P7_TA(2014)0384

Marknadskontroll av produkter ***I

Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 15 april 2014 om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om marknadskontroll av produkter och om ändring av rådets direktiv 89/686/EEG och 93/15/EEG, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/9/EG, 94/25/EG, 95/16/EG, 97/23/EG, 1999/5/EG, 2000/9/EG, 2000/14/EG, 2001/95/EG, 2004/108/EG, 2006/42/EG, 2006/95/EG, 2007/23/EG, 2008/57/EG, 2009/48/EG, 2009/105/EG, 2009/142/EG, 2011/65/EU och Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 305/2011, (EG) nr 764/2008 och (EG) nr 765/2008 (COM(2013)0075 – C7-0043/2013 – 2013/0048(COD))

(Ordinarie lagstiftningsförfarande: första behandlingen)

(2017/C 443/63)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

(1) EUT C 271, 19.9.2013, s. 86.

P7_TC1-COD(2013)0048

Europaparlamentets ståndpunkt fastställd vid första behandlingen den 15 april 2014 inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr …/2014 om marknadskontroll av produkter och om ändring av rådets direktiv 89/686/EEG och 93/15/EEG, Europaparlamentets och rådets direktiv 94/9/EG, 94/25/EG, 95/16/EG, 97/23/EG, 1999/5/EG, 2000/9/EG, 2000/14/EG, 2001/95/EG, 2004/108/EG, 2006/42/EG, 2006/95/EG, 2007/23/EG, 2008/57/EG, 2009/48/EG, 2009/105/EG, 2009/142/EG, 2011/65/EU och Europaparlamentets och rådets förordningar (EG) nr 764/2008, (EG) nr 765/2008 och (EU) nr 305/2011

(Text av betydelse för EES)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 33, 114 och 207,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

(1) För att säkerställa den fria rörligheten för produkter inom unionen måste det garanteras att de uppfyller krav som ger ett starkt skydd för allmänintressen såsom hälsa och säkerhet i allmänhet, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, konsumentskydd, miljöskydd och allmän säkerhet. Ett aktivt hävdande av dessa krav är en förutsättning för skyddet av dessa allmänintressen och för att skapa förutsättningar för rättvis konkurrens på varumarknaden i unionen. Det behövs därför bestämmelser om marknadskontroll och kontroller av produkter som förs in i unionen från tredjeländer.

(2) Sådan marknadskontroll som omfattas av denna förordning bör inte enbart avse skydd av hälsa och säkerhet utan även tillämpas i samband med sådan unionslagstiftning som är avsedd att skydda andra allmänintressen genom bl.a. reglering av mätnoggrannhet, elektromagnetisk kompatibilitet och energieffektivitet samt gällande miljölagstiftning . [Ändr. 1]

(3) Det är nödvändigt att fastställa en övergripande ram med bestämmelser och principer för marknadskontroll, men den bör inte påverka sakinnehållet i befintlig unionslagstiftning som är avsedd att skydda allmänintressen som hälsa och säkerhet, konsumentskydd och miljöskydd, utan bör i stället inriktas på att förbättra tillämpningen av den.

(4) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 (3) antogs för att tillskapa en ram för marknadskontroll som komplement till och förstärkning av befintliga bestämmelser i unionens harmoniseringslagstiftning om marknadskontroll och tillämpning av sådana bestämmelser.

(5) För en likvärdig, enhetlig tillämpning av unionens harmoniseringslagstiftning infördes genom förordning (EG) nr 765/2008 en ram för marknadskontroller i unionen, och minimikrav lades fast i förhållande till de mål som medlemsstaterna skulle uppnå jämte former för förvaltningssamarbete bl.a. i form av informationsutbyte mellan medlemsstaterna.

(6) I Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/95/EG (4) fastställs regler som är avsedda att garantera säkerheten hos produkter som är avsedda för eller sannolikt kan komma att användas av konsumenter. Enligt förordning (EG) nr 765/2008 kvarstod möjligheten för marknadskontrollmyndigheterna att vidta de särskilda åtgärder som de hade möjlighet till enligt det direktivet.

(7) Europaparlamentet säger i sin resolution av den 8 mars 2011 om omarbetningen av direktivet om allmän produktsäkerhet och marknadskontroll (5) att man, för att kunna skapa ett enda marknadskontrollsystem för samtliga produkter, måste ha en enda förordning, och uppmanar därför kommissionen att upprätta ett enda marknadskontrollsystem för samtliga produkter baserat på en enda rättsakt som omfattar såväl direktiv 2001/95/EG som förordning (EG) nr 765/2008.

(8) I den här förordningen bör därför de bestämmelser i förordning (EG) nr 765/2008, direktiv 2001/95/EG och ett antal sektorsspecifika rättsakter inom unionens harmoniseringslagstiftning som rör marknadskontroll inarbetas, så att förordningen omfattar produkter inom både harmoniserade och icke-harmoniserade områden av unionslagstiftningen, oavsett om de är avsedda för eller sannolikt kommer att brukas av konsumenter eller yrkesmässiga användare.

(9) Genom unionslagstiftningen om livsmedelskedjans produkter och processer, särskilt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (6), inrättas en heltäckande ram för offentliga kontroller och annan offentlig verksamhet för att kontrollera efterlevnaden av bestämmelser om foder och livsmedel, djurens hälsa och välbefinnande, genetiskt modifierade organismer, växtskydd och förökningsmaterial för växter, växtskyddsmedel och bekämpningsmedel. Dessa områden bör därför undantas från den här förordningens tillämpningsområde.

(10) Unionslagstiftningen om läkemedel, medicintekniska produkter, medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik samt ämnen från människa innehåller särskilda bestämmelser om säkerhet på eftermarknaden, som bl.a. bygger på sektorsspecifika system för säkerhetsövervakning av läkemedel och marknadskontroll. Dessa produkter bör därför undantas från den här förordningens tillämpningsområde, med undantag för bestämmelserna om kontroll av produkter som förs in på marknaden i unionen, vilka bör tillämpas i den mån som den relevanta unionslagstiftningen inte innehåller några särskilda bestämmelser om anordnande av gränskontroller.

(11) Europaparlamentets och rådets direktiv 2010/35/EU (7) är tillämpligt inte bara på nya transportabla tryckbärande anordningar vid utsläppande på marknaden, utan också på vissa andra transportabla tryckbärande anordningar med avseende på periodiska inspektioner, mellanliggande inspektioner, exceptionella kontroller och användning. Vidare stadgas om den särskilda pi-märkningen och om ett särskilt unionsförfarande i fråga om skyddsåtgärder, närmare bestämt förfaranden för att hantera transportabla tryckbärande anordningar som utgör en risk på nationell nivå, transportabla tryckbärande anordningar som uppfyller kraven men utgör en risk för hälsa och säkerhet samt formell bristande överensstämmelse. Förfarandena för kontroll av produkter i unionen enligt den här förordningen bör därför inte vara tillämpliga på transportabla tryckbärande anordningar enligt direktiv 2010/35/EU.

(12) I den här förordningen bör en heltäckande ram för marknadskontroll i unionen fastställas. Det bör anges vilka produkter som omfattas och vilka som inte gör det, och medlemsstaterna bör åläggas att organisera och genomföra marknadskontroll, utse marknadskontrollmyndigheter och ange dessas befogenheter och åligganden, och det bör slutligen vara medlemsstaternas ansvar att inrätta allmänna och sektorsspecifika program för marknadskontroll.

(12a) Denna förordning bör tillämpas på alla former av leveranser av produkter, däribland distansförsäljning. Medlemsstaterna och kommissionen bör utveckla en gemensam strategi för marknadskontroll av produkter som säljs på internet och vid behov ta fram vägledning om rollerna och ansvarsområdena för aktörer som är involverade i e-handelsleveranskedjan för att öka efterlevnaden av bestämmelserna för produkter som säljs på internet. [Ändr. 2]

(13) I en del av den harmoniserade unionslagstiftningen finns bestämmelser om marknadskontroller och skyddsåtgärder. Dessa kan vara baserade på mallarna för bestämmelser om marknadskontroll och skyddsåtgärder i Europaparlamentets och rådets beslut nr 768/2008/EG (8). Den här förordningen bör innehålla alla bestämmelser om marknadskontroll som är tillämpliga på de produkter som ingår i dess tillämpningsområde. Den här förordningen bör därför innehålla mallarna för bestämmelser om marknadskontroll och skyddsåtgärder i beslut nr 768/2008/EG. De bestämmelser i unionens befintliga harmoniseringslagstiftning som rör marknadskontroll och skyddsåtgärder, oavsett om de utformades innan beslut nr 768/2008/EG antogs eller om de bygger på mallarna i det, bör avlägsnas från unionens harmoniseringslagstiftning om det inte finns särskilda skäl inom den sektorn för att de ska kvarstå. Undantag från bestämmelserna om skyddsåtgärder bör göras i fråga om produkter som regleras i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 (9), vissa tillbehör som regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/142/EG (10), vissa tryckbärande anordningar som regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/23/EG (11) samt vissa tryckkärl som regleras i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/105/EG (12) av den 16 september 2009 om enkla tryckkärl.

(14) För att göra hela processen med marknadskontroller tydlig och lätt att följa för både marknadskontrollmyndigheter och ekonomiska aktörer bör stegen i den processen tydligt anges i förordningen i kronologisk ordning, från tidpunkten då marknadskontrollmyndigheter upptäcker en produkt som tros utgöra en risk till det att riskbedömningen läggs fram, korrigerande åtgärder vidtas av den ekonomiska aktören inom angiven tid och åtgärder vidtas av marknadskontrollmyndigheterna om de ekonomiska aktörerna inte fullgör sina skyldigheter eller i brådskande fall.

(14a) För att underlätta marknadskontrollmyndigheternas arbete bör de ekonomiska aktörerna ge dessa myndigheter all den dokumentation och information de behöver för att utföra sin verksamhet. Marknadskontrollmyndigheterna bör bara begära dokumentation och information som den aktuella ekonomiska aktören kan förväntas förfoga över i sin roll i leveranskedjan. [Ändr. 3]

(15) Marknadskontroll bör grundas på en riskbedömning av en produkt, där alla relevanta uppgifter beaktas. Metoderna och kriterierna för att bedöma risker bör vara likadana i alla medlemsstater för att säkerställa likvärdiga förutsättningar för alla ekonomiska aktörer. Om en produkt, som regleras i unionens harmoniseringslagstiftning där väsentliga krav fastställs till skydd för vissa allmänintressen, uppfyller de väsentliga kraven, bör man förutsätta att den inte utgör någon risk för sådana allmänintressen. [Ändr. 4]

(15a) Konsumenterna kan spela en aktiv och viktig roll när det gäller att bidra till marknadskontrollen, eftersom de vanligen har direkt kontakt med produkter som utgör en risk, inklusive produkter som inte uppfyller gällande unionslagstiftning. I detta sammanhang bör medlemsstaterna göra konsumenterna mer medvetna om den rätt de har att inkomma med klagomål på sådant som rör produktsäkerhet och marknadskontroller samt se till att rapporteringsförfarandet är lättillgängligt, relativt enkelt och effektivt. Kommissionen bör vidare undersöka möjligheten att harmonisera inlämnandet av sådana klagomål inom hela unionen, till exempel genom upprättandet av en central databas där de klagomål kunderna lämnat in kan lagras, och dessutom undersöka möjligheten att offentliggöra dessa klagomål, med rätt för de aktuella ekonomiska aktörerna att granska och besvara dem. [Ändr. 5]

(16) Produkter, som regleras i unionens harmoniseringslagstiftning där inga väsentliga krav anges men är utformad för att skydda vissa allmänintressen, bör förutsättas inte utgöra någon risk för sådana allmänintressen, förutsatt att produkterna överensstämmer med den lagstiftningen.

(17) På liknande sätt bör produkter som inte regleras i harmoniserad unionslagstiftning men uppfyller nationella regler om människors hälsa och säkerhet eller europeiska standarder till vilka en hänvisning offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning förutsättas inte utgöra någon risk för hälsa och säkerhet.

(18) Vid tillämpningen av den här förordningen bör riskbedömningar genomföras för att upptäcka produkter som kan inverka negativt på de allmänintressen som skyddas genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr …/… (13) (*1), unionens sektorsspecifika harmoniseringslagstiftning och annan unionslagstiftning om produkter som omfattas av den här förordningens tillämpningsområde. Riskbedömningen bör i förekommande fall omfatta uppgifter om risker som uppstått tidigare i samband med produkten. Hänsyn bör tas till alla åtgärder som de berörda ekonomiska aktörerna kan ha vidtagit för att mildra riskerna. Hänsyn bör även tas till konsumenternas särskilda utsatthet, till skillnad från yrkesmässiga användare, liksom den förhöjda utsattheten hos vissa konsumentkategorier såsom barn, äldre och personer med funktionsnedsättning.

(19) Varken nya eller begagnade produkter med ursprung utanför unionen får släppas ut på marknaden innan de har övergått till fri omsättning. Ändamålsenliga kontroller krävs vid unionens yttre gränser för att hindra övergång till fri omsättning av produkter som kan utgöra en risk om de släpps ut på marknaden i unionen, i väntan på en bedömning och ett slutgiltigt beslut av marknadskontrollmyndigheterna.

(20) Att ålägga de myndigheter som svarar för kontroll av produkter som förs in på unionens marknad att i tillräcklig omfattning utföra kontroller bidrar därför till en säkrare produktmarknad i unionen. För att öka de kontrollernas verkan bör samarbetet och informationsutbytet öka mellan de myndigheterna och marknadskontrollmyndigheterna i fråga åläggas att samarbeta och utbyta information om produkter som utgör risker och produkter som inte uppfyller kraven .[Ändr. 6]

(21) Marknadskontrollmyndigheterna bör ges befogenheter att förstöra produkter, göra dem obrukbara eller beordra den berörda ekonomiska aktören att förstöra dem, om de anser det nödvändigt och proportionerligt för att se till att sådana varor inte kan utgöra ytterligare risker. Den berörda ekonomiska aktören bör svara för alla kostnader i samband med sådana åtgärder, framför allt de kostnader som marknadskontrollmyndigheten ådragit sig. [Ändr. 7]

(22) Övergång till fri omsättning av produkter som förs in i unionen i personers fysiska besittning för personligt, icke-kommersiellt bruk bör inte uppskjutas eller förbjudas enligt den här förordningen av de myndigheter som ansvarar för kontroll av produkter som förs in på unionens marknad.

(23) Det bör finnas ett ändamålsenligt, snabbt och tillförlitligt informationsutbyte mellan medlemsstaterna och kommissionen. Det är därför nödvändigt att föreskriva effektiva verktyg för ett sådant informationsutbyte. Unionens system för snabbt informationsutbyte (Rapex) har visat sig verkningsfullt och resurseffektivt. Med Rapex är det möjligt att vidta åtgärder över hela unionen, inte bara i en viss medlemsstat, mot produkter som utgör risker. För att undvika onödigt dubbelarbete bör detta system användas och fortlöpande uppdateras för alla varningar som krävs enligt denna förordning med avseende på produkter som utgör en risk. I Rapex bör också ingå meddelanden gällande material avsedda att komma i kontakt med livsmedel, flyttade dit från den plattform som systemet för snabb varning för livsmedel och foder utgör. [Ändr. 8]

(24) För enhetliga, kostnadseffektiva marknadskontroller i hela unionen krävs också välorganiserad, heltäckande arkivering och informationsspridning mellan medlemsstaterna av alla relevanta uppgifter om nationell verksamhet på detta område, inbegripet hänvisningar till sådana anmälningar som krävs enligt den här förordningen, så att en heltäckande databas med uppgifter om marknadskontroll kan byggas upp. Kommissionen har inrättat en databas vid namn Informations- och kommunikationssystem för marknadskontroll, som är lämplig för ändamålet och därför bör användas.

(25) Med tanke på storleken på unionsmarknaden för varor, och eftersom det inte finns några inre gränser, är det av avgörande betydelse att denna förordning skapar ramar för medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter vill och som gör att de kan samarbeta effektivt med varandra och samordna gemensamma stödåtgärder och insatser. Därför bör former för ömsesidigt bistånd inrättas , upprätthållas, kontrolleras och vederbörligen finansieras . [Ändr. 9]

(25a) Kommissionen bör noga kontrollera att denna förordning tillämpas konsekvent och vid behov även lämna rekommendationer till medlemsstaterna om den anser att de befogenheter och resurser de ger sina marknadskontrollmyndigheter är otillräckliga för ett korrekt uppfyllande av kraven i denna förordning. [Ändr. 10]

(26) För att underlätta marknadskontroll av produkter som förs in på unionsmarknaden från tredjeländer bör det i den här förordningen föreskrivas en grund för samarbete mellan medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter och myndigheterna i de länderna.

(26a) Skador och olyckor medför stora sociala och ekonomiska bördor för samhället i stort och för enskilda individer. Skade- och olycksförebyggande kan förstärkas i första hand genom att förbättra skadeövervakningen. På grundval av erfarenheterna från projektet med den gemensamma åtgärden för övervakning av skador i Europa (Joint Action on Monitoring Injuries in Europe, nedan kallat Jamie-projektet) bör en verkligt EU-omfattande databas om skador snarast inrättas, framför allt eftersom Jamie-projektet löper ut 2014. Dessutom krävs ett politiskt engagemang för att se till att utbytet av skadeuppgifter mellan medlemsstaterna får högsta prioritet. [Ändr. 11]

(27) Ett europeiskt forum för marknadskontroll (nedan kallat forumet) med företrädare för marknadskontrollmyndigheterna bör inrättas. Forumet bör fungera som en plattform för ett strukturerat samarbete mellan medlemsstaternas myndigheter och vara ett permanent sätt att löpande involvera alla berörda parter, däribland yrkesorganisationer , branschsammanslutningar och konsumentorganisationer, för att ta vara på tillgänglig information av betydelse för marknadskontroller när man utformar, genomför och uppdaterar program för marknadskontroller. [Ändr. 12]

(28) Kommissionen bör lämna stöd till samarbetet mellan marknadskontrollmyndigheterna och medverka i forumet. Det bör i förordningen anges vilka uppgifter som forumet ska utföra. Ett verkställande sekretariat bör organisera forumets sammanträden och tillhandahålla annat operativt stöd för forumets uppgifter. För att göra marknadskontrollrutinerna enhetliga inom unionen och se till att marknadskontrollen blir effektivare bör kommissionen, när denna förordning ses över nästa gång, överväga att föreslå att forumet får befogenheter att fastställa bindande rekommendationer om marknadskontrollens kvalitet och rutiner. [Ändr. 13]

(29) I förekommande fall bör referenslaboratorier inrättas för att tillhandahålla sakkunnig och opartisk teknisk rådgivning och utföra sådana provningar av produkter som krävs i anslutning till marknadskontroll.

(29a) Mot bakgrund av konflikten mellan å ena sidan det ökande antal produkter som cirkulerar på den inre marknaden och å andra sidan de restriktioner för de offentliga medlen som begränsar möjligheterna att kraftigt skärpa den offentliga marknadskontrollen i tillräcklig omfattning, bör kommissionen undersöka om det finns kompletterande, nya och innovativa, marknadsbaserade lösningar för en effektivare marknadskontroll i större skala, såsom tredjepartsgranskning av kvalitetskontrollsystem och produkter. Kommissionen bör inkludera resultaten av sådana överläggningar i den allmänna utvärderingsrapporten. [Ändr. 14]

(30) I den här förordningen bör en avvägning göras mellan öppenhet genom offentliggörande av så mycket information som möjligt och bibehållen sekretess, t.ex. på grund av skydd av personuppgifter, företagshemligheter eller förundersökningssekretess, i enlighet med de bestämmelser om sekretess som gäller enligt nationell rätt, eller för kommissionens vidkommande Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (14). Dessutom bör denna förordning följa principer för dataskydd, till exempel konfidentiell hantering av personuppgifter och krav på att behandla uppgifter på ett korrekt och lagligt sätt och för ett särskilt ändamål, samtidigt som man säkerställer deras kvalitet och gör det möjligt för de berörda personerna att utöva sina rättigheter. Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (15) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter (16) är tillämpliga i samband med den här förordningen. [Ändr. 15]

(31) Information som förmedlas mellan behöriga myndigheter bör skyddas med strängast möjliga sekretessgarantier och tystnadsplikt och hanteras på ett sätt som gör att utredningar inte äventyras och ekonomiska aktörers renommé inte skadas.

(32) Medlemsstaterna bör tillhandahålla rättsmedel i behörig domstol med avseende på begränsande åtgärder som deras myndigheter vidtagit.

(33) Medlemsstaterna bör föreskriva sanktioner för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och vidta de åtgärder som krävs för att se till att sanktionerna tillämpas. Sanktionerna bör måste vara effektiva, proportionella och avskräckande och bygga på överträdelsens allvarsgrad, varaktighet och avsiktliga eller återkommande karaktär samt företagens storlek med avseende på antalet anställda och årsomsättningen hos den berörda ekonomiska aktören, med särskild hänsyn till små och medelstora företag . Överträdelserna bör medföra administrativa sanktioner som är harmoniserade på EU-nivå. Medlemsstaterna bör uppmuntras att tilldela verksamheten för marknadskontroll intäkterna från dessa sanktioner . [Ändr. 16]

(33a) För att stärka sanktionernas avskräckande effekt bör kommissionen offentliggöra dem. Dessutom bör de ekonomiska aktörer som upprepade gånger avsiktligt har överträtt bestämmelserna i denna förordning registreras på en offentlig svart lista som omfattar hela EU. [Ändr. 17]

(34) Marknadskontrollerna bör åtminstone delvis finansieras av avgifter som tas ut av de ekonomiska aktörer som av marknadskontrollmyndigheterna åläggs att vidta korrigerande åtgärder eller som föranleder de myndigheterna att själva vidta åtgärder. Medlemsstaterna bör se till att intäkterna från de avgifter som tas ut i enlighet med denna förordning tilldelas verksamheten för marknadskontroll. [Ändr. 18]

(35) För att nå målen med denna förordning bör unionen bidra till finansieringen av de verksamheter som krävs för att genomföra politiken inom marknadskontroll, såsom utformning och uppdatering av riktlinjer, förberedande eller kompletterande verksamhet i samband med genomförandet av unionslagstiftningen samt program för tekniskt stöd och samarbete med tredjeländer och förstärkning av politiken på unionsnivå och internationell nivå.

(36) Unionsfinansiering bör tillhandahållas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) nr 966/2012 (17), beroende på vilket slag av verksamhet som finansieras, särskilt stöd till Europeiska forumet för marknadskontrolls verkställande sekretariat.

(36a) I syfte att underlätta identifiering och spårning av produkter som kan utgöra en allvarlig risk för hälsa och säkerhet och att därmed upprätthålla en hög nivå av hälso- och säkerhetsskydd för konsumenterna bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen med avseende på inrättande av en EU-omfattande databas om skador. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. [Ändr. 19]

(37) I syfte att garantera enhetliga villkor för tillämpningen av denna förordning bör befogenheter delegeras till kommissionen med avseende på nationella åtgärder som vidtas och anmäls av en medlemsstat beträffande produkter som regleras i den harmoniserade unionslagstiftningen samt med avseende på inrättandet av unionsreferenslaboratorier.

(38) För att säkerställa enhetliga villkor för tillämpningen av denna förordning, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på enhetliga villkor för utförande av kontroller avseende vissa produktkategorier eller sektorer, inbegripet omfattningen på kontrollerna och provens tillräcklighet. Genomförandebefogenheter bör också ges med avseende på formerna för de ekonomiska aktörernas tillhandahållande av information till marknadskontrollmyndigheterna och om fastställande av enhetliga villkor för när sådan information inte behöver lämnas. Genomförandebefogenheter bör också tilldelas kommisionen med avseende på former och förfaranden för informationsutbyte genom Rapex och antagande av tidsbegränsade eller permanenta saluföringsbegränsningar för produkter som utgör en allvarlig risk, och i förekommande fall med angivande av de nödvändiga kontrollåtgärder som medlemsstaterna ska vidta för verkningsfull tillämpning, när det inte anges något särskilt förfarande i annan unionslagstiftning för att hantera riskerna. Dessutom bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter med avseende på allmänna metoder för riskbedömning. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (18). [Ändr.20]

(39) Kommissionen bör anta omedelbart tillämpliga genomförandeakter när så krävs i synnerligen brådskande och vederbörligen motiverade fall, och det är fråga om begränsande åtgärder beträffande produkter som utgör en allvarlig risk.

