Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver och ändring av förordning (EEG) nr 827/68

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. INLEDNING, GEMENSAM FÖR DE FYRA BERÖRDA SEKTORERNA

Sedan 1992 har genomgripande reformer genomförts av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP). Syftet har varit att ersätta pris- och produktionsstöden med ett mer generellt inkomststöd för jordbrukarna. Det senaste steget i den här riktningen var att rådet den 29 september 2003 antog ett förslag till förordning (EG) nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare.

I nästa steg föreslår kommissionen att de nuvarande stöden för bomull, olivolja och bordsoliver, tobak samt humle integreras i de ovan nämnda stöden. Det är således samma mål som ligger till grund för det här förslaget: bättre konkurrenskraft, tydligare marknadsorientering, bättre miljöskydd, stabilare inkomster för jordbrukarna, samt ett ökat hänsynstagande till producenterna i de minst gynnade områdena. Det är producenternas inkomster som prioriteras, inte själva produktionen. Detta åstadkoms genom att de nuvarande produktionsrelaterade utgifterna förs över till det samlade gårdsstöd som införs genom den nya sektorsövergripande förordningen.

När det gäller bomull, oliver och tobak är förhållandena emellertid speciella i och med att produktionen har en tendens att koncentreras till områden som klart och tydligt släpar efter i den ekonomiska utvecklingen. I förslaget tas därför hänsyn till de effekter som en fullständig frikoppling skulle få på de här sektorerna, särskilt risken för att produktionen upphör och att landsbygden får sämre konkurrenskraft. I fråga om bomull och oliver bör en del av utgifterna även i fortsättningen vara sektorsspecifika, och integreringen av råtobak i det samlade gårdsstödet bör ske gradvis. I fråga om humle får medlemsstaterna använda en viss procentandel av stödet till kopplade stöd. De viktigaste inslagen i stödsystemet beskrivs nedan.

2. De nya reglerna för bomull

2.1. Inledning

Kommissionen föreslår att den del av EUGFJ:s utgifter för bomull som var avsedda för producentstöd under referensperioden 2000-2002 används för att finansiera två stöd, nämligen det samlade gårdsstödet och det nya produktionsstöd som beviljas i form av ett arealstöd. Detta ligger i linje med målet att stödja bomullsproduktionen i de berörda områdena, i enlighet med bomullsprotokollen som bifogas Anslutningsakterna för Grekland, Spanien och Portugal. Resterande utgifter för bomull förs över till landsbygdsutvecklingsåtgärder i dessa områden.

Budgeten för båda åtgärderna upprättas på grundval av de genomsnittliga utgifterna för stöden till den här sektorn under referensåren, minus de belopp som rensningsföretagen har fått men som inte nödvändigtvis överförts till producenterna. De här beloppen återspeglar två olika koncept. För det första beaktas skillnaden mellan riktpris och minimipris (53,1 euro per ton), multiplicerat med den genomsnittliga stödberättigande produktionen, vilket ger 82,1 miljoner euro. Till detta skall läggas skillnaden mellan å ena sidan de genomsnittliga världsmarknadspriserna, som har legat till grund för ansökningarna om stöd, och å andra sidan de genomsnittliga faktiska världsmarknadspriserna under samma period, multiplicerade med produktionen i fråga, vilket totalt ger 25,4 miljoner euro. Skillnaden mellan de genomsnittliga världsmarknadspriserna beror på att rensningsföretagen för närvarande kan välja mellan att antingen i förväg eller i efterhand fastställa det världsmarknadspris på vilket stödet beräknas.

Det sammanlagda belopp som skall dras av från den genomsnittliga budgeten för produktionsstöd under referensperioden blir således 107,5 miljoner euro. Med tanke på den totala genomsnittliga budgeten på 803 miljoner euro blir det totalt 695,8 miljoner euro som förs över till det samlade gårdsstödet och det nya produktionsstödet för bomull, fördelat på följande sätt: 504,4 miljoner euro till Grekland, 190,8 miljoner euro till Spanien och 0,565 miljoner euro till Portugal.

2.2. Direktstöd till jordbrukarna

2.2.1. Produktionsstöd per hektar bomull

Produktionsstödet per hektar bomull måste ligga på en nivå som i de berörda områdena skapar ekonomiska förutsättningar för en fortsatt bomullsproduktion som är intressant i jämförelse med andra konkurrerande grödor.

Mot bakgrund av dels fluktuationerna när det gäller marginalerna för konkurrerande grödor mellan de producerande medlemsstaterna, dels procentsatserna för frikoppling i 2003 års GJP-reform, föreslås det att 40 % av budgeten för producentstöd skall gå till arealstöd per hektar. På grundval av den ovan nämnda budgeten på 695,8 miljoner euro skulle detta innebära 278,5 miljoner euro, dvs. 202 miljoner euro till Grekland, 76,3 miljoner euro till Spanien och 0,2 miljoner euro till Portugal.

Av miljö- och kvalitetsskäl kommer det att krävas ett tillstånd från medlemsstaterna för de arealer där bomull får odlas och för vilka sorter som är lämpliga att så. Arealstödet per hektar bomull kommer också att begränsas till en viss högsta areal per medlemsstat.

I Grekland uppgick den totala bomullsarealen till minst 400 000 hektar under vart och ett av de fem åren före 2001. Till följd av de särskilda åtgärder som infördes genom artikel 17 i förordning (EG) nr 1051/2001, i första hand av miljöskäl, har denna areal undan för undan minskat till cirka 370 000 hektar. Om denna nedåtgående trend skall kunna fortsätta måste maximiarealen för Grekland bli 340 000 hektar, dvs. 11 % mindre än den genomsnittliga stödberättigande arealen under perioden 2000/01-2002/03.

Maximiarealerna för de andra producerande medlemsstaterna måste fastställas på grundval av skillnaderna i de genomsnittliga överskridandena av de nationella garanterade kvantiteterna sedan 1995, som är 2,2 gånger högre i Grekland än i Spanien. Maximiarealen för Spanien föreslås därför bli 85 000 hektar, dvs. 5 % under den genomsnittliga stödberättigande arealen under perioden 2000/01-2002/03. För Portugal, som inte överskridit de nationella garanterade kvantiteterna, kan maximiarealen bli 360 hektar, vilket ligger på samma nivå som den genomsnittliga stödberättigande arealen under perioden 2000/01-2002/03.

De disponibla belopp som anges ovan och de föreslagna maximiarealerna per medlemsstat resulterar i ett stöd per hektar på 594 euro i Grekland, 898 euro i Spanien, och 556 euro i Portugal. Om den stödberättigande bomullsarealen blir större än maximiarealen kommer arealersättningen att minskas proportionellt.

Precis som för övriga direktstöd till producenterna måste de sektorsövergripande kraven i form av t.ex. tvärvillkor, modulering, och budgetdisciplin gälla även för detta arealstöd för bomull.

2.2.2. Direkt inkomststöd

Med tanke på den totala budgeten för direkt produktstöd för bomull, och med hänsyn till de 40 % som skall gå till produktionsstöd, blir det kvar 302,4 miljoner euro för direkta inkomststöd i Grekland, 114,5 miljoner euro i Spanien och 0,365 miljoner euro i Portugal, dvs. sammanlagt 417,3 miljoner euro.

