FEMTONDE ÅRSRAPPORTEN om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning - 1997 - (98/C 250/01) KOM(1998) 317 slutlig

(Framlagt av kommissionen den 27 maj 1998)

INNEHÅLL

Sida

FÖRORD .......... 8

ETT OMRÅDE UTAN INRE GRÄNSER

1. Inledning .......... 12

2. Situationen på olika områden .......... 14

2.1 Avskaffande av fysiska hinder .......... 14

2.1.1 Tullunionen .......... 14

2.1.1.1 Genomförande av tulldirektiv .......... 14

2.1.2 Fri rörlighet för jordbruksprodukter .......... 14

2.2 Avskaffande av tekniska hinder .......... 15

2.2.1 Fri rörlighet för varor .......... 15

2.2.1.1 Artiklarna 30 till 36 i fördraget .......... 15

2.2.1.2 De förebyggande bestämmelserna i direktiv 83/189/EEG .......... 18

2.2.2 Genomförande av direktiv om fri rörlighet för varor .......... 18

2.2.2.1 Livsmedel .......... 18

2.2.2.2 Genomförande av direktiv om livsmedel .......... 19

2.2.2.3 Läkemedel .......... 19

2.2.2.4 Genomförande av direktiv om läkemedel .......... 19

2.2.2.5 Kemiska produkter .......... 19

2.2.2.6 Genomförande av direktiv om kemiska produkter .......... 20

2.2.2.7 Motorfordon, traktorer och motorcyklar .......... 20

2.2.2.8 Genomförande av direktiv om motorfordon, traktorer och motorcyklar .......... 20

2.2.2.9 Byggprodukter .......... 21

2.2.2.10 Producentkapitalvaror (mekanisk verkstadsindustri, personlig skyddsutrustning, konsumentförpackning, mätteknik, elektroteknik och medicinsk utrustning) .......... 21

2.2.2.11 Genomförande av direktiv om producentkapitalvaror (mekanisk verkstadsindustri, elektroteknik, personlig skyddsutrustning, gas, tryckkärl, konsumentförpackning, föreskriven mätteknik, medicinsk utrustning och fritidsbåtar) .......... 22

2.2.2.12 Kosmetiska produkter .......... 22

2.2.2.13 Genomförande av direktiv om kosmetiska produkter .......... 22

2.2.2.14 Textilprodukter .......... 22

2.2.2.15 Genomförande av direktiv om textilprodukter .......... 23

2.2.2.16 Produktansvar .......... 23

2.2.3 Fri rörlighet för personer, etableringsrätt och rösträtt .......... 23

2.2.3.1 Förbud mot diskriminering .......... 23

2.2.3.2 Inresa och bosättning .......... 23

2.2.3.3 Genomförande av direktiv om rätt till bosättning .......... 24

2.2.3.4 Rösträtt och valbarhet .......... 24

2.2.3.5 Erkännande av examensbevis .......... 24

2.2.3.6 Genomförande av direktiv om erkännande av examensbevis .......... 25

2.2.3.7 Självständiga handelsagenter .......... 26

2.2.4 Friheten att tillhandahålla tjänster .......... 26

2.2.4.1 Artiklarna 59 och följande .......... 26

2.2.4.2 Audiovisuella området/medier .......... 26

2.2.4.3 Telekommunikation .......... 27

2.2.4.4 Genomförande av direktiv om telekommunikation .......... 28

2.2.4.5 Finansiella tjänster .......... 28

2.2.4.6 Genomförande av direktiv om finansiella tjänster .......... 31

2.2.4.7 Affärskommunikation .......... 31

2.2.5 Fri rörlighet för kapital .......... 31

2.2.6 Bolagsrätt .......... 31

2.2.6.1 Genomförande av bolagsrättsliga direktiv .......... 32

2.2.7 Intellektuell och industriell äganderätt .......... 32

2.2.7.1 Genomförande av direktiv om intellektuell och industriell äganderätt .......... 33

2.2.8 Offentlig upphandling .......... 33

2.2.8.1 Genomförande av direktiv om offentlig upphandling .......... 34

2.3 Slopande av skattehinder .......... 34

2.3.1 Direkt beskattning .......... 34

2.3.1.1 Genomförande av direktiv om direkt beskattning .......... 35

2.3.2 Indirekt beskattning .......... 35

2.3.2.1 Genomförande av direktiv om indirekt beskattning .......... 37

KONSUMENTSKYDD OCH PRODUKTSÄKERHET

3. Inledning .......... 37

4. Situationen på olika områden .......... 37

4.1 Säkerhet och hälsa .......... 37

4.2 Skydd av konsumenternas ekonomiska intressen .......... 38

4.3 Genomförande av direktiv om konsumentpolitik och om produktsäkerhet .......... 38

KONKURRENS

5. Inledning .......... 39

6. Situationen på olika områden .......... 39

6.1 Offentliga företag .......... 39

6.2 Monopol .......... 40

6.3 Genomförande av direktiv om konkurrenspolitik .......... 41

SOCIALPOLITIK

7. Inledning .......... 41

8. Situationen på olika områden .......... 41

8.1 Arbetstagares fria rörlighet .......... 41

8.1.1 Förbud mot diskriminering .......... 41

8.1.2 Tillträde till tjänster inom den offentliga sektorn .......... 42

8.1.3 Social trygghet .......... 42

8.2 Likabehandling av kvinnor och män .......... 43

8.3 Arbetsvillkor .......... 43

8.4 Säkerhet och hälsa på arbetsplatsen .......... 43

8.5 Folkhälsa .......... 44

8.6 Genomförande av direktiv om sysselsättning och socialpolitik .......... 44

UTBILDNING .......... 44

JORDBRUK

9. Situationen på olika områden .......... 44

9.1 Marknader .......... 44

9.2 Harmonisering .......... 45

9.3 Genomförande av jordbruksdirektiv .......... 48

FISKE

10. Inledning .......... 48

11. Situationen på olika områden .......... 48

11.1 Marknader .......... 48

11.2 Resurser .......... 48

11.3 Överensstämmelse mellan gemenskapslagstiftningen och nationell lagstiftning vad gäller fiskefartygs rätt att föra ett visst lands flagg .......... 49

MILJÖ

12. Inledning .......... 49

12.1 Allmän situation .......... 49

12.2 Anmälan av nationella genomförandebestämmelser .......... 51

12.3 Nationella genomförandebestämmelsers överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen 52

12.4 Tillämpning av direktiven .......... 53

12.5 Rätt att ta del av information .......... 54

12.6 Bedömning av inverkan på miljön (miljökonsekvensutredningar) .......... 55

12.7 Nödvändiga åtgärder .......... 56

13. Situationen på olika områden .......... 57

13.1 Luft .......... 57

13.2 Kemi och bioteknik .......... 58

13.3 Vatten .......... 60

13.4 Buller .......... 63

13.5 Avfall .......... 64

13.6 Natur .......... 67

13.7 Strålskydd .......... 70

13.8 Genomförande av miljödirektiv .......... 70

TRANSPORT

14. Inledning .......... 71

15. Situationen på olika områden .......... 71

15.1 Vägtransporter .......... 71

15.2 Kombinerade transporter .......... 72

15.3 Transporter på inre vattenvägar .......... 72

15.4 Järnvägstransporter .......... 73

15.5 Sjötransporter .......... 73

15.6 Luftfart .......... 74

15.7 Sommartid .......... 75

15.8 Genomförande av direktiv om transporter .......... 75

ENERGI

16. Inledning .......... 75

17. Situationen på olika områden .......... 75

17.1 Inre marknaden för el och naturgas .......... 75

17.2 Energieffektivitet .......... 75

17.3 Kolväten .......... 76

17.4 Genomförande av energidirektiv .......... 76

STRUKTURFONDERNA OCH GEMENSKAPSRÄTTEN .......... 76

BUDGETFRÅGOR .......... 78

GEMENSKAPENS PERSONAL .......... 78

STATISTIK .......... 79

BILAGOR

Bilaga I: Förmodade överträdelser från 1993 till 1997 .......... 80

Bilaga II: Konstaterade överträdelser från 1993 till 1997 .......... 87

Bilaga III: Överträdelser av fördrag, förordningar och beslut .......... 95

Bilaga IV: Rapport om tillämpningen av direktiv .......... 110

Bilaga V: Domar som meddelats av domstolen till och med den 31 december 1997 och som ännu ej verkställts .......... 190

Bilaga VI: Nationella domstolars tillämpning av gemenskapsrätten .......... 195

FÖRORD

År 1997 har varit ett betydelsefullt år på många sätt.

- Statistiskt sett kännetecknas året av en stark ökning av antalet formella underrättelser till medlemsstaterna.

- Genomförandet av direktiv har förbättrats i alla medlemsstater under 1997, i vissa av dem avsevärt.

- För första gången har kommissionen beslutat att väcka talan vid domstolen mot en medlemsstat för underlåtenhet att följa domstolens dom och dessutom begärt att domstolen skall utdöma ett dagligt vite. Beslut om detta har fattats i åtta fall och två av dessa har redan nått domstolen.

- Ombudsmannens undersökning av överträdelseförfarandena har resulterat i att kommissionen har beslutat att förbättra informationen till klagandena under förfarandets gång.

- En följd av Europeiska rådets möte i Amsterdam den 16 och 17 juni 1997 är förslaget av den 18 november 1997 till förordning om införande av en ingripandemekanism för kommissionen för att undanröja vissa handelshinder (1).

- Parlamentets frågor och framställningar har, i år liksom tidigare år, spelat en viktig roll för att upptäcka överträdelser och lett till att nya förfaranden inletts.

- Slutligen har kommissionen lagt fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ett program för att förbättra yrkesverksamma juristers utbildning i och information om gemenskapsrätten (Robert Schuman-programmet).

Av det ovanstående framgår att kommissionen sätter övervakningen av gemenskapsrättens tillämpning högt på dagordningen. Kommissionen uppfyller därmed vad ordföranden Jacques Santer lovade vid sitt tillträde.

Statistisk analys: 1996 års reform av överträdelseförfarandet börjar märkas i form av en avsevärd ökning av antalet formella underrättelser och avslutade ärenden.

Antalet nya klagomål steg från 819 år 1996 till 957 detta år, en ökning med 17 %. Den tendens till minskning av antalet klagomål som kunnat noteras tidigare år har alltså vänt. Antalet ärenden som tagits upp på kommissionens eget initiativ, 261 stycken, är oförändrat.

Det totala antalet formella underrättelser som de facto sänts till medlemsstaterna har ökat, från 1 168 år 1996 till 1 460 i år, dvs. med 23 %. Ökningen avser i synnerhet formella underrättelser som inte gäller underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser (+ 47 %). Antalet motiverade yttranden som avsänts har däremot minskat med 21 % från 436 till 343.

Den stora ökningen av antalet formella underrättelser är ett första tecken på att den reform av överträdelseförfarandet som genomfördes i juli 1996 har burit frukt. Den interna tidsfristen för att fatta ett materiellt beslut respekteras bättre. Detta i kombination med ett nytt förhållningssätt till de formella underrättelserna - de har "avdramatiserats" och tas för vad de är, en anmodan om att lämna upplysningar - har minskat tiden mellan det att ett klagomål eller ett ex officio-ärende registreras och ett första materiellt beslut fattas. Man kan i detta sammanhang notera att antalet avslutade ärenden också stiger - från 1 765 till 2 151, en ökning med 22 % - och att antalet pågående ärenden, ärendebalansen, minskar.

Genomförande av direktiv under 1997

Tabellen nedan ger en allmän bild av genomförandet av tillämpliga direktiv den 31 december 1997.

>Plats för tabell>

Den 31 december 1997 hade medlemsstaterna i genomsnitt genomfört 94 % av tillämpliga direktiv. Denna siffra är en ökning jämfört med 1996, då den var 93 %. Resultatet varierar dock mellan medlemsstaterna.

Man kan konstatera att Sverige har förbättrat sitt genomförande med 3 procentenheter jämfört med 1996, vilket gör att landet har gått från femte plats till första plats. Även Finland har förbättrat genomförandet betydligt, från 81 % till 96,3 %, beroende på att problemen med att genomföra direktiv, särskilt inom jordbruksområdet, på Åland har nått sin lösning (dessa problem beaktades i den femtonde årsrapporten).

Bakom denna höga genomförandenivå döljer sig dock stora skillnader. Tabellen i slutet av bilaga IV i denna rapport ger en mer detaljerad framställning, per medlemsstat och per sektor, av genomförandet under 1997.

Vad slutligen beträffar genomförandets "kvalitet", dvs. de nationella genomförandebestämmelsernas överensstämmelse med direktiven och hur de tillämpas, kan denna bedömas i detalj genom den sektorsvisa analysen här nedan.