(39a) Försiktighetsprincipen, som fastställs i artikel 191.2 i EUF-fördraget och beskrivs i bland annat kommissionens meddelande av den 2 februari 2000 om försiktighetsprincipen, är en grundläggande princip för produktsäkerhet och konsumenters säkerhet som marknadskontrollmyndigheterna bör beakta till fullo när de bedömer säkerheten för en viss produkt. [Ändr. 21]

(40) Bestämmelserna om marknadskontroll i rådets direktiv 89/686/EEG (19), rådets direktiv 93/15/EEG (20), Europaparlamentets och rådets direktiv 94/9/EG (21), Europaparlamentets och rådets direktiv 94/25/EG (22), Europaparlamentets och rådets direktiv 95/16/EG (23), Europaparlamentets och rådets direktiv 97/23/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/5/EG (24), Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/9/EG (25), Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/14/EG (26), direktiv 2001/95/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/108/EG (27), Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/42/EG (28), Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/95/EG (29), Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/23/EG (30), Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/57/EG (31), Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/48/EG (32), Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/105/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/142/EG, Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/65/EU (33), Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 (34) och förordning (EG) nr 765/2008 överlappar med bestämmelserna i den här förordningen. De bestämmelserna bör därför utgå. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 764/2008 (35) bör ändras i enlighet med detta.

(40a) Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i förordning (EG) nr 45/2001 och avgav ett yttrande den 30 maj 2013 (36).

(41) Eftersom målen för den här förordningen, nämligen att se till att produkter som regleras i unionslagstiftningen på marknaden uppfyller kraven och ger ett starkt skydd för hälsa, säkerhet och andra allmänintressen samtidigt som en väl fungerande inre marknad garanteras genom enhetlig marknadskontroll i unionen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna eftersom det för att nå detta mål krävs omfattande samarbete, samverkan och enhetliga insatser från alla behöriga myndigheter i samtliga medlemsstater, och de snarare, på grund av förordningens omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förordningen inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(42) Den här förordningen följer de grundläggande rättigheterna och iakttar principerna i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt genom att förordningens mål är att säkerställa fullständig respekt för skyldigheten att garantera ett starkt skydd för människors hälsa och konsumentskyddet samt fullständig respekt för näringsfriheten och äganderätten.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Syfte

I denna förordning fastställs en ram för att kontrollera att produkter uppfyller krav som säkerställer en hög nivå på personers hälsa och säkerhet i allmänhet, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, konsumentskydd, miljön, den allmänna säkerheten och andra allmänna intressen.

Bestämmelserna i denna förordning bygger på försiktighetsprincipen. [Ändr. 22]

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Kapitlen I, II, III, V och VI i denna förordning ska tillämpas på alla produkter som omfattas av förordning (EU) nr …/… (*2) eller av unionens harmoniseringslagstiftning (tidigare: harmoniserad gemenskapslagstiftning), inklusive produkter som satts samman eller tillverkats för tillverkarens eget bruk, och i den utsträckning som unionens harmoniseringslagstiftning inte innehåller särskilda bestämmelser med samma syfte.

2. Kapitlen I och IV och artikel 23 ska tillämpas på alla produkter som omfattas av unionslagstiftningen i den utsträckning som annan unionslagstiftning inte innehåller särskilda bestämmelser om hur den yttre gränskontrollen ska organiseras eller samarbetet mellan de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll.

3. Kapitlen II, III, V och VI ska inte tillämpas på följande produkter:

a) Humanläkemedel eller veterinärmedicinska läkemedel.

b) Medicintekniska produkter och medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik.

c) Blod, vävnader, celler, organ och andra ämnen av mänskligt ursprung.

4. Kapitel III i denna förordning ska inte tillämpas på de transportabla tryckbärande anordningar som omfattas av direktiv 2010/35/EU.

5. Artiklarna 11 och 18 i denna förordning ska inte tillämpas på följande produkter:

a) Produkter som omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006.

b) Tillbehör enligt definitionen i artikel 1.2 b i direktiv 2009/142/EG.

c) Tryckbärande anordningar som omfattas av bestämmelserna i artikel 3.3 i direktiv 97/23/EG.

d) Enkla tryckkärl som omfattas av bestämmelserna i artikel 3.2 i direktiv 2009/105/EG.

6. Denna förordning ska inte tillämpas på de områden som regleras av unionslagstiftningen om offentliga kontroller och annan offentlig verksamhet som bedrivs för att kontrollera överensstämmelsen med följande regler:

a) Regler om livsmedel och livsmedelssäkerhet i något led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan för livsmedel, inklusive regler för att säkerställa god handelssed och skydda konsumenternas intressen och konsumentinformation.

b) Regler om produktion och användning av material och varor avsedda att komma i kontakt med livsmedel.

c) Regler om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön.

d) Regler om foder och fodersäkerhet i alla led i produktions-, bearbetnings- och distributionskedjan för foder, inklusive regler för att säkerställa god handelssed och skydda konsumenternas intressen och konsumentinformation.

e) Regler om fastställande av djurhälsokrav.

f) Regler som syftar till att förebygga och minimera risker för människors och djurs hälsa till följd av animaliska biprodukter och därav framställda produkter.

g) Regler om fastställande av djurskyddskrav.

h) Regler om skyddsåtgärder mot skadegörare på växter.

i) Regler om produktion, i syfte att släppa ut på marknaden, och utsläppande på marknaden av växtförökningsmaterial.

j) Regler om fastställande av krav för att släppa ut på marknaden och använda växtskyddsmedel samt om hållbar användning av bekämpningsmedel.

k) Regler om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter.

l) Regler om användning och märkning av skyddade ursprungsbeteckningar, skyddade geografiska beteckningar och garanterade traditionella specialiteter.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning avses med

1. produkt: ett ämne, en blandning, en beredning eller en produkt vara som framställs genom en tillverkningsprocess, med undantag för livsmedel, foder, produkter av mänskligt ursprung och produkter från växter och djur med direkt anknytning till deras framtida reproduktion, [Ändr. 23]

2. tillhandahållande på marknaden: varje leverans av en produkt för distribution, förbrukning eller användning på unionsmarknaden i samband med kommersiell verksamhet, mot betalning eller gratis,

3. utsläppande på marknaden: tillhandahållande för första gången av en produkt på unionsmarknaden,

4. tillverkare: varje fysisk eller juridisk person som tillverkar en produkt eller som låter konstruera eller tillverka en produkt och saluför den produkten, i eget namn eller under eget varumärke,

5. tillverkarens representant: fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som enligt skriftlig fullmakt från tillverkaren har rätt att i dennes ställe utföra särskilda uppgifter inom ramen för tillverkarens skyldigheter enligt relevant unionslagstiftning , [Ändr. 24]

6. importör: varje fysisk eller juridisk person som är etablerad i unionen och som släpper ut en produkt från ett tredjeland på unionsmarknaden,

7. distributör: varje fysisk eller juridisk person i leveranskedjan, utöver tillverkaren eller importören, som tillhandahåller en produkt på marknaden,

7a. förmedlande tjänsteleverantör: varje fysisk eller juridisk person som möjliggör utsläppandet eller tillhandahållandet på marknaden av en produkt med elektroniska medel, till exempel genom att driva e-handelsplattformar eller stå som värd för webbplatser, [Ändr. 25]

8. ekonomisk aktör: tillverkaren, tillverkarens representant, importören och distributören,

9. bedömning av överensstämmelse: bedömning av överensstämmelse enligt definitionen i artikel 2.12 i förordning (EG) nr 765/2008,

10. organ för bedömning av överensstämmelse: organ för bedömning av överensstämmelse enligt definitionen i artikel 2.13 i förordning (EG) nr 765/2008,

11. marknadskontroll: den verksamhet som bedrivs och de åtgärder som vidtas av de offentliga myndigheterna för att se till att produkterna inte hotar hälsan, säkerheten eller andra aspekter av skyddet av allmänintresset och, när det gäller produkter som omfattas av unionens harmoniseringslagstiftning, överensstämmer med de krav som fastställs i den lagstiftningen,

12. marknadskontrollmyndighet: en myndighet i varje medlemsstat som ansvarar för är behörig att genomföra marknadskontroll på sitt territorium utöva de befogenheter som omfattas av denna förordning , [Ändr. 26]

-13. produkt som inte uppfyller kraven: en produkt som inte uppfyller kraven i tillämplig unionslagstiftning, [Ändr. 27]

13. produkt som utgör en risk: en produkt som kan inverka negativt på personers hälsa och säkerhet i allmänhet, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, konsumentskydd, miljön och den allmänna säkerheten samt andra allmänna intressen i en omfattning som går utöver vad som anses rimligt och godtagbart under normala eller rimligen förutsägbara användningsförhållanden för den berörda produkten, inklusive användningstid och, i förekommande fall, krav som gäller produktens ibruktagande, installation och underhåll,

13a. produkt som utgör en ny risk: en produkt för vilken det finns klara vetenskapliga fakta som visar att den utgör en nyuppkommen risk, eller en känd risk om den används under nya eller okända förhållanden som inte rimligen kan förutses av tillverkaren, [Ändr. 29]

14. produkt som utgör en allvarlig risk: en produkt som utgör en risk som kräver ett snabbt ingripande och en snabb uppföljning, inklusive fall där effekten inte är omedelbar,

15. återkallelse: varje åtgärd för att dra tillbaka en produkt som redan tillhandahållits slutanvändaren,

16. tillbakadragande: varje åtgärd som vidtas för att förhindra att en produkt i leveranskedjan tillhandahålls på marknaden,

17. övergång till fri omsättning: det förfarande som anges i artikel 77 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 (37),

18. unionens harmoniseringslagstiftning: unionslagstiftning som harmoniserar villkoren för saluföring av produkter genom att fastställa de utmärkande egenskaper som krävs av en produkt, såsom kvalitetsnivåer, prestanda, säkerhet eller dimensioner, inklusive de krav som gäller för produkten med avseende på det namn under vilket produkten saluförs, terminologi, symboler, provning och provningsmetoder, förpackning, märkning och förfaranden för bedömning av överensstämmelse , [Ändr. 30]

19. europeisk standard: en europeisk standard enligt definitionen i artikel 2.1 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1025/2012 (38),

20. harmoniserad standard: en harmoniserad standard enligt definitionen i artikel 2.1 c i förordning (EU) nr 1025/2012.

KAPITEL II

Unionsram för marknadskontroll

Artikel 4

Skyldighet avseende marknadskontroll

1. Medlemsstaterna ska genomföra marknadskontroll avseende produkter som omfattas av denna förordning.

2. Marknadskontroll ska organiseras och genomföras i enlighet med denna förordning i syfte att säkerställa att produkter som utgör en risk och produkter som inte uppfyller kraven inte släpps ut eller tillhandahålls på unionsmarknaden och, om sådana produkter har släppts ut eller tillhandahållits på marknaden, ska effektiva och proportionella åtgärder vidtas för att undanröja den risk som produkten utgör eller avhjälpa den situation som innebär att produkten inte uppfyller kraven . [Ändr. 31]

3. Medlemsstaterna ska övervaka genomförandet rapportera om av marknadskontroller och yttre gränskontroller och rapportera om dessa kontroller till kommissionen varje år. De rapporterade uppgifterna ska omfatta statistik över antalet och resultatet av utförda kontroller och delges samtliga medlemsstater. Medlemsstaterna får Kommissionen ska göra en sammanfattning av resultaten tillgänglig uppgifterna tillgängliga för allmänheten elektroniskt och, om lämpligt, på annat sätt . [Ändr. 32]

4. Resultaten av den övervakning och bedömning av marknadskontroller som genomförs enligt punkt 3 ska göras tillgängliga för allmänheten elektroniskt och, om lämpligt, på annat sätt. [Ändr. 33]

Artikel 5

Marknadskontrollmyndigheter

1. Varje medlemsstat ska inrätta eller utse marknadskontrollmyndigheter och fastställa deras åligganden, befogenheter och organisation. [Ändr. 34]

2. Medlemsstaterna ska ge Mmarknadskontrollmyndigheterna ska ges de befogenheter och anförtros förse dem med de resurser och medel som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter på rätt sätt , och rapportera om detta till kommissionen . Kommissionen ska bedöma om de befogenheterna och resurserna är tillräckliga för att den enskilda medlemsstaten ska kunna fullgöra sina marknadskontrollskyldigheter enligt denna förordning, samt göra resultatet av den bedömningen tillgänglig för allmänheten elektroniskt och, om lämpligt, på annat sätt . [Ändr. 35]

3. Varje medlemsstat ska fastställa lämpliga metoder för att se till att de marknadskontrollmyndigheter som inrättats eller utsetts utbyter Marknadskontrollmyndigheterna ska utbyta information och att de samarbetar och samordnar samarbeta och samordna sina verksamheter både sinsemellan och med de myndigheter som ansvarar för kontroll av produkter vid unionens yttre gränser. [Ändr. 36]

4. Varje medlemsstat ska informera kommissionen om sina marknadskontrollmyndigheter och deras ansvarsområden samt tillhandahålla nödvändiga kontaktuppgifter., och Kommissionen ska vidarebefordra denna information till övriga medlemsstater och offentliggöra en förteckning över marknadskontrollmyndigheter göra förteckningen tillgänglig för allmänheten elektroniskt och, om lämpligt, på annat sätt . [Ändr. 37]

5. Medlemsstaterna ska informera allmänheten om nationella marknadskontrollmyndigheters existens, ansvarsområden , befogenheter, tillgängliga resurser, samarbetsmekanismer och identitet samt om hur dessa myndigheter kan kontaktas. [Ändr. 38]

Artikel 6

Allmänna skyldigheter för marknadskontrollmyndigheter

1. Marknadskontrollmyndigheterna ska lägga upp sin verksamhet på ett sådant sätt att den blir så effektiv som möjligt. De ska utföra lämpliga kontroller av produkters egenskaper i tillräcklig omfattning och med lämplig regelbundenhet; detta ska ske genom dokumentkontroll och, vid behov, genom fysisk kontroll eller kontroll i laboratorium av ett ändamålsenligt stickprov. För detta ändamål ska marknadsmyndigheterna undersöka ett tillräckligt antal produkter som tillhandahållits på marknaden för att bedöma produktöverensstämmelse och den faktiska risken med dessa produkter. De ska notera dessa kontroller i det informations- och kommunikationssystem för marknadskontroll som avses i artikel 21. Utöver dessa traditionella metoder för produktkontroll ska marknadskontrollmyndigheterna vid behov sträva efter att utföra proaktiva granskningar av leveranskedjans processer vid enheter som är verksamma inom tillverkning, import, handel, märkning och återförsäljning av konsumentprodukter. [Ändr. 39]

Vid kända eller nya risker som rör de syften som anges i artikel 1 i denna förordning och som gäller en särskild produkt eller produktkategori får kommissionen anta genomförandeakter för att fastställa enhetliga villkor för genomförandet av de kontroller som utförs av en eller flera marknadskontrollmyndigheter med avseende på den särskilda produkten eller produktkategorin , kriterierna för fastställande av den mängd produktprov som ska kontrolleras i förhållande till den särskilda produkten eller produktkategorin samt och egenskaperna hos den kända eller nya risken. Dessa villkor får omfatta krav på att omfattningen och frekvensen av kontrollerna tillfälligt ökar och att provens tillräcklighet kontrolleras. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 32.2. [Ändr. 40]

2. I förekommande fall ska mMarknadskontrollmyndigheterna inom rimlig tid ska utan dröjsmål informera användarna på sitt territorium om identiteten på produkter som dessa myndigheter har konstaterat utgör en risk. Informationen ska även omfatta uppgifter om tillverkare, försäljningskanal och försäljningsperiod, om sådana uppgifter finns att tillgå. [Ändr. 41]

De Marknadskontrollmyndigheterna ska samarbeta med de ekonomiska aktörerna och andra behöriga nationella myndigheter för att förhindra eller minska risker orsakade av produkter som dessa ekonomiska aktörer tillhandahållit. Myndigheterna ska därför uppmuntra och främja frivilliga åtgärder från ekonomiska aktörer, däribland i förekommande fall genom att utarbeta och ansluta sig till uppförandekoder. [Ändr. 42]

3. Marknadskontrollmyndigheterna ska genomföra sina uppgifter självständigt, objektivt och opartiskt samt fullfölja sina skyldigheter enligt denna förordning. De ska utöva sina befogenheter gentemot ekonomiska aktörer i enlighet med proportionalitetsprincipen.

4. När det är nödvändigt och motiverat för att kunna utföra sina uppgifter, får marknadskontrollmyndigheterna ha tillträde till de ekonomiska aktörernas lokaler , kontrollera, granska och göra kopior av relevanta dokument samt ta nödvändiga stickprover av produkterna. [Ändr. 43]

5. Marknadskontrollmyndigheterna ska

a) möjliggöra för konsumenter och andra berörda parter att inkomma med klagomål om frågor som rör produktsäkerhet, marknadskontroller och risker relaterade till produkter samt följa upp dessa klagomål inom en rimlig tidsram , [Ändr. 44]

b) kontrollera att korrigerande åtgärder har vidtagits inom rimlig tid , [Ändr. 45]

c) följa upp och uppdatera vetenskaplig och teknisk kunskap när det gäller produktsäkerhet och i vilken utsträckning produkterna uppfyller kraven i tillämplig unionslagstiftning ., [Ändr. 46]

ca) övervaka olyckor och hälsoskador som dessa produkter misstänks ha orsakat, [Ändr. 47]

cb) uppmuntras att delta i nationell standardiseringsverksamhet som syftar till att utarbeta eller omarbeta europeiska standarder på begäran av kommissionen enligt artikel 10 i förordning (EU) nr 1025/2012. [Ändr. 48]

6. För att marknadskontrollmyndigheterna ska kunna fullgöra dessa skyldigheter ska lämpliga förfaranden fastställas som allmänheten ska informeras om.

7. Utan att det påverkar tillämpningen av nationell lagstiftning om sekretess ska sekretessen säkerställas med avseende på den information som marknadskontrollmyndigheterna erhåller och sammanställer. Den information som, på villkor att den förblir sekretessbelagd, utbyts mellan nationella marknadskontrollmyndigheter och mellan dessa och kommissionen ska förbli sekretessbelagd såvida inte den myndighet som lämnade informationen har gått med på att den lämnas ut.

8. Sekretessen får inte hindra att marknadskontrollmyndigheterna får ta del av information som är nödvändig för att säkerställa effektiv marknadskontroll.

Artikel 7

Program för marknadskontroll

1. Varje medlemsstat ska utarbeta ett allmänt program för marknadskontroll, se över detta program och vid behov uppdatera det minst vart fjärde år. Programmet ska omfatta organisationen av marknadskontrollen och därmed sammanhängande verksamhet och beakta de särskilda behoven hos företag, i synnerhet hos små och medelstora företag, vid genomförandet av unionens harmoniseringslagstiftning och förordning (EU) nr …/… (*3) samt ge riktlinjer och stöd. Det ska innehålla följande:

a) Behörigheten beroende på sektor och geografisk lokalisering hos de myndigheter som utsetts enligt artikel 5.1.

b) Finansiella resurser, personal samt tekniska och andra resurser som avsatts till myndigheterna.

ba) Nivåer och beräkningsmetoder för de avgifter som tas ut från ekonomiska operatörer enligt artiklarna 10 och 16. [Ändr. 49]

c) Uppgifter om de prioriterade arbetsområdena för de olika myndigheterna.

d) Mekanismerna för samordning mellan de olika myndigheterna och med tullmyndigheter.

e) Myndigheternas deltagande i informationsutbytet enligt kapitel V.

f) Myndigheternas deltagande i sektoriellt eller projektorienterat samarbete på unionsnivå.

g) Resurser för att uppfylla kraven i artikel 6.5.

2. Varje medlemsstat ska varje år utarbeta sektorsspecifika program som bland annat bygger på synpunkter från viktiga berörda parter, inklusive branschorganisationer, näringslivsorganisationer och konsumentorganisationer , se över dessa program och vid behov uppdatera dem. Dessa program ska omfatta alla sektorer inom vilka myndigheter utför marknadskontroller. [Ändr. 50]

3. De allmänna och sektorsspecifika programmen och uppdateringar av dessa ska meddelas till övriga medlemsstater och via kommissionen. samt i I enlighet med artikel 6.6 ska de göras tillgängliga för allmänheten elektroniskt och, om lämpligt, på annat sätt. [Ändr. 51]

Kommissionen ska utvärdera de allmänna och sektorsspecifika programmen och vid behov ge rekommendationer till medlemsstaterna på grundval av den utvärderingen. Kommissionen ska göra resultaten av sina utvärderingar och i förekommande fall sina rekommendationer till medlemsstaterna tillgängliga för allmänheten elektroniskt och, om lämpligt, på annat sätt. [Ändr. 52]

Artikel 8

Allmänna skyldigheter för ekonomiska aktörer

1. Efter en motiverad begäran ska Eekonomiska aktörer , i enlighet med sina respektive roller i leveranskedjan och, i tillämpliga fall, organ för bedömning av överensstämmelse ska på begäran ge marknadskontrollmyndigheterna sådan all dokumentation och information som dessa myndigheter behöver för att utföra sin verksamhet, på ett språk som lätt kan förstås av dem. Informationen ska omfatta uppgifter som gör det möjligt att exakt identifiera produkten och som underlättar spårningen av produkten, beroende på vad som är lämpligt. Om en ekonomisk aktör tidigare har fått den berörda dokumentationen och informationen av en annan ekonomisk aktör och dokumentationen och informationen enligt unionens och medlemsstaternas regler klassificeras som affärshemlighet ska marknadskontrollmyndigheterna säkerställa konfidentialitet när denna dokumentation och information tillhandahålls. [Ändr. 53]

2. Ekonomiska aktörer ska lämna all nödvändig information till marknadskontrollmyndigheterna, bland annat information som gör det möjligt att exakt identifiera produkten och som underlättar spårningen av produkten på marknadskontrollmyndigheternas begäran samarbeta med dessa för att åtgärda riskerna med produkter som de har släppt ut eller tillhandahållit på marknaden, eller för att vidta åtgärder så att produkterna uppfyller kraven . [Ändr. 54]

2a. All information som överlämnas till eller tillhandahålls marknadskontrollmyndigheter enligt denna artikel ska vara klar, tydlig och begriplig. [Ändr. 55]

2b. De skyldigheter som fastställs i denna artikel ska även tillämpas på förmedlande tjänsteleverantörer. [Ändr. 56]

KAPITEL III

Kontroll av produkter inom unionen

Artikel 9

Produkter som inte uppfyller kraven och Pprodukter som utgör en risk [Ändr. 57]

1. Om marknadskontrollmyndigheterna vid de kontroller som avses i artikel 6.1 eller till följd av mottagen information har tillräckliga skäl att tro att en produkt som släppts ut eller tillhandahålls på marknaden eller som används i samband med tillhandahållandet av en tjänst eventuellt inte uppfyller kraven eller kan utgöra en risk, ska de genomföra en riskbedömning för produkten i fråga med beaktande av de överväganden och kriterier som fastställs i artikel 13 i denna förordning samt artikel 6 i förordning (EU) nr …/… (*4). [Ändr. 58]

Marknadskontrollmyndigheterna ska ta vederbörlig hänsyn till tillgängliga och förståeliga provningsresultat och riskbedömningar som redan har genomförts eller utfärdats för produkt i fråga av en ekonomisk aktör eller annan person eller myndighet, inklusive myndigheterna i andra medlemsstater. [Ändr. 59]

2. I fråga om en produkt som omfattas av unionens harmoniseringslagstiftning ska får formell bristande överensstämmelse med den lagstiftningen unionslagstiftningen ge marknadskontrollmyndigheterna tillräckliga skäl att tro att produkten kan utgöra en risk vid något av följande fall: [Ändr. 60]

a) CE-märkning eller annan märkning som krävs enligt unionens harmoniseringslagstiftning har inte anbringats eller har anbringats felaktigt.

aa) Produkten eller en presentation av produkten är utan tillåtelse märkt med ett varumärke som i allt väsentligt liknar ett registrerat varumärke för denna produkt, vilket gör att dess autenticitet eller ursprung inte kan garanteras. [Ändr. 61]

b) EU-försäkran om överensstämmelse, där så krävs, har inte upprättats eller har upprättats felaktigt.

c) Den tekniska dokumentationen är ofullständig eller inte tillgänglig.

d) Den föreskrivna märkningen eller bruksanvisningen är ofullständiga eller saknas.

