Mycket stora mängder plastavfall läcker ut i miljön från källor både på land och till havs, vilket har lett till betydande ekonomiska och miljömässiga skador. Globalt hamnar 5–13 miljoner ton plast(1,5–4 % av den globala plastproduktionen) i världshaven varje år. Det uppskattas att plast står för över 80 % av nedskräpningen till havs. Plastskräp förs sedan vidare av havsströmmarna, ibland mycket långt. Det kan spolas i land, brytas ned till mikroplast eller samlas i täta områden av marint skräp som fastnar i oceanvirvlar. UNEP uppskattar att skadorna på havsmiljön uppgår till minst 8 miljarder US-dollar per år i hela världen.

Uppskattningsvis genererar plastproduktion och förbränning av plastavfall globalt omkring 400 miljoner ton koldioxid per år . Att använda mer återvunnen plast kan minska beroendet av utvinning av fossila bränslen för plastproduktion och få ned koldioxidutsläppen. Det har uppskattats att man genom att återvinna allt plastavfall i världen kan spara energi som motsvarar 3,5 miljarder fat olja per år.

Omkring 25,8 miljoner ton plastavfall uppkommer i EU varje år . Mindre än 30 % av detta avfall samlas in för återvinning. Av denna mängd förs en betydande andel ut ur EU för behandling i andra länder, där andra miljökrav kan gälla.

De senaste 50 åren har plastens betydelse för vår ekonomi ökat konstant. Den globala plastproduktionen har tjugodubblats sedan 1960-talet, och låg 2015 på 322 miljoner ton. Den spås fördubblas igen under de kommande 20 åren.

I december 2015 antog kommissionen en EU-handlingsplan för den cirkulära ekonomin. I handlingsplanen utpekas plast som en prioriterad fråga och kommissionen åtog sig att ”ta upp dessa komplicerade och viktiga frågor i en strategi för att möta problemen med plast i hela värdekedjan och under hela livscykeln”. Kommissionen bekräftade 2017 att den skulle inrikta sig på produktion och användning av plast med målet att alla plastförpackningar ska vara återvinningsbara senast 2030.

−Förändringar av produktion och konstruktion gör det möjligt att återvinna mer plast för alla viktiga tillämpningar. Senast 2030 återvinns över hälften av allt plastavfall som uppstår i EU. En mycket stor andel av plastavfallet samlas in separat. Återvinning av plastförpackningsavfall når nivåer som är jämförbara med andra förpackningsmaterial.

Att beslutsamt gå mot en mer välmående och hållbar plastekonomi kan ge stora fördelar. För att förverkliga dessa fördelar behöver EU en strategisk vision, där det framgår hur en cirkulär plastekonomi kan se ut under de kommande decennierna. Det är viktigt att främja investeringar i innovativa lösningar och vända dagens problem till möjligheter. EU kommer att föreslå konkreta åtgärder för att förverkliga denna vision, men för att omsätta den i praktiken kommer det att krävas insatser från alla aktörer i värdekedjan, inbegripet plastproducenter, konstruktörer, tillverkare, återförsäljare och återvinningsföretag. Det civila samhället, forskarna, näringslivet och de lokala myndigheterna får också en avgörande roll för att åstadkomma positiva förändringar, i samarbete med regionala och nationella förvaltningar.

Nya källor till läckaget av plast är också på väg upp, vilket innebär ytterligare potentiella hot mot både miljön och folkhälsan. Mikroplast, små fragment av plast som är mindre än 5 mm stora, ansamlas i havet där de på grund av sin litenhet enkelt äts upp av havslevande varelser. Mikroplast kan också komma in i livsmedelskedjan. Färska studier har påvisat mikroplast i luft, dricksvatten och livsmedel som salt och honung, med okända konsekvenser för människors hälsa.

För att stödja förbättrad konstruktion och samtidigt bevara den inre marknaden krävs EU-insatser. Kommissionen kommer att se över de väsentliga kraven för utsläppande av förpackningar på marknaden. Målet är att garantera att alla plastförpackningar som släpps ut på EU:s marknad senast 2030 kan återanvändas eller enkelt återvinnas. I detta sammanhang kommer kommissionen även att undersöka olika sätt att maximera effekten av nya regler om utökat producentansvar och stödja utvecklingen av ekonomiska incitament för att belöna de mest hållbara konstruktionerna. Den kommer också att bedöma möjligheterna att sätta ett nytt mål för återvinning av plastförpackningar, liknande dem som lades fram 2015 för andra förpackningsmaterial.

