,A- rT _A_ EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 20.05.1998 
KOM(1998) 335 slutlig 
98/0192 (CNS) 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
om våld mot barn, ungdomar och kvinnor 
med ett 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om ett åtgärdsprogram för gemenskapsstöd på medellång sikt till medlemsstaternas 
verksamhet med avseende på våld mot barn, ungdomar och kvinnor 
(Daphne-programmet) 
(2000-2004) 
(framlagd av kommissionen) 

SAMMANFATTNING 
Meddelandet har två syften. 
1. Det innehåller ett lorslag till rådets beslut om ett åtgärdsprogram för 
gemenskapen 2000-2004 för att förhindra våld mot barn, ungdomar och kvinnor. 
Det femåriga åtgärdsprogrammet för gemenskapen bygger på Daphne-initiativet 
som sedan 1997 har gett stöd till icke-statliga organisationer och 
frivilligorganisationer i hela Europeiska gemenskapen som arbetar för att 
förhindra våld mot kvinnor och barn. 
De icke-statliga organisationerna fyller en väsentlig uppgift inom detta område 
eftersom de kan erbjuda tjänster som offentliga myndigheter inte kan eller har 
kompetens alt utföra. Organisationerna har dessutom tillgång till värdefull 
sakkunskap och erfarenhet inom silt område och de står för nyskapande och 
uppfinningsrika idéer och program. 
Programmet tillför ett tydligt mervärde på gemenskapsnivå, bl.a. genom 
upprättandet och förstärkningen av europeiska nätverk och genomförandet av 
nyskapande projekt vars resultat kan överföras inom hela gemenskapen. Det 
kompletterar åtgärder som redan vidtagits på området rättsliga och inrikes frågor. 
Programmet kommer att pågå i fem år och ge ett sammanlagt stöd på 25 miljoner 
ecu till åtgärder inom två huvudområden: samarbete (nätverk) och utbyte av 
information på gemenskapsnivå samt ökande av den allmänna medvetenheten och 
utbyte av de bästa arbetsmetoderna. 
Programmet kommer att vara öppet för de elva stater som har ansökt om 
medlemskap och för vilka anslutningsprocessen har inletts. 
2. 1 meddelandet finns också särskilda lorslag i fråga om våld mot barn och kvinnor. 
När det gäller barn föreslås att Eurostat skall få i uppdrag att på unionsnivå samla 
in och analysera offentligt tillgänglig statistik om sexuellt utnyttjande av och 
sexuella övergrepp mot barn i medlemsstaterna för att lägga grunden för nya 
kunskaper och åtgärder i framtiden. 
Meddelandet stöder också Europols medverkan när det gäller att upprätta, sköta 
och standardisera offentliga register över försvunna barn i medlemsstaterna. 
När det gäller kvinnor föreslås, inom ramen för Europaparlamentets och 
kommissionens åtgärder under 1999, informationskampanjer och program för att 
öka medvetenheten liksom främjande av forskning, datainsamling samt statistik 
om våld mot kvinnor. 
INNEHÅLL 
DELI: BAKGRUNDEN TILL PROBLEMET MED VÅLD MOT BARN, 
UNGDOMAR OCH KVINNOR 
1. INLEDNING 4 
2. SYFTET MED MEDDELANDET 4 
3. VÅLD MOT BARN, UNGDOMAR OCH KVINNOR 5 
4. DEN INTERNATIONELLA BAKGRUNDEN 6 
5. UNIONENS REAKTION 7 
DEL II: UPPRÄTTANDET AV DAPHNE-PROGRAMMET 7 
Samordning, samarbete och utbyte av information 9 
Ökande av den allmänna medvetenheten och utbyte av de bästa arbetsmetoderna 9 
Öppnande av programmet för kandidatstaterna 10 
DEL III: SÄRSKILDA ÅTGÄRDER FÖR ATT BÄTTRE 
SKYDDA BARN MOT VÅLD 10 
(a) Insamling och analys på EU-nivå av offentligt tillgänglig statistik om sexuellt 
utnyttjande av och övergrepp mot barn 10 
(b) Officiella register över försvunna personer i medlemsstaterna och Europols roll .11 
DEL IV:SÄRSKILDA ÅTGÄRDER FÖR KVINNOR 12 
DELI: BAKGRUNDEN TILL PROBLEMET MED VÅLD MOT BARN, 
UNGDOMAR OCH KVINNOR 
1. INLEDNING 
Våld mot barn, ungdomar och kvinnor är ett fenomen som länge har förekommit i vårt 
samhälle och utgör en grov kränkning av de grundläggande, mänskliga rättigheterna. Det 
är tyvärr utbrett i alla samhällen och samhällsskikt, oavsett utvecklingsnivå, politisk 
stabi I i let, kultur och religion. Väldet förekom mer både i det offentliga och i det privata 
livet. Del finns överallt i världen och därmed också i länderna i Ku ro peiska unionen. 
Allt våld utan laglig grund som riktas mot människor är en allvarlig kränkning mot de 
mänskliga rättigheterna. I FN:s konvention om barnets rättigheter från 1989 fastslås 
att ungdomar under 18 år har rätt till skydd "mot alla former av fysiskt och psykiskt våld, 
skada och övergrepp"1. Efter Wiendeklarationen från 1993 om avskaffande av våld 
mot kvinnor konstateras i den deklaration och handlingsplan som antogs vid FN:s 
fjärde kvinnokonferens i Peking i september 1995 att kvinnors mänskliga rättigheter 
innefattar deras rätt att kontrollera och fritt och på ett ansvarsfullt sätt bestämma i frågor 
om sexualitet, inklusive sexuell och reproduktiv hälsa, utan tvång, diskriminering och 
våld2. 
Frågor som rör våld mot kvinnor och barn kräver långsiktiga insatser. Åtgärderna måste 
vara en del av ett samordnat, omfattande och mångsidigt tillvägagångssätt med 
medverkan av såväl offentliga ôch rättsvårdande myndigheter som icke-statliga 
organisationer och frivilligorganisationer. 
