Yttrande från Regionkommittén om "Brottslighet och säkerhet i städerna"

(2000/C 57/15)

BAKGRUND

Regionkommitténs presidiums beslut av den 11 juni 1997 att i enlighet med artikel 198c fjärde stycket i EG-fördraget ge utskott 4 - fysisk planering, stadsfrågor, energi och miljö - i uppdrag att utarbeta ett yttrande om "Brottslighet och säkerhet i städerna".

Det av utskott 4 (sammanträdet den 7 oktober 1999) antagna utkastet till yttrande (CdR 294/99 rév. 1) (föredragande: Catharina Tarras-Wahlberg, S-PSE).

Regionkommittén antog vid sin 31:a plenarsession den 17-18 november 1999 (sammanträdet den 18 november) enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. I Europa finns ett stort intresse när det gäller frågor som rör brottslighet och medborgarnas säkerhet och trygghet. Det finns två arbetsgrupper som bildats av flera städer tillsammans. Under Europarådet arbetar en grupp med ämnet "Brott och otrygghet i städer" sedan några år och den gruppen har avgivit ett antal rapporter. Eurocities har nyligen bildat en arbetsgrupp om "Säkerhet i städer" men den gruppen har ännu ej avgivit någon rapport.

1.2. I Amsterdamfördragets artikel 2 (tidigare artikel B) finns angivet att unionen skall ha som mål att stärka skyddet av medlemsstaternas medborgares rättigheter och intressen genom att införa unionsmedborgarskap.

1.3. Enligt Amsterdamfördragets artikel 29 (tidigare artikel K1) skall det vara unionens mål att ge medborgarna en hög säkerhetsnivå inom ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. Detta skall ske genom att medlemsstaterna utformar gemensamma insatser på områdena polissamarbete och straffrättsligt samarbete samt genom att förebygga och bekämpa rasism och främlingsfientlighet. Detta mål skall uppnås genom förebyggande och bekämpande av brottslighet, vare sig denna är organiserad eller ej, särskilt terrorism, människohandel och brott mot barn, olaglig narkotikahandel och olaga vapenhandel, korruption och bedrägeri.

1.4. En stor del av de åtgärder som idag utförs inom Europeiska unionens hägn är riktad gentemot brottslighet som är organiserad och av gränsöverskridande slag.

1.5. Även om bekämpandet av den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten är av största vikt är bekämpandet av vardagsbrottsligheten med beaktande av subsidiaritetsprincipen minst lika viktig för medborgarna inom unionen, då denna brottslighet skapar osäkerhet och otrygghet samt är en grogrund och rekryteringsbas för den organiserade och gränsöverskridande brottsligheten. Det är därför av största vikt att även vardagsbrottsligheten bekämpas med kraft och detta måste naturligtvis ske genom åtgärder på såväl lokal- och regionalnivå som på unionsnivå.

1.6. Vad som innefattas i begreppet vardagsbrottslighet kan variera från land till land eller till och med variera inom ett land. Det finns dock vissa brottstyper som verkar vara gemensamma. Detta kan vara såväl brott som riktar sig mot person t.ex. våld, sexuella övergrepp och rasistiska brott som brott med materiell inriktning t.ex. grafitti eller annan skadegörelse.

2. Orsaker till brottslighet(1)

2.1. Brottslighet är en integrerad del av vårt samhälle och de flesta brottslingar beter sig för det mesta som befolkningen i övrigt. Som en konsekvens av detta följer att det som mest förmår att påverka brottslighetens utveckling och dess mönster är vardagslivets utformning, det vill säga det samhälle som vi alla, kriminella eller inte, dagligen möter. Att i förebyggande syfte bekämpa orsakerna och förutsättningarna för brottlighet och dåligt beteende är en uppgift för alla samhällsgrupper.

