År 2017 lanserade Etsi ett program för stöd till och inkludering av samhällsintressenter för att samarbeta med organisationerna i bilaga III. I detta program ingick rundabordssamtal med Etsi-tjänstemän och en företrädare för intressenterna inom Etsi för att diskutera inkluderingsfrågor. Etsi har inte infört några mekanismer (t.ex. formell yttranderätt) liknande de hos CEN och Cenelec för att ge icke-industriella organisationer i bilaga III en mer strukturell roll i utvecklingsprocessen för standarder. Sommaren 2021 uttryckte SBS sitt missnöje med Etsis inkludering under det offentliga samrådet om färdplanen för kommissionens framtida standardiseringsstrategi, och menade att Etsi hittills inte har avsatt tillräckliga resurser och anslag för att öka inkluderingen, en åsikt som även ett annat förbund för små och medelstora företag höll med om. Liknande synpunkter har framförts i artikel 24-rapporteringen från andra organisationer som finansieras inom ramen för förordningen. I Anecs rapport för 2019 går det t.ex. att läsa följande: ”Etsi är motvilligt att stärka sina bestämmelser om inkludering, och institutet själv upplever att det överensstämmer med förordningen. Organisationerna i bilaga III upplever dock att Etsi inte är i överensstämmelse.” Liknande uppgifter kommer från Ecos: ”Bilaga III-deltagandet i Etsi är fortfarande mer komplext jämfört med de två andra europeiska standardiseringsorganisationerna.” En av deras poänger är att inkluderingen i processen inte kan skiljas från rösträtten, eftersom rösträtten för industriella intressenter är högre än den kombinerade rösträtten för någon annan kategori av intressenter eller myndigheter inom Etsi. De nationella standardiseringsorganisationerna från EU-länderna har cirka 2 % av röstetalet i Etsi. Rösträtten för andra icke-industriella intressenter (civilsamhället, den akademiska världen, forskarvärlden) är knappt ens mätbar vid en omröstning.

Under 2017 genomförde CEN och Cenelec en ändring genom vilken de icke-industriella organisationerna i bilaga III (Anec, EFS och Ecos) kan lämna formella yttranden om utkast till standarder (den så kallade yttranderätten). I händelse av ett negativt yttrande ska den tekniska kommitté som ansvarar för utarbetandet av standarden i fråga beakta motiveringen till yttrandet och lämna synpunkter. Det kan också leda till att utkastet till standard revideras. Totalt sett var 76 % av alla de formella yttrandena från samhällsintressenterna positiva.

Samtidigt undertecknade CEN, Cenelec och Europeiska kommissionens gemensamma forskningscentrum (JRC) i oktober 2016 ett samarbetsavtal, som förlängdes i oktober 2021, för att sammankoppla forskning och innovation med standardisering och hjälpa till att föregripa standardiseringsbehov och anpassa strategiska prioriteringar.

JRC samarbetade också med sammanslutningen Cost genom det gemensamma initiativet för standardisering med att informera om och utbilda i fördelarna med standardisering för forskning och innovation som genomförs genom Cost-projekt. CEN-Cenelec har sedan 2019 tillhandahållit flera utbildningsmoduler på detta sätt.

2.2.2IKT-verktyg

De europeiska standardiseringsorganisationerna rapporterade om investeringar och användning av IKT-verktyg för att förbättra standardiseringssystemets effektivitet och underlätta standardiseringsverksamheter (såsom samarbete mellan medlemmar, möten, utarbetande av utkast, tillgång till arbetsdokument och standardiseringsprodukter samt kommunikation och godkännande på distans).

2.3Samarbete mellan nationella standardiseringsorgan och europeiska standardiseringsorganisationer

De nationella standardiseringsorganen och de europeiska standardiseringsorganisationerna har infört mekanismer för att underlätta utbyte av bästa praxis, såsom rådgivande grupper, övervakningskommittéer, möten och riktlinjer. De tre europeiska standardiseringsorganisationerna använder ett antal verktyg för att underlätta och förbättra utbytet av bästa praxis sinsemellan och mellan nationella delegationer (t.ex. genom de möten mellan ordförandena för de nationella delegationerna som hålls av Etsi). De europeiska standardiseringsorganisationerna samarbetar också när det gäller verksamheter som utbildning, forskning och utveckling på olika standardiseringsrelaterade områden, såsom gemensamma utbildningsverksamheter om standardisering som utförs av CEN och Cenelec.

I slutet av 2021 uttryckte vissa nationella standardiseringsorgan oro över sin funktion inom Etsi. Det pågår diskussioner mellan Etsi och vissa europeiska nationella standardiseringsorgan gällande deras erkännande som strategiska partner till standardisering.

2.4Små och medelstora företags tillgång till standarder (artikel 6)

Enligt artikel 6.3 i förordningen ska de nationella standardiseringsorganen utarbeta årliga rapporter när det gäller deras verksamheter för att främja och underlätta små och medelstora företags tillgång till standarder och utvecklingen av standarder. Detta inbegriper även rapportering om utbytet av bästa praxis i syfte att öka de små och medelstora företagens deltagande (dvs. artikel 6.2 i förordningen). Den studie som ligger till grund för denna rapport har exakt statistik om ämnet, och visar antalet nationella standardiseringsorgan som gör det möjligt för den tillhörande kategorin av intressenter att företrädas, i enlighet med tabellen nedan. Exempel: det första värdet i tabellen (29/33) visar att 29 nationella standardiseringsorgan möjliggjorde för små och medelstora företag att företrädas i CEN, av de 33 som ingick i den europeiska standardiseringsorganisationen.

Intressenter / europeisk standardiseringsorganisation / år CEN Cenelec Etsi 2016 2017 2018 2019 2016 2017 2018 2019 2016 2017 2018 2019 Små och medelstora företag 29/33 30/34 31/34 31/34 29/33 30/34 31/34 31/34 28/39 29/39 29/39 30/39 Konsumenter 25/33 24/34 25/34 25/34 20/33 20/34 22/34 22/34 26/39 27/39 27/39 27/39 Miljöintressenter 24/33 24/34 26/34 26/34 18/33 20/34 23/34 23/34 22/39 23/39 23/39 23/39 Arbetstagarintressenter 21/33 20/34 23/34 22/34 17/33 18/34 20/34 20/34 19/39 20/39 20/39 20/39

Det tål att påpekas att det totala antalet associerade nationella standardiseringsorgan i vissa fall är mycket högre än antalet EU- och EES-länder. Det beror på att europeiska standardiseringsorganisationer inbegriper nationella standardiseringsorgan utanför EU och utanför EES-området i sina utvecklingsprocesser.

En påfallande tydlig uppgift som framkommer av studien är att nationella standardiseringsorgan i CEN och Cenelec har beviljat fler och fler särskilda taxor till små och medelstora företag som deltagit i standardiseringsverksamheter mellan 2015 och 2019, medan Etsis nationella standardiseringsorgan däremot sett en fallande trend gällande särskilda taxor som tillhandahållits. I 2019 års Etsi-rapport går det även att läsa följande: Etsi arbetar inte utifrån principen om nationell delegering så deras [små och medelstora företags] deltagande i Etsis tekniska organisation och arbete sker direkt genom deras medlemskap i Etsi […].Det är endast under den offentliga godkännandeprocessen som dessa intressenter måste lämna in sina kommentarer via Etsis nationella standardiseringsorgan.

2.5Myndigheters deltagande i det europeiska standardiseringsarbetet (artikel 7)

För genomförandet av artikel 7 i förordningen finns det inte mycket systematisk och offentlig information i rapporterna till kommissionen om myndigheternas deltagande i standardiseringsarbetet. Rapporterna från de europeiska standardiseringsorganisationerna hänvisar vanligtvis till åtgärderna 4 och 9 i det gemensamma initiativet för standardisering som lämpliga. Eftersom inga exakta uppgifter finns tillgängliga kan ett övervakningsinstrument komma att beaktas inför framtiden.

2.6Unionens årliga arbetsprogram för europeisk standardisering (artikel 8)

I enlighet med artikel 8 har kommissionen antagit årliga arbetsprogram för europeisk standardisering. Med de årliga arbetsprogrammen ger kommissionen de europeiska standardiseringsorganisationerna riktlinjer om arbetet med standarder och standardiseringsprodukter, och ett förbättrat deltagandet av små och medelstora företag och samhällsintressenter i processen. Programmet har utformats successivt för att ge en prioriteringsordning med avseende på EU-politik, i syfte att ge viss orientering och förväntningar från beslutsfattarnas perspektiv, och även tillhandahålla bättre riktlinjer till standardiseringsintressenterna vad gäller resultaten.

2.7Begäran om standardisering (artikel 10)

Åren 2015–2019 utfärdade kommissionen 35 begäranden om standardisering, plus ytterligare nio under 2020. Av dessa 44 begäranden fick sex stycken avslag (13,6 %). De europeiska standardiseringsorganisationerna har ofta rapporterat följande anledningar till avslag: oenighet om vissa begäranden om standardisering, oenighet om vissa krav i begäran om standardisering, oenighet om att vissa begärda tekniska specifikationer behövs till stöd för ett specifikt väsentligt krav eller oenighet om tidsfristerna för begäran om standardisering.

Ett avslag på en begäran om standardisering kan ha betydande inverkan på i) genomförandet av en rättvis och effektiv inre marknad, ii) näringslivets konkurrenskraft, iii) deltagandet av samhällsintressenter, och iv) unionens tekniska oberoende. Det kan också innebära att man måste förlita sig på icke-EU-standarder, där det inte alltid är tydligt i vilken omfattning en inkluderande process har följts.