2. SYFTE MED MEDDELANDET 
Meddelandet syftar till att på europeisk nivå förstärka initiativ, insatser och åtgärder som 
förts fram av medlemsstaterna, gemenskapsinstitutionerna och icke-statliga 
organisationer för att förhindra våld mot barn, ungdomar och kvinnor. 
(a) I del II föreslås ett flerårigt åtgärdsprogram för gemenskapen (Daphne-
programmet) i syfte att upprätta och förstärka nätverk mellan gemenskapens icke­
statliga organisationer. Detta för att underlätta utbyte av användbar information och 
erfarenhet, främja informationskampanjer, uppmuntra pilotprojekt och nyskapande 
åtgärder, samt stimulera forskning om våld och utbyte av de bästa arbetsmetoderna 
för att stödja barn, ungdomar och kvinnor som löper risk att utsättas för våld. 
Rådets beslut som upprättar programmet bygger på artikel 235 i Fördraget om 
upprättandet av Europeiska gemenskapen. Del II innehåller motiveringen till 
beslutet. 
(b) I del III föreslås särskilda åtgärder för att skydda barn mot våld. Åtgärderna syftar 
till att främja och förbättra insamlande och analys av offentlig statistik över sexuellt 
1 Artikel 19. 
2 Kapitel IV, del C (Kvinnor och hälsa), punkt 97. 
utnyttjande av och sexuella övergrepp mot barn, eftersom statistiken kan lägga 
grunden för nuvarande och framtida insatser på området. Avsikten är också att till 
fullo utnyttja Europols tjänster i sökandet efter försvunna barn. Åtgärderna faller 
under avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. 
(c) I del IV föreslås särskilda åtgärder för att förhindra våld mot kvinnor inom ramen 
för de arrangemang som planeras på gemenskapsnivå under 1999. 
3. VÅLD MOT BARN, UNGDOMAR OCH KVINNOR 
En rad faktorer ökar risken för både kvinnor och barn att utsättas för våld: knappa 
samhällsekonomiska förhållanden, låg status i samhället, upplösning av familjen och 
andra stödjande inrättningar, kriser som drog- eller alkoholmissbruk samt uppfattningen 
att kvinnor och barn skulle vara legitima sexualobjekt. Detta våld kan omfatta både fysisk 
och psykisk misshandel. Tillgänglig nationell statistik visar att våldet har en oroväckande 
omfattning. 
Sexuellt utnyttjande3 av och övergrepp4 mot barn är en särskilt upprörande form av våld. 
Del omfattar misshandel, incest, våldtäkt, handel med barn, inblandning i 
barnprostitution som kopplare eller kund samt produktion, innehav och all sorts spridning 
av barnpornografi, inklusive spridning via Internet. 
I synnerhet bland unga människor är våld i städer och skolor alldeles för vanligt på alla 
nivåer i dagens samhälle. Våldet förekommer framförallt i eftersatta stadsområden där 
fattigdomen är högre än genomsnittet, de sociala och bostadsmässiga förhållandena 
dåliga och befolkningen etniskt blandad. 
Även om fall av sexuellt våld för det mesta väcker stor uppmärksamhet och avsmak hos 
den allmänna opinionen är de allra flesta våldshandlingarna mot både kvinnor och barn 
av icke-sexuell natur. Båda typerna av våld förekommer oftast i hemmet. 
Våld mot kvinnor och barn i hemmet upprepas systematiskt. Det är ett särdrag som 
förtjänar speciell uppmärksamhet i medlemsstaternas lagstiftning. 
Statistik och befintliga belägg visar att kvinnor och barn i vissa utsatta grupper löper 
större risk att drabbas av våld. Det gäller framförallt fysiskt och psykiskt handikappade, 
etniska minoriteter, in- och utvandrare, flyktingar, offer för rasdiskriminering, interner 
samt de som arbetar inom sexindustrin och andra sektorer där det finns risk för sexuella 
övergrepp eller sexuellt utnyttjande. 
Alla våldshandlingar får konsekvenser inte bara för offren, utan också för deras familjer 
och för samhället som helhet. Detta gäller särskilt barn. Våldshandlingar som riktas 
direkt mot dem och annat våld som förekommer inom familjen eller i medierna kan få 
följder som sannolikt påverkar deras fysiska, känslomässiga och psykiska hälsa. Belägg 
tyder på att barn som utsatts för övergrepp själva riskerar att begå övergrepp senare i 
livet. 
3 Begreppet "utnyttjande" används för att beskriva en situation där det vanligtvis förekommer en tredje 
part som gör en förtjänst, antingen i pengar eller in natura. 
4 Begreppet "övergrepp" används för att beskriva en situation där det vanligtvis inte förekommer någon 
tredje part. övergreppen sker ofta i hemmet eller begås av en person som barnet känner 
Eftersom väldsoffrcn ofta inte vill erkänna orsaken till sina skador är det omöjligt att 
räkna ut hur mycket de kostar samhället i sin helhet. I en studie5 som nyligen gjordes på 
uppdrag av de nederländska myndigheterna beräknades den totala årliga "kostnaden" för 
våld mot kvinnor Ull 145 miljoner ecu bara i Nederländerna. Kostnaderna inom 
Europeiska unionen, i synnerhet medlemsstaternas offentliga medel lör nödvändig 
medicinsk behandling samt psykiskt och socialt stöd i samband med våld, måste under 
alla omständigheter vara betydande. Alla åtgärder för att minska dem är välkomna. 
4. DEN INTERNATIONELLA BAKGRUNDEN 
Behovet av gemensamma åtgärder över hela världen för att försvara de mänskliga 
rättigheterna och få slut på våldet har länge konstaterats på olika nivåer och på olika sätt. 