Tillämpningen av artikel 171.2 andra stycket i EG-fördraget

År 1997 använde sig kommissionen för första gången av den möjlighet som artikel 171.2 andra stycket i fördraget ger. Denna artikel, ändrad genom Maastrichtfördraget, lyder:

Om den berörda medlemsstaten underlåter att inom den tidsfrist som kommissionen bestämt vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom [om fördragsbrott], får kommissionen väcka talan vid domstolen. Därvid skall kommissionen ange det standardbelopp eller det vite som den med hänsyn till omständigheterna anser det lämpligt att den berörda medlemsstaten skall betala.

Om domstolen finner att den berörda medlemsstaten har underlåtit att efterkomma dess dom, kan den förelägga staten att betala ett standardbelopp eller ett vite.

Genom möjligheten att föreslå att domstolen förelägger medlemsstaten att betala vite för underlåtenhet att följa domstolens dom får kommissionen ett redskap som avsevärt förbättrar kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning i medlemsstaterna.

Den 28 januari respektive den 10 december 1997 fattade kommissionen beslut i åtta överträdelseärenden som nått stadiet att talan för andra gången väckts vid domstolen. I dessa fem fall valde kommissionen att kombinera talan med en begäran om vite. Hotet om vite hade en synnerligen avskräckande effekt; två av ärendena kunde avslutas mycket snabbt och två är på väg att lösas. I två fall gick kommissionen vidare till domstolen med begäran om vite. Det rör sig om två mål mot Tyskland angående tillämpningen av direktiven 75/440/EEG och 79/869/EEG som båda avser ytvatten.

Ombudsmannens granskning av överträdelseförfarandena

Ombudsmannens utredningar av flera klagomål mot handläggningen av överträdelseförfaranden - ett känt fall är Newbury Bypass-fallet inom miljöområdet - ledde till slutsatsen att det vore lämpligt att genomföra en mer allmän undersökning av enskilda klagandes ställning i förfarandet enligt artikel 169 (2). Ombudsmannen beslutade därför att inleda en undersökning på eget initiativ.

Ett resultat av denna granskning blev att ombudsmannen uppmanade kommissionen att låta klaganden yttra sig innan ett fall avskrivs. Detta skulle göra medborgarna mer delaktiga i ärendets handläggning (kommissionens beslut att avskriva ett ärende kan inte överklagas), samtidigt som hela förfarandet skulle bli mer öppet för insyn.

Denna rekommendation har kommissionen följt. I sitt svar till ombudsmannen på kommissionens vägnar den 24 juli 1997, skrev kommissionens generalsekreterare:

"Att klaganden i förväg informeras . . . förekommer redan i många fall som ett led i den dialog som förs med klaganden under utredningens gång.

Kommissionen är beredd att utvidga denna praxis. Med undantag för fall där klagomålet är uppenbart ogrundat eller där klaganden inte längre hörs av, kommer kommissionen i fortsättningen att vinnlägga sig om att meddela klaganden sitt beslut att avskriva ärendet."

Efter att ha tagit del av detta kommissionens svar meddelade ombudsmannen i en skrivelse den 13 oktober 1997 att han beslutat avsluta sin granskning, eftersom klagandens ställning under utredningsfasen hade förbättrats och det saknades anledning att tala om administrativa missförhållanden.

Ett resultat från Europeiska rådet i Amsterdam var skapandet av nya rättsliga medel för att bekämpa uppenbara hinder mot varors fria rörlighet

I ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådet i Amsterdam den 16 och 17 juni 1997 sägs följande:

"Europeiska rådet understryker den centrala betydelsen av att all överenskommen lagstiftning överförs korrekt och i rätt tid till nationell lag, behovet av fullständig information till medborgarna och näringslivet om den inre marknaden och nödvändigheten av ett aktivt genomförande av gemenskapslagstiftningen i medlemsstaterna och införandet av ett snabbare och effektivare förfarande för problemlösning, inklusive överläggningar på rådsnivå när det gäller återkommande problem. Europeiska rådet anmodar kommissionen att undersöka vilka medel som kan användas för att på ett effektivt sätt garantera den fria rörligheten för varor, inklusive möjligheten att införa sanktioner mot medlemsstater. Det anmodar kommissionen att lägga fram de relevanta förslagen före nästa möte i december 1997."

Kommissionen har följt denna uppmaning och den 18 november 1997 antogs ett förslag till rådsförordning om införande av en ingripandemekanism för kommissionen för att undanröja vissa handelshinder (3). När kommissionen konstaterar ett särskilt allvarligt hinder mot den fria rörligheten för varor (4), kan kommissionen fatta ett beslut med bindande rättsverkningar. Enskilda som drabbats kan hänvisa till detta beslut i nationella domstolar, bl.a. för att begära interimistiska åtgärder och skadestånd. Om medlemsstaten inte rättar sig efter beslutet inom de korta tidsfrister som föreskrivs, kan kommissionen inleda ett överträdelseförfarande enligt artikel 169 och väcka talan vid domstolen med mycket kort varsel.

Frågor och framställningar från parlamentet - av betydelse för att nya överträdelseförfaranden inleds

Under 1997 ledde frågor och framställningar från parlamentet till att 17 nya överträdelseförfaranden inleddes.

De gällde främst särbehandling p.g.a. nationalitet samt miljöfrågor.

Robert Schuman-programmet för att utbilda domare och advokater i gemenskapsrätt

I förklaring nr 19 om genomförandet av gemenskapsrätten, som utgör bilaga till slutakten till Fördraget om Europeiska unionen och som antogs den 7 februari 1992 av konferensen mellan företrädare för medlemsstaternas regeringar, understryks att "det är av avgörande vikt för att gemenskapen skall fungera väl, att de åtgärder som vidtas av de olika medlemsstaterna leder till att gemenskapsrätten tillämpas med samma effektivitet och skärpa som den nationella lagstiftningen".

I enlighet med denna förklaring har kommissionen lagt fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om ett program för att förbättra yrkesverksamma juristers utbildning i och information om gemenskapsrätten (Robert Schuman-programmet) (5). Kommissionen skriver i sin motivering: "Medborgarna, konsumenterna och företagen kommer inte att kunna hävda samtliga rättigheter som de tillerkänns genom gemenskapens rättsordning inför varje nationell domstol i unionen om inte de yrkesverksamma jurister som är verksamma inom rättsväsendet, dvs. domare, allmänna åklagare och advokater, har tillräcklig utbildning i och information om gemenskapslagstiftningen för att göra detta" (6).

I enlighet med parlamentets ändringsförslag lät kommissionen för övrigt utvidga programmet till att omfatta alla yrkesverksamma jurister som är verksamma inom rättsväsendet.

Programmet består dels av utbildningssatsningar (grundläggande yrkesutbildning eller vidareutbildning), dels av stöd till utvecklingen av informationsmedel inom området gemenskapsrätt. Senast den 31 december 1999 skall en utvärdering av programmet presenteras.

Dessa exempel visar att kommissionens verksamhet som "fördragets väktare" inte inskränker sig till att utfärda formella underrättelser och motiverade yttranden, utan att man också lägger ner betydande möda på att förebygga överträdelser av gemenskapsrätten. Detta förebyggande arbete börjar redan på lagstiftningsstadiet, när rättsakterna utarbetas, för att undvika överträdelseförfaranden och således långt innan tillämpning av artikel 169 blir aktuell. Som kommissionen tidigare har uttryckt det, innebär "bättre lagstiftning också . . . att de lagar som antas på gemenskapsnivå är lätta att tillämpa och införliva på nationell nivå" (7).

Denna korta översikt av kommissionens verksamhet vore inte fullständig om man inte nämnde Europaparlamentets roll, vars resolutioner om årsrapporten om kontrollen av gemenskapsrättens tillämpning har bidragit till att rapporten förbättrats.

Sammanfattningsvis vill kommissionen fästa uppmärksamheten vid två av de siffror som återfinns i årets rapport och som är av vikt, nämligen att antalet klagomål och överträdelseförfaranden har ökat betydligt. Att dessa två siffror ökat tyder, enligt kommissionens mening, dels på att unionsmedborgarna ställer ökande krav på att deras rättigheter respekteras, dels på att kommissionen tar sin del av ansvaret för att reglerna efterlevs. Men - och detta förtjänar att påpekas - kommissionen kan inte handla ensam. En korrekt tillämpning av reglerna är ett grundläggande mål för den europeiska integrationspolitiken och kräver att alla samarbetar, såväl medlemsstaterna som gemenskapens institutioner.

ETT OMRÅDE UTAN INRE GRÄNSER

1. INLEDNING

Den 26 november 1996 lade kommissionen fram meddelandet om den inre marknadens följder och effektivitet (8) för parlamentet och rådet. Därmed gavs en första sammanfattning av den inre marknadens funktion, dess ekonomiska betydelse och framtidens utmaningar. Av utvärderingen, som förvisso gav positiva besked, framgick likväl flera brister i den inre marknadens funktion, brister som hindrar att den inre marknaden kommer till sin fulla rätt. Europa behöver en effektivare inre marknad för att stimulera tillväxt, nytänkande och sysselsättning. I kraft av detta tillkännagav kommissionen inför Europeiska rådets möte i Dublin i december 1996 sin avsikt att utarbeta en åtgärdsplan för den inre marknaden i syfte att förbättra utfallet av den inre marknaden under kommande år.

Genom denna åtgärdsplan för den inre marknaden (9) fastställdes fyra målsättningar för att på ett tydligt och strategiskt sätt ringa in vilka åtgärder som skulle behöva vidtas från den aktuella tidpunkten och fram till idag. Målsättningarna var

- att effektivisera lagstiftningen genom att förbättra införlivandet och tillämpningen av gemensamma bestämmelser samt förenkla regelverken på gemenskapsnivå och nationell nivå,

- att avlägsna de viktigaste störningarna på marknaden, huvudsakligen genom att angripa skattehinder och beteenden som snedvrider konkurrensen,

- att avlägsna de sektoriella hindren för marknadernas integrering, bland annat genom att täppa till luckorna i den inre marknadens rättsliga ram,

- att skapa en inre marknad som medger att alla medborgare kan utnyttja sina rättigheter i full utsträckning och utifrån detta utveckla den inre marknadens sociala dimension.

Vid sitt möte i Amsterdam den 16-17 juni 1997 upprepade Europeiska rådet sitt fulla stöd för prioriteringarna inom ramen för åtgärdsplanen och betonade särskilt behovet av att snarast ta itu med den första strategiska målsättningen. Denna syftar till att höja gemenskapsbestämmelsernas effektivitet genom bättre genomförande och effektivare tillämpning av bestämmelser som rör den inre marknaden. Medlemsstaterna har därför uppmanats att dels lägga fram en detaljerad tidsplan för sina genomförandeprogram, dels underrätta kommissionen om inrättandet både av samordningscentrum för att underlätta kontakterna mellan de nationella förvaltningarna och av kontaktpunkter för företag och privatpersoner.

Genom programmet Karolus (10), som lanserades 1993, kan medlemsstaterna utbyta tjänstemän mellan sina förvaltningar inom ramen för det administrativa samarbetet. Programmet syftar till harmoniserad tolkning och enhetlig tillämpning av gemenskapslagstiftningen om den inre marknaden. Samtliga medlemsstater har deltagit i programmet genom att tillhandahålla och/eller ta emot dessa tjänstemän. Per den 31 december 1997 hade 417 tjänstemän deltagit i utbytesomgångar bestående av ett fortbildningsseminarium, en utbytesperiod på omkring två månader vid en motsvarande förvaltning i en annan medlemsstat samt ett seminarium för utvärdering av utbytet. Det femåriga programmet löper ut den 31 december 1997. Ett förslag till beslut från parlamentet och rådet som syftar till att förlänga programmet med en period på två år och öppna det för associerade länder i Central- och Östeuropa, de EFTA-länder som är medlemmar i EES samt Cypern utreds för närvarande inom institutionerna. I rådet nåddes politisk enighet om förslaget redan vid första behandlingen den 27 november 1997. Ett snabbt beslut kan således förväntas vid andra behandlingen.

De motsvarande programmen Matthaeus (11) (lanserat 1991) och Matthaeus Tax (12) (1993) avser utbyte av tjänstemän inom tullsektorn respektive skatteområdet. Dessutom antog rådet två gemensamma åtgärder 1996. Den ena av dessa gäller ett stimulans- och utbytesprogram för rättstillämpare (Grotius-programmet) (13), den andra ett utbildnings-, utbytes- och samarbetsprogram avseende identitetshandlingars säkerhet (Sherlock-programmet) (14).

Såsom fördragets väktare utövar kommissionen en ständig kontroll över att lagstiftning som rör den inre marknaden genomförs och tillämpas effektivt på nationell nivå. Efter antagandet av åtgärdsplanen inledde kommissionen arbetet med att offentliggöra en "resultattavla" för tillämpningen av denna lagstiftning och genomförandet av åtgärdsplanen. I den första rapporten, som lades fram för rådet (inre marknaden) i november 1997, sammanfattas det nationella genomförandet per medlemsstat och område, antalet överträdelser och utförandet av åtgärdsplanen.

