SV    SV  
 EUROPEISKA KOMMISSIONEN 
Bryssel den 11.11.2011 
SEK(2011) 1333 slutlig 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSANALYSEN 
Följedokument till 
Förslag till rådets direktiv om ett gemensamt system för beskattning av räntor och 
royaltyer som betalas mellan närstående bo lag i olika medlemsstater (omarbetning) 
{KOM(2011) 714 slutlig} 
{SEK(2011) 1332 slutli g}  
 
SV    SV SAMMANFATTNING 
Denna konsekvensbedömning medföljer förslage t till omarbetning av rådets direktiv 
2003/49/EG om ett gemensamt system för beska ttning av räntor och royaltyer som betalas 
mellan närstående bolag i olika medlemsstater (nedan kallat direktivet ). Genom direktiven 
2004/66/EG, 2004/76/EG och 2006/98/EG samt bilago rna VI och VII till anslutningsfördraget 
för Bulgarien och Rumänien har direktivet ändr ats såtillvida att dess tillämpningsområde har 
utvidgats till att även omfatta företag och skatter i de nya me dlemsstaterna och att vissa av 
dem har beviljats tillfälliga undantag fr ån vissa av direktivets bestämmelser1. För att förenkla 
de gällande reglerna är det lämpligt att saml a alla dessa rättsakter i en enda rättsakt. 
Direktivets förmåner beviljas företag som omfatta s av företagsbeskattning i EU, betalar skatt i 
en EU-medlemsstat och har någon av de as sociationsformer som anges i bilagan till 
direktivet. Det omfattar betalningar mellan nä rstående bolag, dvs. om ett företag direkt 
innehar minst 25 % av kapitalet i det andra bolaget , eller ett tredje företag direkt innehar minst 
25 % av kapitalet både i det beta lande och det mottagande bolaget. 
Enligt artikel 8 i direktivet är kommissionen skyl dig att till rådet rappor tera om direktivets 
tillämpning med tanke på en utvidgning av dess räckvidd. En sådan rapport lades fram den 23 
april 2009 (KOM(2009) 179), med slut satsen att rättslig a ändringar skulle kunna företas för 
att förbättra direktivets funktion och därigenom bätt re uppfylla dess syfte.  
Beskrivning av problemet 
Den viktigaste frågan som denna lagstift ning berör är den högre beskattningen av 
gränsöverskridande kapitalflöden än inhemska transaktioner. Vid inte rnationella betalningar 
betalar mottagaren bolagsskatt i sin etableringsst at och dessutom en extra källskatt i den stat 
från vilken betalningen görs ( källstaten ). Skatterelationerna mellan medlemsstater styrs 
normalt sett av skatteavtal som kan omfatta be stämmelser om undantag från eller minskning 
av källskatt. Etableringsstaten kan dessuto m bevilja skattebetalaren minskad bolagsskatt 
genom skattelättnad kopplad till källskatten. Kä llskatten och de administrativa förfarandena 
för skattelättnad stör den inre marknade ns funktion. Under början av 1990-talet kom 
direktivet rörande moderbolag och dotterbolag, som harmoniser ade skattelagstiftningen för 
vinstutdelning inom EU2. Först 2003 harmoniserade råde t skattebestämmelserna för 
gränsöverskridande betalningar av ränta och royalty mellan närstående företag i syfte att 
likställa dem med inhemska betalningar genom a tt införa undantag från källskatten. Till följd 
av olika rättsliga förfaranden och den senare än dringen av direktivet rörande moderbolag och 
dotterbolag under 2003 har de båda rättsakterna olika omfattning. 
Vad gäller omfattningen av dessa problem så har 82 % av både moderbolagen och 
dotterbolagen en juridisk form som om fattas av direktivet. Nästan 95 % av 
royaltybetalningarna och ungefär 90 % av ränt ebetalningarna omfattas av direktivet. Vad 
gäller kravet på att företagen ska vara närs tående utgörs 12 % av äg arförbindelser mellan 
                                                 
1 EUT L 157, 26.6.2003, s. 49, EUT L 168, 1.5.2004, s. 35, EUT L 157, 30.4.2004, s. 106, EUT L 363, 
20.12.2006, s. 129 samt EUT L 157, 21.6.2005, s. 278 och s. 311. 
2 Rådets direktiv 90/435/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för moderbolag 
och dotterbolag hemmahörande i olika medlemsstater (EGT L 225, 20.8.1990, s. 6), ändrat genom 
direktiv 2003/123/EG, EGT L 7, 13.1.2004, s. 41. 
 