På internationell nivå: 
Den allmänna förklaringen om de mänskliga rättigheterna från 1948, konventionen 
om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor från 1979, konventionen om 
barnets rättigheter från 1989, FN:s barntoppmöte 1990, Wiendeklarationen om 
avskaffande av våld mot kvinnor från 1993, FN:s konferens i Kairo om befolkning 
och utveckling 1994 samt handlingsplanen från kvinnokonferensen i Peking 1995. 
Vid den sistnämnda konferensen uppmanades regeringar och internationella 
organisationer att särskilt "vidta samordnade åtgärder för att förhindra och avskaffa våld 
mot kvinnor"6 och att "avskaffa människohandel med kvinnor och stödja offer för våld i 
samband med prostitution och människohandel."7 
Deklarationen och handlingsplanen från den första världskongressen mot sexuellt 
utnyttjande av barn för kommersiella ändamål i Stockholm 1996, som utgjorde en 
milstolpe och bildade grund för dagens nationella och internationella åtgärder på 
området. 
På europeisk nivå: 
Europakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de 
grundläggande friheterna där det konstateras att alla människor, inräknat kvinnor och 
barn, har rätt att inte "utsättas för .... omänsklig eller förnedrande behandling" och 
slutdeklarationen och handlingsplanen som antogs vid Europarådets andra 
toppmöte i Strasbourg den 11 oktober 1997. 
Östersjöstaternas toppmöte i Riga den 22-23 januari 1998 som stödde och anslöt sina 
medlemsstater till Europeiska unionens gemensamma åtgärder för att bekämpa handel 
med människor och sexuellt utnyttjande av barn. 
5 Economic costs of domestic violence against women Utrecht, Stichting Vrouwenopvang Nederland, 
6 Strategiskt mål D. 1. 
Strategiskt mål D.3. 
6 7 
5. UNIONENS REAKTION 
Unionen, dess medlemsstater och institutioner har alla en viktig uppgift i kampen mot 
våldet. Även om subsidiaritetsprincipen är allmänt erkänd, finns det ett behov av att 
förstärka och utveckla gemenskapsåtgärderna på detta område. 
Europaparlamentet har vid flera tillfallen8 betonat behovet av åtgärder för att förhindra 
våld mot kvinnor och barn och har därför uppmanat kommissionen att utarbeta och 
genomföra samordnade insatser för att bekämpa våldet. 
Rådet och kommissionen har vidtagit åtgärder på områdena rättsliga och inrikes frågor, 
socialpolitik, i synnerhet på folkhälsoområdet, utbildning, audiovisuella tjänster, Internet, 
informationspolitik, turism och unionens yttre förbindelser. I Bilaga 1 finns ytterligare 
upplysningar om dessa åtgärder. 
Grunden för gemenskapsåtgärderna för att förhindra sexuella övergrepp mot och sexuellt 
utnyttjande av barn fastställdes i en aide-mémoire av den 25 september 1996. Den bygger 
på handlingsplanen från världskongressen i Stockholm. 
När det gäller kvinnor stöder kommissionen en aktiv och synlig politik för integrering av 
ett jämställdhetsperspektiv i all gemenskapspolitik- och program. Kommissionen stöder 
också en närmare integrering av frågor som rör våld mot kvinnor inom ramen för 
europeisk gemenskapspolitik. 
Utöver de åtgärder som redan planerats på unionsnivå anser kommissionen att det krävs 
sådana insatser som anges i delarna II, III och IV av meddelandet. 
DEL II: UPPRÄTTANDET AV DAPHNE-PROGRAMMET 
Europaparlamentet införde en ny budgetpost i 1997 års budget (B3-4109) som omfattar 
åtgärder för att förhindra våld mot barn, ungdomar och kvinnor (Daphne-initiativet). 
Kommissionen lägger nu fram ett rättsligt instrument till Daphne-programmet i form av 
ett förslag till rådets beslut om ett åtgärdsprogram för gemenskapsstöd (2000-2004) till 
medlemsstaternas verksamhet med avseende på våld mot barn, ungdomar och kvinnor. 
Eftersom programmet berör många samhällsområden och flera av gemenskapens mål 
(och eftersom fördragen inte innehåller de nödvändiga befogenheterna för att uppnå 
dessa) föreslår kommissionen artikel 235 i Fördraget om upprättandet av Europeiska 
gemenskapen som rättslig grund för beslutet. 
Programmet syftar till att stödja och uppmuntra verksamheten inom de icke-statliga 
organisationer och frivilligorganisationer som deltar i kampen mot våld. Icke-statliga 
organisationer och frivilligorganisationer har en viktig roll att spela i kampen mot våld 
Se i synnerhet följande resolutioner: 
19 september 1996 om våld mot minderåriga (EGT C 320,28.10.96, s.190), 
12 december 1996 om åtgärder till skydd för minderåriga inom Europeiska unionen (EGT C 20, 
20.1.97, s. 170) 
16 september 1997 om behovet av en europeisk kampanj för nolltolerans av våld mot kvinnor 
(EGT C 304, 6.10.97, s.55). 
7 
mot barn, ungdomar och kvinnor. Ofta tillhandahåller de tjänster som offentliga 
myndigheter inte kan eller har befogenhet all tillhandahälla. Samhället kommer att kunna 
dra nytta av att de icke-statliga organisationernas sakkunskap och erfarenhet och deras 
idéer och program främjas och sprids inom hela gemenskapen och delas med likasinnade 
organisationer i andra medlemsstater. Kommissionen anser att syftet med programmet är 
att främja denna verksamhet. 
Den största framgången med Daphne-initiativet under 1997 var de 
utvecklingsmöjligheter som visade sig. Initiativet utgör upptakten till ett samarbete 
mellan icke-statliga organisationer i EU när det gäller att förhindra våld mot kvinnor och 
barn. Det avsevärda intresse som icke-statliga organisationer i hela gemenskapen har 
visat pekar också på att initiativet svarar mot ett väsentligt behov inom den del av 
frivilligsektorn som är engagerad i den här frågan. Ett uttryck för detta behov är det 
faktum att man ansökte om stöd på sammanlagt 35 miljoner ecu för 428 projekt. På grund 
av begränsade resurser hade kommissionen inte möjlighet att stödja mer än 47 projekt. 