En ingående rapport om genomförandet läggs fram inför varje rådsmöte med ministrarna som ansvarar för den inre marknaden. I denna rapport sammanfattas utvecklingen vad gäller det nationella genomförandet av direktiv som har stor betydelse för den inre marknadens funktion. Den 1 januari 1998 hade medlemsstaterna anmält 93 % av de bestämmelser som krävs för de 1 374 tillämpliga direktiven om den inre marknaden.

Trots denna höga procentsiffra föreligger betydande förseningar på vissa viktiga områden, såsom offentlig upphandling, finansiella tjänster samt intellektuell och industriell äganderätt. Förseningarna beror ofta på svårigheter i den nationella beslutsprocessen och den tekniska komplexiteten hos gemenskapstexterna vilket kan medföra att de nationella genomförandebestämmelserna endast antas i vissa delar.

Kommissionen fäster också avseende vid kvaliteten på genomförandet, eftersom ofullständigt eller felaktigt införlivande av gemenskapsbestämmelserna kan leda till ojämlik behandling av olika medlemsstater och faktiskt orsaka sådana hinder för den fria rörligheten som den inre marknaden är avsedd att eliminera.

Ytterligare en prioritet är att komplettera den inre marknadens rättsliga ram. Ett exempel på detta är att bolagsrätten täcks på ett ofullständigt sätt av gemenskapslagstiftningen, vilket medför hinder för europeiska företags rörlighet. Det är helt nödvändigt att få till stånd en överenskommelse mellan medlemsstaterna om stadgar för Europabolag och projekt med denna målsättning inleddes efter offentliggörandet av den rapport som tagits fram av en arbetsgrupp under ledning av Étienne Davignon. När det gäller indirekt beskattning kommer de befintliga problemen endast att kunna lösas genom antagandet av ett slutgiltigt system. Vidare kommer den fria rörligheten för personer inte att kunna förverkligas förrän vissa väsentliga säkerhetsbestämmelser införts. Därtill är det nödvändigt att anpassa den inre marknaden till nya teknologiska utmaningar, dvs. genomförandet av informationssamhället och inrättandet av transeuropeiska nät, vilket kräver att man genomför prioriterade projekt.

Det räcker emellertid inte med att komplettera den rättsliga ramen. För att verkligen skapa en enhetlig marknad utan inre gränser krävs också insatser för att förenkla lagstiftningen. Med detta för ögonen lanserade kommissionen 1996 pilotprojektet SLIM (Simpler Legislation for the Single Market) (15) som har till syfte att utreda metoder för att minska hindren och lätta på de formaliteter som tynger företagen på grund av att viss lagstiftning är tekniskt svårgenomtränglig och därmed uppnå rättslig och administrativ förenkling. En andra fas i arbetet inleddes i maj 1997 och ägnas åt banklagstiftningen, den kombinerade nomenklaturen för utrikeshandeln, skyldigheten att betala moms samt frågor om gödningsmedel. Rekommendationerna från denna arbetsgrupp togs upp i ett meddelande till rådet (inre marknaden) den 27 november 1997.

Den inre marknadens effektivitet är även beroende av att reglerna tillämpas korrekt och blir allmänt kända i medlemsstaterna. Genom Robert Schuman-programmet drivs målsättningen att få till stånd en bättre tillämpning av gemenskapslagstiftningen via ökad fortbildning av och information till domare och advokater. Genom att öka kunskaperna om den praktiska tillämpningen av gemenskapsrätten inom de juridiska yrkesområdena bidrar Robert Schuman-programmet till att förverkliga den inre marknaden till glädje för medborgare, konsumenter och företag. Programmet avser att leda till partnerskap mellan de institutioner som ansvarar för fortbildningen av domare och advokater. Dessa institutioner kan erhålla ekonomiskt stöd för projekt som är inriktade på fortbildning i eller information om gemenskapsrätten. Under pilotfasen 1997 gjordes ett urval av mer än 40 lokala projekt som var berättigade till stöd inom ramen för Robert Schuman-programmet.

En förutsättning för att den inre marknaden blir en framgång är att medborgarna känner till sina rättigheter och kan utnyttja dem i praktiken. Den Europeiska unionen ger medborgarna vissa rättigheter: t.ex. jämställdhet mellan kvinnor och män, konsumentskydd, köp av varor och tjänster i andra medlemsstater samt rätt att resa inom Europeiska unionen. Dessa rättigheter står i centrum i den andra fasen av informationskampanjen "Medborgarnas Europa", som kommissionen lanserade 1997. Kampanjen fortsätter enligt samma framgångsrika strategi som använts under första fasen (november 1996: arbete, bosättning och studier i andra medlemsstater). Klar, konkret information om de möjligheter och rättigheter som EU ger sprids till en så stor del av allmänheten som möjligt, och även om vad man kan göra när dessa rättighete kränkts.

2. SITUATIONEN PÅ OLIKA OMRÅDEN

2.1 Avskaffande av fysiska hinder

2.1.1 Tullunionen

Kommissionen har inlett ett förfarande mot Frankrike för landets underlåtenhet att följa gemenskapens tullkodex. Kommissionen anser inte att den franska lagstiftningen överensstämmer med gemenskapens tullkodex, som bl.a. föreskriver att ombud kan väljas fritt vid fullgörande av tullhandlingar och -formaliteter som inte begränsas av tullkodex. I fransk lagstiftning däremot tillåts endast skeppsmäklare att fungera som ombud och dessutom begränsas deklarationsrätten till godkända tulltjänstemän och till innehavare av tullklareringstillstånd (både vid direkt och indirekt ombudskap).

År 1995 riktade kommissionen i enlighet med fördragets artikel 171 en formell underrättelse till Italien sedan landet inte rättat sig efter en av domstolen avkunnad dom (16), som rörde den omständigheten att de nationella myndigheterna, i strid med gemenskapens bestämmelser, upprätthåller dels ett representationsmonopol som gynnar italienska tullspeditörer, utan att ge andra aktörer möjlighet att utfärda deklarationer i eget namn och för annans räkning, samt dels krav på samma kvalifikationer för avlönad personal som ansvarar för att utfärda dessa deklarationer som för oberoende näringsidkare. Förfarandet har kunnat avskrivas, då de två typerna av representation numera är godkända i Italien i enlighet med domen.

Ett annat ärende som gällde Italiens försummelse att iaktta gemenskapens transiteringsföreskrifter har också detta kunnat avskrivas sedan en ny italiensk cirkulärskrivelse anpassat de nationella bestämmelserna till tullbestämmelserna på området (förordning (EEG) nr 2913/92 och nr 2454/93) (17). Italien använder sig inte längre av extern transitering i de påtalade fallen. Denna typ av transitering får endast användas för varor från gemenskapen i ett begränsat antal fall då exporten påverkas av gemenskapsåtgärder.

2.1.1.1 >Plats för tabell>

2.1.2 Fri rörlighet för jordbruksprodukter

En av de grundläggande principerna för den gemensamma jordbrukspolitiken och de gemensamma marknadsordningarna är att skapa fri rörlighet för jordbruksprodukter på den inre marknaden.

Domstolen har upprepade gånger slagit fast att artiklarna 30 och 34 i EG-fördraget utgör en del av de gemensamma marknadsordningarna, även om de alltsedan den 1 januari 1970 inte uttryckligen behöver omnämnas i dessa.

Kommissionen har fortsatt att bevaka situationen i syfte att snabbt avlägsna handelshinder för jordbruksprodukter inom gemenskapen.

Under 1997 fortsatte den minskning av antalet nya fall av "klassiska" hinder för jordbruksprodukters fria rörlighet, t.ex. systematiska importkontroller eller krav på intyg, som kunnat konstateras redan 1996.

Domstolsprocessen mot Tyskland om vissa slag av färskt griskött från Danmark pågår fortfarande (18).

Påbudet från myndigheterna i regionen Valencia om att endast spanska språket skall användas vid märkning av äpplen från andra medlemsstater gav upphov till ett motiverat yttrande, då artikel 30 i EG-fördraget och förordning (EEG) nr 1035/72 - om den gemensamma organisationen av marknaden - inte medger föreskrifter i nationella bestämmelser om att endast ett visst språk skall användas vid märkning av livsmedel på grosshandelsstadiet (dvs. på ett stadium då inga spanska konsumenter, men väl yrkesverksamma inom området berörs). Sedan de spanska myndigheterna anslutit sig till kommissionens åsikt har förfarandet avskrivits.

Kommissionen har med tillfredsställelse mottagit domstolens dom i målet C-265/95 när det gäller mindre vanliga handelshinder, t.ex. enskilda personers upprepade våldshandlingar i Frankrike riktade mot import av frukt och grönsaker från andra medlemsstater, särskilt Spanien, varvid myndigheterna underlåtit att vidta nödvändiga åtgärder för att stävja dessa. I denna dom fastslog domstolen att Frankrike brustit i utförandet av sina skyldigheter enligt artikel 30 i EG-fördraget jämförd med artikel 5 i samma fördrag och de gemensamma marknadsordningarna genom att inte vidta alla nödvändiga och rimliga åtgärder för att enskilda personers handlingar inte skall hindra den fria handeln med frukt och grönsaker.

2.2 Avskaffande av tekniska hinder

2.2.1 Fri rörlighet för varor

2.2.1.1 Artiklarna 30 till 36 i fördraget

Eftersom respekten för principen om varors fria rörlighet är fundamental för en väl fungerande inre marknad fäster kommissionen särskild uppmärksamhet vid tillämpningen av artiklarna 30-36 i EG-fördraget. Antalet ärenden gällande statliga åtgärder som kan utgöra handelshinder är fortfarande betydande. År 1997 steg antalet klagomål som inkom till kommissionen till 143. Antalet överträdelseärenden som ännu inte avskrivits uppgick den 31 december 1997 till 444.

De s.k. paketmötena som under året arrangerats i medlemsstaterna har även 1997 lett till att ett stort antal handelshinder kunnat undanröjas (se exempel nedan). Paketmötena, som använts i flera år för att nå lösningar på problem med tillämpningen av artikel 30, har visat sig vara en framkomlig väg för att skapa dialog och administrativt samarbete mellan kommissionens enheter och de nationella förvaltningarna. För att öka effektiviteten bildades i början av 1997 ett nätverk vari ingår de ordförande som är ansvariga för länderna i paketmötena. Detta initiativ togs sedan ett sammanträde i Bryssel med dessa ordförande visat vilka fördelar det kan innebära, såväl för medlemsstaterna som för kommissionen, att dela med sig av erfarenheter när det gäller att lösa tvisteämnen genom samarbete. Nätverket torde även underlätta informationsutbytet och fästa uppmärksamheten på de lösningar som uppnås med en medlemsstat och som även kan tillämpas i andra medlemsstater.

Under 1997 har paketmöten hållits med Tyskland, Österrike, Danmark, Spanien, Finland, Grekland, Italien, Nederländerna, Förenade kungariket, Sverige och Irland. Bland de överträdelser som konstaterats inom EU:s olika ekonomiska sektorer och som fått en lösning tack vare dessa möten kan följande nämnas.

När det gäller telekommunikation har snabböverträdelseförfarandet som inletts mot vissa spanska bestämmelser, som reglerar saluföring av dekodrar för mottagning av digital-TV via satellit, medfört att de spanska myndigheterna ändrat bestämmelserna. Hädanefter garanteras tillträdet till dekodermarknaden för alla olika förekommande tekniker. Inom samma område, också denna gång efter ingripande från kommissionen, har de grekiska och italienska myndigheterna antagit bestämmelser som säkrar ett ömsesidigt erkännande av testintyg för radiokommunikationsapparater som levereras av organ som godkänts av andra medlemsstater.

Beträffande livsmedelsvaror kan erinras om ändringen av de brittiska bestämmelserna om användning av utskänkningsställen som hyrs av bryggerier. Den nya bestämmelsen tillåter hyrestagaren att i dessa lokaler sälja andra ölsorter än dem som bryggts av ägaren till lokalerna. Detta undantag, som tidigare endast gällde öl framställt enligt metoden cask conditioned, är nu utvidgat till att gälla sedvanligt öl på flaska. Därigenom kan ölsorter från länder utanför Förenade kungariket från och med nu säljas på denna typ av utskänkningsställen i Förenade kungariket.

Vad gäller läkemedel har principen om tillstånd till parallellimport medfört att de italienska myndigheterna, på begäran från kommissionen, antagit en bestämmelse som inför ett förenklat tillståndsförfarande vid parallellimport av läkemedel.

Framgångar har även uppnåtts inom bilsektorn som ännu står för en stor del av de klagomål som inlämnas till kommissionen. Således har t.ex. de finländska myndigheterna ändrat sina bestämmelser för användning av begagnade motorfordon, enligt vilka krav ställdes på bromsar, avgaser och buller. Dessa krav var diskriminerande eftersom de endast gällde importerade fordon och dessutom orimliga eftersom de överskred nödvändig skyddsnivå för säkerheten och miljön. De nya bestämmelserna är inte längre diskriminerande och upprätthåller miljöskydds- och säkerhetsaspekten utan att hindra den fria rörligheten för varor.

Vissa bestämmelser om offentlig upphandling kan strida mot fördragets artikel 30 då de medför att sådana kontrakt reserveras för inhemsk industri. Så förhåller det sig med en italiensk bestämmelse om subventioner vid inköp av bussar, spårvagnar och trådbussar av lokala myndigheter som påbjöd att endast fordon som uppfyller italienska tekniska specifikationer kunde erhålla offentliga subventioner. Denna bestämmelse var diskriminerande gentemot importerade fordon eftersom den innebar att inköp av fordon som tillverkats enligt specifikationer i andra medlemsstaterna eller redan saluförda i en annan medlemsstat blev svårare eller kostsammare. Efter kommissionens framställan hos de italienska myndigheterna antog dessa ett dekret som slopar de diskriminerande delarna av bestämmelsen.

Vad slutligen gäller sektorn för ädelmetallarbeten har kommissionen avskrivit överträdelseförfarandet gällande vissa spanska och danska bestämmelser sedan de ändrats. Bestämmelserna i fråga begränsade urvalet av godkända stämplar och erkände inte kontrollstämpling från andra medlemsstater, vilket innebar att den spanska och danska marknaden erhöll ett orimligt skydd. Utökningen av antalet stämplar som godkänns av de spanska och danska myndigheterna samt erkännandet av kontrollstämplar anbringade av godkända organ har undanröjt de alltför restriktiva bestämmelserna i Spanien och Danmark.

Fyra år efter det att gränserna inom gemenskapen öppnades är antalet överträdelser mot den fria rörligheten för varor fortfarande mycket högt. Det är därför som kommissionen har uppmärksammat Europaparlamentet och medlemsstaterna via rådet på dessa svårigheter i ett meddelande till dessa båda institutioner i september 1996. Som svar på dessa påpekanden begärde Europeiska rådet vid sitt möte i Amsterdam den 16 och 17 juni 1997 att kommissionen skulle undersöka metoder och vägar som effektiviserar den fria rörligheten för varor och att presentera sina förslag, och eventuella påföljder, under Europeiska rådets möte i Luxemburg i december. Som ett resultat av detta uppdrag antog kommissionen den 18 november 1997 ett förslag till rådsförordning om införande av en ingripandemekanism för kommissionen för att undanröja vissa handelshinder (KOM(97) 619, 18 november 1997).

Ett nytt instrument trädde i kraft redan den 1 januari 1997 vars syfte är att ärendena snabbt skall kunna avgöras utan överträdelseförfaranden i en anda av öppenhet och ömsesidig tillit. De informationsrutiner som infördes genom beslut 3052/95 möjliggör en överblick över undantagen till principen om fri rörlighet för varor genom att förplikta medlemsstaterna att till kommissionen anmäla bestämmelser och åtgärder som hindrar rörlighet för en produkt som är lagenligt tillverkad eller saluförs i en medlemsstat. 35 anmälningar om nationella bestämmelser inkom under 1997.

Kommissionen beslutade att hänskjuta ett ärende rörande fri rörlighet för varor till EG-domstolen. Ärendet gäller italienska bestämmelser för ädelmetaller. Dessa bestämmelser innehåller ett antal paragrafer som strider mot gemenskapens regelverk om fri rörlighet för varor. De innebär för det första att endast vissa typer av stämplar godkänns när varor skall saluföras i Italien. Vidare förpliktar bestämmelserna utländska tillverkare att ha en representant i Italien och de föreskriver att en ytterligare kontrollmärkning måste anbringas, samtidigt som möjlighet saknas att få importvarans redan befintliga märkning godkänd. Efter talrika kontakter och sedan de italienska myndigheterna underlåtit att besvara ett motiverat yttrande beslutade kommissionen att fullfölja förfarandet enligt artikel 169 i EG-fördraget genom att väcka talan vid domstolen.

Domstolen fastslog ånyo i en dom av 13 mars 1997 (mål C-358/95, Morellato) - med anledning av en italiensk lag som förbjuder försäljning av vissa typer av bröd med hänvisning till deras fuktighetsgrad och deras innehåll av aska och kli - att tillämpningen av nationell lagstiftning om produktsammansättning är att anse som en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion, förbjuden enligt artikel 30 i EG-fördraget, som inte kan anses vara motiverad av folkhälsoskäl.

I sin dom av den 20 mars 1997 (mål C-352/95, Phytheron International) uttalade sig domstolen om tolkningen av artikel 7 i rådets direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om varumärken, varvid den klargjorde de tillämpliga reglerna för parallellimport. Domstolen erinrade allra först om att nämnda bestämmelse på ett uttömmande sätt reglerar frågan om konsumtion av varumärkesrätten för produkter som saluförs inom gemenskapen, varför nationella bestämmelser på området skall bedömas med hänsyn till denna bestämmelse och inte till artiklarna 30 och 36 i fördraget. Domstolen underströk att ifrågavarande artikel 7 formulerats i ordalag som motsvarar de som använts i tidigare rättspraxis för artiklarna 30 och 36, där domstolen har utvecklat konsumtionsprincipen, och bekräftade sin tolkning enligt vilken innehavaren av en varumärkesrätt som skyddas av lagstiftningen i en medlemsstat inte skulle kunna åberopa denna lagstiftning för att hindra import av en produkt som sprids i en annan medlemsstat av varumärkesrättsinnehavaren själv eller med dennes medgivande.

I sitt beslut av den 20 mars 1997 (mål C-13/96, Bic Bénélux), klargjorde domstolen begreppet "teknisk specifikation" enligt artikel 1.1 i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1989. Apropå en bestämmelse enligt vilken en tydlig märkning krävs som visar ett miljöskattebelopp, drog domstolen slutsatsen att den utgjorde en teknisk specifikation i direktivets bemärkelse (och inte en skattemässig tilläggsåtgärd) som borde ha anmälts till kommissionen för en bedömning av huruvida den är förenlig med reglerna i fördraget, och då särskilt med artikel 30.

I sin dom av den 7 maj 1997 (förenade målen C-321/94, C-322/94 och C-324/94, Pistre), gällande produkter med ordet "berg" i sin märkning, bekräftade domstolen åter att de nationella bestämmelserna gällande benämningar inte skall utnyttjas för att hindra handeln inom gemenskapen. Sådana benämningar får inte förväxlas med en ursprungsangivelse som kan vara immaterialrättsligt skyddad.

I samma mål avvisade domstolen bl.a. de skäl Frankrikes regering anfört i målets huvudfråga, nämligen att straffrättslig prövning av franska undersåtar och som gäller franska produkter som saluförs inom franskt territorium ligger utanför tillämpningsområdet för artiklarna 30 och 36 i EG-fördraget. Härvidlag preciserade domstolen att ifrågavarande nationella åtgärder, i en situation då saluföring av inhemska varor gynnas till förfång för importerade varor, i sig skapar och upprätthåller en skillnad i behandlingen som, åtminstone potentiellt, kan hindra handeln inom gemenskapen.

I sin dom av den 5 juni 1997 (mål C-105/94, Celestini) fann domstolen att artiklarna 30 till 36 i EG-fördraget inte hindrar en medlemsstat från att utföra lämpliga kontroller av vin som producerats i en annan medlemsstat för att utröna om det uppfyller gemenskapsreglerna, även om detta vin åtföljs av regelenliga analysintyg som utfärdats av vederbörligen auktoriserade laboratorier i ursprungsmedlemsstaten, såvida dessa kontroller dels tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt och dels respekterar proportionalitetsprincipen samt att de i ursprungsmedlemsstaten redan utförda kontrollerna beaktas.

I en dom avkunnad den 26 juni 1997 (mål C-368/95, Vereinigte Familiapress) gavs tillfälle för domstolen att klargöra räckvidden för begreppet "säljform" i Keck-prejudikatet (dom av den 24 november 1993 i mål C-267/91 och C-268/91). Det rörde sig just i detta fall om förbudet i Österrikes lagstiftning att inom dess territorium sälja tidskrifter innehållande spel och/eller pristävlingar, även om de framställts och saluförts lagenligt i en annan medlemsstat. Den österrikiska regeringen hävdade att förbudet i fråga inte faller under artikel 30 i fördraget eftersom det avsåg en säljfrämjande åtgärd och således var en säljform enligt Keck-domen. Domstolen avvisade detta skäl genom att förklara att "även om den avser en säljfrämjande åtgärd" gäller den ifrågavarande lagstiftningen produkternas själva innehåll, i vilka de aktuella spelen utgör en integrerande del och att den, under alla förhållanden, försvårar tillgången av den berörda produkten i det importerande landet och följaktligen hindrar den fria rörligheten för varor. Vad beträffar de skäl som anförts av Österrikes regering till stöd för den omtvistade bestämmelsen påminde domstolen om att upprätthållandet av mångfalden inom pressen kan utgöra ett oavvisligt krav som motiverar inskränkningar av den fria rörligheten för varor. Emellertid måste en statlig åtgärd som antas med stöd av ett dylikt krav vara rimlig och det måste styrkas att denna målsättning inte kan uppnås av andra mindre inskränkande åtgärder såväl för handeln inom gemenskapen som för yttrandefriheten.

2.2.1.2 De förebyggande bestämmelserna i direktiv 83/189/EEG (19)

Det informationsförfarande som införts genom direktiv 83/189/EEG är nödvändigt för att förebygga handelshinder och även för informationsutbytet. Direktivet förpliktigar medlemsstaterna att, som ett led i informationsförfarandet, låta förhandsgranska förslag till tekniska föreskrifter innan det slutgiltiga antagandet. Undantagna är bl.a. tekniska föreskrifter som införs för att uppfylla skyldigheter i enlighet med gemenskapens rättsakter.

Kommissionen har under 1997 mottagit 900 (20) förslag till tekniska föreskrifter som granskats av dess enheter. År 1995 mottogs 439 (21) förslag och 1996 var antalet 523 (22). Dessa siffror visar att fastän den inre marknaden var genomförd vid slutet av 1992 fortsätter medlemsstaterna att anta en mängd tekniska föreskrifter. Det stora antal förslag som mottogs 1997 förklaras även av det faktum att de nederländska myndigheterna påbörjat en "inventeringskampanj" under vilken de i efterhand anmälde 230 författningar till kommissionen som antagits utan att någon anmälan skickats till kommissionen. Detta har gjort det möjligt att justera en mängd författningar som innehöll bestämmelser som stred mot gemenskapsrätten.

Av de 900 anmälningar som mottogs 1997 har 102 (23) blivit föremål för ett detaljerat yttrande enligt vilket den planerade bestämmelsen måste ändras för att undanröja potentiella hinder mot den fria rörligheten för varor. Medlemsstaterna har å sin sida avgivit 113 (24) detaljerade yttranden. En (25) anmälan blev föremål för en begäran från kommissionen om ett års senareläggning av antagandet av den anmälda nationella bestämmelsen, eftersom man har för avsikt att föreslå en harmoniseringsakt, och ytterligare två (26) senarelades på grund av att de berörde ett område som omfattas av ett förslag till direktiv eller förordning som framlagts för rådet.

Sedan 1989 ser kommissionen till att anmälningsplikten efterlevs genom att systematiskt granska alla medlemsstaters offentliga tryck. En av kommissionen konstaterad kränkning av direktiv 83/189/EEG medför att ett överträdelseförfarande inleds enligt artikel 169 i EG-fördraget. I slutet av 1997 var ca 70 förfaranden av denna typ under utredning.

2.2.2 Genomförande av direktiv om fri rörlighet för varor

2.2.2.1 Livsmedel

Generellt gäller för livsmedelsområdet att medlemsstaterna antar sina nationella genomförandebestämmelser utan att strikt iaktta de tidsfrister som föreskrivs i direktiven.

Under 1997 avsände kommissionen 62 formella underrättelser i ärenden om underlåtenhet att meddela nationella genomförandebestämmelser. Dessutom beslutade kommissionen att avsända 19 motiverade yttranden. År 1997 kunde 71 fall av överträdelser avskrivas.

Således har direktiv 93/43/EEG om livsmedelshygien införlivats med fördröjning i ett antal medlemsstater. Direktivet som antogs enhälligt 1993 skulle ha varit införlivat senast i december 1995. Den 1 januari 1997 hade sju medlemsstater ännu inte införlivat direktiv 93/43/EEG. Sedan motiverade yttranden avsänts har tre medlemsstater slutligen antagit nationella bestämmelser som införlivar detta direktiv.

Vad gäller fallen av bristfällig tillämpning av livsmedelsdirektiv och livsmedelsförordningar har kommissionen beslutat att väcka talan inför domstolen i ett ärende. Parallellt har kommissionen beslutat att avsända ett motiverat yttrande och en formell underrättelse.

Samtidigt har i det närmaste ett dussin klagomål anförts. Till viss del har dessa ärenden kunnat avslutas efter brevväxling mellan kommissionens enheter och berörda nationella myndigheter.