Bygg-, bil-, möbel- och elektroniksektorerna är också viktiga avnämare för plast och en betydande källa till plastavfall som skulle kunna återvinnas. För dessa tillämpningar utgör bristen på information om eventuell förekomst av farliga kemikalier (t.ex. flamskyddsmedel) betydande hinder för en högre återvinningsgrad. Som en del av sitt arbete med samspelet mellan kemikalie-, avfalls- och produktpolitiken föreslår kommissionen att arbetet ska påskyndas för att hitta sätt att göra det lättare att spåra kemikalier i återvinningsströmmarna. Syftet är att göra det lättare att behandla eller avlägsna dessa ämnen under återvinningen, för en hög hälso- och miljöskyddsnivå.

Kommissionen förblir även fast besluten att när så krävs utarbeta produktkrav enligt ekodesigndirektivet med beaktande av den cirkulära ekonomin, bl.a. när det gäller återvinningsbarhet. På så sätt blir det lättare att återvinna plast som används i en mängd olika elektriska och elektroniska produkter. Kommissionen har redan föreslagit obligatoriska krav på produktkonstruktion och märkning för att göra det lättare och säkrare att montera ned, återanvända och återvinna elektroniska bildskärmar (t.ex. platta dator- och tv-skärmar). Den har också tagit fram kriterier för ökad återvinningsbarhet för plast inom EU:s miljömärke och grön offentlig upphandling (t.ex. märkning av stora plastkomponenter för att underlätta sortering, konstruktion av plastförpackningar för återvinningsbarhet samt konstruktion av föremål för enkel demontering i möbler och datorer).

Öka efterfrågan på återvunnen plast

Svag efterfrågan på återvunnen plast är ett annat allvarligt hinder för att ställa om plastvärdekedjan. I EU används återvunnen plast i nya produkter i liten omfattning, ofta begränsat till billiga eller nischade användningsområden. Osäkerhet i fråga om avsättningsmöjligheter och lönsamhet hämmar de investeringar som är nödvändiga för att expandera och modernisera EU:s plaståtervinningskapacitet och stimulera innovation. Den senaste tidens utveckling inom världshandeln, som begränsat exportmöjligheterna för plastavfall som samlats in för återvinning, gör att det är ännu mer angeläget att utveckla en europeisk marknad för återvunnen plast.

En av anledningarna till den låga användningen av återvunnen plast är att många företag och tillverkare tvivlar på att återvunnen plast kan tillgodose behoven av tillförlitliga, storskaliga leveranser av material med konstant kvalitet. Plast återvinns ofta av små, främst regionala anläggningar, och mer stordrift och standardisering skulle få marknaden att fungera smidigare. Med detta i åtanke är kommissionen fast besluten att arbeta med Europeiska standardiseringskommittén och näringslivet för att utveckla kvalitetsnormer för sorterat plastavfall och återvunnen plast.

Att integrera återvinningsverksamhet bättre i plastvärdekedjan har avgörande betydelse och kan underlättas av plastproducenter i kemiindustrin. Deras erfarenhet och tekniska expertis kan bidra till högre kvalitetsstandarder (t.ex. för livsmedelskvalitet) och samlad tillgång till återvunna råvaror.

Den återvunna plastens kemiska sammansättning och lämplighet för de avsedda användningsområdena kan också utgöra ett hinder i vissa fall. Oavsiktlig förorening eller brist på information om eventuell förekomst av farliga kemikalier är ett problem för olika flöden av plastavfall. Denna osäkerhet kan också dämpa efterfrågan på återvunnen plast i ett antal nya produkter med särskilda säkerhetskrav. Kommissionens arbete i fråga om samspelet mellan kemikalie-, avfalls- och produktpolitiken inriktas på några av dessa frågor och kommer därför att direkt bidra till att öka användningen av återvunnen plast. EU kommer också att finansiera forsknings- och innovationsprojekt för bättre kartläggning av föroreningar och sanering av plastavfall genom Horisont 2020.

Vad gäller användningen av återvunnen plast som kommer i kontakt med livsmedel (t.ex. flaskor) är målet att prioritera höga krav på livsmedelssäkerhet, samtidigt som man tillhandahåller en tydlig och tillförlitlig ram för investeringar och innovation i lösningar för en cirkulär ekonomi. Därför är kommissionen fast besluten att snabbt slutföra tillståndsförfarandena för mer än ett hundra säkra återvinningsprocesser. I samarbete med Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet kommer kommissionen också att bedöma om säker användning av andra återvunna plastmaterial kan övervägas, exempelvis genom bättre karakterisering av föroreningar.

Enbart volym och kvalitet förklarar dock inte till fullo den blygsamma marknadsandel som återvunnen plast har i dag. Bristande förändringsbenägenhet hos produkttillverkarna och bristande kunskaper om de ytterligare fördelarna med ett slutet kretslopp för återvunnen plast utgör också ett hinder för ökad användning av återvunnet material.

Inom EU finns exempel på framgångsrika kommersiella partnerskap mellan producenter och plaståtervinningsföretag (i t.ex. bilindustrin), som visar att volym- och kvalitetsproblemen kan lösas om nödvändiga investeringar görs. För att bidra till ta itu med dessa hinder lanserar kommissionen före eventuell lagstiftning en EU-omfattande kampanj för att få berörda parter att utfästa sig att senast 2025 se till att tio miljoner ton återvunnen plast används i nya produkter på EU:s marknad. För att nå snabba, påtagliga resultat inriktas kampanjen på både privata och offentliga aktörer, och de uppmanas att göra väsentliga utfästelser senast i juni 2018. Mer om det i bilaga III.

För att få ut mer återvunnen plast på marknaden kommer kommissionen också att undersöka mer sektorsspecifika åtgärder. Exempelvis erbjuder vissa tillämpningar i bygg- och bilsektorerna goda möjligheter att använda mer återvunnet material (t.ex. isoleringsmaterial, rör, utomhusmöbler och instrumentpaneler). Under pågående och kommande utvärderingar av EU:s regler om byggprodukter och om uttjänta fordon kommer kommissionen att undersöka olika sätt att främja detta. I samband med arbetet med direktivet om förpackningar och förpackningsavfall kommer man också att överväga att använda ekonomiska instrument för att belöna användningen av återvunnet material i förpackningar. Kommissionen kommer slutligen att arbeta på att få med återvunnet material i kriterierna för grön offentlig upphandling.

De nationella regeringarna kan också uppnå en hel del genom ekonomiska incitament och offentlig upphandling. Det franska systemet Orplast och Italiens nya regler om offentlig upphandling är två goda exempel på vad som kan göras på nationell nivå. På samma sätt kan de lokala myndigheterna stödja målet för den här strategin när de upphandlar entreprenader, varor eller tjänster.

Bättre och mer harmoniserad separat insamling och sortering

Mer och bättre plaståtervinning hämmas också av för låga volymer och för låg kvalitet inom den separat insamlingen och sorteringen. Sortering är särskilt viktigt för att undvika att främmande ämnen kommer in under återvinningen och för att upprätthålla höga säkerhetsstandarder för det återvunna materialet. De nationella, regionala och lokala myndigheterna har i samarbete med avfallsaktörerna en viktig roll att spela när det gäller att öka allmänhetens medvetenhet och säkerställa separat insamling av hög kvalitet. Medel som samlas in genom system för utökat producentansvar kan användas för att främja dessa ansträngningar. På samma sätt kan pantsystem bidra till höga nivåer av återvinning.

Att minska splittringen och olikheterna i insamlings- och sorteringssystemen kan öka lönsamheten i plaståtervinningen betydligt, och spara omkring ett hundra euro per ton insamlat material. För att främja mer standardiserade och effektivare metoder i hela EU kommer kommissionen att utfärda nya riktlinjer för separat insamling och sortering av avfall. Framför allt stöder kommissionen Europaparlamentet och rådet i deras nuvarande ansträngningar för att ändra avfallsreglerna så att de befintliga kraven på separat insamling av plast tillämpas bättre.

4.2 Åtgärder mot plastavfall och nedskräpning

Att mängden plastavfall ökar och läcker ut i miljön måste åtgärdas om vi ska kunna uppnå en verkligt cirkulär livscykel för plast. I dag skadar nedskräpning och plastavfallsläckage miljön, vållar ekonomisk skada för verksamheter som turism, fiske och sjöfart och kan påverka människors hälsa via livsmedelskedjan.

Förebygga plastavfall i miljön

Den ökande användningen av plast i många olika kortlivade tillämpningar ger upphov till stora mängder plastavfall. Plastartiklar för engångsbruk är en viktig orsak till plastläckage i miljön, eftersom de kan vara svåra att återvinna, ofta används utanför hemmet och tenderar att orsaka nedskräpning. De är några av de artiklar som oftast påträffas på stränderna och utgör uppskattningsvis 50 % av det marina skräpet.