Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om inrättande av Eurodac för jämförelse av asylsökandes och vissa andra utlänningars fingeravtryck

MOTIVERING

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. ALLMÄNT

1.1 Bakgrund

1.2 Förhandlingarna om en konvention och ett protokoll

2. FÖRSLAG TILL RÅDETS FÖRORDNING

2.1 Syfte

2.2 Rättslig grund

3. MOTIVERING TILL KOMMISSIONENS FÖRSLAG MED TANKE PÅ PRINCIPERNA OM PROPORTIONALITET OCH SUBSIDIARITET

4. GENOMGÅNG AV DE FÖRESLAGNA BESTÄMMELSERNA

4.1 Allmän målsättning

4.2 Kontinuitet

4.3 Ändringar

4.4 Jämförelsetabell

4.5 Kommentarer till de enskilda artiklarna

1. ALLMÄNT

1.1. Bakgrund

Enligt artikel 2 i Fördraget om Europeiska unionen har medlemsstaterna föresatt sig att bevara och utveckla unionen som ett område med frihet, säkerhet och rättvisa, där den fria rörligheten för personer garanteras samtidigt som lämpliga åtgärder vidtas avseende kontroller vid yttre gränser, asyl, invandring och förebyggande och bekämpande av brottslighet.

För att uppnå detta mål skall unionen bland annat inom fem år efter Amsterdamfördragets ikraftträdande besluta om åtgärder som avser asyl, i enlighet med Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 och andra relevanta fördrag (artikel 63.1). Enligt artikel 61 skall rådet dessutom besluta om direkt relaterade stödåtgärder avseende bland annat asyl. Artikel 61 hänvisar uttryckligen till antagandet av stödåtgärder enligt artikel 63.1 a. I denna sistnämnda artikel talas om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat.

Genom Dublinkonventionen av den 15 juni 1990, till vilken alla medlemsstater anslutit sig, skapades en mekanism för bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna. Medlemsstaterna fann emellertid att det skulle bli problematiskt att genomföra konventionen endast på grundval av bevismedel i form av identitetskort och pass, eftersom handlingar av detta slag lätt kan fås att försvinna eller förstöras. I december 1991 sammanträdde invandrarministrarna i Haag och kom överens om att låta utreda möjligheten att införa ett gemensamt system för jämförelse av asylsökandes fingeravtryck. Sedan dess har arbetet med att utveckla ett sådant datoriserat system pågått i syfte att underlätta tillämpningen av relevanta bestämmelser för att bestämma vilken medlemsstat som skall pröva en asylansökan.

1.2. Förhandlingarna om en konvention och ett protokoll

I mars 1996 började medlemsstaterna förhandla om en konvention för att upprätta ett konkret igenkänningssystem som bygger på jämförelse av asylsökandes fingeravtryck. Eurodac-systemet innebär att medlemsstaterna samlar in uppgifter om fingeravtryck och översänder dem till en central enhet, som i sin tur på begäran av en medlemsstat jämför fingeravtrycken mot uppgifterna i systemet. Ett utkast till konventionstext enligt avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen utarbetades och i december 1998 enades rådet (rättsliga och inrikes frågor) om att "frysa" texten i avvaktan på att Amsterdamfördraget skulle träda i kraft.

Dessutom utarbetade medlemsstaterna ett utkast till protokoll för att ytterligare underlätta tillämpningen av Dublinkonventionen genom bestämmelser om insamling av fingeravtryck för utlänningar som olagligen passerar en yttre gräns. Dessa uppgifter skulle göras tillgängliga i syfte att jämföras med fingeravtrycken hos personer som senare söker asyl i någon av medlemsstaterna. Vidare skulle protokollet göra det möjligt att under vissa omständigheter kontrollera med Eurodac huruvida en utlänning som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat tidigare har lämnat in en ansökan om asyl i en annan medlemsstat. Rådet (rättsliga och inrikes frågor) noterade återigen enighet om utkastet till protokoll och beslutade i mars 1999 att "frysa" även denna text.

Innehållet i de "frusna" rättsakterna omfattas numera av artikel 63.1 a i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Genom föreliggande utkast till Eurodac-förordning följer kommissionen uppmaningen från rådet (rättsliga och inrikes frågor) från december 1998 och mars 1999 att lägga fram ett förslag till gemenskapsrättsakt som innefattar de "frusna" rättsakterna.

2. FÖRSLAG TILL RÅDETS FÖRORDNING

Eftersom utkasten till Eurodac-konventionen och Eurodac-protokollet inte antagits formellt och inte undertecknats är det uppenbart att bestämmelserna inte kan tillämpas. Rådet (rättsliga och inrikes frågor) beslutade vid sammanträden den 3-4 december 1998 respektive den 12 mars 1999 att "frysa" konventions- och protokollstexterna och uppmanade kommissionen att lägga fram ett förslag till gemenskapsrättsakt efter det att Amsterdamfördraget trätt i kraft.

