SV Europeiska unionens officiella tidning C 132/39

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Flaggskeppsinitiativ i Europa 2020-strategin – Innovationsunionen”

KOM(2010) 546 slutlig

2011/C 132/07

Föredragande: Gerd WOLF

Medföredragande: Erik SVENSSON

Den 6 oktober 2010 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Flaggskeppsinitiativ i Europa 2020-strategin – Innovationsunionen”

KOM(2010) 546 slutlig.

Facksektionen för inre marknaden, produktion och konsumtion, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 4 mars 2011.

Vid sin 470:e plenarsession den 15–16 mars 2011 (sammanträdet den 15 mars 2011) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 184 röster för, 1 röst emot och 2 nedlagda röster:

1. Sammanfattning

1.1 Innovationer leder till framsteg, tillväxt, välstånd, social trygghet, internationell konkurrenskraft och sysselsättning. De måste göra det lättare att hantera de stora utmaningar som samhället står inför. Innovationer behöver, men främjar också, ett samhällsklimat präglat av tillförsikt och självförtroende, något som kan leda till ytterligare framsteg och konstruktiv dynamik med tanke på den globala konkurrenssituationen. För att de ska bära mycket frukt krävs en europeisk strategi och inre marknad, där det europeiska forskningsområdet tillsammans med ett effektivt ramprogram för forskning och utveckling spelar en nyckelroll.

1.2 Kommittén välkomnar och stöder därför i stora drag kommissionens meddelande och de mål som presenteras liksom slutsatserna i frågan från sammanträdet i rådet (konkurrenskraft) den 25–26 november 2010 och den 4 februari 2011. ”Innovationsunionen” är ett grundläggande koncept i Europa 2020-strategin.

1.3 Kommittén ser särskilt positivt på att innovation uppfattas och definieras i en vid och sammansatt bemärkelse på så sätt att den baseras på såväl forskning, teknik och produkter som alla mänskliga relationer och organisationer som t.ex. sociala frågor och processer, affärsmodeller, design, varumärkesprofilering, produktionsprocesser och tjänster samt den omfattande växelverkan dem emellan. Vad gäller sociala innovationer välkomnar kommittén också samråd med arbetsmarknadens parter.

1.4 Kommittén stöder idén om innovationspartnerskap så länge de, utifrån väldefinierade förvaltningsmetoder, är förenliga med och bygger på befintliga förfaranden och instrument och om de genomförs i linje med rationaliserings- och förenklingsinsatserna för de administrativa förfarandena. EESK rekommenderar att man för att skaffa sig erfarenhet inledningsvis upprättar det synnerligen önskvärda innovationspartnerskapet ”Aktivt och sunt åldrande”. Detta partnerskap skulle även kunna vara ett bra exempel på hur sociala respektive vetenskapliga och tekniska innovationer samspelar med varandra.

1.5 EESK rekommenderar att stödåtgärder, ekonomiskt stöd och bedömningskriterier antas både för den innovation som sker gradvis som en reaktion på rådande marknadskrafter och samhällsbehov och för de mer revolutionerande innovationer som formar marknadskrafterna och skapar nya samhällsbehov, men som ofta först måste ta sig igenom perioder av svårigheter.

1.6 Eftersom det finns ett akut behov av ett gemenskapspatent välkomnar och stöder EESK fullt ut det förslag som kommissionen nyligen lagt fram. Förslaget innebär att kostnaderna för patent i de deltagande medlemsstaterna kan sänkas drastiskt och utgör en viktig dellösning i väntan på att slutmålet om ett EU-patent ska nås.

1.7 Kommittén vill betona den viktiga roll som små och medelstora företag och mikroföretag spelar i innovationsprocessen och rekommenderar också att stöd och åtgärder skräddarsys för just deras behov. Man bör även överväga om och hur nystartade företag skulle kunna få en viss karenstid under vilken de befrias från många annars vanligt förekommande administrativa bördor och bestämmelser, samt om ytterligare särskilda incitament skulle kunna införas. Detta gäller även för företag inom den sociala ekonomin.

1.8 Den viktigaste politiska uppgiften är att skapa pålitliga, innovationsvänliga gränsvillkor och ramar som omfattar hela EU och som erbjuder tillräcklig flexibilitet. På så sätt kan man undvika att belasta potentiella innovatörer och innovationsprocesser med dagens splittrade och överbelastade regelverk och byråkrati, som varierar mellan de 27 medlemsstaterna plus kommissionen. Den bristande motivation och de förseningar som detta orsakar när det gäller att utveckla nya bra idéer till konkreta innovationer gynnar inte Europa i den globala konkurrensen och måste snarast undanröjas. Därför måste vi skapa en attityd, där framsteg och innovation inte ses som en risk utan i stället som en chans och nödvändighet, som måste främjas och genomföras med hjälp av alla de medel samhället har till sitt förfogande.

1.9 Av denna anledning rekommenderar EESK att mycket större insatser görs för att undanröja samtliga hinder för ett snabbt genomförande av innovationer och upprättandet av en innovationsunion. Även om kommittén välkomnar möjligheten att göra viktiga framsteg i patentfrågan rör den största delen av det återstående arbetet dessa hinder, som också står i vägen för fullbordandet av den inre marknaden och det europeiska forskningsområdet. EU får inte ge inte upp, utan sträva efter att förenkla, harmonisera och skapa tillförlitlighet och flexibilitet! EESK välkomnar kommissionens uppenbara arbetsinsatser för att uppnå detta enligt den nyligen framlagda grönboken (1) som kommittén kommer att uttala sig om i ett separat yttrande. Kommittén uppmanar därför i synnerhet medlemsstaterna och aktörerna inom det organiserade civila samhället att göra en insats på detta område och bidra med olika lösningar.

2. Sammanfattning av kommissionens meddelande

2.1 Inom ramen för Europa 2020-strategin föreslår kommissionen ett övergripande koncept som kallas Innovationsunionen och som utgör ett av de sju flaggskeppsinitiativen. Inom detta initiativ ska EU ta kollektivt ansvar för en strategisk, heltäckande och näringslivsorienterad forsknings- och innovationspolitik för att lösa stora samhällsproblem, öka konkurrenskraften och skapa nya jobb. Initiativet kompletterar andra flaggskeppsinitiativ som exempelvis det om industripolitik, som syftar till att skapa en stark, konkurrenskraftig och diversifierad värdekedja inom tillverkningsföretag, med särskilt fokus på små och mellanstora företag.

2.2 I en förteckning med tio punkter ger kommissionen en kort beskrivning av de åtgärder som ska vidtas. Dessa omfattar stärkandet av kunskapsbasen, marknadsföring av goda idéer, förstärkt social och territoriell sammanhållning, stärkande av politikområden utåt, reform av och mätning av forsknings- och innovationssystemen samt inrättande av europeiska innovationspartnerskap.

2.3 I ett 34-punktsprogram om hur dessa mål ska uppnås (som upptar större delen av meddelandet) föreslår kommissionen olika åtaganden som medlemsstaterna bör göra. Kommissionen ger också en kort beskrivning av de åtgärder som man planerar.

2.4 I tre bilagor tar kommissionen upp följande teman och föreslår åtgärder:

— Kännetecken på välfungerande nationella och regionala forsknings- och innovationssystem.

— Resultatindikatorer för forskning och innovation.

— Europeiska innovationspartnerskap.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Frågans betydelse. Innovationer leder till framsteg, tillväxt, social trygghet, välstånd, internationell konkurrenskraft och sysselsättning. De måste göra det lättare att hantera de stora utmaningar som samhället står inför. Innovationer behöver, men främjar också, ett samhällsklimat präglat av tillförsikt och självförtroende, något som kan leda till ytterligare framsteg och konstruktiv dynamik med tanke på den globala konkurrenssituationen. Begreppet ”Innovationsunionen” är därför en grundläggande del av Europa 2020-strategin som kommer att få avgörande betydelse för Europas framtid. Det bör också bidra till att uppnå det mål som EU ställde upp i Lissabonstrategin, nämligen att senast 2020 använda 3 % av EU:s BNP till forskning och utveckling, vilket skulle kunna skapa 3,7 miljoner arbetstillfällen och öka den årliga BNP:n med nästan 800 miljarder euro före 2025. EU och medlemsstaterna måste alltså även i åtstramningstider investera mer i utbildning, forskning, utveckling och innovation.

3.2 Innovationer och deras omgivning. Innovation omfattar i sin vidaste bemärkelse samtliga sociala, ekonomiska, utbildningsmässiga, vetenskapliga, tekniska, arbetsplatsmässiga, organisatoriska och kulturella nivåer, aspekter och aktiviteter. Det utvidgade begreppet innovation omfattar produkt- och tjänsteinnovationer samt tekniska, sociala och verksamhetsrelaterade innovationer inom alla sektorer och typer av organisationer, bland annat företag, frivilligorganisationer, stiftelser och organisationer inom den offentliga sektorn. Innovationer är inte nödvändigtvis ett resultat av linjära processer utan skapas genom nätverk och samverkan utifrån olika utgångspunkter. De främjas även av sunda ekonomiska och sociala förhållanden där olika strategier och behörighetsområden kombineras och sammankopplas med varandra.

3.3 Rådets arbetsgrupper för konkurrenskraft och forskning. Det är därför viktigt att rådets arbetsgrupper för konkurrenskraft och forskning agerar tillsammans och når en gemensam slutsats med en avstämning mot närliggande politikområden, t.ex. industripolitik, utbildning, energi och informationssamhället. Det är även viktigt att det finns en stark koppling till andra flaggskeppsinitiativ, särskilt de som rör utbildning och sysselsättning.

3.4 Principiellt instämmande och stöd. Kommittén välkomnar och stöder därför i huvudsak kommissionens meddelande och de mål som presenteras liksom rådets slutsatser i frågan från den 25–26 november 2010 och den 4 februari 2011.

EESK stöder framför allt följande mål:

— Fastställa en definition av innovation (2) som omfattar såväl vetenskap och teknik som modeller och processer för företag och organisationer, designlösningar, varumärken och tjänster.

— Ta itu med ogynnsamma förutsättningar, avlägsna hinder, förenkla förfaranden, underlätta europeiskt samarbete.

— Få med samtliga berörda aktörer och regioner i innovationscykeln.

— Utnyttja offentlig upphandling som ytterligare en möjlighet att främja innovation.

— Utnyttja europeiska regional- och strukturfonder fullt ut för att öka forsknings- och innovationskapaciteten.

— Använda medel från Europeiska socialfonden för att stödja sociala innovationer.

— Underlätta små och medelstora företags och mikroföretags tillgång till ramprogrammet och till finansiering.

— Främja toppresultat inom utbildning och utveckling av kvalifikationer.

— Skapa universitet i världsklass.

— Förverkliga det europeiska området för forskningsverksamhet före 2014 samt främja öppna, förstklassiga och attraktiva forskningssystem.

— Skapa en inre marknad för innovation.

— Uppnå enighet om EU-patentet.

— Bemöta de samhälleliga utmaningarna.

3.4.1 Yttrandets fokus. Meddelandet är alldeles för omfattande för att vi ska kunna behandla alla aspekter här. Utan att det påverkar EESK:s allmänna stöd till de generella målen och många av de enskilda åtgärderna som föreslås kommer detta yttrande därför i huvudsak att fokusera på de punkter som särskilt behöver betonas eller som kräver ytterligare klargöranden.

3.5 Att ta med tidigare förfaranden och framsteg. Meddelandet innehåller nya inslag och förslag och skapar kopplingar till de olika politikområdena för att på så sätt skapa en heltäckande och konsekvent politik. Många av lägesanalyserna och målen omfattar dock problem och målsättningar som sedan länge formulerats i kommissionsmeddelanden, yttranden (EESK) och rådsbeslut (t.ex. Ljubljanaprocessen). Omfattande åtgärder har därför redan vidtagits och processer har inletts (3), och dessa borde tydligare beaktas, fortsätta att utvecklas och erkännas så att man inte förringar utan i stället utnyttjar och bygger vidare på de insatser som kommissionen och andra berörda aktörer hittills har gjort. De föreslagna nya åtgärderna och instrumenten bör ligga i linje med de processer som redan har inletts, undvika nya komplicerade förfaranden och dubbelarbete samt respektera den kontinuitet, juridiska giltighet och stabilitet som krävs (4).

3.6 Rationalisering. De nya åtgärder som föreslås, t.ex. innovationspartnerskap (se punkt 4.4), ska alltså innebära ett mervärde i förhållande till befintliga åtgärder. Detta innebär att finansieringsinstrument för forskning och innovation behöver harmoniseras och rationaliseras (se punkt 3.8.2) och tillgången till programmen underlättas samtidigt som man alltid strävar efter högsta kvalitet. Forskningsresultaten bör göras mer tillgängliga och åtkomliga genom att kunskaps- och kompetensöverföringen förbättras (5) (se även punkt 3.8.3 och fotnot 12).

3.7 Att skapa flexibilitet. De idéer, koncept och upptäckter som utgör grogrunden för innovationer är per definition oförutsägbara. För att de ska kunna blomstra och för att innovationer ska uppstå behövs därför tillräcklig flexibilitet och stimulerande och tillförlitliga ramvillkor. Svängrum, stöd och erkännande är vid sidan om självständigt agerande, företagaranda, risktagande och risktolerans grogrunden för kreativitet och innovation. Den viktigaste politiska uppgiften är därför att skapa innovationsvänliga ekonomiska och sociala förutsättningar och EU-omfattande gränsvillkor samt att undvika att potentiella innovatörer och innovationsprocesser belastas med alltför omfattande och varierande regelverk och byråkrati (se punkterna 3.12 och 3.13).

3.7.1 Koncentration och bredd. Det finns vissa, klart definierbara utvecklingsmål, t.ex. att lösa energi- och klimatproblemen (6), som eventuellt kräver ett gemensamt utnyttjande av de tillgängliga resurserna. Men lika viktigt är ett tillräckligt brett ”ekologiskt inriktat ekonomiskt system” som kan samverka och utvecklas åt många olika håll. Annars finns det en risk för att man alltför tidigt avfärdar just de lösningar vars potential till en början kanske inte ens erkänns av experter, trots att de verkligen är nya och innovativa. EU riskerar då att släpa efter andra aktörer och förlora sin position i den globala konkurrensen i stället för att vara en pionjär och själv skapa de ledande ”trenderna”. Denna situation är utmärkande för centraliserade planekonomier, och drag som lånats från sådana ekonomier måste till varje pris undvikas och dessutom måste subsidiaritetsprincipen följas.

3.7.2 Marknadskrafter. Den vanliga innovationsprocessen behöver vägledas av de rådande marknadskrafterna och konsumenternas krav, och syftet är att tillgodose deras behov på ett bättre sätt. Riktigt stora innovationer karaktäriseras däremot av att de formar marknadskrafterna och skapar nya konsumentkrav och marknadsområden (7). Dessa typer av innovationer behöver särskilt stöd under den första svåra perioden innan de vinner erkännande och får ett ekonomiskt genombrott, och innan de har kunnat visa sin enorma ekonomiska genomslagskraft.

3.8 Fragmentering. Kommissionen hävdar återigen att det europeiska forsknings- och innovationslandskapet är fragmenterat. Även om detta påstående beskriver situationen på många viktiga plan är det endast delvis riktigt och bör preciseras tydligare.

3.8.1 Befintliga samarbetsnät. Faktum är att det inom både näringslivs- och forskningsområdet (8), liksom inom det sociala och det kreativa området, länge har funnits europeiska, och i många fall till och med globala, kopplingar och samarbetsnät (9), där gränserna hela tiden finjusteras och förskjuts i spänningsfältet mellan samarbete och konkurrens. Detta är viktiga processer där aktörerna och deras organisationer organiserar sig själva. Kommissionen bör få upp ögonen för detta, erkänna och stödja dem samt arbeta vidare utifrån denna utgångspunkt. Det är just för att främja processer av detta mycket viktiga slag som man bör avlägsna de hinder som finns kvar på den inre marknaden för att skapa ett europeiskt område för innovation.

3.8.2 Regelverk – förenkling och harmonisering. Vad man bör uppnå är en stegvis förenkling och harmonisering av de rättsliga, administrativa och finansiella regelverken (10), både mellan de olika medlemsstaterna och mellan medlemsstaterna och kommissionen, som ett viktigt steg på vägen mot ett fullbordande av den inre marknaden, det europeiska forskningsområdet och det europeiska område för innovation som kommissionen eftersträvar. Om kommissionen med fragmentering avser de olikheter, den överreglering, den överlappning och den komplexitet som finns i dessa regelverk får kommissionen här kommitténs förbehållslösa stöd.

3.8.3 Tidigare yttranden. Fragmentering och en förvirring vad gäller regler och instrument är inte bara något som återfinns mellan medlemsstaterna utan även inom kommissionen. Kommittén har tidigare utarbetat ett yttrande (11) i denna fråga och upprepar de rekommendationer som ges där. Kommittén stöder också dessa viktiga mål i sina yttranden om den gemensamma programplanering som sker medlemsstaterna emellan (12), om ramprogrammet för forskning och utveckling, om innovationspolitik i en värld i förändring (13) och om samarbete mellan näringsliv/små och medelstora företag och offentlig forskning (14). Kommittén vill fästa uppmärksamheten på sina rekommendationer vad gäller spridningen, överföringen och utnyttjandet av forskningsresultat, i synnerhet när det gäller att skapa en särskild sökmotor på internet för detta ändamål (15).

3.8.4 Forskningsinfrastruktur. Även kostnadskrävande infrastruktur kan vara ett exempel på fragmentering om den inte utnyttjas och finansieras av ett internationellt samfund. Viss infrastruktur kan överstiga enskilda medlemsstaters kapacitet både när det gäller de investeringar och driftsmedel som krävs och när det gäller bästa möjliga utnyttjande. Kommittén instämmer helt i kommissionens uppfattning som citeras nedan (16). Ett gemensamt agerande på EU-nivå skapar därför ett klart mervärde i dessa fall (17), och EU och medlemsstaterna bör följaktligen tillsammans stå för finansieringen som helhet.

3.9 Gemenskapspatent. Avsaknaden av ett gemenskapspatent är en oacceptabel, kostsam och skadlig fragmentering, som behöver övervinnas för att öka EU:s konkurrenskraft och sända en positiv signal till alla andra områden inom Innovationsunionen. Kommissionen har vid upprepade tillfällen försökt hitta en godtagbar lösning när det gäller denna akilleshäl i EU:s industri- och innovationspolitik. EESK välkomnar därför det förslag som nyligen lagts fram av kommissionen (den 14 december 2010) om ett fördjupat samarbete mellan de deltagande medlemsstaterna – i enlighet med EU:s fördrag – för att uppnå en viktig dellösning i väntan på att slutmålet om ett EU-patent (som används av alla medlemsstater) ska nås. Kommittén uppmanar parlamentet (18) och rådet att anta det föreslagna förfarandet som ett avgörande och betydelsefullt steg framåt mot ett slutligt gemenskapspatent. Kommittén instämmer i att förslaget är ekonomiskt nödvändigt och politiskt godtagbart (19).

3.10 Mänskliga relationer och organisationer. Det finns en stor potential för innovation inom hela spektrumet av mänskliga relationer och organisationer. Kommittén stöder kommissionens mål att främja detta vad gäller samtliga sociala, ekonomiska, vetenskapliga, tekniska, miljömässiga, organisatoriska, arbetsplatsmässiga och kulturella nivåer, aspekter och tillämpningar. Detta omfattar de senaste modellerna och processerna för företag och organisationer, privata tjänster, offentliga tjänster och tjänster i allmänhetens intresse, utbildning, media, konstnärlig och kulturell verksamhet – kort sagt alla aspekter av mänsklig verksamhet och samvaro.

3.10.1 Företag och arbetsplatser – arbetstagarnas roll. Optimala sätt att organisera arbetet utgör en viktig konkurrensfördel. Därför förbättrar innovativa arbetsplatser såväl arbetstagarnas prestationer som företagets resultat. Innovationen inom företaget och bland personalen återspeglas i förmågan att utveckla och förbättra både produktions- och tjänstekoncepten och de sociala och verksamhetsmässiga aspekterna på ett sätt som ger ett mervärde för kunden. Fortbildning och samlad erfarenhet är i detta sammanhang viktigt. De anställda är en viktig källa till kunskap och idéer, och denna potential bör utnyttjas bättre. En förbättrad kommunikation mellan olika nivåer i hierarkin skulle bidra till att sprida nya idéer och förslag.

3.10.2 Samarbete mellan arbetsmarknadens parter. På företagsnivå är det avgörande att det finns ett förtroende och samarbete mellan arbetsmarknadens parter, framsynthet, kompetens, motivation, engagemang och kapacitet att förvalta innovationer på ett effektivt sätt.

3.10.3 Tjänster och offentlig upphandling. Den offentliga sektorn kan också vara en drivkraft för innovation. Kommittén ställer sig bakom kommissionens konstaterande (bilaga I) att den offentliga sektorn ger incitament att stimulera innovation inom de egna organisationerna och vid tillhandahållande av offentliga tjänster. Detta omfattar såväl själva tjänstesektorn (privat och offentlig) som tillverkningsindustrin som med hjälp av tjänster försöker hitta nya konkurrensfördelar. Innovationsunionen behöver sprida ett tydligt budskap om att EU har för avsikt att utnyttja denna potential (privat och offentlig).

3.10.4 Sociala innovationer. Sociala innovationer bör tillgodose alla sociala behov som marknaden eller den offentliga sektorn inte kan hantera fullt ut. Det handlar om nya beteenden, samspel, institutionella arrangemang och nätverk. I sociala innovationer kombineras ofta tekniska och icke-tekniska tillämpningar. De kan vara kopplade till ett ökat samspel mellan producent och användare, utveckling av strukturer och stödmetoder och stödteknik. Tack vare teknik som kan användas på många sätt (t.ex. IKT) kan nya samarbets-, drifts- och förvaltningsmetoder utvecklas. Kommittén välkomnar det faktum att kommissionen har för avsikt att samråda med arbetsmarknadens parter för att undersöka hur kunskapsekonomin kan spridas till alla sysselsättningsnivåer och sektorer.

3.11 Begreppet Innovationsunionen. Kommittén anser att begreppet Innovationsunionen är välvalt för att sammanfatta och representera de mål som kommissionen presenterar i sitt meddelande. Initiativet bör genomföras tillsammans med och jämställas med de befintliga begrepp som rör den inre marknaden och det europeiska forskningsområdet. Kommittén stöder därför förbehållslöst punkt 2.2 i meddelandet, och ser positivt på att många av kommitténs efterföljande rekommendationer har beaktats.

3.12 Att undanröja hinder. Ett av de viktigaste målen som beskrivs i meddelandet är att undanröja hinder för innovation på EU-nivå. Även om EESK inser att detta är en enorm och mycket komplicerad uppgift som ligger nära arbetet med att fullborda den inre marknaden, saknar kommittén detaljerad information om vad kommissionen mer exakt har för avsikt att göra i denna avgörande fråga. EESK välkomnar kommissionens uppenbara arbetsinsatser för att uppnå detta enligt den nyligen framlagda grönboken (KOM(2011) 48 slutlig) (20) som kommittén kommer att uttala sig om i ett separat yttrande.

3.13 Viktig politisk uppgift och prioriterade rekommendationer. Den viktigaste politiska uppgiften och de viktigaste rekommendationerna är därför att skapa pålitliga, innovationsvänliga gränsvillkor och ramar som omfattar hela EU och som erbjuder tillräcklig flexibilitet. På så sätt kan man undvika att belasta potentiella innovatörer och innovationsprocesser med den fragmentering, reglering och uppsplittring som kännetecknar dagens regelverk och de byråkratiska bördor som varierar mellan de 27 medlemsstaterna plus kommissionen. Detta göra att man avskräcker från initiativ och förhalar och i hög grad begränsar den process som behövs för att verkligen kunna ta fram och genomföra nya och bra idéer. Detta är en stor nackdel för Europa i den globala konkurrensen och något som genast måste åtgärdas. Därför måste vi skapa en attityd, där framsteg och innovation inte ses som en risk utan i stället som en chans och nödvändighet som främjas och genomförs med hjälp av alla de medel samhället har till sitt förfogande. Kommittén uppmanar därför medlemsstaterna och aktörerna inom det organiserade civila samhället att göra en insats på detta område och bidra med olika lösningar.

3.14 Bättre utbildning och erkännande: Kommittén stöder kommissionen mål att modernisera vårt utbildningssystem på alla nivåer. Detta förutsätter att vi har fler högskolor i världsklass och att och kvalifikationsnivån höjs. Man behöver effektivt öka förståelsen för naturvetenskapliga och tekniska yrken och dessa yrken måste få ett större erkännande.

3.15 Snäv tidsplan. Med tanke på de många olika och komplexa aspekterna i meddelandet, de granskade målsättningarnas betydelse och de synpunkter som framförs i dokumentet, är den tidsplan som kommissionen föreslår i snävaste laget. Kommittén rekommenderar därför ett tillvägagångssätt där man skiljer mellan det brådskande arbetet med grundläggande mål och utarbetandet av de särskilda åtgärder och instrument som föreslås.

4. Särskilda kommentarer

4.1 Små och medelstora företag som huvudaktörer. Kommittén håller med kommissionen om att innovationsinitiativet och dess stödåtgärder framför allt bör gynna de små och medelstora företagen i egenskap av huvudaktörer i samhällsekonomin. I samband med detta borde man fortsätta att diskutera definitionerna av små och medelstora företag och deras relativa betydelse, eftersom de nya nätverksmöjligheter som informations- och kommunikationstekniken erbjuder innebär att mikroföretagen, och även enmansföretagen, blir allt viktigare. Eventuellt borde man också se över gränsdragningen i förhållande till de fria yrkena. Kommittén understryker vikten av innovationer inom servicesektorn och på arbetsplatser, i synnerhet vad gäller små och medelstora företags konkurrenskraft och produktivitet (se punkt 3.10.1 och 3.10.2).

4.1.1 Diskriminering av små och medelstora företag. Många av de ovannämnda byråkratiska hindren för innovation drabbar i synnerhet små, medelstora och nystartade företag och inte de stora företag som redan har omfattande och goda administrativa funktioner, utlandskontor osv., men som därför även är mer tungrodda. Det är inte omöjligt att detta är en av anledningarna till att EU förlorat sin ledande ställning inom innovativa IKT-produkter (21) till USA.

4.2 Indikatorer för utvärdering. Kommittén har i ett tidigare yttrande (22) påpekat att EU redan har flera analysinstrument för detta. I yttrandet rekommenderade EESK att ett enda ”europeiskt innovationsobservatorium”, som tar över de befintliga verktygen men samordnar dem bättre, skulle inrättas för att skapa en större samstämmighet. Enligt kommittén bör man dessutom tänka på följande:

— Många sociala och ekonomiska kriterier omfattar hållbarhet.

— Krisen har visat att alltför kortsiktiga planeringsmål och bedömningskriterier kan leda utvecklingen i en oönskad riktning eller till och med till en kris.

— En långsam men stadig tillväxt ger ofta ett bättre sammantaget resultat och gör större ekonomisk nytta.

— Framgångsrika nystartade småföretag köps ofta upp eller tas över av stora företag och kan på så sätt falla bort ur statistiken.

— Viktiga innovationer genomgår ofta en ganska lång resultatlös period innan de får ett ekonomiskt genombrott och deras enorma genomslagskraft blir uppenbar.

— EU:s medlemsstater och regioner har alla olika förutsättningar vad gäller innovationer (t.ex. klimat, transportnät och resurser) och därför måste de utvärderas utifrån sina egna särskilda starka och svaga sidor.

4.2.1 Kommissionen bör därför fortsätta sitt samarbete med OECD och ta fram en enda, sammanhängande uppsättning heltäckande och balanserade indikatorer som både omfattar ovannämnda aspekter och innovationernas resultat på lång sikt. EESK anser att de ”kännetecken på välfungerande nationella och regionala forsknings- och innovationssystem” som kommissionen beskriver i bilaga 1 är användbara i detta sammanhang.

4.3 Tillgänglighet. Ytterligare exempel på ett område med stor innovationspotential är produkter och tjänster som gör att även personer med funktionshinder kan bli helt integrerade i det europeiska samhället – både som medborgare och konsumenter. Detta är en outnyttjad marknad med stor ekonomisk och social potential.

4.4 Innovationspartnerskap. De europeiska innovationspartnerskap som kommissionen föreslår kan visa sig ha intressanta egenskaper. Att utnyttja innovationspartnerskap för att hantera de utmaningar som samhället står inför skulle kunna medföra stora möjligheter, trots osäkerheten kring detaljerna och de reservationer som framförs i punkterna 3.5 och 3.6. Genom att parallellt använda de politiska instrumenten för innovation från både utbuds- och efterfrågesidan och genom att kombinera framstegen inom forskning och teknik med marknadens efterfrågan kan EU skapa sig nya konkurrensfördelar. För att uppnå detta är det viktigt att EU koncentrerar sig på de aspekter där innovationspartnerskapen kan skapa mervärde i förhållande till befintliga instrument. Innovationspartnerskapen bör därför inte presenteras som en allmänt bindande, stel handlingsram för de europeiska aktörerna på innovationsområdet (däribland de finansieringsorgan som deltar på regional och nationell nivå). Man måste värna om principen om frivillighet, variabel geometri, öppenhet och en tydlig och lätthanterlig förvaltning. Efter att ha fastställt den nödvändiga förvaltningsstrukturen vore det därför klokt att börja med ett enda noga utvalt innovationspartnerskap och utnyttja de erfarenheter som görs för att välja ut nästa partnerskap.

4.4.1 Aktivt och sunt åldrande. Kommittén rekommenderar därför att man inledningsvis upprättar det synnerligen lämpliga och önskvärda innovationspartnerskapet ”Aktivt och sunt åldrande”. Detta partnerskap skulle även kunna vara ett bra exempel på det komplexa samspel som finns mellan sociala respektive vetenskapliga och tekniska innovationer. När det gäller detta område skulle kommittén vilja betona det förkommersiella stadiets och den offentliga upphandlingens betydelse för innovativa tjänster. Detta kan spela en avgörande roll när det gäller att skapa nya marknader och förbättra de offentliga tjänsternas resultat och kvalitet.

4.4.2 Vatteneffektivitet i EU. Ett av de innovationspartnerskap som föreslås i bilaga III i meddelandet är ”Vatteneffektivitet i EU”. Kommittén rekommenderar här ett mer flexibelt synsätt där man i högre grad skiljer mellan de regioner i EU där vattenbrist är ett allvarligt problem och regioner med tillräcklig nederbörd och vattenförsörjning. Kommittén rekommenderar därför en annan rubrik, nämligen ”Hållbar vattenförvaltning”.

4.5 ”Resultatorientering”. Enligt kommissionen bör stödet till innovationspartnerskapen vara resultatorienterat. Eftersom kommittén redan har ställt sig mycket tveksam till definitionen av detta begrepp i sitt yttrande om förenklat genomförande av ramprogrammen för forskning (i punkterna 1.8 och 4.8) (23) rekommenderar vi att kommissionen klargör vad som verkligen avses ur förfarandesynvinkel. Kommittén betonar återigen att ett långsiktigt perspektiv och hållbarhet kan vara avgörande för viktiga innovationer.

4.6 Forskningsramprogrammets centrala roll. EU:s ramprogram för forskning och utveckling har på ett viktigt sätt bidragit till de framsteg som hittills har uppnåtts och bör stärkas ytterligare och deras självständiga betydelse bör framhävas i framtiden. Om man bortser från behovet av ytterligare förenklingar är EU:s ramprogram för forskning och utveckling en lyckad verktygslåda för att utforma det europeiska forskningsområdet. Programmet är känt över hela världen och utnyttjas intensivt, och dess förfaranden är begripliga och allmänt accepterade. Den självständiga betydelse som ramprogrammet för forskning, och som ett komplement ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation, har måste därför framhävas tydligare med tanke på Innovationsunionens mål. Forskningssamarbetets verktyg har bidragit till att det bildats effektivare europeiska konsortier, och de bör bibehållas för att säkra den kontinuitet som krävs (24). Mot bakgrund av den innovationspolitik som diskuteras bör också stödet för socioekonomisk forskning stärkas.

4.7 Det europeiska forskningsområdets centrala roll – en inre marknad för forskare. Även om det europeiska forskningsområdets centrala roll (se även punkt 3.11) och de förutsättningar som krävs för att det ska kunna fullbordas har tagits upp i flera tidigare yttranden, vill kommittén återigen betona att rörlighet och erkännande av akademiska meriter och forskningskvalifikationer är en mycket viktig fråga, inte minst vad gäller social trygghet, tillräckliga löner och pensionssystem. De rådande förhållandena är, särskilt för unga vetenskapsmän och forskare, fortfarande mycket otillfredsställande och oattraktiva. Kommittén välkomnar och stöder därför fullt ut rådets slutsatser (25) (från den 2 mars 2010) om europeiska forskares rörlighet och karriär. EU behöver en attraktiv och fungerande inre marknad för forskare!

4.8 Riskkapital. Trots att Europeiska institutet för innovation och teknik (ETI) utvecklats i en positiv riktning – och på denna punkt välkomnar kommittén i synnerhet finansieringsinstrumentet för riskdelning (RSFF) som inrättats av Europeiska kommissionen och Europeiska investeringsbanken – finns det inte tillräckligt mycket och snabbt tillgängligt riskkapital för att kunna starta innovativa företag och få dem att överleva den inledande fasen. Detta gäller både för företagens etableringsfas, men i synnerhet den kritiska perioden innan de gör sitt första ekonomiska genombrott. Här behövs även små lån och mikrokrediter som gör riskerna mindre, men som även kan skapa goda resultat.

4.9 Kluster. Kommittén betonar återigen den innovationsfrämjande dragningskraft som regionala, gränsöverskridande kluster och innovationscentrum har. Det handlar inte bara om de ”traditionella” sammankopplingarna mellan forskningsinstitutioner och företag utan även om fruktbara nätverk som kompletterar dessa och som utvecklas mellan de etablerade specialiserade företagen. Kommittén rekommenderar att man även fortsättningsvis främjar detta med hjälp av strukturfondsmedel.

4.10 Att underlätta för och stimulera nystartade företag. Kommittén ser gärna att man funderar över huruvida en undantagsklausul kan införas för nystartade företag som befriar dem från alla vanligt förekommande administrativa bördor och bestämmelser. Ytterligare incitament skulle också kunna införas i form av t.ex. skattelättnader. Det skulle ge dem en karenstid och svängrum då de skulle kunna visa vilka ekonomiska och tekniska framgångar de skulle kunna få. Kommittén är medveten om att detta förslag visserligen kräver en grannlaga och differentierad avvägning av risker och intressen, men att det skulle kunna vara värt att verkligen genomföra i verkligheten.

Bryssel den 15 mars 2011 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) KOM(2011) 48 slutlig av den 9 februari 2011.

(2) KOM(2009) 442 slutlig av den 2 september 2009.

(3) Innovationsområdet har diskuterats utförligt i Aho-rapporten (rapport från den oberoende expertgruppen för forskning och utveckling samt innovation som utsågs efter toppmötet i Hampton Court och som leddes av Esko Aho, januari 2006, EUR 22005) och i EESK:s yttrande om ”Investeringar i kunskap och innovation (Lissabonstrategin)” – (EUT C 256, 27.10.2007, s. 17). En samordnad strategi för medlemsstaterna och partnerskapsbaserade åtgärder diskuteras i Ljubljanaprocessen (RECH 200 COMPET 216 – Ljublanaprocessen är ett förstärkt partnerskap mellan medlemsstaterna, associerade länder, berörda aktörer och kommissionen som syftar till att göra den europeiska forskningen mer effektiv), ett flertal ERA-NET-initiativ (i enlighet med artikel 181), ”gemensamma teknikinitiativ”, kunskaps- och innovationsgrupper inom Europeiska institutet för innovation och teknik, ”gemensam programplanering” och EESK:s yttrande om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén: Gemensam programplanering för forskning: Samverkan för att bemöta gemensamma utmaningar mer effektivt” (EUT C 228, 22.9.2009, s. 56). EESK:s yttrande ”Samarbete och kunskapsöverföring mellan forskningsorganisationer, näringslivet samt små och medelstora företag – en viktig förutsättning för innovation” (EUT C 218, 11.9.2009, s. 8) tar upp samarbete mellan forskningsorganisationer och näringslivet, yttrandet ”Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet: En strategisk europeisk ram för internationellt vetenskapligt och tekniskt samarbete” (EUT C 306, 16.12.2009, s. 13) handlar om internationellt samarbete och yttrandet ”Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om förenklat genomförande av ramprogrammen för forskning” (EUT C 48, 15.2 2011, s. 129) tar upp förenkling.

(4) EUT C 48, 15.2.2011, s. 129.

(5) EUT C 218, 11.9.2009, s. 8 (punkt 1.2).

(6) EUT C 21, 21.1.2011, s. 49.

(7) Exempel på detta är bl.a. flygplan, eller de revolutionerande framgångarna för TV, radar, laser, persondatorer, mikroelektronik, glasfiberkablar, internet/e-post (inklusive sökmotorer, e-handel etc.), digitalkameror, raketuppskjutna satelliter och GPS, som alla är sammanvävda på olika sätt och berikar varandra.

(8) T.ex. genom instrumenten för forskningssamverkan, se punkt 4.6.

(9) Se t.ex. Forschung und Lehre 11/10, s. 788–796, Mitteilungen des Deutschen Hochschulverbands, november 2010.

(10) EUT C 48, 15.2.2011, s. 129 (punkt 3.5–3.7).

(11) EUT C 48, 15.2.2011, s. 129 (punkt 1.4).

(12) EUT C 228, 22.9.2009, s. 56.

(13) EUT C 354, 28.12.2010, s. 80.

(14) EUT C 218, 11.9.2009, s. 8.

(15) EUT C 218, 11.9.2009, s. 8 (punkt 3.2.4).

(16) KOM(2010) 546 slutlig av den 6 oktober 2010.

(17) EUT C 182, 4.8.2009, s. 40.

(18) Under tiden har Europaparlamentet antagit Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 15 februari 2011 om förslag till rådets beslut om bemyndigande av ett fördjupat samarbete på området skapande av ett enhetligt patentskydd (05538/2011 – C7-0044/2011 – 2010/0384 (NLE).

(19) Meddelande från EESK:s ordförande Staffan Nilsson (av den 7 januari 2011) om hans samtal med kommissionsledamoten Michel Barnier.

(20) Se fotnot 1.

(21) Google, Apple, Facebook och mobiltelefoner.

(22) EUT C 354, 28.12.2010, s. 80 (punkt 3.2.2).

(23) EUT C 48, 15.2.2011, s. 129.

(24) EUT C 48, 15.2.2011, s. 129 (punkt 3.12).

(25) 2999:e mötet i rådet (konkurrenskraft) i Bryssel den 2 mars 2010.