Stödrättigheterna per producent kommer att beräknas utifrån de stödberättigande bomullsarealerna under regleringsåren 2000/01-2002/03. Dessa uppgår i genomsnitt till 469 816 hektar, dvs. 380 436 hektar i Grekland, 89 023 hektar i Spanien och 357 hektar i Portugal.

De direkta inkomststöden till producenterna i fråga om stödberättigande bomullsarealer under 2000/01-2002/03 skall således beräknas på grundval av 795 euro per hektar i Grekland, 1 286 euro per hektar i Spanien och 1 022 euro per hektar i Portugal.

När det samlade gårdsstödet börjar gälla även för bomull innebär detta naturligtvis att bomullen kommer att omfattas av samma sektorsövergripande regler som andra grödor med frikopplade stöd, särskilt i fråga om miljökrav.

2.3. Branschorganisationer

För att producenterna och rensningsföretagen skall kunna höja kvaliteten bör man uppmuntra bildandet av branschorganisationer, vars medlemmar utgörs av producenter samt minst ett rensningsföretag. Dessa organisationer får utfärda regler för vissa aspekter av avtalen mellan odlarna och rensningsföretagen, i syfte att nå upp till en kvalitet som är anpassad till de lokala ekonomiska och miljörelaterade förhållandena och som efterfrågas på marknaden, med beaktande av kommersiella rensningskrav.

Branschorganisationerna får tillstånd att fastställa en skala för att differentiera högst hälften av det grödspecifika stödet till sina medlemmar, inom ramen för gemensamma kriterier och samma budget. Detta skulle kunna leda till att vissa producenter får ett produktionsstöd per hektar som är högre än det stöd per hektar som fastställs i grundförordningen, vilket beror på deras produktion av högkvalitativ bomull, samtidigt som andra producenter med lägre produktivitet får ett lägre stöd per hektar.

Branschorganisationerna och deras differentieringsskalor måste godkännas av de berörda medlemsstaterna. Organisationerna skall finansieras av medlemmarna, men som en uppmuntran för sektorn bör gemenskapen bidra till deras verksamheter genom att produktionsstödet per stödberättigande hektar höjs med 10 euro. Gemenskapens totala budget för detta ändamål blir då 4,3 miljoner euro.

Innan den slutgiltiga arealersättningen beviljas måste medlemsstaterna kontrollera vad tillämpningen av skalorna resulterat i och ställa detta i relation till de resultat som producenterna i fråga har uppnått.

En odlare som inte är ansluten till en branschorganisation kommer att få ett stöd per enhet.

2.4. Resurser för omstrukturering

Den föreslagna reformen kommer förmodligen att kräva en anpassning från sektorns sida, eller till och med en viss omstrukturering. Därför har man tänkt sig en överföring av resurser till landsbygdsutvecklingsåtgärder i de bomullsproducerande områdena. Dessa resurser kan gå till nya stödmottagare, användas för nya insatser eller för att höja medfinansieringsnivåerna.

De motsvarar det belopp som i det nuvarande systemet inte nödvändigtvis överförs till producenterna, enligt vad som sägs i punkt 2.1, minus det belopp som går till att uppmuntra bildandet av branschorganisationer. Detta resulterar i 102,9 miljoner euro som skall fördelas mellan medlemsstaterna på grundval av den genomsnittliga stödberättigande arealen under referensperioden, dvs. 82,68 miljoner euro till Grekland, 20,13 miljoner euro till Spanien och 0,12 miljoner euro till Portugal.

De belopp som blir tillgängliga för medlemsstaterna och de berörda områdena skall föras över från rubrik 1 a till rubrik 1 b i budgetplanen. Dessa belopp kommer helt och hållet att falla under den andra pelaren i GJP, och de skall användas i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1257/1999.

2.5. Tillämpning

De nya reglerna kommer att gälla från och med den 1 september 2005, och de kommer således att gälla redan för vårsådden 2005. De nuvarande reglerna kommer att gälla till och med regleringsåret 2004/05.

3. Regler för olivodlingar

3.1. Direktstöd till odlarna

3.1.1. Integrering i det samlade gårdsstödet

Inkomststödet kommer att integreras i det nya samlade gårdsstödet. Det kommer att uppgå till en viss procentandel av de genomsnittliga produktionsstöden för olivolja och bordsoliver under referensperioden. Den areal som skall ligga till grund för stöden (hädanefter uttryckt som "GIS-olivhektar") skall fastställas av medlemsstaterna med hjälp av data från det ständigt uppdaterade geografiska informationssystemet (GIS) för olivodlingar, vilket är en del av det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS). Beräkningsmetoden för antalet GIS-olivhektar skall för hela gemenskapen fastställas av kommissionen, med beaktande av antalet olivträd och deras position på fältet.

Den procentandel av stöden som går till det samlade gårdsstödet bör vara så hög som möjligt så att vinsterna blir så stora som möjligt, samtidigt som det finns tillräckliga nationella resurser för att dels se till att olivodlingar som är värdefulla ur miljösynpunkt eller av sociala skäl kan bevaras, dels kunna finansiera den verksamhet som bedrivs av olika organisationer för aktörerna inom olivsektorn. Kommissionen anser att det är lämpligt att överföra 60 % av olivstöden till det samlade gårdsstödet. I förenklingssyfte bör den här procentandelen inte tillämpas på gårdar med mindre än 0,3 GIS-olivhektar vars hela stöd under referensperioden betalas ut som samlat gårdsstöd.

För att kunna se till att det här nya systemet inte påverkar den nuvarande situationen med instabil balans på olivoljemarknaden är det nödvändigt att begränsa det nya samlade gårdsstödet till enbart sådana olivarealer som fanns före den 1 maj 1998, och till nyplanteringar i enlighet med program som godkänts av kommissionen.

3.1.2. Extra olivstöd

Varje medlemsstat kommer att ha egna nationella resurser som motsvarar 40 % av de direktstöd som betalas ut till olivodlingar på mer än 0,3 GIS-olivhektar. Stödet kommer att beviljas enligt regler som kommissionen skall fastställa, och dessa skall utformas utifrån följande principer:

a) Stödet skall beviljas på grundval av olivodlingens areal, uttryckt som GIS-olivhektar.

b) Med hjälp av det geografiska informationssystemet måste det kunna konstateras att odlingen fanns före den 1 maj 1998. Ersättningsolivträd och nyplanteringar efter detta datum inom ramen för ett program som godkänts av gemenskapen kommer också att vara stödberättigande.

c) Inom en ram som skall fastställas av kommissionen skall medlemsstaterna definiera högst fem olika kategorier av stödberättigande olivodlingar, på grundval av hur värdefulla de är ur miljösynpunkt eller av sociala skäl. Inom ramen för de nationella resurserna skall medlemsstaterna fastställa ett stöd för varje kategori, utan att kostnaderna för skötsel, exklusive skördekostnaderna, överskrids.

d) Under åren efter införandet får stödet endast beviljas under förutsättning att det antal olivträd som fanns den 1 januari 2005 fortfarande finns kvar, med en avvikelse på högst 10 %, samt att den särskilda karaktären för den kategori olivodling för vilken en ansökan om stöd lämnats in bevaras.

e) För att förenkla handläggningen kommer endast ansökningar om stöd på mer än 50 euro att tas emot.

Kontrollorganen skall ha ansvaret för utbetalning av produktionsstödet för regleringsåret 2003/04, och det är således motiverat att medfinansiera deras driftskostnader fram till och med den 31 oktober 2005. Efter detta datum anser kommissionen att kontrollerna av olivstöden kommer att ske på samma sätt som för övriga stöd inom GJP, och organens verksamhet behöver inte längre finansieras.

3.2. Förordningen om den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja

Trots att GJP-åtgärderna i fråga om oljeväxtfrön faller under de allmänna bestämmelserna för jordbruksgrödor omfattas faktiskt oljekaksfrön och andra vegetabiliska oljor, vid sidan av olivolja och bordsoliver, av rådets förordning nr 136/66/EEG om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter. Förordning nr 136/66/EEG, vars stödsystem löper ut den 1 november 2004, måste således upphävas och ersättas med en rådsförordning om den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver.

Denna nya organisation av marknaden bör innehålla följande:

- Bestämmelser för den inre marknaden och för handeln, som låter marknadskrafterna verka, samtidigt som man reglerar importen inom ramen för reglerna för den gemensamma organisationen av marknaden, samt ser till att det finns instrument för att hantera en krissituation.

- Bestämmelser för att satsa på kvaliteten i vid bemärkelse, på grundval av handelsnormerna och den verksamhet som bedrivs av olivaktörernas organisationer.

3.2.1. Bestämmelser i fråga om den inre marknaden och handeln med tredjeländer

Regleringsåret börjar för närvarande den 1 november för olivolja och den 1 september för bordsoliver. Dessa perioder är emellertid inte särskilt lämpliga för vissa olivsorter som skördas tidigt. Kommissionen föreslår att regleringsåret 2004/05 undantagsvis skall omfatta endast åtta månader, således fram till den 30 juni 2005. Därefter kommer regleringsåren att börja den 1 juli och omfatta tolv månader.

Även om marknaden för olivolja alltid kännetecknas av en flerårig balans kan en varierande produktion och effekterna av nyplanteringar eventuellt leda till perioder med låga priser i framtiden. Det nuvarande stödet för privat lagring bör därför finnas kvar. Det här stödet får emellertid inte utgöra ett hinder för att produktionen är lyhörd för signalerna från marknaden. Ett beslut om att bevilja stödet måste följaktligen även i fortsättningen fattas av kommissionen beroende på läget på marknaden, och inte helt automatiskt.

För närvarande står EU-konserver med olivolja högt i kurs bland konsumenterna eftersom man mer och mer uppskattar livsmedel med olivolja. Med tanke på den nya inriktningen, i vilken produktens egenskaper framhålls i stället för priset, finns det inte längre några skäl till att behålla ett stöd för användning av olivolja i konserver, en olja som dessutom ofta är av medelmåttig kvalitet. Kommissionen föreslår att detta bidrag slopas.

När det gäller handeln med tredjeländer krävs det, med tanke på den instabila balansen på gemenskapens marknad, en reglerad import och ett tullskydd inom ramen för WTO-avtalen. Med tanke på utvecklingen av relationerna mellan EU och länderna runt Medelhavet kommer det att krävas en rimlig öppning av gemenskapsmarknaden, eftersom både produktionen och konsumtionen ökar. Genom bestämmelserna om aktiv förädling bör man även i fortsättningen kunna reglera importen med hänsyn till konjunkturläget på världsmarknaden. Om det visar sig nödvändigt måste importen kunna begränsas genom att kommissionen via förvaltningskommittén fattar ett beslut om detta.

När det gäller gemenskapens export av olivolja visar erfarenheterna från och med 1998 att bidragen inte behövs eftersom priserna i gemenskapen tjänar som riktmärke i den internationella handeln och eftersom detta höga pris på olivolja, jämfört med andra vegetabiliska oljor, inte är av avgörande betydelse för konsumenternas inköp. Kommissionen föreslår därför att detta instrument avskaffas.

3.2.2. Bestämmelser i fråga om att höja kvaliteten

Inför en potentiell överskottsproduktion är olivsektorns framtid i hög grad beroende av att alla aktörer satsar på kvalitet. Efter rådets beslut under 2001 har aktörernas organisationer redan slagit in på den vägen. Även om erfarenheterna så här långt är begränsade tycks det som om de nuvarande arrangemangen måste förbättras på ett antal punkter:

- Åtagandena måste bli treåriga, och verksamheter med en multinationell dimension måste främjas.

- Aktörerna måste satsa på kvalitet och på kontroller av att den olivolja som säljs har de autentiska egenskaperna.

- Arbetet med att höja kvaliteten, och resultaten av detta, måste bli allmänt känt.

- Medlemsstaternas utvärderingar och revisioner måste skärpas.

Gemenskapens finansiering av sådana program skall fastställas av respektive medlemsstat, och den får uppgå till högst 10 % av de nationella resurserna, vilket är mer än de högsta belopp som för närvarande kan dras av från produktionsstödet.

Detta arrangemang ersätter de nuvarande resurserna för att finansiera satsningar på högre kvalitet i olivoljeproduktionen, och dessa senare blir således överflödiga. Det är inte längre motiverat att behålla det nuvarande stödet till producentorganisationer och sammanslutningar av dessa inom ramen för ett produktionsstöd som kommer att avskaffas. Producentorganisationerna skall emellertid ansvara för handläggning och kontroll av ansökningar för regleringsåret 2003/04.

4. De nya reglerna för tobak

4.1. Direktstöd till jordbrukarna

I och med omstöpningen av GJP kommer vissa av de tidigare målen för den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak att bli irrelevanta. Vissa instrument passar inte in den nya situationen, under det att vissa andra har brustit i effektivitet och därmed inte nått de uppsatta målen, även om de i för sig är relevanta. I likhet med den gemensamma organisationen av marknaden inom andra sektorer måste målen när det gäller råtobak omformuleras så att de ligger i linje med såväl den nya ekonomiska situationen som med konsumenternas och skattebetalarnas förväntningar.

Bortsett från de generella målen i det sektorsövergripande systemet med direktstöd till jordbrukarna, som för tobakens del uppnås genom en integrering i det här systemet, finns också målet att få en bättre koppling till Europeiska unionens politik på olika områden, särskilt när det gäller folkhälsan.

Vid Europeiska rådets möte i Göteborg presenterade kommissionen ett meddelande om Europeiska unionens strategi för en hållbar utveckling [1] (maj 2001) som särskilt avsåg tobak. Även om rådet inte antog några särskilda slutsatser om just tobak framgick det tydligt av diskussionerna, och av det sammanhang i vilket de fördes, att det förelåg vissa betänkligheter i fråga om en hållbar utveckling för tobakens del.

[1] Meddelande från kommissionen: Hållbar utveckling i Europa för en bättre värld: En strategi för hållbar utveckling i Europeiska unionen (KOM(2001) 264 slutlig, 15.5.2001).

Kommissionens svar blev då att satsa ytterligare i sitt engagemang för att på grundval av en bedömning av ekonomiska, sociala och miljömässiga aspekter hitta en hållbar inriktning i de åtgärder som vidtas för tobaken. I maj 2002, i sitt lagstiftnings- och arbetsprogram för 2003, beslutade kommissionen, i enlighet med sin prioritering "en hållbar ekonomi för alla", att göra en omfattande konsekvensanalys (Extended Impact Assessment [2]) av de olika tänkbara alternativen för tobakens del.

[2] SEK(2003) 1023, 23.9.2003: konsekvensanalys av tobakssektorn (Extended Impact Assessment of the Tobacco Sector).

Kommissionens viktigaste slutsats efter denna analys var att man steg för steg skulle genomföra frikopplingen och integreringen i det samlade gårdsstödet för att på så sätt kunna undvika ett avbrott i en produktionen där ungefär en tredjedel av tobaksbidragen för närvarande går till att täcka varierande produktionskostnader. Den här inriktningen, samtidigt som man gradvis avskaffar gemenskapens tobaksfond och inom ramen för landsbygdsutvecklingen avsätter särskilda ekonomiska resurser för en omstrukturering i de berörda områdena, anses ge den mest hållbara politiken i framtiden.

Reformen kommer först att märkas genom att man helt eller delvis för över de nuvarande tobaksstöden till det samlade gårdsstödet. Överföringen kommer att göras fullt ut för producenternas första 3,5 ton, men för den produktion som ligger över 3,5 ton och upp till 10 ton kommer endast 75 % av de nuvarande bidragen att integreras i det samlade gårdsstödet. För en produktion över 10 ton kommer under det första året en sjättedel, under det andra året en tredjedel och från och med det tredje året 45 % av bidragen att omvandlas till samlade gårdsstöd. Under det första året kommer således två tredjedelar av bidragen för produktionen över 10 ton att vara kopplade till produktionen. Under det andra året kommer således en tredjedel av tobaksbidraget för den del som ligger över 10 ton att vara kopplad till produktionen. Den återstående delen kommer att föras över till omstrukturering, dvs. en sjättedel under det första året, en tredjedel under det andra året, och 55 % från och med det tredje året.

Följande tabell visar hur de nuvarande tobaksbidragen successivt integreras i det samlade gårdsstödet.

>Plats för tabell>

Den procentuella andel av det totala tobaksstödet som förs över till omstruktureringen kommer att ligga kvar på drygt 20 %, i enlighet med meddelandet om att via en reformerad GJP åstadkomma en hållbar jordbruksmodell för Europa - sektorerna för tobak, olivolja, bomull och socker, antaget av kommissionen den 23 september 2003 (KOM(2003) 554 slutlig - se punkt 3, sidan 15).

4.2. Resurser för omstrukturering

Samtidigt som det nuvarande stödet för råtobak successivt frikopplas avsätts särskilda ekonomiska resurser för att inom ramen för landsbygdsutveckling åstadkomma en omstrukturering i de berörda områdena. Detta anslag kommer att uppgå till skillnaden mellan å ena sidan ett totalbelopp på 955 miljoner euro och å andra sidan det föreslagna kopplade och frikopplade stödet samt de stöd som betalas ut i samband återköp av tobakskvoter. Anslaget på 955 miljoner euro motsvarar de genomsnittliga utgifterna för tobak under referensperioden 2000-2002. Varje medlemsstat kommer att få ett belopp som motsvarar skillnaden mellan å ena sidan utgifterna under referensperioden och å andra sidan det föreslagna kopplade och frikopplade stödet, och detta belopp skall gå till de tobaksproducerande områdena. Dessa belopp kommer att föras över från rubrik 1 a till rubrik 1 b i budgetplanen. Beloppen kommer helt och hållet att falla under den andra pelaren i GJP och användas i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1257/1999.

5. De nya reglerna för humle

Hela humlestödet kommer att integreras i rådets förordning (EG) nr 1782/2003.

I den rapport om utvärderingen av den gemensamma organisationen av marknaden för humle som kommissionen överlämnat till rådet i enlighet med artikel 18 i förordning (EEG) nr 1696/71, beskrivs i detalj hur denna marknad fungerar. Marknaden kännetecknas först och främst av en ständig strävan efter balans mellan utbudet och bryggerinäringens behov. Det finns två företeelser som präglat marknadsutvecklingen under det senaste decenniet. För det första började konsumenterna att föredra öl med mindre humle, vilket ledde till en fallande efterfrågan. För det andra ledde en omställning i riktning mot humlesorter med höga halter av alfasyra till ett alltför stort utbud på marknaden. Därför blev det nödvändigt att minska humlearealerna.

Denna ständiga anpassning åstadkoms inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden där produktionsstödet visade sig tillräckligt högt för att garantera grödans överlevnad och de särskilda åtgärder som skapade förutsättningar för konjunkturrelaterade (tillfällig träda) och strukturella (minskade arealer) anpassningar av humleproduktionen.

Idag har vi en helt och hållet marknadsorienterad humlesektor som fungerar på ett tillfredsställande sätt, och att produktionsstödet integreras i det frikopplade samlade gårdsstödet kommer säkerligen att rädda humleproduktionen i gemenskapen.

Enligt förslaget kan emellertid medlemsstaterna behålla ett kopplat stöd för att på så sätt kunna ta hänsyn till särskilda förhållanden i de producerande områdena.

2003/0279 (CNS)

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING om den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver och ändring av förordning (EEG) nr 827/68

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 36 och artikel 37.2 tredje stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande, och

av följande skäl:

(1) I den gemensamma jordbrukspolitiken eftersträvas målen i artikel 33 i fördraget. För att stabilisera marknaderna och säkerställa en skälig levnadsstandard för jordbrukarna i sektorn för olivolja och bordsoliver är det nödvändigt att upprätta ett inkomststöd till de jordbrukare som upprätthåller olivodlingar, vidta åtgärder för den inre marknaden för att bibehålla priser och leveransvillkor inom en rimlig ram och främja aktiviteter som syftar till att påverka efterfrågan på marknaden genom att förbättra såväl produktkvaliteten som sättet på vilket konsumenterna informeras om denna.

(2) I rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare [3] föreskrivs inkomststöd till jordbrukare som upprätthåller olivodlingar genom samlat gårdsstöd och stöd för upprätthållande av olivodlingar.

[3] EGT L 270, 21.10.2003, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr .../2003 (EUT L ...).

(3) Rådets förordning nr 136/66/EEG av den 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter [4] bör därför upphöra att gälla och ersättas med en ny förordning. Därför bör också ett antal rådsförordningar om olivoljesektorn upphöra att gälla, nämligen förordningarna (EEG) nr 154/75 [5], (EEG) nr 2754/78 [6], (EEG) nr 3519/83 [7], (EEG) nr 2261/84 [8], (EEG) nr 2262/84 [9], (EEG) nr 3067/85 [10], (EEG) nr 1332/92 [11], (EEG) nr 2159/92 [12], (EEG) nr 3815/92 [13], (EG) nr 1255/96 [14], (EG) nr 1414/97 [15], (EG) nr 1638/98 [16] and (EG) nr 1873/2002 [17].

[4] EGT 172, 30.9.1966, s. 3025/66. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1513/2001 (EGT L 201, 26.7.2001, s. 4).

[5] Rådets förordning (EEG) nr 154/75 av den 21 januari 1975 om inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna (EGT L 19, 24.1.1975, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3788/85 (EGT L 367, 31.12.1985, s. 1).

[6] Rådets förordning (EEG) nr 2754/78 av den 23 november 1978 om intervention inom olivoljesektorn (EGT L 331, 28.11.1978, s. 13). Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 2203/90 (EGT L 201, 31.7.1990, s. 5).

[7] Rådets förordning (EEG) nr 3519/83 av den 12 december 1983 om vissa åtgärder för sura oljor från raffinering av biprodukter från olivolja eller olja av pressrester av oliver (EGT L 352, 15.12.1983, s. 2).

[8] Rådets förordning (EEG) nr 2261/84 av den 17 juli 1984 om allmänna bestämmelser om beviljande av stöd för framställning av olivolja och stöd till organisationer för producenter av olivolja (EGT L 208, 3.8.1984, s. 3). Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2366/98 (EGT L 293, 31.10.1998, s. 50).

[9] Rådets förordning (EEG) nr 2262/84 av den 17 juli 1984 om särskilda bestämmelser för olivolja (EGT L 208, 3.8.1984, s. 11). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2292/2001 (EGT L 308, 27.11.2001, s. 1).

[10] Rådets förordning (EEG) nr 3067/85 av den 29 oktober 1985 om uppställande av kriterier för att hålla beredskap på den gemensamma marknaden av vegetabilisk olja att tillhandahållas som livsmedelsbistånd (EGT L 290, 1.11.1985, s. 96).

[11] Rådets förordning (EEG) nr 1332/92 av den 18 maj 1992 om särskilda bestämmelser för bordsoliver (EGT L 145, 27.5.1992, s. 1). Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 2826/2000 (EGT L 328, 23.12.2000, s. 2).

[12] Rådets förordning (EEG) nr 2159/92 av den 23 juli 1992 om finansiering av utgifterna för upprättandet och uppdateringen av registret över olivodling (EGT L 217, 31.7.1992, s. 8).

[13] Rådets förordning (EEG) nr 3815/92 av den 28 december 1992 om tillämpningen av det gemensamma interventionspriset för olivolja i Spanien (EGT L 387, 31.12.1992, s. 9).

[14] Rådets förordning (EG) nr 1255/96 av den 27 juni 1996 om tillfälligt upphävande av den gemensamma tulltaxans autonoma tullsatser för vissa industri- och jordbruksprodukter (EGT L 158, 29.6.1996, s 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1048/2003 (EGT L 161, 30.6.2003, s. 1).

[15] Rådets förordning (EG) nr 1414/97 av den 22 juli 1997 om fastställande för regleringsåret 1997/98 av priser, stöd och procentsatser för stöd som skall gälla inom olivoljesektorn samt av största garanterad kvantitet (EGT L 196, 24.7.1997, s. 4).

[16] Rådets förordning (EG) nr 1638/98 av den 20 juli 1998 om ändring av förordning nr 136/66/EEG om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter (EGT L 210, 28.7.1998, s. 32). Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1513/2001 (EGT L 201, 26.7.2001, s. 4).

[17] Rådets förordning (EG) nr 1873/2002 av den 14 oktober 2002 om fastställande av gränserna för gemenskapsfinansiering av de arbetsprogram som utarbetas av godkända producentorganisationer för olivolja enligt förordning (EG) nr 1638/98 och om undantag från förordning nr 136/66/EEG (EGT L 284, 22.10.2002, s. 1).

(4) Det är nödvändigt att anpassa regleringsåret till produktionscykeln för alla olivsorter och för att förenkla harmoniseringen bör detta sammanfalla med regleringsåret för övriga jordbruksprodukter.

(5) Beskrivningarna, definitionerna och benämningarna på olivoljan är en viktig faktor för marknadsordningen genom att de anger kvalitetsnormerna och förser konsumenterna med adekvat produktinformation.

(6) Olivoljan har egenskaper som gör att konsumenterna är intresserade trots de höga priset på den oljan jämfört med andra oljor och fetter. För att undvika att produkternas kvalitet och äkthet framställs på ett missvisande sätt och för att undvika de stora störningar av marknaden som detta kan leda till, behövs det tas fram särskilda åtgärder för att utveckla och skydda kvaliteten på oliver och olivolja.

(7) Äktheten hos de påståenden som görs på etiketten skall garanteras genom uppdaterade analysmetoder och andra åtgärder för att fastställa egenskaperna för varje typ av olivolja.

(8) Med hänsyn till hur variationen av världsmarknadspriset påverkar produktionsnivån och det tillgängliga utbudet på världsmarknaden bör det finnas föreskrifter om vilka åtgärder som ska vidtas för att stabilisera den inre marknaden.

(9) Stödsystemet för privata lagringsavtal borde vara ett effektivt instrument för att reglera utbudet av olivolja genom att det fungerar som en skyddsnätsmekanism vid allvarliga störningar av marknaden.

(10) Aktörerna inom sektorn för olivolja och bordsoliver bidrar till att förbättra och garantera kvaliteten på produkterna i fråga och bidrar därmed även till att utveckla konsumenternas intressen och upprätthålla en balans på marknaden. Kommissionen bör stödja och organisera detta genom att upprätta en gemenskapsordning.

(11) Gemenskapsfinansiering, som utgörs av den procentandel av direktstödet som medlemsstaterna har rätt att hålla inne i enlighet med artikel 143i.4 i förordning (EG) nr 1782/2003, behövs för att uppmuntra godkända aktörers organisationer att upprätta arbetsprogram som syftar till att förbättra kvaliteten på olivolja och bordsoliver. Gemenskapsstöd bör fördelas i enlighet med de prioriteringar som görs för de åtgärder som vidtas inom arbetsprogrammen i fråga.

(12) För att man ska kunna kontrollera olivoljehandeln med tredjeländer och samtidigt förenkla de administrativa förfarandena bör det föreskrivas att importlicenser utfärdas samtidigt som en säkerhet ställs som garanterar att de transaktioner licensansökningarna avser verkligen genomförs. Om marknadsutvecklingen gör det nödvändigt att närmare följa upp export av olivolja från gemenskapen bör kommissionen tillåtas att införa ett system med exportlicenser.

(13) Gemenskapsmarknaden för olivolja och bordsoliver medför upprättandet av ett handelssystem vid gemenskapens gränser som omfattar importtullar. Handelssystemet bör upprättas på grundval av de åtaganden som godkänts i enlighet med internationella avtal.

(14) Tullarna för jordbruksprodukter enligt Världshandelsorganisationens (WTO) avtal fastställs till största delen i Gemensamma tulltaxan. Kommissionen bör dock ha möjlighet att upphäva dessa tullar, delvis eller helt och hållet, för att säkerställa ett adekvat utbud på den inre marknaden för olivolja.

(15) För att systemet skall fungera tillfredsställande bör det finnas möjlighet att reglera användningen av systemen för aktiv och passiv förädling eller, om marknadsläget så kräver, på ett harmoniserat sätt förbjuda dem.

(16) Systemet med tullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gräns överflödiga. Den mekanism som utgörs av den inre marknaden och tullarna kan i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. För att i sådana fall kunna skydda gemenskapsmarknaden mot de störningar som kan uppkomma som ett resultat av att de tidigare importhindren avskaffats bör gemenskapen därför ha möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Dessa åtgärder bör vara förenliga med de åtaganden som följer av WTO-avtalen.

(17) En väl fungerande inre marknad på grundval av gemensamma priser skulle äventyras om nationella stöd beviljades. Därför bör fördragets bestämmelser om statligt stöd gälla för produkter som omfattas av den här gemensamma organisationen av marknaden.

(18) Eftersom den gemensamma marknaden för olivolja och bordsoliver fortlöpande förändras bör medlemsstaterna och kommissionen hålla varandra underrättade om denna utveckling.

(19) De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning skall antas enligt rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [18].

[18] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(20) Med tanke på att praktiska och specifika problem måste lösas bör kommissionen ha befogenhet att vidta nödvändiga åtgärder i akuta fall.

(21) De utgifter som medlemsstaterna ådrar sig genom de åtaganden som följer av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken [19].

[19] EGT L 160, 26.6.1999, s. 103.

(22) De produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden i enlighet med förordning nr 136/66/EEG men som inte omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver eller av någon annan gemensam organisation av marknaden, bör inte omfattas av rådets förordning (EEG) nr 827/68 av den 28 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för vissa produkter som anges i bilaga II [20].

[20] EGT L 151, 30.6.1998, s. 16. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1272/2002 (EGT L 184, 13.7.2002, s. 7).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel II Inledande bestämmelser och kvalitetskrav

Artikel 1

Den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver skall omfatta följande produkter:

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Artikel 2

Regleringsåret för de produkter som anges i artikel 1 skall börja den 1 juli och sluta den 30 juni följande år. Regleringsåret 2004/2005 skall dock inledas den 1 november 2004.

Artikel 3

Denna förordning skall gälla utan att det påverkar tillämpningen av åtgärderna i rådets förordning (EG) nr 1782/2003.

Artikel 4

1. Användningen av de beskrivningar och definitioner för olivoljor och olivoljor av pressrester som anges i bilaga I skall vara obligatorisk när det gäller saluföring av de berörda produkterna inom varje medlemsstat, handel inom gemenskapen och handel med tredjeländer.

2. Endast de oljor som anges i punkterna 1 a, 1 b, 3 och 6 i bilaga I får saluföras i detaljhandelsledet.

Kapitel II Den inre marknaden

AVSNITT 1 saluföringsnormer

Artikel 5

1. De produkter som avses i artikel 1 a får omfattas av saluföringsnormerna, som bland annat avser klassificering efter kvalitet, förpackning och presentation. Hänsyn skall tas till teknisk produktion, saluföringskrav och förändringar av de metoder som används för att fastställa dessa produkters fysiska, kemiska och organoleptiska egenskaper.

De produkter som omfattas av sådana normer får endast saluföras i gemenskapen i enlighet med dessa normer.

2. Medlemsstaterna skall när det gäller produkter som omfattas av saluföringsnormer kontrollera att dessa produkter uppfyller nämnda normer och utdöma påföljder när så är nödvändigt. De skall informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits för tillämpningen av den här punkten.

3. Saluföringsnormerna och detaljerade bestämmelser för tillämpningen av den här artikeln och, i förekommande fall, analysmetoderna skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 18.2.

AVSNITT 2 störningar på marknaden

Artikel 6

1. Vid allvarliga störningar på marknaden i vissa regioner av gemenskapen får det, för att reglera marknaden, i enlighet med förfarandet i artikel 18.2, beslutas att organ som erbjuder tillräckliga garantier och som är godkända av medlemsstaterna ges tillstånd att ingå lagringsavtal för den olivolja som de saluför.

De åtgärder som avses i första stycket får bl.a. tillämpas när det genomsnittliga priset på marknaden under en representativ period är lägre än

- 1 779 euro/ton för extra jungfruolja eller,

- 1 710 euro/ton för jungfruolja eller,

- 1 487 euro/ton för bomolja vars innehåll av fria fettsyror är 3 grader. Detta belopp skall minskas med 36,70 euro/ton för varje extra surhetsgrad.

2. Stöd genom anbud får beviljas för genomförandet av de avtal som avses i punkt 1.

3. Det stödbelopp som avses i punkt 2 och tillämpningsföreskrifter för den här artikeln, särskilt när det gäller kvantiteter, kvalitet och lagringstid för de berörda oljorna, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 18.2 så att marknaden påverkas på ett avgörande sätt.

AVSNITT 3 aktörernas organisationer

Artikel 7

1. I denna förordning avses med aktörernas organisationer godkända producentorganisationer, godkända branschorganisationer eller godkända organisationer för andra aktörer inom olivoljesektorn eller deras sammanslutningar.

2. I detta avsnitt avses med "godkända branschorganisationer" rättsliga enheter som

- förenar företrädare för näringsverksamhet med anknytning till produktion och/eller saluföring och/eller bearbetning av de produkter som avses i artikel 1,

- upprättas på initiativ av alla eller några av de organisationer eller sammanslutningar som de utgörs av,

- har erkänts av den medlemsstat där verksamheten är förlagd.

Artikel 8

1. De belopp som hålls inne av medlemsstaterna i enlighet med artikel 143i.4 i förordning (EG) nr 1782/2003 skall säkerställa gemenskapsfinansiering av de treåriga arbetsprogram som ska upprättas av aktörernas organisationer på ett eller flera av följande områden:

a) Uppföljning och administrativ förvaltning av sektorn och marknaden för olivolja och bordsoliver.

b) Förbättring av olivodlingens inverkan på miljön.

c) Förbättring av produktionskvaliteten på olivolja och bordsoliver.

d) Spårbarhetssystem, certifiering och upprätthållande av kvaliteten på olivolja och bordsoliver, särskilt kontroll av kvaliteten på olivolja som säljs till slutkonsumenter, under ledning av nationella förvaltningar,

e) Spridning av information om de åtgärder som genomförts av aktörernas organisationer med syfte att förbättra kvaliteten på olivoljan.

2. Gemenskapsfinansieringen av de arbetsprogram som avses i punkt 1 får inte överstiga det stödbelopp som hålls inne av medlemsstaterna. Denna finansiering avser programmens stödberättigande kostnader med högst

- 100 % för verksamhet i de områden som avses i 1 a och 1 b,

- 100 % för investeringar i fasta tillgångar och 75 % för annan verksamhet inom det område som avses i 1 c,

- 75 % för arbetsprogram som genomförs i minst tre icke-producerande medlemsstater eller tredjeländer av godkända aktörsorganisationer från minst två producerande medlemsstater i de områden som anges i 1 d och 1 e och 50 % för annan verksamhet i dessa områden.

Medlemsstaten skall stå för kompletterande finansiering med upp till 50 % av de kostnader som inte täcks av gemenskapsfinansieringen.

3. Medlemsstaterna skall kontrollera att villkoren för att få gemenskapsfinansiering är uppfyllda. För detta ändamål skall de genomföra en revision av arbetsprogrammen och ta fram en kontrollplan i vilken det ingår stickprov som fastställts genom riskanalys och som omfattar minst 30 % av producentorganisationerna och samtliga övriga organisationer för aktörer som får gemenskapsfinansiering i enlighet med den här förordningen.

Artikel 9

I enlighet med förfarandet i artikel 18.2 skall detaljerade bestämmelser fastställas för

a) villkoren för att godkänna aktörernas organisationer och sammanslutningar av dessa,

b) typerna av stödberättigande verksamhet enligt program på de fem områden som avses i artikel 8 punkt 1,

c) de förfaranden som medlemsstaterna skall använda för att godkänna programmen,

d) de åtgärder som avser kontroll och påföljder samt revision av arbetsprogrammen,

e) andra typer av åtgärder som skulle kunna behövas för genomförandet av det här avsnittet.

Kapitel III Handel med tredjeländer

Artikel 10

1. För import till gemenskapen av produkter med något av KN-numren 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31, 1522 00 39 skall en importlicens visas upp.

Importlicenser skall utfärdas av medlemsstaterna till varje sökande, oavsett dennes etableringsort inom gemenskapen.

2. Importlicenser skall gälla inom hela gemenskapen. Licenserna skall utfärdas mot att en säkerhet ställs som garanti för att produkterna importeras under licensens giltighetstid. Med undantag för fall av force majeure, skall säkerheten helt eller delvis anses förverkad om importen inte genomförs eller endast delvis genomförs inom denna period.

3. När så är nödvändigt för att följa marknadsutvecklingen kan det, i enlighet med förfarandet i artikel 18.2, beslutas att en exportlicens skall visas upp vid export från gemenskapen av produkterna i förteckningen i artikel 1 a.

4. Giltighetstiden för licenserna och andra tillämpningsföreskrifter för den här artikeln skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 18.2.

Artikel 11

1. Om inte annat föreskrivs i den här förordningen, skall tullsatserna i Gemensamma tulltaxan gälla för de produkter som avses i artikel 1.

2. Om marknadspriset för olivolja i gemenskapen skulle överstiga 1,6 gånger det genomsnittliga pris som föreskrivs i artikel 6.1 andra stycket, under en period av minst tre månader, får det, i enlighet med förfarandet i artikel 18.2, genom undantag från punkt 1 och för att säkerställa att gemenskapsmarknaden får adekvat tillgång till olivolja genom import från icke-medlemsstater, beslutas att

- helt eller delvis upphäva tillämpningen av tullsatserna i Gemensamma tulltaxan för olivolja och fastställa närmare bestämmelser för detta upphävande,

- öppna en importkvot för olivolja med nedsättning av tullsatserna i Gemensamma tulltaxan och fastställa förfarandet för förvaltningen av denna kvot.

Dessa åtgärder skall tillämpas under en period som inte är längre än absolut nödvändigt och som under alla omständigheter inte får fortsätta efter utgången av det berörda regleringsåret.

Artikel 12

1. De allmänna reglerna för tolkningen av Kombinerade nomenklaturen och de särskilda reglerna för tillämpning av denna, skall gälla för klassificeringen av de produkter som omfattas av den här förordningen. Den tullnomenklatur som följer av tillämpningen av den här förordningen skall införlivas i Gemensamma tulltaxan.

2. Om inte annat föreskrivs i den här förordningen eller enligt bestämmelser som antas i enlighet härmed, skall följande vara förbjudet i handeln med tredjeländer:

a) Uttag av en avgift som har samma verkan som tull.

b) Tillämpning av någon form av kvantitativa begränsningar eller åtgärder med motsvarande verkan.

Artikel 13

I den mån som krävs för att den gemensamma organisationen av marknaderna för olivolja och bordsoliver skall fungera korrekt får tillämpning av aktiv förädling när det gäller produkterna i artikel 1 a och 1 b, helt eller delvis förbjudas i enlighet med förfarandet i artikel 18.2.

Artikel 14

1. Om gemenskapsmarknaden för en eller flera av de produkter som anges i artikel 1 på grund av import eller export påverkas eller hotas av allvarliga störningar som skulle kunna äventyra uppnåendet av de mål som anges i artikel 33 i fördraget, får lämpliga åtgärder vidtas i samband med handeln med länder som inte är medlemmar i Världshandelsorganisationen till dess att sådan störning eller hot om störning har upphört.

2. Om situationen enligt punkt 1 uppstår, skall kommissionen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ besluta om nödvändiga åtgärder. Medlemsstaterna skall underrättas om sådana åtgärder, vilka skall träda i kraft omedelbart. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslut om detta inom tre arbetsdagar från det att begäran tagits emot.

3. En medlemsstat får inom tre arbetsdagar från och med underrättelsen hänskjuta kommissionens beslut om sådana åtgärder till rådet. Rådet skall sammanträda utan dröjsmål. Det får med kvalificerad majoritet ändra eller upphäva beslutet ifråga inom en månad efter den dag då det hänskjutits till rådet.

4. Bestämmelserna i den här artikeln skall tillämpas med beaktande av de skyldigheter som följer av avtal som ingåtts i enlighet med artikel 300.2 i fördraget.

Kapitel IV Allmänna bestämmelser

Artikel 15

Om inte annat följer av den här förordningen skall artiklarna 87, 88 och 89 i fördraget tillämpas på produktion av och handel med de produkter som förtecknas i artikel 1 i den här förordningen.

Artikel 16

Åtgärder som vidtas av medlemsstaterna för att höja priset på andra vegetabiliska oljor i förhållande till priset på olivolja för att säkerställa en avsättning för nationellt producerad olivolja skall vara oförenliga med tillämpningen av den här förordningen.

Artikel 17

Medlemsstaterna och kommissionen skall meddela varandra de uppgifter som behövs för att tillämpa den här förordningen och för att uppfylla internationella krav om olivolja och bordsoliver.

För fastställande av vilka uppgifter som krävs och hur de skall överföras och spridas skall bestämmelser antas i enlighet med förfarandet i artikel 18.2.

Artikel 18

1. Kommissionen skall biträdas av Förvaltningskommittén för olivolja och bordsoliver, nedan kallad "kommittén".

2. När det hänvisas till den här punkten skall artiklarna 4 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara en månad.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 19

De nödvändiga och motiverade åtgärder som behövs för att i brådskande fall lösa praktiska och specifika problem skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 18.

Sådana åtgärder får avvika från vissa delar av den här förordningen, men endast i den utsträckning och under den period som det är absolut nödvändigt.

Artikel 20

Förordning (EG) nr 1258/1999 och genomförandebestämmelser för denna skall gälla för de utgifter som medlemsstaterna ådrar sig i samband med att de uppfyller sina förpliktelser enligt den här förordningen.

Kapitel V Övergångsbestämmelser och slutbestämmelser

Artikel 21

1. Förordningarna (EEG) nr 136/66, (EEG) nr 154/75, (EEG) nr 2754/78, (EEG) nr 3519/83, (EEG) nr 2261/84, (EEG) nr 2262/84, (EEG) nr 3067/85, (EEG) nr 1332/92, (EEG) nr 2159/92, (EEG) nr 3815/92, (EG) nr 1255/96, (EG) nr 1414/97, (EG) nr 1638/98 och (EG) nr 1873/2002 skall upphöra att gälla.

De bestämmelser som krävs för administration och kontroll av produktionsstöd skall dock fortfarande tillämpas på produktionsstöd avseende alla regleringsår t.o.m. regleringsåret 2003/04.

2. Övergångsbestämmelser får fastställas enligt förfarandet i artikel 18.2.

Artikel 22

Bilagan till förordning (EEG) nr 827/68 skall ändras i enlighet med bilaga II till den här förordningen.

Artikel 23

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med regleringsåret 2004/05.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA I BETECKNINGAR OCH DEFINITIONER PÅ OLIVOLJA OCH OLJA AV OLIVRESTPRODUKTER ENLIGT ARTIKEL 4

1. JUNGFRUOLJA

Olja som utvunnits ur oliver uteslutande genom mekaniska eller andra fysiska processer under förhållanden som innebär att oljan inte har förändrats och inte har genomgått någon annan behandling än tvättning, dekantering, centrifugering och filtrering, med uteslutande av olja som utvunnits med hjälp av lösningsmedel eller hjälpmedel med kemisk eller biokemisk verkan eller genom omestring, eller blandningar med andra oljor.

Jungfruolja skall endast klassificeras och betecknas enligt följande:

a) Extra jungfruolja

Jungfruolja med ett innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, på högst 0,8 g/100 g och med övriga egenskaper motsvarande dem som fastställts för denna kategori.

b) Jungfruolja

Jungfruolja med ett innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, på högst 2 g/100 g och med övriga egenskaper motsvarande dem som fastställts för denna kategori.

c) Bomolja

Jungfruolja vars innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, är högre än 2 g per 100 g och vars övriga egenskaper motsvarar dem som fastställts för denna kategori.

2. RAFFINERAD OLIVOLJA

Olivolja som erhålls genom raffinering av jungfruolja vars innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, inte får överstiga 0,3 g per 100 g och/eller vars övriga egenskaper motsvarar dem som fastställts för denna kategori.

3. OLIVOLJA - SAMMANSATT AV RAFFINERAD OLIVOLJA OCH JUNGFRUOLJA

Olja som utgörs av en blandning av raffinerad olivolja och jungfruolja av en annan kategori än bomolja och vars innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, inte får överstiga 1 g per 100 g och vars övriga egenskaper motsvarar dem som fastställts för denna kategori.

4. ORAFFINERAD OLJA AV OLIVRESTPRODUKTER

Olja som erhålls av olivrestprodukter genom behandling med lösningsmedel eller genom fysiska processer eller olja som med undantag för vissa egenskaper motsvarar bomolja. Oljan får dock inte ha utvunnits genom omestring och får heller inte ha blandats med oljor av annan typ, och dess övriga egenskaper skall motsvara dem som fastställts för denna kategori.

5. RAFFINERAD OLIVOLJA AV OLIVRESTPRODUKTER

Olja som erhålls genom raffinering av olja av olivrestprodukter och vars innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, inte får överstiga 0,3 g per 100 g. Oljans övriga egenskaper skall motsvara dem som fastställts för denna kategori.

6. OLIVOLJA AV OLIVRESTPRODUKTER

Olja som utgörs av en blandning av raffinerad olja av olivrestprodukter och annan jungfruolja än bomolja och vars innehåll av fria fettsyror, uttryckt som oljesyra, inte får överstiga 1 g per 100 g. Oljans övriga egenskaper skall motsvara dem som fastställts för denna kategori.

BILAGA II

Bilagan till förordning (EEG) nr 827/68 ändras på följande sätt:

1. Efter beskrivningen av produkterna med KN-nummer 1108 20 00 ("- Inulin") skall följande införas:

"1202 10 90 // Jordnötter, inte rostade eller på annat sätt tillagade, med skal, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1202 20 00 // Jordnötter, inte rostade eller på annat sätt tillagade, skalade, även sönderdelade

1203 00 00 // Kopra

1206 00 91 ex 1206 00 99 // Solrosfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 10 90 // Palmnötter och palmkärnor, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 20 90 // Bomullsfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 30 90 // Ricinusfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 40 90 // Sesamfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 50 90 // Senapsfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 60 90 // Safflorfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 91 90 // Vallmofrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

ex 1207 92 98 // Sheanötter (karitenötter, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1207 99 91 // Hampfrön, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

ex 1207 99 98 // Andra oljeväxtfrön och oljehaltiga frukter, även sönderdelade, andra än sådana som är avsedda för utsäde

1208 // Mjöl av oljeväxtfrön och oljehaltiga frukter med undantag för mjöl av senapsfrön"

2. Efter beskrivningen av produkterna med KN-nummer 1503 00 ("Solarstearin, isterolja, oleostearin, oleomargarin och talgolja, inte emulgerade, blandade eller på annat sätt beredda") skall följande införas:

"1504 // Fetter och oljor av fisk eller havsdäggdjur samt fraktioner av sådana fetter eller oljor, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

1507 // Sojabönolja och fraktioner av denna olja, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

1508 // Jordnötsolja och fraktioner av denna olja, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

1511 // Palmolja och fraktioner av denna olja, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

1512 // Solrosfröolja, safflorfröolja eller bomullsfröolja samt fraktioner av dessa oljor, även raffinerade men inte kemiskt modifierade.

1513 // Kokosolja, palmkärnolja och babassuolja samt fraktioner av dessa oljor, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

1514 // Rapsolja, rybsolja och senapsolja samt fraktioner av dessa oljor, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

ex 1515 // Andra icke flyktiga vegetabiliska fetter och oljor (exklusive jojobaolja: 1515 90 15) samt fraktioner av sådana fetter eller oljor, även raffinerade men inte kemiskt modifierade

ex 1516 // Animaliska och vegetabiliska fetter och oljor samt fraktioner av sådana fetter eller oljor, som helt eller delvis hydrerats, omförestrats även eller elaidiniserats, även raffinerade men inte vidare bearbetade (exklusive hydrerad ricinolja, s.k. opalvax, 1516 20 10)

ex 1517 // Margarin, ätbara blandningar och beredningar av animaliska eller vegetabiliska fetter eller oljor eller av fraktioner av olika fetter eller oljor enligt detta kapitel, andra än ätbara fetter och oljor samt fraktioner av sådana fetter eller oljor enligt nr 1516, exklusive undernummer 1517 10 10, 1517 90 10 and 1517 90 93.

1518 00 31

1518 00 39 // Blandningar av flytande feta vegetabiliska fetter, för tekniskt eller industriellt bruk, med undantag av tillverkning av livsmedel

1522 00 91 // Bottensatser och avslemningsåterstoder "soapstocks" från bearbetning av fetter, feta oljor eller andra fettartade ämnen eller av animaliska eller vegetabiliska vaxer som har samma egenskaper som olivolja.

1522 00 99 // Andra återstoder från bearbetning av fetter, feta oljor eller andra fettartade ämnen eller av animaliska eller vegetabiliska vaxer som har samma egenskaper som olivolja"

3. Efter beskrivningen av produkterna med KN-nummer 2302 50 00 ("- av baljväxter") skall följande införas:

"2304 00 00 // Oljekakor och andra fasta återstoder från utvinning av sojabönolja, även malda eller i form av pelletar

2305 00 00 // Oljekakor och andra fasta återstoder från utvinning av jordnötsolja, även malda eller i form av pelletar"

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>