostnader Storbritannien 2013–2020 22,36 60 1607 3,7 % DE 2013–2020 202 891 1141,7 17,6 % BE (FL) 2013–2020 31,7 106 143,5 27,3 % BE (VL) 2017–2020 7,5 30 NL 2013–2020 36,9 96 189 19,5 % EL 2013–2020 16,8 50 196,6 8,5 % LT 2014–2020 0,24 1 31,4 0,8 % SK 2014–2020 10 7 87 11,4 % FR 2015–2020 98,7 296 309,8 31,8 % FI 2016–2020 26,7 58 94,6 28,2 % ES 2013–2015 6 151 488,8 12,2 % LU 2018–2020 3,4 2 6,8 50 % Den totala kompensation för indirekta kostnader som de elva medlemsstaterna betalade ut 2018 uppgick till cirka 462 miljoner euro, vilket motsvarar nästan 11 % av auktionsintäkterna i dessa medlemsstater. De medlemsstater som har infört stödordningar för kompensation utgör tillsammans ungefär 70 % av EU:s BNP. De största mottagarna av kompensationen var den kemiska sektorn, sektorn för icke-järnmetaller samt järn- och stålsektorn. En av bestämmelserna om insyn i det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem innebär att medlemsstater som har använt mer än 25 % av sina auktionsintäkter till att betala ut kompensation för indirekta kostnader under ett visst år måste offentliggöra en rapport om skälen till att detta tröskelvärde överskreds. Baserat på auktionsintäkterna för kalenderåret 2017 överskred fyra länder tröskelvärdet på 25 % 2018. 3.1.2.4 Auktionering av utsläppsrätter Under fas 3 är auktionering standardmetoden för tilldelning av utsläppsrätter. De primära auktionerna styrs av auktioneringsförordningen*, som innehåller uppgifter om tidsschema, administration och andra aspekter av auktionsförfarandet i syfte att se till att det sker på ett transparent, tydligt, harmoniserat och icke-diskriminerande sätt. * Kommissionens förordning (EU) nr 1031/2010 av den 12 november 2010 om tidsschema, administration och andra aspekter av auktionering av utsläppsrätter för växthusgaser i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen (EUT L 302, 18.11.2010, s. 1). År 2018 ändrades auktioneringsförordningen för att på nytt utse European Energy Exchange (”EEX”) som fristående auktionsplattform för Tyskland och möjliggöra monetarisering av en första omgång med 50 miljoner utsläppsrätter från reserven för marknadsstabilitet för att finansiera innovationsfonden 2020. I augusti 2019 antog kommissionen en ytterligare ändring av auktioneringsförordningen för att fastställa ramen för auktionering av utsläppsrätter och projekthanteringen inom innovationsfonden och moderniseringsfonden under fas 4. Ändringen avspeglar även klassificeringen av utsläppsrätter i EU:s utsläppshandelssystem som finansiella instrument enligt direktiv 2014/65/EU om marknader för finansiella instrument (Mifid II). I överensstämmelse med de skyddsåtgärder som vidtagits för att skydda miljönyttan av EU:s utsläppshandelssystem (se kapitel 2.2) godtogs överlämnandet av de utsläppsrätter som Storbritannien utfärdade för 2018, men inga utsläppsrätter har auktionerats 2019 för Storbritanniens räkning. Auktionerna 2018 genomfördes via följande auktionsplattformar:

·EEX, den gemensamma auktionsplattformen för de 25 medlemsstater som deltar i ett gemensamt upphandlingsförfarande samt Polen, som har valt att lämna det gemensamma upphandlingsförfarandet men ännu inte har förordnat någon fristående auktionsplattform. Sedan den 5 september 2016 har EEX genomfört auktioner i egenskap av den andra gemensamma auktionsplattformen, förordnad den 13 juli 2016. ·EEX som fristående auktionsplattform för Tyskland. ·ICE som fristående auktionsplattform för Storbritannien. Island, Liechtenstein och Norge började auktionera utsläppsrätter i juni 2019 efter att EES‑avtalet hade ändrats så att de kunde delta i det gemensamma upphandlingsavtalet för den gemensamma auktionsplattformen. Enligt överenskommelse med de tre länderna har auktionsvolymerna för 2013–2018 fördelats över åren 2019 och 2020 för att säkerställa en stabil och förutsägbar tillgång på utsläppsrätter på marknaden och undvika skadliga effekter för koldioxidmarknaden på grund av denna ytterligare tillgång. De reviderade auktionskalendrarna för 2019 och 2020 innefattar därmed en del av de tidigare volymer som inte tagits med i auktionerna. Under 2018 auktionerade EEX, för sina 27 medlemsstaters räkning, 89 % av den totala auktionerade mängden, medan ICE auktionerade 11 % av den totala mängden för Storbritanniens räkning. Fram till den 30 juni 2019 hade mer än 1 480 auktioner anordnats. I tabell 5 nedan ges en översikt över de volymer utsläppsrätter som auktionerades av EEX och ICE fram till den 30 juni 2019, inklusive de tidiga auktionerna för allmänna utsläppsrätter. Tabell 5: Total mängd utsläppsrätter för fas 3 som har auktionerats under 2012–2019 År

Allmänna utsläppsrätter Utsläppsrätter för luftfart 2012 89 701 500 2 500 000 2013 808 146 500 0 2014 528 399 500 9 278 000 2015 632 725 500 16 390 500 2016 715 289 500 5 997 500 2017 951 195 500 4 730 500 2018 915 750 000 5 601 500 2019 (till den 30 juni 2019) 292 975 500 2 032 500 Källa: EEX Siffrorna för 2019 avspeglar effekten av att reserven för marknadsstabilitet trädde i kraft i januari 2019, vilken bidrog till en betydligt mindre auktionstillgång under 2019 (se kapitel 3.3). Auktionerna genomfördes i allmänhet friktionsfritt, och auktionspriserna låg generellt nära sekundärmarknadspriserna. Mellan januari 2018 och juni 2019 ställdes fem auktioner in, antingen på grund av att reservpriset inte uppnåddes eller för att den totala volymen anbud var mindre än den auktionerade volymen. Med dessa fem har därmed totalt 12 av de mer än 1 480 auktioner som har genomförts enligt auktioneringsförordningen sedan i slutet av 2012 ställts in. En översikt över auktionspriserna från 2013 till den 30 juni 2019 ges i figur 1: Figur 1: Auktionspris för allmänna utsläppsrätter från 2013 till den 30 juni 2019 Källa: EEX ___ Auktionspris Antalet deltagare i auktionerna för allmänna utsläppsrätter från 2013 till den 30 juni 2019 anges i tillägg 2. På auktionsplattformarna offentliggörs de utförliga resultaten av varje auktion på särskilda webbplatser inom lämplig tid. Mer information om resultatet av auktionerna, bland annat om deltagande, täckningsgrader och priser, finns i medlemsstaternas rapporter som offentliggörs på kommissionens webbplats. Medlemsstaternas totala intäkter från auktionerna mellan 2012 och den 30 juni 2019 översteg 42 miljarder euro (se tabell 2.1 i tillägg 2). De totala intäkterna var på 14 miljarder euro enbart under 2018. Enligt direktivet om EU:s utsläppshandelssystem bör medlemsstaterna använda minst 50 % av intäkterna från auktioneringen, inklusive alla intäkter från utsläppsrätter som fördelas för solidaritet och tillväxt, för klimat- och energirelaterade ändamål. Enligt de uppgifter som medlemsstaterna lämnat till kommissionen använde eller avsåg medlemsstaterna att använda omkring 70 % av dessa intäkter för angivna klimat- och energirelaterade ändamål 2018. Under perioden 2013–2018 användes omkring 80 % av auktionsintäkterna för sådana ändamål. 3.1.2.5 Undantag från fullständig auktionering för el- och värmeproduktion

* Bulgarien, Cypern, Estland, Lettland, Litauen, Malta, Polen, Rumänien, Tjeckien och Ungern har rätt att tillämpa undantaget. Malta och Lettland har beslutat att inte utnyttja undantaget under fas 3. ** Riktlinjer för vissa statliga stödåtgärder inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser efter 2012 (EUT C 158, 5.6.2012, s. 4). Det sammanlagda värdet av det rapporterade investeringsstödet under åren 2009–2018 är cirka 12,4 miljarder euro. Ungefär 82 % av detta belopp användes för att uppgradera och utrusta infrastruktur, medan resten av investeringarna gällde ren teknik eller diversifiering av utbudet. Antalet utsläppsrätter som tilldelades gratis till elproducenter för 2018 anges i tabell 1.1 i tillägg 1 till bilagan, medan det maximala antalet utsläppsrätter per år framgår av tabell 1.2 i tillägg 1. Icke tilldelade utsläppsrätter får auktioneras eller, enligt bestämmelserna i det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem, tilldelas under perioden 2021–2030 till investeringar som har valts ut enligt artikel 10c genom konkurrensutsatta anbudsförfaranden. Det antal utsläppsrätter som tilldelades under perioden 2013–2018 framgår av figur 2. Figur 2: Utsläppsrätter som har tilldelats gratis enligt artikel 10c Källa: GD Klimatpolitik I december 2018 informerade Polen kommissionen om sin avsikt att auktionera 55,8 miljoner av dess icke tilldelade utsläppsrätter 2019 inom ramen för undantaget enligt artikel 10c. I maj 2019 underrättades kommissionen dessutom om Polens avsikt att lägga till 49,52 miljoner icke tilldelade utsläppsrätter enligt artikel 10c till den mängd utsläppsrätter som Polen kommer att auktionera 2020. Figur 3 visar i vilken utsträckning utsläppsrätter enligt artikel 10c har tilldelats, lagts till auktionerna eller fortfarande är outnyttjade (som i dagsläget vare sig tilldelats eller tillagts till auktionerna).

Figur 3: Fördelning av utsläppsrätter (tilldelade, auktionerade och återstående outnyttjade) Källa: GD Klimatpolitik Tilldelade utsläppsrätter Auktionerade utsläppsrätter Återstående outnyttjade utsläppsrätter Tabell 6 visar det antal utsläppsrätter enligt artikel 10c som auktionerades under perioden 2013–2018, samt antalet återstående outnyttjade utsläppsrätter. Tabell 6: Hanteringen av outnyttjade utsläppsrätter enligt artikel 10c 2013–2018 Medlemsstat Antal utsläppsrätter enligt artikel 10c som har auktionerats (miljoner) Antal återstående outnyttjade utsläppsrätter (miljoner) BG 9,5 0,8 CY 0,0 0,0 CZ 0,3 0,1 EE 2,1 0,0 LT 1,1 0,1 PL 55,8 68,9 RO 15,4 2,8 HU 0 0,9 Summa 84,2 73,5 Källa: GD Klimatpolitik Antalet icke tilldelade utsläppsrätter som medlemsstaterna har auktionerat (eller planerar att auktionera) inom ramen för undantaget enligt artikel 10c för respektive år under fas 3 anges i tabell 1.3 i tillägg 1 till bilagan. 3.1.3 Internationella reduktionsenheter Deltagarna i EU:s utsläppshandelssystem kan fortfarande använda internationella reduktionsenheter från Kyotoprotokollets mekanism för ren utveckling och mekanismen för gemensamt genomförande för att uppfylla en del av sina skyldigheter enligt EU:s utsläppshandelssystem fram till 2020, med förbehåll för kvalitativa och kvantitativa begränsningar. Dessa reduktionsenheter är finansiella instrument som motsvarar ett ton mindre koldioxid i atmosfären till följd av ett projekt för minskade utsläpp. Under fas 3 överlämnas reduktionsenheterna inte längre direkt utan går att byta mot utsläppsrätter när som helst under kalenderåret. Enligt bestämmelserna i det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem ska internationella reduktionsenheter inte längre användas för efterlevnaden av EU:s utsläppshandelssystem under nästa handelsperiod. * Projekt inom ramen för båda mekanismerna, för ren utveckling respektive gemensamt genomförande, genererar reduktionsenheter enligt Kyotoprotokollet: certifierade utsläppsminskningar (CER) respektive utsläppsminskningsenheter (ERU). Den exakta mängden internationella reduktionsenheter för faserna 2 och 3 (2008–2020) kommer delvis att bero på mängden framtida verifierade utsläpp, men marknadsanalytiker bedömer att det kommer att röra sig om ungefär 1,6 miljarder reduktionsenheter. Per slutet av 2019 har sammanlagt omkring 1,51 miljarder internationella reduktionsenheter använts eller utbytts, vilket motsvarar över 90 % av det uppskattade maximalt tillåtna antalet. En komplett översikt över utbytet av internationella reduktionsenheter finns i tillägg 3 till bilagan.

3.2. Efterfrågan: utsläppsrätter som har tagits ur omlopp Utsläppen från anläggningar som deltog i EU:s utsläppshandelssystem 2018 uppskattas ha minskat med 4,1 % jämfört med 2017 enligt uppgifterna i unionsregistret. Såsom framgår av tabell 7 drevs utsläppsminskningen framför allt av el- och värmeproduktionen, medan utsläppen från industrin endast minskade marginellt. År 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 Verifierade totala utsläpp 1904 1867 1908 1814 1803 1750 1755 1682 Förändring jämfört med år x−1 –1,8 % –2 % 2,2 % –4,9 % –0,6 % –2,9 % 0,2 % –4,1 % Kontrollerade utsläpp från el- och värmeproduktion 1190 1184 1125 1037 1032 992 985 913 Förändring jämfört med år x−1 –0,5 % –5,0 % –7,8 % –0,5 % –3,8 % –0,7 % –7,3 % Verifierade utsläpp från industrianläggningar 715 683 783 777 771 758 769 769 Förändring jämfört med år x−1 –4,5 % 14,7 % –0,9 % –0,7 % –1,7 % 1,4 % –0,1 %

Real BNP-tillväxt EU-28 1,8 % –0,4 % 0,3 % 1,8 % 2,3 % 2,0 % 2,5 % 2,0 % Källa: EUTL, BNP-uppgifter som rapporterats på http://epp.eurostat.ec.europa.eu/tgm/table.do?tab=table&init=1&plugin=1&language=en&pcode=tec00115 (hämtade i juli 2019). Verifierade utsläpp från luftfarten rapporteras separat i kapitel 4.

Kontrollerade utsläpp inom utsläppshandelssystemet från anläggningar uppdelade efter typen av växthusgasutsläpp (koldioxid, dikväveoxid och perfluorkarboner) anges i tabell 5.1 i tillägg 5 till bilagan. Antalet utsläppsrätter som annullerades på frivillig basis 2018 uppgår till 36 559. Totalt registrerades 345 893 frivilligt annullerade utsläppsrätter fram till utgången av juni 2019. 3.3. Balansera tillgång och efterfrågan Det rådde en stor strukturell obalans mellan tillgång och efterfrågan i EU:s utsläppshandelssystem när fas 3 inleddes 2013, på motsvarande 2,1 miljarder utsläppsrätter. Överskottet har minskat under den nuvarande handelsperioden. Det var stabilt under 2014 och minskade kraftigt till 1,78 miljarder utsläppsrätter 2015, 1,69 miljarder utsläppsrätter 2016 och 1,65 miljarder utsläppsrätter 2017. Överskottet stannade kvar på 1,65 miljarder utsläppsrätter under 2018. I figur 4 visas utvecklingen av överskottet på den europeiska koldioxidmarknaden fram till slutet av 2018. Figur 4: Utveckling av överskottet på den europeiska koldioxidmarknaden 2013–2018 Källa: GD Klimatpolitik För att komma åt den strukturella obalansen mellan tillgång och efterfrågan på utsläppsrätter inrättades en reserv för marknadsstabilitet 2015 för att göra auktionstillgången på utsläppsrätter mer flexibel. Vid översynen av EU:s utsläppshandelssystem gjordes viktiga funktionsmässiga förändringar i reserven för marknadsstabilitet, såsom framgår av textrutan nedan. Reserven för marknadsstabilitet togs i drift i början av 2019. Ett nyckelbegrepp för reserven för marknadsstabilitet är det totala antalet utsläppsrätter i omlopp. Utsläppsrätter ska läggas till reserven om det totala antalet utsläppsrätter i omlopp ligger över ett visst tak (833 miljoner utsläppsrätter) och ska tas ut från reserven om antalet är lägre än ett visst förutbestämt tröskelvärde (mindre än 400 miljoner utsläppsrätter)*. På så sätt ska reserven för marknadsstabilitet ta upp eller frisläppa utsläppsrätter om det totala antalet utsläppsrätter i omlopp ligger utanför ett fastställt intervall. Senarelagda utsläppsrätter från perioden 2014–2016** och så kallade icke tilldelade*** utsläppsrätter kommer också att tas med i reserven. Det totala antal utsläppsrätter i omlopp som är relevant för att fastställa in- och utflödet i reserven för marknadsstabilitet beräknas med följande formel: Totalt antal utsläppsrätter i omlopp = tillgång − (efterfrågan + utsläppsrätter i reserven för marknadsstabilitet) De tillgångs- och efterfrågekomponenter som används i formeln beskrivs närmare i tabell 4.1 i tillägg 4 till bilagan. Det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem innebär två väsentliga funktionsmässiga förändringar i reserven för marknadsstabilitet. För det första har den andel av det totala antalet utsläppsrätter i omlopp som ska placeras i reserven från 2019 till 2023 fördubblats från 12 till 24 %. Det betyder att överskottet kommer att minskas betydligt snabbare. För det andra kommer utsläppsrätter i reserven för marknadsstabilitet som överskrider föregående års auktionsvolym att bli ogiltiga från och med 2023. * Eller när åtgärder vidtas i enlighet med artikel 29a i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem. ** Europaparlamentets och rådets beslut nr 1359/2013/EU av den 17 december 2013 om ändring av direktiv 2003/87/EG vad gäller att förtydliga bestämmelserna om tidsschemat för auktioner av utsläppsrätter för växthusgaser (EUTL 343, 19.12.2013, s. 1). *** Icke tilldelade utsläppsrätter är utsläppsrätter som inte har tilldelats enligt artikel 10a.7 i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem, det vill säga utsläppsrätter som ligger kvar i reserven för nya deltagare och som är en följd av tillämpningen av artikel 10a.19 och 10a.20, det vill säga utsläppsrätter som har avsatts för gratis tilldelning till anläggningar men som inte har tilldelats på grund av att driften har lagts ned helt eller delvis eller att kapaciteten har minskat avsevärt. Faktiska ”icke tilldelade” utsläppsrätter som beror på tillämpning av den relevanta koldioxidläckagefaktorn för sektorer som inte ingår i koldioxidläckageförteckningen under nuvarande period, samt alla utsläppsrätter som inte har tilldelats enligt artikel 10c i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem, kommer inte att läggas till i reserven för marknadsstabilitet enligt artikel 1.3 i beslut (EU) 2015/1814. Sådana utsläppsrätter omfattas därför inte (se s. 225 i konsekvensbedömningen (SWD(2015) 135 final)) som åtföljer förslaget om revidering av utsläppshandelssystemet under fas 4. I rapporten om koldioxidmarknaden går det att konsolidera de siffror för tillgång och efterfrågan som offentliggörs enligt tidsplanen för de rapporter som ska publiceras i enlighet med direktivet om EU:s utsläppshandelssystem och dess tillämpningsföreskrifter. Tillgång och efterfrågan under 2018 framgår av figur 5. Relevanta uppgifter har också publicerats i det tredje meddelandet om det totala antalet utsläppsrätter i omlopp med avseende på reserven för marknadsstabilitet . Figur 5: Kumulativ tillgång och efterfrågan fram till utgången av 2018 Tillgång (kumulativ, i miljoner) Efterfrågan (kumulativ, i miljoner)