Daphne-programmet kommer alt utgöra ett komplement till det arbete som pågår pä 
området rättsliga och inrikes frågor. Den 29 november 1996 antog rådet en gemensam 
åtgärd om ett llerårigt program mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn 
(programmet STOP)9. Det är ett program för stöd och utbyte för personer ansvariga för att 
bekämpa människohandel och sexuellt utnyttjande av barn, dvs. offentligt anställda såsom 
domare, polistjänstemän, statligt anställda, anställda inom immigrations- och 
skattemyndigheter och socialarbetare. Eftersom Daphne-programmet gäller frivilligsektorn 
omfattar de två programmen tillsammans således de viktigaste aktörerna i kampen mot 
våld. 
Daphne-programmet kommer dessutom att vara till hjälp för polis- och domstolsväsendet, 
särskilt genom stöd till icke-statliga organisationers projekt för försvunna barn, i deras 
arbete med att öka medvetenheten inom polisen om särskilda behov hos barn, ungdomar 
och kvinnor som befinner sig i en utsatt situation. 
De åtgärder som icke-statliga organisationer ansöker om stöd för genom programmet 
kommer att omfatta dels inrättande och förstärkning av europeiska nätverk, dels 
genomförande av pilotprojekt av nyskapande karaktär, vars resultat är tillämpliga på 
andra medlemsstater och regioner och därmed innebär ett mervärde på europeisk nivå. 
Det fleråriga programmet kommer att innebär en fastställd och garanterad budget och ge 
möjlighet att stödja fleråriga projekt samt medföra en fast struktur som garanterar 
konsekvens och kontinuitet på de olika verksamhetsområdena och bred täckning. 
Kommissionen kommer precis som tidigare att se till att jämvikten bevaras när det gäller 
finansiering av projekt för att förhindra våld mot barn och projekt för att förhindra våld 
mot kvinnor. 
Mot bakgrund av erfarenheterna från tidigare års programverksamhet kommer 
kommissionen att kunna bistå med vägledning om var särskilda åtgärder bör sättas in och 
hur man undviker onödigt dubbelarbete. 
Rent konkret kommer programmets mål att uppnås bland annat genom att icke-statliga 
organisationer och frivilligorganisationer i hela EU bistås och uppmuntras att 
9 EGTL322, 12.12.96, s. 7. 
• samarbeta med varandra och med relevanta offentliga myndigheter, inklusive 
rättsvårdande myndigheter (nätverksarbete), 
• förbättra åtgärdernas kvalitet genom genomförande av pilotprojekt, utbyte av de 
bästa arbetsmetoderna och spridning av information, bland annat genom seminarier, 
konferenser, skriftlig information och Internet, 
• öka den allmänna medvetenheten och uppmuntra till och utbyta bästa metoder i 
fråga om stöd till barn, ungdomar och kvinnor som befinner sig i en utsatt situation. 
De ickc-statliga organisationernas verksamheter kommer att bedrivas inom två 
huvudområden. Dessa områden, som ofta kommer att överlappa varandra, är följande: 
• samordning, samarbete och utbyte av information 
• ökande av den allmänna medvetenheten och utbyte av de bästa arbetsmetoderna 
Samordning, samarbete och utbyte av information 
(a) mellan icke-statliga organisationer och frivilligorganisationer i de olika 
medlemsstaterna 
De icke-statliga organisationerna har olika erfarenhet av att delta i kampen mot våld i de 
olika medlemsstaterna, beroende på verksamhetsnivå. Kommissionen strävar efter att 
lorenkla informationsutbytet, samordningen och samarbetet på området mellan icke­
statliga organisationer genom att främja inrättande och utveckling av nätverk i 
medlemsstaterna. Icke-statliga organisationer skulle kunna ha särskild nytta av en 
sambandscentral, något som eventuellt skulle kunna tillhandahållas via Internet, där olika 
sorters relevant material, till exempel sådant som rör försvunna personer, samlas, 
analyseras och finns tillgängligt. 
(b) mellan icke-statliga organisationer och offentliga myndigheter, inklusive tjänstemän 
inom rättsvårdande myndigheter och socialarbetare 
Kommissionen har konstaterat att kontakterna mellan icke-statliga organisationer och 
offentliga myndigheter måste förbättras, och att samarbetet dem emellan måste utökas för 
att öka effektiviteten och förbättra kvaliteten på tjänsterna för offrens vidkommande. 
Daphne-programmet kommer att främja den sortens samarbete genom åtgärder genom 
vilka man främst syftar till att: 
• medverka i utbildningen av offentligt anställda, till exempel polistjänstemän, i hur 
man bemöter barn, ungdomar och kvinnor som befinner sig i en utsatt situation. 
• öka den ömsesidiga förståelsen för att de icke-statliga organisationerna skulle kunna 
vara en tillgång för offentliga myndigheter. 
Ökande av den allmänna medvetenheten och utbyte av de bästa arbetsmetoderna 
På detta område vill kommissionen framför allt främja pilotprojekt av nyskapande 
karaktär, där flera aktörer är engagerade och vars verksamhet kan tillämpas i flera andra 
medlemsstater. Det är absolut nödvändigt att öka insikten om att våldet existerar och hur 
utbrett det är, särskilt i fråga om barn, ungdomar och kvinnor som befinner sig i en utsatt 
situation. 
Områden där åtgärder enligt kommissionen bör vidtas omfattar: 
• Informationskampanjer riktade till allmänheten, med särskild tonvikt på kvinnor och 
barn i utsatta situationer. 
• Forskningsprogram om våld. 
• Uppmuntran till och utbyte av de bästa arbetsmetoderna i fråga om stöd till barn, 
ungdomar och kvinnor som befinner sig i en utsatt situation. 