2.1. Syfte

Detta förslag till förordning är det första förslag om asylpolitik som kommissionen lägger fram med tillämpning av avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Syftet är att bistå med att fastställa vilken medlemsstat som enligt Dublinkonventionen är ansvarig för prövning av en ansökan om asyl samt att också i övrigt underlätta tillämpningen av den konventionen. Kommissionen har i förslaget inkorporerat huvudinnehållet i utkasten till konvention och protokoll, med de ändringar som anges i avsnitt 4.3 i motiveringen.

Genom förslaget kan pågående arbete inom institutionerna förenklas efter Amsterdamfördragets ikraftträdande. Innehållet skall ses mot bakgrund av de mer allmänna målsättningar som anges i den nya avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, i synnerhet i artikel 63.1 och 63.2.(1)

(1) En fullständig redogörelse för arbetsprogrammet återfinns i avsnitt B i kommissionens arbetsdokument Gemensamma normer för asylförfaranden, Bryssel, 3.3.1999, SEK(1999) 271 slutlig.

2.2. Rättslig grund

Ämnet för utkastet till konvention och protokoll omfattas numera av artikel 63.1 a i fördraget. I artikel 61 a i fördraget talas om behovet av stödåtgärder avseende bland annat asyl i enlighet med bestämmelserna i artikel 63.1 a.

Den lagstiftningsform som valts, en förordning, är motiverad mot bakgrund av behovet att införa noga definierade och harmoniserade bestämmelser med avseende på lagring, jämförelse och radering av fingeravtryck. Annars kan systemet inte fungera. Bestämmelserna är precisa och ovillkorliga, direkt och enhetligt tillämpliga samt tvingande. Det krävs inte att medlemsstaterna vidtar några åtgärder för att införliva bestämmelserna med nationell lag.

Rättsakten skall antas enligt bestämmelserna i artikel 67 i fördraget, där det sägs att rådet under en övergångsperiod av fem år skall besluta enhälligt på förslag av kommissionen eller på initiativ av en medlemsstat och efter att ha hört Europaparlamentet.

De frågor som omfattas av förordningsförslaget faller under den nya avdelning IV i EG-fördraget, vilken inte är tillämplig på Förenade kungariket och Irland, såvida de inte väljer att godta åtgärden på det sätt som föreskrivs i protokollet om Förenade kungarikets och Irlands ställning som fogats till fördragen. Vid rådets (rättsliga och inrikes frågor) sammanträde den 12 mars 1999 tillkännagav dessa båda medlemsstater att de har för avsikt att fullt ut delta i gemenskapens åtgärder på asylområdet. Förenade kungariket och Irland kan när de så önskar inleda förfarandet enligt protokollet.

Avdelning IV i EG-fördraget äger inte heller tillämpning på Danmark enligt protokollet om Danmarks ställning som fogats till fördragen. Danmark har än så länge inte uttryckt någon avsikt att delta i Eurodac-systemet.

Föreliggande förordningsförslag har utarbetats med utgångspunkt i dagens situation. Om ändring skulle ske såvitt avser en eller flera av de medlemsstater som nämnts, måste vissa justeringar göras.

Kommissionen är beredd att om nödvändigt lägga till ytterligare skäl och materiella bestämmelser för att motivera förordningens territoriella tillämpningsområde.

Kommissionen noterar att enligt artikel 7 i avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket(2) kommer det att bli nödvändigt att nå en överenskommelse om att fastställa kriterier och mekanismer för att avgöra vilken stat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som getts in i en av medlemsstaterna i Europeiska unionen, Island eller Norge. En sådan överenskommelse kommer att innebära att Eurodac-systemet utvidgas till att omfattas dessa två stater.

(2) Undertecknat den 18 maj 1999, men ännu inte offentliggjort i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

3. MOTIVERING TILL KOMMISSIONENS FÖRSLAG MED TANKE PÅ PRINCIPERNA OM PROPORTIONALITET OCH SUBSIDIARITET

Hur förhåller sig förslagets ändamål till gemenskapens skyldigheter?

Förslagets ändamål är att bistå med att fastställa vilken medlemsstat som enligt Dublinkonventionen är ansvarig för prövning av en ansökan om asyl som inges i en medlemsstat samt att också i övrigt underlätta tillämpningen av den konventionen i de situationer som anges i förslaget. Dessa ändamål överensstämmer med syftet med avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, nämligen att upprätta ett område med frihet, säkerhet och rättvisa. För att upprätta ett sådant område skall gemenskapen besluta om åtgärder som syftar till att säkerställa den fria rörligheten för personer, och i samband därmed besluta om direkt relaterade stödåtgärder avseende bland annat asyl i enlighet med bestämmelserna i artikel 63.1 a i fördraget. Enligt artikel 63.1 a i fördraget skall gemenskapen vidta åtgärder som avser kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat.

Uppfyller åtgärden kravet på subsidiaritet?

Ändamålet kan inte uppnås på egen hand av medlemsstaterna och måste därför, med hänsyn till dess gränsöverskridande verkningar, uppnås på gemenskapsnivå.

Uppfyller åtgärden kravet på proportionalitet?

Den föreslagna rättsakten innehåller endast grundläggande bestämmelser för att uppnå ändamålet och den går inte utöver vad som är nödvändigt för detta.

Förslaget överensstämmer med syftet att underlätta tillämpningen av Dublinkonventionen mot bakgrund av att många asylsökande i Europeiska unionen inte har tillräckliga handlingar och att det saknas bevisning om deras identitet, något som gör det svårt att avgöra huruvida de tidigare gett in en ansökan om asyl i unionen och hur de rest in i unionen.

I artiklarna 8-10 i förordningen föreskrivs att fingeravtryck får tas av personer som gripits i samband med att de olagligen passerar en yttre gräns och jämföras med fingeravtryck från personer som senare sökt asyl i någon av medlemsstaterna. Om fingeravtrycken matchar varandra är detta ett tecken på att den asylsökande tidigare olagligen passerat en yttre gräns och detta underlättar tillämpningen av artikel 6 i Dublinkonventionen, där det som en allmän regel sägs att den stat i vilken den olagliga inresan ägt rum skall vara ansvarig för prövningen av asylansökan.

Enligt artikel 11 får en medlemsstat jämföra fingeravtryck från en person som befunnits uppehålla sig olagligen på dess territorium med fingeravtryck från asylsökande för att kontrollera om personen i fråga tidigare har lämnat in ansökan om asyl i en annan medlemsstat. Om fingeravtrycken matchar varandra, kan artikel 10.1 c och 10.1 e i Dublinkonventionen tillämpas, enligt vilken sådana personer skall återtagas av den medlemsstat där ansökan om asyl är under prövning eller har prövats.

4. GENOMGÅNG AV DE FÖRESLAGNA BESTÄMMELSERNA

4.1. Allmän målsättning

Syftet med Eurodac skall vara att bistå med att fastställa vilken medlemsstat som enligt Dublinkonventionen är ansvarig för prövning av en ansökan om asyl som inges i en medlemsstat samt att också i övrigt underlätta tillämpningen av den konventionen under de omständigheter som anges i förslaget. I detta syfte föreskrivs inrättandet av en central enhet inom kommissionen som kommer att ha en central databas för att jämföra asylsökandes och vissa andra personers fingeravtryck.

Enligt förordningen skall fingeravtryck kunna tas av tre olika personkategorier och överföras eller förmedlas till den centrala enheten för behandling i den centrala databasen:

(a) Asylsökande (artiklarna 4-7). Genom förordningen införs en skyldighet att ta asylsökandes fingeravtryck och överföra uppgifterna till den centrala Eurodacenheten. Uppgifterna jämförs omedelbart med fingeravtryck från asylsökande och personer som nämns i punkt b nedan som redan lagras/bevaras hos den centrala enheten. Matchande uppgifter om fingeravtryck överförs till ursprungsmedlemsstaten för slutgiltig verifiering och de berörda medlemsstaterna kan sedan använda sig av bevisningen för att tillämpa Dublinkonventionen. Uppgifterna kommer i normalfallet att lagras i tio år, men de skall raderas tidigare om asylsökanden erhåller medborgarskap i unionen. (Dessutom föreskrivs i artikel 12 att om personen i fråga beviljas flyktingsstatus skall uppgifterna blockeras i den centrala databasen och statistik sammanställas.)

(b) Personer som grips i samband med att de olagligen passerar en yttre gräns (artiklarna 8-10). Genom förordningen införs en skyldighet att ta fingeravtryck på personer som grips i samband med att de olagligen passerar Europeiska unionens yttre gräns och att överföra uppgifterna till den centrala enheten. Dessa uppgifter skall lagras i högst två år hos den centrala enheten. Uppgifter om asylsökande som senare överförs till den centrala enheten enligt punkt a ovan jämförs också mot dessa uppgifter. Om uppgifterna matchar tyder detta på att en asylsökande tidigare olagligen passerat unionens yttre gräns och rest in i en viss medlemsstat och därigenom underlättas tillämpningen av artikel 6 i Dublinkonventionen. Uppgifterna raderas innan perioden på två år löpt ut, om personen i fråga erhåller uppehållstillstånd, lämnar unionens territorium eller erhåller medborgarskap i unionen.

