RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET - Finansieringsinstrumentet "EC Investment Partners" - Rapport om genomförandet under 1999

SAMMANFATTNING

ECIP - "European Community Investment Partners" - var EU:s första ekonomiska samarbetsverktyg. Det infördes 1988 på kommissionens initiativ och med Europaparlamentets stöd till ömsesidigt intresse och förmån för utvecklingsländerna i Asien, Latinamerika och Medelhavsområdet och för den europeiska industri som planerar att investera i dessa länder. ECIP utvidgades sedan till att omfatta Sydafrika och det bidrog även till att skapa JOP-projektet för Phare- och Tacis-länderna.

ECIP syftade till att främja samriskföretag mellan europeiska och lokala aktörer i utvecklingsländerna. Samriskföretag är

- starkt efterfrågade av utvecklingsländerna, eftersom de medför ett inflöde av kapital, teknik och kunskaper och en integrering i internationella produktions- och handelsstrukturer,

- mycket riskabla, eftersom de förenar två typer av problem: de som uppstår i samband med att ett nytt företag bildas och de som följer av en etablering i en kulturell, ekonomisk och politisk miljö som är osäkrare och mindre förutsebar än den europeiska.

Denna dubbla karaktär motiverade att EU vidtog finansiella interventionsåtgärder i nära samarbete med medlemsstaternas utvecklingsbanker, som arbetar med samma uppgifter och som är grupperade inom EDFI (European Development Finance Institutions).

ECIP-programmet kännetecknades främst av följande:

- Det grundade sig uteslutande på initiativ från företag (efterfrågestyrt).

- Det var tillgängligt för dessa företag - på lokal eller europeisk nivå - genom ett nät av mer än hundra finansiella institut - på lokal eller europeisk nivå - varav omkring 20 var mycket aktiva. Programmet var i hög grad decentraliserat på två nivåer. Kommissionen betalade ut förskott till ECIP:s finansiella institut som i sin tur, efter klartecken från kommissionen, tilldelade dessa medel i form av bidrag, finansiell medverkan (riskkapital) eller räntefria förskott som slutmottagaren antingen betalar tillbaka om verksamheten är framgångsrik eller får omvandlat till ett bidrag (se nedan).

- ECIP omfattade samtliga skeden i etableringen av ett samriskföretag:

* Att hitta en affärspartner (bidrag).

* Företagets genomförbarhetsstudier (räntefria förskott som företaget antingen betalar tillbaka om verksamheten är framgångsrik eller annars får omvandlade till ett bidrag).

* Kapitaltillskott till samriskföretagets aktiekapital.

* Bidrag till små och medelstora företag och räntefria förskott med återbetalningskrav till större företag för att finansiera utbildning i samband med tekniköverföring.

Enligt de slutliga stödmottagare och finansiella institut som har erhållit medel har ECIP haft ett betydande positivt inflytande. Kommissionen har på grundval av en noggrann utredning av åtta länderinspektioner "på fältet" och 1 565 av de enskilda utförliga slutrapporterna från ECIP-stödmottagarna beräknat att varje euro i ECIP-stöd kan relateras till investeringar på över 16 euro i utvecklingsländerna. Det ECIP-stöd på 261 miljoner euro som avser redan genomförda åtgärder har enligt mottagarna gett upphov till privata investeringsprojekt på omkring 4,3 miljarder euro (= 4 369 miljoner euro) i utvecklingsländerna i Asien, Latinamerika och Medelhavsområdet samt Sydafrika. De slutliga mottagarna meddelar också att mer än 38 000 EU-företag och lokala företag har deltagit som partner i dessa åtgärder, att omkring 1 442 samriskföretag har bildats och att dessa samriskföretag enligt uppgift har gett direkt upphov till fler än 49 000 arbetstillfällen. Enligt rapporterna från de slutliga stödmottagarna och de finansiella instituten har ECIP sedan 1988 visat sig vara ett effektivt instrument för att skapa samriskföretag och främja investeringar och utveckling. Dessutom bidrog ECIP till att förbättra kommissionens utvecklingspolitik och rykte både inom och utanför EU:s gränser.

ECIP var ursprungligen avsett som ett pilotprojekt, men sedan dess har två successiva rådsförordningar antagits, varvid Europaparlamentet hörts i enlighet med samarbetsförfarandet, och tre separata oberoende utvärderingar av instrumentet fastslagits och offentliggjorts:

- Det rör sig om följande förordningar:

* Förordning (EEG) nr 319/92 av den 3 februari 1992.

* Förordning (EEG) nr 213/96 av den 29 januari 1996.

- Oberoende utvärderingar (överlämnade till rådet och Europaparlamentet och tillgängliga på begäran):

* 1990 Touche Ross.

* 1994 SEMA Group.

* 1999 Deloitte & Touche (se nedan).

- Revisioner:

a) Revisionsrätten: 1993.

b) Extern revision: 1996 Coopers & Lybrand.

1997 Price Waterhouse Coopers.

2000 Anbudsförfarande pågår

Förvaltningen av ECIP var från början tänkt att vara så "företagarvänlig" som möjligt: snabba beslut, öppenhet och insyn, flexibilitet, snabba betalningar. Denna ECIP-specifika hållning gav programmet gott rykte hos de finansiella instituten och rådde fram till 1996. Sedan dess blev dock förvaltningen av ECIP av tre skäl mer och mer byråkratisk och tungrodd:

- Eftersom ECIP först och främst riktar sig till små och medelstora företag är det väldigt "arbetsintensivt" och det snabbt ökande antalet projekt stod i tydlig kontrast till den begränsade mängd personal inom kommissionen som skulle förvalta projekten. Denna personalbrist åtgärdades gradvis, men endast delvis, genom att en enhet för tekniskt bistånd (1997) och senare en enhet för finansiellt bistånd (1999) inrättades.

- Förstärkningen av kommissionens finansiella förfaranden efter revisionsrättens iakttagelser, ledde dels till att förfarandena försenades (beslut fattade av den samlade kommissionen genom ett skriftligt förfarande i kommissionen i stället för ett bemyndigande) dels till att de tekniska funktionerna (GD IB) skildes från de finansiella funktionerna (gemensamma tjänsten för yttre förbindelser), främst på grund av SEM 2000 (1996). Det rådde dock brist på kvalificerad personal, särskilt inom den finansiella sektorn.

- När den tidsfrist som fastställts i ECIP-förordningen (5 år) för återbetalningspliktiga förskott (finansieringsförmån 2) går ut är det finansiella institutet enligt avtalet med kommissionen skyldigt att återkräva medlen för kommissionens räkning. Detta utgör således en rutinmässig del av ECIP:s finansiella verksamhet. Ekonomiska avslut och återbetalningar av medel kräver dock mycket omfattande och ingående administrativa arbetsinsatser, något som krävde mer personal än vad som fanns tillgänglig. I slutet av 1999 hade dock 1 398 enskilda ärenden reviderats.

Problemen fick två konsekvenser:

a) En ökande mängd eftersläpande betalningar som kommissionen beslutade att prioritera och som till stor del hade reglerats vid slutet av 1999. Trots en fortsatt efterfrågan på finansiering lades dock ECIP:s verksamhet på is vad gäller nya åtgärder och avtal under 1999. Kommissionen beslutade att de enheter som ansvarade för finansiella frågor under 1999 helt och hållet skulle prioritera ekonomiskt fullgörande och avslutande av befintliga ECIP-avtal och återkrävande av outnyttjade och icke-återbetalda ECIP-medel. Under 1999 undertecknades det inte några avtal om åtgärder som godkänts och för vilka åtaganden gjorts.

b) Ett ökande missnöje bland de finansiella instituten och företagen på grund av försenade beslut, avtal och betalningar.

ECIP-förordningen upphörde att gälla den 31 december 1999. I följande frågor har kommissionen hittills inte fattat några beslut på lång sikt:

- Huruvida instrumentet skall fortsätta att tillämpas.

- Möjligheten att göra en genomgående omvandling av instrumentet, vilket skulle kunna inbegripa anlitande av externa organ.

I slutet av december 1999 fick kommissionen från Deloitte & Touche det slutliga utkastet av företagets oberoende utvärderingsrapport om ECIP, som de blivit utsedda att utarbeta efter ett öppet internationellt anbudsförfarande. Den slutliga versionen av rapporten överlämnades till Europaparlamentet och rådet samt presenterades för allmänheten i januari 2000.

Deloitte gjorde följande bedömning:

"Vi rekommenderar att det mervärde som ECIP tillför beaktas i kommande diskussioner om den utvecklingsverksamhet som bedrivs av EU:s privata sektor. Det bör garanteras att EU-instrumenten och de multilaterala och bilaterala instrumenten kompletterar varandra. För att ECIP-programmet effektivt skall kunna fullgöra sin roll är det också viktigt att man minskar de administrativa problem som har präglat ECIP sedan 1998.

Vi bedömer att ECIP är i det närmaste unikt, värdefullt för kommissionen och näringslivet och att det därför bör bibehållas. Betydande förändringar bör emellertid göras."

För närvarande är de tjänstegrenar som förvaltar ECIP av följande åsikt:

1. ECIP svarar mot verkliga behov.

2. ECIP måste

* bli mindre kostnadskrävande i fråga om intern förvaltning,

* bli snabbare när det gäller besluts-, betalnings- och återbetalningsförfaranden,

* göras mer förenligt med andra kompletterande program för ekonomiskt samarbete (t.ex. Al-Invest, Asia-Invest, Meda och andra),

* om möjligt utvidgas till att även omfatta mer storskaliga verksamheter,

* lägga ut verksamheten på entreprenad och att formerna för detta måste fastställas.

Under 2000 kommer kommissionen att ha som högsta prioritet att lösa problemet med förseningar vad gäller återbetalningar av förskott som härrör från ECIP:s tidigare finansiella transaktioner, samt revision och avslutande av dessa.

Den 31 januari 2000 lade kommissionen följaktligen fram för rådet och Europaparlamentet ett förslag till förordning om avslutning och avveckling av projekt som tidigare godkänts av kommissionen genom stöd av förordning (EG) nr 213/96. Syftet var att säkerställa att i) genomförandet och den sunda förvaltningen av de åtgärder som redan finansierats fortsätter samt att ii) tillräcklig tid ges för att på nytt grundligt utvärdera ECIP-instrumentet och för att utveckla och förhandla fram ett reviderat program och en ny förordning. Antagandet av denna förordning innebär att budgeten för ECIP endast får användas för åtgärder som är nödvändiga för att avsluta och avveckla projekt som antagits enligt rådets förordning (EG) nr 213/96.

Bedömningen av huruvida någon efterträdare till ECIP skall lanseras kommer att göras mot bakgrund av de pågående diskussionerna inom kommissionen om en omdefiniering av dess övergripande politiska prioriteringar.

Inom ramen för denna omdefiniering skulle det vara nödvändigt att i en eventuell utvärdering på lång sikt av målen för ECIP och utformningen av genomförandet av ECIP beakta i) först och främst, kommissionens övergripande politiska prioriteringar, ii) den snabba utvecklingen av den internationella ekonomiska miljön och investeringsmiljön, iii) synpunkter och erfarenheter från de finansiella institut och företag som har haft en avgörande betydelse för instrumentets framgång hittills, iv) samt fastställa åtgärder för att ytterligare förenkla och förbättra den ekonomiska förvaltningen av ECIP, under förutsättning att kommissionen beslutar att en eventuell fortsatt verksamhet är en politisk prioritering.

Det är också nödvändigt att förbättra samordningen av ECIP med andra liknande EU-instrument och att göra samordningen mera öppen. Sedan 1988, då ECIP började tillämpas, har kommissionen utvecklat många andra program för främjande av investeringar och finansieringsprogram för utvecklingsländerna (Alinvest, Asiainvest, Meda, JOP, JEV och program som riktar sig till AVS-länderna), vilkas mål hänger samman med målen för ECIP. Positioneringen och samordningen av ECIP och möjliga effekter av samverkan med dessa andra EU-program håller även på att utvärderas. Man kommer även att överväga att utforma ett enda program för samtliga utvecklingsländer, vilket innefattar mekanismer för att anpassa det till lokala förhållanden.

De fyra uppgifterna, nämligen i) omdefiniering av kommissionens övergripande politiska prioriteringar, ii) samråd med och insamling av synpunkter från förmånstagare, företag och finansiella institut, iii) förbättring och förenkling av den ekonomiska förvaltningen och förfarandena för godkännande och iv) en inventering och samordning av strategierna för EU:s olika program för främjande av investeringar, kommer inte att avslutas förrän tidigast i slutet av år 2000. Ett eventuellt förslag till ett förbättrat ECIP-instrument på lång sikt kommer därför inte att kunna sändas till Europaparlamentet och rådet (för behandling inom ramen för medbeslutandeförfarandet rörande en ny förordning) före år 2001. Med tanke på den tid som åtgår för sådana förhandlingar med Europaparlamentet och rådet är det mycket osannolikt att en väsentligt ändrad och förbättrad ECIP-förordning skulle kunna antas och godkännas före den 31 december 2001. Genom detta förslag till förordning om avslutning är kommissionen således särskilt angelägen att se till att det fram till slutet av år 2001 kommer att finnas tillräckligt stöd och tillräckliga administrativa resurser för avslutning och avveckling av projekt som antagits enligt rådets förordning (EG) nr 213/96.

Kommissionen lägger härmed fram sin rapport om genomförandet av ECIP under 1999. Rapporten omfattar tre utförliga avsnitt. I del ett beskrivs ECIP-åtgärderna under 1999 och under perioden 1988-1999. Del två innehåller en rad uppskattningar och analyser av ECIP:s ekonomiska effekter. I del tre beskrivs ECIP:s finansiella förvaltning.

RAPPORT OM GENOMFÖRANDET AV ECIP UNDER 1999

INNEHÅLL

DEL 1: ECIP:S VERKSAMHETSRAPPORT FÖR 1999

1.1 Förordning (EG) nr 213/96 av den 29 januari 1996 beträffande ECIP

1.2 Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om avslutning och avveckling av pågående ECIP-projekt

1.3 Finansieringsansökningar, godkännanden och avtal under 1999

DEL 2: EKONOMISKA EFFEKTER AV ECIP-FINANSIERINGEN

2.1 Rapporter om ECIP-åtgärder

2.2 Bildande av samriskföretag

2.3 Investeringar

2.4 Analys av åtgärder som omfattas av förmån nr 3

2.5 Sysselsättning och utbildning

2.6 Andra utvecklingseffekter (miljökonsekvenser, överföring av teknik)

2.7 Bedömning och uppföljning av ECIP-åtgärder

2.8 Projektkontroller i åtta förmånsberättigade länder

2.9 Oberoende utvärderingar

DEL 3: EKONOMISK FÖRVALTNING

3.1 God och effektiv ekonomisk förvaltning

3.2 Extern revision

3.3 Bestämmelser om bedrägeribekämpning

3.4 Enheter för tekniskt och finansiellt bistånd

3.5 Budgetanslag och återbetalningar till EG:s budget

Del 1

1. ECIP:s VERKSAMHETSRAPPORT FÖR 1999

1.1. Förordning (EG) nr 213/96 av den 29 januari 1996 beträffande ECIP

Efter rådets godkännande av den nya ECIP-förordningen (EG) nr 213/96 av den 29 januari 1996 (EGT L 28, 6.2.1996, s. 2) kunde kommissionen börja genomföra ytterligare förbättringar av ECIP-systemet under 1996 och konsolidera dessa under 1997 och 1998. Den nya förordningen uppvisar samma grunddrag som den tidigare och innehåller dessutom

a) ett antal förbättringar vad gäller villkoren för rätten att omfattas av de befintliga finansieringsförmånerna,

b) en ny finansieringsförmån 1B som gäller ett bidrag på 200 000 euro för att förbereda privatiseringar och privata infrastrukturprojekt,

c) bestämmelser om viktiga åtgärder för att förstärka förvaltningen av ECIP (enhet för tekniskt bistånd), om extern revision (oberoende utvärdering) samt skärpta bestämmelser för att motverka bedrägerier, och

d) bestämmelser för att förbättra informationsförmedling och samordning med andra investeringsfrämjande EU-instrument, såsom gemensamma operativa program, Alinvest, Meda, Asia-Invest, Sydafrikas affärsråd (The South Africa Business Council), de system som förvaltas av GD XXIII (BCNET, BRE, Euroinfocentrer, osv.), och Europeiska investeringsbankens riskkapitalverksamhet.

Sedan den nya ECIP-förordningen godkändes i början av 1996 (29 januari 1996) har de nya finansieringsvillkoren (och andra ändringar) i förordning (EG) nr 213/96 tillämpats på alla nya finansieringsåtgärder som godkänts 1996 och därefter under 1997 och 1998.

På rådets initiativ föreskrevs i förordning (EG) nr 213/96 ett finansiellt referensbelopp om 250 miljoner euro för hela femårsperioden 1995-1999.

Eftersom den nya förordningen skulle gälla i fem år, dvs. till slutet av 1999, fick kommissionen möjlighet att grundligt genomföra de föreskrivna förbättringarna av instrumentets ekonomiska förvaltning, vilka beskrivs närmare nedan.

1.2. Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om avslutning och avveckling av pågående ECIP-projekt

Rådets förordning (EG) nr 213/96 av den 29 januari 1996, som utgjorde rättslig grund för kommissionens förvaltning av ECIP-instrumentet, upphörde att gälla den 31 december 1999.

Den 22 december 1999 beslutade kommissionen att inte lägga fram ett förslag för rådet och Europaparlamentet om att förlänga giltighetstiden för denna förordning. Detta beslut innebar att det också togs ett beslut om att inte förlänga ECIP-programmet efter den 31 december 1999. ECIP hade visserligen varit framgångsrikt under tidigare år, men beslutet var en nödvändig del av den övergripande översynen av kommissionens politik och reformeringen och förenklingen av kommissionens enheters förvaltningsuppgifter. Dessa reformer är avsedda att förbättra den goda ekonomiska förvaltningen av EG:s budgetmedel och minska riskerna i fråga om de finansierade programmen och göra dem mindre komplicerade. I beslutet har det även tagits hänsyn till att kommissionen har begränsade resurser för förvaltning av sådana program. EG-domstolens dom C-106/96 av den 12 maj 1998, i vilken det sägs att kommissionens utgifter är lagliga endast under förutsättning att det finns en giltig rättslig grund enligt vilken utgiften godkänns, är också relevant.

För att finansiera kostnaderna för slutförande och avslutning av de befintliga projekt för vilka avtal ingåtts och för nödvändigt tekniskt bistånd och revision beslutade kommissionen den 31 januari 2000 att föreslå att rådet och Europaparlamentet skulle anta en ny förordning som skulle utgöra en ny och separat rättslig grund och som skulle gälla till och med den 31 december 2001 (KOM (1999) 726). Europaparlamentets budgetutskott har formulerat ett särskilt krav enligt vilket 2000 års budget inte medger finansiering av några nya ECIP-åtgärder. Efter den 31 december 1999 kommer några nya ECIP-åtgärder inte att bedömas eller godkännas. Det kan heller inte ingås avtal om några nya ECIP-åtgärder efter detta datum. Enligt den föreslagna rättsliga grunden får EU:s budgetmedel endast användas för fortsatt genomförande av åtgärder för vilka det redan före den 31 december 1999 hade ingåtts särskilda finansieringsavtal, ändringar av redan undertecknade avtal och tekniskt bistånd och revision för att säkerställa att pågående åtgärder slutförs och avslutas.

Bedömningen av huruvida någon efterträdare till ECIP skall lanseras kommer att göras mot bakgrund av de pågående diskussionerna inom kommissionen om en omdefiniering av dess övergripande politiska prioriteringar.

Inom ramen för denna omdefiniering skulle det vara nödvändigt att i en eventuell utvärdering på lång sikt av målen för ECIP och utformningen av genomförandet av ECIP beakta i) först och främst, kommissionens övergripande politiska prioriteringar, ii) den snabba utvecklingen av den internationella ekonomiska miljön och investeringsmiljön, iii) synpunkter och erfarenheter från de finansiella institut och företag som har haft en avgörande betydelse för instrumentets framgång hittills, iv) samt fastställa åtgärder för att ytterligare förenkla och förbättra den ekonomiska förvaltningen av ECIP, under förutsättning att kommissionen beslutar att en eventuell fortsatt verksamhet är en politisk prioritering.

Det är också nödvändigt att förbättra samordningen av ECIP med andra liknande EU-instrument och att göra samordningen mera öppen. Sedan 1988, då ECIP började tillämpas, har kommissionen utvecklat många andra program för främjande av investeringar och finansieringsprogram för utvecklingsländerna (Alinvest, Asiainvest, Meda, JOP, JEV och program som riktar sig till AVS-länderna), vilkas mål hänger samman med målen för ECIP. Positioneringen och samordningen av ECIP och möjliga effekter av samverkan med dessa andra EU-program håller även på att utvärderas. Man kommer även att överväga att utforma ett enda program för samtliga utvecklingsländer, vilket innefattar mekanismer för att anpassa det till lokala förhållanden.

De fyra uppgifterna, nämligen i) omdefiniering av kommissionens övergripande politiska prioriteringar, ii) samråd med och insamling av synpunkter från förmånstagare, företag och finansiella institut, iii) förbättring och förenkling av den ekonomiska förvaltningen och förfarandena för godkännande och iv) en inventering och samordning av strategierna för EU:s olika program för främjande av investeringar, kommer inte att avslutas förrän tidigast i slutet av år 2000. Ett eventuellt förslag till ett förbättrat ECIP-instrument på lång sikt kommer därför inte att kunna sändas till Europaparlamentet och rådet (för behandling inom ramen för medbeslutandeförfarandet rörande en ny förordning) före år 2001. Med tanke på den tid som åtgår för sådana förhandlingar med Europaparlamentet och rådet är det mycket osannolikt att en väsentligt ändrad och förbättrad ECIP-förordning skulle kunna antas och godkännas före den 31 december 2001.

1.3. Finansieringsansökningar, godkännanden och avtal under 1999

Förvaltningen av ECIP var från början tänkt att vara så "företagarvänlig" som möjligt: snabba beslut, öppenhet och insyn, flexibilitet, snabba betalningar. Denna ECIP-specifika hållning gav programmet gott rykte hos de finansiella instituten och rådde fram till 1996. Sedan dess har förvaltningen av ECIP av tre skäl blivit mer och mer byråkratisk och tungrodd:

- Eftersom ECIP först och främst riktar sig till små och medelstora företag är det väldigt "arbetsintensivt" och det snabbt ökande antalet projekt stod i tydlig kontrast till den begränsade mängd personal inom kommissionen som skulle förvalta projekten. Denna personalbrist åtgärdades gradvis, men endast delvis, genom en enhet för tekniskt bistånd (1997) och senare en enhet för finansiellt bistånd (1999) inrättades.

- Förstärkningen av kommissionens finansiella förfaranden efter revisionsrättens iakttagelser, ledde dels till att förfarandena försenades (beslut fattade av den samlade kommissionen genom ett skriftligt förfarande i kommissionen i stället för ett bemyndigande) dels till att de tekniska funktionerna (GD IB) skildes från de finansiella funktionerna (gemensamma tjänsten för yttre förbindelser), främst på grund av SEM 2000 (1996). Det rådde dock brist på kvalificerad personal, särskilt inom den finansiella sektorn.

- När den tidsfrist som fastställts i ECIP-förordningen (5 år) för återbetalningspliktiga förskott (finansieringsförmån 2) går ut är det finansiella institutet enligt avtalet med kommissionen skyldigt att återkräva medlen för kommissionens räkning. Detta utgör således en rutinmässig del av ECIP:s finansiella verksamhet. Ekonomiska avslut och återbetalningar av medel kräver dock mycket omfattande och ingående administrativa arbetsinsatser, något som krävde mer personal än vad som fanns tillgänglig. I slutet av 1999 hade dock 1 398 enskilda ärenden reviderats.

Problemen fick följande konsekvenser:

a) En ökande mängd eftersläpande betalningar som kommissionen beslutade att prioritera och som till stor del hade reglerats vid slutet av 1999. Trots en fortsatt efterfrågan på finansiering lades dock ECIP:s verksamhet på is vad gäller nya åtgärder och avtal under 1999. Kommissionen beslutade att de enheter som ansvarade för finansiella frågor under 1999 helt och hållet skulle prioritera ekonomiskt fullgörande och avslutande av befintliga ECIP-avtal och återkrävande av outnyttjade och icke-återbetalda ECIP-medel. Under 1999 undertecknades det inte några avtal om åtgärder som godkänts och för vilka åtaganden gjorts.

b) Ett ökande missnöje bland de finansiella instituten och företagen på grund av försenade beslut, avtal och betalningar.

Finansieringsansökningar

Mellan början av 1988 och slutet av 1999 mottog kommissionen 3 781 formella ansökningar om ECIP-finansiering varav 2 587 godkändes för ECIP-finansiering till ett belopp på sammanlagt 291,7 miljoner euro. Under 1999 minskade antalet ansökningar om ECIP-finansiering drastiskt till så få som 70 och det samlade värdet i euro minskade till 9,5 miljoner euro.

Antal ansökningar om ECIP-finansiering

>Plats för tabell>

Godkännanden

Under 1999 godkändes endast 53 nya ECIP-åtgärder. Därmed uppgår det totala antalet godkända åtgärder för perioden 1988-1999 till 2 587.

GODKÄNDA ECIP-ÅTGÄRDER (samtliga regioner)

>Plats för tabell>

Ingångna avtal

Kommissionens enheter beslutade att prioritera den ökande mängd eftersläpande betalningar som till stor del hade reglerats vid slutet av 1999. Trots en fortsatt efterfrågan på finansiering lades dock ECIP:s verksamhet på is vad gäller nya åtgärder och avtal under 1999 (analysering av nya ansökningar om finansiering och undertecknande av särskilda avtal). Kommissionen beslutade att de enheter som ansvarade för finansiella frågor under 1999 helt och hållet skulle prioritera ekonomiskt fullgörande och avslutande av befintliga ECIP-avtal och återkrävande av outnyttjade och icke-återbetalda ECIP-medel. Därför undertecknades det under 1999 inte några avtal om åtgärder som godkänts och för vilka åtaganden gjorts.

Den 22 december 1999 beslutade kommissionen att inte förlänga ECIP-programmet efter den 31 december 1999. ECIP hade visserligen varit framgångsrikt under tidigare år, men beslutet var en nödvändig del av den övergripande översynen av kommissionens politik och reformeringen och förenklingen av kommissionens enheters förvaltningsuppgifter, i syfte att förbättra den goda ekonomiska förvaltningen av EG:s budgetmedel och minska riskerna i fråga om de finansierade programmen och göra dem mindre komplicerade. I beslutet har det även tagits hänsyn till att kommissionen har begränsade resurser för förvaltning av sådana program. EG-domstolens dom C-106/96 av den 12 maj 1998, enligt vilken det krävs en giltig rättslig grund för EU:s utgifter, är också relevant.

För att finansiera kostnaderna för slutförande och avslutning av de befintliga projekt för vilka avtal ingåtts och för nödvändigt tekniskt bistånd och revision beslutade kommissionen den 31 januari 2000 att föreslå att rådet och Europaparlamentet skulle anta en ny förordning som skulle utgöra en ny och separat rättslig grund och som skulle gälla i två år till och med den 31 december 2001 (KOM (1999) 726). Enligt ett särskilt krav som formulerats av Europaparlamentets budgetutskott medges det i 2000 års budget inte någon finansiering av nya ECIP-åtgärder. Efter den 31 december 1999 kommer således några nya ECIP-åtgärder inte att bedömas eller godkännas. Det kan heller inte ingås avtal om några nya ECIP-åtgärder efter detta datum. Enligt den föreslagna rättsliga grunden får EU:s budgetmedel endast användas för åtgärder som är nödvändiga för att avsluta och avveckla projekt som antagits enligt rådets förordning (EG) nr 213/96.

Del 2

2. EKONOMISKA EFFEKTER AV ECIP-FINANSIERINGEN

2.1. Rapporter om ECIP-åtgärder

Nedanstående generella uppskattningar grundar sig på ett detaljerat ekonomiskt rapporteringssystem där resultaten av varje ECIP-åtgärd analyseras utifrån förmånstagarnas skriftliga rapporter. Kommissionen gör en uppskattning av ECIP:s ekonomiska effekter efter att ha bedömt de detaljerade skriftliga slutrapporter som skall lämnas in för varje enskild åtgärd. Fram till slutet av 1999 hade 2 587 åtgärder godkänts, som resulterat i 2 336 konkreta avtal. När denna rapport skrevs hade kommissionen mottagit 1 577 slutrapporter och genomfört en teknisk granskning av 1 565 av dessa. På grund av begränsade personalresurser är kommissionen tvungen att lita på de rapporter som lämnas av finansiella institut och slutliga förmånstagare.

Efter en detaljerad granskning av dessa 1 565 utförliga slutrapporter om lika många enskilda ECIP-åtgärder uppskattar kommissionen att varje euro ECIP-finansiering har motsvarats av drygt 16 euro i investeringar i utvecklingsländerna. De 261 miljoner euro som ECIP investerat i åtgärder som fullbordats motsvaras enligt rapporterna av privata investeringsprojekt till ett värde av ungefär 4,3 miljarder euro (= 4 369 miljoner euro). Drygt 38 000 EU-företag och lokala företag deltog i de 2 336 åtgärder som kontrakterats. Enligt rapporterna bildades 1 422 nya samriskföretag varvid drygt 49 000 arbetstillfällen skapades.

>Plats för tabell>

Intervallen mellan tidpunkten för godkännande av en åtgärd, kontraktsteckning, genomförande och rapportering är långa. Den tid som åtgår för genomförandet av de olika åtgärderna fram till presentationen av slutrapporten varierar mellan i genomsnitt 18 månader (finansieringsförmån nr 1), 24-36 månader (finansieringsförmån nr 4), 3 år (finansieringsförmån nr 2) och upp till 10 år (finansieringsförmån nr 3). När denna rapport skrevs pågick därför fortfarande 759 av de 2 587 åtgärder som godkänts t.o.m. den 31 december 1999 och för dessa hade således inga slutrapporter kommit in.

Kommissionen har varit försiktig vid sammanställningen av rapporterade slutresultat. Vid redovisningen av ECIP-åtgärdernas sammanlagda effekter har kommissionen endast tagit hänsyn till investeringar, sysselsättningseffekter och andra utvecklingsresultat som avser åtgärder för vilka en slutrapport avlämnats och som enligt rapporterna resulterat i etablering av ett samriskföretag. Åtgärder för vilka slutresultatet ännu inte finns tillgängligt har därvid inte tagits med i de uppgifter om ekonomiska effekter som anges nedan.

De ekonomiska effekter av ECIP-programmet som redovisas i denna rapport grundar sig på en ingående granskning av dessa 1 565 rapporter och har sammanställts per finansieringsförmån. Varje tabell i detta kapitel innehåller en kolumn som anger resultatet av de 1 565 granskade åtgärderna ("1 565 utvärderade slutrapporter") och en kolumn som anger det förväntade resultatet av de 2 336 ingångna avtalen ("Beräknat utfall för 2 336 kontrakterade åtgärder").

2.2. Bildande av samriskföretag

Enligt de slutrapporter som inkommit för de 1 565 fullbordade åtgärderna skall ECIP ha bidragit till att etablera 1 037 nya samriskföretag. Om samma förhållanden per finansieringsförmån skulle gälla för de 2 587 åtgärder som godkändes under perioden 1988-1999 skulle dessa leda till 1 422 nya samriskföretag. Uppdelningen av dessa siffror per finansieringsförmån framgår av följande tabell

>Plats för tabell>

Skillnaderna mellan utfallet för varje finansieringsförmån beror på följande:

Finansieringsförmån nr 1 är avsedd att hjälpa handelskammare, branschorganisationer och finansiella institut att finna lämpliga samarbetspartner. De 594 slutrapporter som utvärderats visar att ungefär 730 samriskföretag har bildats till följd av dessa 594 åtgärder under finansieringsförmån nr 1. Utifrån dessa siffror kan de 706 kontrakterade åtgärder som faller under finansieringsförmån nr 1 för hela perioden 1988-1999 sammanlagt beräknas leda till att omkring 868 nya samriskföretag skapas. De siffror som anges för finansieringsförmån nr 1 uttrycker det antal samriskföretag som man enligt rapporterna har för avsikt att bilda och inte antalet verkligen bildade företag. Det kommer i många fall att dröja flera år innan dessa företag skapas. De investerings- och sysselsättningsprognoser som gjorts med avseende på dessa företag har därför inte tagits med i kommissionens bedömning av ECIP:s sammanlagda ekonomiska effekter (investeringar och nya arbetstillfällen) och samtidigt har därmed dubbelräkningar med effekter från andra finansieringsförmåner undvikits.

>Plats för tabell>

Enligt de 594 slutrapporter som avser finansieringsförmån nr 1 skall drygt 22 000 företag ha berörts av åtgärderna. Om samma förhållanden gäller för de 706 ECIP-åtgärder som godkänts under finansieringsförmån nr 1 kan antalet företag som kommer att gynnas av ECIP-stöd uppskattas till 26 800. I genomsnitt berörs 38 företag av varje åtgärd under finansieringsförmån nr 1, vilket innebär att genomsnittskostnaden för ECIP-förmånen kan beräknas till 1 530 euro per berört företag.

Enligt de 866 slutrapporter som avser finansieringsförmån nr 2 leder var fjärde åtgärd till bildandet av ett samriskföretag, eftersom 866 åtgärder totalt sett lett till 203 nya samriskföretag. Om förhållandet extrapoleras till de 1 403 kontrakterade åtgärderna för perioden 1988-1999 skulle sammanlagt 329 samriskföretag ha skapats.

>Plats för tabell>

Finansieringsförmån nr 3 skiljer sig avsevärt från förmån nr 2 i avtalshänseende, eftersom ECIP-medlen skall användas för att etablera själva det samriskföretag som skall skriva på avtalet. Därav följer givetvis att det praktiskt taget bildas ett samriskföretag per kontrakterad åtgärd, vilket också är meningen. I 91 % av fallen handlar det om fullt intecknade och inbetalda kapitalaktier och andelslån, medan de övriga 9 % gäller avtal som är undertecknade, men där det finansiella institutet ännu inte har avslutat den genomgång av företagets finansiella och juridiska situation som krävs för att ECIP-medel skall kunna sättas in som aktier eller andelslån.

Vad gäller finansieringsförmån nr 3 är antalet avtal som skrivits på till följd av att kommissionen givit sitt principgodkännande procentuellt sett ganska lågt (54 %). Detta är normalt, eftersom samriskföretagets blivande delägare och de finansiella instituten först skall enas om att skriva på komplicerade kontrakt och dessutom skall teckna för likvid till samriskföretaget innan avtalet om ECIP-förmån nr 3 kan undertecknas och utbetalning kan ske. Detta 50/50-förhållande mellan antalet undertecknade avtal och antalet utbetalningar är normalt när det gäller att finansiera utveckling med riskvilligt kapital och är ett uttryck för den konservativa och försiktiga finansiella politik som kommissionen (och de finansiella instituten) för med avseende på finansieringsförmån nr 3 innan ECIP-medel utbetalas

>Plats för tabell>

För 87 av de 161 åtgärder enligt finansieringsförmån nr 3 som godkänts under perioden 1988-1999 har avtal slutgiltigt undertecknats. I 85 fall av dessa har åtgärden genomförts i sin helhet och ECIP-medel utbetalats till det aktuella samriskföretaget.

En synnerligen intressant statistisk uppgift är att en tredjedel av åtgärderna under finansieringsförmån nr 3 följer efter genomförbarhetsundersökningar som finansierats under finansieringsförmån nr 2.

Genom finansieringsförmån nr 4 ges stöd till yrkesutbildning, tekniskt stöd och stöd till ledningen för ett befintligt samriskföretag. Samriskföretaget måste först bildas innan det kan ansöka om och erhålla ECIP-medel. Antalet nybildade samriskföretag uppgår således till 100 %, eftersom avtalen inte kan skrivas på och leda till utbetalning innan samriskföretaget faktiskt existerar

>Plats för tabell>

Ett riktigt mått på effekten av finansieringsförmån nr 4 är antalet personer som genomgått utbildning samt det kvalitativa stödet till varje samriskföretags personalresurser och ledning (jfr avsnitt 3.5 nedan).

2.3. Investeringar

Enligt kommissionens försiktiga bedömning av de skriftliga rapporterna kommer de 2 336 ECIP-åtgärder som kontrakterats under perioden 1988-1999 att leda till 4,3 miljarder (4 369 miljoner) euro investeringar i samriskföretag.

>Plats för tabell>

* (Anm: Av försiktighetsskäl bortser kommissionen från investeringsplaner inom ramen för finansieringsförmån nr 1)

Eftersom de samriskföretag som förmån nr 1 ger upphov till alltid bildas en viss tid efter det att åtgärden fullbordats och slutrapporten avlämnats, förfogar kommissionen enbart över rapporter med uppgifter om planerade framtida investeringar. Av försiktighetsskäl bortser kommissionen därför från de investeringseffekter som förmån nr 1 kan medföra. Det kan dock förutsättas att många av de 730 samriskföretag som enligt rapporterna kommer att bildas inom ramen för finansieringsförmån nr 1 så småningom kommer att ha betydande investeringseffekter, som skall läggas till de ovan angivna totalbeloppen.

Diskussionen begränsas här till de investeringseffekter som finansieringsförmånerna nr 2, 3 och 4 medfört. Av de 1 565 granskade slutrapporterna framgår att 307 samriskföretag har bildats och att nyinvesteringarna uppgår till 2 582 miljoner euro. Sammanlagt beräknas de 1 630 åtgärder som kontrakterats under förmånerna nr 2, 3 och 4 leda till 4 369 miljoner euro i investeringar och 554 nya samriskföretag.

I genomsnitt uppgår den totala investeringen per ECIP-stött samriskföretag till 8,4 miljoner euro. För 95 % av alla lyckade samriskföretagsprojekt som får ECIP-stöd handlar det om en totalinvestering på mindre än 27 miljoner euro per företag, vilket innebär att dessa samriskföretag enligt gängse definitioner kan betraktas som små och medelstora företag.

>Plats för tabell>

Utifrån de rapporterade uppgifterna har multiplikatoreffekten av ECIP-investeringar beräknats till 19. Multiplikatorn uttrycker förhållandet mellan summan av ECIP-medel som godkänts och kontrakterats för varje förmån och summan av de investeringar som gjorts av samriskföretag som nybildats med stöd av dessa förmåner (exklusive återbetalningar).

Med stöd av rapportuppgifterna har multiplikatorn för finansieringsförmån nr 2 beräknats till 21. Denna siffra är resultatet av följande faktorer: en av fyra åtgärder leder till ett nytt samriskföretag, det genomsnittliga ECIP-stödet per åtgärd är 110 000 euro (1988-1999), och varje samriskföretag som bildas inom ramen för förmån nr 2 innebär i genomsnitt en investering på 10,1 miljoner euro. Vid beräkningen av denna multiplikator har bortsetts från återbetalningar till EG-budgeten. Om man skulle ta hänsyn till återbetalningar skulle multiplikatorn för finansieringsförmån nr 2 öka från 21 till 27.

För finansieringsförmån nr 3 uppgår ECIP-finansieringen under perioden 1988-1999 till i genomsnitt 360 000 euro per åtgärd och multiplikatoreffekten är 15. För denna finansieringsförmån krävs i regel ett större finansiellt stöd per åtgärd. Å andra sidan höjs multiplikatoreffekten genom att alla kontrakterade åtgärder leder till nybildning av samriskföretag. Multiplikatorn skulle dock vara mer rättvisande om hänsyn togs till återbetalningarna. De 13 åtgärder som hittills har fullföljts och medfört återbetalningar har lett till 101 % återbetalningar. Därmed är multiplikatorn efter återbetalningar avsevärt positiv på lång sikt, eftersom förmån nr 3 hittills medfört en smärre vinst för EU-budgeten (se nästa punkt).

När det gäller finansieringsförmån nr 4 är den genomsnittliga ECIP-kostnaden per åtgärd 125 000 euro (1988-1999). Den totala investeringen per samriskföretag är lägre (2,6 miljoner euro), eftersom förmånen i enlighet med villkoren i ECIP-förordningen främst riktar sig till små och medelstora företag.

2.4. Analys av åtgärder som omfattas av förmån nr 3

Det aktiekapital och de andelslån som tillhandahålls inom ramen för förmån nr 3 är särskilt talande för ECIP-programmets resultat, eftersom varje utbetalning gäller ett verkligen nybildat samriskföretag. Därför ges här närmare detaljer om dessa åtgärder.

Kommissionens försiktiga inställning när det gäller den finansiella förvaltningen innebär att i stort sett endast var tredje ansökan i praktiken leder till avtal och utbetalning. Av de 238 ansökningar som lämnats in har 161 (68 %) godkänts och av dessa har endast 87 (dvs. ungefär hälften) utmynnat i avtal och utbetalningar. Denna låga resultatnivå kan anses vara normal av följande tre skäl: (i) Det krävs att samtliga medfinansiärer (EU, lokala samarbetspartner och finansiella institut) skall bevisa att de verkligen engagerar sig finansiellt; (ii) de juridiska materialet är kostsamt och parterna har ofta svårt att enas om det; (iii) när det gäller åtgärder under förmån 3 är både kommissionen och de finansiella instituten särskilt uppmärksamma på att alla tekniska, rättsliga och finansiella villkor uppfylls. Att så få ansökningar konkret leder till avtal och utbetalning är ett normalt förhållande för utvecklingsåtgärder som finansieras med riskvilligt kapital.

De flesta (80 %) utbetalningar enligt ECIP-förmån nr 3 verkställs av medlemsstaternas statliga bolag för utvecklingsfinansiering som är grupperade inom EDFI. Nitton finansiella institut i ECIP-nätet har gjort utbetalningar inom ramen för förmån nr 3. Av dessa var 8 medlemmar i EDFI, 5 biståndsinstitutioner utanför EU och 6 europeiska affärsbanker.

Den geografiska spridningen av dessa åtgärder är följande:

Förmån nr 3: projektfördelning per land

Land // Antal projekt

Kina // 13

Mexiko // 11

Sydafrika // 10

Argentina // 7

Marocko // 6

Thailand // 5

Turkiet // 5

Indien // 4

Brasilien // 3

Sri Lanka // 3

Egypten // 2

Indonesien // 2

Tunisien // 2

Uruguay // 2

Bangladesh // 1

Bolivia // 1

Kambodja // 1

Chile // 1

El Salvador // 1

Maldiverna // 1

Malta // 1

Peru // 1

Venezuela // 1

Algeriet // 1

Totalt // 85

När en åtgärd är helt avslutad har det i genomsnitt gått sju och ett halvt år mellan tidpunkten för avtalsteckning och utbetalning och tidpunkten för avslutning och återbetalning. Således hade den 31 december 1999 endast 13 finansieringsåtgärder enligt förmån nr 3 genomförts, avslutats och återbetalats enligt följande:

Förmån nr 3: återbetalningar i slutet av 1999

>Plats för tabell>

Av tabellen framgår hur skiftande projekten är vad gäller art, läge och finansiella resultat. Provkartan är statistiskt sett för liten för att göra generaliseringar. Återbetalningsprofilen vittnar dock om den stora spridningen på de finansiella resultaten, som kan variera från 80 till 90 % vinst till 100 % förlust.

Projekten har också mycket skiftande konsekvenser vad gäller marginalinvesteringar. Flera projekt har avslutats med förlust, medan andra har utvecklats till stora framgångar där investeringarna vida överskrider de ursprungliga planerna. De 5,2 miljoner euro i ECIP-medel som tilldelats denna mindre grupp av 13 projekt har helt återbetalats, genererat en vinst på 1 % och givit upphov till bekräftade och fortgående investeringsprojekt på drygt 150 miljoner euro. Dessa få exempel skall visserligen inte extrapoleras till hela ECIP-programmet, men är ändå betecknande och positiva.

2.5. Sysselsättning och utbildning

Enligt de enskilda slutrapporter som hittills lämnats in för de 307 samriskföretag som skall ha bildats under finansieringsförmånerna nr 2, 3 och 4 har 28 700 arbetstillfällen skapats. Utgående från dessa siffror kan de 554 samriskföretag som förväntas bildas genom samtliga hittills kontrakterade åtgärder under förmånerna nr 2, 3 och 4 beräknas skapa nära 50 000 arbetstillfällen.

>Plats för tabell>

* De arbetstillfällen som skapas genom finansieringsförmån nr 1 har inte uppskattats

De samriskföretag som bildats med stöd av ECIP har i genomsnitt cirka 80 anställda. Av de nybildade samriskföretagen har 92 % färre än 250 anställda och kan därför betraktas som små och medelstora företag

>Plats för tabell>

Vad gäller finansieringsförmån nr 4 beräknas, utöver tekniskt bistånd och bistånd till förvaltningen, över 4 000 anställda genomgå eller ha genomgått yrkesutbildning med ECIP-stöd.

2.6. Andra utvecklingseffekter (miljökonsekvenser, överföring av teknik)

Kommissionen gör en bedömning av miljöeffekterna och miljöriskerna för varje åtgärd innan den godkänns. För 8 % av de ansökningar som godkändes under finansieringsförmån nr 2 krävdes att genomförbarhetsstudien skulle inbegripa en miljökonsekvensanalys i syfte att förtydliga, hantera och mildra miljöriskerna. I 12 % av fallen ansågs åtgärderna ha en potentiellt betydande positiv inverkan på miljön (som t.ex. produktionsenheter med renare dieselmotorer, vindenergiprojekt, osv.). 80 % av åtgärderna ansågs ha en godtagbar miljöeffekt och miljörisknivå.

95 % av de ECIP-stödda åtgärder som resulterade i skapande av ett samriskföretag visar positiva effekter i fråga om överföring av kunnande som gagnar båda parter i samriskföretaget. Samtliga ECIP-åtgärder innebär någon form av utbyte av teknologi och kunnande. 5 % av de godkända ansökningarna avser projekt av lämplig teknisk karaktär, som t.ex. hantverksmässiga eller hantverksliknande lokala produktionsenheter.

2.7. Bedömning och uppföljning av ECIP-åtgärder

ECIP är ett decentraliserat program där det inte förekommer några direkta, i avtal reglerade kontakter mellan slutliga förmånstagare och kommissionens enheter och där det finns standardiserade skriftliga rapporteringsrutiner för de projekt som genomförs via finansiella institut. För bedömningen av programmets effekter grundar sig kommissionen på skriftliga rapporter, s.k. slutrapporter, som skall upprättas vid åtgärdens slut och lämnas in av förmånstagarna till deras respektive finansiella institut, som gör egna bedömningar och kommentarer innan de verkställer den sista utbetalningen till förmånstagaren.

Eftersom ECIP-instrumentet kom in i en mognadsfas och allt fler slutrapporter lämnades in 1997 och 1998 inledde kommissionen ett program för projektkontroll på plats genom oberoende konsulter (se punkt 2.8 nedan). Därtill kommer att den oberoende utvärdering som föreskrivs i artikel 10.2 i ECIP-förordningen innebär att alla projektresultat skall göras till föremål för extern kontroll och rapportering.

Den oberoende utvärderingsrapporten från Deloitte & Touche sammanställdes och överlämnades officiellt till kommissionen, rådet och Europaparlamentet i början av år 2000 (se avsnitt 2.9 nedan).

2.8. Projektkontroller i åtta förmånsberättigade länder

Kommissionen har fullföljt ett program med noggranna kontroller på platsen av ECIP-projekt i åtta förmånsberättigade länder. De åtta länder som valdes ut är representativa för de fyra berörda världsdelarna samt för olika former och nivåer av utveckling. Dessa länder (Chile, Kina, Indonesien, Indien, Marocko, Mexiko, Tunisien och Sydafrika) svarar för mer än hälften av samtliga ECIP-åtgärder för vilka finansieringsförmåner har sökts, godkänts och genomförts, och utgör därför ett omfattande och representativt urval. Dessa åtta särskilda studier utfördes enligt identiska riktlinjer för att möjliggöra jämförelser mellan länderna, resultatsammanställningar och jämförelser med målsättningen för ECIP-förordningen.

I enlighet med EG:s standardförfarande för upphandling av tjänster genom ramavtal ingicks avtal med åtta olika konsultföretag för dessa studier till en totalkostnad av 355 100 euro (i genomsnitt 44 875 euro per avtal/studie). Dessa avtal har finansierats med medel från ECIP-budgeten i enlighet med artikel 10 i ECIP-förordningen. Konsulterna granskade sammanlagt 1 132 enskilda godkända åtgärder och konsultarvodet kan således beräknas till 312 euro per åtgärd, vilket är mycket lågt. Konsulterna har även besökt och intervjuat en rad ECIP-förmånstagare, finansiella institut, regeringstjänstemän och handelskammare. Sammanlagt besöktes 93 samriskföretag som bildats med stöd från ECIP-programmet och konsulternas projektrapporter bekräftade de skriftliga slutrapporter som kommissionen redan förfogade över. Kommissionens tjänstemän har utfört stickprovskontroller av konsulternas verksamhet genom att bevista 20 av dessa projekt.

De besök som utförts i dessa åtta länder har tjänat till att kontrollera och bekräfta de konkreta förhållandena på fältet för mer än hälften av de ekonomiska effekter av ECIP som omnämns i denna rapport. Resultaten av dessa platskontroller har lämnats till den oberoende utvärderaren Deloitte S.A. Dessa ländervisa och projektspecifika kontroller ersätter inte denna utvärderares formella oberoende utvärdering av ECIP-instrumentet, vilken föreskrivs i artikel 10.2 i förordningen och som överlämnades i december 1999 (se nästa avsnitt).

2.9. Oberoende utvärderingar

I artikel 10.2 i rådets förordning (EG) nr 213/96 av den 29 januari 1996 beträffande ECIP föreskrivs att kommissionen skall förelägga Europaparlamentet och rådet resultatet av en oberoende utvärdering av instrumentet och att denna rapport måste möjliggöra en bedömning av huruvida principen om god finansiell förvaltning och ekonomi har följts samt en kostnads-intäktsanalys av instrumentet.

Kommissionens enheter inledde därför i maj 1998 ett internationellt anbudsförfarande för att genomföra denna utvärdering. Anbudsinfordran offentliggjordes i september 1998, avgjordes i december och avtalet med Deloitte S.A. undertecknades i februari 1999.

I den fullständiga kravspecifikationen för utvärderingen sägs att utvärderaren skall beskriva och utvärdera huruvida varje finansieringsförmån för sig samt instrumentet som helhet sedan 1988 har uppfyllt ECIP-förordningens mål, särskilt vad gäller totalt främjad investeringsvolym, antal skapade samriskföretag och arbetstillfällen samt de olika bidrag till utvecklingen i Alamedsa-länderna som anges i artikel 6.2 i ECIP-förordningen.

Deloitte gjorde följande bedömning:

"Vi rekommenderar att det mervärde som ECIP tillför beaktas i kommande diskussioner om den utvecklingsverksamhet som bedrivs av EU:s privata sektor. Det bör garanteras att EU-instrumenten och de multilaterala och bilaterala instrumenten kompletterar varandra. För att ECIP-programmet effektivt skall kunna fullgöra sin roll är det också viktigt att man minskar de administrativa problem som har präglat ECIP sedan 1998.

Vi bedömer att ECIP är i det närmaste unikt, värdefullt för kommissionen och näringslivet och att det därför bör bibehållas. Betydande förändringar bör emellertid göras."

Deloitte & Touche lämnade in en fullständig rapport i början av år 2000 och den översändes omedelbart till Europaparlamentet och rådet. Den lades också ut på Internet i januari 2000 och kan läsas på följande adress: http://www.europa.eu.int/comm/scr/evaluation/program/ medrep.htm.

Del 3

3. EKONOMISK FÖRVALTNING

3.1. God och effektiv ekonomisk förvaltning

Inom ramen för kommissionens program för god och effektiv förvaltning (SEM 2000) fortsatte kommissionen under 1999 genomförandet av de viktiga åtgärder för att förstärka kommissionens finansiella förvaltnings- och granskningskapacitet som föreslagits rådet och Europaparlamentet 1994 och som beträffande ECIP godkänts inom ramen för rådets förordning (EG) nr 213/96 av den 29 januari 1996. Det handlar om följande åtgärder:

- Extern revision.

- Åtgärder för att motverka bedrägerier.

- Enheter för tekniskt och finansiellt bistånd.

Dessa åtgärder föreskrivs i artikel 10.3 och 10.4 i ECIP-förordningen.

Förvaltningen av ECIP var från början tänkt att vara så "företagarvänlig" som möjligt: snabba beslut, öppenhet och insyn, flexibilitet, snabba betalningar. Denna ECIP-specifika hållning gav programmet gott rykte hos de finansiella instituten och rådde fram till 1996. Sedan dess har dock förvaltningen av ECIP av tre skäl blivit mer och mer byråkratisk och tungrodd:

- Eftersom ECIP först och främst riktar sig till små och medelstora företag är det väldigt "arbetsintensivt" och det snabbt ökande antalet projekt stod i tydlig kontrast till den begränsade mängd personal inom kommissionen som skulle förvalta projekten. Denna personalbrist åtgärdades gradvis, men endast delvis, genom att en enhet för tekniskt bistånd (1997) och en enhet för finansiellt bistånd (1999) inrättades.

- Förstärkningen av kommissionens finansiella förfaranden efter revisionsrättens iakttagelser ledde dels till att förfarandena försenades (beslut fattade av den samlade kommissionen genom ett skriftligt förfarande i stället för genom ett delegeringsförfarande), dels till att de tekniska funktionerna (GD IB) skildes från de finansiella funktionerna (Gemensamma tjänsten för yttre förbindelser), främst på grund av SEM 2000 (1996). Det rådde dock brist på kvalificerad personal, särskilt inom den finansiella sektorn.

- När den tidsfrist som fastställts i ECIP-förordningen (5 år) för återbetalningspliktiga förskott (finansieringsförmån 2) går ut är det finansiella institutet enligt avtalet med kommissionen skyldigt att återkräva medlen för kommissionens räkning. Detta utgör således en rutinmässig del av ECIP:s finansiella verksamhet. Ekonomiska avslut och återbetalningar av medel kräver dock mycket omfattande och noggranna administrativa arbetsinsatser, något som krävde mer personal än vad som fanns tillgänglig. I slutet av 1999 hade dock 1 398 enskilda ärenden reviderats.

På grund av detta beslutade kommissionen att prioritera den ökande mängden eftersläpande betalningar, vilka till stor del hade reglerats vid slutet av 1999. Trots en fortsatt efterfrågan på finansiering lades dock ECIP:s verksamhet dock på is vad gäller nya åtgärder under 1999. Kommissionen beslutade att de enheter som ansvarade för finansiella frågor under 1999 helt och hållet skulle prioritera ekonomiskt fullgörande och avslutande av befintliga ECIP-avtal och återkrävande av outnyttjade och icke-återbetalda ECIP-medel. Under 1999 undertecknades det inte några avtal om åtgärder som godkänts och för vilka åtaganden gjorts.

3.2. Extern revision

Under 1998 sammanställdes en "...extern revisionsrapport om de ECIP-medel som de finansiella institutionerna och mottagarna av förmånen nr 1 erhållit" (artikel 10.3 i ECIP-förordningen) per den 31 december 1996 av Coopers & Lybrand Reviseurs d'Entreprises (Belgien). Nästa revisionsrapport, som avser situationen för ECIP-räkenskaperna per den 31 december 1997, upprättades av Price Waterhouse Coopers (som efterträder Coopers & Lybrand) under 1998 och en bit in på 1999. Avtalet med Coopers & Lybrand (som övertogs av Price Waterhouse Coopers) ingicks efter ett öppet internationellt anbudsförfarande enligt rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster. I enlighet med avtalet genomförde och överlämnade revisorerna rapporter om de platsbesök och särskilda revisioner av ECIP-räkenskaperna som de skulle utföra hos ECIP-anslutna finansiella institut och mottagare av förmån nr 1 i EU och i Alamedsa-länderna, och upprättade en allmän revisionsrapport. Hittills har således två oberoende revisioner gjorts av kontraktshandlingar och räkenskaper rörande ECIP-transaktioner och 1 398 enskilda ärenden har reviderats per den 31 december 1999.

3.3. Bestämmelser om bedrägeribekämpning

I enlighet med artikel 10.3 i ECIP-förordningen, i vilken det föreskrivs att kommissionen skall fastställa särskilda bestämmelser i ramavtalen och i de särskilda finansieringsavtalen för att motverka bedrägerier, särskilt ett system för återvinning av förskott som efter granskning inte visar sig vara berättigade, har kommissionen infört stränga kontraktsvillkor i alla ECIP-avtal.

3.4. Enheter för tekniskt och finansiellt bistånd

Med stöd av artikel 10.4 i ECIP-förordningen utlyste kommissionen under 1996 öppna internationella anbudsförfaranden enligt rådets direktiv 92/50/EG och efter ytterligare en anbudsinfordran enligt artikel 11.3 i samma direktiv tecknades i juli 1997 ett avtal med GOPA-Consultants (Tyskland) om tillhandahållande av tekniskt bistånd under en tolvmånadersperiod (1.8.1997-1.8.1998) för ett totalt belopp på 1 167 920 euro. För att säkerställa kontinuitet i förvaltningen av ECIP förlängdes avtalet med GOPA, efter ännu ett öppet internationellt anbudsförfarande, under en sexmånadersperiod (1.8.1998-31.1.1999) för en totalkostnad av 787 434 euro. I enlighet med det godkända anbud som är giltigt t.o.m. den 31 juli 2000 slöts under 1999 och 2000 ytterligare kontrakt med GOPA för perioden fram t.o.m. den 31 juli 2000 till ett värde av 1 562 903 euro. Av dessa kostnader belastades 1999 års budget med 1 079 700 euro och 2000 års budget belastas med 483 203 euro. Denna enhet för tekniskt bistånd kommer att avvecklas den 31 juli 2000.

De uppgifter som skall utföras av enheten för tekniskt bistånd är sammanfattningsvis följande:

- Att svara på allmänhetens frågor angående ECIP, i första hand genom att skicka ut informationsmaterial om ECIP.

- Att bedöma och handlägga ansökningar om ECIP-finansiering.

- Att fortlöpande följa upp och förvalta alla projekthandlingar.

- Att upprätthålla korrekta och aktuella register över alla ECIP-transaktioner, såväl avslutade som nuvarande och framtida.

- Att upprätthålla och uppdatera dataregister över ECIP-transaktioner för att se till att korrekt och aktuell administrativ information finns tillgänglig.

I januari 1999 beslutade kommissionen i syfte att följa riktlinjerna i SEM 2000 (sund och effektiv förvaltning) att dela upp enheterna för tekniskt bistånd i a) en teknisk enhet (som fortfarande drivs av GOPA i enlighet med deras ursprungliga anbud) och b) en enhet för finansiellt bistånd som från och med den 1 februari 1999 drivs av PB Auditores (Spanien), också det efter ett internationellt anbudsförfarande. Följaktligen tog PB Auditores den 1 februari 1999 över den finansiella förvaltningen.

I enlighet med 1999 års budgetanmärkning för budgetpost B7-872 tilldelades för 1999 enligt kommissionens beslut av den 29 januari 1999 1 590 000 euro för dessa kostnader. Av dessa anslag förbrukades 1 588 700 euro under 1999 för finansiering av kontrakten för 1999 med enheterna för finansiellt och tekniskt bistånd, som båda bedrev verksamhet t.o.m. den 31 december 1999 med hjälp av anslag från 1999 och därefter med hjälp av anslag från 2000. På så sätt respekterades den ettårsprincip som gäller för budgeten.

De två biståndsenheterna tillhandahåller dessa tjänster under kommissionens överinseende. Kommissionen behåller kontrollen över och teckningsbefogenhet för alla finansieringsbeslut, avtal, åtaganden och betalningar.

3.5. Budgetanslag och återbetalningar till EG:s budget

1999 års budgetanslag för ECIP under budgetrubrik B7-872 var följande:

Förbrukning av ECIP B7-8720

Budgetanslag 1999

>Plats för tabell>

(De kursiverade beloppen motsvarar belopp i kapitel B0-40 (reserv).)

En betydande del av ECIP-medlen, dvs. utdelning, upplupen ränta, kapital och återbetalning av lån kan återkrävas. För 26 795 589,68 euro av ECIP-medlen har betalningskrav utställts. Enligt kommissionens uppskattningar finns det dessutom hos ECIP:s finansiella institut ytterligare 62 miljoner euro som innehas för kommissionens räkning. Dessa medel kommer att återbetalas efter att nästa externa revisionsomgång har avslutats.