Öppnande av programmet för kandidatstaterna 
Våld mot kvinnor och barn är ett allvarligt problem i många av kandidatländerna. Vid sitt 
möte den 12-13 december 1997 beslutade Europeiska rådet att länderna i fråga, som en 
avgörande del av den utökade strategin inför anslutningen, bör ges möjlighet att delta i 
gemenskapens program. I enlighet med denna målsättning, och som ett led i befastandet 
av de mänskliga rättigheterna, bör således även kandidatländerna få delta i 
Daphne-programmet. Kommissionen kommer i sitt förslag om rättslig grund att infoga en 
artikel enligt vilken kandidatländerna ges möjlighet att delta i programmet. 
Kommissionen lägger fram ett förslag till beslut om antagande av ett 
handlingsprogram (2000-2004) för att förhindra våld mot barn, ungdomar och 
kvinnor. 
DEL III: SÄRSKILDA ÅTGÄRDER FÖR ATT BÄTTRE SKYDDA BARN MOT 
VÅLD 
(a) Insamling och analys av offentlig statistik på EU-nivå om sexuellt utnyttjande av 
och övergrepp mot barn 
Det är oerhört svårt att få fram exakt statistik när det gäller sexuellt utnyttjande av barn. 
Medlemsstaterna för visserligen register över straffrättsliga påföljder och vissa uppgifter 
finns att tillgå om hur många ärenden som har gått vidare till sociala myndigheter på 
lokal nivå, men många, troligen en övervägande del, av övergreppen anmäls aldrig till 
myndigheterna. 
Kommissionen anser att kampen mot sexuellt utnyttjande av och övergrepp mot barn 
inom EU måste bygga på bästa möjliga information om problemets karaktär och 
utbredning. Kommissionen är även medveten om att alla medlemsstater inte har samma 
uppfattning om vad sexualbrott innebär eller ens en enhetlig definition av "barn". 
För närvarande sköter inte Eurostat själv insamlingen av den aktuella statistiken, men har 
stor erfarenhet av samarbete med medlemsstaternas myndigheter när det gäller 
harmonisering av statistik, särskilt i fråga om socialpolitik. Harmonisering av statistik i 
medlemsstaterna när det gäller sexuellt utnyttjande av och sexuella övergrepp mot barn 
10 
skulle vara till stor hjälp i strävan att göra en korrekt bedömning av situationen och ge 
forslag till åtgärder Ibr att bekämpa dessa brott. 
Den 19 mars 1998 gav rådet Eurostat i uppdrag att samla in och analysera statistiska 
uppgifter om asyl och invandring. 
Kommissionen föreslår att rådet ger Eurostat befogenhet att samla in och analysera 
all offentlig statistik om sexuellt utnyttjande av och sexuella övergrepp mot barn i 
medlemsstaterna. 
(b) Officiella register över försvunna personer i medlemsstaterna och Europols roll 
Officiella register över försvunna personer lors i några men inte alla medlemsstater. I 
somliga medlemsstater förs de på regional nivå snarare än på riksnivå. Medlemsstaternas 
arbetsmetoder är långt ifrån standardiserade, särskilt när det gäller definitioner och val av 
kriterier for medtagande i registren samt hur kompatibla och åtkomliga medlemsstaternas 
databaser är. Hur registren upprättas och förvaltas är de enskilda medlemsstaternas 
ansvar. 
Den 19 mars 1998 godkände rådet (rättsliga och inrikes frågor), som ett led i 
genomförandet av den gemensamma åtgärden av den 24 februari 199710 flera förslag om 
inrättande av nationella samordningsinstanser i fråga om försvunna personer och 
oidentifierade lik, och förslag om förbättring av befintliga arbetsmetoder. De nationella 
samordningsinstanserna föreslås få till uppgift att samla in, analysera och lagra uppgifter, 
att utbyta uppgifter med samordningsinstanser i andra länder via Interpol eller Schengen-
informationssystemet (SIS) och att samordna information och utbildning. Vidare 
föreslogs att hanteringen av rapporter om försvunna personer på nationell nivå förbättras 
och att prioritet skall ges åt försvunna personer som anses befinna sig i riskzonen, särskilt 
barn yngre än 13 år och ungdomar yngre än 18 år om man misstänker att de umgås med 
personer som eventuellt utgör ett hot mot dem. 
För att stödja medlemsstaterna kommer Europols narkotikaenhet, och i framtiden även 
Europol, att vidta konkreta åtgärder i fråga om informationsutbyte, analysarbete och stöd 
till insatser. Enligt kommissionen är det snabbast och mest effektivt att begära 
information eller uppgifter från andra medlemsstater om försvunna barn via Europols 
sambandsmän, vilket skulle innebära att medlemsstaterna kan vara säkra på att 
dataöverföringen är tillförlitlig, relevant och fullständigt konfidentiell. Med 
sambandsmännens hjälp skulle kontakter kunna upprättas med andra organ och man 
skulle inte riskera försenad dataöverföring till följd av språkliga hinder. I de fall anmälan 
till Interpol är lämpligt, skall detta naturligtvis göras i stället, och Interpols databas bör 
användas för att undvika dubbelarbete. 
10 EGTL 63, 4.3.1997, s. 2. 
11 
Kommissionen rekommenderar 
• medlemsstaterna att utnyttja Europols resurser, särskilt dess sambandsmän, i 
syfte att 
- säkra ett snabbt ömsesidigt bistånd i fråga om efterspaning och 
återbördande av försvunna barn och eventuellt ingripa mot berörda 
förövare eller nätverk av organiserad brottslighet, och 
- förbättra och harmonisera befintliga internationella och nationella register 
över försvunna personer i medlemsstaterna, särskilt med avseende på 
definitioner och kriterier för medtagande i registren, och möjligheten att 
samordna databaser i och mellan medlemsstaterna samt dessa databasers 
åtkomlighet. 