Källa: GD Klimatpolitik Auktionering Gratis tilldelning Gratis tilldelning (NER) Gratis tilldelning (10c) Internationella reduktionsenheter som har utbytts NER300-monetarisering av EIB Tidiga insatser Överföring Verifierade utsläpp Annulleringar Som förberedelse inför att reserven för marknadsstabilitet tas i drift 2019 har kommissionen regelbundet från mitten av maj 2017 offentliggjort det totala antalet utsläppsrätter i omlopp för det föregående året. Det totala antalet utsläppsrätter i omlopp offentliggjordes för tredje gången i maj 2019 och uppgick till 1 654 909 824 utsläppsrätter. Offentliggörandet 2019 innebär att utsläppsrätter kan fortsätta placeras i reserven för marknadsstabilitet, vilket medför mindre auktionsvolymer för 2019 och 2020. Jämfört med det totala antalet utsläppsrätter i omlopp 2017 och 2018 samt på grundval av den reviderade lagstiftningen minskade auktionsvolymerna med nästan 40 % eller 397 miljoner utsläppsrätter 2019. Auktionsvolymerna 2020 kommer också att minska på motsvarande sätt. Följaktligen kommer cirka 30 % färre utsläppsrätter att auktioneras under 2019 jämfört med 2018. I tillägg 8 ges information om medlemsstaternas bidrag till reserven för marknadsstabilitet under hela 2019 och från januari till augusti 2020. 4. LUFTFART Luftfartssektorn har ingått i EU:s utsläppshandelssystem sedan 2012. Den ursprungliga lagstiftningen omfattade alla flygningar in i och ut ur Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES). EU begränsade emellertid skyldigheterna till flygningar inom EES under perioden 2012–2016, i syfte att stödja Internationella civila luftfartsorganisationens (Icao) utveckling av en global åtgärd för att minska utsläppen från luftfarten. I oktober 2016 antog Icaos församling en resolution om systemet för kompensation för och minskning av koldioxidutsläpp inom internationell luftfart (Corsia). Corsia är tänkt att vara ett system för kompensation för koldioxidutsläpp med målet att stabilisera utsläppen från den internationella luftfarten på 2020 års nivåer. Mot bakgrund av detta ändrades direktivet om EU:s utsläppshandelssystem 2017 för att förlänga den EES-interna räckvidden för luftfarten fram till den 31 december 2023. Därefter skulle räckvidden återgå till sin ursprungliga heltäckande omfattning förutsatt att det inte görs en omprövning. Enligt det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem ska kommissionen rapportera till Europaparlamentet och rådet om metoder för att genomföra Corsia i EU-lagstiftningen genom en översyn av direktivet. Det föreskrivs också att den linjära minskningsfaktorn ska tillämpas på luftfarten från och med 2021. Under 2018 utfärdades utsläppsrätter i linje med den EES-interna räckvidden. Tilldelningen av gratis utsläppsrätter uppgick då till strax över 32,3 miljoner utsläppsrätter. Detta omfattar både gratis tilldelning (lite drygt 31,2 miljoner utsläppsrätter) för etablerade operatörer och nästan 1,1 miljoner utsläppsrätter som tilldelas från den särskilda reserven för snabbväxande operatörer och nya aktörer. Tilldelningarna från denna reserv dubbleras under perioden 2017–2020 eftersom de gäller hela perioden 2013–2020. Omkring 5,6 miljoner utsläppsrätter auktionerades under 2018. De verifierade utsläppen från luftfarten fortsatte att öka och uppgick till 67 miljoner ton koldioxid 2018, vilket är en ökning med 4 % jämfört med 2017. I tabell 8 visas en sammanfattning av verifierade utsläpp, gratis tilldelningar och auktioneringsvolymer för luftfartssektorn sedan starten av fas 3. Tabell 8: Verifierade utsläpp och tilldelningar till luftfartssektorn

År 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019

Verifierade utsläpp (miljoner ton koldioxidekvivalenter) 53,5 54,8 57,1 61,5 64,4 67,0

Förändring av verifierade utsläpp jämfört med år x−1 2,5 % +4,1 % +7,6 % +4,7 % +4 %

Gratis tilldelning (EU-28 + EES-/Eftastaterna) 32,4 32,4 32,1 32,0 33,1 31,2 31,2 Gratis tilldelning från den särskilda reserven för snabbväxande operatörer och nya aktörer 0 0 0 0 1,1 1,1 1,1 Volymer auktionerade utsläppsrätter 0 9,3 16,4 5,9 4,7 5,6 2,0 Källor: EUTL, GD Klimatpolitik och EEX. Under 2013 antogs beslutet att begränsa skyldigheterna när det gäller klimatförändringar till enbart flygningar inom EES. Luftfartssektorns efterlevnad sköts upp för 2012 och 2013. De senarelagda volymerna utsläppsrätter för 2012 auktionerades alltså 2014, medan efterlevnaden avseende luftfartens utsläpp 2013 och 2014 genomfördes under januari–april 2015. I juni 2018 antog Icao de Corsiabaserade standardbestämmelserna och rekommendationerna. I dessa samt i genomförandevillkoren fastställs Corsias funktion. Viktiga genomförandevillkor, till exempel berättigade enheter och ramen för alternativa bränslen, har dock inte antagits än. EU och dess medlemsstater har erkänt och gett stöd till Icaos formella antagande av standardbestämmelserna och rekommendationerna och har följt Icaos förfaranden för att anmäla befintliga skillnader mellan relevant EU-lagstiftning och Corsia. Från och med den 1 januari 2019 måste luftfartygsoperatörer övervaka och kontrollera sina utsläpp även för Corsia. Ramen för övervakning, rapportering och verifiering inom EU:s utsläppshandelssystem har reviderats så att det införs en rättsligt bindande skyldighet i detta avseende (se kapitel 6.1). Med hjälp av en sådan integrerad strategi i de båda instrumenten minimeras den administrativa bördan. 5. MARKNADSÖVERSIKT