2.2.2.2 >Plats för tabell>

2.2.2.3 Läkemedel

Under 1997 anmäldes en betydande mängd genomförandebestämmelser till kommissionen. I vissa fall inlämnades anmälan först sedan ett förfarande enligt artikel 169 inletts av kommissionen mot medlemsstaten i fråga. Till dags dato har nio av de femton medlemsstaterna införlivat alla tillämpliga direktiv för läkemedelssektorn. När det gäller införlivandet av homeopatidirektiven (92/73/EEG och 92/74/EEG) och direktiven gällande det "nya systemet" för ömsesidigt erkännande (93/39/EEG och 93/40/EEG) har läget förbättrats väsentligt och ett flertal överträdelseförfaranden har kunnat undvikas sedan de aktuella medlemsstaterna - med fördröjning - anmält att ovannämnda direktiv införlivats. Överträdelseförfaranden pågår i alla återstående fall då direktiven inte införlivats och de följs noggrant av kommissionen.

Det finns också vissa problem av generell natur rörande medlemsstaternas tolkning och tillämpning av läkemedelsdirektiven. Dessa fall rör huvudsakligen olika medlemsstaters tolkningar av termen "läkemedel" (vilket stundom resulterat i att hinder uppstått för den fria rörligheten för varor) samt även klagomål om att berörda nationella myndigheter påståtts brista i respekten för bindande tidsfrister eller andra procedurkrav. Medlemsstaternas införlivande och tillämpning av artikel 4.8 a i)-iii) i direktiv 65/65/EEG har också nyligen blivit föremål för flera klagomål.

Kommissionen har noggrant tagit dessa problem och klagomål i beaktande, men för närvarande planeras inga särskilda lagstiftningsåtgärder. Det måste dock betonas att kodifieringen av läkemedelslagstiftningen (både den human- och den veterinärmedicinska) redan är långt kommen och att den kommer göra lagstiftningen tydligare och i slutändan effektivisera dess genomförande.

2.2.2.4 >Plats för tabell>

2.2.2.5 Kemiska produkter

Överträdelseförfaranden p.g.a. underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser har inletts i följande fall (per kemisk produkt och direktiv):

Vad gäller farliga ämnen och preparat (93/18/EEG) har ett motiverat yttrande avsänts till Italien. Portugal torde komma att införliva bestämmelser inom de närmaste månaderna.

Vad gäller begränsning av användning och saluföring av farliga ämnen och preparat (94/60/EG), väntas nationell lagstiftning i Belgien, Irland, Italien och Portugal.

Vad gödningsmedel beträffar har motiverade yttranden sänts till Belgien, Grekland och Frankrike med anledning av att dessa länder ännu inte införlivat direktiv 93/69/EEG. För det sistnämnda landet väntas en reglering komma. Likaså måste Luxemburg införliva direktiv 95/8/EG. Bestämmelser för att införliva direktiv 96/28/EG väntas komma i Belgien, Tyskland, Grekland, Frankrike, Luxemburg, Nederländerna, Österrike och Sverige.

Inga nya anmälningar enligt fördragets artikel 100a.4 har inkommit till kommissionen om nationella bestämmelser som är strängare än bestämmelserna i direktiven om kemiska produkter.

Fyra anmälningar enligt artikel 100a.4 återstår att behandla för behöriga enheter inom kommissionen. Alla gäller kreosot som regleras av direktiv 94/60/EG.

2.2.2.6 >Plats för tabell>

2.2.2.7 Motorfordon, traktorer och motorcyklar

Den 1 januari 1996 blev gemenskapens typgodkännande obligatoriskt för fordon i kategorin M1. De olika direktiven blev därigenom bindande.

Under 1997 gick införlivandet av direktiven, som ju är mycket viktigt med tanke på en total harmonisering, åter smidigt tack vare att de berörda nationella myndigheterna skaffat sig erfarenhet.

Eftersom bestämmelser för motorfordon är så detaljerade och tekniska hänvisar många medlemsstater rutinmässigt i sin nationella lagstiftning till texten i EGT, vilket i praktiken underlättar och påskyndar införlivandet och granskningen av överensstämmelsen med gemenskapsrätten. Dröjsmål förekommer men de är sällan längre än några få månader och generellt uppstår de eftersom sista datum för införlivande ligger nära det datum då rättsakten antogs.

2.2.2.8 >Plats för tabell>

2.2.2.9 Byggprodukter

Kommissionen väckte talan vid domstolen mot Belgien, eftersom landet inte hade anmält några nationella genomförandebestämmelser för direktiv 89/106/EEG.

Särskilda problem föreligger även med Österrike, som inte har införlivat direktivet korrekt.

Kommissionen använder nu det tillvägagångssätt som fastställts i direktivet för att följa upp klagomål om handelshinder och kontrollera att ifrågavarande praxis är förenlig med gemenskapens lagstiftning. Tidigare undersöktes sådana ärenden endast med utgångspunkt i artiklarna 30 till 36 i fördraget.

2.2.2.10 Producentkapitalvaror (mekanisk verkstadsindustri, personlig skyddsutrustning, konsumentförpackning, mätteknik, elektroteknik och medicinsk utrustning)

De sektorer som omfattas av gemenskapens lagstiftning inom området producentkapitalvaror (mekanisk verkstadsindustri, elektroteknik, personlig skyddsutrustning, gas, tryck, konsumentförpackning, föreskriven mätteknik, medicinsk utrustning och fritidsbåtar) omfattar 100 direktiv som skulle ha varit införlivade senast den 31 december 1997.

Medlemsstaterna har införlivat direktiven i tillfredsställande utsträckning med hänsyn tagen till de aktuella direktivens obestridliga komplexitet (mestadels direktiv enligt "nya metoden"). Under alla förhållanden verkar det som om den fria rörligheten för varor inte har hotats, även i de fall då införlivandet blivit fördröjt eller varit bristfälligt. Fördröjningarna beror i allmänhet på orsaker av systemintern natur i medlemsstaterna (avvaktan på yttrande från rådgivande organ i lagfrågor eller högsta förvaltningsdomstolarna, att kompetensen är uppdelad på ett flertal departement eller ministerier, att gemenskapens regelverk skall genomföras i en ny medlemsstat, att lagstiftningsprocessen är tungrodd etc.).

Vissa problem vid tolkningen av rättsakterna har uppdagats, t.ex. för produkter som släpps ut på marknaden i slutet av de i direktivet föreskrivna övergångsperioderna. Kommissionens enheter agerar i dessa fall lika ofta formellt (förfaranden enligt artikel 169) som informellt (möten med expertgrupper, frågeformulär etc.), vilket har gjort det möjligt att förhindra, ja till och med lösa, vissa meningsskiljaktigheter.

Som ett led i marknadsövervakningen har för övrigt de enheter som handhar vissa sektorer utrett ett flertal skyddsklausuler som anmälts av medlemsstaterna, i synnerhet inom området maskiner, gasapparater och apparater för enkelt tryck. Dessa anmälningar har medfört att kommissionen uttalat sig om hur välgrundade de restriktiva nationella bestämmelserna är.

Vad gäller märkning av material som används i huvudbeståndsdelarna för skodon (direktiv 94/11/EG) har av de fyra förfaranden som inletts p.g.a. underlåtenhet att meddela nationella genomförandebestämmelser tre avslutats för Belgien, Frankrike och Irland. Däremot har det beslutats att ett motiverat yttrande skall sändas till Luxemburg.

Genom direktiv 93/68/EEG ändras direktiven 87/404/EEG (enkla tryckkärl), 88/378/EEG (leksakers säkerhet), 89/106/EEG (byggprodukter), 89/336/EEG (elektromagnetisk kompatibilitet), 89/392/EEG (maskiner), 89/686/EEG (personlig skyddsutrustning), 90/384/EEG (icke-automatiska vågar), 90/385/EEG (aktiva medicintekniska produkter för implantation), 90/396/EEG (anordningar för förbränning av gasformiga bränslen), 91/263/EEG (teleterminalutrustning), 92/42/EEG (nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle) och 73/23/EEG (elektrisk utrustning avsedd för användning inom vissa spänningsgränser).

Förenade kungariket, Spanien, Portugal, Grekland, Danmark och Sverige har införlivat alla direktiv.

Frankrike, Tyskland och Finland har införlivat alla direktiv, utom direktiv 92/42/EEG.

Nederländerna har införlivat alla direktiv, utom direktiv 91/263/EEG.

Belgien har införlivat alla direktiv, utom direktiv 89/106/EEG och 90/385/EEG.

Luxemburg har införlivat alla direktiv, utom direktiv 91/263/EEG och 92/42/EEG.

Italien har införlivat alla direktiv, utom direktiv 89/106/EEG, 90/396/EEG, 92/42/EEG och 73/23/EEG.

Irland har införlivat alla direktiv, utom direktiv 89/106/EEG, 89/336/EEG, 90/385/EEG, 91/263/EEG och 92/42/EEG.

Österrike har införlivat alla direktiv, utom direktiv 88/378/EEG, 89/106/EEG, 89/392/EEG, 89/686/EEG, 90/385/EEG, 90/396/EEG och 92/42/EEG.

2.2.2.11 >Plats för tabell>

2.2.2.12 Kosmetiska produkter

Ett antal nationella genomförandebestämmelser för direktiv om kosmetiska produkter har registrerats under det gångna året. Trots det kvarstår genomförandeproblem på området, särskilt vad gäller direktiv 93/35/EEG varigenom direktiv 76/768/EEG ändras för sjätte gången.

Medlemsstaterna beviljades en extra frist i väntan på kommissionens offentliggörande av den förteckning som föreskrivs i artikel 5a i ovan nämnda direktiv. Förteckningen offentliggjordes den 1 juni 1996 (beslut 96/335/EG). Likväl har inget av fem pågående överträdelseförfaranden för underlåtenhet att införliva direktiv 93/35/EG öppnats på nytt. Generaldirektorat III, som sedan juli månad 1997 ansvarar för kosmetikaärenden, kommer snarast att avge motiverade yttranden till de medlemsstater som inte har införlivat detta direktiv.

2.2.2.13 >Plats för tabell>

2.2.2.14 Textilprodukter

Europaparlamentets och rådets direktiv 96/73/EG av den 16 december 1996 om vissa metoder för kvantitativ analys av binära textilfiberblandningar och direktiv 96/74/EG av den 16 december 1996 om benämningar på textilier trädde i kraft under 1997. Genom direktiv 96/73/EG kodifieras och upphävs direktiv 72/276/EEG, 79/76/EEG, 81/75/EEG och 87/184/EEG och genom direktiv 96/74/EG kodifieras och upphävs direktiv 71/307/EEG, 75/36/EEG, 83/623/EEG och 87/140/EEG.

2.2.2.15 >Plats för tabell>

2.2.2.16 Produktansvar

Kommissionens talan mot Förenade kungariket (C-300/95) (27) enligt artikel 169 i fördraget ogillades av domstolen. Kommissionen hade ifrågasatt genomförandet i Förenade kungariket av direktiv 85/374/EEG om skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister när det gällde grunden för befrielse från tillverkaransvar enligt artikel 7 e i detta direktiv (produktutvecklingsrisker). Domstolen ansåg att det inte fanns tillräckliga bevis för att fastställa fördragsbrott. Begreppet "vetenskapligt och tekniskt vetande" har dock förtydligats i enlighet med kommissionens uppfattning.

2.2.3 Fri rörlighet för personer, etableringsrätt och rösträtt

2.2.3.1 Förbud mot diskriminering

När det gäller civilprocessrättsliga frågor och möjligheten att erhålla rättslig prövning övervakar kommissionen att de nationella myndigheterna följer domstolens praxis i målen C-43/95 (Data Delecta) (28), C-323/95 (Hayes) (29) och C-122/96 (Saldanha) (30) om förbud mot diskriminerande cautio judicatum solvi (som innebär att enskilda kärande inför domstol i en annan medlemsstat än hemlandet måste ställa säkerhet för rättegångskostnaderna). Alla nationella rättsregler skall vara förenliga med gemenskapsrätten, oavsett vilket område det gäller. Gemenskapsrätten har alltså företräde i förhållande till nationella privaträttsliga regler (31).

2.2.3.2 Inresa och bosättning

Direktiven om rätt till bosättning för studerande (93/96/EEG), pensionärer (90/365/EEG) och andra icke yrkesverksamma (90/364/EEG) har numera införlivats av alla medlemsstater, sist av Tyskland. I dom av den 20 mars 1997 (mål C-96/95) dömde domstolen Tyskland för underlåtelse att inom fastställd tid anpassa de lagar och andra bestämmelser som krävdes för att införliva direktiven 90/364/EEG och 90/365/EEG. Domstolen kom till denna slutsats bland annat efter att ha iakttagit att informationen i de cirkulärskrivelser som riktats till delstaternas behöriga myndigheter inte svarade mot kraven på offentlighet, klarhet och tillförlitlighet i fråga om de rättsliga förhållanden som direktiven reglerar.

I ett dekret av den 17 juli 1997 tog Tyskland konsekvenserna av domen och införlivade direktiven 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG.

Överträdelseförfarandena om felaktigt genomförande av nämnda tre direktiv går vidare.