2.2. Brottslighetens omfattning och fördelning i ett område påverkas i stor utsträckning av vilka som bor eller av andra skäl vistas i området. Alla dessa personer kan med ett gemensamt ord kallas "brukare". På landsbygden sammanfaller ofta ett områdes brukare med dess invånare. För staden gäller att antalet brukare vida överskrider områdets invånare. Till "brukare" räknas här, förutom de boende, personer som arbetar i staden utan att bo där. Förutom dessa måste inhemska och utländska turister samt "nöjeskonsumenter" - personer som reser från stadens ytterområden för att roa sig - räknas till brukarna.

2.3. Vissa typer av städer har fler brukare än andra, t.ex. huvudstäder, industristäder, väl frekventerade turiststäder och regionens nöjescentrum. För att kunna förstå olika städer eller regioners brotts- och otrygghetsproblem måste man ha en god uppfattning om inte bara antalet invånare, utan även vilka som är dess brukare. Detta har avgörande betydelse när olika åtgärder utvärderas.

2.4. Förklaringen till brottslighetens orsaker söker sin grund i teorier med utgångspunkt antingen i individens inre eller i förhållanden utanför individen, eller kombinationer däremellan. Skillnader mellan människor i kulturellt avseende är inte tillräckliga för att man skall kunna förvänta sig att förklaringar på individnivå skall skilja sig i någon avgörande omfattning.

2.5. Vid studier av brottsligheten i städer måste man ta hänsyn till hur dessa är fysiskt planerade. Socioekonomiska strukturer kan även förklara variationer inom den enskilda staden eller regionen. Det är även viktigt att se till stadens funktion i regionen, t.ex. om det är som arbetsplats, lärosäte, nöjescentrum etc.

2.6. Storstadsregioner utgör en marknad för kriminalitet, vad avser såväl tillgång för anskaffning av omsättningsbara värden som en marknad för avsättning av desamma. Storstaden har många hushåll, många bilar, många besökande och många företag. Flödet av människor och händelser är stort. Storstadsmänniskan är mer anonym för sin omgivning än medborgaren på landsorten.

2.7. Staden är också, för att tala med marknadstermer, en god rekryteringsbas för kriminalitet. Det finns en stor skara socialt avvikande som av skilda orsaker söker sig till staden. Illegala invandrare har större anonymitetsskydd i storstaden. Det är betydligt lättare att bli avslöjad på landsorten än i storstaden om man ägnar sig åt brottslig verksamhet eller är illegal invandrare.

2.8. Det finns flera kriminologiska teorier. I den teoribilding som kallas rutinaktivitetsteorin, konstaterar man att tre förhållanden påverkar uppkomsten av brottssituationer:

- Brottsbenägen individ.

- Attraktiva brottsobjekt.

- Frånvaro av adekvat skydd.(2)

En brottssituation uppstår när en brottsbenägen individ sammanförs med ett attraktivt brottsobjekt som saknar adekvat skydd.

2.9. Att förebygga brottslighet innebär att man söker utöva påverkan på någon av ovan nämnda förhållanden. En väl fungerande brottsprevention innebär inte att man kan eller måste eliminera samtliga av dessa förhållanden.

2.10. Brottslighetens volym och mönster påverkas av befolkningsstrukturen. Grupper i vissa områden kan vara mer brottsbenägna medan grupper i andra områden kan vara mer anmälningsbenägna eller ha en förhöjd offerrisk.

3. Individer som är benägna att begå brott

3.1. Den kriminella banan startar ofta i de tidiga tonåren med brott som mindre stölder och skadegörelse. Mycket av denna brottslighet är i form av tillfällesbrottslighet, dvs. den är sällan planlagd och den kan uppkomma för att söka spänning tillsammans med kamrater. De flesta ungdomar stannar vid detta men vissa fortsätter och deras brott blir grövre. Ur det förhållandevis stora antalet tillfällighetsbrottslingar framträder ett mindre antal personer som kommer att utvecklas till återfallsbrottslingar. Dessa har ofta tillhört gängbildningar och genom en socialiseringsprocess tillsammans med andra lärt sig en kriminell livsstil.