Enligt det reviderade direktivet om marknader för finansiella instrument* (Mifid II) klassificeras utsläppsrätter som finansiella instrument från och med den 3 januari 2018. Detta innebär att de regler som är tillämpliga på traditionella finansiella marknader (de som omfattar handel med koldioxidderivat på ledande plattformar eller over-the-counter (OTC) också ska tillämpas på spotsegmentet av den sekundära koldioxidmarknaden (transaktioner i utsläppsrätter för omedelbar leverans på den sekundära marknaden). Detta segment får därmed samma ställning som derivatmarknaden när det gäller transparens, investerarskydd och integritet. Tillsynen på den primära marknaden omfattas fortfarande av auktioneringsförordningen, utom frågor som handlar om marknadsmissbruk. Dessutom är andra delar av lagstiftningen om finansiella marknader tillämpliga genom hänvisningar till Mifid II-definitioner av finansiella instrument. Detta gäller särskilt förordningen om marknadsmissbruk**, som omfattar transaktioner och beteenden som berör utsläppsrätter både på primära och på sekundära marknader. På samma sätt kommer en hänvisning till Mifid II i direktivet om bekämpning av penningtvätt*** att göra det obligatoriskt för koldioxidhandlare med tillstånd enligt Mifid att göra kundkontroller på den sekundära spotmarknaden för utsläppsrätter. **** * Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU. ** Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 av den 16 april 2014 om marknadsmissbruk (marknadsmissbruksförordning) och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/6/EG och kommissionens direktiv 2003/124/EG, 2003/125/EG och 2004/72/EG. *** Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/849 av den 20 maj 2015 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för penningtvätt eller finansiering av terrorism, om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 648/2012 och om upphävande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/60/EG och kommissionens direktiv 2006/70/EG. **** Kundkontroller är redan obligatoriska på den primära marknaden och på den sekundära marknaden för utsläppsrättsderivat. Efter reformen av EU:s utsläppshandelssystem för fas 4 har ett antal marknadsdeltagare, till exempel större finansaktörer och mäklare, anslutit sig till marknaden på nytt. Antalet deltagare med rätt att ge anbud i auktioner på den gemensamma auktionsplattformen ökade från 73 (i januari 2018) till 79 (i december 2018). Den övervägande majoriteten deltagare var verksamhetsutövare (73 %) medan resten utgjordes av värdepappersföretag och kreditinstitut (19 %) samt personer som inte omfattas av Mifidkraven (8 %). Detta kan jämföras med slutet av 2012, när auktionerna började, då det fanns 42 deltagare som var behöriga att lämna anbud i auktionerna, varav 67 % var verksamhetsutövare, 26 % värdepappersföretag och kreditinstitut samt 7 % icke-finansiella mellanhänder. Enligt de befintliga bestämmelserna om marknadsmissbruk ansvarar de nationella behöriga myndigheterna för att övervaka marknaden, med avseende på såväl auktioner som sekundärmarknaden. På europeisk nivå samordnas deras verksamhet av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma), liksom är fallet med andra finansiella instrument. De nationella behöriga myndigheterna har befogenhet att påföra korrigerande åtgärder eller sanktioner om de beslutar att ett visst beteende utgör marknadsmissbruk. För att de ska kunna utöva sin marknadstillsyn fastställs en rad rapporterings- och öppenhetsmekanismer i finansmarknadslagstiftningen vilka är tillämpliga på handelsplatser och värdepappersföretag. Rapporteringskraven innebär bland annat att handelsplatser och värdepappersföretag måste lämna utförliga uppgifter till de behöriga myndigheterna om transaktioner med utsläppsrätter eller derivat av sådana som genomförs på handelsplatserna och over-the-counter (OTC). Rapporteringskraven innefattar även en skyldighet för handelsplatser och värdepappersföretag att förse de behöriga myndigheterna med positionsuppgifter beträffande utsläppsrätterna. Öppenhetskraven innebär bland annat att handelsplatser och värdepappersföretag ska offentliggöra handelsuppgifter och positionsuppgifter aggregerade per vecka . 5.1. Utsläppsrätternas rättsliga egenskaper och skattebehandling Utsläppsrätters rättsliga egenskaper och deras skattebehandling varierar mellan länderna, eftersom dessa båda aspekter inte fastställs i direktivet om EU:s utsläppshandelssystem. Länderna är skyldiga att årligen rapportera om de nationella system som rör utsläppsrätternas rättsliga egenskaper och deras skattebehandling i sina artikel 21‑rapporter. Trots den bristande harmoniseringen i detta avseende skapar den nuvarande rättsliga ramen den rättsliga grund som krävs för en mogen, transparent och likvid koldioxidmarknad samtidigt som den säkerställer marknadens stabilitet och integritet. Till följd av en rekommendation från Europeiska revisionsrätten inledde kommissionen i juli 2019 en studie av utsläppsrätternas rättsliga status. I studien, som utfördes av en oberoende konsult, identifierades inga praktiska problem kopplade till avsaknaden av en definition av utsläppsrätternas rättsliga status. I studien konstaterades det att en harmoniserad definition inte skulle leda till större rättssäkerhet eller nödvändigtvis påverka koldioxidmarknadens likviditet. Inga lagstiftningsinitiativ rekommenderades i studien, men det angavs att verksamhetsutövare bör få tillgång till information, rådgivning, utbildning och kapacitetsbyggande eftersom utsläppsrätterna klassificeras som finansiella instrument enligt Mifid II . När det gäller skattebehandlingen av utsläppsrätterna rapporterar tre länder att moms tas ut på utfärdande av utsläppsrätter. För transaktioner med utsläppsrätter på den sekundära marknaden tas moms däremot ut i 27 deltagande länder. En majoritet av länderna anger att de tillämpar förfarandet för omvänd betalningsskyldighet på inhemska transaktioner som berör utsläppsrätter. Undantaget med omvänd betalningsskyldighet innebär att ansvaret för att betala momsen flyttas från säljaren till köparen av en vara eller en tjänst och är ett effektivt skydd mot momsbedrägerier. I november 2018 beslutades det att medlemsstaterna kunde tillämpa undantaget ända fram till den 30 juni 2022. Medlemsstaterna uppmuntras att fortsätta att tillämpa förfarandet för omvänd betalningsskyldighet för att ge ett fortsatt tillräckligt skydd för koldioxidmarknaden. 6. ÖVERVAKNING, RAPPORTERING OCH VERIFIERING AV UTSLÄPP Kraven på övervakning, rapportering och verifiering i EU:s utsläppshandelssystem harmoniseras i förordningen om övervakning och rapportering* och förordningen om ackreditering och verifiering**. Övervakningssystemet i EU:s utsläppshandelssystem är utformat som ett antal ”byggklossar” som ger verksamhetsutövarna stor flexibilitet för att skapa kostnadseffektivitet och samtidigt uppnå hög tillförlitlighet i uppgifterna om de utsläpp som övervakas. Därför tillåts flera övervakningsmetoder (”beräkningsbaserade” eller ”mätningsbaserade” och i undantagsfall ”alternativa metoder”). Metoderna får kombineras för enskilda delar av en anläggning. När det gäller luftfartygsoperatörer är endast beräkningsbaserade metoder genomförbara, där bränsleförbrukningen är den centrala parameter som ska fastställas för de flygningar som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem. Kravet på att anläggningar och luftfartygsoperatörer ska ha en övervakningsplan som är godkänd av den behöriga myndigheten på grundval av förordningen om övervakning och rapportering förhindrar att övervakningsmetoderna väljs godtyckligt och varierar över tid. Genom förordningen om ackreditering och verifiering för fas 3 och därefter har det införts en EU-omfattande harmoniserad metod för ackrediteringen av kontrollörer. Kontrollörer som är en juridisk person måste ackrediteras av ett nationellt ackrediteringsorgan för att kunna utföra kontroller i enlighet med förordningen. Detta enhetliga ackrediteringssystem innebär att kontrollörer genom ömsesidigt erkännande kan arbeta i alla deltagande länder och på så sätt dra full nytta av den inre marknaden och bidra till tillräcklig kapacitet generellt. * Kommissionens förordning (EU) nr 601/2012 av den 21 juni 2012 om övervakning och rapportering av växthusgasutsläpp i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (EUT L 181, 12.7.2012, s. 30). ** Kommissionens förordning (EU) nr 600/2012 av den 21 juni 2012 om verifiering av rapporter om utsläpp av växthusgaser och tonkilometer och ackreditering av kontrollörer i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (EUT L 181, 12.7.2012, s. 1). 6.1. Allmän utveckling Erfarenheten från genomförandet av förordningen om övervakning och rapportering samt förordningen om ackreditering och verifiering har visat att reglerna behöver förbättras, förtydligas och förenklas ytterligare för att främja harmonisering, minska den administrativa bördan för operatörerna och de deltagande länderna och effektivisera systemet ytterligare. I februari 2017 inleddes ett samråd med de deltagande länderna inför en uppdatering av dessa två förordningar i syfte att förbereda för fas 4 i EU:s utsläppshandelssystem och förbättra och förenkla processerna för övervakning, rapportering, verifiering och ackreditering. Den första uppdateringen gjordes 2018. För att ha ett verifieringssystem på plats för datainsamling beträffande gratis tilldelning 2019 och ett uppdaterat system för övervakning, rapportering, verifiering och ackreditering innan datainsamlingen inleds för Corsia (se kapitel 4) började de reviderade versionerna av förordningen om övervakning och rapportering samt förordningen om ackreditering och verifiering att tillämpas den 1 januari 2019. Ytterligare arbete och samråd pågår för att slutföra processen med att revidera systemet i tillräckligt god tid innan fas 4 inleds. Efterlevnadssystemet har effektiviserats genom att förordningen om övervakning och rapportering ger länderna möjlighet att göra elektronisk rapportering obligatorisk. Under 2019 rapporterade 17 deltagande länder att de använde elektroniska mallar eller särskilda filformat för övervakningsplaner, utsläppsrapporter, verifieringsrapporter och/eller förbättringsrapporter med utgångspunkt i de minimikrav som kommissionen fastställt. 13 deltagande länder rapporterade att de använder någon form av automatiskt it-system för rapportering enligt EU:s utsläppshandelssystem. 6.2. Övervakningen i praktiken Enligt de artikel 21-rapporter som har lämnats 2019 använder de flesta anläggningar den beräkningsbaserade metoden. Endast 182 anläggningar (1,7 %) i 23 länder uppgavs använda system för kontinuerlig mätning av utsläpp. Dessa var mest frekventa i Tyskland, Frankrike och Tjeckien. Antalet länder är oförändrat jämfört med förra året, men totalt är det tre fler anläggningar som använder denna metod.