Oavsett om riskbedömningen visar att produkten i själva verket utgör en risk ska marknadskontrollmyndigheterna kräva att den ekonomiska aktören åtgärdar den formellt bristande överensstämmelsen. Om den ekonomiska aktören underlåter att göra det ska får marknadskontrollmyndigheterna se till att produkten dras , om så är lämpligt, dra tillbaka eller återkallas återkalla den aktuella produkten tills den bristande överensstämmelsen har rättats till . [Ändr. 62]

3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 10.4, ska marknadskontrollmyndigheterna om de finner att en produkt utgör en risk utan dröjsmål ange vilka nödvändiga korrigerande åtgärder som den berörda ekonomiska aktören ska vidta för att hantera risken inom angiven tid. Marknadskontrollmyndigheterna får rekommendera eller komma överens med de berörda ekonomiska aktörerna om vilken korrigerande åtgärd som ska vidtas.

De ekonomiska aktörerna ska se till att alla nödvändiga korrigerande åtgärder vidtas i fråga om alla berörda produkter som de har tillhandahållit på unionsmarknaden.

Den ekonomiska aktören ska lämna all nödvändig information till marknadskontrollmyndigheterna enligt artikel 8 och i synnerhet följande uppgifter:

a) En fullständig beskrivning av den risk som produkten utgör.

b) En beskrivning av eventuella korrigerande åtgärder som vidtagits för att hantera risken.

Om möjligt ska marknadskontrollmyndigheterna identifiera tillverkaren eller importören av produkten och vidta åtgärder gentemot den ekonomiska aktören och gentemot distributören.

4. Korrigerande åtgärder som ekonomiska aktörer ska vidta vidtas i fråga om en produkt som utgör en risk kan omfatta följande: [Ändr. 63]

a) När det gäller en produkt som omfattas av de krav som föreskrivs i eller med stöd av unionens harmoniseringslagstiftning vidta nödvändiga åtgärder för att bringa produkten i överensstämmelse med dessa krav.

b) När det gäller en produkt som kan utgör en risk endast under vissa förhållanden eller för vissa personer och när en sådan risk inte omfattas av krav i unionens harmoniseringslagstiftning unionslagstiftningen följande: [Ändr. 64] i) Förse produkten med lämpliga, tydligt formulerade, lättförståeliga varningar om de risker den kan utgöra, på det officiella språket eller språken i den medlemsstat där produkten tillhandahålls på marknaden. ii) Ställa krav på produkten innan den får saluföras. iii) Varna personer i riskzonen för risken, i god tid omedelbart och på lämpligt sätt, bl.a. genom offentliggörande av särskilda varningar. [Ändr. 65]

c) När det gäller en produkt som kan utgöra en allvarlig risk förhindra tillfälligt att produkten släpps ut eller tillhandahålls på marknaden i avvaktan på en riskbedömning.

d) När det gäller en produkt som utgör en allvarlig risk i) omedelbart förhindra att produkten släpps ut eller tillhandahålls på marknaden, [Ändr. 66] ii) dra tillbaka eller återkalla produkten och samt omedelbart varna allmänheten på ett lämpligt sätt för den risk produkten utgör, [Ändr. 67] iii) förstöra produkten eller på annat sätt göra den obrukbar.

5. Kommissionen får anta genomförandeakter om fastställande av former för tillhandahållande av information i enlighet med punkt 3 tredje stycket, samtidigt som det säkerställs att systemet är effektivt och fungerar korrekt. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 32.2. [Ändr. 68]

Artikel 10

Åtgärder som marknadskontrollmyndigheterna vidtar

1. När marknadskontrollmyndigheterna inte kan fastställa den berörda ekonomiska aktörens identitet eller när en ekonomisk aktör inte har vidtagit de nödvändiga korrigerande åtgärderna enligt artikel 9.3 inom den angivna tiden, ska marknadskontrollmyndigheterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att hantera den risk som produkten utgör.

2. Vid tillämpningen av punkt 1 i den här artikeln får marknadskontrollmyndigheterna kräva att de berörda ekonomiska aktörerna bl.a. vidtar någon av de korrigerande åtgärder som avses i artikel 9.4 eller eventuellt vidtar sådana åtgärder på egen hand.

Marknadskontrollmyndigheter får förstöra eller på annat sätt göra obrukbara produkter som utgör en risk om de anser det vara en nödvändig och proportionell åtgärd. De kan kräva att den berörda ekonomiska aktören betalar kostnaden för sådana åtgärder. [Ändr. 69]

Alla utgifter som marknadskontrollmyndigheten ådragit sig vid tillämpningen av första stycket ska betalas av den ekonomiska aktören i fråga, såvida marknadskontrollmyndigheten inte anser att ett sådant beslut är oproportionellt; i så fall kan den besluta att kostnaden bara delvis ska betalas av den ekonomiska aktören. [Ändr. 70]

Bestämmelserna i första stycket får inte hindra medlemsstaterna från att ge marknadskontrollmyndigheterna tillåtelse att vidta andra, kompletterande åtgärder.

3. Innan beslut fattas om en åtgärd enligt punkt 1 avseende en ekonomisk aktör som inte har vidtagit de nödvändiga korrigerande åtgärderna, ska marknadskontrollmyndigheterna ge den berörda aktören minst 10 dagar för att yttra sig. [Ändr. 71]

4. Om marknadskontrollmyndigheterna anser att en produkt utgör en allvarlig risk ska de vidta alla nödvändiga åtgärder, vilket de får göra utan att först kräva att den ekonomiska aktören vidtar korrigerande åtgärder enligt artikel 9.3 och utan att i förväg ge aktören tillfälle att yttra sig. I sådana fall ska den ekonomiska aktören ges tillfälle att yttra sig så snart som möjligt.

5. För varje åtgärd som vidtas i enlighet med punkt 1 eller 4 gäller följande:

a) Åtgärden ska utan dröjsmål meddelas den ekonomiska aktören tillsammans med information om vilka rättsmedel som står till dennes förfogande enligt lagstiftningen i medlemsstaten ifråga.

b) De exakta grunderna för beslutet ska anges.

c) Åtgärden ska utan dröjsmål hävas när den ekonomiska aktören har visat att de nödvändiga åtgärderna vidtagits.

Vid tillämpningen av led a, om den ekonomiska aktören som åtgärden har meddelats inte är den berörda ekonomiska aktören, ska tillverkaren inom unionen eller importören underrättas om åtgärden, förutsatt att marknadskontrollmyndigheterna känner till dennes identitet.

6. När det gäller produkter som har visat sig utgöra en risk ska Mmarknadskontrollmyndigheterna ska på en särskild webbplats offentliggöra information om produktidentifikation, typen av risk och de åtgärder som vidtagits för att förhindra, minska eller undanröja risken, och detta ska göras i så stor utsträckning som möjligt för att skydda användarna av produkter i unionen. Denna information ska inte offentliggöras när det är absolut nödvändigt att skydda affärshemligheter eller personuppgifter enligt nationell lagstiftning och unionslagstiftning eller att undvika att kontroll- och utredningsverksamhet undergrävs. [Ändr. 72]

7. Varje åtgärd som vidtas i enlighet med punkt 1 eller 4 ska vara föremål för rättslig prövning, däribland möjligheten att vända sig till de behöriga nationella domstolarna.

8. Marknadskontrollmyndigheterna får ska ta ut avgifter från de berörda ekonomiska aktörerna för att aktörer som ertappas med att släppa ut eller tillhandahålla produkter som inte uppfyller kraven och produkter som utgör en risk på unionens marknad. Sådana avgifter ska helt eller delvis täcka kostnaderna för sin deras verksamhet, inklusive provning som genomförts för riskbedömningen, när de vidtar åtgärder i enlighet med punkt 1 eller 4. [Ändr. 73]

Avgifterna ska beräknas på grundval av den faktiska kostnaden för varje marknadskontroll och ska tillämpas på de ekonomiska aktörer som blir föremål för sådana marknadskontroller. Avgifterna får inte överskrida de faktiska kostnaderna för den utförda marknadskontrollen och får helt eller delvis återspegla den tid det tog för marknadskontrollmyndighetens anställda att utföra marknadskontrollerna. [Ändr. 74]

Artikel 11

Unionsbedömning av produkter som kontrolleras inom unionen och som omfattas av unionens harmoniseringslagstiftning

1. Inom 60 30 dagar efter det att kommissionen meddelat medlemsstaterna i enlighet med artikel 20.4 om åtgärder som den ursprungliga underrättande medlemsstaten vidtagit i enlighet med artikel 10.1 eller 10.4 får en medlemsstat invända mot dessa åtgärder om de gäller en produkt som omfattas av unionens harmoniseringslagstiftning. Medlemsstaten ska ange skälen för invändningen, eventuella skillnader i dess bedömning av den risk som produkten utgör och eventuella särskilda omständigheter samt lämna eventuella kompletterande uppgifter med avseende på produkten i fråga. [Ändr. 75]

2. Om ingen medlemsstat har några invändningar enligt punkt 1 och kommissionen inte anser att de nationella åtgärderna strider mot unionslagstiftningen, ska de åtgärder som den ursprungliga underrättande medlemsstaten vidtagit anses vara motiverade och varje medlemsstat ska se till att begränsande åtgärder vidtas mot den berörda produkten utan dröjsmål.

3. Om en medlemsstat har invändningar enligt punkt 1 eller kommissionen anser att de nationella åtgärderna kan strida mot unionslagstiftningen, ska kommissionen utan dröjsmål inleda samråd med den underrättande medlemsstaten och den eller de berörda ekonomiska aktörerna och , inom en tidsfrist på högst 30 dagar, utvärdera de nationella åtgärderna, med beaktande av alla tillgängliga vetenskapliga eller tekniska fakta. [Ändr. 76]

3a. Vid invändningar från en medlemsstat enligt punkt 1 eller om kommissionen anser att de nationella åtgärderna kan strida mot unionslagstiftningen, ska kommissionen meddela samtliga medlemsstater via kontaktpunkterna för Rapex. [Ändr. 77]

4. På grundval av resultaten från utvärderingen enligt punkt 3 kan ska kommissionen besluta genom genomförandeakter inom tre månader om de nationella åtgärderna är motiverade och om liknande åtgärder bör vidtas av alla de medlemsstater som ännu inte agerat. I så fall ska den rikta beslutet till de berörda medlemsstaterna och genast vidarebefordra det till samtliga medlemsstater och berörda ekonomiska aktörer. [Ändr. 78]

5. Om kommissionen beslutar att de nationella åtgärderna är motiverade ska varje medlemsstat vidta nödvändiga begränsande åtgärder utan dröjsmål. Om kommissionen beslutar att den nationella åtgärden är omotiverad ska den ursprungliga underrättande medlemsstaten och andra medlemsstater som har vidtagit en liknande åtgärd återkalla åtgärden och underrättelsen via Rapex enligt artikel 20.

6. Om en nationell åtgärd anses motiverad och det konstateras att produkten inte uppfyller unionens harmoniseringslagstiftning på grund av brister i de tillämpliga harmoniserade standarderna, ska kommissionen underrätta den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen och eventuellt göra en lämplig begäran i enlighet med artikel 11 i förordning (EU) nr 1025/2012.

Artikel 12

Unionsåtgärder mot produkter som utgör en allvarlig risk

1. Om det är uppenbart att en produkt, eller en viss produktkategori eller produktgrupp, som när den används i enlighet med produktens avsedda användning eller under rimligen förutsebara förhållanden utgör en allvarlig risk, får kommissionen, genom genomförandeakter och beroende på hur allvarlig situationen är, vidta lämpliga åtgärder, t.ex. åtgärder som förbjuder, tillfälligt återkallar eller begränsar att sådana produkter släpps ut eller tillhandahålls på marknaden eller som fastställer särskilda villkor för marknadsföringen, i syfte att garantera en hög skyddsnivå för det allmänna intresset, förutsatt att risken inte på ett tillfredsställande sätt kan begränsas genom åtgärder den eller de berörda medlemsstaterna vidtar eller genom något annat förfarande enligt unionslagstiftningen. För att säkerställa ett effektivt genomförande får kommissionen genom dessa genomförandeakter fastställa de lämpliga kontrollåtgärder som medlemsstaterna ska vidta.

De genomförandeakter som avses i första stycket ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 32.2.

Om det finns vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet för att skydda personers hälsa och säkerhet i allmänhet, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, konsumentskydd, miljön, den allmänna säkerheten och andra allmänna intressen ska kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 32.3.

2. För produkter och risker som omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006 ska får kommissionen fatta ett beslut enligt punkt 1 i denna artikel endast om den har befogade skäl att anta att brådskande åtgärder är väsentliga för att skydda människors hälsa eller miljön. Ett beslut som kommissionen fattar enligt artikel 12.1 i den här förordningen ska vara giltigt i högst två år och får förlängas med ytterligare en period på högst två år. Ett sådant beslut ska inte påverka förfaranden som fastställs i den förordningen. Kommissionen ska omedelbart underrätta medlemsstaterna och Europeiska kemikaliemyndigheten om sitt beslut, ange skälen för beslutet samt lämna den vetenskapliga eller tekniska information på vilken den provisoriska åtgärden grundas. Om den provisoriska åtgärd som kommissionen har beslutat om består i en begränsning av utsläppande på marknaden eller användning av ett ämne ska kommissionen inleda ett begränsningsförfarande på unionsnivå genom att lämna in dokumentation enligt bilaga XV till förordning (EG) nr 1907/2006 till Europeiska kemikaliemyndigheten inom tre månader från den dag då kommissionen fattade sitt beslut. [Ändr. 79]

3. Det är förbjudet att exportera från unionen en produkt som det är förbjudet att släppa ut eller tillhandahålla på unionsmarknaden enligt en åtgärd som antagits enligt punkt 1, såvida inte det uttryckligen tillåts enligt åtgärden.

4. Varje medlemsstat får till kommissionen lämna en motiverad begäran om att den ska undersöka behovet av att vidta de åtgärder som avses i punkt 1.

Artikel 13

Riskbedömning

1. Riskbedömning ska bygga på tillgängliga vetenskapliga eller tekniska fakta. Riskbedömning ska utföras i enlighet med de allmänna metoderna för riskbedömning och, i förekommande fall, kommissionens riktlinjer för tillämpning av de allmänna metoderna på specifika produktkategorier. Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa de allmänna metoderna för riskbedömning. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 32.2. [Ändr. 80]

För produkter som omfattas av förordning (EG) nr 1907/2006 ska riskbedömningen anpassas i enlighet med de relevanta delarna av bilaga I till den förordningen.

2. I samband med riskbedömningen ska marknadskontrollmyndigheterna ta hänsyn till i vilken utsträckning produkten uppfyller följande:

a) De krav som föreskrivs i eller med stöd av unionens harmoniseringslagstiftning och som är tillämplig på produkten och avser den potentiella risken, med fullt beaktande av de provningsrapporter provnings-, kontroll- och kalibreringsrapporter eller intyg som intygar överensstämmelse och som utfärdats av ett organ för bedömning av överensstämmelse vilket ackrediterats i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008, inklusive bedömningar som utarbetats i enlighet med förordning (EG) nr 1907/2006, till exempel i samband med registrering, godkännande, begränsning eller rapportering . [Ändr. 81]

b) Om de krav som föreskrivs i eller med stöd av unionens harmoniseringslagstiftning saknas, särskilda regler om hälso- och säkerhetskrav för dessa produkter i den nationella lagstiftningen i den medlemsstat där produkten tillhandahålls på marknaden, förutsatt att dessa bestämmelser är förenliga med unionsrätten.

c) Europeiska standarder till vilka hänvisningar har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

2a. I avsaknad av de kriterier som fastställs i punkt 2 a, b och c i denna artikel ska artikel 6 i förordning (EU) nr. … (*5) beaktas. [Ändr. 82]

3. Om något av de kriterier som anges i punkt 2 a, b och c är uppfyllda uppfyllt ska det förutsättas att produkten på ett tillfredsställande sätt kan skydda de allmänna intressen som dessa kriterier avser. Detta ska dock inte hindra marknadskontrollmyndigheterna från att vidta åtgärder enligt denna förordning om det finns nya belägg för att produkten utgör en risk trots att den överensstämmer med eller uppfyller kriterierna. I ett sådant fall ska marknadskontrollmyndigheten visa att produkten utgör en risk. [Ändr. 83]

4. Möjligheten att uppnå en högre skyddsnivå för de allmänna intressena i fråga och tillgängligheten av andra produkter som utgör en lägre risk ska inte vara tillräckliga skäl för att tro att en produkt utgör en risk. [Ändr. 84]

4a. Kommissionen får, på eget initiativ eller på begäran av en marknadskontrollmyndighet, låta ett av EU:s referenslaboratorier utföra en riskbedömning, i enlighet med artikel 28. En sådan bedömning ska vara bindande för alla parter. [Ändr. 85]

4b. I de fall då medlemsstaternas riskbedömningspraxis skiljer sig åt och leder till avvikande tolkningar vad gäller nödvändiga åtgärder för liknande produkter, ska kommissionen tillhandahålla riktlinjer om lämplig riskbedömningspraxis. Kommissionen ska biträdas av de vetenskapliga kommittéer som inrättats genom kommissionens beslut 2004/210/EG (39) och ska beakta alla tillgängliga vetenskapliga och tekniska fakta om riskerna. [Ändr. 86]

KAPITEL IV

Kontroll av produkter som förs in till unionen

Artikel 14

Kontroller och uppskjutande av övergång till fri omsättning

1. De myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för kontroll av produkter vid unionens yttre gränser ska ha de befogenheter och resurser som krävs för att de ska kunna utföra sina uppgifter på rätt sätt. De ska utföra lämpliga dokumentkontroller och, vid behov, fysiska kontroller och kontroller i laboratorium av produkter, innan dessa produkter övergår i fri omsättning.

2. Om mer än en myndighet ansvarar för marknadskontroll och yttre gränskontroll i en medlemsstat ska dessa myndigheter samarbeta med varandra genom att dela information som är relevant för deras uppgifter.

3. Om inte annat följer av artikel 17, ska de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll skjuta upp en produkts övergång till fri omsättning på unionsmarknaden när det vid de kontroller som avses i punkt 1 finns skäl att tro att produkten kan utgöra en risk.

I fråga om en produkt som ska uppfylla bestämmelserna i unionens harmoniseringslagstiftning när den övergår till fri omsättning, ska formell bristande överensstämmelse med den lagstiftningen ge medlemsstaternas myndigheter tillräckliga skäl att tro att produkten kan utgöra en risk vid något av följande fall:

a) Produkten åtföljs inte av den dokumentation som krävs i unionens harmoniseringslagstiftning.

b) Produkten är inte märkt i enlighet med sådan lagstiftning.

ba) Produkten eller en presentation av produkten är utan tillåtelse märkt med ett varumärke som i allt väsentligt liknar ett registrerat varumärke för denna produkt, vilket gör att dess autenticitet eller ursprung inte kan garanteras. [Ändr. 87]

c) Produkten är försedd med falsk CE-märkning eller annan märkning eller är vilseledande med avseende på CE-märkningen eller den andra märkningen, och denna märkning krävs enligt unionens harmoniseringslagstiftning.

3a. Om produkterna inte är avsedda att släppas ut på marknaden i den medlemsstat där de har övergått till fri omsättning, ska det språk på vilket den information som anges i punkt 3 andra stycket a, b, ba och c presenteras inte vara skäl nog för de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll att anta att produkten kan utgöra en risk. [Ändr. 88]

3b. Marknadskontrollmyndigheternas korrigerande åtgärder ska stå i proportion till hur allvarlig den bristande överensstämmelsen är. [Ändr. 89]

4. De myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll ska omgående informera marknadskontrollmyndigheterna om en produkts övergång till fri omsättning skjuts upp enligt punkt 3.

5. Vad gäller lättfördärvliga produkter ska de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll i största möjliga utsträckning sörja för underlätta åtgärder för att se till att de krav de ställer på lagring av produkten eller parkering av transportfordonen inte hindrar att produkten bevaras i gott skick. [Ändr. 90]

6. För produkter som inte är deklarerade för övergång till fri omsättning och när de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll har skäl att tro att dessa produkter utgör en risk, ska dessa myndigheter vidarebefordra all relevant information till de myndigheter som ansvarar för den yttre gränskontrollen i den medlemsstat som är det slutliga bestämmelselandet.

Artikel 15

Övergång till fri omsättning

1. En produkt vars övergång till fri omsättning har skjutits upp av de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll i enlighet med artikel 14 ska övergå till fri omsättning om marknadskontrollmyndigheterna inom tre arbetsdagar efter det meddelandet om att övergången skjutits upp inte har begärt att dessa myndigheter ska fortsätta att skjuta upp övergången eller informerat dem om att produkten inte utgör en risk, förutsatt att alla andra krav och formaliteter är uppfyllda. [Ändr. 91]

2. Om marknadskontrollmyndigheterna finner att en produkt vars övergång till fri omsättning skjutits upp på grund av formell bristande överensstämmelse i enlighet med artikel 14.3 andra stycket i själva verket inte utgör en risk, ska den ekonomiska aktören ändå åtgärda den formellt bristande överensstämmelsen innan produkten övergår till fri omsättning.

3. Om kraven i unionens harmoniseringslagstiftning som är tillämplig på produkten när den övergår till fri omsättning är uppfyllda och avser den potentiella risken, med fullt beaktande av de provningsrapporter provnings-, kontroll- och kalibreringsrapporter eller intyg som intygar överensstämmelse och som utfärdats av ett organ för bedömning av överensstämmelse vilket ackrediterats i enlighet med förordning (EG) nr 765/2008 , ska marknadskontrollmyndigheterna förutsätta att produkten inte utgör en risk. Detta ska dock inte hindra dessa myndigheter från att beordra de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll att inte tillåta att de produkter övergår till fri omsättning för vilka det finns bevis för att produkt i själva verket utgör en risk, trots sådan överensstämmelse. [Ändr. 92]

Artikel 16

Vägrad övergång till fri omsättning

1. Om marknadskontrollmyndigheterna finner att en produkt utgör en risk ska de beordra de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll att inte tillåta att produkten övergår till fri omsättning och att märka den medföljande fakturan och övriga relevanta dokument som medföljer produkten på följande sätt:

”Produkten utgör en risk – får ej övergå i fri omsättning – förordning (EU) nr …/… (*6)”.

2. Om produkten sedan deklareras för ett annat tullförfarande än övergång till fri omsättning, och förutsatt att marknadskontrollmyndigheterna inte har invändningar, ska även de dokument som används i samband med detta förfarande på samma villkor märkas på det sätt som anges i punkt 1.

3. Marknadskontrollmyndigheterna eller de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll, beroende på omständigheterna, får förstöra eller på annat sätt göra obrukbara de produkter som utgör en risk, om de anser det vara en nödvändig och proportionell åtgärd. Kostnaderna för sådana åtgärder ska betalas av den person som deklarerar produktens övergång till fri omsättning.

4. Marknadskontrollmyndigheterna ska informera de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll om de produktkategorier där en risk identifierats enligt punkt 1.

5. Varje åtgärd som vidtas i enlighet med punkt 1 eller 3 ska vara föremål för rättslig prövning, däribland möjligheten att vända sig till de behöriga nationella domstolarna.

6. Marknadskontrollmyndigheterna får ska ta ut avgifter från den person som anmäler produkten för fri omsättning för att helt eller delvis täcka kostnaderna för sin verksamhet, inklusive provning som genomförts för riskbedömningen, när de vidtar åtgärder i enlighet med punkt 1.[Ändr. 93]

Avgifterna ska beräknas på grundval av den faktiska kostnaden för varje marknadskontroll och ska tillämpas på den person som anmäler produkten för fri omsättning och som är föremål för sådana marknadskontroller. Avgifterna får inte överskrida de faktiska kostnaderna för den utförda marknadskontrollen och får helt eller delvis återspegla den tid det tog för marknadskontrollmyndighetens anställda att utföra marknadskontrollerna. [Ändr. 94]

Artikel 17

Privat införsel

1. Om en produkt förs in till unionen av en fysisk person som har fysisk besittning av den och produkten rimligen förefaller vara avsedd för personligt bruk av den personen, ska dess övergång inte skjutas upp enligt artikel 14.3 utom när användningen av produkten kan hota människors och djurs hälsa och liv, eller skada växter.

2. En produkt ska anses vara avsedd för personligt bruk av en fysisk person som för in den till unionen om produkten är av tillfällig art och uteslutande är avsedd för användning av den personen eller dennes familj och om inte produktens art eller mängd tyder på att den förs in för kommersiella ändamål.

Artikel 18

Unionsbedömning av produkter som förs in till unionen och som omfattas av unionens harmoniseringslagstiftning

1. Inom 60 30 dagar efter det att kommissionen meddelat medlemsstaterna i enlighet med artikel 20.4 att den ursprungliga underrättande medlemsstaten vägrat en produkts övergång till fri omsättning får en medlemsstat invända mot denna vägran, om det gäller en produkt som omfattas av unionens harmoniseringslagstiftning. Medlemsstaten ska ange skälen för invändningen, eventuella skillnader i dess bedömning av den risk som produkten utgör och eventuella särskilda omständigheter samt lämna eventuella kompletterande uppgifter med avseende på produkten i fråga. [Ändr. 95]

2. Om ingen medlemsstat har några invändningar enligt punkt 1 och kommissionen inte anser att de nationella åtgärderna strider mot unionslagstiftningen, ska den ursprungliga underrättande medlemsstatens vägran anses vara motiverad och varje medlemsstat ska se till att begränsande åtgärder vidtas mot den berörda produkten utan dröjsmål.

3. Om en medlemsstat har invändningar enligt punkt 1 eller kommissionen anser att vägran kan strida mot unionslagstiftningen, ska kommissionen utan dröjsmål inleda samråd med den underrättande medlemsstaten och den eller de berörda ekonomiska aktörerna och inom 30 dagar utvärdera vägran de nationella åtgärderna , med beaktande av alla tillgängliga vetenskapliga eller tekniska fakta. [Ändr. 96]

3a. Vid invändningar från en medlemsstat inom 30 dagar i enlighet med punkt 1 eller om kommissionen anser att de nationella åtgärderna kan strida mot unionslagstiftningen, ska kommissionen meddela samtliga medlemsstater via kontaktpunkterna för Rapex.[Ändr. 97]

4. På grundval av resultaten från utvärderingen enligt punkt 3 kan kommissionen besluta genom genomförandeakter om vägran är motiverad och om liknande åtgärder bör vidtas av alla de medlemsstater som ännu inte agerat. I så fall ska den rikta beslutet till de berörda medlemsstaterna och genast vidarebefordra det till samtliga medlemsstater och berörda ekonomiska aktörer.

5. Om kommissionen beslutar att vägran är motiverad ska varje medlemsstat vidta nödvändiga begränsande åtgärder utan dröjsmål. Om kommissionen beslutar att vägran är omotiverad ska den ursprungliga underrättande medlemsstaten och andra medlemsstater som har vidtagit en liknande åtgärd återkalla åtgärden och underrättelsen via systemet för snabbt informationsutbyte (Rapex) enligt artikel 20.

6. Om en vägran anses motiverad och det konstateras att produkten inte uppfyller unionens harmoniseringslagstiftning på grund av brister i de tillämpliga harmoniserade standarderna, ska kommissionen underrätta den relevanta europeiska standardiseringsorganisationen och eventuellt göra en lämplig begäran i enlighet med artikel 11 i förordning (EU) nr 1025/2012.

KAPITEL V

Informationsutbyte

Artikel 19

Unionens system för snabbt informationsutbyte – Rapex

1. Kommissionen ska upprätthålla systemet för snabbt informationsutbyte (Rapex). Medlemsstaterna ska använda Rapex för informationsutbyte om produkter som utgör en risk i enlighet med denna förordning.

2. Varje medlemsstat ska utse en kontaktpunkt för Rapex.

3. Kommissionen får genom genomförandeakter föreskriva former och förfaranden för informationsutbyte genom Rapex. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 32.2.

4. Deltagande i Rapex ska vara öppet för kandidatländer, tredjeländer eller internationella organisationer inom ramen för och i enlighet med avtal mellan unionen och dessa länder eller organisationer. Varje sådant avtal ska grunda sig på ömsesidighet och inbegripa sådana bestämmelser om sekretess som motsvarar dem som är tillämpliga i unionen samt särskilda bestämmelser om skydd av personuppgifter, i enlighet med kraven i artikel 25 i direktiv 95/46/EG och artikel 9 i förordning (EG) nr 45/2001 . [Ändr. 98]

Artikel 20

Underrättelse genom Rapex om produkter som utgör en risk

1. Kontaktpunkten för Rapex ska omedelbart underrätta kommissionen om följande:

a) Varje korrigerande åtgärd som de ekonomiska aktörerna vidtagit enligt artikel 9.3.

b) Varje åtgärd som marknadskontrollmyndigheterna vidtagit enligt artikel 10.1 eller 10.4, såvida det inte gäller en produkt som omfattas av en underrättelse enligt led a.

c) Varje vägran gällande en produkts övergång till fri omsättning enligt artikel 16.

Det första stycket ska inte tillämpas om kontaktpunkten för Rapex har skäl att tro att verkningarna av den risk som en produkt utgör inte går utöver den egna medlemsstatens territorium. [Ändr. 99]

Kontaktpunkten för Rapex ska utan dröjsmål informera kommissionen om alla relevanta uppdateringar, ändring eller återkallande av de korrigerande åtgärder som avses i första stycket.

2. Den information som lämnas i enlighet med punkt 1 ska omfatta alla tillgängliga uppgifter om risken och åtminstone följande uppgifter:

a) Typen och graden av risk, inklusive en sammanfattning av resultaten från riskbedömningen De uppgifter som behövs för att identifiera och spåra produkten . [Ändr. 100]

b) Typen och graden av bristande överensstämmelse med unionens harmoniseringslagstiftning risk och en sammanfattning av resultaten från säkerhetsbedömningen och riskbedömningen . [Ändr. 101]

c) De uppgifter som behövs för att identifiera produkten Typen av överträdelse av unionslagstiftningen .. [Ändr. 102]

d) Produktens ursprung och leveranskedja.

e) Det datum då åtgärden eller den korrigerande åtgärden vidtogs samt dess giltighetstid.

f) Vilken typ av åtgärd eller korrigerande åtgärder som vidtagits och om den var frivillig, godkänd eller krävdes.

fa) Om det är känt att produkten är förfalskad. [Ändr. 103]

g) Om den ekonomiska aktören har fått möjlighet att yttra sig.

Den information som avses i första stycket ska sändas in med hjälp av standardformuläret för sådana underrättelser som kommissionen har utfärdat i Rapex-systemet.

3. Om en underrättelse avser en produkt som inte uppfyller unionens harmoniseringslagstiftning ska informationen som lämnas också ange om den bristande överensstämmelsen beror på något av följande:

a) Att produkten inte uppfyller kraven i tillämplig lagstiftning.

b) Att det finns brister i de harmoniserade standarder som avses i den lagstiftningen och som utgör underlag för antagande om överensstämmelse med dessa krav.

När en åtgärd eller korrigerande åtgärd som avses i punkt 1 gäller en produkt för vilken ett organ för bedömning av överensstämmelse har utfört en bedömning av överensstämmelse, ska marknadskontrollmyndigheterna se till att det berörda organet får information om de åtgärder eller korrigerande åtgärder som vidtagits.

4. När kommissionen mottar en underrättelse ska den vidarebefordra den utan dröjsmål till den berörda ekonomiska aktören och de övriga medlemsstaterna. Om underrättelsen inte uppfyller kraven i punkterna 1, 2 och 3, får kommissionen tillfälligt upphäva den. [Ändr. 104]

5. Medlemsstaterna ska omedelbart underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits efter mottagandet av en underrättelse och lämna alla kompletterande uppgifter, inklusive resultaten av eventuella provningar och analyser som utförts eller eventuella skillnader i uppfattning. Kommissionen ska omedelbart vidarebefordra informationen till de övriga medlemsstaterna.

5a. Vid behov ska uppgifterna om en produkt som har anmälts till Rapex uppdateras. [Ändr. 105]

Artikel 21

Informations- och kommunikationssystem för marknadskontroll

1. Kommissionen ska upprätthålla ett informations- och kommunikationssystem för marknadskontroll för insamling och strukturerad lagring av uppgifter om frågor som rör marknadskontroll, . Medlemsstaterna ska samla in och registrera särskilt följande information i informations- och kommunikationssystemet för marknadskontroll : [Ändr. 106]

a) Marknadskontrollmyndigheter och deras ansvarsområden.

b) Program för marknadskontroll.

c) Övervakning, översyn och bedömning av marknadskontroller.

d) Klagomål och rapporter om risker relaterade till produkter.

da) Identifiering av risker och deras egenskaper. [Ändr. 107]

e) Annan bristande överensstämmelse med unionens harmoniseringslagstiftning unionslagstiftningen än åtgärder eller korrigerande åtgärder som underrättas genom Rapex i enlighet med artikel 20. [Ändr. 108]

f) Medlemsstaters invändningar i enlighet med artikel 11.1 eller 18.1 och uppföljning.

Kommissionen ska tillhandahålla en gränssnittslösning genom vilken informations- och kommunikationssystemet för marknadskontroll kan anslutas till Rapex för uppgiftsutbyte mellan dessa system vid behov. [Ändr. 109]

Informations- och kommunikationssystemet för marknadskontroll ska innehålla ett register över hänvisningar till de underrättelser av åtgärder eller korrigerande åtgärder som gjorts genom Rapex i enlighet med artikel 20.

Informations- och kommunikationssystemet för marknadskontroll får ska också göras tillgängligt för de myndigheter som ansvarar för yttre gränskontroll, när så är nödvändigt eller lämpligt. [Ändr. 110]

2. För de syften som avses i punkt 1 ska medlemsstaterna registrera i informations- och kommunikationssystemet för marknadskontroll den information de har tillgång till och som inte redan lämnats enligt artikel 20 om produkter som utgör en risk, särskilt information om typen av risk, provningsresultat, begränsande åtgärder som vidtagits, kontakt med berörda ekonomiska aktörer och motivering till varför åtgärder vidtagits eller inte vidtagits.

3. Marknadskontrollmyndigheterna ska erkänna giltigheten hos och använda sig av de provningsrapporter provnings-, kontroll- eller kalibreringsrapporter som utarbetats av eller för marknadskontrollmyndigheterna i andra medlemsstater och som registrerats i informations- och kommunikationssystemet för marknadskontroll. [Ändr. 111]

Artikel 21a

EU-omfattande databas om skador

1. Kommissionen ska senast den … (*7) anta delegerade akter enligt artikel 31a genom vilka det inrättas en EU-omfattande databas om skador (nedan kallad databasen) för alla typer av skador, i synnerhet skador med koppling till produkter som används i hemmet och på fritiden samt under transport och arbete. Databasen ska samordnas och drivas av kommissionen.

2. De berörda marknadskontrollmyndigheterna i medlemsstaterna ska bidra till inrättandet av databasen och lämna omfattande uppgifter om skador. I samråd med medlemsstaterna ska kommissionen utarbeta och offentliggöra detaljerad vägledning om vilka relevanta uppgifter som ska ingå i databasen samt metoder för elektronisk kommunikation av uppgifterna.