SV    SV företag av icke-närstående företag (0 – 25 % kapitalinnehav). Genom det föreliggande 
initiativet vill man lösa några av problemen med gränsöverskridande betalningar som inte 
omfattas av direktivet: 
– Företag som vill minska sina kostnader förs öker undvika källskatt genom skatteplanering: 
koncerner kan upprätta en mellanh and i en annan medlemsstat så att de betalningar som 
företaget tar emot omfattas av sk atteundantag som annars inte skul le ha gällt. Detta kan leda 
till mindre gynnsamma val som inte baseras på e ffektivitet utan på skatteaspekter. Dessutom 
förlorar medlemsstaterna skatteintäkter. 
– Källskattesatsen varierar i de olika bilate rala ordningarna mellan medlemsstaterna. Olika 
dubbelbeskattningsavtal kan leda till olika sk attesatser. Detta kan snedvrida ekonomiska 
beslut och dra investeringar till lågskatteländer. 
– Villkoren för undantag från kä llskatt enligt direktiv et är beroende på organisationsform, 
relationerna mellan transaktionsparterna, ägar skapsandelarna, minimitid för kapitalinnehav 
osv. De leder till att företagen väljer alternat iv utifrån skatteaspekter snarare än ur 
effektivitetshänseende. 
– De krav som måste uppfyllas för att man ska omfattas av direktivets skatteförmåner är 
strängare än kraven i direktivet rörande mode rbolag och dotterbolag vad gäller undantag för 
utdelning. De olika skattesystemen för utdelnin g, ränta och royalty kan snedvrida företagens 
kapitalstruktur och påverka allokeri ngen av immateriella tillgångar. 
– Tillämpningen av undantag från källskat t enligt dubbelbeskattningsavtal medför tunga 
administrativa förfaranden och höga kostn ader för företagen. I många fall utgörs 
skattelättnaden bara av en senare återbetalning. Detta förorsakar likviditetsnackdelar. Om skattelättnaden ges i form av skattetillgodohavanden i etableri ngsstaten uppstår dessutom en 
tidsförskjutning mellan källskatten och sk atteavdraget. Detta förorsakar också 
likviditetsnackdelar. För EU-företagen beräknas dessa kostnader för att följa lagstiftningen att 
uppgå till cirka 126 miljoner euro per år. 
– Företag utsätts för dubbelbeskattning: de tv ingas betala källskatt plus bolagsskatt i sin 
etableringsstat. Etableringsstaten  kan ge befrielse från dubbelb eskattning, antingen genom att 
undanta sådana inkomster från skatt eller geno m att tillåta skatteavdrag för den betalade 
källskatten. Om den källskatt som tagits ut fö r bruttobetalningen emellertid är högre än 
bolagsskatten (låg nominell skat tesats) beräknad på nettointäk terna av en sådan betalning, 
drabbas företagen emellertid av högre beskattn ing än de skulle ha gjort för motsvarande 
inhemska betalningar. 
Ett annat problem är de villkor  som gäller för undantag från källskatt när betalningen görs av 
ett företag via ett fast driftsställe, dvs. en f ilial: sådana betalningar måste vara avdragsgilla 
utgifter för en sådan skattebetala re. Så som det ser ut i dag skulle  direktivet inte gälla för fall 
där avdrag vägras på grunder som att inte alla formella krav uppfyllts, medan transaktionen i praktiken är knuten till det fast a driftsställets verksamhet. 
Slutligen krävs det enligt direktivet inte att undantaget från källskatt knyts till beskattning av 
betalningen i mottagarens etableringsstat. Detta kan leda till skattefria betalningar. När 
 
SV    SV direktivet överenskoms uppmanade rådet kommi ssionen att föreslå nödvändiga ändringar. 
Kommissionen antog ett ändrings förslag (KOM(2003) 841) om att från befrielsen från 
källskatt utesluta företag som redan har skattebefrielse för ränta och royalty som mottas i etableringsstaten. Det fanns allmän enighet om en textkompromiss, men diskussionerna i 
rådets arbetsgrupper mellan 2004 och 2006 ledde ändå inte till någon enhällig överenskommelse. Kommissionen drog tillbaka sitt förslag när den antog meddelandet 
Kommissionens arbetsprogram för 2010 - Tid för handling  (KOM(2101) 135 slutlig) eftersom 
den planerade att föreslå denna nya omarbetning av direktivet. 
Om den nuvarande situationen s kulle bibehållas skulle det cementera snedvridningen av 
företagens agerande, de höga  efterlevnadskostnaderna fö r företagen och risken för 
dubbelbeskattning. Följaktligen skulle de gränsöve rskridande kapitalflödena minska, vilket 
skulle minska överföringen av kapital och te knik. Hela processen för gränsöverskridande 
resursallokering skulle påverkas  negativt. Sammanfattningsvis skulle den inre marknadens 
potential inte kunna utnyttjas fullt ut. 
I princip berör detta företag i alla sekt orer och av alla st orlekar, även om 
efterlevnadskostnaderna utgör en större andel av de sammanlagda kostn aderna för småföretag. 
När det gäller ränta är det främ st finanssektorn som berörs av  de problem som nämns här. 
Kapitalstrukturen i alla företagskoncerner, obero ende av verksamhetssektor, består emellertid 
av egenkapital och skulder. Därf ör berörs alla verksamhetssektor er. När det gäller royalty är 
det de sektorer som i stor utst räckning utnyttjar te knik och immateriella rä ttigheter som oftast 
drabbas av denna skattebörda. 
Skattemyndigheterna berörs också, eftersom de får inkomster från källskatter, eller deras 
skatteinkomster minskar till följd av de ska ttetillgodohavanden som skattebetalarna använder 
för att undvika dubbelbeskattning. 
Subsidiaritetsprincipen 
Initiativet är nödvändigt efte rsom medlemsstaterna besk attar gränsöverskridande 
verksamheter i enlighet med sina bilaterala skatteavtal, som är resultatet av bilaterala förhandlingar. Varje avtalspar har dä rigenom sin egen lösning. Om inget 
dubbelbeskattningsavtal föreligger tas källskatt ut i enlighet me d unilaterala bestämmelser 
som följer den nationella skattepolitiken. Det fö rekommer inga spontana samordnade insatser 
för att undanröja dessa hinder för den inre markna dens funktion. Därför krävs insatser på EU-
nivå för att garantera harmonise rade och samordnade skattest rategier på detta specifika 
skatteområde. 
Problemets gränsöverskridande art och det faktum  att ingen enskild medlemsstat kan utarbeta 
en gemensam skattepolitik för det egna landet oc h resten av EU innebä r att insatser på EU-
nivå blir nödvändiga. Insatser på EU-nivå komme r helt klart att garant era att medlemsstaterna 
blir skyldiga att ge undantag från källskatt i samma omfattning.  
Mål 
Detta initiativ syftar till att minska de ovan nämnda gränsöverskridande hindren för den inre 
marknaden genom att det undantag från källskatt som direktivet möjliggör utvidgas till lägsta 
tänkbara kostnad. Det är i synnerhet viktigt a tt undanröja de snedvrid ningar som uppkommer 
 
SV    SV genom olika bestämmelser för beskattning av kap italflöden i form av utdelningar, räntor och 
royaltyer. Ett av huvudmålen är därför att anpassa direk tivets tillämpningsområde till 
direktivet rörande moderbolag och dotterb olag. Detta torde främ ja finansiering och 
tekniköverföring och förstärka EU:s speci fika strategier på dessa områden. 
Alternativ 
Det finns ett antal alternativ att överväga:  
– Alternativ 1: Inga  särskilda åtgärder. 
– Alternativ 2: Direk tivets fördelar skulle kunna utvidgas till att omfa tta betalningar mellan 
icke närstående företag. Dessutom skulle fö rteckningen över företags typer som omfattas av 
direktivet kunna utvidgas.  
– Alternativ 3: En annan lösning vore a tt anpassa direktivets bestämmelser till 
bestämmelserna i direktivet röra nde moderbolag och dotterbolag, genom att anse att företag är 
närstående om det finns ett direkt eller indire kt kapitalinnehav på 10 % och genom att utvidga 
förteckningen över företagstyper som direktivet omfattar. 
– Alternativ 4: Direktiv ets rättsaktsdel skulle kunna ändras  så att det klargör s att betalningar 
från ett fast driftsställe som har att göra med driftsställets verksamhet omfattas av undantaget 
från skatteplikt.  
– Alternativ 5: Ett krav på skatteplikt skulle kunna införa s som omöjliggör undantag från 
källskatt om mottagaren inte beskattas för betalningen. 
Alternativens konsekvenser  
Alternativ 1 skulle inte åtgä rda de ekonomiska kostnaderna oc h snedvridningarna till följd av 
källskatt och skulle inte lö sa ovan angivna problem. 
Alternativ 2 skulle påverka medlemsstaterna s skatteinkomster. Vad gäller räntebetalningar 
uppgick räntebetalningarna inom EU i de 13 EU-l änder som fortfarande tillämpar källskatt på 
utgående räntebetalningar til l nästan 112 miljarder euro under 2008 (Belgien, Bulgarien, 
Grekland, Irland, Italien, Lettla nd, Polen, Portugal, Rumänie n, Slovenien, Storbritannien, 
Tjeckien och Ungern). Med tanke på att endast 10 % av brutto skuldbördan i EU-länderna är 
mellan företag och den genomsnittliga källskattesa tsen i de länder som tillämpar källskatt på 
gränsöverskridande betalningar är 7,1 %, uppgår br uttointäkterna från källskatt på betalningar 
mellan företag till 0,8 miljarder euro. De förlor ade intäkterna för utgående räntebetalningar 
skulle i princip uppvägas av lägre lättnader för källska tt som betalas i värdländer. 
Nettoeffekten av detta alternativ på nettointäkt erna skulle därför sannolikt vara ytterst ringa: 
förlusten skulle högst uppgå till 200–300 miljoner euro3. 
                                                 
3 Källa: Copenhagen Economics, Taxation of interest and royalties — impact assessment of amendments 
to the present Directive , oktober 2010. 
 
SV    SV Beträffande royaltybetalningar uppgick de t sammanlagda utflödet av royaltyer och 
licensavgifter inom EU till över 31 miljarder euro under 2008. De 22 EU-länder som tillämpar källskatt på utgående royaltybe talningar står för royaltybeta lningar inom EU uppgående till 
23,3 miljarder euro. Bruttointäkterna för ut gående royaltybetalningar grundat på en 
genomsnittlig källskattesats på 5,5 % uppgår potentie llt sett till cirka 1 ,3 miljarder euro för 
hela EU. De förlorade intäkterna  för utgående royalt ybetalningar skulle i princip uppvägas av 
lägre lättnader för källskatt som betalas i värd länder. Nettoeffekten av detta alternativ på 
nettointäkterna skulle därför sannolikt vara yt terst ringa: För de sju länder med de största 
negativa royaltybalanserna so m andel av BNP (Bulgarie n, Grekland, Polen, Portugal, 
Rumänien, Slovakien och Tjeckien) torde fö rlusterna inte överstiga 100–200 miljoner euro
4. 
I dag är direktivet och dire ktivet rörande moderbolag och dotterbolag begränsade till 
närstående företag. Om man utvidgar bestämmelserna till att även omfatta icke närstående företag skulle detta vara en ny situation som påverkar skatterelationerna mellan alla medlemsstater. 
För företagen skulle den främsta effekten  av detta andra alternativ vara lägre 
efterlevnadskostnader. Varje år skulle de kunna spara upp till 126 miljarder euro. Den positiva 
effekten skulle vara viktig för små och me delstora företag, för vilka sådana kostnader 
proportionellt sett är högre. Såda na företag skulle också tjäna på att källskatte n på royaltyer 
avskaffades. De brukar ge licenser för industr iellt rättsskydd, eftersom de inte kan utnyttja 
sina uppfinningar själva. Å andra sidan skulle sk illnaderna i beskattningen av utdelning, ränta 
och royalty kvarstå, med de snedvridningar det innebär för kapitalstrukturen inom företag, 
allokeringen av EU-företags immateriella  rättigheter och organisationsformen. 
Alternativ 3 skulle leda till att direktivens villkor blev mer lika för beskattningen av utdelning, 
ränta och royalty. Det skulle bidra till att ovan nämnda snedvridningar av skattesituationen 
minskade. Dessutom skulle det kunna leda till fö rdelar i form av ökad flexibilitet och lägre 
omstruktureringskostnader när företagen vä ljer organisationsform , kapitalstruktur, 
holdingstruktur och allokering  av immateriella tillgångar. Företagens insparade 
efterlevnadskostnader kan uppskattas till  mellan 38,4 och 58,8 miljoner euro. För 
medlemsstaterna skulle effekterna på nettoin täkterna till och med vara mindre än med det 
föregående alternativet. De kan grovt upps kattas till mellan 160 och 310 miljoner euro. 
Införlivandet av dessa förändringar i nationell la gstiftning torde inte vara särskilt betungande, 
eftersom erfarenheter redan gjorts med genomför andet av direktivet rörande moderbolag och 
dotterbolag. 
Dessutom finns det två andra initiativ som kan komb ineras med alternativ 2 eller 3 för att lösa 
två av de särskilda problem som nämnts. Alternativ 4 och 5 skulle med säkerhet bidra till att få direktivet att fungera bättre, och borde dä rför tas med i ändringsförslaget, hur det än 
utfaller.  
Ovan angivna uppskattningar bör emellertid tas med försiktighet, eftersom de grundas på ett 
antal antaganden och statistisk a uppgifter där rätts liga överväganden inte har kunnat göras. 
                                                