Endast 11 länder angav att alternativa metoder används av sammanlagt 38 anläggningar som omfattade omkring 2,6 miljoner ton koldioxidekvivalenter (jämfört med 3,4 miljoner ton föregående år). En anläggning i Nederländerna svarar för 31 % av de totala utsläpp som rapporterades där alternativa metoder används. Det stora flertalet anläggningar uppfyller kraven för miniminivåerna i förordningen om övervakning och rapportering. Endast 97 anläggningar i kategori C (jämfört med 106 stycken föregående år), det vill säga 13,4 %, angavs avvika i fråga om minst en parameter från kravet på att de högsta nivåerna ska tillämpas för de viktigaste bränsle-/materialmängderna. Dessa avvikelser är endast tillåtna om verksamhetsutövaren visar att den högsta nivån inte är tekniskt möjlig eller leder till orimliga kostnader. Om dessa villkor inte längre gäller måste verksamhetsutövarna förbättra sina övervakningssystem. Under 2013 angavs det att 16 % av anläggningarna i kategori C inte tillämpade de högsta nivåerna på ett eller annat sätt. Således har det skett en förbättring av tillämpningen av de högsta nivåerna för anläggningar i kategori C sedan fas 3 inleddes. På liknande sätt visar rapporterna från 22 deltagande länder att totalt 19 % av anläggningarna i kategori B avviker från standardkraven om övervakning och rapportering i något avseende jämfört med 21 % föregående år och 22 % året dessförinnan. Även detta tyder på en stadig förbättring av antalet anläggningar som uppfyller de högsta nivåkraven. 6.3. Ackrediterad verifiering Det totala antalet kontrollörer angavs inte i artikel 21-rapporterna. Det europeiska ackrediteringssamarbetet (EA) tillhandahåller dock en central länk till relevanta nationella ackrediteringsorgan och deras förteckningar över kontrollörer som har ackrediterats inom EU:s utsläppshandelssystem. Det ömsesidiga erkännandet av kontrollörer mellan de deltagande länderna fungerar väl: 24 länder angav att minst en utländsk kontrollör är verksam inom deras territorium. Kontrollörernas efterlevnad av förordningen om ackreditering och verifiering konstateras vara god. Polen rapporterade att ackrediteringen hade upphävts för en kontrollör, medan inget land rapporterade att ackrediteringen hade återkallats under 2018. Detta ska jämföras med en upphävd och tre återkallade ackrediteringar under 2017. Tyskland, Frankrike och Polen rapporterade att omfattningen för två, en respektive tre kontrollörers ackreditering hade begränsats under 2018, jämfört med för två kontrollörer från Polen 2017. Tio länder rapporterade inkomna klagomål på kontrollörerna under året (ett mer än föregående år). Det totala antalet klagomål (71) minskade dock med 14 %. Av de mottagna klagomålen uppgavs 93 % vara lösta (andelen var 95 % det föregående året). Tio länder rapporterade bristande efterlevnad hos kontrollörerna i fråga om informationsutbytet mellan de nationella ackrediteringsorganen och de behöriga myndigheterna (jämfört med tolv föregående år). 7. ÖVERSIKT ÖVER ADMINISTRATIVA ORDNINGAR De länder som deltar i EU:s utsläppshandelssystem använder olika metoder när det gäller vilka behöriga myndigheter som är ansvariga för att tillämpa systemet. I vissa länder deltar flera lokala myndigheter, medan andra har mycket mer centraliserade system. Enligt de artikel 21-rapporter som lämnades 2019 var i genomsnitt fem behöriga myndigheter delaktiga i tillämpningen av EU:s utsläppshandelssystem i varje land. När det gäller samordningen mellan myndigheterna används olika verktyg, såsom rättsliga instrument för central förvaltning av övervakningsplaner (i 14 länder), bindande instruktioner och vägledning från en central behörig myndighet till lokala myndigheter (i tio länder) och regelbundna möten med arbetsgrupper eller möten mellan myndigheter (i 15 länder). Sju länder angav att de inte använde sig av några sådana verktyg. När det gäller administrativa avgifter som länderna tar ut (för tillståndsgivning och godkända övervakningsplaner) angav 13 länder 2019 att de inte tar ut några avgifter för verksamhetsutövare (Cypern, Estland, Grekland, Irland, Lettland, Liechtenstein, Litauen, Luxemburg, Malta, Nederländerna, Slovakien, Sverige och Tyskland). Detta är ett land mindre än förra året. Luftfartygsoperatörer betalar inga avgifter i 15 länder (Belgien, Cypern, Estland, Grekland, Lettland, Liechtenstein, Litauen, Luxemburg, Malta, Nederländerna, Slovakien, Spanien, Sverige, Tjeckien och Tyskland), vilket också är oförändrat jämfört med föregående år. Avgifterna varierar kraftigt mellan länder och typer av tjänster, från 5 till 6 913,31 euro för tillstånd och godkännanden av övervakningsplaner för anläggningar och från 5 till 2 400 euro för samma slags tjänst för luftfartygsoperatörer. De deltagande ländernas administrativa organisation för utsläppshandel är i stort sett effektiv. Kommunikationen och utbytet av bästa metoder, bland annat genom regelefterlevnadsforumet för EU:s utsläppshandelssystem och den årliga efterlevnadskonferensen för EU:s utsläppshandelssystem, bör fortsätta att förbättras och uppmuntras. 8. EFTERLEVNAD OCH VERKSTÄLLANDE Enligt direktivet om EU:s utsläppshandelssystem ska det tas ut en ”avgift för överskridande utsläpp” på 100 euro (indexerat) för varje ton koldioxid som släpps ut och för vilket det inte har överlämnats en utsläppsrätt i tid. Andra sanktioner vid bristande tillämpning av EU:s utsläppshandelssystem tillämpas i enlighet med nationella bestämmelser i länderna i fråga. EU:s utsläppshandelssystem har en mycket hög grad av regelefterlevnad: varje år omfattas ungefär 99 % av utsläppen av det erforderliga antalet utsläppsrätter överlämnade i tid. Under 2018 hade mindre än 0,5 % av de anläggningar som rapporterade utsläpp underlåtit att överlämna utsläppsrätter för alla sina utsläpp när tidsfristen gick ut den 30 april 2019. Inom luftfartssektorn följdes reglerna av luftfartygsoperatörer som stod för 99,1 % av de utsläpp från luftfarten som omfattas av systemet. De operatörer som inte följde reglerna var vanligtvis små eller hade upphört med sin verksamhet 2018. De behöriga myndigheterna gör fortsatt olika efterlevnadskontroller av de årliga utsläppsrapporterna. Utifrån uppgifterna i de artikel 21-rapporter som lämnades in 2019 kontrollerade alla deltagande länder 100 % av de årliga utsläppsrapporterna för att se att de var fullständiga och internt konsekventa (utom Belgien, 31 %, Spanien, 95 %, Frankrike, 99 %, och Sverige, 1 %). Rapporterna visar också att i genomsnitt i länderna genomgick nästan 80 % av rapporterna kontroller av överensstämmelse med övervakningsplanerna (alla förutom Kroatien) och att nästan 75 % kontrollerades mot tilldelningsuppgifter (alla länder utom Finland, Ungern, Malta, Norge och Sverige). 24 länder angav att de också dubbelkontrollerar mot andra uppgifter. Behöriga myndigheter i tolv länder gjorde försiktiga uppskattningar beträffande de uppgifter som saknades för 57 anläggningar (cirka 0,5 % av det totala antalet anläggningar), liknande de som gjordes för 52 anläggningar (0,5 %) 2017 och 57 anläggningar (0,5 %) 2016. De rapporterade utsläppen från dessa anläggningar var 11,2 miljoner ton koldioxid under 2018 (jämfört med 2,8 miljoner ton 2017) och cirka 0,7 % av de totala utsläppen (jämfört med 0,2 % under 2017). De vanligaste skälen till de försiktiga uppskattningarna var att utsläppsrapporter saknades per den 31 mars eller att utsläppsrapporterna inte helt uppfyllde kraven i förordningen om övervakning och rapportering och förordningen om ackreditering och verifiering. På luftfartsområdet rapporterades försiktiga uppskattningar på grund av saknade uppgifter av sju länder, avseende 31 luftfartygsoperatörer (4,7 % av det totala antalet) och 4,7 % av utsläppen från luftfarten. De behöriga myndigheternas kontroller är också viktiga för att komplettera kontrollörernas arbete. För 2018 bekräftade alla länder att de utför ytterligare kontroller av anläggningar. De flesta länderna har liknande tillvägagångssätt när det gäller luftfartygsoperatörer (utom Cypern, Estland, Grekland, Italien och Liechtenstein). De flesta länder (alla utom Grekland, Italien, Luxemburg och Malta) rapporterade att de hade gjort kontroller på plats vid anläggningar under 2018.