3.2. En mycket liten del av de kriminella svarar för en mycket stor del av brottsligheten. Detta gäller i synnerhet brott som våldsbrott och bostadsinbrott där det går att urskilja en grupp ständigt återfallande brottslingar som är oproportionellt brottsaktiva. Denna kategori gärningsmän är i regel väl kända av sociala och rättsvårdande myndigheter sedan tidig barndom. Det mest effektiva sättet att förebygga den stora mängd brott som dessa utför är att förhindra rekryteringen till denna kriminella bana.

3.3. Ju längre tid den kriminella banan får fortsätta desto svårare är det att med sociala eller situationella brottsförebyggande åtgärder förhindra en fortsättning. Det är därför avgörande att så tidigt som möjligt förhindra att barn och ungdomar dras in i grov kriminalitet. För att förhindra att gängbildning ersätter samhällets normer är det viktigt att splittra upp dessa gäng så snart som möjligt. Samhället måste reagera på felbeteende i ett tidigt stadium.

4. Stadsplanering

4.1. Vad avser stadsplanering, hänför sig den viktigaste brottsförebyggande funktionen till förekomsten av adekvat skydd. Diskussioner om adekvat skydd fastnar ofta i tekniska lösningar, t.ex. i form av larm och övervakning.

4.2. Synen på adekvat skydd bör dock vidgas till att även omfatta andra lösningar. Ett hus som aldrig står tomt löper mindre risk att utsättas för inbrott än ett hus som periodvis är tömt på människor. Samma resonemang bör kunna tillämpas på vilken geografisk enhet som helst. En stads brukare (boende, arbetande, besökande, nöjeskonsumenter etc.) utövar indirekt tillsyn över staden. De utgör därmed ett adekvat skydd för de flesta typer av brottslighet. Mycket talar dock för att sammansättningen av brukarna spelar stor roll för skyddseffekten.

4.3. Stadsplaneringen spelar en viktig roll när det gäller att få ett över dygnet jämt flöde av brukare i olika kategorier. En stadsdel som dagtid befolkas av arbetande och nattetid endast brukas av människor i nöjeslivet får inte samma effektiva skydd som en stadsdel där olika kategorier - boende, arbetande besökande, nöjeskonsumenter etc.- blandas. Genom att ha sociala träffpunkter där människor kan mötas så stärks den sociala kontrollen och därmed människors känsla av trivsel och trygghet.

4.4. För stadsplanerare är det viktigt att åtgärda strukturella situationer som skapar otrygghet, t.ex. förfall i städerna. Nedslitna och förfallna stadsdelar befolkas ofta av medborgare som har olika problem. Arbetslöshet, fattigdom, missbruk och brottslighet är vanligt förekommande och ofta är andelen invandrare hög bland de boende.

4.5. Vid såväl nybyggnation som renovering av förfallna stadsdelar bör brottspreventiva aspekter uppmärksammas redan på planeringsstadiet. Detta kan ske genom ett nära samarbete mellan myndigheter med ansvar för stadsplanering, fastighetsägare och myndigheter med ansvar för den allmänna säkerheten.

4.6. Det pågår olika projekt inom EU:s medlemsländer där former för brottspreventiv stadsplanering undersöks och prövas.

5. Trygghet och säkerhet

5.1. Vad avser arbetet med säkerhet, på alla nivåer inom Europa (lokal, regional, nationell samt på unionsbasis), är det viktigt att uppmärksamma att det kan finnas en skillnad mellan faktiskt säkerhet och upplevd trygghet och hur den framställs i media.

5.2. Trygghet kan inte mätas på något objektivt sätt. Tryggheten påverkas i stället av individens personliga erfarenheter, av den personliga livssituationen, och hur vi personligen väljer att förhålla oss till omgivningen. Det är av stor betydelse att invånarna kan identifiera sig med sin stad.

5.3. I flera städer försöker man arbeta med data om osäkerhet, inte bara med brott. Man har funnit en remarkabel diskrepans mellan dessa data när människor upplever vissa situationer som otrygga och vice versa. Det har visat sig i nationella undersökningar att de personer som är minst utsatta för brott är de som oroar sig mest för det, samt att de som drabbas av brott i störst utsträckning, yngre män, oroar sig mycket lite.

5.4. Att förebygga känslor av otrygghet är något helt annat än att förebygga brott. Man arbetar också med människors behov av att känna tillit och förtroende för de instanser som arbetar med säkerhet och trygghet. Ett dåligt bemötande från dessa instanser gentemot den enskilde medborgaren medför att tillit och förtroende skadas allvarligt. Det finns exempel där kurser för polisen hålls inom detta område.

5.5. Strukturellt är det den synliga brottsligheten och de synliga ordningsstörningarna som påverkar den upplevda tryggheten mest. De brott och störningar som är synliga i stadsbilden och som uppfattas drabba människor slumpmässigt, t.ex. sexuella överfall och personrån på gatan, är de brott som påverkar tryggheten mest. Även larm, skrän, aggressivt och hotfullt beteende samt skadegörelse påverkar trygghet i negativ riktning.

5.6. De brott som är "osynliga" (våld inom familjen) och de brott där personen kan påverka sin offerrisk (våld mellan bekanta) uppfattas sällan av allmänheten som hotfulla. Detta är paradoxalt då denna typ av brott (särskilt våld inom familjen), trots ett stort mörkertal och en brist på kunskap hos allmänheten, är ett stort samhällsproblem.

5.7. En förklaring till att tryggheten uppfattas på detta sätt kan vara att media t.ex. ser ett större nyhetsvärde i det meningslösa slumpmässiga gatuvåldet än i de vardagstragedier som utspelas i hemmen. När media återkommande rapporterar om viss brottslighet finns det en benägenhet att överskatta risken för att bli utsatt för brott. Medias rapportering kan påverka den upplevda tryggheten på ett sätt så att den inte motsvarar den faktiska säkerhetsrisken. Media skildrar inte bara verkligheten utan försöker även beskriva i vilket samhällsklimat fakta opererar. I samma stund media gör detta påverkar de det klimat de skall försöka skildra. Mediarapporteringen både bidrar till hur fakta beskrivs och påverkar samhällsklimatet.

5.8. Trygghet och oro påverkas även av andra förhållanden än brottslighet. Det är en självklarhet att alla samhälleliga institutioner påverkar individens grundtrygghet. Vetskapen om att man, efter den kränkning som ett brott alltid innebär, kan få ekonomisk eller ideell upprättelse påverkar känslan av trygghet. Att gärningsmannen döms för brottet kan ha en terapeutisk effekt för brottsoffret och därmed minska den framtida oron. Ekonomisk ersättning underlättar för den drabbade att gå vidare utan att förlora sig i sin oro. En snabb och säker tillgång till professionell och adekvat hjälp och vård efter ett brott är också av stor betydelse för grundtryggheten. Likaså är det viktigt att efter skadegörelse och vandalisering se till att t.ex. nedklottrade husväggar rengörs och att trasiga fönsterrutor ersätts med hela. Detta har betydelse för människors känsla av trygghet.

5.9. Det kan konstateras att organiserad och gränsöverskridande brottslighet påverkar den upplevda tryggheten i mindre grad än vad vardagsbrottslighet i närmiljön kan göra.

5.10. I vissa fall är den upplevda otryggheten falsk, så till vida att det inte finns en motsvarande risk att bli utsatt för brott. Om medborgaren upplever otrygghet är det negativt för vårt samhälle, varför den faktorn inte får negligeras. I arbetet med att öka säkerheten för medborgarna är det därför viktigt att även ha trygghetsfaktorn i åtanke.

6. Stöd till brottsoffer

6.1. Det är viktigt att brottsoffer får stöd och hjälp efter att de har blivit utsatta för brott. Om man blir utsatt för brott kan den upplevda otryggheten förstärkas av att man inte får något stöd utan att man i stället upplever sig övergiven. En sådan rädsla kan lätt sprida sig till den utsattes omgivning.

6.2. Ett led i hjälpen till brottsoffer är medling, då gärningsman och brottsoffer träffas tillsammans med en opartisk medlare för att tala om brottet. Brottsoffret får berätta om sina upplevelser och kan också få svar på sina frågor om brottet. Gärningsmannen får större möjlighet att inse konsekvenserna av sitt handlande och får tillfälle att visa ånger. Medling kan med fördel användas då gärningsmannen är en ung person.

6.3. Det finns också exempel på samarbete med frivilligorganisationer som hjälper till att förnya stulna dokument, ordna nycklar osv. för att förebygga att den subjektiva upplevelsen av osäkerhet förstärks.

7. Åtgärder från polis och samhället i övrigt

7.1. I arbetet med att skapa trygghet och säkerhet har polisen en viktig roll. Det är dock viktigt att det inte ses som enbart ett polisiärt problem utan att det uppfattas som ett samhällsproblem.

7.2. För att ge en trygghet i grannskapet måste polisen arbeta nära medborgarna och vara synliga i området genom att finnas på gatan. En fördel är också om sammansättningen av poliskåren avspeglar mångfalden i befolkningen.

7.3. Polisen kan arbeta såväl preventivt som repressivt, men för att nå bättre effekt måste även andra myndigheter och instanser inom samhället motarbeta brottslighet. Betydelsefulla samarbetspartners för polisen är sociala myndigheter, skola, företagarföreningar, boende i området, frivilligorganisationer osv. I samarbete och samverkan dem emellan kan ett kraftfullt och verkningsfullt brottsförebyggande arbete bedrivas.

7.4. I vissa länder upprättas lokala säkerhetskontrakt mellan polis, domstolar, skolmyndigheten, organisationer och förtroendevalda i ett område för att förbättra det brottsförebyggande arbetet och öka allmän säkerhet.

7.5. Andra exempel är konsultativa grupper där den lokala polisen och representanter för samhället ingår och de är mycket framgångsrika, inte minst i att tipsa polisen så att de kan reda ut brott de annars skulle haft svårt att klara upp.

8. Medborgarnas skyldigheter

8.1. Det är inte bara brottsliga beteenden som skapar otrygghet utan även dåliga beteenden kan i högsta grad bidra till denna känsla. Om den sociala kontrollen urholkas kan dessa beteenden komma att bli vanligare.

8.2. Även om medborgarna har rätt till säkerhet och trygghet får inte heller deras skyldigheter för att uppnå detta glömmas bort. Människor behöver information om sina skyldigheter som medborgare för att solidaritet och trygghet i grannskapsområdet skall främjas. För att göra staden mänsklig att leva i skall åtgärder för att ungdomar inte skall bli marginaliserade stimuleras, diskriminering i samhället och arbetslivet bekämpas och drogmissbruk och våld i skolan och samhället förhindras. Befolkningen själv får inte längre blunda för brottlighet och störningar av den allmänna ordningen, utan var och en måste inom ramen för sina möjligheter bidra till en lösning på problemet.

8.3. Skolan har en viktig uppgift, utöver att utbilda elever, även som förmedlare av samhälleliga värderingar och kunskap om hur samhället fungerar. Här läggs grunden för hur barnen som vuxna kommer att agera och om de kommer att känna sig delaktiga i samhället eller ställa sig utanför. Det är viktigt att skolan stärker eleverna både i den känsla av tillhörighet till det lokala samhället som nationellt medborgarskap medför likaväl som i den europeiska samhörigheten genom det Europeiska medborgarskapet. Detta måste dock ske utan att förståelsen för människor från andra länder, eller som tillhör andra etniska grupper och som nu utgör en del av det europeiska samhället, går förlorad.

9. Utbyte inom Europeiska unionen

9.1. När de ovan nämnda problemen angrips sker detta på lokal eller regional nivå. I arbetet med dessa problem bör även fortsättningsvis tyngdpunkten ligga på dessa nivåer.

9.2. Samarbete inom den Europeiska unionen sker till stor del på nationell nivå. På den regionala eller kommunala nivån förekommer inte ett lika stort utbyte.

9.3. Det finns dock goda skäl att anta att de lokala och regionala myndigheter som arbetar med att förebygga, förhindra eller beivra brott har mycket att lära av varandra, länder emellan, vad avser vardagsbrottslighet. Detta kan idag ske i mindre omfattning genom vänortsutbyte s.k. twin cities.

9.4. Det är viktigt att vidtagna åtgärder ger en effekt på lång sikt och därmed varaktigt minskar brottsligheten och ökar tryggheten. Detta utesluter givetvis inte att det är viktigt att vidtaga åtgärder som kan ha en omedelbar effekt på brottslighet och trygghet. Detta kan ske genom att lokala och regionala myndigheter inte bara samarbetar utan också aktivt samordnar sina åtgärder.

10. Spridande av goda exempel

10.1. Europeiska rådets sekretariat arbetar med en sammanställning av goda exempel på brottsförebyggande arbete från hela Europa i en handbok för spridning till de europeiska staterna. Syftet är att få en snabb spridning mellan staterna av dessa exempel och man har inte något krav på en utvärdering av effekterna från de goda exemplen. Detta är ett initiativ från Tyskland som definierar brottsförebyggande arbete som följer:

"Brottsförebyggande arbete täcker alla program, mått och åtgärder som regelbundet förebygger eller reducerar brott kvantitativt och kvalitativt som ett politiskt eller socialt fenomen i betydelsen av åtgärder av samarbete som vidtas mellan staten och privata institutioner eller på en individuell nivå eller som åtminstone håller de negativa konsekvenserna av brott till ett minimum och ökar befolkningens känsla av trygghet(3)."

10.2. Inom flera olika städer och regioner inom Europa finns det goda exempel på åtgärder som har lett till minskad brottslighet och ökad trygghet. Dessa exempel borde kunna fungera som inspirationskällor för andra städer som har likartade problem. Det är viktigt att dessa exempel på brottspreventivt och trygghetsskapande arbete kan spridas inom EU och särskilt regioner och kommuner emellan.

10.3. För att göra dessa exempel tillgängliga borde EU arbeta för ett informationscentrum där dessa finns samlade. Detta informationscentrum borde samla in och sprida exempel som har visat sig ha god effekt. Ett sådant informationscentrum kan också samla in och sprida statistiska uppgifter och information om brottslighet.

10.4. Innan exempel sprids måste dock en utvärdering av dessa ske. Exempelvis måste yttre faktorer som kan påverka effekten av olika åtgärder noga kartläggas. I anledning av detta är det viktigt att knyta såväl praktiker som forskare till denna verksamhet i form av ett nätverk inom EU.

10.5. För att utöka och förbättra samverkan mellan olika regioner inom EU vore det värdefullt att inom EU:s regi utveckla former för utbyte av tjänstemän och interregionala konferenser. Genom ett sådant utbyte finns det möjlighet att sprida tankar och idéer om hur man kan angripa vardagsbrottsligheten och därmed minska såväl otrygghet som nyrekryteringen av kriminella. Detta arbete kan även vara en mycket god grund för att långsiktigt även bekämpa den organiserade brottsligheten.

11. Utnyttjade av EU:s fonder

11.1. Inom EU finns det idag ett flertal olika fonder eller program där regioner och kommuner har möjlighet att ansöka om medel(4) Med artikel 29 i åtanke kan det finnas anledning för EU att se över hur nuvarande och eventuella nya fonder kan stimulera det brottspreventiva arbetet genom samarbete på lokal och regional nivå.

11.2. Det finns dock ett flertal andra fonder och program som inte primärt vänder sig till vad man i första hand kan definiera som rättsvårdande myndigheter. Där så är tillämpligt borde frågan om brottslighet och trygghet uppmärksammas som ett avgörande kriterium. Genom ett aktivt användande av allmänna fonder gentemot brottsprevention och trygghet markeras dessutom att dessa frågor primärt inte är ett polisiärt problem utan ett samhällsproblem.

12. Slutsatser

12.1. Regionkommittén anser det är mycket viktigt att säkerhets- och trygghetsfrågorna för medborgarna inom den Europeiska Unionen uppmärksammas, inte minst på kommunal och regional nivå. Socialpolitisk verksamhet kan framför allt bedrivas på lokal nivå. Kommunerna bör genom sin ungdoms-, social-, och familjepolitik och inom ramen för sina möjligheter bidra till att bekämpa orsaker till brottlighet.

12.2. Regionkommittén anser att människor har rätt till trygghet i sin vardag och att medborgarnas känsla av trygghet är en viktig del i deras livskvalité.

12.3. Enligt Regionkommitténs mening är det viktigt att formulera exempel som kan spridas till regioner och kommuner och inte innebär något krav på extern finansiering, utan åtgärden skall kunna förverkligas med befintliga resurser.

Sådana exempel kan vara

- att ha ett utbildningsprogram för bland annat poliser där förtroendeaspekten betonas,

- att på alla nivåer i skolan föra in och diskutera den subjektiva dimensionen av trygghet. Detta kan ske med hjälp av experter från olika områden t.ex. poliser och socialarbetare,

- att vid upprustning av städer alltid låta säkerhets- och trygghetsperspektivet genomsyra arbetet,

- att vid planeringstillfället vid upprustning och planering av städer ta tillvara kunskapen hos polis och andra myndigheter med ansvar för säkerhet,

- att stimulera debatter om dessa frågor på regional och lokal nivå.

12.4. Ett utvecklat brottspreventivt samarbete och utbyte på regional och lokal nivå kan på lång sikt medföra att rekryteringsbasen för det gränsöverskridande och den organiserade brottsligheten minskas. Regionkommittén uppmanar i detta avseende kommissionen att fortsätta verka för att det brottspreventiva arbetet på lokal och regional nivå stimuleras.

12.5. Regionkommittén anser vidare att det är viktigt att kommissionen verkar för att trygghetsfrågor ständigt finns med på dagordningen. Då det gäller beviljande av medel ur olika fonder och vid gemenskapsinitiativ skall alltid projekt där säkerhets- och trygghetsaspekter finns med prioriteras.

12.6. Regionkommittén anser att frågan om inrättande av ett EU.s informationscentrum för brottsförebyggande arbete där goda exempel från hela Europa samlas in för spridning är så viktig att den bör utredas omgående. Regionkommittén uppmanar i detta avseende kommissionen att utreda frågan med utnyttjande av de lokala och regionala myndigheternas erfarenheter i denna utredning.

12.7. Innan goda exempel sprids måste de enligt Regionkommitténs mening utvärderas. Till exempel måste yttre faktorer som kan påverka effekten av olika åtgärder noga kartläggas. Regionkommittén uppmanar kommissionen att verka för att praktiker och forskare runt om i Europa knyts till ett nätverk.

12.8. För att stimulera utbyte mellan regionala och lokala instanser i medlemsländerna måste enligt Regionkommitténs uppfattning finansieringsmöjligheter för detta utvecklas. Likaså måste finansieringsfrågan för ett informationscentrum och ett europeiskt nätverk lösas. Regionkommittén uppmanar Europeiska unionens råd och Europaparlamentet att i sitt budgetarbete se till att finansieringsfrågorna beaktas.

Bryssel den 18 november 1999.

Regionkommitténs

ordförande

Manfred DAMMEYER

(1) Inom Falconeprogrammet pågår projekt som undersöker sambandet mellan grov kriminalitet och vardagsbrottslighet.

(2) Denna faktor kan även benämnas "kapabla väktare". Denna benämning innefattar människor som poliser, väktare och i synnerhet vanliga människor - boende i ett område, företagare, anställda osv. Skalskydd och andra tekniska åtgärder avgör brottsobjektets attraktivitet. Starkt skalskyddade objekt är inte attraktiva.

(3) 5227/99 DG H II.

(4) För rättsvårdande myndigheter programmen OISIN, FALCONE och GROTIUS.