 
4 Källa: Se fotnot 3. 
 
SV    SV Jämförelse mellan alternativen 
Eftersom alternativen 4 och 5 kan kombineras med alternativen 2 och 3 kommer vi nedan att 
överväga två alternativ: Alternativ I är en kombination av alternativen 2, 4 och 5, och 
alternativ II är en kombinati on av alternativen 3, 4 och 5. 
Alternativ I skulle leda till en kraftigare mi nskning av efterlevnadskostnaderna, men vara 
mindre effektivt och dessutom oförenligt med andr a mål för att förbättra direktivets funktion. 
I dagsläget med instabila offentliga finanser  skulle denna lösnin g innebära kraftigare 
minskningar av medlemsstaternas skatteintäkter . Genomförandet skulle vara svårare och det 
skulle vara svårt att förena med målet att undanröja de snedvridni ngar som uppstår genom 
skillnaderna i de båda direktivens tillämpningsområde. 
Alternativ II är därför att föredra, eftersom det ger en mer välavvägd lösning. Det skulle inte 
leda till lika omfattande minskningar av efterl evnadskostnaderna som a lternativ I, men det 
skulle likväl innebära att alla mål som faststäl lts i detta initiativ uppnå s, och samtidigt inte 
leda till så kännbara minskningar av skatteintäkterna. Det offentliga samråd som kommissionen genomfört visar också att de flesta berörda parter som yttrat sig föredrar denna 
lösning. Å andra sidan fi ck den viktigaste aspekten av a lternativ I, näm ligen att utvidga 
direktivet till att även gälla betalningar mellan icke närstående företag, mycket litet stöd: 29 % 
av de inkomna svaren. 
Medlemsstaterna hade också tillfälle att yttra sig om dessa alternativ vid ett möte den 23 
november 2009, där kommissionens rapport om dire ktivet diskuterades. I allmänhet var de 
mer benägna att godta initiativ utgående från alternativ 3. Vissa medlemsstater avvisade 
uttryckligen alla ändringar utgående från a lternativ 2. Vad gäller de  tekniska ändringar som 
föreslagits i alternativ 4 var de flesta av medlemsstaternas företrädare överens om att man 
måste finna en lösning. Alternativ 5 togs  upp i Ekofinrådets möte om godkännande av 
direktivet, där en stor major itet av medlemsstaterna stödde in itiativ från kommissionens sida 
på området. Det bör emellertid betonas att mötet den 23 november 2009 var ett tekniskt möte 
och att medlemsstaternas företrädare inte ombads  att göra något politiskt  ställningstagande om 
initiativen. Flera delegater avhöll sig ocks å från ställningstaganden under debatten.