• Europol att använda sin förmåga att utföra noggranna analyser till att fastställa 
och ta initiativ till nödvändiga beslut på politisk, juridisk och strategisk nivå 
samt till att inleda eller stödja internationella rättsliga undersökningar och 
verksamheter när det gäller försvunna barn. 
DEL IV: SÄRSKILDA ÅTGÄRDER FÖR KVINNOR 
Som svar på Europaparlamentets ursprungliga begäran" om att låta 1999 bli ett 
europeiskt år mot våld mot kvinnor, samtyckte kommissionen till att anordna en rad 
evenemang, till exempel konferenser och utställningar, i samverkan med parlamentet och 
rådets ordförandeskap. Förenade kungarikets ordförandeskap har redan inlett 
förberedelserna och arbetet kommer att påbörjas under Österrikes ordförandeskap. 
Förhoppningsvis kommer även kandidatländerna att inbegripas i evenemangen, som 
kommer att omfatta bland annat utbyte av information och erfarenheter gällande i 
synnerhet förebyggande verksamhet och skydd samt social och arbetslivsmässig 
rehabilitering av våldsoffer. De särskilda åtgärder som föreslås inbegriper konsolidering 
och analys av statistiska uppgifter rörande våld mot kvinnor inom gemenskapen. Det 
kommer att bli nödvändigt att överväga ytterligare finansieringskällor utöver medlen 
under budgetpost B3-4109, som hänför sig till Daphne. Medlemsstaterna kommer att 
uppmanas att bidra aktivt genom att inrätta egna initiativ under året. 
Inför den stora konferens som skall hållas på Internationella kvinnodagen 1999, den 
8 mars, kommer man att lägga fram en rapport med en omfattande sammanfattning och 
analys av offentlig statistik om våld mot kvinnor i medlemsstaterna. Rapporten kommer 
att utarbetas i samarbete med nationella experter från alla medlemsstater och kommer att 
utgöra en stabil grund för ökad förståelse och insatser när det gäller den här typen av 
våld, inklusive våld i hemmet. Den kommer att innefatta forskning och statistik ur många 
synvinklar, till exempel de olika slagen av våld, särskilt våld i hemmet, som är ett 
problem som engagerar både parlamentet och vissa av medlemsstaterna, självförvållade 
personskadors omfattning och art samt våldets samhällsekonomiska kostnader. 
11 Resolution av den 16 september 1997 om behovet av en europeisk kampanj för nolltolerans av våld 
mot kvinnor (EGT C 304,6.10.97, s. 55). 
12 
I anslutning till den statistiska rapporten bör en Eurobarometerundersökning genomföras 
för att man skall kunna jämföra befintliga faktiska uppgifter med allmänhetens syn i 
medlemsstaterna när det gäller våld mot kvinnor. Med hjälp av relevanta exempel från 
alla medlemsstater skulle undersökningen kunna resultera i en mer exakt analytisk 
utgångspunkt för realistiska framtida åtgärder. 
Inför den andra stora konferensen som kommer att anordnas i slutet av 1999, under det 
finska ordförandeskapet, kommer man att lägga fram en fullständig rapport om alla 
insatser som genomförts eller inletts av medlemsstaterna under året, till exempel 
konferenser, informationsverksamhet i skolorna, kampanjer, pilotprojekt, granskning av 
mekanismer såsom rättsliga åtgärder och lagstiftningsåtgärder för att skydda och öka 
medvetenheten om kvinnors rättigheter. 
Kommissionen rekommenderar medlemsstaterna 
• att främja forskning, samla in data och ställa samman statistik över alla former 
av våld mot kvinnor, särskilt våld i hemmet, och främja forskning om hur 
effektiva de åtgärder som vidtagits för att förebygga och förhindra våld mot 
kvinnor har varit. 
• att främja inrättandet av strukturer, program och åtgärder, särskilt bland icke­
statliga organisationer, som syftar till att öka kunskaperna om orsakerna till och 
följderna av våld mot kvinnor. 
att inom ramen för de åtgärder som kommer att vidtas av Europaparlamentet 
och Europeiska kommissionen under 1999 anordna och finansiera 
informationskampanjer samt utbildnings- och fortbildningsprogram för att öka 
medvetenheten hos män, kvinnor och barn om vilka skadliga effekter våldet har 
på offret, familjen och samhället. ^ 
13 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om ett ätgärdsprogram for gemenskapsstöd på medellång sikt till medlemsstaternas 
verksamhet med avseende pä våld mot barn, ungdomar och kvinnor 
(Daphne-programmet) 
(2000-2004) 
14 
SAMMANFATTNING AV ARTIKLARNA 
Artikel 1 
Genom artikeln upprättas ett femårigt åtgärdsprogram för gemenskapen för perioden 
2000-2004 i syfte att förhindra våld mot barn, ungdomar och kvinnor. Målet med 
programmet är att bidra till kampen mot detta våld och särskilt hjälpa och uppmuntra 
icke-statliga organisationer och frivilligorganisationer som aktivt deltar i kampen. 
De föreslagna åtgärderna återfinns under två rubriker: 
1. Nätverk, samordning, samarbete och utbyte av information på EU-nivå 
2. Ökande av den allmänna medvetenheten och utbyte av de bästa arbetsmetoderna 
Artikel 2 
I artikeln krävs att kommissionen genomför åtgärderna i samarbete med medlemsstaterna 
och organisationer aktiva på det aktuella området. 
Artikel 3 
I artikeln krävs att programmet kompletterar och överensstämmer med andra 
gemenskapsprogram och gemenskapsåtgärder. 
Artiklarna 4 och 5 
Genom artiklarna upprättas en rådgivande kommitté ledd av kommissionen och 
bestående av representanter lör varje medlemsstat. Där bereds också möjlighet för 
kandidatländerna att delta. 
Artikel 6 
I artikeln uppmuntras samarbete med tredje land och internationella organisationer. Där 
öppnas också programmet för kandidatstaterna. 
Artikel 7 
I artikeln föreskrivs kontroll och fortlöpande utvärdering av programmet. Kommissionen 
skall rapportera till Europaparlamentet och rådet under programmets tredje år och vid 
programmets slut. Rapporterna skall också skickas till Ekonomiska och sociala 
kommittén och Regionkommittén. 
Bilaga 
I bilagan anges de specifika mål och åtgärder för programmet som återfinns under de tre 
rubrikerna i artikel 1. 
15 
Förslag till 
RÅDETS BESLUT 
om ett åtgärdsprogram för gemenskapsstöd på medellång sikt till medlemsstaternas 
verksamhet med avseende på våld mot barn, ungdomar och kvinnor 
(Daphne-programmet) 
(2000-2004) 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt 
artikel 235 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag,12 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande,13 
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,14 
med beaktande av Regionkommitténs yttrande, ,5och 
med beaktande av följande: 
1. Våldshandlingar mot barn, ungdomar och kvinnor utgör allvarliga brott mot deras 
mänskliga rättigheter. Offren för sådant våld och deras familjer vållas stor fysisk och 
psykisk skada och våldet innebär också höga sociala och ekonomiska kostnader för 
samhället som helhet. 
2. Europaparlamentet har i sina resolutioner av den 19 september 1996 om våld mot 
minderåriga16, av den 12 december 1996 om åtgärder till skydd för minderåriga 
inom Europeiska unionen17 samt av den 16 september 1997 om behovet av en 
europeisk kampanj för nolltolerans av våld mot kvinnor18 uppmanat kommissionen 
att utarbeta och genomföra åtgärdsprogram för att bekämpa detta våld. 
3. Direkta åtgärder i fråga om våld mot kvinnor, ungdomar och barn faller huvudsakligen 
inom ramen för medlemsstaternas insatser på nationell eller lokal nivå. 
4. Gemenskapen kan ändå tillföra ett mervärde till medlemsstaternas åtgärder för att 
förebygga våld mot kvinnor, ungdomar och barn genom att sprida information och 
erfarenheter, upprätta prioriteringar, vid behov utveckla nätverk, välja projekt för hela 
gemenskapen och motivera och mobilisera alla inblandade. 
12 EGT 
13 EGT 
14 EGT 
15 EGT 
16 EGT C 320, 28.10.1996, s. 190. 
17 EGT C 20,20.1.1997, s. 170. 
18 EGT C 304,6.10.1997, s. 55. 
16 
5. Programmet kan också tillföra ett mervärde genom att identifiera och stimulera 
fungerande arbetsmetoder och strategier och genom att uppmuntra nyskapande och 
utbyte av användbara erfarenheter. 
6. Enligt subsidiaritetsprincipen och proportionaliletsprincipen såsom de kommer till 
uttryck i artikel 3 b i lördragel kan därför målet lör den planerade åtgärden bättre 
uppnås på gemenskapsnivå. Beslutet skall begränsas till minsta möjliga antal 
åtgärder för att detta mål skall uppnås och inte gå utöver vad som är nödvändigt för 
detta ändamål. 
7. Ett aktivt partnerskap mellan kommissionen, medlemsstaterna och icke-statliga 
organisationer, särskilt kvinno- och barnorganisationer, bör främjas på detta område, 
och olika strategier och åtgärder på området bör samverka med varandra. 
8. Samarbete med internationella organisationer med kompetens på folkhälsoområdet 
och med tredje land bör utvecklas. 
9. Bestämmelser bör införas för att öppna detta program för deltagande av 
kandidatländerna under perioden lore anslutningen enligt de villkor som upprättats i 
tillämpliga överenskommelser, i synnerhet i associationsavtalen och därtill hörande 
tilläggsprotokoll. 
10. En fortlöpande utvärdering av åtgärderna bör göras för att öka värdet och verkningarna 
av programmet. Utvärderingen bör särskilt ta fasta på hur effektiva åtgärderna är och 
om de fastställda målen uppnåtts. Nödvändiga justeringar bör göras vid behov. 
11. Programmet bör vara femårigt så att det finns tillräcklig tid för att genomföra de 
åtgärder som behövs för att uppnå de fastställda målen. 
12. För tillämpningen av detta beslut bör kommissionen biträdas av en rådgivande 
kommitté. 
13. Enligt artikel 2 i fördraget har gemenskapen bland annat till uppgift att främja en 
hög nivå i fråga om socialt skydd samt en höjning av levnadsstandarden och 
livskvaliteten inom gemenskapen som helhet. 
14. Enligt artikel 3 j och 3 o i fördraget skall gemenskapens åtgärder även syfta till att 
stärka den sociala sammanhållningen och bidra till att uppnå en hög 
hälsoskyddsnivå. 
15. Daphne-programmet kommer att bidra till att ovanstående mål uppnås. 
16. I fördraget anges inte några andra befogenheter för att anta detta beslut än de som 
finns i artikel 235. 
17 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE: 
Artikel 1 
Upprättande av programmet 
1. Genom detta beslut upprättas ett åtgärdsprogram för gemenskapen på medellång sikt 
för verksamhet med avseende på våld mot barn, ungdomar och kvinnor 
(Daphne-programmet), nedan kallat "programmet", för perioden från och med den 
1 januari 2000 till och med den 31 december 2004. 
2. Programmets syfte är att bidra till att skydda barn, ungdomar och kvinnor mot 
våldshandlingar och särskilt att hjälpa och uppmuntra icke-statliga organisationer och 
frivilligorganisationer som aktivt deltar i denna kamp. 
3. De åtgärder som skall genomföras enligt programmet och deras särskilda mål anges i 
bilagan och omfattar följande: 
a) Upprättande av nätverk och säkerställande av samordning, samarbete och 
utbyte av information på gemenskapsnivå 
b) En ökning av den allmänna medvetenheten och ett utbyte av de bästa 
arbetsmetoderna 
c) Kompletterande utgifter. 
Artikel ? 