Kommissionen har beslutat att väcka talan vid domstolen om införlivande av direktivens bestämmelser om studerandes deklaration av tillgångar (Spanien, Frankrike och Italien), pensionärers och icke yrkesverksammas tillgångar (Frankrike och Italien), sjukförsäkring för studerande, pensionärer och andra icke yrkesverksamma (Frankrike och Italien) samt giltighetstiden för icke yrkesverksamma pensionärers uppehållstillstånd (Spanien och Portugal).

Övriga förfaranden om felaktigt genomförande av de tre direktiven har inte kommit lika långt.

Det bör noteras att vissa överträdelseförfaranden om felaktigt genomförande har kunnat avskrivas sedan nationell lagstiftning ändrats (Danmark, Irland, Luxemburg och Nederländerna).

Kommissionen har slutligen beslutat att väcka talan inför domstolen mot Grekland. Talan gäller de grekiska myndigheternas praxis vid utfärdande av uppehållstillstånd, där en högre avgift tillämpas för medborgare i tredje land som är medlemmar i en unionsmedborgares familj än för unionsmedborgare. Kommissionen anser att denna särbehandling strider mot direktivens bestämmelser om rätt till bosättning.

2.2.3.3 >Plats för tabell>

2.2.3.4 Rösträtt och valbarhet

Efter det att direktiv 94/80/EG trädde i kraft den 6 januari 1996 kunde unionsmedborgare som bodde i en medlemsstat där de inte var medborgare delta i kommunalval som hölls det året i Tyskland (Hamburg och Hessen), Österrike (Burgenland, Kärnten och Oberösterreich), Italien, Danmark, Portugal och Förenade kungariket.

Under 1997 fortsatte kommissionen i egenskap av fördragets väktare de nödvändiga förfarandena för att se till att samtliga medlemsstater införlivar direktiv 94/80/EG. Följaktligen avskrevs överträdelseförfarandena mot Grekland, Finland, Sverige och Spanien sedan dessa medlemsstater antagit genomförandelagar. Samtidigt beslutade kommissionen den 26 juni att väcka talan vid domstolen mot Belgien för underlåtenhet att anmäla nationella genomförandebestämmelser (mål C-323/97).

Den 7 januari 1998 antog kommissionen en rapport om tillämpningen av direktiv 93/109/EEG om rösträtt och valbarhet vid val till Europaparlamentet för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare (KOM(97) 371). Även om rapporten inte innehåller några förslag till ändringar av direktivets bestämmelser, framgår likväl att tillämpningen av vissa bestämmelser kan bli bättre.

2.2.3.5 Erkännande av examensbevis

Domstolens rättspraxis

Bland överträdelseförfaranden som inleddes enligt artikel 171 i EG-fördraget (underlåtenhet att följa domstolens dom) kan följande nämnas:

Förfarandet mot Belgien för underlåtenhet att följa en dom av den 16 maj 1991 (C-167/90) varigenom Belgien dömdes för att dess genomförandebestämmelser uppvisade bristande överensstämmelse med direktiven 85/432/EEG och 85/433/EEG (farmaceuter) avskrevs sedan ny lagstiftning antagits.

I Frontistiria-målet om privatskolor i Grekland fälldes Grekland av domstolen, första gången genom dom i mål C-147/86 (kommissionen mot Grekland) för överträdelse av artiklarna 48, 52 och 59 i EEG-fördraget, eftersom man förbjudit andra medlemsstaters medborgare att upprätta Frontistiria och privata musik- och dansskolor. Efter en andra dom av den 30 januari 1992 (mål C-328/90) ändrade Grekland sin lagstiftning och ärendet har nu kunnat avslutas.

Överträdelseförfaranden enligt samma artikel pågår fortfarande mot Italien och Frankrike om turistguiders frihet att tillhandahålla tjänster (dom av den 26 februari 1991). Frankrike har anmält ett utkast till dekret och Italien har anmält att en ny lagtext antagits.

Vad gäller övriga, ännu ej verkställda domar kan särskilt följande nämnas:

Efter domen av den 22 mars 1994 (mål C-375/92) mot Spanien om turistguiders frihet att tillhandahålla tjänster antog vissa självstyrande områden nya dekret om denna yrkesutövning. Efter påpekande från kommissionen anmälde Spanien nya lagtexter som är under granskning.

Grekland har antagit bestämmelser för att ändra sin lagstiftning enligt domen av den 26 februari 1991 om turistguiders frihet att tillhandahålla tjänster. Kommissionen beslutade att avskriva målet efter granskning av de nya bestämmelserna.

Nationella genomförandebestämmelser

Ärendet mot Grekland om underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för direktiv 89/48/EEG (den första generella ordningen) enligt tidigare avkunnad dom (dom av den 23 mars 1995 i mål C-365/93) går vidare. Ett beslut om att väcka talan vid domstolen har fattats. Förfarandet mot Belgien avskrevs sedan de belgiska myndigheterna anmält genomförandebestämmelser.

Vidare inleddes ett förfarande enligt artikel 169 mot Grekland om rådets direktiv 92/51/EEG av den 18 juni 1992 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48/EEG.

Slutligen pågår förfaranden mot flera medlemsstater om direktiv 94/38/EEG som innebär en ändring av direktiv 92/51/EEG i fråga om nivån för vissa kvalifikationer.

Bristande överensstämmelse och felaktig tillämpning av direktiv

Ett femtiotal klagomål framfördes till kommissionen om begränsningar som strider mot artiklarna 52 och 59 i fördraget och de direktiv som skall underlätta ömsesidigt erkännande av examensbevis för utbildningsändamål. Vissa gav upphov till överträdelseförfaranden, andra kunde avskrivas såsom ogrundade.

Överträdelseförfaranden om felaktigt genomförande eller tillämpning av direktiv gick vidare mot vissa medlemsstater. Som exempel kan nämnas ett ärende om hur Tyskland genomfört direktiv 89/48/EEG, första generella ordningen avseende läraryrket.

Förfarandet mot Tyskland om möjligheterna att utöva tandläkaryrket går också vidare. Det gäller villkor som ställs för att tandläkare med examensbevis som är utfärdade i ett annat land än Tyskland, men som uppfyller kraven i direktiven, skall få upptas i socialförsäkringsregistret. Sådana villkor är inte tillåtna enligt direktiven om tandläkare.

Kommissionen beslutade att väcka talan mot Spanien inom ramen för det förfarande som inletts på grund av att landet erbjuder etableringsrätt för tandläkare med en betydligt lägre utbildning än den som föreskrivs i direktiven och som erhållits i latinamerikanska länder.

Kommissionen fortsätter förfarandet mot Spanien om den spanska genomförandelagstiftningen för direktiven som rör arkitekter och som begränsar den tidsperiod under vilken tjänster får tillhandahållas i landet.

2.2.3.6 >Plats för tabell>

2.2.3.7 Självständiga handelsagenter

Kommissionen avskrev förfarandet enligt artikel 169 mot Irland sedan landet antagit ytterligare bestämmelser för direktiv 86/653/EEG om självständiga handelsagenter. Kommissionen hade vid avskrivningen beslutat att avge ett motiverat yttrande för felaktigt genomförande. Likaså avskrevs förfarandet mot Portugal sedan de portugisiska myndigheterna besvarat en formell underrättelse på tillfredsställande sätt.

Slutligen beslutade kommissionen att avge ett motiverat yttrande om felaktigt genomförande av direktivet till de italienska myndigheterna.

2.2.4 Friheten att tillhandahålla tjänster

2.2.4.1 Artiklarna 59 och följande

Genom artiklarna 59 och följande i fördraget fastställs den fria rörligheten för tjänster, dvs. gränsöverskridande utbyte av tjänster av temporär natur. Eftersom denna princip gäller direkt och ovillkorligt efter utgången av övergångsperioden, vakar kommissionen över att den tillämpas på ett riktigt sätt mot bakgrund av domstolens rättspraxis.

Domstolens domar innebär inte endast förbud mot diskriminering utan även mot inskränkningar, även om de härrör från oklar tillämpning av en nationell bestämmelse.

När det gäller tjänster som inte regleras på gemenskapsnivå vakar kommissionen över att sådana förhållanden åtgärdas som innebär diskriminering eller inskränkningar och som inte kan motiveras med tvingande hänsyn av allmänt intresse.

Kommissionen avgav sålunda ett motiverat yttrande till de italienska myndigheterna om lag nr 82 av den 25 januari 1994, enligt vilken bedrivande av städverksamhet förutsätter registrering i två officiella register. Det rör sig här om ett omotiverat hinder som står i direkt motsättning till friheten att tillhandahålla tjänster.

De belgiska myndigheternas vägran att bevilja flygtillstånd för ekonomiska aktörer som önskar utföra flygfotografering men vilkas flygplan inte är registrerade i Belgien, utgör en omotiverad inskränkning. Detta ledde till att kommissionen avgav ett motiverat yttrande till de belgiska myndigheterna.

Vad gäller privata säkerhetstjänster (privatdetektivtjänster, värdetransporter, installation och underhåll av larmutrustning) har kommissionen inlett överträdelseförfaranden mot tre medlemsstater. I mars 1997 väcktes talan vid domstolen om diskriminerande inskränkningar på grund av nationalitet i spansk lagstiftning. Kommissionen ansåg att inskränkningarna var oförenliga med bland annat artikel 59 i EG-fördraget. I juni 1997 avgav kommissionen motiverade yttranden till Portugal och Belgien i samma ämne.

Diskriminering kan grunda sig på etableringsort, såsom är fallet vid tillämpning av ett bilateralt underleverantörsavtal mellan en medlemsstat och ett tredje land. De tyska myndigheterna tillåter endast att företag som är etablerade i Tyskland anlitar polska företag som utför underleveranser med hjälp av polsk arbetskraft på tyskt territorium. Företag som är etablerade i en annan medlemsstat är däremot berövade denna möjlighet. Kommissionen anser att situationen är oförenlig med artikel 59 och avgav ett motiverat yttrande i oktober 1997.

2.2.4.2 Audiovisuella området/medier

Vad gäller kommunikationsmedel inleddes ett förfarande på grund av förmodad överträdelse av artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget. Förfarandet inleddes sedan klagomål inkommit till kommissionen och ledde till ett motiverat yttrande. Senare har medlemsstaten i fråga ändrat sin lagstiftning så att den överensstämmer med gemenskapsrätten. Fallet gällde vissa portugisiska lagbestämmelser om TV-utsändning. Enligt dessa bestämmelser fick det utländska kapitalet i ett sändningsföretag inte överstiga 15 % av bolagets totala kapital. Vidare måste den som sökte sändningstillstånd vara etablerad i Portugal.

På det audiovisuella området skall framhävas att samtliga medlemsstater har anmält genomförandebestämmelser för direktiv 89/552/EEG "Television utan gränser".

Två överträdelseförfaranden mot Belgien respektive Förenade kungariket håller på att avslutas efter det att domstolen avkunnat två domar den 10 september 1996.

Dessa viktiga mål rör i första hand direktivets centrala bestämmelse, dvs. artikel 2 (friheten att motta och återutsända sändningar, tillämplig lag). Domstolen klargjorde först, i enlighet med vad kommissionen anfört, att ett system med förhandstillstånd när det gäller sändningar från en annan medlemsstat strider mot principen om fri återutsändning och mottagning av sådana TV-sändningar som avses i direktivet. I den andra domen fastslog domstolen att underlåtenhet att följa de villkor som avgör en medlemsstats behörighet strider mot direktivet och det gör också inrättandet av ett dubbelt system för sändningsföretag, beroende på vilken publik det riktar sig till.

Överträdelseförfaranden pågår även mot Finland, Frankrike, Grekland och Italien.

Den 30 juli 1997 trädde det nya direktivet "Television utan gränser" i kraft (Europaparlamentets och rådets direktiv 97/36/EG av den 30 juni 1997, EGT L 202, 30.7.1997, s. 60).

Genom detta direktiv ändras 1989 års direktiv om utförandet av sändningsverksamhet för television. Syftet är att uppdatera och förtydliga bestämmelserna. De viktigaste ändringarna gäller klargöranden av vissa begrepp såsom "TV-reklam", "TV-köp", "europeiska produktioner", återutsändning av "evenemang av särskild vikt för samhället", införandet av regler för TV-köp och för kanaler som endast ägnar sig åt egenreklam, förstärkning av skyddet för underåriga, bland annat genom krav på varningar i samband med sådana okodade program som skulle kunna skada dessa samt genom krav på att kommissionen genomför en utredning om effektiviteten hos olika filtersystem av typen "v-chips" ("antivåldschips"). Till detta kommer inrättandet av ett forum för samråd mellan medlemsstaterna och kommissionen om tillämpningen och utvecklingen av bestämmelserna på området. Kommissionen kommer regelbundet att avge en rapport som beaktar den senaste tekniska utvecklingen.

Kommissionen kommer bland annat med stöd av sin kontaktkommitté att se till att direktivet genomförs på ett riktigt sätt inom den utsatta fristen, dvs. före den 30 december 1998.

2.2.4.3 Telekommunikation

I de direktiv som utgör gemenskapens regelverk på telekommunikationsområdet föreskrivs att en liberaliserad och harmoniserad europeisk marknad för telekommunikation skall vara genomförd den 1 januari 1998. Nästan alla direktiv var färdigställda 1997 och skulle ha genomförts i nationell rätt senast vid slutet av året.

Den stora betydelsen av att genomföra den rättsliga ramen erkänns inom hela unionen. Dels är en enhetlig och liberaliserad telekommunikationsmarknad oundgänglig för informationssamhällets utveckling i Europa, med allt vad det innebär i termer av tillväxt, sysselsättning och livskvalitet. Dels fick den fastslagna tidsgränsen (den 1 januari 1998) ökad betydelse genom gemenskapens åtagande att öppna sin marknad i enlighet med Världshandelsorganisationens avtal om basteletjänster.

Den 29 maj 1997 antog kommissionen ett första meddelande till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om hur genomförandet framskridit (32). Syftet med dokumentet var att gå igenom läget för samtliga direktiv på området (inklusive de som ännu inte trätt i kraft), att ange på vilket sätt kommissionen tänkt sig att säkra både införlivandet och det faktiska genomförandet av lagstiftningen genom att i första hand tillgripa åtgärder av informell natur i kombination med tillämpning fullt ut av överträdelseförfaranden samt, i synnerhet, att noggrant undersöka flera viktiga aspekter på lagstiftningen vilka skulle kunna ses som indikatorer på hur införlivandet av den rättsliga ramen framskridit inför det fastställda datumet för fullständig liberalisering.

Vid sitt möte den 27 juni 1997 granskade rådet meddelandet och begärde att kommissionen snarast skulle samråda med medlemsstaterna och rapportera om framstegen vid rådets kommande möten.

Den 8 oktober 1997 antog kommissionen en uppdatering av det första meddelandet (33). Sammanfattningsvis ansåg kommissionen att de påtagliga framstegen när det gällde införlivandet av regelverket var uppmuntrande. I ett litet antal medlemsstater behövs dock betydligt ihärdigare ansträngningar än hittills medan endast vissa särskilda aspekter behöver åtgärdas i några av de andra.

Kommissionen räknar med att kunna lägga fram en uppdaterad rapport i början av 1998, på grundval av sina bilaterala kontakter med medlemsstaterna. För närvarande planerar man att komplettera rapporten med en mer fullständig förteckning över hur införlivandet av den rättsliga ramen fortlöper. Även en rad indikatorer avseende det faktiska genomförandet av bestämmelser som införlivats i nationell rätt kommer att föreslås. Slutligen avser rapporten att tillhandahålla en första översikt över hur den europeiska telekommunikationsmarknaden fungerar utifrån relevanta ekonomiska indikatorer.

Genomförandet av de olika direktiven och besluten ser ut som följer.

Ramdirektivet 90/387/EEG om vilka principer som skall tillämpas vid tillhandahållandet av ett öppet telekommunikationsnät har införlivats av samtliga medlemsstater.

Vad gäller direktiv 92/44/EEG (förhyrda förbindelser), har samtliga medlemsstater anmält nationella genomförandebestämmelser. Greklands och Luxemburgs bestämmelser är dock ofullständiga och under 1997 riktades en formell underrättelse enligt artikel 171 i EG-fördraget till Luxemburg. Kommissionen fortsätter att granska genomförandet av direktivet i Belgien och Portugal. Det förfarande som under 1997 inleddes mot Österrike avskrevs sedan landet anmält genomförandebestämmelser.

Alla medlemsstater utom Grekland har anmält genomförandebestämmelser för direktiv 95/62/EG om tillhandahållande av öppna nät (ONP) för taltelefoni, dock på ett ofullständigt sätt av Belgien och Luxemburg. Överträdelseförfarandena mot Frankrike, Irland, Italien och Förenade kungariket avskrevs under 1997 sedan dessa länder anmält nationella genomförandebestämmelser.

Under 1997 antog Europaparlamentet och rådet tre direktiv för vilka genomförandefristen löpte ut den 31 december 1997. Det gäller direktiv 97/51/EG (om ändring av ramdirektivet och direktivet om förhyrda förbindelser), 97/13/EG (licenser) och 97/33/EG (samtrafik). Vissa medlemsstater har redan anmält genomförandebestämmelser (se bilaga IV), men genomförandet kommer att granskas först i nästa års rapport.

Direktiv 91/263/EEG om teleterminalutrustning har införlivats av samtliga medlemsstater. Nederländerna, som mottog ett motiverat yttrande under 1997, anmälde sina genomförandebestämmelser i december 1997. Överträdelseförfarandena mot de fyra stater för vilka domstolen fastställt fördragsbrott under 1995 (Belgien och Grekland) och 1996 (Irland och Luxemburg) avskrevs sedan dessa länder antagit nationella genomförandebestämmelser.

Tio medlemsstater (Danmark, Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Nederländerna, Portugal, Finland, Sverige och Förenade kungariket) anmälde genomförandebestämmelser för direktiv 93/97/EEG om tillägg till direktiv 91/263/EEG vad gäller jordstationsutrustning för satellitkommunikation. Fem motiverade yttranden (till Belgien, Grekland, Irland, Luxemburg och Nederländerna) och en formell underrättelse (till Österrike) riktades under 1997 till stater som inte hade anmält genomförandebestämmelser. Liksom beträffande direktiv 91/263/EEG anmälde Nederländerna genomförandebestämmelser i december 1997.

Vad gäller de tre direktiven om frekvenser, dvs. direktiv 87/372/EEG (GSM), 90/544/EEG (Ermes) och 91/287/EEG (DECT) har samtliga medlemsstater anmält genomförandebestämmelser. Kommissionen är i färd med att granska Förenade kungarikets genomförande av direktiv 90/544/EEG.

Alla medlemsstater utom Grekland har vidtagit de åtgärder som krävs i beslut 91/396/EEG om införandet av "112" som gemensamt europeiskt larmnummer. För Spaniens och Portugals del skedde detta under 1997 och följaktligen har överträdelseförfarandena mot dessa länder avskrivits.

Dessutom har samtliga medlemsstater redan införlivat beslut 92/264/EEG om införande av "00" som gemensamt prefix för internationella telefonsamtal i gemenskapen.

Slutligen har fem medlemsstater (Danmark, Spanien, Luxemburg, Finland och Förenade kungariket) anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 95/47/EG om tillämpning av standarder för sändning av televisionssignaler. Överträdelseförfaranden inleddes mot de övriga medlemsstaterna under 1997.

2.2.4.4 >Plats för tabell>

2.2.4.5 Finansiella tjänster

För att stärka samarbetet mellan förvaltningarna och snabbt kunna lösa problem har kommissionen under 1997 upprätthållit regelbunden kontakt med nationella myndigheter, dels inom ramen för de institutionella kommittéerna (rådgivande kommittén för banklagstiftning, försäkringskommittén, kontaktkommittén för fondföretag), dels inom ramen för de särskilda tolkningsgrupperna (för bankfrågor, för försäkringsfrågor, för direktivet om krav på eget kapital etc.) och dessutom inom grupper på hög nivå (High Level Security Supervisors Committee för värdepappersfrågor).

På försäkringsområdet inleddes fyra nya förfaranden enligt artikel 169 rörande förmodade överträdelser av artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget och av olika direktiv. Samtliga fall togs upp på kommissionens eget initiativ. Ett av de förfaranden som inleddes 1996 avskrevs sedan den berörda medlemsstaten anpassat sig till gemenskapsrättens krav. På bankområdet inleddes två nya förfaranden under 1997, det ena efter klagomål och det andra på eget initiativ.

Vad gäller fastställda överträdelser avgavs motiverade yttranden i ett stort antal fall under 1997. På försäkringsområdet noterades en betydande ökning jämfört med 1996 av antalet inledda förfaranden rörande bristande överensstämmelse eller felaktig tillämpning. Det beror på att diskussionerna med de nationella förvaltningarna i samband med de förfaranden som inleddes under 1996 ännu inte har gett resultat eftersom området är så svårt att överblicka. På bankområdet har underlåtenhet att genomföra direktiv 95/26/EEG medfört att kommissionen avgivit motiverade yttranden till åtta medlemsstater.

På bankområdet avskrevs förfarandet mot Italien rörande skattemässig diskriminering i samband med hypotekslån av banker som inte var etablerade i Italien (se trettonde rapporten) sedan medlemsstaten anpassat sin lagstiftning i enlighet med kommissionens motiverade yttrande.

På värdepappersområdet beslutade kommissionen att väcka talan mot Tyskland för överträdelse av artiklarna 52 och 59 i EG-fördraget, eftersom brittiska investmentbolag diskrimineras både vid försäljning av andelar i bolagen till den tyska allmänheten och i skattehänseende.

På bankområdet fattades beslut om att avge motiverade yttranden till Tyskland, Spanien, Italien, Luxemburg, Belgien, Irland, Frankrike och Grekland för underlåtenhet att genomföra direktiv 95/26/EEG. Beslut fattades om att väcka talan mot Tyskland för underlåtenhet att genomföra direktiv 94/19/EG om system för garanti av insättningar. Vad gäller direktiv 93/6/EEG om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut har beslutet att väcka talan mot Tyskland skjutits upp eftersom landet har genomfört direktivet men ännu inte underrättat kommissionen officiellt.

På värdepappersområdet avgavs motiverade yttranden till Grekland, Spanien, Portugal och Luxemburg för underlåtenhet att genomföra direktiv 93/22/EEG (investeringstjänster inom värdepappersområdet) samt till Tyskland för ofullständigt genomförande av direktivet. Sedermera har beslut fattats om att väcka talan mot Spanien, Luxemburg och Tyskland.

Vad gäller direktiv 92/49/EEG och 92/96/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring och tredje direktivet om livförsäkring) återkallades talan i målet mot Grekland för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för dessa två direktiv, medan domstolen fällde Spanien i fråga om direktiv 92/49/EEG. Även om flertalet medlemsstater redan har anmält bestämmelser för de båda direktiven, medför införlivandet och tillämpningen fortfarande problem. Flera fall av ofullständigt genomförande eller bristande överensstämmelse är att vänta.

Kommissionen sköt upp beslutet att väcka talan mot Spanien för underlåtenhet att anmäla genomförandebestämmelser för direktiv 92/96/EEG i väntan på domstolens dom i målet om direktiv 92/49/EEG. Ett motiverat yttrande riktades till Spanien och beslut fattades om att väcka talan beträffande direktiv 91/674/EEG (årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag). Spanien fälldes även för underlåtenhet att genomföra direktiv 91/371/EEG (avtal med Schweiz).

Slutligen bör påpekas att kommissionen avskrev vissa ärenden om underlåtenhet att genomföra direktiv. Det gällde ärendena mot Italien om direktiv 91/674/EEG, mot Spanien om direktiv 90/618/EEG (ansvarsförsäkring för motorfordon) och 90/619/EEG (andra livförsäkringsdirektivet) samt mot Grekland och Portugal om direktiv 93/22/EEG (investeringstjänster inom värdepappersområdet).

På bankområdet väcktes talan mot Österrike, eftersom de anonyma kontona i landet strider mot kravet på att en kund som vill öppna konto skall styrka sin identitet enligt artikel 3.1 i direktiv 91/308/EEG (åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar).

På försäkringsområdet beslutade kommissionen att avge ett motiverat yttrande till Frankrike för ofullständigt genomförande av direktiv 92/49/EEG och 92/96/EEG, eftersom inga bestämmelser har anmälts för att anpassa försäkringslagstiftningen till det tredje försäkringsdirektivet.

Ett motiverat yttrande avgavs också till Belgien, eftersom den belgiska lagstiftningen om kontroll av försäkringsbolag utesluter att direktiv 92/49/EEG tillämpas på yrkesskadeförsäkringar. Kommissionen anser att det aktuella direktivet omfattar även sådana, om försäkringen tecknats i ett privat försäkringsbolag. Samma överträdelse har konstaterats i Finland och 1996 erhöll landet en formell underrättelse om detta.

År 1996 beslutade kommissionen att avge ett motiverat yttrande till Tyskland om felaktig tillämpning av direktiv 92/49/EEG. Det har ännu inte avgivits. Enligt det tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring, som inte längre tillåter samordningsförbud, avskaffade Tyskland i genomförandebestämmelserna till detta direktiv formellt det förbud mot att samordna sjukförsäkring med andra försäkringsklasser som gällde icke-tyska företag som vill etablera en filial på tyskt territorium eller tillhandahålla tjänster där. Däremot infördes en ny bestämmelse i sociallagstiftningen enligt vilken anställda kan dra nytta av avgifter som arbetsgivaren betalat in bara om försäkringsbolaget - oavsett säte - inte tillämpar samordning. Detta är en indirekt överträdelse av direktiv 92/49/EEG.

Kommissionen avgav vidare ett motiverat yttrande till Spanien, eftersom den spanska genomförandelagstiftningen för direktivet inte, såsom föreskrivs i artikel 1.4 i direktiv 84/5/EEG, kräver att organ som inrättats i medlemsstaterna för att ersätta skada som orsakats av oidentifierade fordon lämnar den skadelidande ett motiverat besked om sitt agerande. Slutligen beslutade kommissionen att avge ett motiverat yttrande till Frankrike, vars lagstiftning föreskriver att en särskild blankett för saluföring av försäkringar skall fyllas i innan nya försäkringsavtal släpps ut på marknaden. Detta strider mot direktiv 92/49/EEG och 92/96/EEG, enligt vilka medlemsstaterna inte får föreskriva krav på godkännande i förväg eller systematiska underrättelser om allmänna och särskilda villkor i försäkringsavtal.

När det gäller förhandsavgöranden uttalade sig EG-domstolen den 9 juli 1997 i mål C-222/95 om huruvida en medlemsstat, innan det andra bankdirektivet (89/646/EEG) trätt i kraft, fick kräva ny auktorisation för att kreditinstitut inom gemenskapen med auktorisation i ursprungslandet fritt skulle få tillhandahålla tjänster i andra medlemsstater. EG-domstolen ansåg att en sådan ny auktorisation strider mot gemenskapsrätten såvitt den inte respekterar diskriminationsförbudet, berättigas av allmänintresset, eller är objektivt nödvändig och proportionerlig.

Däremot har EG-domstolen ännu inte lämnat något förhandsavgörande i mål C-410/96 (allmänna åklagaren mot André Ambry) om finansiella garantier som utfärdats i andra medlemsstater.

Sedan Frankrike väckt ogiltighetstalan mot kommissionen ogiltigförklarade EG-domstolen kommissionens meddelande 94/C 360/08 om en inre marknad för pensionsfonder, genom dom den 20 mars 1997 i mål C-57/95. EG-domstolen ansåg att meddelandet inte enbart förtydligade hur fördragsbestämmelserna skall tillämpas, utan att det även hade egna och annorlunda rättsverkningar.

EG-domstolen har ännu inte avgjort mål T-47/96 som tidigare varit uppe i förstainstansrätten. Syndicat Départemental de défense de droit des agriculteurs väckte passivitetstalan mot kommissionen för att den trots sökandens begäran inte väckt talan mot Frankrike om fördragsbrott avseende direktiv 92/49/EEG och 92/96/EEG, som skulle ha genomförts på ett sätt som strider mot gemenskapsrätten. Sökanden hävdade att det förekommer monopol på sjukförsäkringar inom det lagstadgade socialförsäkringssystemet, vilket missgynnar andra försäkringsgivare.

Grekland rättade sig efter domen av den 29 juni 1995 i de förenade målen C-109/94, C-209/94 och C-225/94 som meddelades för att man inte hade genomfört direktiv 90/618/EEG om ansvarsförsäkring för motorfordon och frihet att tillhandahålla tjänster, det andra direktivet 90/619/EEG om direkt livförsäkring, samt det andra direktivet 88/357/EEG om annan direkt försäkring än livförsäkring.

Talan mot Grekland återkallades sedan landet genomfört direktiv 92/49/EEG (mål C-111/96), 92/96/EEG (mål C-112/96), 91/674/EEG (mål C-110/96) och 91/371/EEG (mål C-109/96). EG-domstolen fortsätter pröva målet mot Irland som inte genomfört direktiv 91/371/EEG (mål C-394/95). Spanien fälldes för bristande genomförande av direktiv 92/49/EEG (mål C-361/95) och 91/371/EEG (mål C-360/95).

Talan mot Italien i EG-domstolen återkallades sedan landet genomfört direktiv 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag. Kommissionen väckte vidare talan i EG-domstolen mot Belgien (mål C-97/608) om bristande genomförande av det tredje direktivet 90/232/EEG om ansvarsförsäkring för motorfordon.

2.2.4.6 >Plats för tabell>

2.2.4.7 Affärskommunikation

Under året har kommissionen fått in flera klagomål om hinder mot gränsöverskridande tjänster för affärskommunikation, som till exempel sponsring, säljfrämjande åtgärder och reklam. Kommissionen undersöker för närvarande dessa ärenden.

2.2.5 Fri rörlighet för kapital

Den fria rörligheten för kapital och betalningar inom EU är i stort sett tillfredsställande. Flera framsteg gjordes under året: Grekland avskaffade hindren mot medborgares fysiska valutaöverföringar och investeringar och Italien avskaffade hindren mot fysiska valutaöverföringar. I flera fall hindrar nationella bestämmelser dock fortfarande den fria rörligheten för kapital, och kommissionen har vidtagit åtgärder för att undanröja sådana hinder. Inom ramen för överträdelseförfaranden avgavs motiverade yttranden dels till Frankrike som förbjudit utländska bankcertifikat utställda i franska franc (men den därmed sammanhängande frågan om styrelser löstes), dels till Grekland som hindrat fastighetsförvärv i gränsområden. Talan väcktes i EG-domstolen mot Tyskland som förbjuder utländska bankcertifikat utställda i D-mark och som kräver att styrelseledamöter måste vara bosatta i landet.

2.2.6 Bolagsrätt

De bolagsrättsliga direktiven genomfördes utan några särskilda problem annat än att anmälan uteblev i nedanstående fall, samt vissa problem i fråga om förenligheten med gemenskapsrätten. Problemens omfattning skall utredas i en undersökning av direktiv 78/660/EEG och 83/349/EEG som skall vara klar före slutet av år 1998.

Kommissionen väckte talan mot Tyskland om fördragsbrott (mål C-191/95) på grund av bristande tillämpning av direktiv 68/151/EEG om bolagsregister och 78/660/EEG om årsbokslut i vissa typer av bolag. I strid med direktiven och Tysklands genomförandebestämmelser vägrade nära 90 % av aktiebolagen att offentliggöra sina årsredovisningar, som inte lämnades in till registreringsmyndigheten.

Kommissionen väckte talan mot Tyskland i EG-domstolen även för att inga nationella bestämmelser anmälts för att genomföra direktiv 90/605/EEG om ändring av tillämpningsområdet för direktiven om årsbokslut och om sammanställd redovisning.

Kommissionen sände vidare en formell underrättelse till Italien för bristande tillämpning av direktiv 84/253/EEG om godkännande av personer som har ansvar för lagstadgad revision av räkenskaper. Tillämpningsföreskrifterna till den italienska lag som antagits för att genomföra direktivet har ännu inte trätt i kraft i Italien.

Överträdelseförfaranden inleddes mot Grekland och Luxemburg eftersom inga bestämmelser anmälts för att genomföra direktiv 92/101/EEG om ändring av direktiv 77/91/EEG om att bilda aktiebolag samt att bevara och ändra dessas kapital, och ärendena kommer att anhängiggöras under 1998. I överträdelseförfarandena mot Finland avgavs motiverade yttranden eftersom inga bestämmelser anmälts för att genomföra direktiv 78/660/EEG, 83/349/EEG, 90/604/EEG och 90/605/EEG.

2.2.6.1 >Plats för tabell>

2.2.7 Intellektuell och industriell äganderätt

Industriell äganderätt

Vad gäller industriell äganderätt finns för närvarande endast ett gällande direktiv, nämligen varumärkesdirektivet 89/104/EEG. Varumärkesregistrering ger innehavaren ensamrätt, och rätt att hindra tredje man från att använda märket i näringsverksamhet utan medgivande.

Medlemsstaternas lagstiftning om nationella varumärken har inte harmoniserats fullständigt, utan bara i vissa frågor som direkt påverkar hur den inre marknaden fungerar. I alla frågor som inte harmoniserats är medlemsstaterna helt fria att själva avgöra vilket system som lämpar sig bäst för de egna förhållandena.

Direktivet tillämpas bara på följande frågor, som harmoniserats. För det första på registrerade varumärken (varumärkesskydd på grund av inarbetning bestämmer medlemsstaterna själva fritt om). För det andra på alla slags varumärkesregistreringar som förekommer i nationell lagstiftning (till exempel varumärken för varor eller tjänster, icke-kollektiva märken, kollektivmärken, garanti- eller kontrollmärken). Detta innebär inte att medlemsstaterna måste införa de olika varumärkesslagen i sin lagstiftning. För det tredje slutligen på varumärken som fått internationell registrering med rättsverkan i någon medlemsstat.

Direktivet avser vidare enbart varumärkesrättens materiella del och innehåller inga bestämmelser om harmonisering av olika förfaranden för varumärkesregistrering.

Fristen för att genomföra direktivet förlängdes till och med den 31 december 1992.

Samtliga medlemsstater har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktivet, även de nya medlemsstaterna. De spanska genomförandebestämmelserna anmäldes till kommissionen redan innan själva direktivet antogs. Kommissionen kontrollerar för närvarande att de nationella bestämmelserna är förenliga med gemenskapsrätten.

Intellektuell äganderätt

Vanligen antar medlemsstaterna nationella genomförandebestämmelser för direktiv på området mycket sent, och ofta först sedan överträdelseförfaranden inletts.

Situationen har dock blivit mycket bättre, särskilt under förra året. År 1996 var det bara tre medlemsstater som hade anmält nationella genomförandebestämmelser för samtliga direktiv som trädde i kraft den 1 januari 1997, men påföljande år var det tolv medlemsstater.

Kommissionen kommer att fortsätta arbeta för att få samtliga medlemsstater att införliva direktiven med nationell rätt och kommer även att kontrollera att bestämmelserna tillämpas korrekt, vilket tycks vara den största tvistefrågan.

Samtliga medlemsstater har nu anmält nationella bestämmelser för att genomföra direktiv 87/54/EEG om rättsligt skydd för kretsmönster i halvledarprodukter och direktiv 91/250/EEG om rättsligt skydd för datorprogram. När Förenade kungarikets bestämmelser om införlivande av det sistnämnda direktivet kontrollerades upptäcktes dock problem i fråga om förenligheten med gemenskapsrätten. När direktivet införlivades valde medlemsstaten att behålla vissa "copyright"-begrepp istället för att anpassa sin praxis till gemenskapsbestämmelsernas krav. De brittiska myndigheterna fick en formell underrättelse och sedan de svarat kunde frågan lösas genom att andra direktiv om upphovsrätt införlivades med nationell rätt, inklusive direktiv 96/9/EEG om rättsligt skydd för databaser, som skulle vara genomfört senast den 1 januari 1998.

Inom ramen för överträdelseförfaranden avgavs motiverade yttranden till Irland som inte anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 92/100/EEG om uthyrnings- och utlåningsrättigheter, samt till Tyskland som inte anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 93/83/EEG om satellitsändningar och vidaresändning via kabel.

Beslut har fattats om att väcka talan i EG-domstolen mot Grekland och Irland som inte har anmält nationella genomförandebestämmelser för direktiv 93/83/EEG.

Tidsfristen för att genomföra direktiv 96/9/EG om rättsligt skydd för databaser går ut den 1 januari 1998, men Tyskland, Österrike, Förenade kungariket och Sverige har redan anmält nationella genomförandebestämmelser.

2.2.7.1 >Plats för tabell>

2.2.8 Offentlig upphandling

Det måste konstateras att flera direktiv om offentlig upphandling ännu år 1997 inte genomförts i vissa medlemsstater. Den 2 maj 1996 fällde domstolen Grekland (34) eftersom inga nationella genomförandebestämmelser anmälts för direktiv 92/50/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster, och då domen inte verkställdes väcktes talan enligt artikel 171 i fördraget. Den 17 juli 1997 fällde EG-domstolen Italien (35) eftersom inga bestämmelser anmälts för att genomföra direktiv 93/36/EEG om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor. Kommissionen inledde ett överträdelseförfarande mot Spanien som inte anmält några bestämmelser för att genomföra direktiv 93/38/EEG om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, tjänstesektorerna undantagna.

När kommissionen kontrollerade om de anmälda bestämmelserna var förenliga med gemenskapsrätten upptäcktes flera problem i många medlemsstater, bland annat på grund av att de nationella bestämmelser som antagits var otillräckliga eller felaktiga.

Granskningen av de nationella genomförandebestämmelser som anmälts resulterade i sammanlagt 34 förfaranden för bristande förenlighet med gemenskapsrätten, och i sex ärenden har ett motiverat yttrande avgivits. Ibland gäller det principfrågor om tillträde till offentlig upphandling i de berörda medlemsstaterna.

Kommissionen fortsätter även att kontrollera hur gemenskapsrättens bestämmelser om särskild upphandling tillämpas, främst med utgångspunkt i klagomål men även genom analys och uppföljning av ärenden som tagits upp på eget initiativ.

Under året behandlade kommissionen 215 ärenden som uppmärksammats antingen genom klagomål eller på eget initiativ, däribland 80 nya ärenden. Samtidigt avskrevs 65 ärenden, oftast sedan de upphandlande myndigheterna eller tillsynsmyndigheterna vidtagit åtgärder för att rätta till felaktigheter. Så kallade paketmöten