Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Maltas nationella reformprogram för 2013 och med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012–2016 /* COM/2013/0368 final - 2013/ () */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Maltas nationella reformprogram för 2013 och med avgivande av rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram för 2012–2016 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser[2], särskilt artikel 6.1, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3], med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[4], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 godkände Europeiska rådet kommissionens förslag om att inleda en ny strategi för sysselsättning och tillväxt kallad Europa 2020. Strategin bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i Europa. (2) Den 13 juli 2010 antog rådet med utgångspunkt i kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik[5], vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 29 juni 2012 fattade stats- och regeringscheferna beslut om en tillväxt- och sysselsättningspakt som ger en enhetlig ram för insatser nationellt, inom EU och euroområdet. Den innehåller alla tillgängliga medel, instrument och politik. Europeiska rådet fattade beslut om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och förband sig särskilt att uppnå målen i strategin Europa 2020 och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. (4) Den 6 juli 2012 antog rådet en rekommendation om Maltas nationella reformprogram för 2012 och avgav sitt yttrande om Maltas uppdaterade stabilitetsprogram för 2011–2015. (5) Den 28 november 2012 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten[6] som markerar inledningen på 2013 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Den 28 november 2012 antog kommissionen rapporten om varningsmekanismen[7], på grundval av förordning (EU) nr 1176/2011. I rapporten angavs Malta som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. (6) Den 14 mars 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, finanspolitisk konsolidering och tillväxtfrämjande åtgärder. Rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtfrämjande konsolidering av de offentliga finanserna, återställa normala lånevillkor i ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, ta itu med arbetslösheten och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen. (7) Den 10 april 2013 offentliggjorde kommissionen resultaten av sin fördjupade granskning[8] av Malta i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Malta har makroekonomiska obalanser som kräver övervakning och politiska åtgärder. I synnerhet kräver utvecklingen inom banksektorn och fastighetsmarknaden nära övervakning. De offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet kräver politisk uppmärksamhet. (8) Den 30 april 2013 lade Malta fram sitt stabilitetsprogram för 2013 som omfattar perioden 2012–2016 och sitt nationella reformprogram för 2013. För att ta hänsyn till de båda programmens inbördes samband har dessa bedömts samtidigt. (9) På grundval av bedömningen av stabilitetsprogrammet för 2012 i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt. Rådet upphävde den 4 december 2012 sitt beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Malta, med anledning av korrigeringen under 2011, som enligt kommissionens höstprognos från 2012 föreföll hållbar. Under 2012 redovisade Malta dock ett underskott i de offentliga finanserna på 3,3 % av BNP, som igen låg över referensvärdet på 3 % av BNP. Målet i den budgetstrategi som beskrivs i programmet är att gradvis minska underskottet från 3,3 % av BNP år 2012 till 0,8 % av BNP år 2016, vilket innebär ett gradvist framsteg mot målet på medelång sikt. I programmet bekräftas målet på medellång sikt med en balanserad ställning i strukturella termer, vilket är mer ambitiöst än kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, men målet planeras inte uppnås inom programperioden. Underskottsmålet för 2013 i programmet förutsätter en relativt stor ökning av skatteinkomster, vilket inte helt förklaras i det underliggande makroekonomiska scenariot. Vidare saknas uppgifter om närmare åtgärder, vilket också är fallet under påföljande år. Följaktligen är förändringen i det planerade (omräknade) struktursaldot betydligt högre än i kommissionens prognos. Enligt den senare förbättras struktursaldot med bara ¼ procentenheter av BNP år 2013 och bara marginellt under 2014, under antagandet om en oförändrad politik. Den offentliga skulden beräknas ligga kvar på över 60 % av BNP under hela programperioden. De nationella myndigheterna beräknar att skulden ökar till 74,2 % av BNP år 2014 och därefter börjar minska till 70 % fram till 2016. I kommissionens vårprognos för 2013 väntas skuldkvoten öka något snabbare, till 74,9 % år 2014, eftersom det primära underskottet föväntas fortsätta öka. Mot bakgrund av korrigeringen av det alltför stora underskottet under 2011 befinner sig Malta i en treårig övergångsperiod vad gäller tillämpningen av riktmärket för skuldminskning, som inleddes 2012. Malta gjorde inte tillräckliga framsteg mot förenlighet med skuldkriteriet under 2012 och beräknas inte heller göra det under 2013–2014. Även om Maltas finanspolitiska ram är ganska flexibel stöder inte dess icke-bindande natur och korta tidsplan för den finanspolitiska planeringen en sund ställning för de offentliga finanserna. Direktiv 2011/85/EU om budgetramverk har ännu inte införlivats och en bestämmelse om strukturell budgetbalans, som anges i fördraget om stabilitet, samordning och styrning, har ännu inte införts i den nationella lagstiftningen. I stabilitetsprogrammet anges regeringens avsikt att inrätta ett finanspolitiskt råd, men inga konkreta planer har lagts fram. (10) Skattemoral och skatteflykt fortsätter att vara en utmaning för kvaliteten på de offentliga finanserna. Myndigheterna har infört ett antal relevanta åtgärder och ytterligare åtgärder håller på att utarbetas, men genomförandet måste noga övervakas eftersom konkreta resultat ännu återstår att nå. Skatteincitamenten för företagen att dra på sig skulder är fortfarande mycket höga. Under 2012 hade Malta den näst största skillnaden i skattebehandling mellan skuld och finansiering av nya investeringar med eget kapital. Denna fördel med skuldsättning kan leda till allför hög andel lånat kapital i företagen och ineffektiv fördelning av kapital. Malta är en av få medlemsstater utan bestämmelser som ska motverka fördelarna med skuldsättning. (11) Malta står fortfarande inför utmaningar vad gäller de offentliga finansernas hållbarhet mot bakgrund av den budgetinverkan som den åldrande befolkningen medför och som i betydande utsträckning beräknas överstiga genomsnittet i EU. Ökningen av pensionsutgifter står för mer än hälften av den totala beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, medan den lagstadgade pensionsåldern fortsätter att vara låg jämfört med andra medlemsstater och den ökning av pensionsåldern som lagstiftades genom 2006 års reform genomförs långsamt. En ytterligare reform krävs för att säkerställa hållbarheten, tillräckliga pensioner och rättvisa mellan generationer. Diskussioner har hållits med arbetsmarknadens parter men inga konkreta förslag om ytterligare pensionsreformer har lagts fram. Äldre arbetstagares sysselsättningsrad är låg och en omfattande strategi för aktivt åldrande bör utarbetas. Begränsad tillgång till primärvård kan i kombination med den åldrande befolkningen leda till höga hälsovårdsutgifter på lång sikt. Den förvaltningsmässiga kapaciteten på området offentlig upphandling är bristfällig, vilket leder till komplicerade och långa förfaranden. (12) Åtgärder som vidtas för att minska avhopp från skolan, däribland välkomnas de senaste förberedelserna av en strategi för att förhindra avhopp från skolan, också för att minska gapet mellan efterfrågan och utbudet av kompetens. Hur ändamålsenlig strategin blir kommer att bero på om den genomförs på ett korrekt sätt och i rätt tid, vilket kräver noggann övervakning. Den otillräckliga kopplingen mellan utbildning och arbetsmarknadens behov är ett stort hinder. Att skapa ett enda lärlingssystem som omfattar fler kvalificeringsnivåer förväntas också främja en arbetskraft som anpassas till marknadens behov. (13) Malta har också vidtagit åtgärder för att öka kvinnornas deltagande i arbetskraften, särskilt för att öka möjligheterna att förena arbete och familjeansvar. Kvinnornas sysselsättningsgrad fortsätter att stiga genom att man också drar fördel av en gynnsam gruppeffekt. Det finns dock utrymme för förbättring: kvinnornas sysselsättningsgrad är fortfarande låg, föräldraansvaret inverkar fortfarande i stor utsträckning på kvinnornas deltagande på arbetsmarknaden och skillnaderna i sysselsättning mellan könen är de högsta i EU. Att främja flexibla arbetsformer och överkomlig barnomsorg och aktiviteter efter skolan för en större andel av befolkningen kan bidra till att ytterligare öka kvinnornas sysselsättningsgrad. (14) Maltas mekanism för levnadskostnadsjustering har särskilda egenskaper som verkar minska alla eventuella negativa effekter av det samlade utfallet på arbetsmarknaden och lönejusteringarna: mekanismen ger en schablonökning som bara delvis kompenserar för inflation på löner som ligger över den baslön som används som referensvärde, det finns undantagsklausuler på mikro och makronivå och löneförhandlingarna är helt decentraliserade. I händelse av kraftig lågkonjunktur utgör systemet fortfarande en potentiell utmaning vad gäller reallönernas flexibilitet och hindrar därigenom anpassningen på arbetsmarknaden och hämmar konkurrenskraften. Volatiliteten på priserna på vissa komponenter i det prisindex som används i mekanismen, särskilt energipriser, kan pressa upp inflationen genom löne-prisspiraler. Därför kommer insamlingen av uppgifter om löner och produktivitet på sektorsnivå och en nära övervakning av påverkan på löneindexeringssystemet att vara avgörande för att minska de potentiella riskerna. De maltesiska myndigheterna bör noga övervaka mekanismens inverkan på ekonomin och stå beredda att reformera den. (15) Maltas konkurrenskraft fortsätter att befinna sig i riskzonen mot bakgrund av den mycket begränsade diversifieringen och bristande miljöprestanda vad gäller dess energiutbud som leder till höga elavgifter. Den allvarliga ekonomiska situationen för den främsta energileverantören (Enemalta) bidrar till denna osäkerhet, men elanslutningen med Sicilien förväntas lätta på situationen efter 2014. Man fortsätter att fullfölja ett antal initiativ, såsom solcellsenergi, men andelen förnybara energikällor är fortsatt mycket låg och stora projekts genomförbarhet, som utvecklingen av vindkraftsparker, verkar stå på spel. Framsteg konstaterades vad gäller energieffektivitet, särskilt för offentliga byggnader, som ges stöd genom unionens finansiering. Maltas transportsystems miljöprestanda är också bristfällig. Malta skulle gynnas av en omfattande transportstrategi som söker förbättra kollektivtrafiken, vägnätet, systemets koldioxidutsläpp och uppmuntra användningen av andra typer av transport än personbilar. (16) Maltas banksektor är mycket stor jämfört med den inhemska ekonomin. Även om detta särskilt beror på banker som inte har affärer med landets egna medborgare som sin kärnverksamhet och banker med inriktning på internationell verksamhet, vilka har begränsad exponering mot den inhemska ekonomin, krävs en fortsatt strikt tillsyn av dem för att förhindra att deras verksamhet inverkar negativt på den finansiella stabiliteten. Inhemska banker fortsätter att ha en hög exponering på fastighetsmarknaden medan särskilda avsättningar till förlustreserven är relativt låga. Strategiska diskussioner har hållits men dessa måste omvandlas till lämpliga lagstiftningsåtgärder. Rättsväsendet lider av ineffektivitet som utgör ytterligare en risk för den ekonomiska stabiliteten. Den långa tid som krävs för att lösa insolvensärenden försvårar ett effektivt verkställande av säkerhetsinnehavarnas rättigheter. I tider med ekonomiska påfrestningar kan detta öka bördorna i bankernas balansräkningar, öka förlusterna och leda till behov av rekapitalisering. (17) Inom ramen för den europeiska planeringsterminen har kommissionen genomfört en omfattande analys av Maltas ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt lagt fram en fördjupad granskning. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Malta utan även i vilken utsträckning som EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet av att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att beakta synpunkter på EU-nivå när framtida nationella beslut fattas. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen avspeglas i rekommendationerna 1 till 6 nedan. (18) Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Maltas stabilitetsprogram och dess yttrande[9] avspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan. (19) Mot bakgrund av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Rådets rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 avspeglas i rekommendationerna 2 och 5 nedan. (20) I samband med den europeiska planeringsterminen har kommissionen också genomfört en analys av den ekonomiska politiken i euroområdet som helhet. Utifrån denna grund har rådet utfärdat särskilda rekommendationer som riktas till de medlemsstater som har euron som valuta. Malta bör också säkerställa att dessa rekommendationer genomförs fullt ut och i tid. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Malta att vidta följande åtgärder under perioden 2013–2014: 1. Specificera och genomföra de åtgärder som krävs för att uppnå de årliga strukturella anpassningar som anges i rådets rekommendationer enligt förfarandet vid alltför stora underskott för att korrigera det alltför stora underskottet fram till 2014 på ett hållbart och tillväxtfrämjande sätt och begränsa tillgången till engångsåtgärder och tillfälliga åtgärder. Efter att ha korrigerat det alltför stora underskottet, fullfölja strukturella anpassningsinsatser i lämplig takt för att nå målet på medellång sikt fram till 2017. Införa en bindande, regelbaserad flerårig finanspolitisk ram under 2013. Säkerställa konkreta resultat genom de åtgärder som vidtagits för att höja skattemoralen och bekämpa skatteflykt, samt vidta åtgärder för att minska fördelarna med skuldsättning vid företagsbeskattning. 2. Säkerställa långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna, reformera pensionssystemet för att begränsa de beräknade utgiftsökningarna, också genom att påskynda en höjning av den lagstadgade pensionsåldern genom att införa en koppling mellan den lagstadgade pensionsåldern och förväntad livslängd samt uppmuntra privat pensionssparande. Vidta åtgärder för att främja äldre arbetstagares anställningsbarhet genom att utveckla och genomföra en omfattande strategi för aktivt åldrande. Fullfölja hälsovårdsreformer för att öka sektorns kostnadseffektivitet, särskilt genom att stärka tillgången till offentlig primärvård. Förbättra effektiviteten och minska de offentliga förfarandenas längd vid upphandling. 3. Fortsatta strategiska insatser för att minska avhopp från skolan, särskilt genom att inrätta ett omfattande övervakningssystem och öka utbildningens anpassning till arbetsmarknadens behov genom att åtgärda brister i kompetens, också genom den tillkännagivna reformen av lärlingssystemet. Fortsätta ge stöd för att förbättra kvinnors deltagande på arbetsmarknaden genom att främja flexibla arbetsformer, särskilt genom att öka tillgången på överkomlig barnomsorg och aktiviteter efter skolan. 4. Fortsatta insatser för att diversifiera energimix och energikällor, särskilt genom att öka användningen av förnybar energi och i tid fullborda elanslutningen med Sicilien. Bibehålla insatserna för att främja energieffektiviteten och minska utsläppen från transportsektorn. 6. Vidta åtgärder för att ytterligare stärka bestämmelserna om avsättningar till förlustreserven i banksektorn för att minska potentiella risker till följd av exponeringen på fastighetsmarknaden. Bibehålla strategiinsatserna för att säkra en strikt tillsyn av banksektorn, inbegripet av banker som inte har affärer med landets egna medborgare som sin kärnverksamhet och banker med inriktning på internationell verksamhet. Förbättra rättsväsendets effektivitet, exempelvis genom att minska den tid som behövs för att handlägga insolvensärenden. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] EUT L 306, 23.11.2011, s. 25. [3] COM(2013) final [to be updated with 2013 ref.]. [4] P7_TA(2013)0052 och P7_TA(2013)0053. [5] Rådets beslut 2012/238/EU av den 26 april 2012. [6] COM(2012) 750 final. [7] COM(2012) 751 final. [8] SWD(2013) xx final. [9] Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.