Genomförande 
1. Kommissionen skall i nära samarbete med medlemsstaterna säkerställa att de åtgärder 
som anges i artikel 1.3 genomförs. 
2. Kommissionen skall samarbeta med institutioner och organisationer som aktivt 
bekämpar våld mot barn, ungdomar och kvinnor. 
överensstämmelse och komplettering 
Kommissionen skall säkerställa att de gemenskapsåtgärder som genomförs enligt 
programmet stämmer överens med och kompletterar de åtgärder som genomförs inom 
ramen för andra hithörande gemenskapsprogram och insatser. 
18 
Artikel 4 
Kommitté 
1. For tillämpningen av detta beslut skall kommissionen biträdas av en rådgivande 
kommitté. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare 
för kommissionen som ordförande. 
Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. 
Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer 
med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning. 
Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att 
la sin uppfattning tagen till protokollet. 
Kommissionen skall ta största hänsyn till del yttrande som kommittén avgetl. Den 
skall underrätta kommittén om det sätt pä vilket dess yttrande har beaktats. 
2. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning. 
Artikel 5 
Kommitténs uppgifter 
1. Kommittén som skall agera enligt det förfarande som anges i artikel 4, skall biträda 
kommissionen särskilt vad gäller 
a) kriterier och förfaranden för att välja ut och finansiera projekt enligt 
programmet, 
b) lörfaranden vad gäller övervakning och utvärdering. 
2. Kommissionens lorelrädarc skall regelbundet informera kommittén om hur 
programmet utvecklas. 
Artikel 6 
Internationellt samarbete 
1. Samarbete med tredje land och internationella organisationer som är verksamma på 
folkhälsoområdet skall utvecklas under programmets genomförande. 
2. Programmet skall vara öppet för deltagande av de associerade länderna i 
Centraleuropa enligt villkoren i associationsavtalen eller därtill hörande 
tilläggsprotokoll om medverkan i gemenskapsprogram. Programmet skall vara öppet 
för deltagande av Cypern på basis av tilläggsanslag enligt samma regler som tillämpas 
för EFTA-länderna i enlighet med förfaranden som skall fastställas i samråd med detta 
land. 
19 
Artikel 7 
Övervakning och utvärdering 
1. När detta beslut genomförs skall kommissionen vidta nödvändiga åtgärder för att 
säkerställa övervakning och fortlöpande utvärdering av programmet med beaktande av 
de allmänna och särskilda mål som anges i artikel 1 och i bilagan. 
2. Kommissionen skall under programmets tredje år överlämna en utvärderingsrapport 
till Europaparlamentet och rådet. 
3. Kommissionen skall överlämna en slutrapport till Europaparlamentet och rådet när 
hela programmet genomförts. 
4. Kommissionen skall i de rapporter som avses i 2 och 3 innefatta information om 
gemenskapens finansiering inom de olika åtgärdsområdena och om hur åtgärderna 
kompletterar de andra åtgärder som avses i artikel 3, samt om resultaten av 
utvärderingarna. Kommissionen skall även sända rapporterna till Ekonomiska och 
sociala kommittén och Regionkommittén. 
Utfärdat i Bryssel den 
På rådets vägnar 
Ordförande 
20 
BILAGA 
SÄRSKILDA MÅL OCH ÅTGÄRDER 
I. ÅTGÄRDER FÖR ATT UPPRÄTTA NÄTVERK OCH FÖR ATT SÄKERSTÄLLA 
SAMORDNING, SAMARBETE OCH UTBYTE AV INFORMATION PÅ 
GEMENSKAPSNIVÅ 
Mål: Att hjälpa och uppmuntra icke-statliga organisationer och frivilligorganisationer att 
arbeta med varandra och med tjänstemän vid offentliga organ, inräknat socialarbetare 
och tjänstemän som sysslar med brottsbekämpning. 
1. Stöd för att upprätta nätverk bestående av icke-statliga organisationer från olika 
medlemsstater för att underlätta utbyte av användbara upplysningar och erfarenheter, 
inklusive frågor som rör försvunna personer. 
2. Främjande av samarbete mellan icke-statliga organisationer och tjänstemän vid 
offentliga organ lör att hos båda sidor öka förståelsen för den andra partens uppgift 
samt för att utbyta användbara upplysningar och erfarenheter. 
II. ÅTGÄRDER FÖR AIT ÖKA DEN ALLMÄNNA MEDVETENHETEN OCH FÖR 
UTBYTE AV DE BÄSTA ARBETSMETODERNA 
Mål: Att öka den allmänna medvetenheten om våld mot barn, ungdomar och kvinnor, 
inräknat handel i syfte att utnyttja dem sexuellt, sexuellt utnyttjande i vinstsyfte och 
andra sexuella övergrepp. Att främja utbyte av de bästa arbetsmetoderna. 
3. Främjande av informationskampanjer och pilotprojekt samt åtgärder för att höja 
medvetenheten hos allmänheten, särskilt hos barn och ungdomar, om potentiella 
våldsrisker och sätt att undvika dem. 
4. Inrättande av en informationskälla för hela gemenskapen för att hjälpa och upplysa 
icke-statliga organisationer om offentligt tillgänglig information från stat, universitet 
och icke-statliga organisationer om kampen mot våld. 
5. Forskningsprogram om våld. 
6. Stimulans och utbyte av de bästa arbetsmetoderna på gemenskapsnivå om stöd till 
barn, ungdomar och kvinnor som löper risk att utsättas för våld. 
III KOMPLETTERANDE UTGIFTER 
Genom programmet kommer bidrag också att ges till studier, expertmöten, konferenser 
och seminarier, information och publikationer som har ett direkt samband med 
genomförandet av den åtgärd som de är en väsentlig del av. 
21 

ISSN 1024-4506 
KOM(98) 335 slutlig 
DOKUMENT 
SV 06 05 
Katalognummer : CB-CO-98-356-SV-C 
ISBN 92-78-36878-4 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg