SV Europeiska unionens officiella tidning CE 298/1

GEMENSAM STÅNDPUNKT (EG) nr 17/2007

antagen av rådet den 15 oktober 2007

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr …/… av den … om fastställande av en tullkodex för gemenskapen (Moderniserad tullkodex)

(2007/C 298 E/01)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 26, 95, 133 och 135,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och

av följande skäl:

(1) Gemenskapen bygger på en tullunion. Gällande tullagstiftning bör samlas i en tullkodex för gemenskapen (nedan kallad ”kodexen”), vilket ligger i både de ekonomiska aktörernas och gemenskapens tullmyndigheters intresse. Med utgångspunkt i den inre marknadens principer bör kodexen innehålla de allmänna regler och förfaranden som behövs för att säkerställa genomförandet av på gemenskapsnivå införda tulltaxebestämmelser och andra bestämmelser inom ramen för gemensam politik som har anknytning till handeln med varor mellan gemenskapen och länder och territorier utanför gemenskapens tullområde, varvid behoven hos denna gemensamma politik bör beaktas. Tullagstiftningen bör bli bättre anpassad till bestämmelserna om uppbärandet av importavgifter, utan att de gällande skattereglernas räckvidd ändras.

(2) I enlighet med meddelandet från kommissionen beträffande skyddet av gemenskapernas ekonomiska intressen och handlingsplanen för 2004-2005 är det lämpligt att den rättsliga ramen för skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen anpassas.

(3) Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (3) hade som syfte att integrera tullförfaranden som hade tillämpats separat i var och en av medlemsstaterna under 1980-talet. Sedan den infördes har den förordningen upprepade gånger ändrats avsevärt, i syfte att ta itu med specifika problem som skyddet av god tro eller beaktandet av säkerhetskrav. Kodexen behöver ändras ytterligare till följd av viktiga lagstiftningsändringar under de senaste åren, både på gemenskapsnivå och på internationell nivå, exempelvis med anledning av att fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen har upphört att gälla, att 2003 och 2005 års anslutningsakter trädde i kraft och att internationella konventionen om förenkling och harmonisering av tullförfaranden (nedan kallad ”den reviderade Kyotokonventionen”), till vilken gemenskapen anslutit sig, vilket godkändes genom rådets beslut 2003/231/EG av den 17 mars 2003 (4), har ändrats. Det är nu tid att effektivisera tullförfarandena och ta hänsyn till det faktum att elektronisk deklaration och behandling nu är huvudregeln och att pappersbaserad deklaration och behandling är undantaget. Av alla dessa skäl räcker det inte med ytterligare ändringar av den nuvarande kodexen. Det behövs i stället en fullständig översyn.

(4) Det är lämpligt att i kodexen införa en rättslig ram för tillämpningen av vissa bestämmelser i tullagstiftningen på handeln med varor mellan de delar av tullområdet på vilka bestämmelserna i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (5) tillämpas och de delar av gemenskapens tullområde där de bestämmelserna inte tillämpas, eller på handeln mellan de delar av gemenskapens tullområde där de bestämmelserna inte tillämpas. Med tanke på att de berörda varorna är gemenskapsvaror och på den skattemässiga arten av de åtgärder som det gäller i denna handel inom gemenskapen är det motiverat att genom genomförandeåtgärder införa lämpliga förenklingar av de tullformaliteter som ska tillämpas på dessa varor.

(5) För att underlätta legitim handel och bekämpa bedrägeri krävs det enkla, snabba och standardiserade förfaranden och arbetsmetoder. I linje med meddelandet från kommissionen om en enkel och papperslös miljö för tullen och handeln är det följaktligen lämpligt att förenkla tullagstiftningen, vilket möjliggör användning av moderna verktyg och tekniker, samt att ytterligare främja en enhetlig tillämpning av tullagstiftningen och modernare tillvägagångssätt vid tullkontrollen, vilket bidrar till att skapa en grundval för effektiva och enkla klareringsförfaranden. Tullförfaranden bör slås samman eller anpassas till varandra, och antalet förfaranden bör minskas så att bara de ekonomiskt berättigade förfarandena kvarstår, i syfte att öka näringslivets konkurrenskraft.

(6) Genom fullbordandet av den inre marknaden, minskningen av hindren för internationell handel och internationella investeringar och det ökade behovet av säkerhet och skydd vid gemenskapens yttre gränser har tullmyndigheterna fått en ny roll och blivit en viktig del inom leveranskedjan och, genom sin roll när det gäller att övervaka och hantera internationell handel, en faktor som starkt kan påverka länders och företags konkurrenskraft. Tullagstiftningen bör därför återspegla den nya ekonomiska verkligheten och tullmyndigheterna nya roll och arbetsuppgifter.

(7) Användningen av informations- och kommunikationsteknik enligt rådets och Europaparlamentets beslut om en enkel och papperslös miljö för tullen och handeln är av grundläggande betydelse för att underlätta handeln och samtidigt sörja för effektiva tullkontroller, vilket både minskar företagens kostnader och riskerna för samhället. Det är därför nödvändigt att i kodexen införa den rättsliga ram inom vilken det beslutet kan genomföras, särskilt den rättsliga principen att alla tull- och handelstransaktioner hanteras elektroniskt och att systemen för informations- och kommunikationsteknik på tullområdet erbjuder de ekonomiska aktörerna samma möjligheter i varje medlemsstat.

(8) Denna användning av informations- och kommunikationsteknik bör åtföljas av harmoniserad och standardiserade tullkontroller från medlemsstaternas sida för att garantera att en likvärdig nivå av tullkontroll i hela gemenskapen som inte ger upphov till beteenden vid gemenskapens olika infarts- och utfartsställen som motverkar konkurrensen.

(9) I syfte att underlätta företagsamhet och samtidigt sörja för att varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde kontrolleras tillräckligt är det önskvärt att, med beaktande av relevanta bestämmelser om uppgiftsskydd, de uppgifter som lämnas av ekonomiska aktörer utbyts mellan tullmyndigheterna och med andra organ som är involverade i denna kontroll, såsom polis, gränskontrolltjänstemän och veterinär- och miljöskyddsmyndigheter, och att de olika myndigheternas kontroller harmoniseras så att de ekonomiska aktörerna bara behöver lämna uppgifterna en gång och så att varorna kontrolleras av dessa myndigheter vid samma tidpunkt och på samma plats.

(10) I syfte att underlätta vissa typer av affärsverksamhet bör varje person fortfarande ha rätt att utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna. Det bör emellertid inte längre vara möjligt för en medlemsstat att genom egen lagstiftning förbehålla sig denna rätt att utse ombud. Dessutom bör ett tullombud som uppfyller kriterierna för att beviljas ställning som godkänd ekonomisk aktör ha rätt att tillhandahålla sina tjänster i en annan medlemsstat än den där han är etablerad.

(11) Pålitliga ekonomiska aktörer som efterlever bestämmelserna bör som ”godkända ekonomiska aktörer” få möjlighet att i största möjliga utsträckning använda förenklingar och, med beaktande av säkerhets- och skyddsaspekter, omfattas av mindre krävande tullkontroller. Dessa kan därför åtnjuta ställning som godkänd ekonomisk aktör ”avseende förenklad tulldeklaration” eller ställning som godkänd ekonomisk aktör ”avseende säkerhet och skydd”. De kan beviljas ställning som någon av dessa, eller båda.

(12) Alla beslut, dvs. officiella åtgärder av tullmyndigheterna som avser tillämpningen av tullagstiftningen och som har rättslig verkan för en eller flera personer, inbegripet bindande besked som utfärdas av sådana myndigheter, bör omfattas av samma regler. Alla sådana beslut bör vara giltiga i hela gemenskapen och bör kunna upphävas, ändras (om inget annat föreskrivs) eller återkallas om de inte är förenliga med tullagstiftningen eller med tolkningen av sådan lagstiftning.

(13) I enlighet med Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna är det nödvändigt att föreskriva att alla personer har rätt att överklaga varje beslut som fattas av tullmyndigheterna och att varje person har rätt att bli hörd innan ett beslut fattas som skulle beröra honom eller henne negativt.

(14) En effektivisering av tullförfarandena i en elektronisk miljö förutsätter att tullmyndigheterna från olika medlemsstater delar på ansvaret. Det är nödvändigt att säkerställa effektiva, avskräckande och proportionella påföljder på lämplig nivå på hela den inre marknaden.

(15) För att säkra en jämn avvägning mellan å ena sidan tullmyndigheternas behov av att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen, å andra sidan de ekonomiska aktörernas rätt till rättvis behandling, bör tullmyndigheterna få omfattande kontrollbefogenheter och de ekonomiska aktörerna få rätt att överklaga.

(16) För att minimera risken för gemenskapen och dess medborgare och handelspartner bör en harmoniserad tillämpning av tullkontroller från medlemsstaternas sida baseras på en gemensam ram för riskhantering och på ett elektroniskt system för dess tillämpning. Inrättandet av en för alla medlemsstater gemensam ram för riskhantering bör inte hindra dem från att kontrollera varor genom slumpvisa kontroller.

(17) Det är nödvändigt att fastställa de faktorer på grundval av vilka import- eller exporttullar och andra åtgärder avseende varuhandel tillämpas. Det bör även införas klara och tydliga bestämmelser för utfärdandet av ursprungsintyg i gemenskapen, när detta krävs för handeln.

(18) Det är önskvärt att sammanföra alla de fall där en tullskuld uppkommer vid import, utom när tullskulden uppkommit efter uppvisande av en tulldeklaration för övergång till fri omsättning eller tillfällig införsel med partiell tullbefrielse, så att man undviker svårigheter vid fastställandet av den rättsliga grunden för tullskuldens uppkomst. Samma bestämmelser bör gälla när en tullskuld uppkommer vid export.

(19) Eftersom tullmyndigheternas nya roll innebär ett delat ansvar och samarbete mellan tullkontoren inne i länderna och tullkontoren vid gränserna, bör tullskulden i flertalet fall anses uppkomma på den plats där gäldenären är etablerad, eftersom det tullkontor som är behörigt för denna plats är bäst skickat att övervaka den berörda personens verksamhet.

(20) Vidare bör det, i linje med den reviderade Kyotokonventionen, föreskrivas ett begränsat antal fall där administrativt samarbete mellan medlemsstaterna krävs för att fastställa på vilken plats en tullskuld uppkommit och för att uppbära tull.

(21) Reglerna för särskilda förfaranden bör möjliggöra att en enhetsgaranti kan användas för alla kategorier av särskilda förfaranden och att denna garanti är samlad och täcker flera transaktioner.

(22) För att bättre skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen bör en garanti täcka odeklarerade eller felaktigt deklarerade varor i en sändning eller deklaration för vilka den ställs. Av samma skäl bör borgensmannens åtagande också täcka beloppet av de import- eller exporttullar som förfaller till betalning efter det att kontroller efter frigörandet av varor har utförts.

(23) För att skydda gemenskapens och medlemsstaternas ekonomiska intressen och förebygga bedrägerier bör det fastställas bestämmelser om gradvisa åtgärder när det gäller att tillämpa en samlad garanti. I sådana fall där det finns en ökad risk för bedrägerier bör det, med beaktande av de berörda ekonomiska aktörernas särskilda situation, vara möjligt att tillfälligt förbjuda användningen av en samlad garanti.

(24) När en tullskuld uppkommer på grund av att tullagstiftningen inte efterlevts bör den berörda personens goda tro beaktas, och verkningarna av vårdslöshet från gäldenärens sida bör minimeras.

(25) Det är nödvändigt att fastställa principerna för hur man fastställer varors status som gemenskapsvaror och de omständigheter under vilka denna status förloras, samt en grund för att avgöra när denna status kvarstår i de fall varor temporärt lämnar gemenskapens tullområde.

(26) När en ekonomisk aktör i förväg har lämnat de uppgifter som krävs för riskbaserade kontroller av huruvida varor kan godtas bör ett snabbt frigörande av varorna vara huvudregeln. Skatterelaterade och handelspolitiska kontroller bör i första hand utföras av det tullkontor som är behörigt för den ekonomiska aktörens anläggningar.

(27) Regler om tulldeklarationer och om att hänföra varor till ett tullförfarande bör moderniseras och effektiviseras och i synnerhet bör det föreskrivas att tulldeklarationer som regel upprättas elektroniskt och att det endast ska finnas en typ av förenklad deklaration.

(28) Eftersom det enligt den reviderade Kyotokonventionen är att föredra att tulldeklarationen inges, registreras och kontrolleras innan varorna ankommer och att den plats där deklarationen inges inte är den plats där varorna fysiskt befinner sig är det lämpligt att föreskriva en centraliserad klarering på den plats där den ekonomiska aktören är etablerad. En centraliserad klarering bör inbegripa möjligheten att använda förenklade deklarationer, att skjuta upp den dag då en fullständig deklaration och nödvändiga handlingar måste uppvisas, att lämna periodiska deklarationer och att få anstånd med betalningen.

(29) För att bidra till säkerställandet av neutrala konkurrensvillkor i hela gemenskapen bör det på gemenskapsnivå fastställas regler om tullmyndigheternas förstöring eller bortskaffande på annat sätt av varor. Sådana regler har hittills krävt nationell lagstiftning.

(30) Det bör fastställas gemensamma och enkla regler för de särskilda förfarandena (transitering, särskild användning och förädling), kompletterade av en mindre regeluppsättning för varje kategori av särskilt förfarande, för att göra det enkelt för den ekonomiska aktören att välja rätt förfarande, undvika fel och minska antalet uppbörder och återbetalningar efter frigörandet av varorna.

(31) Beviljandet av tillstånd till att flera särskilda förfaranden omfattas av en enhetsgaranti och ett enda övervakningstullkontor bör underlättas, och i dessa fall bör det finnas enkla regler om uppkomst av tullskuld. Grundprincipen bör vara att de varor som hänförs till ett särskilt förfarande, eller de produkter som tillverkas av dem, värderas vid den tidpunkt då tullskulden uppkommer. Om det är ekonomiskt motiverat bör det emellertid också vara möjligt att varorna värderas vid den tidpunkt då de hänförs till ett särskilt förfarande. Samma principer bör gälla i fråga om vanliga former av hantering.

(32) Med hänsyn till det ökade antal säkerhetsrelaterade åtgärder som införts i kodexen genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 648/2005 av den 13 april 2005 om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (6) bör uppläggning av varor i frizoner bli ett tullförfarande, och dessa varor bör omfattas av tullkontroller vid införseln och med avseende på bokföringen.

(33) Eftersom det inte längre krävs en avsikt att återexportera, bör förfarandet för aktiv förädling (suspensionssystemet) slås samman med förfarandet för bearbetning under tullkontroll och förfarandet för aktiv förädling (restitutionssystemet) avskaffas. Detta enda förfarande för aktiv förädling bör även omfatta förstöring av varor, utom när förstöringen utförs av tullen eller under tullens övervakning.

(34) Säkerhetsrelaterade åtgärder som avser gemenskapsvaror som förs ut ur gemenskapens tullområde bör också gälla återexport av icke-gemenskapsvaror. Samma grundläggande regler bör gälla för alla typer av varor, med möjlighet till undantag vid behov, exempelvis i fråga om varor som endast transiteras genom gemenskapens tullområde.

(35) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (7).

(36) Det bör fastställas bestämmelser om antagande av åtgärder för genomförande av denna kodex. Dessa åtgärder bör antas i enlighet med det föreskrivande förfarande och förvaltningsförfarande som föreskrivs i artiklarna 4 och 5 i beslut 1999/468/EG.

(37) Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att fastställa villkoren och kriterierna för effektiv tillämpning av denna kodex. Eftersom dessa bestämmelser har en allmän räckvidd och avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning eller att komplettera den genom tillägg av nya icke-väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut 1999/468/EG.

(38) För att säkerställa en effektiv beslutsprocess bör frågor som rör utarbetandet av en ståndpunkt som gemenskapen intar i kommittéer, arbetsgrupper och paneler som inrättas genom eller enligt internationella avtal rörande tullagstiftning undersökas.

(39) I syfte att förenkla och rationalisera tullagstiftningen och för att uppnå större klarhet har ett antal bestämmelser som för närvarande finns i självständiga gemenskapsrättsakter införts i kodexen. Därför bör följande förordningar samt förordning (EEG) nr 2913/92 upphöra att gälla: Rådets förordning (EEG) nr 3925/91 av den 19 december 1991 om avskaffande av de kontroller och formaliteter som gäller för handbagage och incheckat bagage som tillhör personer som reser med flyg inom gemenskapen, samt för bagage som tillhör personer som reser med fartyg inom gemenskapen (8) och rådets förordning (EG) nr 1207/2001 av den 11 juni 2001 om förfaranden för att i enlighet med bestämmelserna om förmånshandel mellan Europeiska gemenskapen och vissa länder underlätta utfärdande eller upprättande i gemenskapen av ursprungsintyg och utfärdande av vissa tillstånd för ekonomiska aktörer att fungera (9).

(40) Eftersom målen med denna förordning, nämligen att fastställa de regler och förfaranden som är tillämpliga på varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde för att tullunionen ska kunna fungera effektivt som ett centralt fundament för den inre marknaden, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna, och de därför bättre kan uppnås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

AVDELNING I ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 1 TULLAGSTIFTNINGENS TILLÄMPNINGSOMRÅDE, TULLENS UPPGIFTER OCH DEFINITIONER

KAPITEL 2 PERSONERS RÄTTIGHETER OCH SKYLDIGHETER ENLIGT TULLAGSTIFTNINGEN

Avsnitt 1 Tillhandahållande av information

Avsnitt 2 Ombud i tullfrågor

Avsnitt 3 Godkänd ekonomisk aktör

Avsnitt 4 Beslut med stöd av tullagstiftningen

Avsnitt 5 Påföljder

Avsnitt 6 Överklaganden

Avsnitt 7 Kontroll av varor

Avsnitt 8 Bevarande av dokument och andra uppgifter; avgifter och kostnader

KAPITEL 3 VALUTAOMRÄKNING OCH TIDSFRISTER

AVDELNING II FAKTORER SOM SKALL LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL

KAPITEL 1 GEMENSAMMA TULLTAXAN OCH VARORS KLASSIFICERING ENLIGT TULLTAXAN

KAPITEL 2 VARORS URSPRUNG

Avsnitt 1 Icke förmånsberättigande ursprung

Avsnitt 2 Förmånsberättigande ursprung

KAPITEL 3 VARORS VÄRDE FÖR TULLÄNDAMÅL

AVDELNING III TULLSKULD OCH GARANTIER

KAPITEL 1 UPPKOMST AV EN TULLSKULD

Avsnitt 1 Tullskuld vid import

Avsnitt 2 Tullskuld vid export

Avsnitt 3 Bestämmelser som gäller både tullskuld vid import och tullskuld vid export

KAPITEL 2 GARANTI FÖR EN POTENTIELL ELLER BEFINTLIG TULLSKULD

KAPITEL 3 UPPBÖRD OCH BETALNING AV TULL OCH ÅTERBETALNING OCH EFTERGIFT AV IMPORT- OCH EXPORTTULLBELOPPET

Avsnitt 1 Fastställande av import- eller exporttullbeloppet, underrättelse om tullskuld och bokföring

Avsnitt 2 Betalning av import- eller exporttullbeloppet

Avsnitt 3 Återbetalning och eftergift av import- eller exporttullbelopp

KAPITEL 4 UPPHÖRANDE AV TULLSKULD

AVDELNING IV INFÖRSEL AV VAROR I GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE

KAPITEL 1 SUMMARISK INFÖRSELDEKLARATION

KAPITEL 2 VARORS ANKOMST

Avsnitt 1 Införsel av varor i gemenskapens tullområde

Avsnitt 2 Anmälan, lossning och undersökning av varor

Avsnitt 3 Formaliteter efter anmälan av varors ankomst

Avsnitt 4 Varor som befordras inom ramen för ett förfarande för transitering

AVDELNING V ALLMÄNNA REGLER OM TULLSTATUS, HÄNFÖRANDE AV VAROR TILL ETT TULLFÖRFARANDE, KONTROLL, FRIGÖRANDE OCH BORTSKAFFANDE AV VAROR

KAPITEL 1 VARORS TULLSTATUS

KAPITEL 2 HÄNFÖRANDE AV VAROR TILL ETT TULLFÖRFARANDE

Avsnitt 1 Allmänna bestämmelser

Avsnitt 2 Standardiserade tulldeklarationer

Avsnitt 3 Förenklade tulldeklarationer

Avsnitt 4 Bestämmelser som gäller alla tulldeklarationer

Avsnitt 5 Andra förenklingar

KAPITEL 3 KONTROLL OCH FRIGÖRANDE AV VAROR

Avsnitt 1 Kontroll

Avsnitt 2 Frigörande

KAPITEL 4 BORTSKAFFANDE AV VAROR

AVDELNING VI ÖVERGÅNG TILL FRI OMSÄTTNING OCH BEFRIELSE FRÅN IMPORTTULLAR

KAPITEL 1 ÖVERGÅNG TILL FRI OMSÄTTNING

KAPITEL 2 BEFRIELSE FRÅN IMPORTTULLAR

Avsnitt 1 Återinförda varor

Avsnitt 2 Havsfiske och produkter som hämtats ur havet

Avsnitt 3 Genomförandeåtgärder

AVDELNING VII SÄRSKILDA FÖRFARANDEN

KAPITEL 1 ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 2 TRANSITERING

Avsnitt 1 Extern och intern transitering

Avsnitt 2 Gemenskapstransitering

KAPITEL 3 LAGRING

Avsnitt 1 Gemensamma bestämmelser

Avsnitt 2 Tillfällig lagring

Avsnitt 3 Tullagerförfarandet

Avsnitt 4 Frizoner

KAPITEL 4 SÄRSKILD ANVÄNDNING

Avsnitt 1 Tillfällig införsel

Avsnitt 2 Användning för särskilda ändamål

KAPITEL 5 FÖRÄDLING

Avsnitt 1 Allmänna bestämmelser

Avsnitt 2 Aktiv förädling

Avsnitt 3 Passiv förädling

AVDELNING VIII VARORS AVGÅNG FRÅN GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE

KAPITEL 1 VAROR SOM LÄMNAR TULLOMRÅDET

KAPITEL 2 EXPORT OCH ÅTEREXPORT

KAPITEL 3 BEFRIELSE FRÅN EXPORTTULLAR

AVDELNING IX TULLKODEXKOMMITTÉ OCH SLUTBESTÄMMELSER

KAPITEL 1 TULLKODEXKOMMITTÉ

KAPITEL 2 SLUTBESTÄMMELSER

BILAGA JÄMFÖRELSETABELL

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

KAPITEL 1

Tullagstiftningens tillämpningsområde, tullens uppgifter och definitioner

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1. Genom denna förordning fastställs en tullkodex för gemenskapen, nedan kallad ”kodexen”, som fastställer de allmänna regler och förfaranden som ska tillämpas på varor som förs in i eller ut ur gemenskapens tullområde.

Utan att det påverkar tillämpningen av internationell rätt, internationella konventioner eller gemenskapslagstiftning på andra områden ska kodexen tillämpas enhetligt inom hela gemenskapens tullområde.

2. Vissa av tullagstiftningens bestämmelser kan tillämpas utanför gemenskapens tullområde inom ramen för lagstiftning på särskilda områden eller internationella konventioner.

3. Vissa av bestämmelserna i tullagstiftningen, inbegripet de förenklingar som föreskrivs i denna, ska tillämpas på handeln med varor mellan de delar av gemenskapens tullområde på vilka bestämmelserna i direktiv 2006/112/EG tillämpas och de delar av gemenskapens tullområde där de bestämmelserna inte tillämpas, eller på handeln mellan de delar av gemenskapens tullområde där de bestämmelserna inte tillämpas.

De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den genom de bestämmelser som avses i första stycket och förenklade formaliteter för deras genomförande ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4. I dessa åtgärder ska även särskilda omständigheter som gäller handel med varor som berör endast en medlemsstat beaktas.

Artikel 2

Tullmyndigheternas uppgifter

Tullmyndigheterna ska ha det primära ansvaret för att övervaka gemenskapens internationella handel och därigenom bidra till rättvis och öppen handel, till genomförandet av de externa aspekterna av den inre marknaden, den gemensamma handelspolitiken och annan gemensam politik på gemenskapsnivå som har betydelse för handeln och till säkerhet i hela leveranskedjan. Tullmyndigheterna ska inrätta åtgärder med särskilt följande syften:

a) Att skydda gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska intressen.

b) Att skydda gemenskapen från illojal och olaglig handel samtidigt som legitim affärsverksamhet får stöd.

c) Att säkerställa gemenskapens och dess invånares säkerhet och skydd, samt för skyddet av miljön, vid behov i nära samarbete med andra myndigheter.

d) Att bevara en lämplig balans mellan tullkontroll och underlättande av laglig handel.

Artikel 3

Tullområde

1. Gemenskapens tullområde ska omfatta följande territorier, inbegripet deras territorialvatten, inre vatten och luftrum:

— Konungariket Belgiens territorium.

— Republiken Bulgariens territorium.

— Republiken Tjeckiens territorium.

— Konungariket Danmarks territorium, utom Färöarna och Grönland.

— Förbundsrepubliken Tysklands territorium, utom ön Helgoland och området Büsingen (avtal av den 23 november 1964 mellan Tyskland och Schweiz).

— Republiken Estlands territorium.

— Irlands territorium.

— Republiken Greklands territorium.

— Konungariket Spaniens territorium, utom Ceuta och Melilla.

— Republiken Frankrikes territorium, utom Nya Kaledonien, Mayotte, Saint-Pierre och Miquelon, Wallis- och Futunaöarna, Franska Polynesien samt de franska sydliga och antarktiska områdena.

— Republiken Italiens territorium, utom kommunerna Livigno och Campione d'Italia och de italienska delar av Luganosjön som är belägna mellan stranden och den politiska gränsen för området mellan Ponte Tresa och Porto Ceresio.

— Republiken Cyperns territorium, i enlighet med 2003 års anslutningsakt.

— Republiken Lettlands territorium.

— Republiken Litauens territorium.

— Storhertigdömet Luxemburgs territorium.

— Republiken Ungerns territorium.

— Maltas territorium.

— Konungariket Nederländernas territorium i Europa.

— Republiken Österrikes territorium.

— Republiken Polens territorium.

— Republiken Portugals territorium.

— Rumäniens territorium.

— Republiken Sloveniens territorium.

— Republiken Slovakiens territorium.

— Republiken Finlands territorium.

— Konungariket Sveriges territorium.

— Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands territorium inklusive Kanalöarna och Isle of Man.

2. Följande utanför medlemsstaternas territorier belägna territorier, inklusive deras territorialvatten, inre vatten och luftrum, ska med beaktande av de konventioner och fördrag som är tillämpliga på dem anses utgöra en del av gemenskapens tullområde:

a) FRANKRIKE Furstendömet Monacos territorium, som det definieras i den tullkonvention som undertecknades i Paris den 18 maj 1963 (Journal officiel de la République française) (Frankrikes officiella tidning) av den 27 september 1963, s. 8679).

b) CYPERN Förenade kungarikets suveräna basområden Akrotiris och Dhekelias territorium, som det definieras i fördraget om upprättandet av Republiken Cypern, undertecknat i Nicosia den 16 augusti 1960 (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).

Artikel 4

Definitioner

I denna kodex gäller följande definitioner:

1. tullmyndigheter: de tullförvaltningar i medlemsstaterna som ansvarar för tillämpningen av tullagstiftningen samt alla andra myndigheter som enligt nationell lagstiftning har befogenhet att tillämpa viss tullagstiftning.

2. tullagstiftning: det regelverk som utgörs av följande: a) Kodexen och de bestämmelser för att genomföra den som antagits på gemenskapsnivå och, i tillämpliga fall, på nationell nivå. b) Gemensamma tulltaxan. c) Den lagstiftning som fastställer ett gemenskapssystem för tullbefrielser. d) Internationella avtal som innehåller tullbestämmelser, i den mån de är tillämpliga i gemenskapen.

3. tullkontroller: särskilda åtgärder som vidtas av tullmyndigheterna för att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen och annan lagstiftning om införsel, utförsel, transitering, flyttning, lagring och användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och andra territorier, och om förekomst och rörelse inom tullterritoriet av icke-gemenskapsvaror och varor som omfattas av förfarandet för användning för särskilda ändamål.

4. person: en fysisk eller juridisk person eller en sammanslutning av personer som enligt gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning tillerkänns rättskapacitet utan att vara juridisk person.

5. ekonomisk aktör: en person som i sin näringsverksamhet är involverad i verksamhet som omfattas av tullagstiftningen.

6. tullombud: varje person som av en annan person har utsetts att genomföra de åtgärder och formaliteter som enligt tullagstiftningen erfordras vid den förres kontakter med tullmyndigheter.

7. risk: sannolikheten för att det i samband med införsel, utförsel, transitering, flyttning eller användning för särskilda ändamål av varor som befordras mellan gemenskapens tullområde och länder eller territorier som är belägna utanför det området eller i samband med förekomst av varor som inte har gemenskapsstatus inträffar en händelse som skulle få ett eller flera av följande resultat: a) Den skulle förhindra att gemenskapsåtgärder eller nationella åtgärder tillämpas korrekt. b) Den skulle äventyra gemenskapens och dess medlemsstaters ekonomiska intressen. c) Den skulle innebära ett hot mot säkerhet och skydd för gemenskapen och dess invånare, mot människors, djurs och växters hälsa, mot miljön eller mot konsumenter.

8. tullformaliteter: all verksamhet som genomförs av berörda personer och av tullmyndigheterna för att följa tullagstiftningen.

9. summarisk deklaration (summarisk införseldeklaration och summarisk utförseldeklaration): den handling genom vilken en person anger före eller vid tidpunkten för händelsen för tullmyndigheterna, i föreskriven form och på föreskrivet sätt, att varor ska föras in i eller ut ur gemenskapens tullområde.

10. tulldeklaration: den handling genom vilken en person i föreskriven form och på föreskrivet sätt anger ett önskemål om att hänföra varor till ett visst tullförfarande, i tillämpliga fall med uppgift om vilka eventuella specifika arrangemang som önskas.

11. deklarant: den person som upprättar en summarisk deklaration eller en anmälan om återexport eller en tulldeklaration i eget namn eller den person i vars namn en sådan deklaration upprättas.

12. tullförfarande: vart och ett av följande förfaranden till vilka varor får hänföras i enlighet med denna kodex: a) Övergång till fri omsättning. b) Särskilda förfaranden. c) Export.

13. tullskuld: en persons skyldighet att erlägga den importtull eller den exporttull som gäller för särskilda varor enligt gällande tullagstiftning.

14. gäldenär: varje person som är skyldig att betala en tullskuld.

15. importtullar: tullar som ska betalas vid import av varor.

16. exporttullar: tullar som ska betalas vid export av varor.

17. tullstatus: varornas status som gemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.

18. gemenskapsvaror: varor som tillhör någon av följande kategorier: a) Varor som i sin helhet har framställts i gemenskapens tullområde och i vilka det inte införlivats varor som importerats från länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde. Varor som i sin helhet har framställts i gemenskapens tullområde ska inte ha tullstatus som gemenskapsvaror om de har framställts av varor som hänförs till förfarandet för extern transitering, ett förfarande för lagring, förfarandet för tillfällig införsel eller förfarandet för aktiv förädling i de fall som fastställs i enlighet med artikel 101.2 c. b) Varor som förts in på gemenskapens tullområde från länder eller territorier belägna utanför detta tullområde och som övergått till fri omsättning. c) Varor som har framställts i gemenskapens tullområde, antingen endast av varor som avses i b eller av varor som avses i a och b.

19. icke-gemenskapsvaror: andra varor än de som avses i punkt 18 eller varor som har förlorat sin tullstatus som gemenskapsvaror.

20. riskhantering: systematisk riskidentifiering och genomförande av alla åtgärder som krävs för att begränsa riskexponering. I detta ingår t.ex. insamling av uppgifter och information, riskanalys och riskbedömning, föreskrifter om och vidtagande av åtgärder samt regelbunden övervakning och översyn av denna process och dess resultat, baserat på internationella och nationella källor och strategier, gemenskapskällor och gemenskapsstrategier.

21. frigörande av varor: den åtgärd genom vilken tullmyndigheterna gör varor tillgängliga för de ändamål som föreskrivs enligt det tullförfarande som de har hänförts till.

22. tullövervakning: varje allmän åtgärd som vidtas av tullmyndigheterna i syfte att sörja för att tullagstiftningen och, i förekommande fall, andra bestämmelser som gäller varor som omfattas av sådana åtgärder, iakttas.

23. återbetalning: återbetalning av alla import- eller exporttullar som har betalats.

24. eftergift: befrielse från skyldigheten att betala import- eller exporttullar som inte har betalats.

25. förädlade produkter: varor som har hänförts till ett förfarande för förädling och som har genomgått förädlingsprocesser.

26. person etablerad i gemenskapens tullområde: a) Beträffande fysiska personer, varje person som har sin vanliga vistelseort i gemenskapens tullområde. b) Beträffande juridiska personer och sammanslutningar av personer, varje person som har sitt säte, sitt huvudkontor eller ett fast etableringsställe i gemenskapens tullområde.

27. anmälan till tullen av varors ankomst: en anmälan till tullmyndigheterna om att varor har ankommit till tullkontoret eller till någon annan plats som anvisats eller godkänts av tullmyndigheterna och om att varorna är tillgängliga för tullkontroller.

28. innehavare av varor: den person som äger varorna eller har en liknande förfoganderätt över dem eller har fysisk kontroll över dem.

29. person som är ansvarig för förfarandet: den person som upprättar tulldeklarationen eller för vars räkning tulldeklarationen upprättas eller den person till vilken den personens rättigheter och skyldigheter i fråga om ett tullförfarande har överförts.

30. handelspolitiska åtgärder: icke-tariffära åtgärder som inom ramen för den gemensamma handelspolitiken har införts i form av gemenskapsbestämmelser för internationell handel med varor.

31. förädlingsprocesser: var och en av följande processer: a) Behandling av varor, inbegripet uppsättning eller montering av varorna eller anpassning av varorna till andra varor. b) Förädling av varor. c) Förstöring av varor. d) Reparation av varor, inklusive återställande och justering av varor. e) Användning av varor som inte ingår i de förädlade produkterna men som möjliggör eller underlättar produktionen av dessa produkter, även om de helt eller delvis förbrukas i processen (produktionstillbehör).

32. avkastningsgrad: den kvantitet eller procentsats förädlade produkter som erhålls vid förädling av en bestämd kvantitet varor som hänförts till ett förfarande för förädling.

33. meddelande: ett meddelande i föreskrivet format innehållande uppgifter som överförs från en person, ett kontor eller en myndighet till en annan person, ett annat kontor eller en annan myndighet med hjälp av informationsteknik och datornät.

KAPITEL 2

Personers rättigheter och skyldigheter enligt tullagstiftningen

Avsnitt 1

Tillhandahållande av information

Artikel 5

Utbyte och lagring av uppgifter

1. Alla utbyten av uppgifter, åtföljande dokument, beslut och anmälningar mellan tullmyndigheterna och mellan ekonomiska aktörer och tullmyndigheterna som krävs enligt tullagstiftningen och lagring av de uppgifter som krävs enligt tullagstiftningen ska ske med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik.

De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den och fastställer undantag från första stycket ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

I dessa bestämmelser ska det fastställas i vilka fall och på vilka villkor papperstransaktioner eller andra transaktioner får användas i stället för elektroniskt förmedlade utbyten av uppgifter, med beaktande särskilt av följande:

a) Möjligheten av ett tillfälligt fel i tullmyndigheternas datorsystem.

b) Möjligheten av ett tillfälligt fel i den ekonomiska aktörens datorsystem.

c) Internationella konventioner och avtal i vilka användning av handlingar i pappersform föreskrivs.

d) Resande personer utan direkt tillgång till datorsystem och utan möjligheter att lämna elektronisk information.

e) Praktiska krav enligt vilka deklarationer ska göras muntligen eller med hjälp av någon annan handling.

2. Om inget annat särskilt föreskrivs i tullagstiftningen ska kommissionen i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta åtgärder som fastställer

a) meddelanden som ska utbytas mellan tullkontor för att tillgodose behoven inom ramen för tillämpningen av tullagstiftningen och om hur utbytet ska gå till.

b) En gemensam uppsättning uppgifter som ska ingå i de meddelanden som utbyts enligt tullagstiftningen samt datameddelandenas format.

De uppgifter som avses i första stycket b ska innehålla de upplysningar som krävs för riskanalys och korrekt tillämpning av tullkontroller och i förekommande fall ska internationella standarder och handelsbruk följas.

Artikel 6

Dataskydd

1. Alla uppgifter som tullmyndigheterna erhåller vid utövandet av sin verksamhet och som är av konfidentiell natur eller tillhandahålls på konfidentiell grund ska omfattas av kravet på tystnadsplikt. De får inte röjas av de behöriga myndigheterna utan uttryckligt tillstånd av den person eller myndighet som tillhandahållit dem, utom i de fall som föreskrivs i artikel 26.2.

Sådana uppgifter får dock röjas utan tillstånd om de tullmyndigheterna är skyldiga eller bemyndigade att göra detta enligt gällande bestämmelser, särskilt beträffande uppgiftsskydd, eller i samband med rättsliga förfaranden.

2. Konfidentiella uppgifter får meddelas tullmyndigheterna och andra behöriga myndigheter i länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde endast inom ramen för ett internationellt avtal som säkerställer om en lämplig nivå på uppgiftsskyddet.

3. Om uppgifter röjs eller meddelas ska det ske i full överensstämmelse med gällande bestämmelser om uppgiftsskydd.

Artikel 7

Utbyte av ytterligare uppgifter mellan tullmyndigheter och ekonomiska aktörer

1. Tullmyndigheter och ekonomiska aktörer får ha ett utbyte av uppgifter som inte särskilt föreskrivs i tullagstiftningen, särskilt om det sker inom ramen för ömsesidigt samarbete för att identifiera och motverka risk. Ett sådant utbyte får ske enligt ett skriftligt avtal och får inbegripa rätt för tullmyndigheterna att få tillträde till de ekonomiska aktörernas datorsystem.

2. Alla uppgifter som en part tillhandahåller den andra parten inom ramen för det samarbete som avses i punkt 1 ska vara konfidentiella, såvida parterna inte överenskommit något annat.

Artikel 8

Uppgifter från tullmyndigheterna

1. Varje person får begära uppgifter av tullmyndigheterna om tillämpningen av tullagstiftningen. En sådan begäran får avslås om den inte gäller en verksamhet som avser internationell varuhandel och som är faktiskt förestående.

2. Tullmyndigheterna ska ha en regelbunden dialog med ekonomiska aktörer och andra myndigheter som är involverade i internationell varuhandel. De ska främja öppenhet genom att göra tullagstiftningen och allmänna förvaltningsbeslut och ansökningshandlingar fritt tillgängliga, där så är möjligt kostnadsfritt, och via Internet.

Artikel 9

Uppgifter till tullmyndigheterna

1. Varje person som direkt eller indirekt är involverad i fullgörandet av tullformaliteter eller i tullkontroller ska, på tullmyndigheternas begäran och inom föreskriven tid, tillhandahålla dessa myndigheter alla nödvändiga dokument och uppgifter i lämplig form, och ge dem all nödvändig hjälp för att fullgöra dessa formaliteter eller kontroller.

2. En person som inger en summarisk deklaration eller tulldeklaration, inbegripet en förenklad deklaration, en anmälan eller en ansökan om ett tillstånd eller något annat beslut ska ansvara för följande:

a) Att de uppgifter som lämnas i deklarationen, i anmälan eller i ansökan är riktiga och fullständiga.

b) Att de dokument som inges eller görs tillgängliga är äkta.

c) I tillämpliga fall, att alla skyldigheter när det gäller hänförande av de berörda varorna till det berörda tullförfarandet eller genomförande av de godkända transaktionerna är fullgjorda.

Första stycket ska också gälla tillhandahållande av alla de uppgifter i all annan form som krävs av eller lämnas till tullmyndigheterna.

Om deklarationen eller anmälan inges, ansökan lämnas eller uppgifter tillhandahålls av ett tullombud för den berörda personen, ska även tullombudet iaktta de skyldigheter som anges i första stycket.

Artikel 10

Elektroniska system

1. Medlemsstaterna ska samarbeta med kommissionen när det gäller att utveckla, underhålla och använda elektroniska system för utbyte av information mellan olika tullkontor och för gemensam registrering och gemensamt underhåll av register som särskilt rör följande:

a) Ekonomiska aktörer som direkt eller indirekt är involverade i fullgörandet av tullformaliteter.

b) Ansökningar och tillstånd som avser ett tullförfarande eller status som godkänd ekonomisk aktör.

c) Ansökningar och särskilda beslut som medges i enlighet med artikel 20.

d) Gemensam riskhantering enligt artikel 25.

2. De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, och fastställer

a) standardformat för och standardinnehåll i de uppgifter som ska registreras.

b) medlemsstaternas tullmyndigheters bevarande av uppgifterna.

c) regler för åtkomst till dessa uppgifter gällande i) ekonomiska aktörer, ii) andra behöriga myndigheter,

ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

Avsnitt 2

Ombud i tullfrågor

Artikel 11

Tullombud

1. Varje person får utse ett tullombud.

Detta ombudskap får vara direkt, varvid tullombudet ska agera i en annan persons namn och för dennes räkning, eller indirekt, varvid tullombudet ska agera i eget namn men för en annan persons räkning.

Ett tullombud ska vara etablerat i gemenskapens tullområde.

2. Medlemsstaterna får i enlighet med gemenskapslagstiftningen fastställa villkor på vilka ett tullombud får tillhandahålla tjänster in den medlemsstat där han är etablerad. Utan att det påverkar den berörda medlemsstatens tillämpning av mindre stränga kriterier ska emellertid ett tullombud som uppfyller kriterierna i led a-d i artikel 14 ha rätt att tillhandhålla sådana tjänster i en medlemsstat annan än den där han är etablerad.

3. De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, särskilt de som fastställer

a) villkor för att dispens från det krav som avses i punkt 1 tredje stycket får beviljas,

b) villkor för att den rättighet som avses i punkt 2 får förlänas och bevisas,

c) varje annan åtgärd för genomförandet av denna artikel,

ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

Artikel 12

Fullmakt

1. Vid sina kontakter med tullmyndigheterna ska tullombud uppge att de agerar för huvudmannens räkning och ange om ombudskapet i tullfrågor är direkt eller indirekt.

Personer som inte uppger att de agerar som tullombud eller som uppger att de agerar som tullombud utan att ha fullmakt att göra detta, ska anses agera i eget namn och för egen räkning.

2. Tullmyndigheterna får kräva att den som uppger sig agera som tullombud styrker att han har fullmakt från den person han företräder.

De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den och som fastställer undantag från första stycket ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

Avsnitt 3

Godkänd ekonomisk aktör

Artikel 13

Ansökan och godkännande

1. En ekonomisk aktör som är etablerad i gemenskapens tullområde och uppfyller villkoren i artiklarna 14 och 15 får ansöka om status som godkänd ekonomisk aktör.

Tullmyndigheterna ska, vid behov efter samråd med andra behöriga myndigheter, bevilja denna status, som ska underkastas övervakning.

2. En godkänd ekonomisk aktörs status ska utgöras av två typer av godkännande: godkänd ekonomisk aktör avseende ”förenklad tulldeklaration” och godkänd ekonomisk aktör avseende ”säkerhet och skydd”.

Den första typen av godkännande ska göra det möjligt för ekonomiska aktörer att åtnjuta vissa förenklingar i enlighet med tullagstiftningen. Enligt den andra typen av godkännande ska dess innehavare ha rätt till vissa lättnader i fråga om säkerhet och skydd.

Båda typerna av godkännanden kan innehas samtidigt.

3. Om inte annat följer av artiklarna 14 och 15 ska status som godkänd ekonomisk aktör erkännas av tullmyndigheterna i alla medlemsstater, utan att detta påverkar tillämpningen av tullkontroller.

4. På grundval av erkännandet av status som godkänd ekonomisk aktör och under förutsättning att kraven för en särskild form av förenkling enligt tullagstiftningen har uppfyllts ska tullmyndigheterna låta aktören omfattas av denna förenkling.

5. Status som godkänd ekonomisk aktör får upphävas för viss tid eller återkallas i enlighet med de villkor som fastställs enligt artikel 15.1 g.

6. Den godkända ekonomiska aktören ska underrätta tullmyndigheterna om alla förhållanden som inträder efter det att status beviljats och som kan påverka dess fortsatta giltighet eller innehåll.

Artikel 14

Beviljande av status

Kriterierna för att bevilja status som godkänd ekonomisk aktör ska innefatta följande:

a) Uppgifter om den sökandes tidigare efterlevnad av tull- och skattemässiga krav.

b) Ett tillfredsställande system för affärsbokföring och, vid behov, bokföring av transporter, som möjliggör lämpliga tullkontroller.

c) Erkänd solvens.

d) Praktiska normer i fråga om kunskaper eller yrkeskvalifikationer som direkt avser den verksamhet som utförs, i enlighet med artikel 13.2 i de fall då en godkänd ekonomisk aktör vill utnyttja de lättnader som föreskrivs i enlighet med tullagstiftningen.

e) Lämpliga säkerhets- och skyddsnormer, i enlighet med artikel 13.2 i de fall då en godkänd ekonomisk aktör vill utnyttja lättnader i fråga om tullkontroller som rör säkerhet och skydd.

Artikel 15

Genomförandeåtgärder

1. De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, och fastställer regler om

a) beviljande av status som godkänd ekonomisk aktör,

b) de fall där översynen av status som godkänd ekonomisk aktör utförs,

c) beviljande av tillstånd för godkända ekonomiska aktörer att använda förenklingar,

d) vilken tullmyndighet som är behörig att bevilja sådan status och sådana tillstånd,

e) den form och omfattning av lättnader som kan beviljas godkända ekonomiska aktörer när det gäller säkerhets- och skyddsrelaterade tullkontroller,

f) samråd med och tillhandahållande av uppgifter till andra tullmyndigheter,

g) de förutsättningar under vilka status som godkänd ekonomisk aktör får upphävas för viss tid eller återkallas,

h) de förutsättningar under vilka kravet på etablering i gemenskapens tullområde får frångås för vissa kategorier av godkända ekonomiska aktörer, med beaktande särskilt av internationella avtal,

ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

2. I dessa åtgärder ska följande beaktas:

a) De regler som antas enligt artikel 25.3.

b) Yrkesmässig medverkan vid verksamhet som omfattas av tullagstiftningen.

c) Praktiska normer i fråga om kunskaper eller yrkeskvalifikationer som direkt avser den verksamhet som utförs.

d) Ekonomiska aktörer som innehavare av något internationellt erkänt intyg som utfärdats på grundval av tillämpliga internationella avtal.

Avsnitt 4

Beslut med stöd av tullagstiftningen

Artikel 16

Allmänna bestämmelser

1. En person som begär att tullmyndigheterna ska fatta ett beslut som rör tillämpningen av tullagsstiftningen ska tillhandahålla alla uppgifter som dessa myndigheter behöver för att kunna fatta det beslutet.

Ett beslut får även begäras av och fattas avseende flera personer, i enlighet med villkoren i tullagstiftningen.

2. Om inget annat föreskrivs i tullagstiftningen ska ett beslut enligt punkt 1 fattas och meddelas den sökande utan dröjsmål och senast inom fyra månader från den dag då tullmyndigheterna mottar all den information som dessa myndigheter behöver för att kunna fatta detta beslut.

Om tullmyndigheterna inte kan iaktta denna tidsfrist, ska de underrätta den sökande om detta innan tiden gått ut, ange skälen till överskridandet och ange den ytterligare tid som de bedömer nödvändig för att kunna fatta ett beslut med anledning av begäran.

3. Om inget annat föreskrivs i beslutet eller tullagstiftningen, ska beslutet börja gälla från och med den dag då den sökande mottar beslutet eller ska anses ha mottagit det. Utom i de fall som avses i artikel 24.2 ska fattade beslut kunna verkställas av tullmyndigheterna från och med den dagen.

4. Innan tullmyndigheterna fattar ett beslut som skulle vara negativt för den eller de personer som det är riktat till, ska de meddela på vilka grunder de avser att grunda sitt beslut till den eller de berörda personerna, som ska ges möjlighet att framföra sin ståndpunkt inom en föreskriven tid från och med den dag då meddelandet skedde.

När den tiden löpt ut ska den berörda personen i lämplig form meddelas beslutet, som ska innehålla en beskrivning av de grunder på vilka det grundar sig. Beslutet ska innehålla en hänvisning till rätten att överklaga enligt artikel 23.

5. Åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, och fastställer

a) i vilka fall och på vilka villkor punkt 4 första stycket inte ska gälla,

b) den tid som avses i punkt 4 första stycket,

ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

6. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelser på andra områden som anger de fall där och de förutsättningar under vilka beslut är ogiltiga eller förlorar sin giltighet, får de tullmyndigheter som utfärdat ett beslut när som helst upphäva, ändra eller återkalla beslutet om det inte är förenligt med tullagstiftningen.

7. Utom när en tullmyndighet agerar som en rättslig myndighet ska bestämmelserna i punkterna 3, 4 och 6 i denna artikel och artiklarna 17, 18, och 19 också gälla beslut som tullmyndigheterna fattar utan en föregående begäran från den berörda personen och särskilt den underrättelse om tullskuld som anges i artikel 67.3.

Artikel 17

Besluts giltighet i hela gemenskapen

Om inget annat begärs eller föreskrivs, ska de beslut som tullmyndigheterna fattar och som grundar sig på eller rör tillämpningen av tullagstiftningen vara giltiga i hela gemenskapens tullområde.

Artikel 18

Upphävande av förmånliga beslut

1. Tullmyndigheterna ska upphäva ett beslut som är till fördel för den person till vilken det riktas, om följande villkor är uppfyllda:

a) Beslutet utfärdades på grundval av felaktiga eller ofullständiga uppgifter.

b) Den sökande visste eller borde rimligen ha vetat att uppgifterna var felaktiga eller ofullständiga.

c) Beslutet skulle ha varit annorlunda om uppgifterna hade varit korrekta och fullständiga.

2. Den person till vilken beslutet riktas ska underrättas om att det upphävts.

3. Upphävandet ska börja gälla från och med den dag då det ursprungliga beslutet började gälla, om inget annat föreskrivs i beslutet i enlighet med tullagstiftningen.

4. Kommissionen får i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.3 anta åtgärder för genomförande av denna artikel, särskilt i fråga om beslut som riktas till flera personer.

Artikel 19

Återkallelse och ändring av förmånliga beslut

1. Ett förmånligt beslut ska återkallas eller ändras i andra fall än de som avses i artikel 18 om ett eller flera av de villkor som fastställts för dess utfärdande inte var uppfyllda eller inte längre uppfylls.

2. Om inget annat föreskrivs i tullagstiftningen får ett förmånligt beslut som riktas till flera personer återkallas endast i fråga om en person som inte fullgör en skyldighet som gäller inom ramen för beslutet.

3. Den person till vilken beslutet riktas ska underrättas om dess återkallelse eller ändring.

4. Artikel 16.3 ska gälla vid återkallelse eller ändring av ett beslut.

Emellertid får tullmyndigheterna i undantagsfall och om berättigade intressen för den person som beslutet riktas till så kräver skjuta upp den dag då återkallelsen eller ändringen börjar gälla.

5. Kommissionen får i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.3 anta åtgärder för genomförande av denna artikel, särskilt i fråga om beslut som riktas till flera personer.

Artikel 20

Beslut som avser bindande besked

1. Tullmyndigheterna ska på en formell begäran utfärda beslut som rör bindande klassificeringsbesked eller beslut som rör bindande ursprungsbesked.

En sådan begäran ska avslås i någon av följande situationer:

a) Om ansökan upprättas eller redan har upprättats vid samma eller ett annat tullkontor av innehavaren av ett beslut avseende samma varor eller för denna persons räkning och, när det gäller ett beslut om bindande ursprungsbesked, enligt samma omständigheter som avgör visst ursprung.

b) Om ansökan inte hänför sig till något avsett utnyttjande av beslutet om bindande klassificeringsbesked eller beslutet om bindande ursprungsbesked eller avsedd användning av ett tullförfarande.

2. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked ska vara bindande endast i fråga om en varas klassificering enligt tulltaxan eller bestämning av en varas ursprung.

Dessa beslut ska vara bindande för tullmyndigheterna och gentemot innehavaren av beslutet endast i fråga om varor för vilka tullformaliteterna fullgörs efter den dag då beslutet får verkan.

Besluten ska vara bindande för innehavaren av beslutet och gentemot tullmyndigheterna med verkan först från och med den dag då den berörda personen mottar eller anses ha mottagit underrättelse om beslutet.

3. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked ska vara giltiga i tre år från och med den dag då beslutet får verkan.

4. När det gäller en ansökan om ett beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked i samband med ett visst tullförfarande ska innehavaren av beslutet kunna styrka följande:

a) När det gäller ett beslut om bindande klassificeringsbesked, att de deklarerade varorna i alla avseenden motsvarar de varor som beskrivs i beslutet.

b) När det gäller ett beslut om bindande ursprungsbesked, att de berörda varorna och de omständigheter som avgör visst ursprung i alla avseenden motsvarar de varor och omständigheter som beskrivs i beslutet.

5. Med avvikelse från artikel 16.6 och artikel 18 ska beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked upphävas om de grundas på felaktiga eller ofullständiga uppgifter från de sökande.

6. Beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked ska återkallas i enlighet med artikel 16.6 och artikel 19.

De får inte ändras.

7. Kommissionen ska i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta åtgärder för genomförande av punkterna 1-5 i denna artikel.

8. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 19 ska åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, och fastställer

a) de förutsättningar under vilka och den tidpunkt när ett beslut om bindande klassificeringsbesked eller om bindande ursprungsbesked upphör att gälla,

b) de förutsättningar under vilka och den tidsperiod under vilken ett beslut enligt a fortfarande får användas beträffande bindande affärskontrakt som baseras på beslutet och ingås innan det upphör att gälla,

c) de villkor på vilka kommissionen får utfärda beslut som kräver att medlemsstaterna återkallar eller ändrar ett beslut som rör bindande besked and lämnar annan bindande information jämfört med andra beslut i samma ärende,

antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

9. De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den och fastställer på vilka villkor andra beslut som rör bindande besked ska utfärdas ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

Avsnitt 5

Påföljder

Artikel 21

Tillämpning av påföljder

1. Varje medlemsstat ska fastställa påföljder för överträdelser av gemenskapens tullagstiftning. Påföljderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.

2. Om administrativa påföljder tillämpas får de bland annat ha en av följande former, eller båda:

a) En penningavgift som tas ut av tullmyndigheterna, inbegripet, vid behov, en betalning som gäller i stället för en straffrättslig påföljd.

b) Återkallelse, upphävande för viss tid eller ändring av ett tillstånd som innehas av den berörda personen.

3. Medlemsstaterna ska inom sex månader från tillämpningsdagen för denna artikel, som fastställs i enlighet med artikel 188.2, till kommissionen anmäla de nationella bestämmelser som är i kraft med stöd av punkt 1 och ska utan dröjsmål anmäla alla senare ändringar av dem.

Avsnitt 6

Överklaganden

Artikel 22

Beslut fattade av en rättslig myndighet

Artiklarna 23 och 24 ska inte tillämpas på överklaganden som inges i syfte att upphäva, återkalla eller ändra ett beslut rörande tillämpningen av tullagstiftningen som fattas av en rättslig myndighet eller av tullmyndigheter som agerar som rättsliga myndigheter.

Artikel 23

Rätt att överklaga

1. Varje person ska ha rätt att överklaga beslut som fattats av tullmyndigheterna när det gäller tillämpningen av tullagstiftningen om beslutet eller påföljden berör personen direkt och personligen.

Varje person som hos tullmyndigheterna gjort en framställning om ett beslut och inte fått ett beslut med anledning av framställningen inom den tidsfrist som avses i artikel 16.2 ska också ha rätt att överklaga.

2. Rätten att överklaga får utövas i åtminstone två instanser:

a) I första instans, vid tullmyndigheterna eller en rättslig myndighet eller ett annat organ som utsetts för det ändamålet av medlemsstaterna.

b) I andra instans, vid ett högre oberoende organ, som kan vara en rättslig myndighet eller ett likvärdigt specialiserat organ, enligt gällande bestämmelser i medlemsstaterna.

3. Överklagandet ska inges i den medlemsstat där beslutet har fattats eller där framställningen om beslutet har ingivits.

4. Medlemsstaterna ska se till att förfarandet för överklaganden gör det möjligt att skyndsamt bekräfta eller rätta till beslut som fattats av tullmyndigheterna.

Artikel 24

Uppskjutande av genomförandet

1. Ett överklagande får inte medföra att genomförandet av det ifrågasatta beslutet skjuts upp.

2. Tullmyndigheterna ska dock helt eller delvis skjuta upp genomförandet av ett sådant beslut, om de har goda skäl att anta att det ifrågasatta beslutet är oförenligt med tullagstiftningen eller om det är fara att den person som har överklagat kan vållas irreparabel skada.

3. I de fall som avses i punkt 2, om det ifrågasatta beslutet innebär att import- eller exporttullar ska betalas, ska uppskjutandet av beslutet förutsätta att det ställs en garanti, såvida det inte på grundval av en dokumenterad bedömning fastställs att en sådan garanti sannolikt skulle åsamka gäldenären allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter.

Kommissionen får i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta åtgärder för genomförande av första stycket i denna punkt.

Avsnitt 7

Kontroll av varor

Artikel 25

Tullkontroller

1. Tullmyndigheterna får genomföra alla de tullkontroller som de anser nödvändiga.

Tullkontrollerna kan särskilt bestå i att undersöka varor, utföra provtagning, kontrollera uppgifter i deklarationer, kontrollera att dokument finns och är äkta, granska ekonomiska aktörers räkenskaper och annan bokföring eller undersöka transportmedel, bagage och andra varor som personer för med sig eller bär på sig samt utföra officiella undersökningar och andra liknande handlingar.

2. Andra tullkontroller än slumpvisa kontroller ska främst baseras på riskanalys som görs med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik i syfte att, på grundval av kriterier som utarbetats på nationell nivå, gemenskapsnivå och, i förekommande fall, internationell nivå, identifiera och bedöma risker och utarbeta nödvändiga motåtgärder.

Medlemsstaterna ska i samarbete med kommissionen utveckla, underhålla och använda en gemensam ram för riskhantering som grundar sig på utbyte av riskinformation och riskanalys mellan tullförvaltningar och genom vilken det bl.a. fastställs gemensamma kriterier för riskbedömning, kontrollåtgärder och prioriterade kontrollområden.

Kontroller som grundar sig på sådan information och sådana kriterier ska utföras utan att det påverkar andra kontroller som utförs i enlighet med punkterna 1 och 2 eller med andra gällande bestämmelser.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 i denna artikel ska kommissionen i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta genomförandeåtgärder rörande följande:

a) Gemensam ram för riskhantering.

b) Gemensamma kriterier och prioriterade kontrollområden.

c) Vilken riskinformation och riskanalys som ska utbytas mellan tullförvaltningarna.

Artikel 26

Samarbete mellan myndigheter

1. Om andra kontroller än tullkontroller ska genomföras av andra behöriga myndigheter än tullmyndigheterna i fråga om samma varor, ska tullmyndigheterna i nära samarbete med dessa andra myndigheter, anstränga sig för att få dessa kontroller utförda om möjligt vid samma tidpunkt och på samma plats som tullkontrollerna (”one-stop-shop”), varvid tullmyndigheterna ska ha den samordnande rollen för att uppnå detta.

2. Inom ramen för de kontroller som avses i detta avsnitt och om det är nödvändigt för att minimera risker och bekämpa bedrägerier, får tullmyndigheterna och andra behöriga myndigheter med varandra och med kommissionen utbyta uppgifter som mottas om införsel, utförsel, transitering, flyttning, lagring och användning för särskilda ändamål av varor, inbegripet posttrafik, som befordras mellan gemenskapens tullområde och andra territorier, om förekomst och rörelse inom tullterritoriet av icke-gemenskapsvaror och varor som omfattas av förfarandet för användning för särskilda ändamål samt om resultaten av eventuella kontroller. Tullmyndigheterna och kommissionen får också utbyta sådana uppgifter med varandra i syfte att säkerställa en enhetlig tillämpning av gemenskapens tullagstiftning.

Artikel 27

Kontroll efter frigörande

Tullmyndigheterna får, efter det att de frigjort varorna och för att försäkra sig om att uppgifterna i den summariska deklarationen eller tulldeklarationen är riktiga, kontrollera de dokument och uppgifter som avser transaktionerna för varorna eller de tidigare eller efterföljande kommersiella transaktioner som berör varorna. Tullmyndigheterna får också undersöka dessa varor och/eller ta prover av varorna om det fortfarande är möjligt för dem att göra detta.

Denna kontroll får genomföras på plats hos innehavaren av varorna eller dennes företrädare eller hos varje annan person som av yrkesmässiga skäl är direkt eller indirekt inblandad i dessa transaktioner eller hos varje annan person som innehar dessa dokument och uppgifter i kommersiellt syfte.

Artikel 28

Flygningar och sjöförbindelser inom gemenskapen

1. Tullkontroller eller tullformaliteter ska utföras för handbagage och lastrumsbagage som tillhör personer som antingen reser med flyg inom gemenskapen eller reser med fartyg inom gemenskapen, endast då tullagstiftningen föreskriver sådana kontroller eller formaliteter.

2. Punkt 1 ska tillämpas utan att någondera av följande åsidosätts:

a) Säkerhets- och skyddskontroller.

b) Kontroller med anledning av förbud eller restriktioner.

3. Kommissionen ska i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta bestämmelser för tillämpning av denna artikel och fastställa de fall och villkor där tullkontrollerna och formaliteterna kan tillämpas på följande:

a) Handbagage och lastrumsbagage för personer som i) reser med flyg som kommer från en flygplats utanför gemenskapen och som efter en mellanlandning på en flygplats i gemenskapen fortsätter till en annan flygplats i gemenskapen, ii) reser med flyg som mellanlandar på en flygplats i gemenskapen innan de fortsätter till en flygplats utanför gemenskapen, iii) använder en sjöfartsservice som tillhandahålles av samma fartyg och som innehåller flera etapper med avresa, uppehåll eller slutdestination i hamnar utanför gemenskapen, iv) är ombord på en fritidsbåt och ett turist- eller affärsflygplan.

b) Handbagage och lastrumsbagage som i) anländer till en flygplats i gemenskapen ombord på ett flygplan som kommer från en flygplats utanför gemenskapen och på denna flygplats flyttas över till ett annat flygplan som flyger vidare inom gemenskapen, ii) lastas vid en flygplats i gemenskapen på ett flygplan som flyger inom gemenskapen för transferering vid en annan flygplats inom gemenskapen till ett flygplan vars destination är en flygplats utanför gemenskapen.

Avsnitt 8

Bevarande av dokument och andra uppgifter; avgifter och kostnader

Artikel 29

Bevarande av dokument och andra uppgifter

1. Den berörda personen ska för tullkontrolländamål bevara de dokument och uppgifter som avses i artikel 9.1 under minst tre kalenderår, med alla medel som är tillgängliga för och godkända av tullmyndigheterna.

För varor som övergår till fri omsättning under andra omständigheter än dem som avses i tredje stycket eller varor som deklareras för export ska tiden löpa från utgången av det år under vilket tulldeklarationen för övergång till fri omsättning eller exportdeklarationen godtas.

För varor som övergår till fri omsättning tullfritt eller till nedsatt importtullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål ska tiden löpa från utgången av det år under vilket varorna upphör att vara föremål för tullövervakning.

För varor som hänförs till ett annat tullförfarande ska tiden löpa från utgången av det år under vilket tullförfarandet i fråga upphör.

2. Om en tullkontroll beträffande en tullskuld visar att bokföringsposten i fråga måste rättas och om den berörda personen har underrättats om detta, ska dokumenten och uppgifterna, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 68.4, bevaras tre år efter utgången av den tid som fastställs i punkt 1 i denna artikel.

Om ett överklagande har ingivits eller om ett domstolsförfarande har inletts, ska dokumenten och uppgifterna bevaras under den tid som föreskrivs i punkt 1 eller tills överklagandeförfarandet eller domstolsförfarandet har slutförts, beroende på vilket som infaller senare.

Artikel 30

Avgifter och kostnader

1. Tullmyndigheterna får inte ta ut avgifter för tullkontroller eller annan tillämpning av tullagstiftningen som äger rum under de behöriga tullkontorens officiella öppettider.

Tullmyndigheterna får emellertid ta ut avgifter eller ersättning för särskilda tjänster, särskilt följande:

a) Tullpersonals närvaro, på begäran, under annan tid än officiell kontorstid eller på annan plats än i tullens lokaler.

b) Analyser eller expertutlåtanden avseende varor samt postavgifter för att återlämna varor till en sökande, särskilt när det är fråga om beslut som fattas enligt artikel 20 eller tillhandahållande av uppgifter enligt artikel 8.1.

c) Undersökning eller provtagning av varor för kontrolländamål eller förstöring av varor, om andra kostnader än kostnader för att ta tullpersonal i anspråk uppstår.

d) Exceptionella kontrollåtgärder som är nödvändiga till följd av varornas beskaffenhet eller en potentiell risk.

2. De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den och fastställer åtgärder för genomförande av punkt 1 andra stycket ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll som avses i artikel 184.4.

KAPITEL 3

Valutaomräkning och tidsfrister

Artikel 31

Valutaomräkning

1. De behöriga myndigheterna ska offentliggöra och/eller göra tillgänglig på Internet den växelkurs som ska tillämpas när en valutaomräkning krävs i ett av följande två fall:

a) Faktorer som används för att fastställa varors tullvärde uttrycks i en annan valuta än den som används i den medlemsstat där tullvärdet fastställs.

b) Ett motvärde i nationell valuta till euro behövs i syfte att fastställa varors klassificering enligt tulltaxan och beloppet av import- och exporttull inklusive värdetrösklar i den gemensamma tulltaxan.

2. För valutaomräkning som krävs av andra orsaker än de som avses i punkt 1 ska det inom ramen för tillämpning av tullagstiftningen användas ett motvärde i nationell valuta till euro som ska fastställas minst en gång per år.

3. Kommissionen ska i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta bestämmelser om genomförande av denna artikel.

Artikel 32

Tidsfrister

1. Om en tid, dag eller tidsfrist är fastställd i tullagstiftningen, får denna tid inte förlängas eller förkortas och denna dag eller tidsfrist får inte skjutas upp eller tidigareläggas såvida inte detta särskilt föreskrivs i de berörda bestämmelserna.

2. De regler som är tillämpliga på tider, dagar eller tidsfrister enligt rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 av den 3 juni 1971 om regler för bestämning av perioder, datum och frister (10) ska tillämpas utom när det finns andra särskilda bestämmelser om detta i gemenskapens tullagstiftning.

AVDELNING II

FAKTORER SOM SKA LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT- ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL

KAPITEL 1

Gemensamma tulltaxan och varors klassificering enligt tulltaxan

Artikel 33

Gemensamma tulltaxan

1. Import- och exporttullar som ska betalas ska grunda sig på Gemensamma tulltaxan.

Andra åtgärder som föreskrivs i gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln ska i förekommande fall tillämpas enligt varornas klassificering enligt tulltaxan.

2. Gemensamma tulltaxan ska omfatta följande:

a) Den kombinerade nomenklaturen för varor enligt rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (11).

b) Varje annan nomenklatur som helt eller delvis bygger på den kombinerade nomenklaturen eller som lägger ytterligare underuppdelningar till denna och som har upprättats genom gemenskapsbestämmelser på särskilda områden med tanke på tillämpningen av tulltaxeåtgärder som rör varuhandeln.

c) Avtalsenliga eller normala autonoma tullar som ska tillämpas på varor som omfattas av den kombinerade nomenklaturen.

d) Bestämmelser om förmånstull som anges i avtal som gemenskapen har ingått med vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier.

e) Bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av gemenskapen beträffande vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller beträffande grupper av sådana länder eller territorier.

f) Autonoma åtgärder som för vissa varor föreskriver en nedsättning av tull eller tullfrihet vid import.

g) Gynnsam tullbehandling som fastställts för vissa varor på grund av deras beskaffenhet eller användning för särskilda ändamål inom ramen för de åtgärder som avses i c-f eller h.

h) Andra tulltaxebestämmelser som anges i jordbrukslagstiftning, handelslagstiftning eller annan gemenskapslagstiftning.

3. Om de berörda varorna uppfyller villkoren i bestämmelserna enligt punkt 2 d-g, ska bestämmelserna i de leden på deklarantens begäran gälla i stället för dem som avses i punkt 2 c. En ansökan om detta får inges i efterhand, under förutsättning att tillämpliga tidsfrister och villkor enligt den berörda bestämmelsen eller kodexen efterlevs.

4. Om en tillämpning av de bestämmelser som avses i punkt 2 d-g eller befrielse från de bestämmelser som avses i punkt 2 h är begränsad till en viss import- eller exportvolym, ska, i fråga om tullkvoter, tillämpningen eller befrielsen upphöra så snart som den fastställda import- eller exportvolymen uppnås.

I fråga om tulltak ska tillämpningen upphöra genom en gemenskapsrättsakt.

5. Kommissionen ska i enlighet med det förvaltningsförfarande som avses i artikel 184.3 anta åtgärder för genomförandet av punkterna 1 och 4 i denna artikel.

Artikel 34

Varors klassificering enligt tulltaxan

1. Vid tillämpning av Gemensamma tulltaxan ska ”klassificering enligt tulltaxan” av varor innebära att man fastställer enligt vilket undernummer eller enligt vilken ytterligare underuppdelning av den kombinerade nomenklaturen dessa varor ska klassificeras.

2. Vid tillämpning av icke-tariffära åtgärder ska ”klassificering enligt tulltaxan” av varor innebära att man fastställer enligt vilket undernummer eller enligt vilken ytterligare underuppdelning av den kombinerade nomenklaturen, eller av varje annan nomenklatur som har upprättats genom gemenskapsbestämmelser och som helt eller delvis grundar sig på den kombinerade nomenklaturen eller lägger ytterligare underuppdelningar till denna, dessa varor ska klassificeras.

3. Det undernummer eller den ytterligare underuppdelning som fastställs enligt punkterna 1 och 2 ska användas för tillämpningen av åtgärder som är knutna till det undernumret.

KAPITEL 2

Varors ursprung

Avsnitt 1

Icke-förmånsberättigande ursprung

Artikel 35

Räckvidd

I artiklarna 36, 37 och 38 fastställs regler för att bestämma icke-förmånsberättigande ursprung för varor vid tillämpning av följande:

a) Gemensamma tulltaxan, med undantag av de åtgärder som avses i artikel 33.2 d och e.

b) Andra åtgärder än tulltaxeåtgärder, som fastställs genom gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln.

c) Andra gemenskapsåtgärder som rör varors ursprung.

Artikel 36

Förvärv av ursprung

1. Varor som är helt framställda i ett enda land eller territorium ska anses ha sitt ursprung i det landet eller territoriet.

2. Varor vars tillverkning skett inom mer än ett land eller territorium ska anses ha sitt ursprung i det land eller territorium där de genomgick den sista väsentliga bearbetningen.

Artikel 37

Ursprungsbevis

1. Om ursprung har angivits i tulldeklarationen i enlighet med tullagstiftningen, får tullmyndigheterna begära att deklaranten styrker varornas ursprung.

2. Om bevisning för varors ursprung uppvisas i enlighet med tullagstiftningen eller annan gemenskapslagstiftning på särskilda områden, får tullmyndigheterna i fall av rimliga tvivel begära ytterligare bevisning som är nödvändig för att säkerställa att ursprungsbeteckningen överensstämmer med reglerna i den relevanta gemenskapslagstiftningen.

3. Ett dokument som styrker ursprung får utfärdas i gemenskapen, när detta krävs för handeln.

Artikel 38

Genomförandeåtgärder

Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses i artikel 184.2 anta åtgärder för genomförande av artiklarna 36 och 37.

Avsnitt 2

Förmånsberättigande ursprung

Artikel 39

Förmånsberättigande ursprung för varor

1. För att varor ska kunna omfattas av de åtgärder som avses i artikel 33.2 d eller e eller av icke-tariffära förmånsåtgärder ska de uppfylla de regler om förmånsberättigande ursprung som avses i punkterna 2-5 i denna artikel.

2. För varor som omfattas av förmånsåtgärder enligt avtal som gemenskapen har ingått med vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier ska regler om förmånsberättigande ursprung fastställas i dessa avtal.

3. För varor som omfattas av förmånsåtgärder som antagits ensidigt av gemenskapen beträffande vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller beträffande grupper av sådana länder eller territorier, andra än de varor som avses i punkt 5, ska kommissionen i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta regler om förmånsberättigande ursprung.

4. För varor som omfattas av förmånsåtgärder för handel mellan gemenskapens tullområde och Ceuta och Melilla och som anges i protokoll nr 2 till 1985 års anslutningsakt, ska bestämmelser om förmånsberättigande ursprung antas i enlighet med artikel 9 i det protokollet.

5. För varor som omfattas av förmånsåtgärder i enlighet med förmånsordningar för utomeuropeiska länder och territorier som är associerade med gemenskapen ska bestämmelser om förmånsberättigande ursprung antas i enlighet med artikel 187 i fördraget.

6. Kommissionen ska i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta de åtgärder som krävs för att genomföra de regler som avses i punkterna 2-5 i denna artikel.

KAPITEL 3

Varors värde för tulländamål

Artikel 40

Tillämpningsområde

Varors tullvärde ska för tillämpningen av Gemensamma tulltaxan och icke-tariffära åtgärder som fastställs i gemenskapsbestämmelser på särskilda områden som rör varuhandeln fastställas i enlighet med artiklarna 41-43.

Artikel 41

Fastställande av tullvärde grundat på transaktionsvärde

1. Det grundläggande värdet för tullvärdet av varor ska vara transaktionsvärdet, det vill säga det pris som faktiskt betalats eller ska betalas för varorna när de säljs för export till gemenskapens tullområde, vid behov justerat enligt bestämmelser som antas i enlighet med artikel 43.

2. Det pris som faktiskt betalats eller ska betalas ska utgöras av hela den betalning som gjorts eller ska göras av köparen till säljaren eller av köparen till en tredje part eller till förmån för säljaren för de importerade varorna och inkluderar alla betalningar som gjorts eller ska göras som ett villkor för försäljningen av den importerade varan.

3. Transaktionsvärdet ska tillämpas på följande villkor:

a) Att köparen fritt får förfoga över eller använda varorna utan andra inskränkningar än någon av följande inskränkningar: i) restriktioner som införs eller krävs enligt lag eller av de offentliga myndigheterna i gemenskapen, ii) begränsningar av det geografiska område inom vilket varorna får återförsäljas, iii) restriktioner som inte avsevärt påverkar varornas tullvärde.

b) Att försäljningen eller priset inte är beroende av något villkor eller någon ersättning som inte kan åsättas ett bestämt värde med avseende på de varor som ska värderas.

c) Att förtjänsten från en av köparen genomförd återförsäljning eller användning eller ett av köparen genomfört annat förfogande över varorna inte till någon del direkt eller indirekt tillfaller säljaren, om inte en lämplig justering kan göras enligt bestämmelser som antas i enlighet med artikel 43.

d) Att köparen och säljaren inte är varandra närstående eller att förhållandet dem emellan inte påverkar priset.

Artikel 42

Metoder som ska användas i andra hand för fastställande av tullvärde

1. Om tullvärdet av varor inte kan fastställas enligt artikel 41, ska det fastställas genom att punkt 2 a, b, c och d i denna artikel genomgås i ordningsföljd fram till och med det första led enligt vilket tullvärdet av varor kan fastställas.

Punkterna c och d får, på begäran av deklaranten, tillämpas i omvänd ordning.

2. Det tullvärde som fastställs enligt punkt 1 ska motsvara följande:

a) Transaktionsvärdet av identiska varor som sålts för export till gemenskapens tullområde och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunkt som de varor som ska värderas.

b) Transaktionsvärdet av liknande varor som sålts för export till gemenskapens tullområde och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunkt som de varor som ska värderas.

c) Ett värde som grundas på det pris per enhet till vilket de importerade varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom gemenskapens tullområde i den största sammanlagda kvantiteten till personer som inte är säljarna närstående.

d) Det beräknade värdet.

3. Om tullvärdet inte kan fastställas enligt punkt 1, ska det fastställas på grundval av tillgängliga uppgifter i gemenskapens tullområde genom användning av rimliga metoder som är förenliga med principerna och de allmänna bestämmelserna i följande texter:

a) Avtalet om tillämpning av artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet.

b) Artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet.

c) Detta kapitel.

Artikel 43

Genomförandeåtgärder

Kommissionen ska i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 184.2 anta bestämmelser om följande:

a) Vilka kostnadsposter som vid fastställandet av tullvärdet ska läggas till eller får dras av från det pris som faktiskt betalats eller ska betalas, eller som kan uteslutas.

b) Kostnadsposter som ska användas för att bestämma det beräknade värdet.

c) Metod att fastställa tullvärdet i särskilda fall och med avseende på varor för vilka en tullskuld har uppkommit efter användningen av det särskilda förfarandet.

d) Varje nödvändigt ytterligare villkor, bestämmelser eller regler som är nödvändiga för tillämpning av artiklarna 41 och 42.

AVDELNING III

TULLSKULD OCH GARANTIER

KAPITEL 1

Uppkomst av en tullskuld

Avsnitt 1

Tullskuld vid import

Artikel 44

Övergång till fri omsättning och tillfällig införsel

1. En tullskuld vid import ska uppkomma genom att icke-gemenskapsvaror som belagts med importtullar hänförs till något av följande tullförfaranden:

a) Övergång till fri omsättning, inbegripet bestämmelserna om varor med särskilt användningsområde.

b) Tillfällig införsel med partiell befrielse från importtullar.

2. Tullskulden ska uppkomma vid den tidpunkt då tulldeklarationen godtas.

3. Deklaranten ska vara gäldenär. Vid indirekt ombudskap ska också den person för vars räkning tulldeklarationen görs vara gäldenär.

Om en tulldeklaration för ett av de förfaranden som anges i punkt 1 upprättas på grundval av uppgifter som leder till att importtullar helt eller delvis inte tas ut, ska den person som har lämnat de för deklarationen nödvändiga uppgifterna och som visste eller som rimligen borde ha vetat att dessa uppgifter var felaktiga också vara gäldenär.

Artikel 45

Särskilda bestämmelser för icke-ursprungsvaror

1. Om ett förbud mot restitution av importtull eller tullfrihet vid import gäller för icke-ursprungsvaror som använts vid tillverkningen av produkter för vilka ett ursprungsintyg utfärdats eller upprättats inom ramen för en förmånsordning mellan gemenskapen och vissa länder eller territorier som är belägna utanför gemenskapens tullområde eller med grupper av sådana länder eller territorier, ska en tullskuld vid import uppkomma för dessa icke-ursprungsvaror, genom godtagande av en anmälan om återexport för de berörda produkterna.

2. När en tullskuld uppkommer enligt punkt 1, ska beloppet av den importtull som motsvarar denna skuld fastställas på samma villkor som när en tullskuld uppkommer till följd av ett godtagande samma dag av en tulldeklaration för övergång till fri omsättning av icke-ursprungsvaror som använts vid tillverkning av de berörda produkterna vilken inges i syfte att slutföra ett förfarande för aktiv förädling.

3. Artikel 44.2 och 44.3 ska gälla i tillämpliga delar. I fråga om sådana icke-gemenskapsvaror som avses i artikel 179 ska emellertid den person som inger anmälan om återexport vara gäldenär. Vid indirekt ombudskap ska den person för vars räkning anmälan inges också vara gäldenär.

Artikel 46

Tullskuld som uppkommer genom bristande efterlevnad

1. För varor som är underkastade importtull ska en tullskuld vid import uppkomma genom bristande efterlevnad av något av följande:

a) En skyldighet enligt tullagstiftningen som rör införsel av icke-gemenskapsvaror i gemenskapens tullområde, undandragande från tullövervakning eller befordran, bearbetning, lagring, tillfällig införsel eller bortskaffande av sådana varor inom det området.

b) En skyldighet enligt tullagstiftningen som rör användning för särskilda ändamål av varor inom gemenskapens tullområde.

c) Ett villkor som rör hänförande av icke-gemenskapsvaror till ett tullförfarande eller beviljande av tullfrihet eller nedsatt importtullsats på grund av varornas användning för särskilda ändamål.

2. Tullskulden ska anses uppkomma vid någon av följande tidpunkter:

a) Den tidpunkt då den skyldighet som, genom att den inte uppfylls, ger upphov till tullskulden inte uppfylls eller inte längre är uppfylld.

b) Den tidpunkt då en tulldeklaration godtas genom vilken varorna hänförs till ett tullförfarande, om det i efterhand fastställs att ett av de villkor som för hänförande av varorna till det förfarandet eller för beviljande av tullfrihet eller nedsatt importtullsats på grund av varornas användning för särskilda ändamål i själva verket inte var uppfyllt.

3. I de fall som avses i punkterna 1 a och 1 b ska någon av följande personer vara gäldenär:

a) Varje person som var skyldig att fullgöra de berörda skyldigheterna.

b) Varje person som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att en skyldighet enligt tullagstiftningen inte var fullgjord och som agerat för den persons räkning som var skyldig att fullgöra skyldigheten eller som medverkat i den handling som ledde till att skyldigheten inte fullgjordes.

c) Varje person som förvärvat eller tagit hand om varorna i fråga och som vid förvärvet eller mottagandet av varorna var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att en skyldighet enligt tullagstiftningen inte var fullgjord.

4. I de fall som avses i punkt 1 c ska gäldenären vara den person som är skyldig att uppfylla villkoren för att hänföra varorna till ett tullförfarande, eller för att deklarera de berörda varorna för det förfarandet eller för att tullfrihet eller nedsatt importtullsats på grund av varornas användning för särskilda ändamål ska beviljas.

Om en tulldeklaration för något av de förfaranden som avses i punkt 1 upprättas eller sådana uppgifter som krävs enligt tullagstiftningen beträffande villkoren för att hänföra varor till ett tullförfarande lämnas till tullmyndigheterna och detta leder till att importtullar helt eller delvis inte tas ut, ska också den person som lämnade de uppgifter som krävdes för att upprätta deklarationen och som visste eller rimligen borde ha vetat att dessa uppgifter var felaktiga vara gäldenär.

Artikel 47

Avdrag för redan betalt importtullbelopp

1. Om en tullskuld uppkommit i enlighet med artikel 46.1 för varor som övergått till fri omsättning till nedsatt importtullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål, ska det importtullbelopp som betalades när varorna övergick till fri omsättning dras av från det importtullbelopp som motsvarar tullskulden.

Första stycket ska gälla i tillämpliga delar om en tullskuld uppkommit för skrot och avfall från förstöring av sådana varor.

2. Om en tullskuld uppkommit i enlighet med artikel 46.1 för varor som hänförts till ett förfarande för tillfällig införsel med partiell befrielse från importtullar, ska det importtullbelopp som betalats inom ramen för den partiella befrielsen dras av från den importtull som motsvarar tullskulden.

Avsnitt 2

Tullskuld vid export

Artikel 48

Export och passiv förädling

1. En tullskuld vid export ska uppkomma genom att exporttullpliktiga varor hänförs till förfaranden som avser export eller passiv förädling.

2. Tullskulden ska uppkomma vid den tidpunkt då tulldeklarationen godtas.

3. Deklaranten ska vara gäldenär. Vid indirekt ombudskap ska också den person för vars räkning tulldeklarationen görs vara gäldenär.

Om en tulldeklaration upprättas på grundval av uppgifter som leder till att exporttullar helt eller delvis inte tas ut, ska också den person som har lämnat de för deklarationen nödvändiga uppgifterna vara gäldenär, om den personen visste eller rimligen borde ha vetat att dessa uppgifter var felaktiga.

Artikel 49

Tullskuld som uppkommer genom bristande efterlevnad

1. För varor som är exporttullpliktiga ska en tullskuld vid export uppkomma genom bristande efterlevnad av något av följande:

a) En skyldighet enligt tullagstiftningen som rör utförsel av varor.

b) De villkor enligt vilka varorna tilläts lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar.

2. Tullskulden ska anses uppkomma vid någon av följande tidpunkter:

a) Den tidpunkt då varorna faktiskt lämnar gemenskapens tullområde utan någon tulldeklaration.

b) Den tidpunkt då varorna når en annan bestämmelse än den för vilken de tilläts lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar.

c) Om tullmyndigheterna inte kan fastställa den tidpunkt som avses i b, den tidpunkt då tidsfristen för att uppvisa bevisning för att villkoren för sådan befrielse är uppfyllda löper ut.

3. I de fall som avses i punkt 1 a ska någon av följande personer vara gäldenär:

a) Varje person som var skyldig att fullgöra den berörda skyldigheten.

b) Varje person som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att skyldigheten i fråga inte var fullgjord och som agerat för den persons räkning som var skyldig att fullgöra skyldigheten.

c) Varje person som medverkade i den handling som ledde till att en skyldighet inte fullgjordes och som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att en tulldeklaration inte hade ingivits men borde ha ingivits.

4. Gäldenär ska i de fall som avses i punkt 1 b vara den person som är skyldig att fullgöra de villkor enligt vilka varorna tilläts lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar.

Avsnitt 3

Bestämmelser som gäller både tullskuld vid import och tullskuld vid export

Artikel 50

Förbud och restriktioner

1. En tullskuld vid import eller export ska uppkomma även om den gäller varor som är föremål för någon form av förbud eller restriktioner vid import eller export.

2. Emellertid ska ingen tullskuld uppkomma vid något av följande:

a) Olaglig införsel i gemenskapens tullområde av falsk valuta.

b) Införsel på gemenskapens tullområde av annan narkotika och andra psykotropa ämnen än den narkotika och de psykotropa ämnen som noggrant övervakas av de behöriga myndigheterna i syfte att användas för medicinska och vetenskapliga ändamål.

3. Vid tillämpning av påföljder för tullöverträdelser ska en tullskuld dock anses ha uppkommit om tullar eller förekomst av en tullskuld enligt en medlemsstats lagstiftning utgör grund för att fastställa påföljder.

Artikel 51

Flera gäldenärer

Om flera personer är gäldenärer för det import- eller exporttullbelopp som motsvarar en och samma tullskuld ska de solidariskt ansvara för hela denna skuld.

Artikel 52

Allmänna bestämmelser för beräkning av import- eller exporttullbelopp

1. Beloppet av import- eller exporttull ska fastställas på grundval av de bestämmelser för beräkning av tull som var tillämpliga på de berörda varorna vid den tidpunkt då tullskulden för dem uppkom.

2. Om det inte är möjligt att exakt fastställa den tidpunkt då tullskulden uppkom, ska denna tidpunkt anses vara den tidpunkt då tullmyndigheterna drar slutsatsen att varorna befinner sig i en situation som gör att en tullskuld har uppkommit.

Om de uppgifter som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det möjligt för dem att fastställa att tullskulden uppkom före den tidpunkt då de drog denna slutsats, ska emellertid tullskulden anses ha uppkommit vid den tidigaste tidpunkt då en sådan situation kan konstateras ha förelegat.

Artikel 53

Särskilda regler för beräkning av importtullbelopp

1. Om kostnader för lagring eller vanliga former av hantering har uppstått i gemenskapens tullområde för varor som hänförts till ett tullförfarande, ska dessa kostnader eller ökningen av varornas värde inte beaktas vid beräkningen av beloppet av importtull om deklaranten lämnar tillfredsställande bevisning för dessa kostnader.

Vid beräkningen av importtullbeloppet ska emellertid hänsyn tas till tullvärde, kvantitet, beskaffenhet och ursprung för de icke-gemenskapsvaror som använts i verksamheten.

2. Om klassificeringen enligt tulltaxan av varor som hänförts till ett tullförfarande ändras som ett resultat av vanliga former av hantering inom gemenskapens tullområde, ska på begäran av deklaranten den ursprungliga klassificeringen enligt tulltaxan av de varor som hänförts till förfarandet tillämpas.

3. Om en tullskuld uppkommer för förädlade produkter som framställts enligt förfarandet för aktiv förädling, ska det importtullbelopp som motsvarar denna skuld på begäran av deklaranten fastställas på grundval av klassificeringen enligt tulltaxan av tullvärdet för, kvantiteten av beskaffenheten hos och ursprunget för de varor som hänfördes till förfarandet för aktiv förädling när tulldeklarationen för dessa varor godtogs.

4. Om det i tullagstiftning föreskrivs gynnsam tullbehandling för varor, befrielse från import- eller exporttullar eller fullständig eller partiell tullfrihet vid import eller export, i enlighet med artikel 33.2 d-g, artiklarna 130-133, artiklarna 171-174 eller enligt rådets förordning (EEG) nr 918/83 av den 28 mars 1983 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse (12), ska denna gynnsamma tullbehandling, befrielse eller tullfrihet också tillämpas när en tullskuld uppkommer enligt artikel 46 eller 49 i denna förordning, förutsatt att den underlåtenhet som medförde att tullskulden uppkom inte var uppsåtlig.

Artikel 54

Genomförandeåtgärder

De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, och fastställer

a) regler för beräkning av beloppen av de import- eller exporttullar som ska tillämpas på varor,

b) ytterligare särskilda regler för särskilda förfaranden,

c) undantag från artiklarna 52 och 53, särskilt för att undvika att de tullbestämmelser som avses i artikel 33.2 h kringgås,

ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

Artikel 55

Plats för uppkomst av tullskuld

1. En tullskuld ska anses uppkomma på den plats där den tulldeklaration eller anmälan om återexport som avses i artiklarna 44, 45 och 48 inges eller där den kompletterade deklaration som avses i artikel 110.3 ska inges.

I alla andra fall ska platsen för uppkomst av tullskuld vara den plats där de omständigheter uppstår som förorsakar skulden.

Om det inte är möjligt att fastställa den platsen, ska tullskulden anses ha uppkommit på den plats där tullmyndigheterna drar slutsatsen att varorna befinner sig i en situation som gör att en tullskuld har uppkommit.

2. Om varorna har hänförts till ett tullförfarande som inte har avslutats, och om platsen inte kan fastställas inom en viss tidsperiod genom tillämpning av punkt 1 andra eller tredje stycket, ska tullskulden anses ha uppkommit på den plats där varorna hänfördes till det berörda förfarandet eller infördes i gemenskapens tullområde enligt det förfarandet.

De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar av denna förordning genom att komplettera den och fastställer den tidsperiod som avses i första stycket ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

3. Om de uppgifter som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det möjligt för dem att fastställa att tullskulden kan ha uppkommit på flera platser, ska tullskulden anses ha uppkommit på den plats där den först uppkom.

4. Om en tullmyndighet fastställer att en tullskuld har uppkommit enligt artikel 46 eller artikel 49 i en annan medlemsstat och det import- eller exporttullbelopp som motsvarar denna skuld är lägre än 10 000 EUR, ska tullskulden anses ha uppkommit i den medlemsstat där fastställandet gjordes.

KAPITEL 2

Garanti för en potentiell eller befintlig tullskuld

Artikel 56

Allmänna bestämmelser

1. Detta kapitel ska gälla garantier för både tullskulder som har uppkommit och tullskulder som kan uppkomma, om inget annat föreskrivs.

2. Tullmyndigheterna får kräva att säkerhet ska ställas för att säkra betalning av det import- eller exporttullbelopp som svarar mot en tullskuld. När de tillämpliga bestämmelserna så föreskriver, får den erforderliga garantin också omfatta andra avgifter som är föreskrivna i andra gällande tillämpliga bestämmelser.

3. När tullmyndigheterna kräver att en garanti ställs ska den krävas av gäldenären eller den person som kan komma att bli gäldenär. De får även medge att garantin ställs av en annan person än den person från vilken den avkrävs.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 64 ska tullmyndigheterna kräva endast en garanti för bestämda varor eller en bestämd deklaration.

En garanti som ställs för en bestämd deklaration ska gälla för det import- eller exporttullbelopp som motsvarar tullskulden och andra avgifter för alla de varor som omfattas av eller frigörs på grundval av den deklarationen, oavsett om deklarationen är korrekt eller inte.

Om garantin inte har frigjorts får den, inom det säkrade beloppet, också användas för betalning av import- eller exporttullbelopp och andra avgifter som ska betalas efter en kontroll efter frigörandet av dessa varor.

5. På begäran av den person som avses i punkt 3 får tullmyndigheterna i enlighet med artikel 62.1 och 62.2 ge tillstånd till att en samlad garanti ställs för att täcka det import- eller exporttullbelopp som svarar mot en tullskuld för två eller flera transaktioner, deklarationer eller tullförfaranden.

6. Garanti ska inte krävas av stater, regionala och lokala myndigheter eller andra offentligrättsliga organ i fråga om verksamheter som de bedriver i egenskap av offentliga myndigheter.

7. Tullmyndigheterna får frångå kravet på garanti när det import- eller exporttullbelopp för vilket garanti ska ställas inte överstiger det statistiska tröskelvärde för deklarationer som fastställts i enlighet med artikel 12 i rådets förordning (EG) nr 1172/95 av den 22 maj 1995 om statistik avseende gemenskapens och dess medlemsstaters varuhandel med icke-medlemsstater (13).

8. En garanti som godtagits eller godkänts av tullmyndigheterna ska gälla i hela gemenskapens tullområde för det ändamål för vilket den ställts.

9. De åtgärder som avser att ändra icke-väsentliga delar i denna förordning genom att komplettera den, och fastställer

— villkoren för genomförandet av denna artikel,

— i vilka fall, andra än de som fastställs i punkt 6 i denna artikel, ingen garanti ska krävas,

— undantag från punkt 8 i denna artikel,

ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 184.4.

Artikel 57

Obligatorisk garanti

1. Om det är obligatoriskt att ställa en garanti och om inte annat följer av de regler som antas enligt punkt 3, ska tullmyndigheterna fastställa garantibeloppet till en nivå som motsvarar det exakta import- eller exporttullbelopp som motsvarar tullskulden och övriga avgifter, om detta belopp med säkerhet kan fastställas vid den tidpunkt då garantin krävs.

Om det inte är möjligt att fastställa det exakta beloppet, ska garantin fastställas till det högsta belopp som tullmyndigheterna uppskattar att det import- eller exporttullbelopp som motsvarar tullskulden och övriga avgifter uppgår till eller kan komma att uppgå till.

2. Om en samlad garanti ställs för det import- eller exporttullbelopp som motsvarar tullskulder och övriga avgifter vars belopp varierar i storlek över tiden, ska, utan att det påverkar tillämpn