Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Utkast till rådets rekommendation om parkeringstillstånd för rörelsehindrade"

(96/C 174/06)

Den 30 januari 1996 beslutade rådet i enlighet med Romfördragets artiklar 75 och 198 att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda utkast.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor som ansvarat för kommitténs förberedande arbete, antog sitt yttrande den 14 mars 1996. Föredragande var Christina Wahrolin.

Vid den 334:e plenarsessionen den 27-28 mars 1996 (sammanträdet den 27 mars 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Europeiska gemenskapernas kommission har framlagt förslag till rekommendation om parkeringstillstånd för rörelsehindrade (dok. KOM(95) 696 slutlig).

1.2. För den stora majoriteten av funktionshindrade är bilen ett oöverträffat transportmedel. Åtgärder för att göra kollektiva färdmedel och trafikmiljöer anpassade är betydelsefulla och nödvändiga. Likaså är specialtransporter för dem som inte kan använda sig av vare sig bil eller kollektiva färdmedel oundgängliga. Men ingen av dessa lösningar kan ge den handlingsfrihet och det oberoende som bilen kan göra. Detta bör också ses i ljuset av att det krävs alltmer av resande av den enskilde för att det skall vara möjligt att delta i de olika aktiviteter som ett normalt socialt och kulturellt liv innebär.

1.3. Ökningen av resandet gäller också den växande ström av resenärer som rör sig mellan medlemsländerna i EU. Antalet personer som vistas i något annat medlemsland för längre eller kortare tid ökar ju mer samarbetet utvecklas. Det rör sig inte bara om turism, utan om tillfälliga arbeten, uppdrag, konferenser mm där man måste förutsätta att personer med funktionshinder skall kunna delta under villkor som är likvärdiga med andras. Det innebär bl a möjligheten att resa med egen bil eller hyra en bil där man vistas. Men det innebär också ett behov av att kunna parkera bilen på samma sätt som rörelsehindrade medborgare i vistelselandet.

2. Bakgrund

2.1. Den rekommendation som 1977 antogs av transportministerkonferensen och som gäller för de europeiska OECD-länderna, lämnar flera problem olösta. Utseendet hos de parkeringstillstånd som förekommer i EU-länderna skiljer sig mycket från varandra, även om det finns ett antal som liknar den mall som framtagits av kommissionen. Olikheterna är så stora att det inte är givet att tillstånden av myndigheterna i andra länder associeras med parkeringstillstånd. Härtill kommer språksvårigheterna då texten på tillstånden vanligtvis endast finns på de språk som används i de länder, där tillstånden utfärdas.

2.2. Erfarenheten har också visat att det finns en betydande osäkerhet bland innehavarna av parkeringstillstånd om huruvida tillstånden gäller i länder de avser att besöka. Det finns också en stor brist på information om vilka regler som innehavarna har att rätta sig efter vid bruket av parkeringstillståndet.

2.3. Ett annat problem är att det både mellan och inom medlemsländerna finns skillnader i synen på vilka villkor som skall berättiga någon att erhålla parkeringstillstånd för funktionshindrade. Det skulle sannolikt vara en mycket komplicerad process att arbeta fram enhetliga regler i detta avseende. Dock är det i sammanhanget betydelsefullt att påpeka att det inte bara är rörelsehindrade som är i behov av parkeringstillstånd. Men detta är en nationell fråga.

2.4. Med den lösning som kommissionen föreslår är det inte heller behövligt att EU ger sig in i den komplicerade processen, eftersom förslaget innebär att det förutsätts att varje land accepterar bedömningen i det land där tillståndet utfärdats. Vem som skall kunna få ett tillstånd blir och är därigenom en nationell fråga.

3. Förslagets innehåll

3.1. Tillståndet föreslås bli plastat, vilket är ett visst skydd mot förfalskning. Andra åtgärder kan vidtas för att ge ännu bättre skydd mot förfalskning och utan att kortets utseende och karaktär förändras.

3.2. Tillståndet har en ljusblå botten och på framsidans vänstra halva finns handikappsymbolen i vitt mot mörkblå botten, dvs det utseende som snart används över hela världen och som också överensstämmer med parkeringsskyltarna på särskilt iordningställda handikapparkeringar. (Ett allmänt problem är att sådana parkeringsplatser ofta är alltför små.) I övrigt finns de uppgifter som är nödvändiga, dvs giltighetstid, serienummer och vilken myndighet som utfärdat tillståndet. Därmed är dess äkthet kontrollerbar.

3.3. På vänstra sidan finns också som icke-obligatorisk uppgift fordonets registreringsnummer. Avsikten med den uppgiften är att förhindra att tillståndet används av fel person i fel bil. Men konsekvensen blir också att det inte kan användas av innehavaren när denne t ex vid besök på annan ort eller i annat land hyr eller lånar ett fordon. Kommittén anser, att en väsentlig del av avsikten med ett gemensamt utseende för EU när det gäller parkeringstillstånd går förlorad. Kommittén är väl medveten om att tillståndsgivningen är en nationell fråga och skall så förbli. Men kommittén vill understryka vikten av att tillståndet är knutet till den funktionshindrade personen, vilket innebär att, oavsett om man kör sin egen bil, hyr, lånar eller åker med någon, skall parkeringskortet vara giltigt. Därför skall heller inte bilnumret finnas på parkeringskortet, anser kommittén.

3.4. Den högra sidan upptas överst av orden "Parkeringstillstånd för rörelsehindrade" på det språk som används i det land där tillståndet utfärdats. Därunder finns ordet "Parkeringstillstånd" på samtliga EU-språk. Tillsammans med handikappsymbolen torde därmed varje tvekan om avsikten med tillståndet vara undanröjd. På högra sidan finns dessutom i vitt nationsbokstav omgiven av EU-stjärnorna och längst ner identifikationen att tillståndet är utformat i enlighet med EU:s mall.

3.5. Tillståndets baksida innehåller sedan de uppgifter som kan vara nödvändiga för att identifiera innehavaren samt vilken rätt tillståndet ger och hur det skall anbringas i bilen.

3.6. Kommittén anser också att den föreslagna storleken på tillståndet förefaller väl avvägd.

4. Övrigt

4.1. Då det finns vissa skillnader mellan länderna, och t o m mellan orter i samma land, i hur parkeringstillstånd får användas, så föreslår kommittén att den som erhåller ett "Parkeringstillstånd för rörelsehindrade" samtidigt bör erhålla en informationsskrift på det egna språket om vilka regler som gäller i EU-länderna för användning av parkeringstillstånd. Skriften bör också innehålla upplysning om huruvida det i länderna finns lokala avvikelser. Innebörden av sådana avvikelser förutsätts innehavaren sedan själv ta reda på, då skriften skulle bli alltför omfattande om sådana skulle tas upp där.

4.2. Kommittén anser slutligen att kommissionens förslag till rekommendation är väl genomtänkt och väl ägnat att fylla sitt syfte. Kommittén föreslår därför att förslaget genomförs.

Bryssel den 27 mars 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER