[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 30.8.2006

KOM(2006) 472 slutlig

Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om införande av en slutgiltig antidumpningstull av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och Socialistiska republiken Vietnam och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

BAKGRUND |

110 | Motiv och syfte Detta förslag rör tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kallad ”grundförordningen”), senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 2117/2005 av den 21 december 2005, i samband med förfarandet beträffande import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Kina och Vietnam. |

120 | Allmän bakgrund Förslaget läggs fram som ett led i tillämpningen av grundförordningen och är resultatet av en undersökning som utförts i enlighet med de innehållsmässiga och procedurmässiga krav som anges i grundförordningen. |

139 | Gällande bestämmelser Det saknas bestämmelser på det område som berörs av förslaget. |

141 | Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden Ej tillämpligt. |

SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSANALYS |

Samråd med berörda parter |

219 | De parter som berörs av antidumpningsförfarandet har under undersökningen getts möjlighet att försvara sina intressen, i överensstämmelse med bestämmelserna i grundförordningen. |

Extern experthjälp |

229 | Någon extern experthjälp har inte behövts. |

230 | Konsekvensanalys Detta förslag är ett resultat av tillämpningen av grundförordningen. I grundförordningen föreskrivs ingen allmän konsekvensanalys, men kravet att åtgärderna inte skall strida mot ”gemenskapens intresse” innebär att en bedömning av åtgärdernas mer omfattande effekter utgör en integrerad del av undersökningen. |

RÄTTSLIGA ASPEKTER |

305 | Sammanfattning av den föreslagna åtgärden Den 7 juli 2005 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat ”tillkännagivandet om inledande”)[1] i Europeiska unionens officiella tidning att den inledde ett antidumpningsförfarande beträffande import till gemenskapen av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Kina och Vietnam. Antidumpningsförfarandet inleddes som en följd av ett klagomål som hade lämnats in den 30 maj 2005 av det europeiska skoindustriförbundet CEC (European Confederation of the Footwear Industry) och som innehöll bevisning för dumpning och därav följande väsentlig skada. Den 6 april 2006 införde kommissionen genom förordning (EG) nr 553/2006 en preliminär antidumpningstull på import till gemenskapen av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Kina och Vietnam. Kommissionens bifogade förslag till en rådsförordning innehåller de definitiva slutsatserna beträffande dumpning, skada, orsakssamband och gemenskapens intresse. Samråd med medlemsstaterna ägde rum i samband med antidumpningskommitténs möten den 19, 20 och 27 juli 2006. 9 medlemsstater stödde den föreslagna åtgärden och 14 var emot den. Rådet föreslås därför anta bifogade förslag till en förordning, som bör offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning senast den 6 oktober 2006. |

310 | Rättslig grund Rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen, senast ändrad genom rådets förordning (EG) nr 2117/2005 av den 21 december 2005. |

329 | Subsidiaritetsprincipen Förslaget avser ett område där gemenskapen är ensam behörig. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig. |

Proportionalitetsprincipen Förslaget är förenligt med proportionalitetsprincipen av följande skäl: |

331 | Åtgärdsformen beskrivs i grundförordningen och lämnar inte något utrymme för nationella beslut. |

332 | Det är i det här fallet inte tillämpligt att lämna uppgifter om hur det ekonomiska eller administrativa ansvar som åläggs gemenskapen, nationella regeringar, regionala och lokala myndigheter, ekonomiska aktörer och medborgare så långt som möjligt begränsas och står i proportion till det mål som skall uppnås, men enligt grundförordningen begränsas nivån på de tullar som införs till vad som är nödvändigt för att avhjälpa den skada som den konstaterade dumpningen vållat. |

Val av regleringsform |

341 | Föreslagen regleringsform: förordning. |

342 | Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl: Grundförordningen tar inte upp andra regleringsformer. |

BUDGETKONSEKVENSER |

409 | Förslaget påverkar inte gemenskapens budget. |

1. Förslag till

RÅDETS FÖRORDNING

om införande av en slutgiltig antidumpningstull av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och Socialistiska republiken Vietnam och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kallad ”grundförordningen”)[2], senast ändrad genom förordning (EG) nr 2117/2005[3], särskilt artikel 9,

med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

A. FÖRFARANDE

1. Preliminära åtgärder

(1) Den 23 mars 2006 införde kommissionen genom förordning (EG) nr 553/2006[4] (nedan kallad ”förordningen om preliminär tull”) en preliminär antidumpningstull på import till gemenskapen av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Kina och Vietnam (nedan kallade ”de berörda länderna” eller ”de exporterande länderna”). Den förordningen trädde i kraft den 7 april 2006.

(2) Undersökningen av dumpning omfattade perioden från och med den 1 april 2004 till och med den 31 mars 2005 (nedan kallad ”undersökningsperioden”) och undersökningen av hur de faktorer utvecklades som är relevanta för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2001 till och med slutet av undersökningsperioden (nedan kallad ”skadeundersökningsperioden”).

2. Efterföljande förfarande

(3) Efter det att en preliminär antidumpningstull hade införts mot import av vissa skodon med överdelar av läder från de berörda länderna fick samtliga parter ta del av de omständigheter och överväganden som låg till grund för förordningen om preliminär tull. Alla parter beviljades också en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter efter utlämnandet av dessa uppgifter.

(4) Några berörda parter lämnade skriftliga synpunkter. De parter som begärde det gavs också möjlighet att bli hörda muntligen. Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som den bedömde vara nödvändiga för att kunna fastställa de slutgiltiga undersökningsresultaten.

(5) Kommissionen underrättade vidare parterna om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka den avsåg att rekommendera införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminär tull. De berörda parterna beviljades även en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter efter meddelandet av dessa uppgifter. Parternas muntliga och skriftliga synpunkter togs under övervägande och när det var befogat ändrades undersökningsresultaten i enlighet med dessa synpunkter. Ytterligare information lämnades också om en ändring av de planerade åtgärdernas form.

(6) Olika berörda parter framförde på nytt sin synpunkt att de inte kunde utöva sin rätt att försvara sig om inte namnen på de klagande offentliggjordes. Denna fråga hade redan tagits upp (se skäl 8 i förordningen om preliminär tull). Frågan diskuterades på nytt i det slutgiltiga skedet och följande bör noteras: Berörda parter som ifrågasatt de klagandes representativitet fick information om de klagandes tillverkningsvolym med uppdelning per land. Därför anses de ha fått möjlighet att utöva sin rätt att försvara sig. Senare fick även övriga berörda parter möjlighet att ta del av dessa uppgifter.

B. PRODUKT SOM ÄR FÖREMÅL FÖR UNDERSÖKNING OCH LIKADAN PRODUKT

1. Berörd produkt

(7) Som anges i skäl 10 i förordningen om preliminär tull är den produkt som omfattas av förfarandet skodon med överdelar av läder eller konstläder med undantag av

- skodon för sport eller idrott i den mening som avses i anmärkning 1 till undernummer i kapitel 64 i Kombinerade nomenklaturen, dvs. i) skodon som är utformade för att användas vid sport- eller idrottsutövning och som är utrustade eller kan utrustas med broddar, stift, spikar, dubbar e.d. och ii) skor som är avsedda för montering på skridskor eller rullskridskor samt snowboardskor, skidskor, brottarskor, boxarskor och cykelskor,

- tofflor och andra inneskor (som omfattas av KN-nummer 6403 59 50, 6403 99 50 och ex 6405 10 00),

- skodon med tåhätteförstärkning, dvs. skodon försedda med tåhätteförstärkning och med en slaghållfasthet på minst 100 joule[5] (som klassificeras enligt av KN-nummer: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 och ex 6405 10 00).

(8) På grundval av vad som anges i skälen 12 – 27 i förordningen om preliminär tull drogs också den preliminära slutsatsen att vissa avancerade sportskor (”Special Technology Athletic Footwear”) skulle undantas från denna definition.

(9) Kommissionen beslutade också att, i avvaktan på ytterligare undersökning och överväganden i det slutgiltiga skedet, preliminärt behandla barnskor som en del av den berörda produkten.

(10) De berörda parterna uppmanades lämna synpunkter på dessa punkter. Med tanke på de synpunkter som lämnats om detta och ytterligare krav på att undanta andra specifika typer av skodon har dessa krav analyserats i detalj (se nedan).

1.1. Avancerade sportsport (”Special Technology Athletic Footwear”)

(11) Som anges i skäl 13 i förordningen om preliminär tull undantogs avancerade sportskor av denna typ från definitionen av den berörda produkten.

(12) Undantaget baserades på det faktum att skodon av detta slag har andra grundläggande fysiska och tekniska egenskaper, säljs via andra försäljningskanaler och dessutom skiljer sig åt när det gäller slutlig användning och konsumenternas uppfattning.

(13) Gemenskapens skoindustri motsatte sig att avancerade sportskor uteslutits från definitionen av den berörda produkten och hävdade att den produkt som är föremål för undersökningen säljs via samma kanaler och uppfattas som likadan av konsumenterna. Gemenskapstillverkarna betonade också att man om avancerade sportskor ändå utesluts från definitionen av den berörda produkten bör höja det gällande minimivärdet på avancerade sportskor, som idag är 9 euro enligt den aktuella TARIC-definitionen, eftersom US-dollarn har sjunkit gentemot euron under de senaste åren.

(14) Som svar på dessa synpunkter noteras först och främst att gemenskapsindustrin inte bestred att avancerade sportskor har andra grundläggande fysiska och tekniska egenskaper. När det gäller försäljningskanaler, användning, konsumenternas uppfattning och importutveckling har gemenskapens skoindustri inte lagt fram några underbyggda argument som kan ändra de undersökningsresultat som redovisas i skälen 15 – 18 i förordningen om preliminär tull. Ingen bevisning lades fram till stöd för begäran om att höja minimivärdet 9 euro.

(15) Flera importörer begärde att minimivärdet på avancerade sportskor skulle sänkas från 9,00 euro till 7,50 euro för att ta hänsyn till förändrade omständigheter i form av kostnadssänkande tillverkningsprocesser.

(16) Även dessa synpunkter har granskats noga. Minimivärdet 9 euro fastställdes i TARIC-nomenklaturen 1994, när avancerade sportskor (”Special Technology Athletic Footwear”) infördes i samband med kvoten för skodon med ursprung i Kina, dvs. för tolv år sedan. Importörerna lade också fram tillräckligt väl underbyggda uppgifter som visar att ny tillverkningsteknik har lett till betydligt lägre tillverkningskostnader per enhet för avancerade sportskor och till besparingar när det gäller material och energi. Man kan heller inte bortse från det faktum att detta i kombination med ökad konkurrens på grund av det ökade utbudet på avancerade sportskor – ytterligare en prissänkande faktor – har lett till en annan prisbild än för tolv år sedan. En måttlig sänkning av minimivärdet för avancerade sportskor på 1,50 euro anses vara rimlig och nödvändig för att beakta den utveckling som skett.

(17) Flera exportörer hävdade också att definitionen på avancerade sportskor bör breddas till att omfatta även skodon med överdelar av läder och sula av vinylacetat och/eller formgjutna sulor.

(18) Som svar på dessa synpunkter bör det dock betonas att användningen av formgjutning med eten och vinylacetat inte i sig innebär en tydlig skillnad mellan slutprodukten och den berörda produkten. Dessutom kan formgjutningstekniken för sulor av eten och vinylacetat användas även för andra skodon än avancerade sportskor. Inga uppgifter har lagts fram som visar att det skulle vara olämpligt att göra åtskillnad mellan produkterna på grundval av olika fysiska och tekniska egenskaper, försäljningskanaler, användning, konsumentuppfattning och importutveckling. De definitioner av eten och vinylacetat som föreslagits av olika importörer överensstämmer inte heller med varandra. Därför avvisades detta förslag om definitionen av avancerade sportskor.

(19) Det bekräftas därför att avancerade sportskor undantas från definitionen av den berörda produkten i förordningen om preliminär tull. Minimivärdet för avancerade sportskor bör dessutom sänkas från 9 euro till 7,50 euro. Eftersom inga synpunkter lämnats, bekräftas de undersökningsresultat om avancerade sportskor som beskrivs i skälen 13 – 19 i förordningen om preliminär tull. Avancerade sportskor på minst 7,50 euro utesluts därför slutgiltigt från detta förfarande.

1.2. Barnskor

(20) Barnskor, dvs. skodon med längsta invändiga mått under 24 cm och med sammanlagd höjd av sula och klack av högst 3 cm, som klassificeras enligt KN-nummer: ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 och ex 6405 10 00 omfattades inte av de preliminära antidumpningsåtgärderna eftersom de preliminära undersökningsresultaten inte motiverade detta för att skydda gemenskapens intresse.

(21) I skälen 28 – 31 i förordningen om preliminär tull hade inga slutgiltiga slutsatser dragits om huruvida barnskor skulle ingå i definitionen av den berörda produkten. Vissa argument övervägdes för att eventuellt utesluta barnskor från definitionen av den berörda produkten i undersökningen, men det var inte möjligt att i det skedet av undersökningen dra några definitiva slutsatser på grundval av dessa argument. Kommissionen beslutade därför att, i avvaktan på ytterligare undersökning och överväganden i det slutgiltiga skedet, behandla barnskor som en del av den berörda produkten.

(22) Efter det att de preliminära undersökningsresultaten redovisats hävdade vissa berörda parter att barnskor bör uteslutas från definitionen av den berörda produkten i undersökningen. Dessa påståenden grundades på antagandet att barnskor skiljer sig tydligt från de skodon som ingår i denna undersökning, särskilt när det gäller stil, utformning, försäljningskanaler och kundservice, vilket också framgår av skälen 30 och 31 i förordningen om preliminär tull.

(23) Argumenten ansågs dock inte motivera ett beslut om att utesluta barnskor från definitionen av den berörda produkten, eftersom det inte lagts fram tillräckligt väl underbyggda uppgifter som visar att man vid denna undersökning kan dra en tydlig skiljelinje mellan barnskor och skodon av andra slag som ingår i undersökningen. Det konstaterades dock att de grundläggande fysiska och tekniska egenskaper som barnskor har gemensamt med den berörda produkten – en kombination av överdelar av läder och olika typer av sulor för att skydda fötterna – var mycket viktigare än eventuella skillnader (främst storlek). Faktorer som stil, utformning, försäljningskanaler och kundservice verkade inte heller skilja sig i grunden från skodon av andra slag som ingår i undersökningen. Det faktum att barnskor är ett eget produktsegment inom den berörda produkten motiverar inte att de utesluts från definitionen av den berörda produkten. Man kunde inte dra någon tydlig skiljelinje mellan barnskor och den berörda produkten, utan konstaterade att det fanns betydande överlappning med definitionen av den berörda produkten – i båda fallen handlar det om fotbeklädnad som skyddar foten vid t.ex. gång.

(24) I sina synpunkter på förordningen om preliminär tull hävdade gemenskapsindustrin att barnskor bör ingå i den berörda produkten. Uppgifter lämnades som visar att tillverkningen av barnskor i gemenskapen fortfarande är betydande.

(25) Gemenskapsindustrins uppgifter bekräftar bara de slutgiltiga undersökningsresultaten. Det slås därför slutgiltigt fast att barnskor bör ingå i definitionen av den berörda produkten.

1.3. Andra krav på undantag

(26) Flera berörda parter hävdade att det fanns andra typer av skodon inom dessa KN-nummer som också var alltför annorlunda i fråga om användning för att tillhöra samma produktkategori. Dessa påståenden analyseras nedan.

i) Vandrarskor, klätterskor och liknande

(27) I Kombinerade nomenklaturen betraktas vandrarskor och klätterskor och liknande inte som sportskor och ingår därför inte i definitionen av avancerade sportskor i skäl 13 i förordningen om preliminär tull. Vissa parter begärde dock att denna produkt skulle uteslutas från förfarandet och anförde följande skäl: i) kraven på sådana vandrarskor är mycket lika specifikationerna för avancerade sportskor, ii) tydlig åtskillnad kan göras mellan vandrarskor och skodon av andra slag när det gäller försäljningskanaler och konsumenternas uppfattning och iii) högre tullar på vandrarkängor och –skor skulle påverka det marknadssegmentet negativt.

(28) Ingen ytterligare bevisning om särskilda tekniska egenskaper och andra särdrag hos vandrarskor har lagts fram som kan ändra slutsatsen i skäl 34 i förordningen om preliminär tull, där det fastställs att skodon av olika slag (t.ex. vandrarkängor och -skor) kan ha olika särskilda egenskaper men att de grundläggande egenskaperna hos skodon av detta slag ändå är desamma. Det konstaterades också att vandrarskor tillverkas på många håll i gemenskapen och att man inte kan dra en tydlig skiljelinje mellan importerade och gemenskapstillverkade vandrarskor. Detta bekräftades också genom beslutet att inkludera skodon av detta slag i definitionen av den berörda produkten avseende rådets förordning (EG) nr 2155/97[6]. Även om vandrarskor i vissa fall har särskilda egenskaper, har de ändå samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper som skodon av andra slag som ingår i definitionen av den berörda produkten. När det gäller användning och konsumenternas uppfattning konstaterades också att det fanns betydande överlappning med skodon av andra slag som ingår i produktdefinitionen. Det konstaterades därför att vandrarskor även i fortsättningen bör ingå i undersökningen.

ii) Skodon med mekanoterapeutiska tillämpningar

(29) En importör begärde att undantag skulle göras för vissa skodon med mekanoterapeutiska tillämpningar. Trots att produkten idag klassificeras enligt KN-nummer 6403 99 93, 6403 99 96 och 6403 99 98, hävdade man att skodon av detta slag bör uteslutas från förfarandet eftersom de har andra fysiska och kemiska egenskaper och eftersom de har andra försäljningskanaler och uppfattas annorlunda av konsumenterna, nämligen som certifierade medicinska produkter som får säljas som medicintekniska produkter för mekanoterapeutiska tillämpningar.

(30) Det konstaterades att skodon av detta slag bör betraktas som en del av den berörda produkten. Även om produkten använder särskild teknik och kan användas för medicintekniska ändamål, innebär dessa särdrag ändå inte att produkten tydligt och strukturellt skiljer sig från den berörda produkten. Detta blir särskilt tydligt när man beaktar att konsumenterna även köper skodon av detta slag eftersom de är bekväma, och inte enbart av särskilda medicinska skäl. Detta framgår även av importörens skrivelse.

(31) Därför bör begäran om undantag för skodon med mekanoterapeutiska tillämpningar avvisas.

iii) Strandsandaler av eten och vinylacetat

(32) Strandsandaler av eten och vinylacetat är skor vars övre del utgörs av ett läderband som är fäst vid båda sidorna av en tjock lättviktssula tillverkad av en kombination av eten och vinylacetat och andra material. Vissa berörda parter hävdade att denna produkt bör undantas från undersökningen eftersom dessa sandaler har mycket specifika och särskiljande fysiska och tekniska egenskaper som gör dem lätta att känna igenom som strandsandaler och dessutom därför skiljer sig åt från skodon av andra slag som ingår i produktdefinitionen när det gäller sådant som slutlig användning och konsumenternas uppfattning. Det uppgavs också att all tillverkning med denna teknik hade flyttat ut ur Europa.

(33) Det konstaterades att sådana strandsandaler, även om de har vissa särdrag, ändå har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper som andra skodon som ingår i definitionen av den berörda produkten. När det gäller användning och konsumenternas uppfattning konstaterades också att det fanns betydande överlappning med skodon av andra slag som ingår i produktdefinitionen, t.ex. badskor och träskor. Försäljningskanaler och faktorer som marknadsföring och modets växlingar konstaterades vara desamma som för skodon av andra slag som ingår i produktdefinitionen. Gemenskapsindustrin lämnade också uppgifter som visar att gemenskapens tillverkning av sådana strandsandaler fortfarande är betydande. Det konstaterades därför att denna begäran om undantag bör avvisas.

iv) Skor av svinläder

(34) En berörd part begärde att skodon med överdelar av svinläder skulle undantas från undersökningen med motiveringen att det fanns skillnader i fråga om kvalitet och pris och att det inte skedde någon tillverkning av sådana skodon inom gemenskapen.

(35) Man kunde dock inte göra någon tydlig åtskillnad mellan importerade och gemenskapstillverkade skodon av svinläder, eftersom båda har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och användning. Försäljningskanalerna visade sig också vara generellt desamma, och detta avspeglas också i det faktum att konsumenterna inte uppfattar skodon med överdelar av svinläder på ett annat sätt. Påståendet avvisades därför.

v) Skodon med patenterad teknologi

(36) En berörd part begärde att vissa skodon med patenterad teknologi skulle undantas från undersökningen, dvs. teknologi som består av en särskild stötupptagande häl, en stötdämpande mellansula och särskild teknologi som ger sådana skodon ökad böjlighet.

(37) En jämförelse visar dock att det inte går att dra en tydlig skiljelinje mellan skodon av detta slag och den berörda produkten när det gäller grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och användning. Det faktum att en patenterad teknologi kan ge ökad komfort innebär inte i sig att produktens karaktär som ”vanliga skor” ändras i betydande utsträckning. Det faktum att teknologin är patenterad motiverar inte i sig att sådana skodon utesluts från definitionen av den berörda produkten. Det konstaterades således att denna produkt, trots att den har vissa särskilda egenskaper, ändå konkurrerar med gemenskapens tillverkning av den produkt som är föremål för undersökningen. Därför avvisades denna begäran.

vi) Sportskor av annan typ än ”Special Technology Athletic Footwear”

(38) Vissa berörda parter begärde att alla typer av sportskor, inte bara avancerade sportskor (s.k. ”Special Technology Athletic Footwear”) och skodon för sport eller idrott i den mening som avses i anmärkning 1 till undernummer i kapitel 64 i Kombinerade nomenklaturen, skulle undantas från förfarandet. Dessa krav grundar sig på samma argument som när det gäller kravet på undantag för avancerade sportskor och på det faktum att man anser att det skulle komma att råda brist på vissa skodon som inte är avancerade sportskor på gemenskapsmarknaden om skodon av detta slag inte undantas från förfarandet. Denna begäran stöddes dock inte av konkret bevisning. Det har inte inkommit några nya övertygande uppgifter som ändrar slutsatsen i skäl 27 i förordningen om preliminär tull i fråga om andra skodon än avancerade sportskor. Påståendet avvisades därför.

1.4. Slutsats

(39) De preliminära slutsatserna, som ändrats enligt B.1.1 ovan, bekräftas därför slutgiltigt. För detta förfarande och i enlighet med gällande gemenskapspraxis görs därför bedömningen att alla typer av den berörda produkten bör betraktas som en och samma produkt.

2. Likadan produkt

(40) Eftersom inga synpunkter framförts avseende den likadana produkten bekräftas innehållet och de preliminära slutsatserna.

(41) Med tanke på ovanstående dras den slutgiltiga slutsatsen att den berörda produkten och alla motsvarande typer av skodon med överdelar av läder som säljs i det jämförbara landet Brasilien och de som tillverkas och säljs av gemenskapsindustrin på gemenskapsmarknaden, är likadana produkter i enlighet med artikel 1.4 i grundförordningen.

C. STICKPROVSFÖRFARANDE

1. Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Kina och Vietnam

(42) Vissa parter hävdade att urvalen inte var representativa eftersom avancerade sportskor och barnskor inte ingick.

(43) Som anges i skäl 61 i förordningen om preliminär tull påverkades inte urvalets representativitet i nämnvärd utsträckning av att avancerade sportskor inte ingick. När det gäller barnskor är argumentet irrelevant, eftersom kommissionen har beslutat att låta barnskor ingå i undersökningen.

(44) Man förde också fram synpunkter på de procentandelar för urvalet som fastställts i samband med de preliminära åtgärderna. Dessa synpunkter beaktades. Med barnskor inräknade stod de företag som ingick i urvalet för över 12 respektive 15 procent av de kvantiteter av den berörda produkten som de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i Kina och Vietnam exporterade till gemenskapen. Urvalet är således representativt. Det hänvisas också till de argument som framförs i skäl 56 nedan.

(45) Det hävdades också att urvalet inte överensstämde med WTO:s antidumpningsavtal, eftersom vissa större exportörer valts istället för företag som har mindre eller ingen försäljning på gemenskapsmarknaden och relativt stor försäljning på hemmamarknaden.

(46) Som anges i skäl 60 i förordningen om preliminär tull syftar den använda metoden till att göra urvalen så representativa som möjligt och att inom den största representativa exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande även inkludera vissa företag med representativ försäljning på hemmamarknaden. Man bör då kunna beräkna normalvärdet på denna grundval, även om vissa exporterande tillverkare som ingår i urvalet skulle uppfylla kraven för marknadsekonomisk status. Urvalen har inte gjorts i strid med WTO-bestämmelserna eller artikel 17 i grundförordningen, enligt vilken stickprovet skall vara antingen statistiskt giltigt eller representativt för största möjliga tillverkningsvolym, försäljningsvolym eller exportvolym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande. Dessa bestämmelser gör det alltså möjligt att använda försäljningsvolymen på hemmamarknaden och/eller på export som urvalskriterium.

(47) Det erinras också om att myndigheterna i de berörda länderna helt accepterade de urval som gjordes, vilket också framgår av skälen 57 – 58 i förordningen om preliminär tull.

(48) Vissa berörda parter ansåg också att man för att nå en överenskommelse om stickprovets sammansättning när det gäller Kina borde ha kontaktat myndigheterna i Hongkong och Taiwan, eftersom de kinesiska tillverkarna till största delen ägs av aktieägare som är baserade där. De hävdade därför att det fanns parter i Hongkong och Taiwan som berördes av förfarandet.

(49) Detta argument måste avvisas. Det är normal praxis i gemenskapen att i enlighet med artikel 17.2 i grundförordningen försöka nå en överenskommelse med myndigheterna i det exporterande landet och/eller intresseorganisationer för tillverkare i antidumpningsförfaranden där stickprovsmetoder används. I detta fall hade de statliga myndigheterna i de berörda länderna nära kontakt med intresseorganisationer för tillverkare i de länderna. De exporterande länderna i detta förfarande är Kina och Vietnam. Därför kontaktade kommissionen myndigheterna i dessa länder och nådde en överenskommelse med dem om stickprovets sammansättning.

(50) En exporterande tillverkare i Vietnam som inte ingick i urvalet upprepade sitt argument att en individuell granskning borde ha gjorts eftersom företaget hade fyllt i ett antidumpningsfrågeformulär. Det faktum att en part som inte ingick i urvalet fyller i ett antidumpningsfrågeformulär leder dock inte alltid till individuell granskning. Som anges i skäl 64 i förordningen om preliminär tull beslutade kommissionen, eftersom fler företag än någonsin ingick i urvalen, att individuell granskning av ytterligare exporterande tillverkare skulle bli orimligt betungande och förhindra att undersökningen avslutades i tid.

(51) Vissa parter hävdade att stickprovet av hemmamarknaden inte var representativt, eftersom ingen av exportörerna uppfyllde kraven för marknadsekonomisk status. Detta argument bedömdes dock vara irrelevant, eftersom beslut om beviljande av marknadsekonomisk status fattas efter det att urvalet görs.

(52) Påståendet avvisades därför och eftersom inga ytterligare synpunkter fördes fram i frågan konstaterades det att urvalen var representativa.

2. Stickprovsförfarande avseende tillverkare i gemenskapen

(53) Olika berörda parter hävdade att det skett en överträdelse av artikel 17 i grundförordningen eftersom urvalet av gemenskapstillverkare inte var representativt. Detta påstående baserades på det faktum att endast tio företag ingick i urvalet och att de företagen står för endast 10 procent av den totala tillverkningsvolymen för de klagande och bara en mindre del av den totala tillverkningen i gemenskapen (dvs. mindre än 5 procent), eftersom de klagande i detta fall står för drygt 40 procent av den totala tillverkningen i gemenskapen. Det hävdades också att vissa utvecklingstendenser för de gemenskapstillverkare som ingick i urvalet inte är desamma som för de klagande generellt och att urvalet därför inte är representativt.

(54) En intresseorganisation för importörer hävdade också att urvalet av gemenskapstillverkare inte är statistiskt giltigt och att kontrollbesök därför endast gjorts hos en obetydlig andel gemenskapstillverkare.

(55) Det erinras om att artikel 17 i grundförordningen föreskriver att undersökningar kan begränsas till stickprov som är statistiskt giltiga eller representativa för största möjliga tillverkningsvolym, försäljningsvolym eller exportvolym som rimligen kan undersökas.

(56) Av bestämmelsens ordalydelse framgår att det inte fastställts några vägledande kvantiteter eller minimivärden som visar vad som är en representativ volym. Den enda vägledning som ges i detta avseende är att man får begränsa sig till den volym som rimligen kan undersökas inom den tid som står till förfogande.

(57) Med tanke på de särskilda omständigheterna i det här fallet, dvs. eftersom gemenskapsindustrin är mycket fragmenterad, är det oundvikligt att företagen i urvalet täcker en ganska liten del av den totala tillverkningen i gemenskapen. Som anges i skäl 65 i förordningen om preliminär tull gjorde kommissionen ett urval främst efter tillverkningsvolymens storlek, men man beaktade även tillverkarnas geografiska placering för att urvalet skulle bli representativt ur den synpunkten. Antalet företag som ingick i urvalet måste dock begränsas till vad som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande – i detta fall tio företag. Eftersom industrin är så fragmenterad och urvalet omfattar större tillverkare, skulle en ökning av antalet företag ändå inte få några betydande effekter på den andel urvalet utgör av den totala tillverkningen i gemenskapen. Till skillnad från vad vissa parter hävdat, finns det enligt definitionen i relevant gemenskapslagstiftning heller inte någon rättslig skyldighet att inkludera små och medelstora företag i urvalet. Detta framgår också av artikel 17.1 i grundförordningen.

(58) Som anges ovan bör urvalet antingen vara statistiskt giltigt eller baserat på en representativ volym. Eftersom man i detta fall valde den sistnämnda metoden, avvisades påståendet att urvalet inte var statistiskt giltigt. Det faktum att vissa utvecklingstendenser för gemenskapstillverkare som ingick i urvalet inte var desamma som för de klagande generellt och att kontrollbesök gjordes endast hos en liten del av gemenskapstillverkarna är inte rättsligt giltiga argument för att ifrågasätta urvalets giltighet.

(59) Av dessa skäl avvisades de påståenden som gjorts av olika parter, och urvalets rättsliga giltighet bekräftas eftersom urvalet är representativt och gjordes i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

D. DUMPNING

1. Marknadsekonomisk behandling

1.1. Allmänt

(60) Vissa berörda parter hävdade att kommissionen inte hade informerat var och en av de kinesiska och vietnamesiska exportörer som inte ingick i urvalet om varför de inte beviljats marknadsekonomisk status. Enligt detta påstående, som upprepades i samband med meddelandet om slutgiltiga åtgärder, har kommissionen skyldighet att kontakta berörda parter beträffande inlämnade ansökningar om marknadsekonomisk status oavsett om exportören ingår i urvalet eller inte. De ansåg att den använda metoden berövar de företag som inte ingår i urvalet möjligheten att utöva sin rätt till en individuell bedömning och att den innebär en överträdelse av artikel 2.7 b och 2.7 c i grundförordningen.

(61) De gällande bestämmelserna för stickprovsförfaranden (artikel 17 i grundförordningen) anses ta rimlig hänsyn till företag som ansöker om marknadsekonomisk status. Oavsett om det gäller länder med marknadsekonomi eller länder som är övergångsekonomier, innebär stickprovsförfarandet att exportörerna inte får individuell bedömning och att de slutsatser som dras i fråga om stickprovet även kommer att gälla dem. I artikel 17 i grundförordningen beskrivs en allmän metod för att hantera situationer där en individuell granskning inte längre är möjlig på grund av det stora antalet berörda företag, dvs. användning av ett representativt urval. Det finns ingen anledning till att man inte skulle kunna använda stickprovsmetoden i en situation där det bland det stora antalet berörda företag ingår många företag som ansöker om marknadsekonomisk status. Precis som vid alla stickprovsförfaranden fastställs ett vägt genomsnitt för alla företag som ingår i urvalet, oavsett beräkningsmetod när det gäller företagens dumpning till följd av om de beviljats marknadsekonomisk status eller individuell behandling. Marknadsekonomisk status respektive individuell behandling är således faktorer som inte bör förhindra användningen av normala stickprovsmetoder. Huvudsyftet med en stickprovsundersökning är att hitta en balans mellan de administrativa krav som ställs på att behandla ett enskilt ärende inom rimlig tid och inom obligatoriska tidsfrister och att göra en så individuell analys som möjligt. I detta fall var antalet ansökningar om marknadsekonomisk status så stort att det var administrativt sett omöjligt att behandla varje ansökan individuellt, vilket ibland sker. Det ansågs därför rimligt att tillämpa den vägda genomsnittliga marginalen för alla företag som ingick i urvalet även på de företag som inte ingick i urvalet, oavsett om dessa företag beviljats marknadsekonomisk status eller individuell behandling. Det har också hävdats att dumpningsberäkningen inte var tillräckligt tillförlitlig eftersom man använt ett stickprov där ansökningar om marknadsekonomisk status ingick. Påståendet måste avvisas. Urvalet gjordes inte bland ansökningar om marknadsekonomisk status utan bland exporterande tillverkare. Bestämmelserna om stickprovsförfaranden har införts för att skapa tillräckligt tillförlitliga underlag för beslut om huruvida dumpning föreligger när det finns ett stort antal exporterande tillverkare. I fall där exporterande tillverkare även har lämnat in ansökan om marknadsekonomisk status finns det heller ingen anledning att tro att användningen av normala stickprovsmetoder skulle leda till dåligt underbyggda beslut. Det går stick i stäv med stickprovsbegreppet att hävda att eftersom sådana exportörer (som inte ingick i urvalet) skulle hamna i olika kategorier beroende på om de får marknadsekonomisk status eller inte, kan ett stickprov i den populationen inte bli representativt. Som när det gäller andra antidumpningsundersökningar är situationen aldrig densamma för de olika exportörerna. Det kan finnas betydande skillnader mellan tillverkarna utan att det påverkar möjligheten att använda ett stickprovsförfarande. Om ett företag inte anses ha marknadsekonomisk status innebär det bara att normalvärdet inte kan fastställas på grundval av företagets egna uppgifter utan att ett lämpligt alternativ måste väljas. Detta sker även på andra viktiga områden som rör fastställandet av dumpningen, t.ex. artikel 2.1 och 2.6 i grundförordningen. Det faktum att de exporterande ländernas regeringar själva har föreslagit de flesta företag som ingår i urvalet visar också att urvalet är representativt. De har alltså med andra ord själva betraktat urvalet som representativt för samtliga exporterande tillverkare.

(62) Vissa exporterande tillverkare i Kina och Vietnam hävdade att kommissionen tidigare hade gjort individuella bedömningar avseende marknadsekonomisk status i andra fall där antalet exporterande tillverkare var stort. I dessa fall, t.ex. när det gäller polyesterfilament (rådets förordning (EG) nr 1487/2005 av den 12 september 2005)[7], gjordes individuella bedömningar på grund av marknadsekonomisk status, trots att ett stickprovsförfarande enligt artikel 17 i grundförordningen användes för bedömning av dumpning.

(63) I det fallet bedömdes det dock vara möjligt att göra individuella granskningar av ansökningar baserade på marknadsekonomisk status, vilket inte var fallet i denna undersökning. I det ovannämnda fallet noteras också att man enligt bestämmelserna om stickprovsförfaranden tillämpade de vägda genomsnittliga marginalerna för företag med marknadsekonomisk status i urvalet även på de företag som inte ingick i urvalet men som beviljats marknadsekonomisk status, dvs. de beviljades inte någon individuell marginal utan istället tillämpades en vägd genomsnittlig marginal som fastställts för företag med marknadsekonomisk status.

(64) I tidigare fall där stickprovsförfaranden använts och samarbetsvilliga exportörer ansökt om marknadsekonomisk status var antalet företag inte större än att det var möjligt att behandla varje ansökan individuellt. Med tanke på det stora antalet ansökningar om marknadsekonomisk status som inkommit var det inte möjligt att behandla dem var för sig. Andra exportörer, varav vissa ingår i urvalet och andra inte, upprepade att de borde ha beviljats marknadsekonomisk status. För att stödja sin argumentering lämnade några exportörer in sina stadgar för att visa att deras fall inte skilde sig från Golden Step, som var det enda företaget som beviljades marknadsekonomisk status.

(65) Det bör framhållas att man i detta förfarande tillämpade bestämmelserna om stickprovsförfaranden i artikel 17 i grundförordningen. Uppgifter som lämnades in senare av exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet granskades inte, eftersom detta enligt artikel 17.3 i grundförordningen skulle ha varit orimligt betungande och förhindrat att undersökningen avslutades i tid. Uppgifter som lämnats in senare av företag som ingick i urvalet behandlas i de stycken nedan som handlar om särskilda frågor som rör de två länder som omfattas av detta förfarande.

(66) Vissa exporterande tillverkare hävdade att kommissionen inte gjort en bedömning avseende marknadsekonomisk status inom tre månader efter det att förfarandet inletts, vilket föreskrivs i artikel 2.7 c sista stycket i grundförordningen.

(67) Bedömningen avseende marknadsekonomisk status gjordes visserligen senare än tre månader efter det att ärendet inletts, men de exporterande tillverkare som ingick i urvalet underrättades enskilt om beslutet om marknadsekonomisk status och fick möjlighet att utöva sin rätt att försvara sig. Dessa parter påverkades inte negativt av eventuella beslut om marknadsekonomisk status som fattades innan preliminära åtgärder infördes.

(68) Vissa exporterande tillverkare som redan begärt individuell granskning upprepade denna begäran. Av de skäl som anges i skäl 64 i förordningen om preliminär tull kunde dock inga individuella granskningar av exporterande tillverkare i Kina eller Vietnam beviljas.

(69) Som anges i skälen 53 – 63 i förordningen om preliminär tull innebar det stora antalet samarbetsvilliga exporterande tillverkare i Kina och Vietnam att man använde ett representativt urval för att fastställa tullnivån för samarbetsvilliga exportörer som inte ingick i urvalet, som i alla antidumpningsärenden.

1.2. Beslut om marknadsekonomisk status avseende exporterande tillverkare i Kina

(70) Efter det att provisoriska åtgärder hade införts hävdade tolv kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet och hos vilka kontrollbesök gjorts att de borde ha beviljats marknadsekonomisk status och upprepade de argument som de tidigare lämnat.

(71) När de preliminära undersökningsresultaten redovisades hävdade ett av dessa tolv företag, Golden Step, också att en betydande förändring hade skett sedan dess ansökan om marknadsekonomisk status behandlades och lade fram bevisning för detta. Golden Step hade fått avslag eftersom ansökan inte uppfyllde det första kriteriet i artikel 2.7 c i grundförordningen. Beslutet grundades i synnerhet på det faktum att företaget hade skyldighet att exportera och således inte själv kunde bestämma sin försäljningsvolym utan betydande statlig inblandning. När undersökningsresultaten i fråga om marknadsekonomisk status redovisades lade Golden Step inom de bindande tidsfristerna fram bevisning för att företaget varken faktiskt eller rättsligt har någon skyldighet att exportera.

(72) Med tanke på de ändrade omständigheterna för Golden Step och det faktum att företagets ansökan om marknadsekonomisk status avvisades med motiveringen att det första kriteriet inte uppfyllts, beslutade man att ompröva det ursprungliga beslutet och bevilja Golden Step marknadsekonomisk status.

(73) Vissa tillverkare som fått avslag på sin ansökan om marknadsekonomisk status påpekade att hänvisningen till försäljningsrestriktioner i stadgarna inte lett till avslag i andra antidumpningsärenden. Det bör noteras att analysen avseende marknadsekonomisk status görs individuellt på grundval av inlämnade uppgifter och att det inte föreligger någon motsättning med andra aktuella analyser av detta slag där sakförhållandena är jämförbara. I detta fall lämnade den exporterande tillverkaren inom den fastställda tidsfristen in en reviderad version av sina stadgar där försäljningsrestriktioner inte fanns med och visade att företaget faktiskt inte omfattades av sådana försäljningsrestriktioner.

(74) Andra parter hävdade att beslutet att avvisa kinesiska skoexportörers ansökan om marknadsekonomisk status var i strid med WTO-bestämmelserna, främst på grund av att exporten från Kina inte längre sker genom ett statligt monopol vilket enligt andra tilläggsbestämmelsen till artikel VI.1 i bilaga 1 till GATT 1994 är ett krav för att kontraktsstaterna skall kunna avvika från praxis att använda uppgifter om normalvärde från de exporterande länderna för att fastställa normalvärdet.

(75) När den andra tilläggsbestämmelsen infördes ansågs bland annat Kina ha ett statligt exportmonopol. Sedan dess har Kina genomfört ekonomiska reformer som lett till att landet numera behandlas annorlunda i förfaranden som rör handelspolitiska skyddsåtgärder. Idag innehåller avsnitt 15 i protokollet om Kinas anslutning till WTO bestämmelser om hur kinesiska exportörer skall behandlas i förfaranden som rör handelspolitiska skyddsåtgärder. Enligt dessa bestämmelser får WTO-medlemmarna använda en metod som inte grundar sig på strikt jämförelse mellan inhemska priser eller kostnader i Kina, om de tillverkare som granskas inte kan visa att marknadsekonomiska förhållanden råder i samband med tillverkning och försäljning av den likadana produkten.

(76) För de övriga elva företagen som ingick i urvalet noteras att de inte lämnat in några nya uppgifter inom den fastställda tidsfristen som skulle kunnat ändra beslutet att inte bevilja dem marknadsekonomisk status.

(77) Här noteras särskilt att två kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet efter meddelandet om slutgiltiga åtgärder lämnade in ändrade stadgar där försäljningsrestriktioner inte längre fanns med, men att detta skedde för sent för att en kontroll skulle kunna göras enligt artikel 16.1 i grundförordningen. Att de berörda företagen inte ansågs uppfylla kraven för att beviljas marknadsekonomisk status berodde dock inte enbart på försäljningsrestriktioner (första kriteriet).

(78) De övriga synpunkterna från dessa företag behandlades i skälen 69 – 77 i förordningen om preliminär tull. Därför bekräftas de preliminära undersökningsresultaten och slutsatserna i den förordningen, och beslutet att inte bevilja de elva företagen marknadsekonomisk status upprätthålls.

1.3. Fastställande av marknadsekonomisk status för exporterande tillverkare i Vietnam

(79) Efter införandet av preliminära åtgärder hävdade sju av de vietnamesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet att de borde ha beviljats marknadsekonomisk status och upprepade de argument de tidigare lämnat, dock utan att lägga fram tillräcklig ny bevisning. Svar på dessa frågor lämnades redan i skälen 78 – 90 i förordningen om preliminär tull. De undersökningsresultat som beskrivs i dessa skäl bekräftas, och beslutet att inte bevilja de åtta företagen marknadsekonomisk status upprätthålls.

(80) Två vietnamesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet hävdade att de borde ha beviljats marknadsekonomisk status eftersom skälen för att bevilja Golden Step marknadsekonomisk status även gäller dem. De anser att de inte beviljats marknadsekonomisk status eftersom i) verksamhetstillståndet och stadgarna innehåller försäljningsrestriktioner och ii) det finns ett avtal mellan ett närstående företag och ett helt statligt ägt företag. Företagen framhöll att dessa omständigheter även gällde den kinesiska exporterande tillverkaren Golden Step och att samma beslut därför borde ha fattats även för dem.

(81) Enligt de förklaringar som ges i skälen 78 – 90 i förordningen om preliminär tull fattades beslutet att inte bevilja de två vietnamesiska företagen marknadsekonomisk status eftersom de inte uppfyllde det första, andra och tredje kriteriet i artikel 2.7 c i grundförordningen. Dessa två företag har beviljats investeringstillstånd som innebär kvantitativa försäljningsrestriktioner. Dessa restriktioner avskaffades varken under undersökningsperioden eller senare. Som anges i skäl 89 i förordningen om preliminär tull hade de två företagen inte lämnat in någon ansökan om marknadsekonomisk status för en av deras närstående tillverkare i Vietnam. Därför var det inte möjligt att fastställa huruvida företagsgruppen som helhet uppfyller alla krav för beviljande av marknadsekonomisk status. Det faktum att det närstående företaget hade ett bearbetningsavtal med ett statligt ägt företag beaktades inte när kommissionen fattade beslut, eftersom det företaget inte hade lämnat in någon ansökan om marknadsekonomisk status. Det kan därför konstateras att den faktiska situationen var helt annorlunda för dessa två exporterande tillverkare i Vietnam än för Golden Step. Därför måste de argument som förts fram avvisas.

2. Individuell behandling

2.1. Beslut om individuell behandling av exporterande tillverkare i Kina

(82) Efter införandet av preliminära åtgärder hävdade vissa kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet att de borde ha beviljats individuell behandling och upprepade de argument de tidigare lämnat, dock utan att lägga fram tillräcklig ny bevisning. Här noteras särskilt att två kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet lämnade in ändrade stadgar utan försäljningsrestriktioner först efter meddelandet om slutgiltiga åtgärder. Detta skedde för sent för att en kontroll skulle kunna göras enligt artikel 16.1 i grundförordningen.

(83) Av de skäl som anges i skäl 94 i förordningen om preliminär tull måste dessa påståenden därför avvisas.

(84) Andra kinesiska exporterande tillverkare hävdade att beslutet att inte bevilja de kinesiska exporterande tillverkarna individuell behandling var i strid med avsnitt 15 i protokollet om Kinas anslutning till WTO och artikel 6.10 i antidumpningsavtalet.

(85) Detta påstående måste avvisas. Antidumpningsavtalet är inte direkt tillämpligt i gemenskapen. Dessutom innehåller artikel 6.10 i antidumpningsavtalet bara en allmän regel om att individuella marginaler skall fastställas för exportörerna. När det gäller länder utan marknadsekonomi får dock undantag göras från den allmänna regeln enligt WTO-bestämmelserna, nämligen genom andra tilläggsbestämmelsen till artikel VI.1 i bilaga 1 till GATT 1994. De kinesiska exportörernas situation behandlas dock mer specifikt i protokollet om Kinas anslutning till WTO. I avsnitt 15 i det protokollet föreskrivs dock ingen skyldighet att fastställa individuella marginaler för exporterande tillverkare.

(86) Av samma skäl hävdade parterna att artikel 9.5 i grundförordningen, som innehåller bestämmelser om individuell behandling, är i strid med WTO-bestämmelserna.

(87) Detta påstående måste avvisas, inte bara för att WTO-bestämmelserna inte är direkt tillämpliga i gemenskapen utan även för att de inte utesluter att man använder en tvåstegsmetod med i) marknadsekonomisk status och ii) individuell behandling.

(88) Fyra kinesiska exportörer upprepade sin begäran om individuell granskning enligt skäl 7 i förordningen om preliminär tull. De påpekade att om ett urval bestående av tolv kinesiska företag kunde undersökas, borde det vara möjligt att granska ytterligare fyra.

(89) Av de skäl som redan angetts i skäl 64 i förordningen om preliminär tull måste dessa påståenden dock avvisas.

(90) Ytterligare en exporterande tillverkare begärde individuell behandling efter det att preliminära åtgärder införts. Den tillverkaren hade inlett sin verksamhet efter det att den ursprungliga undersökningsperioden avslutats. Av samma skäl som anges ovan var det inte möjligt att göra en individuell granskning av detta företags ansökan. Företagets stadgar befanns också innehålla en skyldighet att exportera. Dessutom fick företaget skattelättnader om exporten översteg en viss andel av den totala försäljningen. Det skulle därför ändå inte ha varit möjligt att bevilja det företaget individuell behandling.

2.2. Beslut om individuell behandling av exporterande tillverkare i Vietnam

(91) Efter det att provisoriska åtgärder införts hävdade sex exporterande tillverkare som ingick i urvalet att de borde ha beviljats individuell behandling.

(92) De företag som inte beviljades individuell behandling på grundval av artikel 9.5 a i grundförordningen upprepade bara sitt påstående att deras exportkvantiteter bestäms fritt. Exportkvantiteterna fastställs dock i investeringstillstånden och det kan således inte anses att de bestäms fritt av företagen, eftersom eventuella ändringar av den andel som anges i investeringstillståndet kräver myndigheternas godkännande. Dessa exportörer hävdar visserligen att andelen bestäms fritt av företaget på grundval av ekonomiska hänsyn, men kommissionen anser att det i så fall inte finns någon anledning att fastställa exportandelen i investeringstillståndet eftersom detta innebär att man uttryckligen förbjuder företaget att sälja en viss del av sin tillverkning på hemmamarknaden. Det berörda företaget har då inte möjlighet att själv bestämma om det är lämpligt att vid en viss tidpunkt sälja större kvantiteter på hemmamarknaden än vad som fastställs i tillståndet, eftersom detta kräver myndigheternas godkännande.

(93) Ett av de företag som inte beviljades individuell behandling på grundval av artikel 9.5 c i grundförordningen hävdade att kommissionens beslut om detta inte var tillräckligt väl underbyggt. Det företaget är dock helt statligt ägt och det innebär att aktiemajoriteten inte tillhör privatpersoner utan staten, som också utser företagets ledning. Företaget visade sig också ha ett närstående företag som inte uppfyllde kraven för vare sig marknadsekonomisk status eller individuell behandling. Eftersom olika tullsatser skulle gälla för dessa två närstående företag fanns det en risk för kringgående av åtgärderna, och då normal praxis är att man undersöker om en grupp närstående företag som helhet uppfyller villkoren för marknadsekonomisk status respektive individuell behandling var det alltså inte möjligt möjligt att avgöra om gruppen som helhet uppfyllde alla krav för beviljande av individuell behandling.

(94) Slutsatsen i skäl 97 i förordningen om preliminär tull bekräftas därför.

(95) De två sistnämnda företagen lade inte fram någon ny bevisning.

(96) Av samma anledning som anges i skäl 97 i förordningen om preliminär tull ansågs det därför att beslutet att inte bevilja de åtta vietnamesiska företagen individuell behandling borde upprätthållas.

(97) När det gäller ansökningar om individuell behandling från de exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet hänvisas till det stycke ovan som handlar om detta.

3. Normalvärde

3.1. Fastställande av normalvärde för den exporterande tillverkare som beviljats marknadsekonomisk status

(98) Normalvärdet för den enda exporterande tillverkaren som beviljats marknadsekonomisk status bör fastställas på grundval av de uppgifter företaget lämnat om inhemsk försäljning och tillverkningskostnader. Dessa uppgifter kontrollerades sedan på plats hos det berörda företaget.

(99) När det gäller fastställande av normalvärdet konstaterade kommissionen först att den berörda exporterande tillverkaren inte haft någon inhemsk försäljning under undersökningsperioden. Normalvärdet kunde därför inte fastställas på grundval av den exporterande tillverkarens inhemska priser enligt artikel 2.1 första stycket i grundförordningen. Detta innebar att en annan metod måste användas.

(100) Man kontrollerade därför om andra kinesiska säljares eller tillverkares priser kunde användas enligt artikel 2.1 andra stycket i grundförordningen. Eftersom det inte fanns någon annan exporterande tillverkare i Kina som beviljats marknadsekonomisk status kunde man dock inte använda sådana exporterande tillverkares inhemska priser.

(101) Eftersom man inte kunde använda inhemska priser för att fastställa normalvärdet måste man istället beräkna ett konstruerat normalvärde på grundval av den berörda tillverkarens kostnader. Normalvärdet konstruerades således enligt artikel 2.3 i grundförordningen genom att tillverkningskostnaden för den exporterade skomodellen, vid behov justerad, adderades med ett skäligt belopp för försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader och en skälig vinstmarginal.

(102) Eftersom den exporterande tillverkaren som beviljats marknadsekonomisk status inte haft någon inhemsk försäljning och eftersom inga andra kinesiska exporterande tillverkare hade beviljats marknadsekonomisk status, måste försäljnings- och adminstrationskostnaderna och de andra allmänna kostnaderna samt vinsten fastställas med en annan rimlig metod enligt artikel 2.6 c i grundförordningen.

(103) Kommissionen använde därför försäljnings- och adminstrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinstmarginaler hämtade från andra kinesiska exporterande tillverkare som nyligen beviljats marknadsekonomisk status inom ramen för andra undersökningar och som haft inhemsk försäljning vid normal handel enligt artikel 2.2 i grundförordningen.

(104) De försäljnings- och adminstrationskostnader och andra allmänna kostnader samt genomsnittliga vinstmarginaler som konstaterades föreligga vid dessa undersökningar adderades till den berörda exporterande tillverkarens tillverkningskostnader för de exporterade modellerna.

3.2. Fastställande av normalvärdet i det jämförbara landet

(105) Vissa parter hävdade att Brasilien inte är ett lämpligt jämförelseland om man som främsta eller enda kriterium ser till hur representativ den inhemska försäljningen i det landet är jämfört med andra tänkbara jämförelseländer.

(106) Det bör framhållas att den inhemska försäljningens representativitet inte är det enda skälet till att man valt Brasilien som jämförelseland. Även andra faktorer som konkurrensen på den brasilianska marknaden, skilllnaden i fråga om kostnadsstrukturer vid tillverkningen samt tillgång till material och de brasilianska tillverkarnas know-how analyserades i skälen 109 – 123 i förordningen om preliminär tull, och denna analys ledde till samma slutsats. Brasilien blev faktiskt ännu mer lämpligt som jämförelseland i och med att avancerade sportskor uteslöts från definitionen av den berörda produkten eftersom de brasilianska företagen, till skillnad från tillverkarna i de länder som föreslagits av de ovannämnda parterna, knappast har någon tillverkning av avancerade sportskor. Andra faktorer som togs upp av berörda parter, t.ex. socioekonomisk och kulturell utveckling eller arbetskostnader, ansågs inte relevanta för att avgöra om Brasilien är ett lämpligt jämförelseland. I fråga om ekonomisk utveckling skiljer sig Brasilien inte heller nämnvärt från andra föreslagna jämförelseländer som Thailand och Indonesien. Det ansågs därför inte orimligt att välja Brasilien som jämförelseland.

(107) Ett land behöver inte vara olämpligt som jämförelseland enbart för att den inhemska försäljningen i jämförelselandet ligger under 5 procent, men det faktum att de thailändska och indonesiska företag som föreslagits av vissa parter har en inhemsk försäljning på bara knappt 2 procent tyder ändå på att dessa marknader är mindre representativa än Brasilien.

(108) Den inhemska försäljningen var visserligen inte det enda skälet till att man valde Brasilien, men denna faktor var särskilt relevant i just detta fall på grund av det stora antalet olika typer av skodon som tillverkas i de berörda länderna och som måste jämföras med de skodon från det jämförbara landet som mest liknar skodon tillverkade i de berörda länderna.

(109) Vissa parter hävdade att de nära jämförbara produktkontrollnummer som används av kommissionen när beslut fattas om preliminära åtgärder inte ger en korrekt och rättvis jämförelse mellan exportpriser och normalvärden. Självklart kunde man inte hitta motsvarigheter i Brasilien för alla produktkontrollnummer avseende skor som säljs av de exporterande länderna. Att då välja de närmaste produktkontrollnumren för att göra en rättvis jämförelse föreföll vara det rimligaste tillvägagångssättet. Dessutom gjordes justeringar (t.ex. när det gäller barnskor och lädrets kvalitet) för att ta hänsyn till väsentliga skillnader i fråga om egenskaper mellan de skor som exporteras av de berörda länderna och de skor som mest liknar dem på den brasilianska marknaden. Det gällde egenskaper som antingen inte beaktats när systemet med produktkontrollnummer infördes eller som inte behandlats fullt ut i de uppgifter som lämnats av berörda parter.

(110) Den totala försäljningen av skodon av läder är dessutom större för de medverkande brasilianska tillverkarna än för de samarbetsvilliga tillverkarna i de andra föreslagna jämförelseländerna Indonesien, Indien och Thailand. Det konstaterades därför att de brasilianska tillverkarnas produktsortiment torde vara större än för tillverkarna i de andra länderna. Sannolikheten att hitta skodon som kunde jämföras med de kinesiska eller vietnamesiska skodonen ansågs därför vara större i Brasilien.

(111) De sex thailändska företagen, de två indonesiska företagen och det indiska företaget hade en total försäljning (dvs. inhemsk försäljning plus export) på mindre än 8 miljoner par skor per land (dvs. mindre än 5 procent av den berörda exporten), medan de åtta brasilianska företag som medverkade hade en total försäljning på över 40 miljoner par, varav över 18 miljoner par tillverkades av de tre företag vars uppgifter användes. Detta visar tydligt att det är mer sannolikt att man hittar skomodeller som kan jämföras med de modeller som säljs av de berörda länderna hos brasilianska företag än hos thailändska, indiska eller indonesiska företag.

(112) Ett företag hävdade att tillverkningen i Brasilien inte är så bred och diversifierad som i de berörda länderna. Med tanke på ovanstående är det dock rimligt att anta att produktsortimentet för de brasilianska företag som tillhandahöll de uppgifter som krävdes och vars försäljning (inhemsk försäljning plus export) konstaterades vara mellan 6 och 13 gånger större än de indiska, indonesiska och thailändska företagens, faktiskt är både bred och diversifierad.

(113) Berörda parter hävdade också att det finns en motsägelse mellan skäl 108 i förordningen om preliminär tull där det sägs att ”Brasilien [framstod] som det mest rimliga valet eftersom försäljningen på hemmamarknaden där var representativ, vilket innebar att man inte skulle behöva konstruera något normalvärde och sedan eventuellt behöva göra många justeringar av detta”, och skäl 123 i samma förordning där det konstateras att skillnaden i lädrets kvalitet mellan de företag som ingick i urvalet och de brasilianska tillverkarna ”inte [är] något skäl till att avvisa Brasilien som ett lämpligt jämförbart land, eftersom man kan ta hänsyn till eventuella skillnader i lädrets kvalitet genom en justering för skillnader i fysiska egenskaper”.

(114) Detta innebär dock ingen motsägelse eftersom det i skäl 108 i förordningen om preliminär tull endast anges att Brasilien är ett lämpligare alternativ eftersom det kräver färre justeringar än andra tänkbara jämförelseländer. Det är givetvis inte möjligt att i inledningsskedet av en undersökning veta exakt vilka justeringar som kommer att krävas för att göra en lämplig jämförelse. Sådana justeringar skulle troligen ha varit nödvändiga även om man hade valt ett annat jämförelseland. Eftersom den inhemska försäljningen i de andra föreslagna länderna inte var tillräckligt representativ och med tanke på det sannolikt mer begränsade produktsortimentet är det dock rimligt att anta att normalvärdet skulle behöva konstrueras och att det skulle krävas fler justeringar för att göra de thailändska, indonesiska respektive indiska modellerna jämförbara med de modeller som tillverkas i de berörda länderna, än vad som var fallet beträffande de brasilianska inhemska försäljningspriserna.

(115) Ekonomisk utveckling och inkomst per capita anses vanligen vara irrelevanta faktorer, men det nämns i skäl 115 i förordningen om preliminär tull att Brasilien faller i samma grupp som Kina, Thailand och Indonesien enligt Världsbankens huvudkriterium för klassificeringen av länder (bruttonationalinkomst per capita). Någon justering var heller inte motiverad med tanke på nivån på arbetskostnaderna för de kinesiska och vietnamesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet, i jämförelse med förhållandena för de brasilianska tillverkare som ingick i urvalet. De nominella skillnaderna i kostnader mellan jämförelselandet och det berörda exporterande landet är inte heller relevanta. Eftersom kostnader och priser i allmänhet inte betraktas som en god grund för fastställande av normalvärdet i länder som omfattas av artikel 2.7 i grundförordningen, är en sådan jämförelse i strid med syftet med de metoder som anges i artikel 2.7 a i grundförordningen.

(116) Vissa parter hävdade att Brasilien inte är ett lämpligt jämförelseland på grund av de subventioner som lär förekomma när det gäller skotillverkare i de norra territorierna. De framhöll att dessa subventioner syftar till att göra skotillverkning i norra Brasilien attraktiv, vilket påverkar konkurrensen på marknaden.

(117) Det bör noteras att detta påstående inte styrktes av någon bevisning.

(118) De företag som användes för att fastställa normalvärdet fanns heller inte i norra Brasilien utan i landets södra delar och kunde därför inte påverkas av de subventioner som enligt exportörerna förekommer.

(119) Om dessa statliga subventioner verkligen existerar skulle det bara hindra andra företag från att starta tillverkning i det området, men inte från att sälja sina produkter på vissa delar av den brasilianska marknaden. Skomarknaden är varken lokal eller regional, utan en nationell eller till och med internationell marknad. Det faktum att ett företag får subventioner för att starta tillverkning i ett avlägset område kan således inte betraktas som ett konkurrenshinder, särskilt inte på en marknad med 7 000 tillverkare. Även om kostnaderna kan komma att påverkas av de påstådda statliga subventionerna skulle detta sannolikt bara pressa ned försäljningspriserna, vilket skulle leda till lägre normalvärden och därigenom även lägre dumpningsmarginaler.

(120) Med tanke på vad som sägs i skäl 109 i förordningen om preliminär tull – särskilt det faktum att det finns över 7 000 tillverkare i Brasilien – konstaterades det att konkurrensen på den brasilianska marknaden inte var olämplig och att detta därför inte kunde åberopas som skäl för att avvisa Brasilien som ett jämförbart land.

(121) På grundval av ovanstående och i brist på ytterligare bevisning avvisades påståendet.

(122) Det konstaterades därför att Brasilien var ett lämpligt jämförelseland när det gäller att fastställa normalvärdet, vilket också slås fast i skäl 124 i förordningen om preliminär tull.

3.3. Exportpris

(123) Eftersom inga synpunkter lämnats av berörda parter, bekräftas beräkningsmetoderna enligt skälen 128 – 130 i förordningen om preliminär tull.

(124) Vissa parter hävdade att beräkningen av den nationella dumpningsmarginalen inte borde ha gjorts på grundval av exportpriserna för de företag som ingick i urvalet. Undersökningsresultaten borde istället ha grundat sig på den nationella exportvolymen, t.ex. uppgifter från Eurostat.

(125) Denna begäran måste avvisas. Det noteras här att bestämmelserna om stickprovsförfaranden i artikel 17 i grundförordningen tillämpades i förfarandet. Därför användes endast exportpriserna för de företag som ingick i urvalet. För de företag i urvalet som inte uppfyllde kraven för marknadsekonomisk status eller individuell behandling beräknades en vägd genomsnittlig dumpningsmarginal. Som anges i skäl 135 i förordningen om preliminär tull tillämpas denna vägda genomsnittliga dumpningsmarginal även på samarbetsvilliga företag som inte ingår i urvalet enligt artikel 9.6 i grundförordningen. Eftersom många företag var samarbetsvilliga tillämpades denna dumpningsmarginal även på de övriga kinesiska exporterande tillverkarna.

3.4. Jämförelse

(126) Vissa parter hävdade att man inte hade lämnat alla uppgifter som var nödvändiga för att göra en jämförelse av exportpriserna. De framhöll särskilt att justeringarna av de normalvärden som fastställts på grundval av uppgifter från Brasilien inte hade kvantifierats.

(127) Efter att ha beaktat alla synpunkter som lämnats av berörda parter och granskat ärendet ansåg kommissionen det lämpligt att korrigera justeringarna av kostnaderna för läder, som behandlas i skäl 132 i förordningen om preliminär tull. Det konstaterades att tillverkarna i de exporterande länderna, särskilt Kina, sålde läderskodon av högre kvalitetet än de brasilianska tillverkarna gjorde på sin hemmamarknad. Skillnaden i kvalitet mellan skodonen berodde främst på att man använt läder av högre kvalitet. Kvalitetsskillnaden återspeglades också i inköpspriset på det läder som användes. I de skodon som exporteras från Kina och Vietnam används dyrare läder än i skodon tillverkade i Brasilien för den inhemska marknaden. Värdet av det läder som används vid tillverkningen i det jämförbara landet jämfördes därför med motsvarande uppgifter för de kinesiska och vietnamesiska tillverkare som ingick i urvalet. Det visade sig att det läder som används av kinesiska och vietnamesiska tillverkare till största delen hade importerats från länder med marknadsekonomi. Därför användes ett genomsnitt som inkluderade världsmarknadspriserna för att fastställa justeringen. Den relevanta beräkningen gjordes separat för de två exporterande länderna. Skillnaden i lädrets värde multiplicerades med lädrets andel av de totala tillverkningskostnaderna. Normalvärdet justerades sedan uppåt med 21,6 procent (Kina) respektive 16,4 procent (Vietnam).

(128) Vissa parter hävdade att det inte var lämpligt att göra justeringar för lädrets kvalitet när tillverkningskostnaden i de exporterande länderna var missvisande eftersom alla exportörer utom en i dessa länder hade vägrats marknadsekonomisk status.

(129) Detta påstående måste avvisas. Dessa företag hade visserligen inte beviljats marknadsekonomisk status eftersom det konstaterats att statens inflytande hade påverkat kostnaderna eller priserna. Som framhålls ovan hade lädret dock importerats från länder med marknadsekonomi.

(130) Vissa parter hävdade att kommissionen inte hade lämnat exakta uppgifter om de siffror som justeringen grundade sig på och om varför justeringarna för lädrets kvalitet måste ändras efter det preliminära beslutet.

(131) En förklaring till varför den justeringen var nödvändig ges dock ovan. Kommissionen såg också till att alla företag som berörs av detta förfarande fick information om bakgrunden till de omständigheter och överväganden som låg till grund för rekommendationen om införande av slutgiltiga åtgärder.

(132) Vissa berörda parter hävdade att man inte borde ha justerat normalvärdet för forskning och utveckling, eftersom de kinesiska och vietnamesiska tillverkarna hade liknande kostnader för forskning och utveckling.

(133) Det konstaterades dock att forsknings- och utvecklingskostnaderna för de tillverkare som ingick i urvalet från de berörda länderna enbart avsåg tillverkningsrelaterad forskning och utveckling, medan de i Brasilien även omfattade design och framtagning av nya skomodeller. Uppgifterna avser således olika slag av forskning och utveckling och justeringen är därför nödvändig.

(134) En annan part hävdade att en justering borde göras för att beakta det faktum att vinsten vanligen är lägre vid försäljning till OEM-tillverkare (original equipment manufacturers) än vid annan försäljning.

(135) Detta påstående stöddes dock inte av resultaten av undersökningen av brasilianska företag, där sådana skillnader inte existerade. Eventuella skillnader mellan försäljningen till OEM-tillverkare och försäljning under eget varumärke har dessutom redan beaktats i samband med justeringen för skillnader i fråga om kostnader för forskning och utveckling. Påståendet avvisades därför.

(136) Det noteras också att en justering behövde göras avseende barnskor. Ingen av de brasilianska tillverkarna tillverkade barnskor. Uppgifter från Eurostat och andra källor visar att barnskor i allmänhet är billigare än vuxenskor. Det beror på att barnskor är mindre och kräver mindre material vid tillverkningen. En justering gjordes därför på grundval av proportionella skillnader mellan barnskor och vuxenskor som säljs av gemenskapsindustrin. Normalvärdet justerades uppåt med 33,2 procent.

(137) Vissa parter hävdade att man inte har gett någon tydlig förklaring till denna justering. Den enda angivna faktorn som motiverade prisskillnaden var storleken och materialåtgången vid tillverkningen. Dessa parter menade att det var fel att göra ett sådant antagande. Parterna fick full information om justeringen för barnskor enligt ovanstående. De parter som ansåg att justeringen var felaktig kunde heller inte lämna förslag på en bättre metod som kunde ge en rättvis jämförelse mellan exportpriser och normalvärden.

(138) Eftersom inga ytterligare synpunkter lämnats bekräftas undersökningsresultaten i skälen 131 – 133 i förordningen om preliminär tull.

(139) Vissa parter hävdade att systemet med produktkontrollnummer gjorde det omöjligt att göra en rättvis jämförelse. De ansåg särskilt att systemet var alltför generellt och att det inte var baserat på produktspecifika fysiska egenskaper. Enligt dem innebar detta en överträdelse av artikel 2.4 av antidumpningsavtalet. De framhöll också att de allmänna justeringarna (i fråga om lädrets kvalitet) inte var tillräckliga för att uppväga denna påstådda brist.

(140) Dessa påståenden måste tillbakavisas. I artikel 2.4 i antidumpningsavtalet föreskrivs, liksom i artikel 2.10 i grundförordningen, att en rättvis jämförelse skall göras. I dessa bestämmelser behandlas dock inte produktkontrollnumrens utformning. Gemenskapens normala praxis har länge varit att förbättra jämförbarheten melland den berörda produkten och den likadana produkten genom att använda produktkontrollnummer som delar in produkten i olika typer eller modeller beroende på vissa egenskaper eller tekniska specifikationer. I det aktuella fallet har fem sådana faktorer beaktats, nämligen modell, konsumentgrupp, typ av skodon samt yttersulans och fodrets material. Dessa faktorer är tillräckliga för att fastställa den berörda produktens grundläggande egenskaper. Det finns heller ingen rättslig skyldighet att använda produktkontrollnummer vid antidumpningsundersökningar, varken enligt grundförordningen eller enligt antidumpningsavtalet. I linje med principen om en rättvis jämförelse har samma produktkontrollnummersystem använts hela tiden för att klassificera olika modeller av den berörda produkten som tillverkas och säljs av tillverkare i gemenskapen, de exporterande länderna och jämförelselandet för att säkerställa en rättvis jämförelse mellan gemenskapens priser, exportpriser och normalvärden.

(141) Det konstaterades också att kvaliteten på lädret – en faktor som inte beaktas i produktkontrollnummersystemet – faktiskt påverkade priserna och prisernas jämförbarhet för den berörda produkten. Lädret står vanligen för minst 50 procent av den totala tillverkningskostnaden för en lädersko. Beroende på typ, kvalitet och materialåtgång kan läderkostnaden variera betydligt, och kostnadsskillnaderna avspeglas också i försäljningspriserna. För att jämföra normalvärdet med exportpriserna och för att beräkna prisunderskridandet och målprisunderskridandet gjordes en justering för skillnader i fråga om fysiska egenskaper enligt artikel 2.10 a i grundförordningen.

(142) Andra parter påpekade att det förekom mycket stora prisskillnader inom vissa produktkontrollnummer, vilket de betraktade som en brist i systemet.

(143) Prisskillnaderna kunde bero på olika faktorer som t.ex. marknadsfluktuationer, pristryck på grund av att utbudet är större än efterfrågan eller dumpningsbenägenheten. Huvudsaken när det gäller systemet med produktkontrollnummer är att det tillämpas konsekvent för alla berörda parter. Prisskillnader kan bero på olika faktorer som rör t.ex. modetrender och marknadspsykologi, vilket inte nödvändigtvis innebär att man måste ifrågasätta jämförbarheten för olika produkter med samma produktkontrollnummer. Det bör dock framhållas att parterna inte gav förslag på bättre – och genomförbara – metoder för att öka jämförbarheten. Som redan noterats har justeringar gjorts för att beakta de prisskillnader som beror på lädrets kvalitet. Påstående avvisades därför.

(144) Andra parter hävdade att eftersom avancerade sportskor undantogs från definitionen av den berörda produkten borde de ha utgjort en egen kategori i produktontrollnummersystemet.

(145) När det stod klart att avancerade sportskor behövde undantas från definitionen av den berörda produkten infördes en rimlig och konsekvent metod som tillämpades på alla exporterande tillverkare för att undanta försäljningen av avancerade sportskor från undersökningen. Alla berörda parter informerades om beslutet att undanta avancerade sportskor från definitionen av den berörda produkten långt innan de preliminära undersökningsresultaten redovisades. Ingen exporterande tillverkare har efter den underrättelsen eller i samband med att de preliminära undersökningsresultaten redovisades lämnat ändrade uppgifter som gör det möjligt att på ett bättre sätt enligt exportörerna identifiera försäljningen av avancerade sportskor i transaktionsförteckningarna. Därför ansågs det rimligt och lämpligt att använda produktkontrollmetoden för att undanta avancerade sportskor från undersökningen.

3.5. Dumpningsmarginaler

3.5.1. Allmän metod

(146) Vissa berörda parter hävdade att det faktum att man inte gör åtskillnad mellan samarbetsvilliga och icke samarbetsvilliga företag gör det fördelaktigt att inte samarbeta. Som anges i skäl 139 i förordningen om preliminär tull var samarbetsviljan stor och i linje med normal praxis ansågs det därför lämpligt att införa en dumpningsmarginal för eventuella icke samarbetsvilliga exporterande tillverkare vilken motsvarade den vägda genomsnittliga dumpningsmarginal som fastställts för de samarbetsvilliga exporterande tillverkare som ingick i urvalet i de berörda länderna. Eftersom inga synpunkter lämnats bekräftas den allmänna metod som använts för fastställande av dumpningsmarginaler i skälen 134–143 i förordningen om preliminär tull.

3.5.2. Dumpningsmarginaler

a) Kina

- Dumpningsmarginalen för Golden Step, uttryckt i procent av importpriset cif vid gemenskapens gräns, är 9,7 procent.

- Den slutgiltiga landsomfattande dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av importpriset cif vid gemenskapens gräns, är 28,9 procent.

b) Vietnam

- Den preliminära landsomfattande dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av importpriset cif vid gemenskapens gräns, är 70,1 procent.

E. SKADA

1. Allmänt

(147) Liksom i det preliminära skedet och med tanke på de slutgiltiga slutsatser som dras ovan beträffande definitionen av den berörda produkten ingår inte avancerade sportskor i uppgifterna nedan. På begäran av vissa exporterande tillverkare bekräftas att detta gäller både uppgifterna om import från de berörda länderna och från andra tredjeländer och uppgifterna om gemenskapsindustrin.

(148) Eftersom barnskor enligt den slutgiltiga slutsats som dras ovan bör ingå i definitionen av den berörda produkten avser den slutgiltiga skadeanalysen alla kategorier som ingår i den berörda produkten, dvs. även barnskor.

2. Tillverkning i gemenskapen

(149) En intresseorganisation för importörer framhöll återigen att om de klagande – som de anser enbart sätter samman delar av skodon som köpts in från länder utanför gemenskapen – betraktas som gemenskapstillverkare, bör även importörer som förlagt de delar av verksamheten som rör design, varumärken, forskning och utveckling, ledning och detaljhandelsförsäljning till gemenskapen betraktas som gemenskapstillverkare.

(150) Denna begäran behandlades redan i skäl 148 i förordningen om preliminär tull, där det konstaterades att endast de företag som har tillverkning i gemenskapen kan betraktas som gemenskapstillverkare. Importörernas produkter tillverkas i bland annat Kina och Vietnam; de omfattas av importtullar och kan inte sägas ha sitt ursprung i gemenskapen. Dessa företag i gemenskapen kan därför inte betraktas som gemenskapstillverkare.

(151) Eftersom inga nya uppgifter lämnats bekräftas dessa slutsatser och det fastställs slutgiltigt att de tillverkare som anges i skäl 146 i förordningen om preliminär tull står för hela gemenskapstillverkningen i den mening som avses i artikel 4.1 i grundförordningen.

3. Definition av gemenskapsindustrin

(152) Definitionen av gemenskapsindustrin ifrågasattes av olika exporterande tillverkare och importörer och av en intresseorganisation för importörer som hävdade att de företag som inte ingick i urvalet inte hade samarbetat vid undersökningen (exempelvis genom att besvara frågeformuläret), och att det rättsliga kravet på klagomålets representativitet därför inte uppfyllts under undersökningen. De hävdade därför att de 814 klagande inte kunde utgöra gemenskapsindustrin i rättslig mening.

(153) De hänvisade också till olika rådsförordningar där klagande tillverkare som inte samarbetat fullt ut undantagits från definitionen av gemenskapsindustrin.

(154) I enlighet med artikel 4.1 i grundförordningen skall begreppet gemenskapsindustri avse de tillverkare i gemenskapen vars sammanlagda tillverkning av de likadana produkterna utgör en betydande del, enligt definitionen i artikel 5.4 i grundförordningen, av gemenskapens sammanlagda tillverkning av denna produkt. Denna betydande andel fastställs närmare i artikel 5.4, nämligen att de gemenskapsproducenter som uttryckligen stöder klagomålet tillsammans skall svara för minst 25 procent av gemenskapens sammanlagda produktion och över 50 procent av den sammanlagda produktionen av den likadana produkten för den del av gemenskapsindustrin som antingen uttrycker stöd för eller motsätter sig klagomålet.

(155) I detta fall stod de klagande gemenskapstillverkarna för över 40 procent av gemenskapens tillverkning och anses därför i enlighet med dessa bestämmelser utgöra gemenskapsindustrin. Ingen tillverkare motsatte sig heller klagomålet.

(156) Det är riktigt att det är institutionernas normala praxis att klagande gemenskapstillverkare som inte samarbetat på ett tillfredsställande sätt under undersökningen utesluts från definitionen av gemenskapsindustrin och att de minimivärden som nämns ovan också bör ha följts vid den tidpunkt då åtgärderna infördes.

(157) I det här fallet hade dock ingen av de 814 gemenskapstillverkarna samarbetat på ett tillfredsställande sätt vid undersökningen. Som anges i tillkännagivandet om inledande skickades frågeformulär endast till de gemenskapstillverkare som ingick i urvalet och alla som fått dem tillsända svarade. Om de klagande tillverkare som inte ingick i urvalet inte svarade på frågeformuläret för tillverkare som ingick i urvalet, berodde det alltså helt enkelt på att de inte ombetts göra detta.

(158) Det följer av stickprovsförfarandets natur att fullständiga skadeformulär endast skickas till klagande gemenskapstillverkare som ingår i urvalet och att endast de företag som får ett frågeformulär tillsänt behöver besvara det, vilket också framgår av artikel 6.2 i grundförordningen. De påståenden som gjorts av olika berörda parter avvisades av dessa skäl och slutsatserna i skäl 152 i förordningen om preliminära åtgärder bekräftas. De 814 klagande gemenskapstillverkarna anses därför utgöra gemenskapsindustrin i den mening som avses i artiklarna 4.1 och 5.4 i grundförordningen och kallas nedan ”gemenskapsindustrin”.

4. Konsumtion i gemenskapen

(159) En exportör ifrågasatte nivån på konsumtionen i gemenskapen eftersom den förefaller vara lägre i Europa än i utvecklingsländerna. Påståendet styrktes dock inte och avvisades därför. Eftersom inga andra synpunkter framfördes bekräftas den metod som använts för att beräkna konsumtionen i gemenskapen.

(160) Den synbara konsumtionen i gemenskapen, inbegripet barnskor, är följande:

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Konsumtion (tusen par) | 718 186 | 646 843 | 669 686 | 699 604 | 714 158 |

Index: 2001=100 | 100 | 90 | 93 | 97 | 99 |

Källa: Eurostat samt uppgifter i klagomålet. |

(161) Denna utveckling är jämförbar med den konsumtion som beräknades i det preliminära skedet, dvs. exklusive barnskor.

5. Import från de berörda länderna

5.1. Sammantagen bedömning av verkan av den berörda dumpade importen

(162) I tabellen nedan visas importvolymer, marknadsandelar och genomsnittliga priser per enhet för de två berörda länderna var för sig, inbegripet barnskor.

Importvolym och marknadsandel

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Kina (tusen par) | 15 571 | 14 616 | 25 810 | 30 662 | 63 044 |

Index: 2001=100 | 100 | 94 | 166 | 197 | 405 |

Marknadsandel | 2,2 % | 2,3 % | 3,9 % | 4,4 % | 8,8 % |

Vietnam (tusen par) | 51 414 | 59 898 | 83 334 | 103 177 | 102 604 |

Index: 2001=100 | 100 | 117 | 162 | 201 | 200 |

Marknadsandel | 7,2 % | 9,3 % | 12,4 % | 14,7 % | 14,4 % |

Genomsnittliga priser

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Kina (euro/par) | 11,6 | 11,3 | 8,6 | 7,3 | 7,2 |

Index: 2001=100 | 100 | 97 | 74 | 63 | 62 |

Vietnam (euro/par) | 11,9 | 11,2 | 9,9 | 9,3 | 9,2 |

Index: 2001=100 | 100 | 94 | 83 | 78 | 78 |

(163) Vissa berörda parter hävdade att det inte behövdes någon sammantagen bedömning. Detta påstående grundar sig på det faktum att importvolymer och priser utvecklas olika i Kina och Vietnam. De framhöll också att Vietnam är ett av världens fattigaste länder som omfattas av Allmänna preferenssystemet, och att det därför inte var lämpligt att göra en sammantagen bedömning av importen från Vietnam och Kina avseende den skada som vållats.

(164) Det första påståendet hade framförts tidigare och behandlades i förordningen om preliminär tull. Tabellen i skäl 160 i förordningen om preliminär tull visar tydligt att importvolymer och importpriser utvecklats på liknande sätt. Utvecklingstendenserna påverkas inte heller av om barnskor inkluderas eller inte. Utöver beskrivningen av importutvecklingen innehåller förordningen om preliminär tull dessutom ett utförligt resonemang om varför en sammantagen bedömning är lämplig med tanke på konkurrensförhållandena för importerade produkter och den likadana produkten som tillverkas i gemenskapen. Det beror till exempel på att de importerade produkterna bör anses vara likadana i fråga om de grundläggande egenskaperna; ur konsumentens synvinkel är de utbytbara och distribueras även via samma distributionskanaler.

(165) När det gäller Vietnam finns det inga bestämmelser i grundförordningen som föreskriver att en sammantagen bedömning inte får göras avseende ett land som ingår i en antidumpningsundersökning för att ta hänsyn till dess övergripande ekonomiska situation. En sådan tolkning skulle inte heller vara i linje med syftet med bestämmelserna om sammantagen bedömning, som är inriktade på huruvida importen från olika källor konkurrerar med varandra och den likadana produkten som tillverkas i gemenskapen. Med andra ord beaktas produkternas egenskaper men däremot inte situationen i det land där de importerade produkterna har sitt ursprung. Situationen i det exporterande landet behandlas enligt bestämmelserna i artikel 15 i antidumpningsavtalet och grundförordningen, men inte vad gäller en sammantagen bedömning. Därför avvisades detta påstående.

(166) En intresseorganisation för importörer hävdade också att en sammantagen bedömning inte är motiverad eftersom de två berörda länderna har olika produktmix. Men även om det finns vissa skillnader i fråga om ländernas produktmix anses överlappningen vara betydande, vilket innebär att den berörda produkten med ursprung i Kina och Vietnam generellt konkurrerar med varandra. Här hänvisas också till de slutsatser som dragits ovan, dvs. att alla typer av den berörda produkten anses vara en enda produkt i detta förfarande och att alla typer av skodon av läder som tillverkas och säljs av gemenskapsindustrin bör anses vara likadana som de skodon som exporteras från de berörda länderna till gemenskapen. Därför avvisades påståendet.

(167) På grundval av de preliminära undersökningsresultat som beskrivs i skälen 156 – 162 i förordningen om preliminär tull och ovan är den slutgiltiga slutsatsen därför att alla villkor för sammantagen bedömning som anges i artikel 3.4 i grundförordningen har uppfyllts och att man därför vid skadeanalysen bör göra en sammantagen bedömning av effekten av den dumpade importen med ursprung i de berörda länderna.

5.2. Volym, marknadsandel och prisutveckling för den berörda dumpade importen

a) Volym och priser

(168) I tabellen nedan visas utvecklingen av importvolymer och marknadsandelar för den berörda produkten med ursprung i de berörda länderna, inbegripet barnskor.

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Import (tusen par) | 66 986 | 74 514 | 109 144 | 133 840 | 165 648 |

Index: 2001=100 | 100 | 111 | 163 | 200 | 247 |

Marknadsandel | 9,3 % | 11,5 % | 16,3 % | 19,1 % | 23,2 % |

Källa: Eurostat |

(169) Utvecklingstendenser och resultaten i absoluta tal är jämförbara med de som analyserades i det preliminära skedet: importvolymen mer än fördubblades och marknadsandelen ökade betydligt från 9,3 procent 2001 till 23,2 procent under undersökningsperioden. År 2004 sammanfaller till stor del med undersökningsperioden (april 2004 – mars 2005), och därför visar tabellen ovan att importen ökade mer under det första kvartalet 2005. Som framgår av tabellen beror detta särskilt på den kinesiska importens utveckling.

(170) Importpriserna, inklusive barnskor, minskade med nära 30 procent under skadeundersökningsperioden, dvs. vilket ungefär motsvarade resultatet i det preliminära skedet.

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | IP |

euro/par | 11,8 | 11,2 | 9,6 | 8,8 | 8,5 |

Index: 2001=100 | 100 | 95 | 81 | 74 | 72 |

Källa: Eurostat |

(171) Vissa importörer hävdade att de lägre importpriserna beror på att produktmixen förändrats. Detta kunde dock inte styrkas och har inte bekräftats genom undersökningen. Påståendet avvisades därför.

b) Synpunkter från de berörda parterna

(172) Vissa berörda parter hävdade att det skett en överträdelse av artikel 3.2 i grundförordningen eftersom kommissionen inte gjort en objektiv undersökning av den dumpade importens volym och priser. Som motivering anförde de att man vid granskningen av importutvecklingen inte beaktat externa faktorer, som t.ex. upphävande av importkvoterna, växelkursernas utveckling, påstådda förändringar av produktmixen och modets växlingar.

(173) Påståendet om upphävandet av kvoterna behandlades redan i skäl 165 i förordningen om preliminär tull. Importutvecklingen hade försämrats i viss utsträckning på grund av att kvoterna upphävdes. Samtidigt bör man beakta att det endast var ett av de två berörda länderna som direkt berördes av denna kvantitativa begränsning, att även importen från Vietnam ökade, att kvoter inte tillämpades på alla produkttyper i undersökningen och att den totala avregleringen av importen ägde rum från och med den 1 januari 2005, vilket innebar att undersökningsperioden (april 2004 – mars 2005) endast delvis påverkades.

(174) Mer generellt kan sägas att det fastställs i artikel 3.3 i grundförordningen att skadeanalysen särskilt skall behandla frågan om en betydande ökning av dumpad import ägt rum, om betydande prisunderskridande förekommit samt om denna import annars leder till att priserna sänks väsentligt eller till att väsentliga prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindras.

(175) Mot bakgrund av detta förefaller det ovan anförda hänföra sig till orsakssammanhangen. I artikel 3.3 i grundförordningen finns heller inget uttalat rättsligt krav på att faktiska bevis skall läggas fram avseende skälen till att volymen på den dumpade importen ökat medan motsvarande priser minskat. Påståendet att externa faktorer bör beaktas i undersökningen av den dumpade importen avvisades därför.

5.3. Underskridande

(176) En rad synpunkter fördes fram avseende beräkningen av prisunderskridandet. Dessa synpunkter granskades noga och vid behov har ändringar gjorts på grundval av underbyggda fakta.

(177) I det preliminära skedet gjordes justeringar av importpriset som motsvarade en uppskattning av importörernas kostnader i gemenskapen, t.ex. för design, urval av material, som annars inte hade ingått i importpriset. Flera importörer begärde att en sådan justering skulle göras. En beräknad justering med 15 procent tillämpades i det preliminära skedet.

(178) Den organisation som företräder gemenskapsindustrin ifrågasatte dock justeringen, i synnerhet nivån på justeringen. Intresseorganisationen framhöll att vissa kostnader visserligen uppkommer för importörerna, men att det inte är alla importörer som har sådana kostnader. Man hävdade också att nivån på justeringen kanske var lämplig för importörer av avancerade sportskor (som har höga forsknings- och utvecklingskostnader) men att nivån borde sänkas eftersom sådana skor inte längre ingick i förfarandet.

(179) Detta påstående har granskats noggrant och en redogörelse för slutsatserna följer nedan. Själva justeringen efterfrågades av många importörer och i princip motsatte sig inte gemenskapsindustrin att den gjordes.

(180) När det gäller nivån på justeringen bör det noteras att även om många importörer begärde en justering var det bara en importör (hos vilken ett kontrollbesök gjordes) som lämnade detaljerad information i detta avseende. De övriga importörerna av den berörda produkten kunde inte stödja påståendet att deras forsknings- och utvecklingskostnader uppnådde samma nivå som den justering som gjordes i det preliminära skedet. Det bör noteras att vissa importörer hos vilka kontrollbesök gjorts till största delen handlade med avancerade sportskor. Eftersom avancerade sportskor nu slutgiltigt uteslutits från definitionen av den berörda produkten, hade deras uppgifter ingen relevans för justeringen.

(181) Eftersom det inte fanns några underbyggda påståenden från det stora flertalet importörer (oavsett om kontrollbesök gjorts hos dem eller inte) sänktes nivån på justeringen i det slutgiltiga skedet och en uppskattning gjordes på grundval av de enda underbyggda uppgifter som fanns tillgängliga under undersökningen.

(182) På grundval av ovanstående uppgår de konstaterade prisunderskridandemarginalerna för respektive land, uttryckta i procent av gemenskapsindustrins priser, till följande:

Land | Prisunderskridande |

Kina | Vägt genomsnitt 13,5 % |

Vietnam | Vägt genomsnitt 15,9 % |

6. Särdrag inom skoindustrin i gemenskapen

(183) I förordningen om preliminär tull tillhandahölls viss information om den europeiska skoindustrins särdrag. Olika berörda parter hävdade att sådana uppgifter inte borde beaktas, eftersom de inte är tillförlitliga eller inte enbart avser gemenskapsindustrins situation och därför inte har någon rättslig grund.

(184) De uppgifter som lämnas i skälen 169 – 173 i förordningen om preliminär tull var endast vägledande och syftade till att ge mer information om skosektorn i gemenskapen. Det bör dock noteras att undersökningsresultaten i fråga om skada avser gemenskapsindustrin som den definieras ovan och att de uppgifterna inte kommer att tas upp vidare i skadeanalysen.

7. Gemenskapsindustrins situation

7.1. Inledande anmärkningar

(185) Som anges ovan omfattar skadeanalysen i det slutgiltiga skedet även uppgifter som rör barnskor.

(186) Som anges i skäl 175 i förordningen om preliminär tull har skadeindikatorerna fastställts antingen på makroekonomisk nivå (på grundval av uppgifter för hela gemenskapsindustrin) eller på mikroekonomisk nivå (på grundval av uppgifter från de företag som ingick i urvalet). Detta är normal praxis. För konsekvensens skull fastställs skadeindikatorerna på en av dessa nivåer, men inte på båda samtidigt.

7.2. Makroekonomiska indikatorer

Tillverkning, tillverkningskapacitet och kapacitetsutnyttjande

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Tillverkning (tusen par) | 266 931 | 218 498 | 206 246 | 189 341 | 175 764 |

Index: 2001=100 | 100 | 82 | 77 | 71 | 66 |

Källa: Uppgifter som framkommit vid undersökningen. |

(187) Tillverkningsvolymen för hela gemenskapsindustrin minskade från 267 miljoner par 2001 till 176 miljoner par under undersökningsperioden. Detta innebär att den minskade med mer än 30 %.

(188) Även om en viss tillverkningsanläggning teoretiskt sett är utformad för en viss tillverkningsvolym, är den faktiska volymen i hög grad beroende av antalet anställda. Som förklarats i det föregående är skotillverkningsprocessen till största delen arbetsintensiv. Kapaciteten för ett och samma antal företag mäts därför bäst genom att man undersöker sysselsättningsnivån. Därför hänvisas till tabellen nedan som visar sysselsättningens utveckling.

(189) Eftersom sysselsättningen (och därmed kapaciteten) i stort minskade i takt med tillverkningen låg kapacitetsutnyttjandet kvar på ungefär samma nivå under perioden.

Försäljningsvolym och marknadsandel

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Försäljning (tusen par) | 190 134 | 150 389 | 145 087 | 133 127 | 126 555 |

Index: 2001=100 | 100 | 79 | 76 | 70 | 67 |

Marknadsandel | 26,5 % | 23,2 % | 21,7 % | 19,0 % | 17,7 % |

Källa: Uppgifter som framkommit vid undersökningen. |

(190) Eftersom tillverkningen äger rum på beställning, följde gemenskapsindustrins försäljningsvolym en nedåtgående trend liknande den för produktionen. Antalet sålda par skor på gemenskapsmarknaden sjönk med mer än 60 miljoner mellan 2001 och undersökningsperioden eller med 33 %.

(191) Uttryckt i marknadsandel motsvarar detta en förlust på nästan 9 procentenheter. Gemenskapsindustrins marknadsandel minskade från 26,5% 2001 till 17,7 % under undersökningsperioden.

Sysselsättning

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Totalt antal anställda | 84 736 | 69 361 | 66 425 | 61 640 | 57 047 |

Index: 2001=100 | 100 | 82 | 78 | 73 | 67 |

Källa: Uppgifter som framkommit vid undersökningen. |

(192) Sysselsättningen minskade kraftigt under hela skadeundersökningsperioden. Mer än 27 000 arbetstillfällen försvann inom gemenskapsindustrin, vilket är liktydigt med en sysselsättningsminskning med 33% mellan 2001 och undersökningsperioden.

Produktivitet

2001 | 2002 | 2003 | 2004 | UP |

Produktivitet | 3 150 | 3 150 | 3 105 | 3 072 | 3 081 |

Index 2001 = 100 | 100 | 100 | 99 | 98 | 98 |

Källa: Uppgifter som framkommit vid undersökningen. |

(193) Produktiviteten fastställdes genom att produktionsvolymen dividerades med antalet anställda i gemenskapsindustrin enligt tabellerna ovan. Beräknad på denna grundval var produktiviteten inom gemenskapsindustrin i stort sett oförändrad under skadeundersökningsperioden.

Dumpningsmarginalens storlek och tillväxt

(194) Eftersom inga nya och underbyggda uppgifter eller argument har inkommit i detta avseende bekräftas slutsatserna i skälen 183 och 184 i förordningen om preliminär tull.

Återhämtning från verkningarna av tidigare dumpning eller subventionering

(195) Antidumpningsåtgärder infördes i februari 1998 för import av vissa skodon med överdelar av läder eller plast och med ursprung i Kina, Indonesien och Thailand. Till en del omfattade de åtgärderna samma produkter som de som ingår i den här undersökningen. Någon begäran om översyn inkom inte efter offentliggörandet av ett tillkännagivande om att åtgärderna inom kort skulle löpa ut, och åtgärderna upphörde därför att gälla i mars 2003. Eftersom ingen översyn begärdes anses gemenskapsindustrin i förordningen om preliminär tull vid den tidpunkten ha återhämtat sig från verkningarna av den tidigare dumpningen.

(196) Gemenskapsindustrin motsatte sig detta och framhöll att det inte var för att industrin återhämtat sig från de skadevållande verkningarna av dumpningen som man inte begärt en översyn, utan för att åtgärderna inte var tillräckligt effektiva. Gemenskapsindustrin hävdade att en ekonomisk återhämtning, till skillnad mot vad som sägs i förordningen om preliminär tull, inte var möjlig eftersom de åtgärder som då tillämpades inte var tillräckliga för att unda