För 2018 rapporterades tillämpning av avgifter för överskridande utsläpp för 36 anläggningar i tio länder (en i Belgien, två i Tjeckien, en i Frankrike, två i Irland, fem i Italien, en i Nederländerna, två i Polen, sju i Portugal, fyra i Rumänien och elva i Storbritannien). På luftfartsområdet rapporterades tillämpning av avgifter för överskridande utsläpp för 26 luftfartygsoperatörer (två i Tyskland, en i Frankrike, nio i Italien, en i Lettland, en i Nederländerna, åtta i Portugal, en i Slovenien och tre i Storbritannien). Tolv länder bekräftade att påföljder (utöver avgifter för överskridande utsläpp) tillgreps under 2018. Inga fängelsestraff har rapporterats, men 36 anläggningar och 26 luftfartygsoperatörer ålades böter eller erhöll formella underrättelser och slutliga varningsskrivelser med ett totalt ekonomiskt värde på 5,4 miljoner euro. De vanligaste rapporterade överträdelserna 2018 var underlåtenhet att följa en godkänd övervakningsplan (nio fall), avsaknad av tillstånd (åtta fall), underlåtenhet att uppfylla tillståndsvillkor (sex fall) och underlåtenhet att lämna in en verifierad årlig utsläppsrapport inom tidsfristen (fem fall). Såsom rapporterades det föregående året inleddes en femte verifieringsomgång för EU:s utsläppshandelssystem i början av 2018, i syfte att upptäcka problem med efterlevnaden av EU:s utsläppshandelssystem hos de deltagande länderna och hjälpa dem att förbättra sitt genomförande av detta. Verifieringen kommer att avslutas i slutet av 2019. 9. SLUTSATSER OCH UTSIKTER År 2018 kännetecknades av stora framsteg när det gäller antagandet av genomförandebestämmelserna för fas 4 i EU:s utsläppshandelssystem. Under året antogs bestämmelser om koldioxidläckage, gratis tilldelning, auktionering, inrättandet av innovationsfonden samt övervakning, rapportering och verifiering. Intensivt arbete pågår med att slutföra de övriga genomförandebestämmelserna, som enligt planen ska antas före starten av nästa handelsperiod i januari 2021. Året kännetecknades även av betydligt minskade utsläpp från anläggningar som omfattas av EU:s utsläppshandelssystem. Minskningen på 4,1 % jämfört med 2017 drevs framför allt av el- och värmeproduktionssektorn, medan utsläppen från industrin endast minskade något. De verifierade utsläppen från luftfarten fortsatt dock att öka 2018, och ökningen uppgick till 3,9 % jämfört med 2017. De lagstiftningsändringar som beslutats under senare år för att ta itu med överskottet av utsläppsrätter fortsätter att ge betydande resultat. Överskottsindikatorn för reserven för marknadsstabilitet offentliggjordes för tredje gången 2019, och tillsammans med 2017 års indikator ledde den till en minskning av auktionsvolymerna med nästan 40 % eller nära 397 miljoner utsläppsrätter 2019. Följaktligen kommer cirka 30 % färre utsläppsrätter att auktioneras under 2019 jämfört med 2018. Den positiva utvecklingen i dessa avseenden har ingett ökat förtroende hos marknadsaktörerna och lett till en fortsatt förstärkt prissignal för koldioxid. Det högre priset på utsläppsrätter medförde en väsentlig ökning av medlemsstaternas totala auktionsintäkter, och under 2018 var de totala intäkterna mer än dubbelt så stora som intäkterna från 2017. Under 2018 var efterlevnadsgraden av EU:s utsläppshandelssystem fortsatt mycket hög – mer än 99 % för såväl fasta anläggningar som luftfartygsoperatörer. Strukturen för EU:s utsläppshandelssystem har förblivit stabil, och den administrativa organisationen hos medlemsländerna har visat sig vara effektiv. Kommissionen kommer att fortsätta att övervaka den europeiska koldioxidmarknaden och lämna nästa rapport i slutet av 2020.

BILAGA Tillägg 1 Tabell 1.1: Antal gratis utsläppsrätter som har tilldelats för modernisering av elsektorn Antal gratis utsläppsrätter som har begärts av medlemsstaterna i enlighet med artikel 10c Medlemsstat 2013 2014 2015 2016 2017 2018 BG 11 009 416 9 779 243 8 259 680 6 593 238 3 812 436 2 471 297 CY 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 CZ 25 285 353 22 383 398 20 623 005 15 831 329 11 681 994 7 661 840 EE 5 135 166 4 401 568 3 667 975 2 934 380 2 055 614 38 939 HU 7 047 255 i.u. i.u. i.u. i.u. i.u. LT 322 449 297 113 269 475 237 230 200 379 158 922 PL 65 992 703 52 920 889 43 594 320 31 621 148 21 752 908 31 942 281 RO 15 748 011 8 591 461 9 210 797 7 189 961 6 222 255 3 778 439 Summa 133 059 430 100 568 867 87 532 554 65 990 706 46 985 124 46 987 375 Källa: GD Klimatpolitik Tabell 1.2: Maximalt antal gratis utsläppsrätter per år med undantag från full auktionering för el- och värmeproduktion Medlemsstat Högsta antal utsläppsrätter per år 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 Summa BG 13 542 000 11 607 428 9 672 857 7 738 286 5 803 714 3 869 143 1 934 571 54 167 999 CY 2 519 077 2 195 195 1 907 302 1 583 420 1 259 538 935 657 575 789 10 975 978 CZ 26 916 667 23 071 429 19 226 191 15 380 953 11 535 714 7 690 476 3 845 238 107 666 668 EE 5 288 827 4 533 280 3 777 733 3 022 187 2 266 640 1 511 093 755 547 21 155 307 HU 7 047 255 0 0 0 0 0 0 7 047 255 LT 582 373 536 615 486 698 428 460 361 903 287 027 170 552 2 853 628 PL 77 816 756 72 258 416 66 700 076 60 030 069 52 248 393 43 355 049 32 238 370 404 647 129 RO 17 852 479 15 302 125 12 751 771 10 201 417 7 651 063 5 100 708 2 550 354 71 409 917 Summa 151 565 434 129 504 488 114 522 628 98 384 792 81 126 965 62 749 153 42 070 421 679 923 881 Källa: GD Klimatpolitik Tabell 1.3: Antal outnyttjade gratis utsläppsrätter inom ramen för undantaget från fullständig auktionering för el- och värmeproduktion vilka har auktionerats eller ska auktionerats enligt planen under 2013–2020 Auktionerade outnyttjade utsläppsrätter enligt artikel 10c Medlemsstat 2015 2016 2017 2018 2019 2020 BG 5 444 169 1 461 360 920 823 604 908 1 386 372 0 CY 0 0 0 0 0 0 CZ 0 90 694 77 741 66 740 54 550 80 295 EE 0 188 682 134 897 1 767 499 761 088 50 026 LT 259 924 0 456 725 191 229 161 522 128 105 PL 1 196 0 7 491 0 55 800 000 49 520 000 RO 2 104 468 6 710 664 3 540 974 3 011 456 0 0 HU 0 0 0 0 0 0 Källa: GD Klimatpolitik Tillägg 2 Figur 2.1: Antal budgivare i auktioner för allmänna utsläppsrätter från 2013 till den 30 juni 2019

Källa: EEX . Antal budgivare



Tabell 2.1: Medlemsstaternas auktioneringsintäkter under perioden 2012–2018 Intäkter från auktionering av utsläppsrätter 2012–2018 (miljoner euro) 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 Allmänt (tidiga auktioner) Luftfart (tidiga auktioner) Allmänt Luftfart Allmänt Luftfart Allmänt Luftfart Allmänt Luftfart Allmänt Luftfart Allmänt Luftfart AT 11,05 0,00 55,75 0,00 52,17 1,18 76,24 2,36 58,81 0,65 78,74 0,69 208,20 2,16 BE 0,00 0,00 114,99 0,00 95,03 2,05 138,96 2,69 107,14 0,74 143,52 0,79 379,00 2,47 BG 22,14 0,00 52,63 0,00 36,19 0,22 120,91 0,91 85,08 0,25 130,15 0,27 367,34 0,83 CY 1,58 0,00 0,35 0,00 0,43 0,30 0,00 1,42 0,00 0,39 6,15 0,41 24,66 1,30 HR 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 0,00 86,40 0,49 20,09 0,16 26,97 0,18 70,96 0,55 CZ 0,00 0,00 0,00 0,00 55,24 0,47 110,30 1,20 117,63 0,33 199,43 0,35 583,33 1,10 DE 166,18 17,52 791,25 0,00 749,97 0,00 1093,31 16,87 845,74 4,65 1141,74 5,07 2565,34 16,31 DK 1,07 0,00 56,06 0,00 46,93 1,16 68,64 2,71 52,93 0,74 70,93 0,79 187,32 2,48 EE 0,00 0,00 18,07 0,00 7,41 0,04 21,13 0,15 23,57 0,04 39,31 0,05 139,89 0,14 EL 14,84 0,00 147,64 0,00 129,97 1,10 190,17 4,99 146,68 1,37 196,57 1,46 518,96 4,57 ES 68,53 0,00 346,11 0,00 323,53 6,56 473,20 16,32 364,97 4,48 488,78 4,77 1291,07 14,97 FI 13,28 0,00 66,97 0,00 62,68 0,81 91,64 2,13 70,63 0,58 94,64 0,62 249,84 1,96 FR 43,46 0,00 219,25 0,00 205,29 10,05 299,94 12,18 231,34 3,35 309,85 3,55 818,40 11,16 HU 3,99 0,00 34,59 0,00 56,21 0,29 82,28 0,99 63,43 0,27 84,94 0,29 224,48 0,91 IE 0,00 0,00 41,68 0,00 35,11 0,87 51,32 2,15 39,54 0,59 52,93 0,63 140,10 1,97 IT 76,50 0,00 385,98 0,00 361,25 5,24 528,00 14,41 407,23 3,96 545,44 4,21 1440,10 13,22 LT 3,29 0,00 19,98 0,00 17,28 0,06 28,13 0,29 20,76 0,08 31,43 0,09 80,11 0,25 LU 0,74 0,00 4,97 0,00 4,52 0,63 6,62 0,22 5,08 0,06 6,81 0,07 18,09 0,20 LV 2,13 0,00 10,79 0,00 10,08 0,14 14,76 0,53 11,36 0,15 15,24 0,15 40,20 0,49 MT 0,27 0,00 4,47 0,00 3,81 0,10 5,62 0,57 4,30 0,16 5,78 0,17 15,19 0,52 NE 25,61 0,00 134,24 0,00 125,63 5,47 183,57 3,68 141,59 1,01 189,63 1,07 500,84 3,37 PL 0,00 0,00 244,02 0,00 78,01 0,00 129,84 2,98 135,57 0,58 505,31 0,69 1209,98 1,59 PT 10,65 0,00 72,78 0,00 65,82 1,27 96,32 2,89 74,29 0,79 99,50 0,85 262,96 2,65 RO 39,71 0,00 122,74 0,00 97,57 0,32 193,62 1,60 193,56 0,44 260,29 0,47 717,64 1,45 SE 7,07 0,00 35,67 0,00 33,34 1,02 48,79 3,63 37,61 1,00 50,45 1,06 132,98 3,34 SI 3,51 0,00 17,74 0,00 16,59 0,05 24,28 0,14 18,70 0,04 25,05 0,04 66,19 0,12 SK 12,19 0,00 61,70 0,00 57,59 0,04 84,31 0,20 64,99 0,06 87,01 0,06 229,74 0,18 Storbritannien 75,74 0,00 409,63 0,00 387,42 14,08 567,72 18,54 418,96 5,37 604,02 5,30 1607,32 0,00 TOTALT 603,52 17,53 3550,73 0,00 3115,11 53,53 4815,97 117,26 3761,57 32,28 5490,60 34,14 14090,23 90,27 Tillägg 3 Tabell 3.1: Sammanfattning av internationella reduktionsenheter som har utbytts fram till utgången av juni 2019 Internationella reduktionsenheter som har utbytts fram till utgången av juni 2019 miljoner procent Internationella reduktionsenheter som har utbytts fram till utgången av juni 2019 miljoner procent CER 261,42 57,65 % ERU 192,07 42,35 % Kina 195,20 74,67 Ukraina 147,69 76,89 % Indien 17,27 6,61 Ryssland 32,06 16,69 % Uzbekistan 9,89 3,79 Polen 2,82 1,46 % Brasilien 5,43 2,08 Tyskland 1,65 0,85 % Chile 3,16 1,21 Frankrike 1,24 0,64 % Sydkorea 2,93 1,12 Bulgarien 0,50 0,26 % Mexiko 2,89 1,10 Övriga 6,11 3,21 % Övriga 24,65 9,43 SUMMA CER och ERU 453,49 100 % Källa: EUTL Tabell 3.2: Sammanfattning av internationella reduktionsenheter som har utbytts fram till utgången av juni 2019 per anläggningstyp Internationella reduktionsenheter som har utbytts fram till utgången av juni 2019: CER i miljoner ERU i miljoner Fasta anläggningar 256,46 191,25 Luftfartygsoperatörer 4,96 0,82 TOTALT 261,42 192,07 Källa: EUTL Tillägg 4 Del Tillgång eller efterfrågan? Offentliggörande Uppdatering och osäkerhet Totalt antal som har överförts från fas 2 Tillgång Rapport om koldioxidmarknaden Ingen uppdatering väntas eftersom fas 2 är slut. Slutlig siffra. Tidiga fas 3-auktioner Tillgång Webbplatsen för generaldirektoratet för klimatpolitik, EEX och ICE:s webbplatser Ingår inte i det totala antal som har överförts från fas 2. Slutliga siffror. Utsläppsrätter för NER300 Tillgång EIB:s webbplats 300 miljoner utsläppsrätter monetariserades 2012–2014. Slutliga siffror. Luftfartsauktioner Tillgång Webbplatsen för generaldirektoratet för klimatpolitik, EEX och ICE:s webbplatser Nej – justeringar återspeglas i volymerna för det efterföljande året. Auktionerna för 2013 och 2014 hölls under 2015. Fas 3-auktioner Tillgång Webbplatsen för generaldirektoratet för klimatpolitik, EEX och ICE:s webbplatser Nej – siffran revideras inte. Utsläppsrätter som (t.ex. på grund av förseningar i starten av auktionering för vissa medlemsstater, t.ex. för EES-Efta) som inte har tagits med i auktioner kan emellertid auktioneras efterföljande år. Gratis tilldelning (NIM) Tillgång EUTL, tabeller Dessa siffror uppdateras under året. - Medlemsstaterna kanske gör sena inlämningar för föregående år, eller den faktiska tilldelningen kan vara lägre än den mängd som ursprungligen förutsågs. EUTL ger en tillförlitlig lägesbild av faktisk tilldelning. Gratis tilldelning (NER) Tillgång EUTL, tabeller Gratis tilldelning (luftfart) Tillgång EUTL, medlemsstaternas offentliggörande av tilldelningstabeller Gratis tilldelning (artikel 10c) Tillgång EUTL, statustabell Utsläpp (fasta anläggningar) Efterfrågan EUTL, regelefterlevnadsuppgifter De uppgifter om regelefterlevnaden som offentliggjordes den 1 maj visar utsläpp och överlämnade utsläppsrätter för anläggningar som uppfyller reglerna (dvs. de anläggningar som har rapporterat för alla berörda år). Utsläpp (luftfart) Efterfrågan Kontroll av regelefterlevnad för luftfartygsoperatörer för både 2013 och 2014 genomfördes 2015. Annullerade utsläppsrätter Efterfrågan Rapport om koldioxidmarknaden Tidsschema Uppgifter Omfattning 1 januari–30 april år x Uppdatering av gratis tilldelning för el- och värmeproduktion (artikel 10c) År x−1 1 april år x Verifierade utsläpp Gratis tilldelning (artikel 10a.5 – NIM) År x−1 1 maj år x Tidsfrist för efterlevnad: verifierade utsläpp och överlämnade utsläppsrätter År x−1 Maj/oktober år x Internationella reduktionsenheter som har utbytts Sista kvartalet år x Rapport om koldioxidmarknaden År x−1 Januari/juli år x Status för reserven för nya deltagare – NER-tabell Offentliggörs inte på EU-nivå Gratis tilldelning till luftfart offentliggörs på medlemsstatsnivå

Tillägg 5 Tabell 5.1 Verifierade andra utsläpp än koldioxidutsläpp inom utsläppshandelssystemet från anläggningar uppdelade per typen av växthusgas 2013–2018 (i miljoner ton) 2013 2014 2015 2016 2017 2018 PFCs 0,40 0,74 0,58 0,64 0,47 0,60 N2O 2,47 5,49 5,32 4,62 4,96 4,11 Källa: EUTL Tillägg 6 Tabell 6.1: EU-domstolens domar som rör EU:s utsläppshandelssystems funktionssätt under perioden juli 2018 till juni 2019 Målnummer Berörd lagstiftning Parter Bakgrund till målet Datum Domstolens dom Mål C-682/17 Direktiv 2003/87/EG, beslut nr 2011/278/EU ExxonMobil Production Deutschland GmbH/Tyskland Ska en anläggning betraktas som en elproducent om det inte bedrivs någon sådan verksamhet som avses i bilaga I där, utöver elproduktionen, och har anläggningen i sådana fall rätt till gratis tilldelning? 20.6.2019 Domstolen bekräftade den ordagranna tolkningen av begreppet ”elproducent” i direktiv 2003/87/EG. Mål T-330/18 Direktiv (EU) 2018/410, förordning (EU) 2018/842 och förordning (EU) 2018/841 Carvalho m.fl./parlamentet och rådet 37 privatpersoner begärde ogiltigförklaring av direktiv (EU) 2018/410, förordning (EU) 2018/842 och förordning (EU) 2018/841 eftersom de hävdade att de planerade minskningarna av växthusgasutsläppen var otillräckliga. Europaparlamentet och rådet begärde att talan skulle ogiltigförklaras. 8.5.2019 Domstolen avvisade talan fullt ut. Mål C-561/18 Kommissionens förordning (EU) nr 601/2012 Solvay Chemicals GmbH/Tyskland – Är förordning (EU) nr 601/2012 ogiltig, och strider den mot de mål som uppställs i direktiv 2003/87/EG där det föreskrivs att koldioxid som inte överförs i den mening som avses i artikel 49.1 första stycket ska betraktas som utsläpp från den anläggning som producerat koldioxiden i fråga, oavsett om koldioxiden har släppts ut i atmosfären eller ej? – Är förordning (EU) 601/2012 ogiltig, och strider den mot de mål som uppställs i direktiv 2003/87/EG där det föreskrivs att koldioxid som överförs från en anläggning för produktion av natriumkarbonat och som överförts till en annan anläggning för produktion av utfällt kalciumkarbonat systematiskt ska inbegripas i utsläppen från den anläggningen? 6.2.2019 Domstolen fastställde att artikel 49.1 andra stycket och punkt 20 B i bilaga IV till förordning (EU) nr 601/2012 är ogiltiga i den mån som de i utsläppen från en anläggning för produktion av natriumkarbonat systematiskt inbegriper den koldioxid som överförts till en annan anläggning för produktion av utfällt kalciumkarbonat, oberoende av om denna koldioxid släppts ut i atmosfären eller ej. Tillägg 7 Tabell 7.1: Lägesrapport för genomförandet av fas 4 av EU:s utsläppshandelssystem Åtgärd Syfte Typ av rättsakt Tidsplan för antagande Koldioxidläckageförteckning för 2021–2030 Inrättar den nya koldioxidläckageförteckningen för fas 4 i EU:s utsläppshandelssystem, baserat på kriterierna för att fastställa vilka sektorer som har en avsevärd exponering för risken för koldioxidläckage Kommissionens delegerade beslut Antogs den 15 februari 2019 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 8 maj 2019 Översyn av reglerna för gratis tilldelning för 2021–2030 En översyn av kommissionens beslut 2011/278/EU om fastställande av unionstäckande övergångsbestämmelser för harmoniserad gratis tilldelning av utsläppsrätter för att anpassa det efter det nya rättsliga sammanhanget för fas 4 Kommissionens delegerade förordning Antogs den 19 december 2018 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 27 februari 2019 Justering av gratis tilldelning till följd av förändringar i produktionen Utformning av lösningarna för att justera nivån på tilldelningen av gratis utsläppsrätter för anläggningar på grundval av höjningar eller sänkningar i driftsnivån på mer än 15 % i genomsnitt under en tvåårsperiod Kommissionens genomförandeförordning 2019 Uppdatering av riktmärkesvärdena för gratis tilldelning för 2021–2025 Fastställande av uppdaterade riktmärken för 2021–2025 på grundval av de uppgifter som medlemsstaterna lämnat in den 30 september 2019 för åren 2016 och 2017 Genomförandeakt 2020 Inrättande av innovationsfonden Fastställande av reglerna för innovationsfondens verksamhet, däribland urvalsförfarandet och kriterierna. Kommissionens delegerade förordning Antogs den 26 februari 2019 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 28 maj 2019 Inrättande av moderniseringsfonden Fastställande av reglerna för moderniseringsfondens verksamhet. Genomförandeakt 2020 Översyn av förordning (EU) nr 389/2013 (förordningen om ett unionsregister) Fastställande av kraven för unionsregistret för fas 4 i form av standardiserade elektroniska databaser som innehåller gemensamma dataelement för att spåra utfärdande, innehav, överföring och annullering av utsläppsrätter samt införa bestämmelser om allmän tillgång och konfidentialitet Kommissionens delegerade förordning Antogs den 12 mars 2019 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 2 juli 2019 Ändring av förordning (EU) nr 1031/2010 (auktioneringsförordningen) Möjliggöra auktioneringen av de första 50 miljoner utsläppsrätter för innovationsfonden som tagits från reserven för marknadsstabilitet under 2020 Kommissionens delegerade förordning Antogs den 30 oktober 2018 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 4 januari 2019 Översyn av förordning (EU) nr 1031/2010 (auktioneringsförordningen) Ändring av vissa aspekter av auktioneringsförfarandet för att genomföra krav för fas 4, framför allt för att möjliggöra auktionering av utsläppsrätter för innovationsfonden och moderniseringsfonden och för att avspegla klassificeringen av utsläppsrätter i EU:s utsläppshandelssystem som finansiella instrument enligt direktiv 2014/65/EU om marknader för finansiella instrument (Mifid II) Delegerad akt 2019 Översyn av förordning (EU) nr 601/2012 om övervakning och rapportering Förenkla, förbättra och förtydliga övervaknings- och rapporteringsreglerna och minska den administrativa bördan, med utgångspunkt i erfarenheterna av genomförandet under fas 3 Kommissionens genomförandeförordning Antogs den 19 december 2018 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 31 december 2018 Översyn av förordning (EU) nr 600/2012 om verifiering och ackreditering Förenkla, förbättra och förtydliga ackrediterings- och verifieringsreglerna och minska den administrativa bördan så mycket som möjligt, med utgångspunkt i erfarenheterna av genomförandet under fas 3 Kommissionens genomförandeförordning Antogs den 19 december 2018 och offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 31 december 2018 Förordning om komplettering av direktiv 2003/87/EG vad gäller Corsia Komplettera direktivet om EU:s utsläppshandelssystem beträffande de åtgärder som antagits av Internationella civila luftfartsorganisationen för övervakning, rapportering och verifiering av utsläpp från luftfarten för genomförandet av Corsia Kommissionens delegerade förordning 2019 Riktlinjer för statligt stöd inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter 2021–2030 Översyn av EU:s riktlinjer för statligt stöd inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter inför fas 4 för att ta hänsyn till de nya bestämmelser som införs genom det reviderade direktivet om EU:s utsläppshandelssystem för stödordningar för kompensation för indirekta koldioxidkostnader Meddelande från kommissionen 2020 Aktuell situation Planerade Pågående Genomförda Tillägg 8 Tabell 8.1: Medlemsstaternas bidrag till reserven för marknadsstabilitet 2019 och 2020