Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial (lagstiftning om växtförökningsmaterial) /* COM/2013/0262 final - 2013/0137 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Växtförökningsmaterial är av avgörande betydelse för produktivitet, mångfald, hälsa och kvalitet inom jordbruk, trädgårdsodling samt livsmedels- och foderproduktion, liksom för miljön. En stor del av unionens yta täcks av skogar, och dessa fyller många olika sociala, ekonomiska, miljömässiga, ekologiska och kulturella funktioner. EU:s nuvarande lagstiftning om tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial bygger på två grundprinciper, nämligen registrering av sorter/material och certifiering av enskilda partier av växtförökningsmaterial tillhörande de växtarter som anges i direktiven (”EU-förtecknade arter”). Genom utkastet till förslag konsolideras och uppdateras lagstiftningen om saluföring av växtförökningsmaterial genom att följande 12 direktiv upphävs och ersätts: rådets direktiv 66/401/EEG om saluföring av utsäde av foderväxter, rådets direktiv 66/402/EEG om saluföring av utsäde av stråsäd, rådets direktiv 2002/53/EG om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter, rådets direktiv 2002/54/EG om saluföring av betutsäde, rådets direktiv 2002/55/EG om saluföring av utsäde av köksväxter, rådets direktiv 2002/56/EG om saluföring av utsädespotatis, rådets direktiv 2002/57/EG om saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter, rådets direktiv 68/193/EEG om saluföring av vegetativt förökningsmaterial av vinstockar, rådets direktiv 98/56/EG om saluföring av förökningsmaterial av prydnadsväxter, rådets direktiv 92/33/EEG om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde, rådets direktiv 2008/90/EG om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion och rådets direktiv 1999/105/EG om saluföring av skogsodlingsmaterial. De flesta av rådsdirektiven om tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial antogs för första gången mellan 1966 och 1971, men en del av dem är av senare datum. De gamla direktiven har uppdaterats många gånger och i stor omfattning, vilket skapat ett behov av klarhet och transparens. Som en följd av denna utveckling skiljer sig direktiven ganska mycket åt både i fråga om teknisk bakgrund och när det gäller metoder; de senare varierar från offentlig kontroll av produkter till officiell övervakning av processer. Särskilt produktkontrollen är mycket betungande för de behöriga myndigheterna. Det faktum att den nuvarande lagstiftningen är komplex och fragmenterad kommer sannolikt att leda till fortsatt osäkerhet och fortsatta skillnader i genomförandet mellan medlemsstaterna. Detta skapar ojämlika konkurrensvillkor för professionella aktörer på den inre marknaden. Det finns behov av att harmonisera genomförandet av lagstiftningen, minska kostnaderna och de administrativa bördorna samt främja innovation. Det är också viktigt att göra anpassningar till de tekniska framstegen inom växtförädlingen och till den snabba utvecklingen på den europeiska och globala marknaden för växtförökningsmaterial. Alla dessa behov gör det nödvändigt att uppdatera och modernisera regelverket. In situ-bevarande av den biologiska mångfalden i jordbruket är ett mål som bör ges ännu högre prioritet. Den svaga övergripande samordningen med annan EU-lagstiftning samt andra åtgärder och strategier på EU-nivå är dessutom ett hinder för ett effektivare genomförande. Under de senaste åren har EU:s jordbrukspolitik börjat betraktas som strategiskt viktig för livsmedelsförsörjningen och livsmedelssäkerheten, livsmedlens näringsvärde, miljön, den biologiska mångfalden och klimatförändringarna. Två frågor som kommit att stå i fokus är hållbar intensifiering och miljöanpassad odling av livsmedelsgrödor – där avkastningen kan höjas utan negativa miljöeffekter och utan nyodling av mark. Lagstiftningen om växtförökningsmaterial är i det sammanhanget av avgörande betydelse. I EU:s skogsstrategi betonas att skogarna fyller många funktioner och att de måste förvaltas på ett hållbart sätt. Det finns ett behov av enhetlighet och synergier med växtskyddslagstiftningen i fråga om växtskyddskontroller som ingår i certifieringsförfarandet för växtförökningsmaterial, eller en integrering av allmänna principer om offentliga kontroller enligt förordning (EG) nr 882/2004 om offentlig kontroll. 2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR Konsekvensbedömningen för det här förslaget bygger på resultaten av en utvärdering av EU:s lagstiftning om saluföring av utsäde och förökningsmaterial (numera: växtförökningsmaterial) som utfördes 2007–2008 av konsortiet för utvärdering av livsmedelskedjan (Food Chain Evaluation Consortium, FCEC), och på resultaten av en studie om sortregistrering som gjordes av samma konsortium under den första halvan av 2010. Konsekvensbedömningen bygger också på ett brett samråd med alla berörda parter, särskilt medlemsstaternas behöriga myndigheter, företrädare för den privata sektorn på EU-nivå och nationell nivå, relevanta internationella standardiseringsorgan, icke-statliga organisationer och Gemenskapens växtsortsmyndighet (CPVO). Under 2009–2011 hölls ett antal övergripande arbetsgruppsmöten inom kommissionen, och dessa gällde alla växtarter. I maj 2011 behandlades vissa frågor inom fyra arbetsgrupper som inrättats under det ungerska ordförandeskapet. Dessutom samrådde kommissionen vid flera tillfällen under 2009–2011 med arbetsgruppen för jordbruksfrågor (utsäde och förökningsmaterial) inom den rådgivande gruppen för livsmedelskedjan, djurhälsa och växters sundhet. Den 18 mars 2009 anordnades den öppna konferensen ”Ensuring Seed Availability in the 21st Century” för att lägga fram och diskutera utvärderingsresultaten med olika berörda parter. Slutligen gjordes den 19 april–30 maj 2011 en webbaserad undersökning bland berörda parter utifrån ett frågeformulär av typen ”Interactive Policy Making” för att få synpunkter på dokumentet Options and Analysis. Man fick in 257 svar från ett mycket brett spektrum av berörda parter. Det främsta syftet med samråden var att få in synpunkter på nuvarande bestämmelser och deras tillämpning samt på behovet av förändring. De berörda parterna var överlag nöjda med de principer som nuvarande direktiv bygger på, men de stödde samtidigt kommissionens plan att se över lagstiftningen. Det ansågs att utrymmet för förbättringar var störst i fråga om förenkling av lagstiftningen, kostnadsbesparingar/effektivitetsvinster, ökad flexibilitet för professionella aktörer, harmoniseringsnivån mellan medlemsstaterna, betydelsen av nischmarknader och tillväxtmarknader, bevarande av den biologiska mångfalden i jordbruket samt bevarande av växtgenetiska resurser. En majoritet av de berörda parterna gav starkt stöd åt att behålla de allmänna principerna för nuvarande lagstiftning – särskilt förfarandena för sortregistrering och certifiering av utsädespartier före saluföring. De berörda parterna ville också att etablerade principer skulle fortsätta att tillämpas för EU-lagstiftningen om skogsodlingsmaterial. I konsekvensbedömningen identifierades följande huvudområden där systemet måste revideras som en anpassning till föränderliga ekonomiska, miljömässiga, sociala och vetenskapliga förhållanden: i) förenkling av den grundläggande lagstiftningen (från 12 direktiv till en förordning), ii) kostnadstäckning och förbättring av systemets ändamålsenlighet och effektivitet och iii) övergripande samordning med annan nyligen antagen EU-lagstiftning. Man undersöker för närvarande olika sätt att effektivisera systemet – t.ex. genom ökad flexibilitet, avreglering eller centralisering – och samtidigt även i fortsättningen kunna garantera växtförökningsmaterial av hög kvalitet, trygga konkurrenskraften och möta nya utmaningar i form av t.ex. biologisk mångfald. Utifrån dessa tre huvudområden kunde fem policyalternativ identifieras, där samtliga tar fasta på förenkling av lagstiftningen och kostnadstäckning. I de olika alternativen återkommer hela tiden aspekter som rör små och medelstora företag och mikroföretag, särskilt för att garantera att dessa företag har tillgång till offentliga tjänster för att utföra vissa uppgifter som de inte kan utföra själva, och för att stödja och vidareutveckla deras flexibilitet så att de kan få bättre tillgång till marknaden för växtförökningsmaterial. Särskild uppmärksamhet ägnas avvägningar mellan överföring av operativa uppgifter och bibehållande av växtförökningsmaterialets kvalitet. I konsekvensbedömningen dras slutsatsen att inget enskilt alternativ leder till att målen med översynen uppnås på ett effektivt, ändamålsenligt och konsekvent sätt. Därför föreslås, i linje med synpunkterna från berörda parter, ett förstahandsalternativ som kombinerar element från alternativen 2, 4 och 5. Genom förslaget skapas således en ram som ger rättslig säkerhet för professionella aktörer och konsumenter, garanterar hög kvalitet på växtförökningsmaterial och säkrar konkurrensfördelar på den inre marknaden och världsmarknaden. Denna kombination syftar till att skapa balans mellan behovet av flexibilitet för professionella aktörer (alternativen 2 och 4), biologisk mångfald (alternativ 4) och tillräckligt stränga hälso- och kvalitetskrav (delar av alternativen 2 och 5) för en rättvist fungerande marknad och för bibehållen kvalitet och sundhet hos växtförökningsmaterial. Detta kombineras med element som möjliggör att mindre omsatta grödor och grödor med särskilda användningsområden får tillgång till specifika eller små marknadssegment utan omfattande administrativa förfaranden, men förenat med minimikrav beträffande spårbarhet, hälsoaspekter och konsumentinformation, så att alla professionella aktörer får samma konkurrensvillkor. 3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER Syftet med förslaget är att ersätta de befintliga 12 direktiven med en enda förordning. 3.1. Del I – Allmänna bestämmelser Tillämpningsområdet för den föreslagna förordningen omfattar alla typer av växtförökningsmaterial. Den största delen av förordningen gäller dock de arter som för närvarande regleras genom de 12 direktiven (s.k. förtecknade arter). För att klargöra och harmonisera medlemsstaternas nuvarande förfaranden för övriga arter, dvs. växtarter som inte är förtecknade, och som därmed inte omfattas av de nuvarande direktiven, kommer dock även dessa arter att omfattas av en del mycket grundläggande bestämmelser (se del III avdelning III). För att ta hänsyn till producenternas behov och kraven på flexibilitet och proportionalitet kommer denna förordning inte att tillämpas på sådant växtförökningsmaterial som är avsett för tester, vetenskapliga ändamål eller växtförädling. Den bör inte heller tillämpas på material som är avsett för eller som upprätthålls i genbanker eller hos organisationer och nätverk för ex situ- eller in situ-bevarande eller bevarande på jordbruksföretag av genetiska resurser i enlighet med nationella strategier för bevarande av genetiska resurser. Växtförökningsmaterial som byts in natura mellan två personer som inte är professionella aktörer ingår inte heller i förordningens tillämpningsområde. När det gäller definitioner är den största förändringen införandet av en gemensam term som omfattar allt växtförökningsmaterial, vare sig det är i form av utsäde eller andra typer av förökningsmaterial. Växtförökningsmaterial definieras som växter eller växtdelar som kan användas för produktion eller reproduktion av hela växter och som är avsedda för detta ändamål. Detta inbegriper också unga plantor. Alla dessa typer av växtförökningsmaterial omfattas av vissa gemensamma principer som gäller dels produktion i syfte att tillhandahålla produkter på marknaden, dels själva tillhandahållandet på marknaden. 3.2. Del II – Professionella aktörer Eftersom definitionen av aktör i den här förordningen inte omfattar privatpersoner har man valt att använda termen ”professionell aktör”. Innebörden av ”professionell aktör” anges i en enda definition, och professionella aktörer ska registreras för att underlätta kontroller. Detta register ska kombineras med det register som inrättas enligt [title of the new Plant Health Regulation]. Det kommer att införas grundläggande skyldigheter för professionella aktörer när det gäller identifiering av det växtförökningsmaterial som de producerar eller tillhandahåller på marknaden samt beträffande dokumentation, underlättande av kontroller och upprätthållande av materialet. Genom att professionella aktörer åläggs att ha information som avser steget före och steget efter deras egna kommersiella verksamhet säkerställer man att allt växtförökningsmaterial går att spåra. 3.3. Del III – Växtförökningsmaterial annat än skogsodlingsmaterial Avdelning I Allmänna bestämmelser Det fastställs definitioner av sort, upprätthållande av en sort, sort med officiell beskrivning/sort med officiellt erkänd beskrivning, klon och av de olika saluföringskategorierna. Avdelning II Produktion och tillhandahållande på marknaden av förtecknade arter Generellt sett kommer man att behålla de grundläggande förfarandena för registrering av sorter/material och certifiering/inspektion av partier innan de tillhandahålls på marknaden. Professionella aktörer kommer dock att få större valfrihet, så att de kan välja att göra den nödvändiga undersökningen för sortregistrering samt inspektioner, provtagning och analys av växtförökningsmaterial för certifieringsändamål under de behöriga myndigheternas officiella övervakning. Dessutom kommer det att antas sekundärlagstiftning med särskilda krav för produktion och tillhandahållande på marknaden av vissa arter och kategorier av dessa (utgångsmaterial, elitmaterial, certifierat material och standardförökningsmaterial). Detta är viktigt för att i högre grad kunna reagera på förändringar till följd av den vetenskapliga och tekniska utvecklingen och samtidigt respektera principerna om proportionalitet och hållbarhet i lagstiftningen. De krav som ställs på växtförökningsmaterial som ska tillhandahållas på marknaden kan sammanfattas på följande sätt: – Det tillhör en sort eller klon som har registrerats i enlighet med denna förordning. – Det uppfyller de särskilda krav som antagits för saluföringskategorin i fråga på släkt- och artnivå. – Det är försett med en officiell etikett (för utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material) eller en aktörs etikett (för standardförökningsmaterial). – Det uppfyller kraven för hantering. – Den uppfyller kraven för certifiering och identifiering. Skyldigheten att registrera sorter ska inte tillämpas på grundstammar som inte uppfyller kraven för en sort. För att skapa flexibilitet med tanke på den framtida vetenskapliga och tekniska utvecklingen kan heterogent material som inte motsvarar definitionen av en sort undantas från kravet att materialet ska tillhöra en registrerad sort, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. Dessutom föreskrivs ett särskilt undantag för växtförökningsmaterial avsett för nischmarknader. Vissa släkten och arter av växtförökningsmaterial som förtecknas i de nuvarande direktiven bör också fortsättningsvis vara föremål för mer omfattande krav avseende produktion och tillhandahållande på marknaden (förtecknade arter). Det måste dock fastställas kriterier för beslut avseende dessa arter. Förteckningen bör innehålla växtsläkten och -arter som upptar en betydande produktionsareal och svarar för ett betydande produktionsvärde och som produceras och tillhandahålls på marknaden av ett betydande antal professionella aktörer eller innehåller ämnen för vilka det krävs särskilda bestämmelser i syfte att skydda människors och djurs hälsa och miljön. För att säkerställa transparens och göra det möjligt för användarna att träffa välgrundade val bör växtförökningsmaterial endast produceras och tillhandahållas på marknaden i form av utgångsmaterial, elitmaterial, certifierat material och standardförökningsmaterial. För att garantera förbättringar avseende kvalitet, sundhet, identitet och spårbarhet hos växtförökningsmaterial samt trygga livsmedels- och foderförsörjningen måste det fastställas ingående kriterier för att avgöra vilka växtsläkten och -arter som inte ska tillhandahållas på marknaden i form av standardförökningsmaterial. Särskilda krav på släkt- och artnivå bör fastställas för var och en av dessa kategorier. Kraven avseende identitet, renhet, sundhet och andra kvalitetsaspekter samt märkning, partier, förpackning (inklusive små förpackningar), kontrolltester efter certifiering, jämförande tester och försök samt blandningar kommer att fortsätta att tillämpas. Undantag Man bör behålla de nuvarande permanenta undantag som gäller begränsat tillhandahållande på marknaden av dels ännu icke registrerade sorter för tester på gårdar, dels material som inte är slutgiltigt certifierat, samt de undantag som tillåter strängare nationella krav. Samma sak gäller för viktiga tillfälliga undantag avseende nödåtgärder, tillfälliga problem med tillgången och tidsbegränsade försök. Undantag för växtförökningsmaterial avsett för nischmarknader Dessutom bör det fastställas proportionella och hållbara bestämmelser för småskalig verksamhet som rör sådant växtförökningsmaterial som är anpassat till lokala förhållanden och tillhandahålls på marknaden i små kvantiteter. Sådana sorter bör undantas från kraven avseende registrering och tillhandahållande på marknaden. Detta material definieras som växtförökningsmaterial avsett för nischmarknader. Undantaget bör gälla t.ex. sådana jordbrukare eller trädgårdsodlare som samtidigt är växtförädlare, vare sig de är professionella aktörer eller inte. Vissa grundläggande bestämmelser om materialets märkning och spårbarhet bör dock fastställas. För att förhindra att undantaget missbrukas bör materialet endast tillhandahållas på marknaden i förpackningar av viss storlek. Import och export Efterlevnad av EU-bestämmelserna om likvärdighet bibehålls som grundvillkor för import från tredjeländer. Däremot ingår export i förordningens tillämpningsområde. Export bör ske i enlighet med lagstiftning, standarder, god praxis eller andra juridiska eller administrativa förfaranden som tillämpas i det importerande tredjelandet. Om det finns ett bilateralt eller multilateralt avtal mellan unionen och tredjelandet måste exporten från unionen vara förenlig med detta avtal. Om något sådant avtal inte finns gäller avtal mellan de professionella aktörerna. Avdelning III Produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial av icke-förtecknade släkten eller arter Växtförökningsmaterial som inte tillhör de förtecknade släktena och arterna ska också omfattas av vissa grundläggande krav beträffande sundhet, lämplighet för ändamålet, hänvisningar till sort (i tillämpliga fall) och identifiering av respektive material samt import. Avdelning IV Sortregistrering i nationella register och unionens register Sortregister För att sorter ska få tillhandahållas på marknaden i hela unionen måste de ha tagits upp i ett nationellt register eller i unionens register genom ett direkt ansökningsförfarande till Gemenskapens växtsortsmyndighet (CPVO). CPVO kommer att spara uppdaterad information om alla växtsorter som kan tillhandahållas på unionsmarknaden, inklusive sorter som finns upptagna i nationella register (unionens databas för växtsorter). För nya, förbättrade sorter kommer det grundläggande kravet på särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet (SES) att behållas. Undersökningen avseende enhetlighet bör anpassas till sorttyp och förökningssätt. Det kan också fastställas i sekundärrätten vilka växtarter som kan omfattas av tilläggskrav avseende odlings- och användningsvärde. Medlemsstaterna ska anta mer ingående kriterier för undersökningar av odlings- och användningsvärde för dessa arter när det gäller avkastning, kvalitet, motståndskraft och lämplighet för resurssnåla produktionssystem, inklusive ekologisk produktion. De metoder och krav som fastställs för sortundersökningar bör utformas med hänsyn till det ekologiska jordbrukets särskilda krav på grödornas egenskaper. Bestämmelser om hållbart odlingsvärde kommer att fastställas och harmoniseras i EU genom att man antar särskilda krav beträffande resistens mot vissa skadegörare, minskat behov av olika insatsvaror, lägre halt av icke önskvärda ämnen eller ökad anpassningsförmåga till olika jordbruks- och klimatförhållanden. Detta är ett viktigt verktyg för att styra växtförädlingen i mer hållbar riktning. Om unionens växtförädlarrätt har beviljats för en sort i enlighet med förordning (EG) nr 2100/94, eller i enlighet med nationella bestämmelser, bör denna sort i samband med sortregistrering enligt denna förordning anses vara särskiljbar, enhetlig och stabil samt ha en lämplig benämning. Den grundläggande principen om att man för varje sort ska använda en enda benämning i hela unionen behålls. I vissa specifika fall kommer synonymer att tillåtas. CPVO kan anses ha bäst överblick över tillämpliga sortbenämningar inom unionen. Mot bakgrund av detta, och för att garantera att tilldelningen av benämningar inom unionen görs på ett enhetligt sätt, bör de behöriga myndigheterna vända sig till CPVO för att kontrollera benämningen innan en sort registreras i ett nationellt sortregister. I förordningen fastställs ingående krav för sortregistreringsförfarandet, beträffande villkor för registrering, inlämning av ansökningar, ansökningarnas innehåll, formella och tekniska undersökningar, undersökningsrapporter, beslut om registrering, giltighetstid, förlängning av giltighetstiden, återkallande/avförande av registrering och upprätthållande av sorter. För enhetlighetens skull bör samma bestämmelser gälla för sådana ansökningar om registrering i unionens sortregister som görs direkt till CPVO. Särskilda bestämmelser fastställs om registrering i unionens sortregister och när det gäller sökandens möjlighet att överklaga CPVO:s beslut. Sådana bestämmelser fastställs däremot inte för registrering i nationella sortregister, eftersom dessa omfattas av nationella administrativa förfaranden. Det kommer att införas en ny skyldighet för samtliga nationella centrum för sortprovning att låta sig granskas av CPVO. Syftet är att säkerställa en harmoniserad och välfungerande sortregistrering i unionen. De professionella aktörernas centrum för sortprovning kommer att granskas och godkännas av de behöriga nationella myndigheterna. I de fall då ansökan görs direkt till CPVO ska CPVO granska och godkänna de centrum man använder för sortundersökningar. De behöriga myndigheterna och CPVO bör varje år under registreringens hela giltighetstid ta ut avgifter för handläggningen av ansökningar, formella och tekniska undersökningar (inklusive granskningar), sortbenämning och upprätthållande av sorter. Harmoniserade bestämmelser för dessa avgifter bör därför fastställas i denna förordning. Den allmänna principen om kostnadstäckning ska tillämpas. Mikroföretag ska dock undantas från avgifter, så att kommissionen kan fullgöra sitt åtagande att minska bördorna för mycket små företag, i linje med den nya policyn att minimera regelbördan för små och medelstora företag, och anpassa EU-lagstiftningen till mikroföretagens behov. Avgiften för registrering av sorter med officiellt erkänd beskrivning och heterogent material ska också reduceras så att den inte utgör ett hinder för registrering av sådana sorter eller sådant material. Gamla traditionella sorter För gamla sorter, t.ex. bevarandesorter (inklusive lantsorter) eller så kallade amatörsorter bör man också i fortsättningen fastställa mindre stränga krav i syfte att främja deras bevarande på jordbruksföretag och användning i enlighet med direktiven 2008/62/EG och 2009/145/EG. Sorterna kommer dock att fortsätta att registreras på grundval av en ”officiellt erkänd beskrivning” som ska godkännas – men inte tas fram – av de behöriga myndigheterna. För denna beskrivning är undersökningar avseende särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet inte längre obligatoriska. Den officiellt erkända beskrivningen ska bara beskriva de specifika egenskaper hos växter och växtdelar som är representativa för den aktuella sorten och som gör sorten möjlig att identifiera, inklusive ursprungsregionen. Beskrivningen kan baseras på en tidigare officiell beskrivning av sorten som gjorts av ett vetenskapligt eller akademiskt organ eller institut. Att innehållet är korrekt kan styrkas genom tidigare officiella inspektioner, inofficiella undersökningar eller kunskap som erhållits genom praktisk erfarenhet under odling, förökning och användning. De nuvarande kvantitativa begränsningarna avskaffas. Användarna får information om materialet genom en etikett som anger att sorten har identifierats genom en officiellt erkänd beskrivning. Dessutom anges ursprungsregionen. Växtförökningsmaterial av sådana sorter bör bara tillhandahållas på marknaden i form av standardförökningsmaterial. 3.4. Del IV – Produktion och tillhandahållande på marknaden av skogsodlingsmaterial EU-lagstiftningen fastställer särskilda principer och en specifik terminologi för skogsodlingsmaterial. Detta område har därför fått en separat del där man har behållit de nuvarande grundprinciperna. Kraven för skogsodlingsmaterial rör godkännande av frökällor, införande i nationella register och unionsförteckningen, stambrev, saluföringskategorier, partier, blandningar, märkning, förpackning och fastställande av villkor för EU-likvärdighet vid import. Dessutom måste följande undantagsbestämmelser fastställas: godkännande av strängare nationella krav, förbud mot att tillhandahålla vissa typer av skogsodlingsmaterial till slutanvändare, bestämmelser om tillfälliga problem med tillgången och bestämmelser om tidsbegränsade försök. 3.5. Del V – Förfaranden Bestämmelser för delegerade akter och kommittéförfarandet fastställs. 3.6. Del VI – Slutbestämmelser Förordning (EG) nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt ändras i fråga om CPVO:s namn och arbetsuppgifter. Myndighetens namn ändras till ”Europeiska växtsortsmyndigheten” (EAPV), i enlighet med rekommendationerna från EU:s interinstitutionella arbetsgrupp på området. CPVO:s uppdrag utvidgas till att omfatta sortregistrering, och särskilt förvaltning av unionens växtsortregister och registrering av växtsorter i de fall ansökan görs direkt till CPVO. Dessutom får CPVO ett antal uppgifter som är knutna till dess nya uppdrag: att ge rekommendationer om sortbenämningar, databasen för referenssamlingar av sorter, harmonisering av tekniska undersökningar av sorter, granskningar av centrum för teknisk sortprovning, rådgivande uppgifter, utbildning och tekniskt stöd. Det fastställs också nödvändiga bestämmelser om påföljder. 3.7. Del VII – Unionens befogenheter, subsidiaritetsprincipen och rättslig form Regelverket om växtförökningsmaterial bygger på artikel 43 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), som gäller genomförandet av den gemensamma jordbrukspolitiken. Målen för denna politik är att höja effektiviteten inom jordbruket, garantera en skälig levnadsstandard för jordbruksbefolkningen, stabilisera marknaderna, trygga försörjningen av jordbruksprodukter och garantera konsumenterna tillgång till jordbruksprodukter till rimliga priser. Krav beträffande jordbrukets hållbarhet har integrerats genom successiva revideringar av den gemensamma jordbrukspolitiken. Genom Lissabonfördraget fick EU och dess medlemsstater delad befogenhet på jordbruksområdet. Det är dock tydligt att alla verksamhetsområden inom jordbruket samt dithörande verksamheter, både i tidigare och senare produktionsled, i mycket stor utsträckning har reglerats på EU-nivå. Detta innebär att lagstiftningen i första hand är en uppgift för Europeiska unionens institutioner. Förslaget har formen av en Europaparlamentets och rådets förordning. Andra regleringsformer skulle vara olämpliga eftersom åtgärdens syften effektivast uppnås genom unionsövergripande och fullt harmoniserade krav som garanterar den fria rörligheten för växtförökningsmaterial. 4. BUDGETKONSEKVENSER Budgetanslagen för genomförandet av förordningen till och med den 31 december 2020 anges i en förordning med bestämmelser för förvaltningen av utgifter avseende livsmedelskedjan, djurhälsa, djurskydd, växtskydd och växtförökningsmaterial. 5. ÖVRIGT 2013/0137 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial (lagstiftning om växtförökningsmaterial) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande av Regionkommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet[1], och av följande skäl: (1) Följande direktiv innehåller bestämmelser om produktion och saluföring av utsäde och förökningsmaterial av jordbruksgrödor, grönsaker, vinstockar, fruktplantor, skogsodlingsmaterial och prydnadsväxter: a) Rådets direktiv 66/401/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av foderväxter[2]. b) Rådets direktiv 66/402/EEG av den 14 juni 1966 om saluföring av utsäde av stråsäd[3]. c) Rådets direktiv 68/193/EEG av den 9 april 1968 om saluföring av vegetativt förökningsmaterial av vinstockar[4]. d) Rådets direktiv 98/56/EG av den 20 juli 1998 om saluföring av förökningsmaterial av prydnadsväxter[5]. e) Rådets direktiv 1999/105/EG av den 22 december 1999 om saluföring av skogsodlingsmaterial[6]. f) Rådets direktiv 2002/53/EG av den 13 juni 2002 om den gemensamma sortlistan för arter av lantbruksväxter[7]. g) Rådets direktiv 2002/54/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av betutsäde[8]. h) Rådets direktiv 2002/55/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av utsäde av köksväxter[9]. i) Rådets direktiv 2002/56/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av utsädespotatis[10]. j) Rådets direktiv 2002/57/EG av den 13 juni 2002 om saluföring av utsäde av olje- och spånadsväxter[11]. k) Rådets direktiv 2008/72/EG av den 15 juli 2008 om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde[12]. l) Rådets direktiv 2008/90/EG av den 29 september 2008 om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion[13]. (2) Huvudsyftet med ovannämnda direktiv är att skapa hållbarhet inom jordbruk, trädgårdsodling och skogsbruk. Växtförökningsmaterialets sundhet, kvalitet och mångfald är av mycket stor betydelse för produktiviteten, och därigenom för jordbruk, trädgårdsodling, livsmedels- och fodertrygghet samt för ekonomin i stort. För att säkerställa hållbarhet bör lagstiftningen också ta hänsyn till behovet att uppfylla konsumenternas förväntningar, säkerställa att produktionen kan anpassas till starkt varierande miljöförhållanden – både för jordbruk och trädgårdsodling, möta de utmaningar som klimatförändringarna innebär samt stärka skyddet av biologisk mångfald inom jordbruket. (3) Utvecklingen inom områdena jordbruk, trädgårdsodling, skogsbruk, växtförädling och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial har visat att lagstiftningen måste förenklas och ytterligare anpassas till sektorns utveckling. Ovannämnda direktiv bör därför ersättas av en enda förordning om produktion i syfte att tillhandahålla växtförökningsmaterial på unionsmarknaden och om själva tillhandahållandet på denna marknad. (4) Växtförökningsmaterial bör definieras brett, och inbegripa alla växter som kan användas för produktion (inklusive förökning i alla senare produktionsled) av hela växter, och som är avsedda för detta ändamål. Denna förordning bör därför omfatta utsäde, liksom alla andra former av växter i samtliga utvecklingsstadier, som kan användas för produktion av hela växter, och som är avsedda för detta ändamål. (5) Denna förordning bör också omfatta växtförökningsmaterial som används för produktion av jordbruksråvaror för industriändamål, eftersom detta material har stor betydelse för åtskilliga sektorer och bör uppfylla vissa kvalitetskrav. (6) För att fastställa tillämpningsområdet för flera bestämmelser i denna förordning är det nödvändigt att definiera begreppen ”professionell aktör” och ”tillhandahållande på marknaden”. Särskilt med tanke på hur saluföringen inom sektorn utvecklas bör definitionen av ”tillhandahållande på marknaden” vara så bred som möjligt, så att den täcker alla typer av transaktioner med växtförökningsmaterial. Definitionen bör bland annat omfatta personer som bedriver försäljning genom distansavtal (t.ex. på elektronisk väg) och personer som samlar in skogsodlingsmaterial från frökällor. (7) Med tanke på producenternas behov och kraven på flexibilitet och proportionalitet bör denna förordning inte tillämpas på odlingsmaterial som endast är avsett för tester, vetenskapliga ändamål, växtförädling, eller på genbanker, organisationer och nätverk för utbyte och bevarande av genetiska resurser (inklusive bevarande på jordbruksföretag), eller på odlingsmaterial som byts in natura mellan personer som inte är professionella aktörer. (8) Vid produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial bör också följande rättsakter tillämpas: direktiv 94/62/EG av den 20 december 1994 om förpackningar och förpackningsavfall[14], rådets förordning (EG) nr 338/97 av den 9 december 1996 om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem[15], Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/18/EG av den 12 mars 2001 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön och om upphävande av rådets direktiv 90/220/EEG[16], Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1829/2003 av den 22 september 2003 om genetiskt modifierade livsmedel och foder[17], Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1830/2003 av den 22 september 2003 om spårbarhet och märkning av genetiskt modifierade organismer och spårbarhet av livsmedel och foderprodukter som är framställda av genetiskt modifierade organismer och om ändring av direktiv 2001/18/EG[18] och förordning (EU) nr …/… [Office of publications, please add number of Regulation on protective measures against pests of plants]. (9) För att garantera insyn och mer ändamålsenliga kontroller av produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial bör professionella aktörer registreras. För att minska den administrativa bördan för professionella aktörer genom att tillåta att de registrerar sig en enda gång i ett enda register, är det lämpligt att de registreras i de offentliga register som upprättats av medlemsstaterna i enlighet med förordning (EU) nr .../... (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants). (10) För att säkerställa en korrekt tillämpning av denna förordning bör det införas grundläggande skyldigheter för professionella aktörer som är verksamma inom produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial. (11) Erfarenheten har visat att tillförlitligheten och kvaliteten hos förökningsmaterial som tillhandahålls på marknaden kan äventyras om det är omöjligt att spåra förökningsmaterial som inte uppfyller tillämpliga standarder. Det är därför nödvändigt att inrätta ett omfattande spårbarhetssystem som gör det möjligt att dra tillbaka produkter från marknaden och att informera konsumenter och behöriga myndigheter. Som en konsekvens av detta bör det vara obligatoriskt att spara nödvändig information och dokumentation om överlåtelser till och från professionella användare. Utifrån proportionalitetsprincipen bör dock denna bestämmelse inte tillämpas om en leverans syftar till tillhandahållande på detaljhandelsmarknaden. (12) Vissa släkten och arter av växtförökningsmaterial som har stor betydelse för ekonomi, hälsa eller miljö bör omfattas av hårdare krav avseende produktion och tillhandahållande på marknaden. Betydelsen bör fastställas med utgångspunkt i produktionsarealen eller produktionsvärdet för dessa släkten eller arter, antalet professionella aktörer eller innehållet av ämnen som utgör en potentiell risk för hälsa eller miljö. De flesta av dessa släkten och arter regleras för närvarande av de direktiv som anges ovan. Släktena och arterna i fråga (nedan kallade förtecknade släkten och arter) bör föras in i en särskild förteckning. (13) För att säkerställa transparens och göra det möjligt för konsumenterna att träffa välgrundade val bör växtförökningsmaterial som tillhör förtecknade släkten och arter endast produceras och tillhandahållas på marknaden i form av fördefinierade kategorier. Dessa kategorier bör återspegla olika kvalitetsnivåer och produktionsled och ges benämningarna ”utgångsmaterial”, ”elitmaterial”, ”certifierat material” och ”standardförökningsmaterial”. (14) För att garantera största möjliga tillgång till växtförökningsmaterial samt ge användarna valfrihet bör professionella aktörer i princip kunna tillhandahålla på marknaden växtförökningsmaterial som tillhör förtecknade släkten och arter i samtliga ovannämnda kategorier. För att trygga livsmedels- och foderförsörjningen och uppnå en hög nivå avseende identitet, kvalitet och sundhet hos växtförökningsmaterial, bör dock inte växtförökningsmaterial tillhandahållas på marknaden i form av standardförökningsmaterial om certifieringskostnaderna för andra kategorier är proportionella mot dessa mål. (15) Växtförökningsmaterial tillhörande sorter med officiellt erkänd beskrivning, liksom heterogent material och nischmarknadsmaterial, bör omfattas av vissa minimikrav. Sådant material bör därför under alla förhållanden bara produceras och tillhandahållas på marknaden som standardförökningsmaterial. (16) För att göra det möjligt för användarna att träffa välgrundade val beträffande identitet och egenskaper bör växtförökningsmaterial som tillhör förtecknade släkten och arter endast produceras och tillhandahållas på marknaden om det tillhör sorter som finns upptagna i nationella sortregister eller unionens sortregister. (17) För att underlätta anpassningen till utvecklingen inom växtförädling och till tänkbar ny teknik bör heterogent växtförökningsmaterial som inte motsvarar definitionen av en sort enligt denna förordning få lov att produceras eller tillhandahållas på marknaden utan att tillhöra en registrerad sort, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda; detta gäller även om materialet inte uppfyller kraven för sortregistrering – dvs. särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet – eller kraven avseende tillfredsställande eller hållbart odlingsvärde. Vid registreringen av sådant material bör man beakta dess bidrag till ökad genetisk mångfald hos jordbruksgrödor, den genetiska resursbasen och biologiska mångfalden i unionen, liksom till jordbrukets hållbarhet och därigenom anpassningen till klimatförändringarna. Registreringsförfarandet bör i synnerhet anpassas efter dessa särskilda egenskaper, och det bör innebära en så liten börda som möjligt för de aktörer som vill registrera material av denna typ. Det skulle också vara en lämplig och proportionell åtgärd att undanta grundstammar från samma krav, eftersom de har ett betydande kommersiellt och praktiskt värde inom de sektorer där de används, samtidig som de ofta inte motsvarar definitionen av en sort. (18) För att säkerställa uppfyllandet av tillämpliga kvalitetskrav bör det fastställas bestämmelser för certifiering av växtförökningsmaterial samt för verksamhet som syftar till att kontrollera certifieringens tillförlitlighet i stadiet efter certifiering. Dessa bestämmelser bör anpassas till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. (19) Kvalitetskraven och certifieringssystemen bör utformas med hänsyn till internationella rekommendationer, t.ex. OECD:s bestämmelser och föreskrifter för utsädessystem, Uneces normer för utsädespotatis och Istas bestämmelser om provtagning och tester. (20) Med tanke på de gränsvärden för förekomsten av kvalitetsskadegörare som fastställs i förordning (EU) nr …/… (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) om skyddsåtgärder mot växtskadegörare[19] är det lämpligt att fastställa detaljerade inspektions- och granskningsförfaranden för en enhetlig certifiering, när det gäller uppfyllande av de krav som antas i enlighet med den här förordningen och förordning (EU) nr .../… (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants). (21) För att säkerställa högsta möjliga renhetsgrad hos materialet och en homogen produktion bör växtförökningsmaterial som tillhör förtecknade släkten och arter hållas i separata partier. (22) Med tanke på de många olika typerna av växtförökningsmaterial bör professionella aktörer ha möjlighet att producera och tillhandahålla på marknaden växtförökningsmaterial i form av enskilda plantor, förpackningar, behållare eller buntar. (23) Det bör antas bestämmelser för märkning av växtförökningsmaterial tillhörande förtecknade släkten eller arter så att man kan garantera en lämplig identifiering av detta material. När det gäller material tillhörande kategorier som omfattas av certifiering bör etiketten (nedan kallad officiell etikett) tillverkas och anbringas av godkända professionella aktörer och under officiell tillsyn av de behöriga myndigheterna. Eftersom vissa professionella aktörer kanske inte har resurser för certifiering och utfärdande av officiella etiketter bör det dock föreskrivas att de officiella etiketterna får utfärdas av de behöriga myndigheterna på begäran av professionella aktörer. (24) För att bevara den naturliga miljön inom ramen för bevarandet av genetiska resurser är det önskvärt att tillåta blandning av växtförökningsmaterial tillhörande förtecknade släkten eller arter med material tillhörande icke-förtecknade släkten eller arter. Sådana blandningar bör tillåtas endast om deras sammansättning har en naturlig koppling till en viss region. För att säkerställa insyn och bättre kontroll av kvaliteten på de berörda blandningarna bör produktion och tillhandahållande på marknaden av sådana blandningar kräva tillstånd av de behöriga myndigheterna. (25) Det bör antas bestämmelser för import till unionen av växtförökningsmaterial tillhörande förtecknade släkten och arter, varvid import endast bör tillåtas för växtförökningsmaterial som uppfyller samma produktions- och kvalitetskrav som material som produceras och tillhandahålls på marknaden i unionen. (26) För att säkerställa flexibilitet och göra det lättare för professionella aktörer och för marknaderna att anpassa sig till särskilda omständigheter eller tillfälliga problem med tillgången, är det lämpligt att fastställa vissa undantag från de allmänna bestämmelserna i denna förordning. För att undvika missbruk och säkerställa att de övergripande målen med denna förordning uppfylls bör undantagen bara beviljas på vissa villkor. Undantagen bör gälla växtförökningsmaterial tillhörande sorter för vilka ansökan om registrering håller på att behandlas samt växtförökningsmaterial som inte är slutgiltigt certifierat eller som saknar certifiering som anger uppfyllande av tillämpliga grobarhetskrav. Det bör också finnas en möjlighet att anta nödåtgärder för att hantera risker för människors, djurs och växters hälsa och för miljön. (27) Växtförökningsmaterial som tillhandahålls på marknaden endast i begränsade kvantiteter av små producenter (s.k. växtförökningsmaterial för nischmarknader) bör undantas från kravet på att tillhöra en registrerad sort. Detta undantag är nödvändigt för att förhindra onödiga restriktioner för tillhandahållande på marknaden av sådant växtförökningsmaterial som är av mindre kommersiellt intresse men som ändå är viktigt för bevarandet av den genetiska mångfalden. Det bör dock säkerställas att detta undantag inte används regelmässigt av ett stort antal professionella aktörer, utan bara av sådana professionella aktörer som inte klarar av kostnaderna och den administrativa bördan i samband med sortregistrering. Detta är viktigt för att undvika att undantaget missbrukas, och för att säkerställa tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning. Nischmarknadsmaterial bör därför bara tillhandahållas på marknaden av professionella aktörer som har få anställda och liten årsomsättning. (28) Tillfälliga försök bör utföras för att få fram bättre alternativ till de åtgärder som antas för förtecknade släkten eller arter. Vid utförandet av dessa försök bör den tekniska utvecklingen inom produktion och kontroll av växtförökningsmaterial beaktas. (29) Växtförökningsmaterial tillhörande förtecknade släkten eller arter som exporteras till tredjeländer bör uppfylla kraven för växtförökningsmaterial som produceras och tillhandahålls på marknaden inom unionen, såvida inte det berörda materialet omfattas av bilaterala eller multilaterala avtal eller tredjeländers bestämmelser. (30) För att säkerställa lägsta kvalitets- och identifieringsstandarder för produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial som inte tillhör förtecknade släkten eller arter bör vissa grundläggande krav fastställas för sådant material. (31) För att säkerställa att alla sorter har tillgång till registrering och är föremål för gemensamma bestämmelser och villkor bör det fastställas bestämmelser om registrering av sorter, och dessa bestämmelser bör gälla både för sorter av förtecknade släkten och arter och sorter av icke-förtecknade arter. (32) Erfarenheterna hittills har visat att vissa förädlare är intresserade av att tillhandahålla sina sorter på hela unionsmarknaden eller större delen av denna. Förädlarna bör därför få möjlighet att registrera sina sorter antingen i ett nationellt sortregister eller i unionens sortregister. Uppgiften att upprätta, offentliggöra och uppdatera unionens sortregister bör tilldelas Europeiska växtsortsmyndigheten (nedan kallad växtsortsmyndigheten), som tidigare kallades Gemenskapens växtsortsmyndighet, som inrättades enligt artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 2100/94, och som för närvarande ansvarar för beviljande av växtförädlarrätt. Växtsortsmyndighetens verksamhet bör således omfatta alla aspekter av växtsortsförvaltning. (33) Sorter bör i princip registreras på grundval av en officiell beskrivning som tagits fram av en behörig myndighet eller växtsortsmyndigheten. För att minska bördan för de behöriga myndigheterna och växtsortsmyndigheten och garantera flexibilitet är det lämpligt att föreskriva att de undersökningar som behövs för att ta fram den officiella beskrivningen även kan utföras av sökanden. (34) Förutom de grundläggande registreringskraven bör sorter tillhörande arter som är av särskild betydelse för utvecklingen av jordbruket och trädgårdsnäringen i unionen omfattas av ytterligare krav för att garantera ett tillfredsställande och hållbart odlings- eller användningsvärde. (35) Kraven för att garantera ett hållbart odlingsvärde bör fastställas på unionsnivå för att främja hållbar utveckling och direkt växtförädling samt tillgodose förädlarnas, producenternas och konsumenternas förväntningar på denna typ av utveckling. Kraven för att garantera ett tillfredsställande odlings- och användningsvärde får bara utarbetas av medlemsstaterna med beaktande av deras jordbruks- och klimatförhållanden. De berörda sorterna bör därför bara registreras i de nationella sortregistren. Kraven för att garantera tillfredsställande odlings- och användningsvärde bör gälla avkastning och kvalitetsegenskaper. När medlemsstaterna utarbetar och tillämpar sådana krav bör de beakta de begränsningar som kännetecknar vissa jordbruksmetoder. De bör särskilt ta vederbörlig hänsyn till de särskilda behoven hos ekologiskt jordbruk i fråga om resiliens och resurssnåla förhållanden. (36) Unionen är part i konventionen om biologisk mångfald, och har inom ramen för denna åtagit sig att bevara den genetiska mångfalden hos odlade växter och deras vilda släktingar samt att minimera den genetiska utarmningen. Detta åtagande kompletterar unionens mål att stoppa förlusten av biologisk mångfald fram till 2020. I det sammanhanget bör man tillåta att vissa sorter produceras och tillhandahålls på marknaden även om de inte uppfyller kraven på särskiljbarhet, enhetlighet eller stabilitet, så att de kan bevaras och användas på ett hållbart sätt och därigenom bidra till jordbrukets hållbarhet och anpassningen till klimatförändringarna. Dessa sorter bör därför bara registreras på grundval av en officiellt erkänd beskrivning. (37) Sorter som har registrerats utifrån en officiellt erkänd beskrivning bör dock produceras i den region där de traditionellt har odlats och till vilken de anpassat sig, så att man kan garantera deras äkthet och deras mervärde när det gäller att bevara den genetiska mångfalden och skydda miljön. Dessa sorter bör därför bara tas med i de nationella sortregistren. Av samma skäl bör dessa sorter ha tillhandahållits på marknaden och/eller funnits i en samling, t.ex. en genbank, före ikraftträdandet av denna förordning, eller ha varit avförda ur det nationella sortregistret eller unionens sortregister i mer än fem år, om de har registrerats där på grundval av en teknisk undersökning av särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet. (38) För att garantera enhetliga villkor för alla ansökningar och en tydlig ram för samtliga berörda parter bör det fastställas bestämmelser om registreringsförfaranden för sorter och kloner i de nationella sortregistren. (39) Vissa sorter som är naturligt anpassade till de lokala och regionala betingelserna och som hotas av genetisk utarmning, eller som saknar reellt värde för kommersiell odling men har tagits fram för att odlas under speciella förhållanden, har redan godtagits i nationella listor, förteckningar eller register över sorter i enlighet med artikel 3 i kommissionens direktiv 2008/62/EG av den 20 juni 2008 om vissa undantag för godkännande av lantsorter och andra sorter av lantbruksväxter som är naturligt anpassade till lokala och regionala betingelser och som hotas av genetisk utarmning, samt saluföring av utsäde och utsädespotatis av dessa lantsorter och andra sorter[20], och enligt artikel 3.1 i kommissionens direktiv 2009/145/EG av den 26 november 2009 om vissa undantag för godkännande av lantsorter och andra sorter av köksväxter som traditionellt har odlats på vissa platser och i vissa regioner och som hotas av genetisk utarmning och av köksväxtsorter som saknar reellt värde för kommersiell odling men som har utvecklats för att odlas under särskilda omständigheter och om saluföring av utsäde av dessa lantsorter och andra sorter[21]. Dessa sorter har inte varit föremål för en fullständig teknisk undersökning med avseende på särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet. De bör därför registreras direkt i de nationella sortregistren, utan några ytterligare formaliteter, som sorter med en officiellt erkänd beskrivning. (40) Unionens sortregister bör också omfatta alla sorter som är registrerade i de nationella sortregistren. Därigenom säkerställs att unionens sortregister ger en tydlig överblick över alla sorter som registrerats i unionen. (41) Det bör antas bestämmelser om registrering av sorter och kloner i unionens sortregister. För enhetlighetens skull bör dessa bestämmelser likna dem som gäller för registrering i nationella sortregister. (42) De behöriga nationella myndigheterna och växtsortsmyndigheten bör ta ut avgifter för behandling av ansökningar och formella och tekniska undersökningar samt en årlig avgift under hela registreringsperioden. Detta är nödvändigt för att trygga de resurser som krävs för det övergripande systemet med sortregistrering, och för att se till att de som huvudsakligen drar nytta av registreringen också bär kostnaderna för driften av registreringssystemet. Fastställandet av dessa avgifter bör därför regleras genom denna förordning. (43) För att underlätta registreringen av sorter som används för att motverka genetisk utarmning i unionen bör medlemsstaterna tillämpa en nedsatt avgift för sorter med officiellt erkänd beskrivning, liksom för heterogent material. Sådana nedsatta avgifter bör vara så låga att de inte har avskräckande effekt eller fungerar som ett hinder för tillhandahållandet på marknaden av dessa sorter. Eftersom mikroföretag bör främjas bör de vara helt undantagna från avgifterna. (44) För att skydda de professionella aktörernas kommersiella intressen och immateriella rättigheter bör resultaten från undersökningar och beskrivningen av genealogiska komponenter behandlas konfidentiellt, om förädlaren begär detta. För att garantera insyn bör alla beskrivningar av sorter som förtecknas i nationella sortregister eller i unionens sortregister offentliggöras. (45) En stor del av unionens yta täcks av skogar, och dessa fyller olika sociala, ekonomiska, miljömässiga, ekologiska och kulturella funktioner. Med tanke på de mycket varierande förhållanden som utmärker skogarna i unionen behövs det särskilda metoder och åtgärder för olika typer av skogar. (46) Skogsodlingsmaterial för sådana trädarter och artificiella hybrider som är viktiga för skogsbruket bör vara genetiskt anpassat till de lokala förhållandena och av hög kvalitet. Att bevara och förbättra skogarnas biologiska mångfald, inklusive trädens genetiska variation, är väsentligt för ett hållbart skogsbruk. (47) För att säkerställa lämpliga kvalitets- och handelsnormer och som en anpassning till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen inom sektorn, bör det fastställas krav för skogsodlingsmaterial när det gäller frökällor, de kategorier i vilka materialet får tillhandahållas på marknaden, partier, märkning och små förpackningar. (48) För att skapa flexibilitet och möjliggöra anpassning till särskilda omständigheter bör det införas villkorade undantag för produktion och tillhandahållande på marknaden av skogsodlingsmaterial. Dessa undantag bör gälla möjligheten för medlemsstaterna att anta strängare krav, tillfälliga problem med tillgången, behovet att snabbt tillhandahålla utsäde på marknaden, genomförandet av tidsbegränsade försök och antagandet av nödåtgärder. (49) För att bidra till bevarande och hållbar användning av växtgenetiska resurser på skogsområdet bör medlemsstaterna ha rätt att anta mindre stränga krav för skogsodlingsmaterial som är naturligt anpassat till de lokala och regionala förhållandena och som hotas av genetisk utarmning. (50) De behöriga myndigheterna bör ta ut avgifter för registrering/godkännande av frökällor och utfärdande av stambrev för sådant skogsodlingsmaterial som härstammar från registrerade/godkända frökällor. Detta är nödvändigt för att trygga de resurser som krävs för certifiering av skogsodlingsmaterial och för att se till att de som huvudsakligen drar nytta av certifieringen också bär dithörande kostnader. Eftersom mikroföretag bör främjas bör de vara helt undantagna från avgifterna. Eftersom dessa avgifter gäller den faktiska produktionen, registreringen och tillhandahållandet på marknaden av skogsodlingsmaterial bör de regleras genom denna förordning. (51) Förordning (EG) nr 2100/94 måste ändras, så att den tar med sortregistrering bland växtsortsmyndighetens uppgifter och så att dess namn ändras (från ”Gemenskapens växtsortsmyndighet”). (52) För att säkerställa att bilagorna till denna förordning anpassas till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att ändra dessa bilagor. (53) Som en anpassning till den tekniska och ekonomiska utvecklingen inom sektorn bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att förteckna de släkten och arter för vilka växtförökningsmaterial inte får släppas ut på marknaden som standardförökningsmaterial. (54) Som en anpassning till den tekniska och ekonomiska utvecklingen inom sektorn bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa vilket växtförökningsmaterial som får produceras och tillhandahållas på marknaden utan att tillhöra en registrerad sort, samt kraven för produktion och tillhandahållande på marknaden av sådant material. (55) För att säkerställa att växtförökningsmaterial tillhörande förtecknade släkten och arter samt vissa typer av skogsodlingsmaterial uppfyller högsta möjliga identitets-, kvalitets- och sundhetskrav, alltefter de berörda släktenas, arternas eller kategoriernas egenskaper, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen dels när det gäller antagande av produktions- och kvalitetskrav samt certifieringssystem för dessa släkten och arter, dels när det gäller antagande av kvalitetskrav för tillhandahållande på marknaden av särskilda växtdelar och plantpartier av olika arter och artificiella hybrider av skogsodlingsmaterial. (56) För att säkerställa att växtförökningsmaterial tillhandahålls på marknaden på villkor som är anpassade till de specifika egenskaperna hos de släkten eller arter till vilka materialet hör, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller maximal storlek, sammansättning och identifiering av partier, liksom kraven avseende små förpackningar, för växtförökningsmaterial som tillhör vissa släkten eller arter. (57) För att anpassa bestämmelserna om officiella etiketter och aktörernas etiketter till egenskaperna hos vissa typer av växtförökningsmaterial bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa kompletterande bestämmelser om etiketten för vissa kategorier och andra grupper av växtförökningsmaterial, uppgifter om etikettnummer, uppgifter om generationer av utgångsmaterial, elitmaterial, certifierat material och standardförökningsmaterial, uppgifter om sorttyp inklusive underartshybrider eller arthybrider, uppgifter om underkategorier som uppfyller olika villkor, och – när det gäller blandningar – uppgifter om de ingående komponenternas andel i viktprocent efter art samt, i förekommande fall, efter sort, samt uppgifter om avsedd användning för materialet. (58) För att garantera att de professionella aktörerna kan utföra en tillförlitlig certifiering av det berörda växtförökningsmaterialet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller fastställande av mer ingående lämplighetskrav för professionella aktörer och för de inspektörer som kan anförtros certifieringsverksamhet, lokalernas ändamålsenlighet samt tillgång till särskild utrustning som ska användas av professionella aktörer och laboratorier. (59) För att säkerställa uppdaterade normer för officiell tillsyn över den certifiering som i förekommande fall utförs av aktörer och som avser egenskaperna hos bestämda släkten eller arter, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa mer ingående krav på hur de behöriga myndigheterna ska utöva tillsyn över certifieringen. (60) För att säkerställa uppdaterade standarder för kontroller efter certifiering, i förekommande fall, beträffande egenskaperna hos bestämda släkten eller arter, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa krav avseende testförfaranden och andelen prover som ska genomgå tester. (61) För att säkerställa att blandningar av växtförökningsmaterial produceras och tillhandahålls på marknaden i enlighet med lämpliga kvalitetskrav på släkt- och artnivå, och för att göra det möjligt för användarna att träffa välgrundade val, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att anta bestämmelser om produktion och tillhandahållande på marknaden av blandningar av växtförökningsmaterial som tillhör olika släkten eller arter som är förtecknade i bilaga I, eller olika sorter av dessa släkten eller arter, samt när det gäller att anta bestämmelser om blandningar av, å ena sidan, växtförökningsmaterial som tillhör släkten eller arter som förtecknas i bilaga I och, å andra sidan, växtförökningsmaterial som tillhör släkten eller arter som inte förtecknas i bilaga I. (62) För att säkerställa att växtförökningsmaterial av sorter, för vilka ansökan om registrering håller på att behandlas, tillhandahålls på marknaden på ett transparent sätt och endast i begränsad omfattning, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa krav för märkning av förpackningar och högsta tillåtna kvantiteter som får tillhandahållas på marknaden för särskilda släkten eller arter. (63) För att säkerställa att nischmarknadsmaterial tillhandahålls på marknaden i begränsad omfattning och på ett transparent sätt, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa maximal storlek på förpackningar, behållare och buntar, samt krav i fråga om spårbarhet, partier och märkning av nischmarknadsmaterialet i fråga. (64) Det är viktigt att se till att växtförökningsmaterial som inte är slutgiltigt certifierat, liksom utsäde för vilket det inte finns någon bekräftelse på att grobarhetskraven är uppfyllda, kan produceras och tillhandahållas på marknaden på vissa villkor. Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör därför delegeras till kommissionen när det gäller fastställande av särskilda bestämmelser för växtförökningsmaterial avseende förpackningar, behållare och buntar; små förpackningar och behållare; märkning av sådant material; längden på den tidsperiod då sådant utsäde får tillhandahållas på marknaden; och innehållet i de preliminära analysrapporterna om grobarhet. (65) Det är viktigt att se till att växtförökningsmaterial som importeras från tredjeländer uppfyller kraven i denna förordning. Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör därför delegeras till kommissionen när det gäller att besluta huruvida växtförökningsmaterial av vissa släkten, arter eller kategorier som produceras i ett tredjeland, eller i vissa områden i ett tredjeland, uppfyller krav som är likvärdiga med dem som gäller för växtförökningsmaterial som produceras och tillhandahålls på marknaden i unionen. (66) Det är viktigt att se till att produktionen och tillhandahållandet på marknaden av växtförökningsmaterial tillhörande vissa släkten och arter tillgodoser samhällets ökade krav beträffande materialets odlingsvärde och kvalitetsegenskaper vid bearbetning. Som en anpassning till den tekniska och ekonomiska utvecklingen inom sektorn bör därför befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att förteckna de släkten och arter som är av särskild betydelse för en tillfredsställande och hållbar utveckling av jordbruket i unionen. (67) För att säkerställa uppdaterade standarder för sortregistrering när det gäller egenskaper hos släkten eller arter som är av särskild betydelse för en hållbar utveckling av jordbruket i unionen, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa bestämmelser för registrering av sorter av dessa släkten och arter beträffande resistens mot skadegörare, resurssnålhet, lägre innehåll av icke önskvärda ämnen och bättre anpassning till olika jordbruks- och klimatförhållanden. (68) För att säkerställa uppdaterade villkor för lämpligheten hos sortbenämningar i särskilda fall bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa bestämmelser om förhållandet mellan benämningar och varumärken, förhållandet mellan benämningar och geografiska beteckningar/ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter, skriftliga tillstånd från innehavare av äldre rättigheter för att undanröja hinder för benämningars lämplighet, särskilda kriterier för att fastställa om benämningar är vilseledande eller skapar förvirring, samt användning av benämningar i form av koder. (69) Det är viktigt att se till att växtförökningsmaterial som tillhör kloner bara får produceras och tillhandahållas på marknaden om det uppfyller särskilda kvalitets- och sundhetskrav samt tillhör släkten eller arter som är av särskilt värde för vissa marknadssektorer. Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget bör därför delegeras till kommissionen när det gäller att anta kvalitets- och sundhetskrav för kloner tillhörande särskilda släkten och arter, samt när det gäller att förteckna de släkten och arter som klonerna måste tillhöra för att få tillhandahållas på marknaden. (70) För att säkerställa att uppgifterna i ansökningar om sortregistrering anpassas till sektorns utveckling och är relevanta beträffande särdragen hos de sorter som tillhör berörda släkten och arter, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa ytterligare uppgifter som ska ingå i ansökan för vissa släkten eller arter. (71) För att säkerställa uppdaterade standarder för växtsortsmyndighetens och de behöriga myndigheternas granskningar av lokaler som används för tekniska undersökningar och av organiserandet av sådana undersökningar, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa bestämmelser för sådana granskningar. (72) För att säkerställa uppdaterade standarder för tekniska undersökningar av sorter, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa bestämmelser om skyldigheter i fråga om kvalifikationer och utbildning hos personalen vid de behöriga myndigheterna eller hos sökandena, utrustning som krävs för den tekniska undersökningen, inrättande av referenssamlingar för sorter, införande av kvalitetsledningssystem och utförande av odlingsförsök och laboratorietester för vissa släkten och arter. (73) För att säkerställa att de avgifter som sökanden ska erlägga för sortregistrering i unionens register är proportionella, skäliga och uppdaterade, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa storleken på de avgifter som sökanden ska erlägga. (74) För att få in mer information om vissa kategorier eller arter av skogsodlingsmaterial bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa villkor för i vilka fall aktörens etikett ska kompletteras med ytterligare ett dokument av den professionella aktören. (75) För att undvika risker beträffande kvalitet och sundhet för det berörda skogsodlingsmaterialet bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att komplettera kraven i denna förordning beträffande kloner och klonblandningar, genom att fastställa det maximala antalet år eller det maximala antalet rameter som godkännandet av kloner eller klonblandningar bör begränsas till. (76) För att säkerställa att undantaget för små kvantiteter utsäde av skogsodlingsmaterial från informationskraven avseende grobarhet eller livsduglighet tillämpas på ett proportionellt sätt, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa maximala kvantiteter för dessa små kvantiteter av vissa typer av skogsodlingsmaterial. (77) För att säkerställa att kostnadsposterna för de avgifter som de behöriga myndigheterna tar ut vid registrering av godkända frökällor och utfärdande av stambrev är rimliga i förhållande till arbetsinsatsen, och att de uppdateras, bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i EUF-fördraget delegeras till kommissionen när det gäller att fastställa dessa poster. (78) Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd, bl.a. på expertnivå, under det förberedande arbetet inför antagandet av delegerade akter. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt. (79) Kommissionen bör ges genomförandebefogenheter för att garantera enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning när det gäller följande: a) Tillstånd för medlemsstaterna att anta strängare krav än dem som föreskrivs i denna förordning beträffande växtförökningsmaterial av förtecknade släkten eller arter och skogsodlingsmaterial av förtecknade arter och artificiella hybrider. b) Antagande av nödåtgärder. c) Tillstånd för medlemsstaterna att, för en period på högst ett år, tillåta produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial av en sort som tillhör ett förtecknat släkte eller en förtecknad art som ännu inte tagits upp i ett nationellt sortregister eller i unionens sortregister. d) Tillstånd för medlemsstaterna att, för en period på högst ett år, tillåta tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial av förtecknade släkten eller arter som uppfyller lägre krav än dem som föreskrivs i denna förordning. e) Genomförande av tidsbegränsade försök. f) Format för de nationella sortregistren och unionens sortregister. g) Format för ansökan om sortregistrering. h) Villkor för inlämnandet av anmälningar beträffande sortregistrering. i) Form för nationella förteckningar avseende skogsodlingsmaterial. j) Format för anmälan om upptagande av skogsodlingsmaterial i en nationell förteckning. k) Format för stambrev för skogsodlingsmaterial. (80) Dessa genomförandebefogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter. (81) Denna förordning värnar de grundläggande rättigheter och principer som erkänns bland annat i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt respekt för privatlivet och familjelivet, rätt till egendom, skydd av personuppgifter, näringsfrihet och frihet för konsten och vetenskapen. Dessa rättigheter och principer bör ligga till grund för medlemsstaternas tillämpning av denna förordning. (82) Eftersom målet för denna förordning, nämligen att fastställa bestämmelser om produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial i syfte att garantera materialets kvalitet och möjliggöra välgrundade val för användarna, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av sina verkningar, sin komplexitet och sin gränsöverskridande och internationella karaktär, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. DEL I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER Artikel 1 Tillämpningsområde Denna förordning innehåller bestämmelser om a) produktion av växtförökningsmaterial i syfte att tillhandahålla det på marknaden, och b) tillhandahållande av växtförökningsmaterial på marknaden. Artikel 2 Undantag Denna förordning ska inte tillämpas på växtförökningsmaterial a) som endast är avsett för tester eller vetenskapliga ändamål, b) som endast är avsett för växtförädling, c) som endast är avsett för, och upprätthålls av, genbanker eller organisationer och nätverk för bevarande av genetiska resurser, eller personer som tillhör sådana organisationer eller nätverk, d) som byts in natura mellan personer som inte är professionella aktörer. Artikel 3 Definitioner I denna förordning avses med 1. växter: växter enligt definitionen i artikel 2.1 i förordning (EU) nr .../... (Office of Publications, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) om skyddsåtgärder mot växtskadegörare, 2. växtförökningsmaterial: växter som kan, och är avsedda att, producera hela växter. 3. moderplanta: identifierad planta från vilken växtförökningsmaterial tas för reproduktion av nya plantor, 4. generation: grupp plantor som utgör ett enda steg i en härstamningslinje, 5. tillhandahållande på marknaden: innehav för försäljning inom unionen, inklusive utbjudande till försäljning och till varje annan form av överlåtelse, samt försäljning, distribution, import till och export från unionen och andra former av överlåtelse, kostnadsfri eller inte, 6. professionell aktör: varje fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt bedriver minst en av följande verksamheter när det gäller växtförökningsmaterial: a) Produktion. b) Förädling. c) Upprätthållande. d) Tillhandahållande av tjänster. e) Bevarande, inklusive lagring. f) Tillhandahållande på marknaden. 7. behöriga myndigheter: behöriga myndigheter enligt definitionen i artikel 2.5 i förordning (EU) nr .../.... [Office of Publication, please insert number of Regulation on Official Controls], 8. genetiskt modifierad organism: genetiskt modifierad organism enligt definitionen i artikel 2.2 i direktiv 2001/18/EG, 9. skogsodlingsmaterial: växtförökningsmaterial som är avsett för skogsbruk, 10. parti: enhet av växtförökningsmaterial som kan identifieras genom sin enhetliga sammansättning och sitt enhetliga ursprung. Artikel 4 Fri rörlighet Växtförökningsmaterial ska inte vara föremål för några begränsningar i fråga om produktion och tillhandahållande på marknaden utöver dem som fastställs i denna förordning, i direktiv 94/62/EG, förordning (EG) nr 338/97, direktiv 2001/18/EG, förordning (EG) nr 1829/2003, förordning (EG) nr 1830/2003, förordning (EU) nr …/… [Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants] samt i unionens lagstiftning om begränsning av produktion eller tillhandahållande på marknaden av invasiva främmande arter. DEL II PROFESSIONELLA AKTÖRER Artikel 5 Register över professionella aktörer Professionella aktörer ska registreras i de register som avses i artikel 61 i förordning (EU) nr .../... (Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants) i enlighet med artikel 62 i den förordningen. Artikel 6 Professionella aktörers allmänna skyldigheter Professionella aktörer ska se till att växtförökningsmaterial som under deras kontroll produceras och tillhandahålls på marknaden uppfyller kraven i denna förordning. Artikel 7 Särskilda skyldigheter för professionella aktörer som producerar växtförökningsmaterial Professionella aktörer som producerar växtförökningsmaterial ska a) vara personligen tillgängliga, eller utse en person, för att samarbeta med de behöriga myndigheterna i syfte att underlätta offentliga kontroller, b) identifiera och övervaka de kritiska punkter i produktionsprocessen eller i tillhandahållandet på marknaden som kan påverka växtförökningsmaterialets kvalitet, c) dokumentera den övervakning av kritiska punkter som avses i led b och hålla dokumentationen tillgänglig för granskning när de behöriga myndigheterna begär detta, d) se till att partier förblir individuellt identifierbara, e) spara uppdaterad information i sina lokaler och på andra ställen som används för produktion av växtförökningsmaterial, f) se till att de behöriga myndigheterna har tillgång till produktionslokalerna, inbegripet lokaler och odlingsfält hos tredje part som man slutit avtal med, och till dokumentationen från övervakningen och alla dithörande dokument, g) vidta åtgärder, vid behov, för att upprätthålla växtförökningsmaterialets identitet i enlighet med tillämpliga krav i denna förordning, h) på begäran göra avtal med tredje part tillgängliga för de behöriga myndigheterna. Artikel 8 Spårbarhet 1. Professionella aktörer ska se till att växtförökningsmaterial är spårbart i alla led i produktionen och tillhandahållandet på marknaden. 2. För tillämpning av punkt 1 ska professionella aktörer spara information som gör det möjligt för dem att identifiera dels de professionella aktörer som har försett dem med växtförökningsmaterial, dels det berörda materialet. De ska på begäran lämna denna information till de behöriga myndigheterna. 3. För tillämpning av punkt 1 ska professionella aktörer spara information som gör det möjligt för dem att identifiera dels de personer till vilka de har levererat växtförökningsmaterial, dels det berörda materialet, såvida inte materialet har tillhandahållits inom detaljhandeln. De ska på begäran lämna denna information till de behöriga myndigheterna. 4. När det gäller växtförökningsmaterial som inte utgörs av skogsodlingsmaterial ska de professionella aktörerna spara dokumentation för sådant växtförökningsmaterial som avses i punkterna 2 och 3 i tre år efter det att materialet har levererats till dem eller de själva har levererat materialet. När det gäller skogsodlingsmaterial ska båda perioderna vara tio år. DEL III VÄXTFÖRÖKNINGSMATERIAL ANNAT ÄN SKOGSODLINGSMATERIAL AVDELNING I Allmänna bestämmelser Artikel 9 Tillämpningsområde Denna del ska tillämpas på dels produktion i syfte att tillhandahålla växtförökningsmaterial som inte är skogsodlingsmaterial på marknaden, dels tillhandahållande av sådant material på marknaden. Artikel 10 Definitioner I denna del avses med 1. sort: växtgrupp inom ett och samma botaniska taxon på lägsta kända nivå som uppfyller samtliga följande krav: a) Den definieras genom att den uttrycker de egenskaper som följer av en viss genotyp eller kombination av genotyper. b) Den skiljer sig från varje annan växtgrupp genom uttryckandet av minst en av de egenskaper som avses i led a. c) Den betraktas som en enhet beträffande dess lämplighet att förökas i oförändrad form. 2. officiell beskrivning: sortbeskrivning som har gjorts av en behörig myndighet, som anger sortens särskilda egenskaper och som gör sorten möjlig att identifiera genom en undersökning av särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet, 3. officiellt erkänd beskrivning: sortbeskrivning som har erkänts av en behörig myndighet, som anger sortens särskilda egenskaper, som gör sorten möjlig att identifiera och som har erhållits på annat sätt än genom undersökningar av sortens särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet i enlighet med de bestämmelser som är tillämpliga då sorten registreras i enlighet med artikel 79, 4. klon: enskild avkomma som ursprungligen uppkommit genom vegetativ förökning av en annan planta och som förblir genetiskt identisk med denna, 5. upprätthållande av en sort: åtgärder för att se till att en sort fortsätter att motsvara sortbeskrivningen, 6. utgångsmaterial: växtförökningsmaterial som befinner sig i det första produktionsledet och är avsett för produktion av andra kategorier av växtförökningsmaterial, 7. elitmaterial: växtförökningsmaterial som har producerats från utgångsmaterial och är avsett för produktion av certifierat material, 8. certifierat material: växtförökningsmaterial som har producerats från utgångsmaterial eller elitmaterial, 9. standardförökningsmaterial: växtförökningsmaterial som inte är utgångsmaterial, elitmaterial eller certifierat material, 10. kategori: utgångsmaterial, elitmaterial, certifierat material eller standardförökningsmaterial. AVDELNING II Produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial av de släkten och arter som förtecknas i bilaga I KAPITEL I Inledande bestämmelser Artikel 11 Tillämpningsområde 1. Denna avdelning ska tillämpas på produktion och tillhandahållande på marknaden av växtförökningsmaterial tillhörande släkten och arter som uppfyller minst ett av följande kriterier: a) De upptar en betydande produktionsareal. b) De svarar för ett betydande produktionsvärde. c) De produceras eller tillhandahålls på marknaden av ett betydande antal professionella aktörer i unionen. d) De innehåller ämnen som, för alla eller vissa användningsområden, måste omfattas av särskilda bestämmelser om skydd av människors och djurs hälsa och miljön. 2. De släkten och arter som avses i punkt 1 förtecknas i bilaga I. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med avseende på ändring av bilaga I för att anpassa den till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och till ekonomiska data. 4. Denna avdelning ska också tillämpas på grundstammar och andra växtdelar (nedan gemensamt kallade grundstammar) som tillhör släkten och arter som inte är förtecknade i bilaga I, om material tillhörande något släkte eller någon art som förtecknas i bilaga I, eller hybrider av dessa, ympas på dem. Artikel 12 Kategorier av växtförökningsmaterial 1. Växtförökningsmaterial får bara produceras och tillhandahållas på marknaden i någon av följande kategorier: a) Utgångsmaterial. b) Elitmaterial. c) Certifierat material. d) Standardförökningsmaterial. 2. Växtförökningsmaterial får inte produceras och tillhandahållas på marknaden som standardförökningsmaterial om det tillhör släkten eller arter för vilka de kostnader och den certifiering som krävs för att producera växtförökningsmaterial och tillhandahålla det på marknaden som utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material är proportionella a) i förhållande till målet att trygga livsmedels- och foderförsörjningen, och b) i förhållande till den förbättring avseende identitet, sundhet och kvalitet hos växtförökningsmaterialet som blir resultatet av uppfyllandet av kraven för utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material jämfört med dem för standardförökningsmaterial. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med förteckningar över de släkten eller arter för vilka växtförökningsmaterial inte får släppas ut på marknaden som standardförökningsmaterial, enligt vad som avses i punkt 2. 4. Genom undantag från punkterna 2 och 3 ska växtförökningsmaterial bara produceras och tillhandahållas på marknaden som standardförökningsmaterial om minst ett av följande villkor är uppfyllt: a) Det tillhör en sort som har en officiellt erkänd beskrivning. b) Det består av heterogent material i den mening som avses i artikel 14.3. c) Det består av nischmarknadsmaterial i den mening som avses i artikel 36.1. KAPITEL II Krav avseende produktion och tillhandahållande på marknaden Avsnitt 1 Förteckning över krav Artikel 13 Produktion och tillhandahållande på marknaden av utgångsmaterial, elitmaterial, certifierat material och standardförökningsmaterial 1. Växtförökningsmaterial som produceras och tillhandahålls på marknaden ska uppfylla a) registreringskraven i avsnitt 2, b) produktions- och kvalitetskraven i avsnitt 3 för den kategori det gäller, c) hanteringskraven i avsnitt 4, d) identifierings- och, i tillämpliga fall, certifieringskraven i avsnitt 5. 2. Punkt 1 b ska inte gälla produktionskrav för sådant växtförökningsmaterial som avses i artiklarna 14.3 och 36. Artikel 14 Krav på att tillhöra en registrerad sort 1. Växtförökningsmaterial får produceras och tillhandahållas på marknaden endast om det tillhör en sort som är registrerad i ett sådant nationellt sortregister som avses i artikel 51 eller i det unionssortregister som avses i artikel 52. 2. Genom undantag från punkt 1 får grundstammar produceras och tillhandahållas på marknaden även om de inte tillhör en sort som är registrerad i ett nationellt sortregister eller i unionens sortregister. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140, i vilka det föreskrivs att växtförökningsmaterial genom undantag från punkt 1 får produceras och tillhandahållas på marknaden utan att tillhöra en sort i den mening som avses i artikel 10.1 (nedan kallat heterogent material) och utan att uppfylla de krav på särskiljbarhet, enhetlighet och stabilitet som anges i artiklarna 60, 61 och 62 eller de krav på tillfredsställande odlings- och/eller användningsvärde eller hållbart odlings- och/eller användningsvärde som anges i artiklarna 58 och 59. Genom sådana delegerade akter får följande föreskrivas för heterogent material: a) Bestämmelser om märkning och förpackning. b) Bestämmelser om beskrivning av materialet, inklusive de förädlingsmetoder och det föräldramaterial som använts, beskrivning av produktionsschemat för växtförökningsmaterialet samt förekomsten av standardiserade prov. c) Bestämmelser om den information och de produktionsprover som ska sparas av de professionella aktörerna, och bestämmelser om upprätthållande av materialet. d) De behöriga myndigheternas inrättande av register för heterogent material, villkor för registrering samt registrens innehåll. e) Fastställande av avgifter, liksom kostnadsposter för beräkning av avgifterna, i samband med sådan registrering av heterogent material som avses i d, varvid avgifterna ska sättas så att de inte utgör ett hinder för registrering av det heterogena materialet i fråga. Dessa delegerade akter ska antas senast den [Office of Publications, please insert date of application of this Regulation…]. De får antas för enskilda släkten eller arter. Artikel 15 Krav på att tillhöra en registrerad klon Växtförökningsmaterial som tillhör en klon får produceras och tillhandahållas på marknaden endast om klonen är registrerad i ett sådant nationellt sortregister som avses i artikel 51 eller i det unionssortregister som avses i artikel 52. Avsnitt 2 Produktions- och kvalitetskrav Artikel 16 Produktions- och kvalitetskrav för växtförökningsmaterial 1. Växtförökningsmaterial ska produceras i enlighet med produktionskraven i del A i bilaga II och tillhandahållas på marknaden endast om det uppfyller kvalitetskraven i del B i bilaga II. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 för att komplettera de krav som avses i punkt 1. Sådana delegerade akter kan, där så är lämpligt, specificera de krav som anges i del D i bilaga II. 3. De delegerade akterna ska utformas med beaktande av relevanta internationella vetenskapliga och tekniska rekommendationer avseende standarder, och närmare bestämt a) bestämmelser och föreskrifter för utsädessystem utfärdade av Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (nedan kallad OECD), b) normer för utsädespotatis utfärdade av FN:s ekonomiska kommission för Europa (nedan kallad Unece), c) bestämmelser om provtagning och tester utfärdade av Internationella frökontrollorganisationen (nedan kallad Ista), och d) bestämmelser utfärdade av Växtskyddsorganisationen för Europa och Medelhavsområdet (nedan kallad Eppo). 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med avseende på ändring av delarna A och B i bilaga II för att anpassa dem till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. Avsnitt 3 Hanteringskrav Artikel 17 Partier 1. Växtförökningsmaterial ska tillhandahållas på marknaden i partier. Dessa partier ska vara tillräckligt homogena och ha identifierats som särskiljbara från andra partier av växtförökningsmaterial. 2. Partier av växtförökningsmaterial av olika ursprung får slås samman till ett nytt parti under bearbetning, paketering, lagring, transport eller vid leverans. Om så sker ska den professionella aktören spara relevant dokumentation, inklusive uppgifter om ursprung för de enskilda komponenterna i det nya partiet. 3. Partier av växtförökningsmaterial får delas upp i två eller flera partier under bearbetning, paketering, lagring, transport eller vid leverans. Om så sker ska den professionella aktören dokumentera ursprunget för de nya partierna. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med tilläggsbestämmelser för vissa släkten eller arter i fråga om en eller flera av följande aspekter: a) Maximal storlek på partier, för att garantera det berörda växtförökningsmaterialets homogenitet. b) Partiernas sammansättning, för att garantera upprätthållandet av det berörda växtförökningsmaterialets identitet. c) Identifiering av partier, för att garantera det berörda växtförökningsmaterialets spårbarhet. Artikel 18 Förpackningar, behållare och buntar samt bestämmelser för små förpackningar och behållare 1. Växtförökningsmaterial ska tillhandahållas på marknaden i form av enskilda plantor eller i förpackningar, behållare eller buntar. 2. Förpackningar och behållare ska förslutas på ett sådant sätt att de inte kan öppnas utan att förslutningen skadas och utan att förpackningar visar tecken på manipulering. 3. Buntar ska bindas ihop på ett sådant sätt att det material som ingår i dem inte kan lösgöras utan att skada bandet eller banden. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med bestämmelser för vissa släkten eller arter i fråga om en eller flera av följande aspekter: a) Förslutning, inklusive försegling eller återförsegling, av förpackningar, behållare eller buntar för att garantera det berörda växtförökningsmaterialets identitet och förhindra okontrollerad blandning av partier. b) Fastställande av ett krav på att växtförökningsmaterial ska tillhandahållas på marknaden endast i förpackningar, behållare eller buntar, för att göra det lättare att spåra partierna i fråga. 5. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med särskilda bestämmelser för produktion och tillhandahållande på marknaden av vissa släkten eller arter i små förpackningar, behållare eller buntar. Bestämmelserna kan gälla en eller flera av följande aspekter: a) Maximal storlek och volym för små förpackningar, behållare och buntar. b) Etiketternas färg och innehåll, samt märkningsmetoder, för små förpackningar, behållare och buntar. c) Undersökning av små förpackningar, behållare och buntar samt det växtförökningsmaterial de innehåller. d) Förslutning av små förpackningar. Avsnitt 4 Certifierings-, identifierings- och märkningskrav Artikel 19 Certifiering och identifiering av utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material samt identifiering av standardförökningsmaterial 1. Utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material ska certifieras och identifieras genom en officiell etikett (nedan kallad den officiella etiketten). 2. Genom den officiella etiketten intygas att utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material uppfyller de tillämpliga produktions- och kvalitetskrav som avses i artikel 16. 3. Den certifiering som avses i punkterna 1 och 2 ska grundas på fältbesiktningar, provtagning och tester i enlighet med de bestämmelser som avses i artikel 20 (nedan kallade certifieringssystem) och med bestämmelserna i artiklarna 22–26. 4. Standardförökningsmaterial ska identifieras genom aktörens etikett (nedan kallad aktörens etikett). 5. Aktörens etikett ska styrka att standardförökningsmaterial uppfyller de tillämpliga kvalitetskrav som avses i artikel 16. Artikel 20 Certifieringssystem 1. Certifieringssystemen för utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material fastställs i del C i bilaga II. 2. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med avseende på komplettering av certifieringssystemen. Sådana delegerade akter kan, där så är lämpligt, specificera systemen i fråga, på det sätt som anges i del D i bilaga II. 3. De delegerade akterna ska utformas med beaktande av tillämpliga internationella vetenskapliga och tekniska rekommendationer avseende standarder, till exempel a) OECD:s bestämmelser och föreskrifter för utsädessystem, b) Uneces normer för utsädespotatis, c) Istas bestämmelser om provtagning och tester, och d) Eppos bestämmelser. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med avseende på ändring av delarna C och D i bilaga II för att anpassa dem till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen. Artikel 21 Innehåll på den officiella etiketten och aktörens etikett 1. Den officiella etiketten och aktörens etikett ska innehålla de uppgifter som anges i del A i bilaga III. 2. Texten på den officiella etiketten och aktörens etikett ska vara avfattad på något av unionens officiella språk. Texten ska vara läslig, beständig och finnas tryckt på etikettens ena sida, och etiketten får inte ha använts tidigare och ska vara väl synlig. 3. Den officiella etiketten ska ha en särskild färg för varje kategori växtförökningsmaterial. 4. Om det krävs utfärdande av ett växtpass enligt artiklarna 74.1 och 75.1 i förordning (EU) nr .../... [Office of Publication, please insert number of Regulation on protective measures against pests of plants] ska den officiella etiketten inbegripa ett växtpass i enlighet med artikel 78.3 i den förordningen. 5. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med fastställande av krav, utöver de krav som avses i punkterna 1 och 2, beträffande officiella etiketter och aktörernas etiketter. Kraven ska gälla en eller flera av följande aspekter: a) Etikettens färg för specifika kategorier och andra grupper av växtförökningsmaterial. b) Uppgifter om etikettnummer. c) Uppgifter om generationer av utgångsmaterial, elitmaterial, certifierat material och standardförökningsmaterial. d) Uppgifter om sorttyp, inklusive underartshybrider eller arthybrider. e) Uppgifter om underkategorier som uppfyller olika villkor. f) För blandningar: uppgifter om de ingående komponenternas andel i viktprocent efter art samt, i tillämpliga fall, efter sort. g) Uppgifter om avsedd användning för materialet. 6. Denna artikel ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av artikel 49.4 i förordning (EG) nr 1107/2009 när det gäller etiketten och för de handlingar som åtföljer behandlat utsäde i den mening som avses i den förordningen. 7. Kommissionen ska genom genomförandeakter fastställa formatet eller formaten för den officiella etiketten och aktörens etikett. Dessa format får fastställas för släkten eller arter. Genomförandeakterna ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 141.3. Artikel 22 Skyldighet att tillverka och anbringa officiella etiketter De officiella etiketterna ska tillverkas och anbringas av a) den professionella aktören, under den behöriga myndighetens officiella tillsyn, eller b) den behöriga myndigheten, om den professionella aktören begär detta, eller om den professionella aktören inte har tillstånd i enlighet med artikel 23. Artikel 23 Tillstånd för professionella aktörer att utföra certifiering och tillverka officiella etiketter 1. Den behöriga myndigheten får tillåta professionella aktörer att utföra certifiering och tillverka officiella etiketter under officiell tillsyn, i enlighet med artikel 22 a, endast om aktörerna uppfyller samtliga följande villkor: a) De har nödvändiga kunskaper för att efterleva de produktions- och kvalitetskrav och de certifieringssystem som antagits i enlighet med artiklarna 16.2 och 20.2 samt, i tillämpliga fall, de krav som antagits i enlighet med punkt 3 a. b) De innehar, eller har tillgång till, lämplig utrustning och laboratorier för att på ett korrekt och effektivt sätt tillämpa de krav som avses i artiklarna 16.2 och 20.2, och särskilt sådan utrustning och sådana laboratorier som uppfyller krav antagna i enlighet med punkt 3 b och c. c) De har identifierat, och förmår övervaka, de kritiska punkter i produktionsprocessen som kan påverka växtförökningsmaterialets kvalitet och identitet, och de dokumenterar resultaten av denna övervakning. d) De kan garantera att partier förblir identifierbara enligt artikel 7. e) De har system och bestämmelser som garanterar att kraven avseende spårbarhet i artikel 8 uppfylls. f) De anlitar inspektions- och laboratoriepersonal med lämpliga kvalifikationer, och särskilt sådan inspektions- och laboratoriepersonal som uppfyller de krav som antagits i enlighet med punkt 3 c. 2. Det tillstånd som avses i punkt 1 får beviljas för vissa eller alla släkten eller arter. 3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med avseende på komplettering av bestämmelserna i punkt 1, för att göra det möjligt för de professionella aktörerna att på lämpligt sätt göra en tillförlitlig certifiering av det berörda växtförökningsmaterialet. De delegerade akterna kan gälla en eller flera av följande aspekter: a) Kvalifikationer, utbildning och verksamhet för professionella aktörer och andra personer som av de professionella aktörerna kan anförtros att utföra fältbesiktningar, provtagning och tester. b) Lokalernas lämplighet samt tillgång till särskild utrustning som ska användas av de berörda professionella aktörerna. c) Krav för laboratorier som av de professionella aktörerna kan anförtros att utföra tester. Artikel 24 De behöriga myndigheternas officiella tillsyn 1. Beträffande den officiella tillsyn som avses i artikel 22 a ska de behöriga myndigheterna minst en gång per år genomföra granskningar för att försäkra sig om att den professionella aktören uppfyller de krav som avses i artikel 23. 2. Beträffande den officiella tillsyn som avses i artikel 22 a ska de behöriga myndigheterna dessutom utföra officiella inspektioner, provtagning och tester på en viss andel av den växande grödan och på partierna med växtförökningsmaterial, för att försäkra sig om att materialet uppfyller de produktions- och kvalitetskrav som avses i artikel 16.2. Denna andel ska fastställas på grundval av den potentiella risken för att nämnda krav inte uppfylls. 3. Utöver den inspektion och provtagning samt de tester som avses i punkt 2 kan de behöriga myndigheterna genomföra ytterligare fältbesiktningar, provtagning och tester om den professionella aktören begär detta. 4. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 140 med avseende på komplettering av bestämmelserna i punkterna 1, 2 och 3. De delegerade akterna kan gälla en eller flera av följande aspekter: a) Den andel av den växande grödan som ska omfattas av den inspektion och provtagning samt de tester som avses i punkt 2, för särskilda släkten och arter. b) Den övervakning som ska utföras av de behöriga myndigheterna. Artikel 25 Officiella etiketter som tillverkas av de behöriga myndigheterna Om de officiella etiketterna tillverkas av de behöriga myndigheterna, i enlighet med artikel 22 b, ska dessa myndigheter utföra alla nödvändiga fältbesiktningar, all provtagning och alla tester enligt de certifieringssystem som antagits i enlighet med artikel 20.2, för att bekräfta att de produktions- och kvalitetskrav som antagits i enlighet med artikel 16.2 är uppfyllda. Artikel 26 Återkallande eller ändring av tillstånd 1. Om en behörig myndighet, efter att ha beviljat det tillstånd som avses i artikel 23.1, konstaterar att en professionell aktör inte uppfyller de krav som avses i samma artikel, ska myndigheten begära att den professionella aktören vidtar korrigerande åtgärder inom en angiven tidsperiod. 2. Den behöriga myndigheten ska utan dröjsmål återkalla, eller i tillämpliga fall ändra, tillståndet om den professionella aktören inte vidtar de korrigerande åtgärder som avses i punkt 1 inom den angivna tidsperioden. Artikel 27 Anmälan av planerad produktion och certifiering av utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material Professionella aktörer ska i rimlig tid underrätta de behöriga myndigheterna om sin avsikt att producera utgångsmaterial, elitmaterial och certifierat material, och att utföra den certifiering som avses i artikel 19.1. I underrättelsen ska b