Senast två år efter inrättandet av databasen ska kommissionen rapportera till Europaparlamentet och rådet om hur databasen fungerar. [Ändr. 112]

Artikel 22

Internationellt utbyte av sekretessbelagd information

Kommissionen och medlemsstaterna får tillsammans med medlemsstaterna utbyta sekretessbelagd information, inklusive information som utbyts genom Rapex, med tillsynsmyndigheter i ansökarländer, tredjeländer eller internationella organisationer med vilka kommissionen och medlemsstaten eller gruppen av medlemsstater medlemsstaterna har ingått ett bilateralt eller multilateralt avtal om sekretess som bygger på ömsesidighet. Varje sådant avtal ska inbegripa bestämmelser om konfidentialitet som motsvarar dem som är tillämpliga i unionen samt särskilda bestämmelser om skydd av personuppgifter, i enlighet med artikel 25 i direktiv 95/46/EG och artikel 9 i förordning (EG) nr 45/2001. [Ändr. 113]

KAPITEL VI

Samarbete

Artikel 23

Ömsesidigt bistånd

1. Det ska finnas ett effektivt samarbete och informationsutbyte mellan medlemsstaternas marknadskontrollmyndigheter, mellan de olika myndigheterna inom varje medlemsstat och mellan medlemsstaterna samt mellan marknadskontrollmyndigheterna, kommissionen och unionens berörda byråer beträffande program för marknadskontroll och alla frågor som gäller produkter som utgör en risk. [Ändr. 114]

2. Marknadskontrollmyndigheterna ska vid mottagandet av en motiverad begäran från en marknadskontrollmyndighet i en annan medlemsstat tillhandahålla all relevant information eller dokumentation samt utföra kontroller, inspektioner eller utredningar och rapportera om dem och om eventuella uppföljningsåtgärder till den frågande myndigheten.

Information, dokumentation och rapportering som avses i första stycket får endast användas i det ärende för vilket den begärts och ska behandlas elektroniskt så snabbt som möjligt.

Artikel 24

Samarbete med de behöriga myndigheterna i tredjeländer

1. Marknadskontrollmyndigheterna får samarbeta med de behöriga myndigheterna i tredjeländer i syfte att utbyta information och tekniskt bistånd, främja och underlätta tillgången till unionens system för informationsutbyte, inklusive Rapex i enlighet med artikel 19.4, samt främja verksamhet i anslutning till bedömning av överensstämmelse och marknadskontroll.

2. Samarbete med de behöriga myndigheterna i tredjeländer får ske bl.a. i form av de typer av åtgärder som anges i artikel 27. Medlemsstaterna ska se till att deras behöriga myndigheter deltar i dessa åtgärder.

2a. Om personuppgifter utbyts under informationsutbytet ska direktiv 95/46/EG tillämpas. [Ändr. 115]

Artikel 25

Europeiska forumet för marknadskontroll

1. Ett europeiska forum för marknadskontroll ska inrättas.

2. Varje medlemsstat ska företrädas vid möten med det europeiska forumet för marknadskontroll av en eller flera personer som medlemsstaten valt för att den eller de personerna har den särskilda kunskap och erfarenhet som krävs i enlighet med det ämne som behandlas på mötet i fråga.

3. Det europeiska forumet för marknadskontroll ska sammanträda regelbundet och, vid behov, på begäran av kommissionen eller en medlemsstat.

4. Det europeiska forumet för marknadskontroll ska sträva efter att uppnå enighet. Om enighet inte kan nås ska det europeiska forumet för marknadskontroll anta sin ståndpunkt med enkel majoritet av sina ledamöter. Ledamöter kan begära att deras ståndpunkter med motiveringar dokumenteras officiellt.

5. Det europeiska forumet för marknadskontroll får inbjuda experter och andra utomstående parter att delta i mötena eller lämna skriftliga bidrag regelbundet och fortlöpande . Näringslivsorganisationer, små och medelstora företag, konsumenter, laboratorier och organ för bedömning av överensstämmelse på unionsnivå får rådfrågas om det årliga programmet för marknadskontroll . [Ändr. 116]

6. Det europeiska forumet för marknadskontroll får inrätta ständiga eller tillfälliga arbetsgrupper, vilka ska omfatta de grupper för administrativt samarbete för marknadskontroll som inrättas för genomförandet av unionens harmoniseringslagstiftning. Organisationer som företräder näringslivet, små och medelstora företag, konsumenter, laboratorier och organ för bedömning av överensstämmelse på unionsnivå får ska regelbundet och fortlöpande inbjudas att delta i dessa arbetsgrupper som observatörer. [Ändr. 117]

7. Det europeiska forumet för marknadskontroll ska fastställa sin arbetsordning, som ska träda i kraft sedan den tillstyrkts av kommissionen.

8. Det europeiska forumet för marknadskontroll ska samarbeta med det forum för informationsutbyte om verkställighet som inrättats genom förordning (EG) nr 1907/2006.

Artikel 26

Kommissionens stöd och verkställande sekretariat

1. Kommissionen ska stödja samarbete mellan marknadskontrollmyndigheter. Den ska delta i möten med det europeiska forumet för marknadskontroll och dess arbetsgrupper.

2. För att utföra de uppgifter som anges i artikel 27 ska det europeiska forumet för marknadskontroll biträdas av ett verkställande sekretariat som ger tekniskt och logistiskt stöd till det europeiska forumet för marknadskontroll och dess arbetsgrupper.

Artikel 27

Uppgifter för det europeiska forumet för marknadskontroll

Det europeiska forumet för marknadskontroll ska ha följande uppgifter:

a) Att underlätta informationsutbytet om produkter som utgör en risk, riskbedömningar, provningsmetoder och provningsresultat, de senaste forskningsrönen och andra aspekter som har betydelse för kontrollverksamhet.

b) Att samordna utarbetandet och genomförandet av de allmänna och sektorspecifika program för marknadskontroll som avses i artikel 7.

c) Att organisera underlätta organiseringen av gemensamma marknadskontroller och provningsprojekt. [Ändr. 118]

d) Att utbyta expertis och bästa praxis.

e) Att organisera underlätta organiseringen av utbildningsprogram och utbytesprogram för nationella tjänstemän. [Ändr. 119]

f) Att bistå vid den övervakning som avses i artikel 4.3.

g) Att organisera underlätta organiseringen av informationskampanjer och gemensamma besöksprogram , inklusive gränskontroller . [Ändr. 120]

h) Att förbättra samarbetet på unionsnivå när det gäller att spåra, dra tillbaka och återkalla produkter som utgör en risk.

i) Att säkerställa enkel åtkomst, hämtning och utbyte av den information om produktsäkerhet som marknadskontrollmyndigheterna samlar in, inklusive uppgifter om klagomål, olyckor, skador samt undersöknings- och provningsresultat.

j) Att bidra till utvecklingen av riktlinjer för att säkerställa ett effektivt och enhetligt genomförande av denna förordning, med vederbörlig hänsyn till företagens intressen, framför allt små och medelstora företag, konsumentskyddet och andra berörda parter. [Ändr. 121]

k) På begäran ge råd till och bistå kommissionen vid bedömningen av frågor som rör genomförandet av denna förordning.

l) Att bidra till enhetlig administrativ praxis i medlemsstaterna i fråga om marknadskontroll.

la) Att organisera särskilda och regelbundna marknadskontroller för produkter som distribueras på internet. [Ändr. 122]

lb) Att säkra adekvat deltagande av och samarbete med tullmyndigheter. [Ändr. 123]

lc) Att bidra till att rationalisera administrativ praxis och verkställighetspraxis i medlemsstaterna i fråga om marknadskontroll. [Ändr. 124]

Artikel 28

EU:s referenslaboratorier

1. För vissa produkter, en produktkategori eller produktgrupp, eller för särskilda risker förknippade med en produktkategori eller produktgrupp får kommissionen genom genomförandeakter utse referenslaboratorier på unionsnivå som uppfyller kriterierna i punkt 2.

2. Varje referenslaboratorium på unionsnivå ska uppfylla följande kriterier:

a) Ha personal med lämpliga kvalifikationer och tillräcklig utbildning i de analysmetoder som används inom deras ansvarsområde samt tillfredsställande kunskaper om standarder och praxis.

b) Förfoga över den utrustning och det referensmaterial som krävs för att utföra de uppgifter de har tilldelats.

c) Handla i allmänhetens intresse och på ett opartiskt och oberoende sätt.

d) Se till att personalen respekterar att vissa ämnen, resultat eller meddelanden är av konfidentiell natur.

da) Vara ackrediterade i enlighet med bestämmelserna i förordning (EG) nr 765/2008. [Ändr. 125]

3. EU:s referenslaboratorier ska i förekommande fall ha följande uppgifter inom ramen för den verksamhet för vilken de utsetts:

a) Utföra produktprovning i samband med marknadskontroller och utredningar.

b) Bidra till att lLösa tvister mellan medlemsstaternas myndigheter som uppkommer på grund av att marknadskontrollmyndigheterna i olika medlemsstater , de ekonomiska aktörer och organ aktörerna och organen för bedömning av överensstämmelse gör olika riskbedömningar . [Ändr. 126]

c) Ge oberoende tekniska eller vetenskapliga råd till kommissionen och medlemsstaterna.

d) Utveckla ny teknik och nya analysmetoder.

e) Sprida information och tillhandahålla utbildning.

KAPITEL VII

Finansiering

Artikel 29

Finansieringsverksamhet

1. Unionen får finansiera följande verksamhet i samband med tillämpningen av denna förordning:

a) Utarbetande och uppdatering av bidrag till riktlinjer om marknadskontroll.

b) Tillgängliggörande av teknisk eller vetenskaplig expertis till kommissionens i syfte att bistå kommissionen i dess genomförande av ett administrativt samarbete för marknadskontroll och det förfarande för unionsbedömning som avses i artiklarna 11 och 18.

c) Förberedande eller kompletterande arbete i samband med genomförandet av marknadskontroller kopplade till tillämpningen av unionslagstiftning, t.ex. studier, program, utvärderingar, riktlinjer, jämförande analyser, ömsesidiga besök, forskningsarbete, utveckling och underhåll av databaser, utbildning, laboratoriearbete, kvalifikationsprövning, provningar som sker i samarbete mellan olika laboratorier och uppgifter i samband med bedömning av överensstämmelse samt europeiska marknadskontrollkampanjer och liknande verksamhet.

d) Verksamhet som bedrivs enligt program för tekniskt stöd och samarbete med tredjeländer samt främjande och stärkande av europeiska åtgärder och system för marknadskontroll bland intressegrupper inom unionen och på internationell nivå.

e) Samarbetet mellan marknadskontrollmyndigheter och det verkställande sekretariatets tekniska och logistiska stöd till det europeiska forumet för marknadskontroll och dess arbetsgrupper.

2. Unionens ekonomiska bistånd till verksamhet inom ramen för denna förordning ska genomföras i enlighet med förordning (EU, Euratom) nr 966/2012, antingen direkt eller indirekt genom att budgetgenomförandeuppgifter anförtros de enheter som anges i artikel 58.1 c i förordning (EU, Euratom) nr 966/2012.

3. De medel som anslås till den verksamhet som avses i punkt 1 ska fastställas varje år av Europaparlamentet och rådet inom den gällande budgetramen.

4. De medel som Europaparlamentet och rådet fastställer för finansieringen av marknadskontroll får också täcka de utgifter för förberedelse, övervakning, kontroll, revision och utvärdering vilka krävs för förvaltningen av de åtgärder som avses i denna förordning och för förverkligande av målen, i synnerhet studier, expertmöten, informations- och kommunikationsåtgärder, inklusive företagskommunikation av unionens politiska prioriteringar vad gäller de allmänna målen för marknadskontroller, utgifter kopplade till IT-nätverk som fokuserar på informationsbearbetning och -utbyte, tillsammans med alla övriga tekniska och administrativa stödutgifter som kommissionen ådragit sig vid förvaltningen av åtgärderna enligt denna förordning.

5. Kommissionen ska utvärdera huruvida den marknadskontroll som unionen finansierar är relevant med hänsyn till kraven i unionens politik och lagstiftning samt informera Europaparlamentet och rådet om resultaten av denna utvärdering senast den … (*8) och därefter vart femte år.

Artikel 30

Skydd av unionens ekonomiska intressen

1. Kommissionen ska se till att unionens ekonomiska intressen skyddas vid genomförandet av åtgärder som finansieras enligt den här förordningen, genom förebyggande åt