Yttrande om förslag till rådets beslut om ett flerårigt program för främjande av en effektiv energianvändning i gemenskapen - SAVE II (96/C 82/04)

Den 20 december 1995 beslutade rådet i enlighet med artiklarna 130s(1) och 198(2) i Romfördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovan nämnda förslag.

Sektionen för energi, kärnkraft och forskning, som var ansvarig för kommitténs förberedande arbete, lade fram sitt yttrande den 19 oktober 1995. Föredragande var Giacomina Cassina.

Vid sin 331:a plenarsession (sammanträdet den 20 december 1995) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt.

1. Inledning

1.1. Den 7 november 1995 lade kommissionen fram dokument KOM(95) 225 slutlig, som innehöll ett meddelande om främjande av en effektiv energianvändning i EU och förslag till ett rådsbeslut om ett flerårigt program för att främja en effektiv energianvändning i EU, med namnet SAVE II.

1.2. ESK stöder kommissionens initiativ och godkänner förslaget till beslut om SAVE II, med förbehåll för kommentarerna under punkterna 4 och 5 nedan.

2. Bakgrund

2.1. Programmet om särskilda åtgärder för ett effektivt energiutnyttjande (SAVE I) (), som går ut i år har fokuserats på tre huvudområden:

- tekniska åtgärder (utrustningens prestanda);

- ekonomiska åtgärder;

- åtgärder för att påverka konsumenternas beteende.

2.2. SAVE I innehöll också ett antal rättsliga åtgärder och åtgärder som skulle stödja ett effektivt energianvändande i medlemsstaterna.

2.3. SAVE I är en fortsättning på en serie icke-teknologiska åtgärder som utvecklats tidigare inom gemenskapen, såsom redovisning från branschen för att fastställa de genomsnittliga konsumtionsnivåerna och direktiven om typgodkännande av ångpannor (1978-1982).

2.4. Förutom SAVE finns andra teknologiska åtgärder, som JOULE och THERMIE.

2.5. I sitt yttrande över SAVE I-programmet och de åtgärder det innehöll () noterade ESK:

- att kommissionen borde ha sett till att tillverkarna, användarna, konsumenterna, de anställda och yrkesorganisationerna konsulterats och att de fått bidra till arbetet i programmets rådgivande kommitté;

- att man behöver ett nytt direktiv som syftar till att samordna aktiviteterna hos de nationella myndigheter som ansvarar för energieffektiviteten;

- att resultatet av detta program borde ha infogats i de allmänna policybesluten som har med den inre energimarknaden att göra. Det borde vidare ha applicerats på nuvarande program och där blivit föremål för översyn (till exempel programmet THERMIE);

- att programmet borde ha utgjort ett steg på vägen mot gemenskapens prioriterade målsättningar om en bättre miljö, en större energieffektivitet och en garanterad tillgång på energi;

- att programmets resultat borde ha gjorts tillgängligt för tredje land, i synnerhet för länderna i central- och östeuropa;

- att konsumentbeteendet och följaktligen skyldigheten att ge användarna ledning och information är avgörande för ett rationellt energiutnyttjande;

- att medlemsstaternas finansiella och fiskala incitament har en strategisk roll när det gäller att förstärka energisparandet;

- att man ändå mer borde ha prioriterat redovisning av energianvändningen och utnämnande av ansvariga för energin högre.

2.6. Det är beklagligt att den slutliga texten i rådets beslut om SAVE I av den 29 oktober 1991 bara delvis tog hänsyn till kommitténs förslag.

3. Huvudpunkterna i kommissionens dokument

3.1. Det dokument som studeras omfattar ett meddelande från kommissionen, följt av ett utkast till beslut från rådet, en ekonomisk redogörelse samt en rapport om påverkan på små och medelstora företag och på sysselsättningen.

3.2. Artiklarna 130s i fördraget (avdelning om miljön) och 189c (samarbetsproceduren) utgör den rättsliga grunden.

3.3. Det föreslagna målet är att fortsätta det nuvarande SAVE-programmet som går ut den 31 december 1995 (). Kommissionen föreskriver följande nya åtgärder:

- en kontroll av framstegen när det gäller energieffektiviteten på nationell nivå och gemenskapsnivå;

- särskilda åtgärder som skall främja en större sammanhållning mellan medlemsstaterna genom att uppställa riktlinjer som skall leda till ett bättre handhavande av energin;

- särskilda åtgärder för att förbättra handhavandet av energin på regional nivå och i städerna;

- åtgärder för att uppställa energieffektivitet som ett kriterium inom EU:s strategiska program;

- värdering och kontroll av alla åtgärder som täcks av programmet.

3.4. Kommissionen baserar sitt förslag på:

- värderingar och rekommendationer från en oberoende expertgrupp;

- konferensen i Florens den 26-28 oktober 1994 om SAVE-programmet;

- lärdomarna från SAVE I-programmet och andra åtgärder inom energisektorn;

- effekten hos SAVE I när det gäller att förbättra det rationella användandet av energiresurserna för att:

stabilisera koldioxidutsläppen;

tjäna som en av pelarna i grönboken om energipolitiken;

påvisa fördelarna med ett sådant rationellt utnyttjande. Detta understryks i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning;

bidra till social och ekonomisk sammanhållning;

främja en total användning av de lokala energikällorna;

påskynda införandet av teknologi som gynnar energieffektivitet i gemenskapen ochandra länder.

3.5. Det föreslås att SAVE II, förutom åtgärderna från SAVE I, i sig skall infoga åtgärderna från PACE-programmet () (EU:s åtgärdsprogram för att förbättra en effektiv elanvändning i slutändan) och PERU-programmet (EU:s program för förvaltning av energi för regioner, städer och öar).

3.6. Med förslaget vill man dessutom förstärka de nuvarande åtgärderna om:

- märkning och standardisering av energikrävande utrustning;

- pilotåtgärder som skall utföras av lämpliga nätverk;

- öronmärkta pilotåtgärder;

- spridning av information genom lämpliga nätverk.

3.7. Förslaget tar särskild hänsyn till närhetsprincipen.

3.8. Förslaget föreskriver en budget på 150 miljoner ecu på fem år.

3.9. Det förespråkar att den rådgivande kommittén som biträder vid SAVE-programmet skall fortsätta sitt arbete.

3.10. Finansieringen av de beskrivna åtgärderna i förslaget beskrivs i artikel 4.

3.11. Kommissionen kommer att upprätta en lista varje år på prioriterade insatser.

3.12. Efter det tredje året, och när programmet har slutförts, kommer kommissionen att publicera rapporter om vad programmet har åstadkommit.

3.13. Kommissionen föreslår att programmet SAVE II skall börja den 1 januari 1996 och sluta den 31 december 2000.

4. Allmänna kommentarer

4.1. Rent allmänt kan man säga att SAVE II är en betydande utveckling av SAVE I, från vilket det skiljer sig på olika sätt.

4.2. ESK instämmer i att den rättsliga grunden till SAVE II, i dess egenskap av ett beslut från rådet, är artikel 130s(1) i fördraget samt "samarbetsproceduren" med Europaparlamentet, som det stadgas om i artikel 189c.

4.2.1. Artikel 130c måste läsas tillsammans med artikel 130r som ställer upp några viktiga allmänna mål, bland annat att skydda och förbättra miljön och att utnyttja naturtillgångarna på ett försiktigt och rationellt sätt (artikel 130r(1). På praktisk nivå uttrycker den behovet att bland annat ta hänsyn till miljövillkoren i olika områden och miljöpolitikens inverkan på den ekonomiska och sociala utvecklingen i gemenskapen som helhet och en balanserad utveckling av dess områden [artikel 130r(3)].

4.3. ESK tar tillfället i akt att erinra om sin begäran om att införa ett kapitel om energi i fördraget. Denna begäran utvecklades mer i ESK:s yttranden om gemenskapens energipolitik och om grönboken om energipolitik ().

4.4. I linje med många av sina tidigare yttranden tror ESK att initiativen inom energipolitiken, utöver detta speciella handlingsområde, måste söka uppnå två målsättningar som är av största vikt för den europeiska integrationen: ekonomisk och social sammanhållning och en ökning av sysselsättningen inom ramen för en hållbar utveckling. Kommittén anser därför att SAVE II:s effektivitet måste bedömas efter hur de föreskrivna åtgärderna för förbättring av miljövillkoren och rationell energianvändning lyckas minska skillnaderna i utvecklingsnivå mellan regionerna inom EU och hur de skapar arbetstillfällen.

4.5. Programmets struktur (inlemmandet av programmen PACE och PERU) är också en förbättring, genom att åtgärderna blir mer konsekventa (vilket redan var fallet med PACE) och genom att det inbegriper nya strategiska deltagere: regionala och lokala myndigheter samt städernas myndigheter (PERU). Det är ESK:s fasta övertygelse att närhetsprincipens tillämpning kräver en balanserad ansvarsfördelning mellan beslutsfattare på olika nivåer, och dessa måste uppmuntras till att utveckla aktiva samarbetsformer.

4.6. ESK anser att de föreslagna fondmedlen på 150 miljoner ecu för 5 år är rimliga och tillräcklliga för de åtgärder som kan anses vara viktiga, så länge som tillvägagångssättet är i överensstämmelse med de strategiska prioriteringarna och tillräckliga incitament och garantier finns för att man kan få extra finansiering från tredje part. Vidare anser ESK att särskild uppmärksamhet bör ges åt att aktivt involvera små och medelstora företag (SMF).

4.6.1. ESK uppmärksammar de behöriga myndigheterna på att fondmedlen måste delas upp mellan de olika åtgärderna på ett sätt som klart avspeglar skälen till att de prioriterades. Likaså håller ESK med om att det behövs en viss flexibilitet i genomförandet av programmet, och föreslår att en större del av fondmedlen fördelas de första åren för att garantera att de föreslagna åtgärderna får en säker och välmotiverad start.

4.6.2. ESK är medveten om överenskommelsen mellan institutionerna om att den preliminära totala budgeten inte skall nämnas i texten till ett beslut, om förfarandet enligt artikel 189c åberopas. Kommittén anser dock att det är beklagligt, på grund av att det både försämrar dokumentets klarhet och öppenhet.

4.7. ESK betonar starkt att programmets framgång beror på (förutom klara målsättningar och förfaranden som stämmer överens med dessa) god förvaltning av dess resurser och fördelning av dessa till åtgärder som är effektiva och kompletterar varandra. Mot bakgrund av detta vill ESK uttrycka viss oro angående följande punkter.

4.8. Den kommitté som skall skapas enligt artikel 6 i beslutsförslaget är utformad efter den som skapades för SAVE I. ESK anser att de strukturella skillnaderna mellan de två programmen bör avspeglas i detta organs sammansättning för att ge den möjlighet att spela sin roll så effektivt som möjligt.

4.8.1. PERU-programmet är införlivat med SAVE II och de sociala och socioekonomiska organen måste engageras i att uppnå målsättningarna för SAVE II. ESK skulle vilja ge lämpligt stöd till artikel 6-kommitténs arbete och ESK anser att Regionkommittén också skulle kunna lämna ett positivt bidrag. Tyvärr verkar det aktuella kommittéförfarandet ogenomträngligt för den här sortens åtgärder. ESK förklarar sig i fortsättningen beredd att under de mest lämpliga formerna samarbeta med kommissionen och kommittén i fråga. I övrigt samtycker ESK helt till att artikel 6-kommittén bör bevara sin karaktär av rådgivande kommitté.

4.9. ESK understryker behovet av att ge särskild uppmärksamhet till att systematiskt mobilisera alla parter som är direkt eller indirekt inblandade i de planerade åtgärderna. Dessa parter - regionala och lokala myndigheter, privata investerare, arbetsmarknadsparterna, konsumenter och användare etc - måste få möjlighet att bekanta sig med programmet och bedöma dess verkan. Det är därför mycket viktigt att de rådgivande åtgärderna har möjlighet att nå största möjliga antal medborgare.

4.9.1. Utan att föreslå detaljerade alternativa arrangemang vill ESK uppmärksamma de behöriga myndigheterna (kommissionen och rådet, till att börja med) på behovet av effektiva mekanismer och överskådliga förfaranden för att säkerställa att så mycket användbar information som möjligt om användningen av resurser finns tillgänglig för allmänheten. Detta för att lättolkade uppgifter om ett gemenskapsprograms kostnader och resultat sannolikt kommer att accepteras i större omfattning av samhället. Därmed ökar också programmets möjligheter till framgång.

4.10. I motsats till SAVE I betonar SAVE II inte lagstiftningen (direktiv) utan samarbetet mellan medlemsstaterna genom främjandet av lämplig politik. Om fördrag saknas mellan de olika parterna griper de normativa åtgärderna in i kommissionens avsikter. I varje fall måste de framförhandlade besluten enligt ESK vara underställda kontrollmekanismer för att garantera effektivitet och överensstämmelse med programmets mål, och de måste dessutom vara försedda med exakta uppgifter för att informera mottagarna om åtgärderna.

4.10.1. ESK anser att detta förändrade sätt att närma sig frågan kan bli produktivt, men att det verkar vara för radikalt och saknar en tillfredsställande motivering. Trots att direktiven har visat sig svåra att tillämpa betonar ESK att de har bidragit mycket både till främjandet av en verklig energipolitik och till utsläppsminskningar. Dessutom stämmer denna bedömning överens med de oberoende experternas rapport ().

4.10.2. Formuleringen av en juridisk ram och tillämpningen av denna är en stor uppgift som inte alltid är värd besväret på grund av svårigheten i att tillämpa särskild lagstiftning på varje land och framför allt i att övervaka att så verkligen har skett. Kommittén anser, när det gäller miljömärkning, att det bästa sättet att garantera att direktiven blir effektiva, är att de efterfrågas av konsumenterna själva. En särskild ansträngning kommer dock att krävas inom ramen för SAVE II för att öka energikonsumenternas medvetenhet. Producenterna och de socio-ekonomiska organisationerna bör också involveras i denna ansträngning.

4.10.3. Kommittén är också av den åsikten att kommissionen bör anstränga sig för att minska det slöseri med krafter som förekom i de projekt som godkändes under SAVE I. Kommissionen bör snarare sikta mer på integrerade åtgärder och blanda in intresserade parter i olika sektorer och geografiska områden. För att uppnå detta bör man förutse stöd till utarbetandet av förslag, framförallt när det gäller små och medelstora företag och små administrativa enheter. Det är viktigt att förfarandet för att komma åt programmet görs användarvänligt.

4.11. De utbredda erfarenheterna av nätverk som redan inrättats eller som skapades speciellt under SAVE I kan bli användbara för att förbättra hanteringen av programmet. De skapar dock tvivel angående svårigheter att nå åtgärdernas slutanvändare, antingen de är tillverkare av apparatur, konsumenter eller leverantörer av allmännyttiga tjänster. Under tiden måste kommissionen garantera andra organ utanför dessa nätverk fri tillgång till information som producerats och fondmedel som tillhandahållits under SAVE II.

4.11.1. Undersökningar och modeller kommer att kräva bestämda målsättningar och en garanti för att resultaten kommer att användas senare. Man måste se till att slutanvändarna engageras för att förhindra att modellerna blir en rent teoretisk övning.

4.12. En av målsättningarna med SAVE II är att använda elektricitet på det mest effektiva sättet, och därför vore det klokt att uttryckligen involvera elbolagen, som ofta driver program för att hantera efterfrågan.

Samma kommentar kan göras angående gasbolag och deras engagemang i programmet.

ESK föreslår dessutom att man meddelar energibolagen de erfordrade kriterierna för att spara energi enligt ett offentligt anbudsförfarande.

4.13. Den skillnad som görs mellan pilotåtgärder som föreslås av nätverken och "riktade pilotåtgärder" måste motiveras mycket klart.

4.13.1. Det som är särskilt viktigt för pilotåtgärder som har varit framgångsrika i vissa regioner kan då tillämpas i andra. ESK anser också att i de områden där energiföretagen är ovilliga att anpassa sig vore det bra att utnyttja resultaten av initiativ som tagits i områden där energiföretagen varit mer villiga att välkomna denna typ av projekt.

4.14. Detta yttrande avser inte att behandla den känsliga frågan om skatt på koldioxidutsläpp (som för övrigt är ämnet för ett annat yttrande som håller på att utarbetas). ESK upprepar emellertid att en konkret minskning av utsläppen måste säkerställas med alla tillgängliga medel. När det gäller SAVE II bör de individuella projekten lämna uppgifter om sina särskilda målsättningar för minskning av koldioxidutsläpp. Dessa målsättningar måste kvantifieras på lämpligt sätt och kontrolleras noggrant efter genomförandet.

4.15. Förutom social och ekonomisk sammanhållning och sysselsättningsmålet (se avsnitt 4.4) bekymrar sig ESK för energisammanhållningen inom EU. När programmet genomförs skulle ESK därför vilja se att man gör de ansträngningarsom krävs för att:

- uppmuntra en rationell utveckling av resurser och energikonsumtion i proportion till behoven i de olika områdena, i överensstämmelse med konsumtionens art och med den lokala kapaciteten för utveckling av ekonomiska aktiviteter kopplade till såväl produktion som till förvaltning och drift av energianläggningar;

- ta hänsyn till variationerna i medlemsstaternas grundnivå genom att koncentrera sig på de mest underutvecklade områdena. De som faktiskt gynnas mest av denna sorts program är ofta de stater och regioner som utvecklats mest och konsumerar mest och som skulle kunna utnyttja andra resurser;

- ta hänsyn till speciellt svåra villkor som öarna inom EU kan ha och tillämpa förstärkta stödmekanismer för dessa områden som redan föreslagits i yttrandet på eget initiativ om energipolitik som nämns i avsnitt 4.3;

- informera och utbilda konsumenter och medborgare i allmänhet för att skapa en stark och utbredd medvetenhet om frågorna som står på spel och därmed uppmuntra betydande beteendeförändringar för att skydda miljön.

4.16. ESK accepterar att länderna i Central- och Östeuropa som ansökt om EU-medlemskap involveras i SAVE II , men anser att mekanismen för finansiering av de berörda åtgärderna är för diffus. Dessa länders deltagande riskerar att bli mycket betungande för dem om, som kommissionen antyder, fondmedel skall tas från deras egna interna källor till vilka det endast skulle kunna tillskjutas ett eventuellt initialt stöd som skulle komma från budgetmedel som inte förutses av SAVE II.

4.16.1. ESK vill återigen varna för att försök att uppnå konvergens mellan dessa länders ekonomier och EU:s ekonomier kräver aktivt stöd, och det borde vara möjligt att planera åtgärder och initiativ över flera år. ESK föreslår att man ska hjälpa länderna i Central- och Östeuropa inte bara i början av programmet utan också senare. Om det inte kan ske via direkta EU-bidrag så krävs det tydliga och kontrollerade incitament för privata investeringar i dessa länder, för att främja sammanhållning på energiområdet i hela Europa. Speciellt för detta ändamål kan EIB (Europeiska investeringsbanken) spela en strategisk roll.

4.16.2. Miljöeffekterna av felaktig resursanvändning, särskilt när det gäller koldioxidutsläpp, kan inte begränsas till ett område. Lämpliga investeringar i de länder som kandidaterar till medlemsskap skulle vara till EU:s fördel och skulle till och med på lång sikt kunna lindra några särskilt allvarliga problem som medlemsstaterna lider av idag.

4.17. Dessutom är ESK förvånad över att man inte föreslagit en öppning till samarbete med de Medelhavsländer som ansökt om EU-medlemskap och med Medelhavsområdet i allmänhet.

4.17.1. Det finns många goda skäl för en utvidgning:

- Några av Medelhavsländerna (till exempel Malta och Cypern, som bägge ansökt om medlemskap) har betydande problem med energitillgången på grund av sitt geografiska läge, vilket påverkar kostnaderna.

- Några andra länder i det området producerar och tillhandahåller energi till EU.

- För andra områden runt Medelhavet kan de redan allvarliga föroreningsproblem som orsakas av en slösaktig användning av energiresurser förr eller senare ändra miljöförhållandena i EU-länderna själva.

4.17.2. Därför anser ESK, trots att EU och länder som står utanför EU utvecklar ett program för samverkan (SYNERGI-programmet, där EU:s bidrag är mycket blygsamt), att underlåtenheten att ta hänsyn till EU:s speciella förhållande till övriga Medelhavsländer i SAVE visar att EU saknar en strategisk vision.

4.17.3. Inom ramen för besluten, som skall förverkliga det som fastslogs om partnerskapet Europa/Medelhavsområdet vid toppmötet i Cannes, kommer det förmodligen inte att vara svårt att finna resurser för att stödja deltagande av utvecklingsländernas i Medelhavsområdet i SAVE II.

5. Särskilda synpunkter

5.1. I ingressen bör en ny punkt föras in efter den 18:e (näst sista) punkten, med en hänvisning till de associerade Medelhavsländerna. Den sista punkten skall följaktligen ange att anslag till dessa länder måste göras tillgängliga från andra gemenskapsresurser.

5.2. Artikel 3

Ett fjärde stycke bör läggas till, som anmodar kommissionen att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa effektiv samordning mellan gemenskapsresurser och resurser från offentliga och privata fonder.

5.3. Artikel 4.2

Efter "varje år" bör man nämna de målsättningar som fastställs i artikel 1.1.

5.4. Artikel 7.1

Man bör också skicka lägesrapporten till ESK.

5.5. Artikel 9

Efter "de associerade länderna i Central- och Östeuropa", lägg till "och Medelhavsländerna".

Bryssel den 20 december 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr L 307, 8. 11. 1991, s. 34.

() EGT nr C 120, 6. 5. 1991.

() EGT nr L 157, 9. 6. 1989.

() EGT nr C 393, 31. 12 1994.

() Valter Fissamber, Rodney Janssen, Bernard Laponche och Eoin Lees, The SAVE Programme - evaluation of the European Union Programme (1991-1994) and proposals for future action (1995-2000), november 1994.