SV Europeiska unionens officiella tidning C 224/77

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

— ”Förslag till rådets förordning om skydd av känsliga marina ekosystem mot de negativa verkningarna av fiske med bottenredskap på öppet hav” och

— ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Destruktiva fiskemetoder på öppet hav och skydd av känsliga djuphavsekosystem”

KOM(2007) 605 slutlig – 0227/0224 (CNS)

KOM(2007) 604 slutlig

(2008/C 224/17)

Den 4 december 2007 beslutade rådet att i enlighet med artikel 37 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Förslag till rådets förordning om skydd av känsliga marina ekosystem mot de negativa verkningarna av fiske med bottenredskap på öppet hav”

Den 17 oktober 2007 beslutade rådet att i enlighet med det samarbetsprotokoll som undertecknades den 7 november 2005 rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Destruktiva fiskemetoder på öppet hav och skydd av känsliga djuphavsekosystem”

Facksektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 29 april 2008 Föredragande var José María Espuny Moyano och medföredragande Richard Adams.

Vid sin 445:e plenarsession den 28–29 maj 2008 (sammanträdet den 29 maj) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 101 röster för och 1 nedlagd röst.

1. Sammanfattning och rekommendationer

1.1 EESK stöder de allmänna riktlinjerna i kommissionens förslag och meddelande, men anser att innehållet, effektiviteten och genomslaget i den föreslagna förordningen skulle kunna förbättras om man inkluderade rekommendationerna i avsnitt 4 och 5 i detta yttrande.

2. Inledning

2.1 Det har på senare år stått klart att ekosystemen i djuphavsområden kan vara källa till en väldig mångfald och ett rikt marint liv. De utgör en av världens sista kvarvarande större grupper av naturresurser. Kallvattenrev, undervattensberg, koraller, hydrotermiska skorstenar och svampkolonier hotas i allt högre grad av mänsklig aktivitet. Dessa system förekommer i mycket mindre produktiva miljöer än de som finns i grunda vatten och det kan följaktligen ta hundratals år för dem att reproducera sig. Prospektering efter kolväten, kabelläggning, avfallsdumpning och särskilda typer av fiske med bottenredskap (1) samt annan mänsklig verksamhet kan få negativa effekter. Kallvattenkoraller förekommer också i kontinentalsockelområden på tempererade breddgrader (2).

2.2 Fiske med bottenredskap kräver en mycket specialiserad utrustning, som vanligen kan användas utan större skadeverkningar på sand- eller lerbotten. Viss utrustning är emellertid med nödvändighet tung och kraftig och kan i känsliga djuphavsekosystem allvarligt skada livsmiljöer och förstöra gamla och till stor del oersättliga strukturer, särskilt koraller.

2.3 Som ofta är fallet med globala miljöfrågor förstod man att detta problem endast kunde tacklas i sin helhet genom världsomspännande, välavvägda, effektiva och genomförbara åtgärder. FN:s generalförsamling har sedan 2004 diskuterat de problem som fiskemetoder på öppet hav innebär. Den 8 december 2006 antogs resolution 61/105 om hållbart fiske, där FN kraftigt manar stater och organisationer med behörighet över bottenfiske på öppet hav att reglera detta fiske för att skydda känsliga marina ekosystem från skador (3).

2.4 I yttrandet behandlas två kommissionsdokument om skydd av känsliga marina ekosystem. I det första, (KOM(2007) 604), redogörs för de allmänna policylinjer som föreslås vägleda och prägla specifika EU-åtgärder. De härrör från rekommendationer från FAO som tagits fram efter omfattande överläggningar om denna fråga i FN:s generalförsamling (4), där EU spelade en viktig roll. Det andra dokumentet (KOM(2007) 605) är ett förslag till rådets förordning som ska tillämpas på EU-fartyg som är verksamma på öppet hav som inte omfattas av en regional fiskeriorganisation, och bör ses som ett direkt lagstiftningsalternativ.

2.5 På lång sikt ligger det i såväl fiskeindustrins som miljöskyddsorganisationernas intresse att livsmiljöer på havsbotten skyddas för att garantera att fiskbestånden blir långsiktigt hållbara och den marina mångfalden bevaras och skyddas.

3. Sammanfattning av kommissionens allmänna strategi (KOM 604) och specifika förslag (KOM 605)

3.1 De två huvudinslagen i förvaltningen av bottenfisket på öppet hav är den miljökonsekvensbedömning av ett visst fiskeområde som ska föregå utfärdandet av tillstånd för enskild fiskeverksamhet och som är ett villkor för utfärdandet samt bevis på att inga betydande negativa effekter föreligger som ett villkor för fortsatt fiske. För att kunna göra detta krävs förbättrad forskning och datainsamling för kartläggning av kända och sannolika känsliga ekosystem och deras ekologiska dynamik.

3.2 En särskilt värdefull åtgärd är att vidta områdesbaserade stängningar eller fastställa särskilda förvaltningsområden. Detta kan ske genom ett gemensamt beslut inom en regional fiskeriorganisation. Varje enskild medlemsstat ansvarar för skyddet utanför en regional fiskeriorganisation via de fartyg som för deras flagg.

3.3 Med förslaget till förordning vill kommissionen införa stränga kontroller av bottenfiske på öppet hav genom åtgärder liknande dem som redan vidtagits av nationer som fiskar på öppet hav i nordvästra Stilla havet, södra Stilla havet och i vattnen kring Antarktis och som har lagts fram för antagande av regionala fiskeriorganisationer i norra och sydöstra Atlanten, Antarktis och Medelhavet.

3.4 Kommissionen tog emot ett stort antal företrädare från medlemsstaterna, fiskeindustrin och miljöskyddsorganisationer under de tre år långa förhandlingarna i FN:s generalförsamling. Kommissionen förespråkade reglerande åtgärder (i stället för ett förbud) med avsikten att en sådan skulle tillämpas av flaggstaterna genom regionala fiskeriorganisationer eller av flaggstater med fartyg som är verksamma på öppet hav i områden där inga regionala fiskeriorganisationer för närvarande finns.

3.5 I förslaget överlämnas förvaltningen av djuphavsfisket till stor del till EU-medlemsstaterna och kopplas till utfärdandet av speciella fisketillstånd. Vid ansökan om ett fisketillstånd måste ett fartyg lämna in en fiskeplan där det anges var man ämnar fiska, på vilka arter man ska inrikta sig, på vilket djup fisket ska ske och havsbottens batymetriska profil i området. Myndigheterna utvärderar sedan fiskeplanen och dess eventuella inverkan på känsliga marina ekosystem och grundar sig på bästa tillgängliga vetenskapliga data.

3.6 I förslaget fastställs också några tydliga begränsningar. Användning av bottenredskap på djup över 1 000 meter förbjuds. Fiskefartyg som upptäckter ett känsligt marint ekosystem tvingas omedelbart upphöra med fisket och får återuppta det först 5 sjömil eller mer från platsen i fråga. De ansvariga myndigheterna ska informeras om platsen och kan därefter komma att besluta att stänga området för fiske med bottenredskap. Alla fartyg kommer också att vara tvungna att använda satellitbaserade fartygsövervakningssystem och ha vetenskapliga observatörer ombord.

3.7 Medlemsstaterna ska var sjätte månad rapportera till kommissionen om genomförandet av förordningen. Kommissionen ska därefter före juni 2010 utarbeta en rapport till parlamentet och rådet med förslag på eventuella nödvändiga ändringar.

4. Allmänna kommentarer

4.1 EESK stöder kommissionens allmänna policylinjer som ligger i linje med kommitténs tidigare ståndpunkt i yttrandet ”Att stoppa förlusten av biologisk mångfald” (NAT/334).

4.2 I flera yttranden (5) har EESK under senare år ingående behandlat de både positiva och komplicerade frågor som målen inom den gemensamma fiskeripolitiken ger upphov till och hur man på ett hållbart sätt ska utnyttja akvatiska resurser mot bakgrund av den hållbara utvecklingen genom en välavvägd hänsyn till miljömässiga, ekonomiska och sociala aspekter. Alla dessa aspekter bör beaktas vid en analys av kommissionens förslag till förordning.

4.3 I såväl meddelandet som i kommissionens arbetsdokument där förordningsförslagets inverkan bedöms nämns att det för närvarande endast ska omfatta de EU-bottentrålare som fiskar i sydvästra Atlanten utanför Argentinas exklusiva ekonomiska zon.

4.4 Detta fiske bedrivs av ca 30 EU-fartyg i sydvästra Atlanten, där en regional fiskeriorganisation ännu inte inrättats beroende på den mångåriga politiska konflikten om Falklandsöarna mellan Storbritannien och Argentina. Fiskeriverksamheten kan beskrivas på följande sätt: — Fisket på öppet hav bedrivs på kontinentalsockeln och på övre kanten av patagoniska kontinentalsockeln. Det har pågått i 25 år och fiskeindustrin och forskarna försäkrar att det omfattar samma sandiga och platta bottenområden. Två fiskarter fångas: bläckfisk av arterna Illex och Loligo samt kummel (Merlucius hubsi). Ingen av dessa arter klassas som djuphavsfisk: klassificeringen grundas på antingen djupkriterier (6) (som nu förkastats av FAO) eller biologiska kriterier (lång livslängd, sen mognad, långsam växt eller låg fruktsamhet (7)) vilket talar mot ytterligare skydd (8). Det berör med andra ord arter med medelhög och hög produktivitet, utan väsentliga bifångster, i områden som inte anses innehålla särskilt känsliga ekosystem. — Detta fiske började med av EU finansierade fiskeexpeditioner med avsikten att omfördela gemenskapens flotta. Observatörer deltog i dessa expeditioner som kommissionen skulle ha utförlig information om. — Kommissionen har också finansierat konsekvensanalyser och Spanien har via Spaniens oceanografiska institut under hela perioden drivit ett program med vetenskapliga observatörer ombord för att utöver annan information få kontinuerliga uppgifter om denna fiskeverksamhet (9). — Antalet arter som fångas ofrivilligt (bifångster) är mycket få. Det rör sig främst om guldkingclip eller havsål (Genipterus blacodes) och noting. Den senare är en icke-kommersiell art och försök har gjorts att införa den på den europeiska marknaden. — Alla EU-fartyg har speciella fisketillstånd som utfärdats av enskilda medlemsstater och som kontrolleras via satellit. Dessutom har ca 20 % av flottan vetenskapliga observatörer ombord. — Fiske av både bläckfisk (av arterna Illex och Loligo) och kummel bedrivs i två små områden på öppet hav som utgör en del av ett mycket större fiskeområde som omfattar såväl Argentinas och Uruguays exklusiva ekonomiska zoner som det område som kontrolleras av Falklandsöarnas regering, där ca 100 fartyg från Argentina, tredjeländer och Falklandsöarna (10) är verksamma. — Av de djuphavsarter som räknas upp i Bilaga I och II i rådets förordning (EG) nr 2347/2002 om särskilda tillträdeskrav och därmed förbundna villkor vid fiske efter djuphavsbestånd (11) är det bara vrakfisk (Polyprion americanus) som lever i patagoniska vatten, men inga fångster av denna art har registrerats vare sig av spanska oceanografiska institutet eller av EU-flottan. — De arbetstillfällen och det välstånd som dessa fartyg skapar är koncentrerade till en region inom EU som är starkt beroende av fiske (12).

4.5 Mot bakgrund av ovanstående föreslår EESK att området (tydligt geografiskt avgränsat) bör undantas från kraven i förslaget till förordning, om den nu pågående omfattande oceanografiska översikten över detta område slutgiltigt visar att där inte finns några känsliga marina ekosystem.

4.6 EESK anser dessutom att kommissionens förslag inte säkerställer en effektiv tillämpning och harmonisering av reglerna från medlemsstaternas sida. Därför uppmanar vi kommissionen att spela en mer framträdande roll vad gäller att koordinera och säkerställa ett effektivt genomförande av förordningen i medlemsstaterna.

4.7 Kommissionen bör enligt EESK uppmuntra oberoende vetenskapliga utvärderingar utöver de konsekvensanalyser som görs av medlemsstaterna. Därför bör kommissionen avsätta tillräckliga medel för dessa utvärderingar.

4.8 EESK påpekar till sist att FAO håller på att utarbeta en uppsättning internationella riktlinjer för förvaltningen av djuphavsfiske på öppet hav, och föreslår att kommissionen beaktar de slutsatser som de innehåller.

5. Särskilda kommentarer

5.1 EESK anser att artikel 1.1 i förslaget till förordning bör hänvisa till fiskefartyg från gemenskapen som fiskar med bottenredskap i orörda, outnyttjade områden på öppet hav och att den bör beakta det som anförts i punkt 4.5 ovan.

5.2 Definitionen ”känsliga marina ekosystem” i artikel 2 i förslaget till förordning är enligt EESK:s mening vag och otydlig och skulle kunna skapa tolkningsproblem. Arbetet inom FAO skulle kunna bidra till att klargöra det.

5.3 Vad gäller artikel 4.5 vill EESK att eventuella ändringar i fiskeplanerna också ska ses över för att säkerställa att det inte uppstår några betydande negativa verkningar, dvs. att ändringarna verkligen syftar till att lösa de eventuella problem som påpekats i konsekvensanalysen. EESK är också orolig för att det system som inrättas inte kommer att vara flexibelt nog för att anpassas till fiskeverksamheten, som kan vara mycket föränderlig och svår att förutsäga.

5.4 EESK anser att artikel 5 skulle kunna skapa förvirring eftersom den inte skiljer mellan tillståndets upphörande och indragning. Det speciella fisketillståndet är ett administrativt tillstånd som är giltigt om de behöriga myndigheterna har uppfyllt kraven för utfärdandet, så länge det inte upphävs eller dras in av denna myndighet. Myndigheten ska uttryckligen informera tillståndsinnehavaren om indragningen eller upphävandet av tillståndet eller ge honom eller henne möjlighet att yttra sig. EESK föreslår därför följande lydelse: ”Det särskilda fisketillståndet enligt artikel 3.1 ska dras in om fiskeverksamheten vid vilken som helst tidpunkt avviker från den fiskeplan som lämnats in enligt artikel 4.1”.

5.5 Härav följer att andra meningen i artikel 5.3 bör lyda: ”De behöriga myndigheterna ska granska ändringarna och får endast ändra villkoren för tillståndet om de inte innebär att fiskeverksamheten förflyttas till områden där känsliga marina ekosystem påträffas eller sannolikt påträffas”.

5.6 I artikel 6 föreslås att användning av bottenredskap på djup som överstiger 1 000 meter ska förbjudas. EESK anser att denna bestämmelse bör strykas eftersom det inte finns tillräckliga vetenskapliga bevis för en sådan restriktion, vilket framgår av FAO:s diskussioner om de internationella riktlinjerna för förvaltningen av djuphavsfiske på öppet hav. Det faktum att ingen flotta för närvarande fiskar på djup som överstiger 1 000 meter innebär inte att förordningen bör förhindra detta i framtiden så länge verksamheten är hållbar. Som kommissionen själv erkänner rekommenderas inte heller denna åtgärd i FN:s generalförsamlings resolution 61/105.

5.7 EESK är bekymrad över tvetydigheten i artikel 8 i förslaget. Det tycks inte finnas någon garanti för att samtliga områden med förekomst eller sannolik förekomst av känsliga ekosystem ska stängas för fiske med bottenredskap. Det finns inget tydligt krav på att medlemsstater som har kartlagt sannolika känsliga områden ska stänga dem för fartyg som för deras flagg.

5.8 I artikel 10 (precis som i artikel 5) förväxlas tillståndets upphörande med dess upphävande eller indragning. EESK föreslår därför följande lydelse i artikel 10.1: ”Om fiskeplanen enligt artikel 4.1 under andra omständigheter än de som anges i artikel 5.2 inte följs, ska det särskilda fisketillstånd som utfärdats till det berörda fartyget dras in. All fiskeverksamhet från och med den tidpunkt då det särskilda fisketillståndet dras in ska betraktas som fiske utan innehav av fiskelicens …”.

5.9 Vad beträffar artikel 12, där det föreslås att vetenskapliga observatörer ska utses på samtliga fiskefartyg, anser vi denna åtgärd vara orimlig, onödig och i vissa fall omöjlig att genomföra eftersom alla fartyg inte är utrustade för att hysa ytterligare en person ombord. Detta skulle dessutom innebära ökade driftskostnader för företagen. På det hela taget anser vetenskapliga organ att ett bestämt antal observatörer ombord räcker för att uppnå de föreslagna målen.

5.10 Vad avser artikel 14 vill vi också föreslå att kommissionen överlämnar en rapport till rådet och parlamentet senast den 30 juni 2009 i stället för den 30 juni 2010, det datum som nu fastställs i artikeln. FN:s generalförsamling har enats om att år 2009 se över genomförandet av 2006 års resolution, och det är viktigt att kommissionen kan lägga fram en rapport i god tid före denna översyn.

5.11 EESK anser att tidsramen för ikraftträdandet (sju dagar efter offentliggörandet i EUT) inte är tillräckligt väl tilltagen för att fartygen ska kunna lämna in fiskeplaner och för att kommissionen ska kunna utvärdera och godkänna dem. Vi föreslår därför att en rimlig, realistisk tidsfrist fastställs som gör det möjligt för fartygen att uppfylla denna förpliktelse och för kommissionen att bevilja tillståndet.

5.12 Slutligen är det EESK:s åsikt att förordningen borde omfatta en bestämmelse eller artikel med krav på att en utvärdering ska göras för att säkerställa att regleringen av fisket ska leda till långsiktigt hållbara fiskbestånd och till att bevara bifångstarterna. Det förstnämnda efterlyses i resolutionen från FN:s generalförsamling och både det förstnämnda och det sistnämnda är skyldigheter som ingår i 1995 års FN-avtal om fiskbestånd för fiske på öppet hav.

Bryssel den 29 maj 2008 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) Bland annat bottentrålar, skrapredskap, bottensatta garn, bottensatta backor/långrevar, tinor/mjärdar och fällor. Se Friewald, A., Fosså, J.H., Koslow, T., Roberts, J.M. 2004. Cold-water coral reefs. UNEP-WCMC, Cambridge, UK.

(2) Se ovanstående fotnot.

(3) FN:s generalförsamlings resolution 61/105, punkterna 83–86.

(4) Resolutionerna 59/25 (2004) och särskilt 61/105 (punkterna 80–95) av den 8 december 2006.

(5) NAT/264 – Förordning om Europeiska fiskerifonden (EUT C 267, 27.10.2005); NAT/280 – Förordning om gemenskapens finansieringsåtgärder för genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken och havsrättsligt arbete (EUT C 65, 17.3.2006), NAT/316 (EUT C 318, 23.12.2006), NAT/333 (EUT C 168, 20.7.2007), NAT/334 – Att stoppa förlusten av biologisk mångfald (EUT C 97, 28.4.2007); NAT/364 – Förordning om upprättande av en gemenskapsram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken (EUT C 10, 15.1.2008).

(6) Data insamlade av observatörer vid Spaniens oceanografiska institut, som överensstämmer med satellitinformation från ”blå lådor”, visar att 95 % av fisket från Spaniens fiske med bottentrålning på öppet hav vid patagoniska kontinentalsockeln sker på mindre än 400 meters djup.

(7) Studie från Koslow m.fl., publicerad år 2000 in ICES Journal of Marine Science: J.A. Koslow, G.W. Boehlert, J.D.M. Gordon, R.L. Haedrich, P. Lorance and N. Parin, 2000. Continental Slope and deep-sea fisheries: implications for a fragile ecosystem.

(8) Se skäl 10 i förslaget till förordning.

(9) Se punkt 2.2 i kommissionens arbetsdokument.

(10) Korea, Japan, Kina, Taiwan och Uruguay.

(11) EGT L 351, 28.12.2002, s. 6.

(12) Input-output-tabeller över industrin för fiskekonserver i Galicien, som publicerats av regionregeringen, visar att 61 av de 74 aktiviteter som utgör Galiciens ekonomi är beroende av fiske.