(c) Personer som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat (artikel 11). Enligt förordningen får en medlemsstat som tagit fingeravtryck av en person som befunnits uppehålla sig olagligen på dess territorium, på vissa villkor överföra uppgifterna till Eurodac för att kontrollera huruvida personen i fråga tidigare har ansökt om asyl i en annan medlemsstat. Om Eurodac finner att uppgifterna matchar varandra, överförs uppgifterna tillbaka till ursprungsmedlemsstaten för slutgiltig kontroll. Detta kan underlätta tillämpningen av artikel 10.1 c och 10.1 e i Dublinkonventionen. Uppgifter om personer som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat förstörs så fort Eurodac gjort jämförelsen.

Förordningen innehåller detaljerade bestämmelser (artiklarna 13-20) om användning och skydd av uppgifter samt om ansvar och säkerhet, allt för att se till att en hög skyddsnivå upprätthålls i enlighet med kraven i bland annat direktiv 95/46/EG och artikel 286 i fördraget.

4.2. Kontinuitet

Kommissionen har i förordningen inarbetat huvudinnehållet i utkasten till konvention och protokoll för att sörja för kontinuitet med förhandlingsresultaten. Sådana bestämmelser som skulle vara oförenliga med den nya rättsaktens form och med regelverket för samarbetet i asylfrågor i avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, såsom detta ändrats genom Amsterdamfördraget, har emellertid utelämnats.

4.3. Ändringar

Det finns naturligtvis skillnader mellan en konvention och ett protokoll inom "tredje pelaren" å ena sidan och en gemenskapsförordning å den andra, och detta gör det motiverat med ett antal avvikelser från utkasten till konvention och protokoll:

- EG-domstolens behörighet: till skillnad från konventionen (artikel 17) behövs det ingen bestämmelse i förordningen om domstolens behörighet, eftersom bestämmelserna i artikel 68 och andra bestämmelser i fördraget blir tillämpliga på vanligt sätt.

- Genomförandebestämmelser: enligt konventionen (artikel 18) skall rådet utöva tillsyn över genomförandet och tillämpningen av bestämmelserna i konventionen samt anta tillämpningsföreskrifter. Den förstnämnda uppgiften åligger automatiskt kommissionen enligt artiklarna 211 och 226 i fördraget. Vad beträffar den andra uppgiften innehåller förordningen genomförandebestämmelser som ger kommissionen befogenhet att anta föreskrifter med bistånd av en regleringskommitté (förfarande III (a) i rådets "kommittébeslut" 87/373), i enlighet med artiklarna 202 och 211 i fördraget.

- Formalia: konventionens bestämmelser om reservationer (artikel 19), anslutning (artikel 22) och depositarie (artikel 23) och motsvarande bestämmelser i protokollet (artiklarna 9, 11 och 12) hör inte hemma i en gemenskapsrättsakt.

- Ikraftträdande och tillämplighet: när det gäller ikraftträdande (artikel 20 i konventionen och artikel 10 protokollet) är artiklarna 249 och 254 i fördraget tillämpliga på förordningen. Dessutom innehåller artikel 26 i förordningen ett nytt slags bestämmelse vilken tar hänsyn till att det inte längre kommer att finnas någon ratificeringsperiod under vilken medlemsstaterna och kommissionen kan vidta de tekniska åtgärder som behövs. Därför träder förordningen i kraft och blir tillämplig i två steg.

- Territoriellt tillämpningsområde: artikel 21 i konventionen innehåller bestämmelser om Förenade kungariket. Förordningen innehåller inte motsvarande bestämmelser. Som förklarats i avsnitt 2.2 ovan har förslaget utarbetats utifrån det rättsliga läge som råder i dag enligt den nya avdelning IV i EG-fördraget och protokollet om Förenade kungariket och Irlands ställning vilket fogats till fördragen. Om Förenade kungariket använder sig av förfarandet i artikel 3 i det protokollet kommer justeringar att behöva göras i förordningen. Det är emellertid nödvändigt att i förordningen (se artikel 25) se till att det territoriella tillämpningsområdet för Eurodac-förordningen överensstämmer med motsvarande tillämpningsområde i Dublinkonventionen som den ju genomför. Det vanliga tillämpningsområdet enligt bestämmelserna i artikel 299 i fördraget har därför begränsats.

- Uppföljning och utvärdering: en ny artikel har införts i förordningen (artikel 23) om uppföljning och utvärdering mot bakgrund av Sund och effektiv förvaltning 2000 (SEM 2000) och artikel 2 i budget-förordningen ((EEG) nr 1231/77).

- En enda rättsakt: metoden att förhandla fram en konvention och ett protokoll samtidigt var ovanlig, även enligt den tidigare gällande avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. I syfte att använda sig av normal lagstiftningsteknik har kommissionen inarbetat konventionen och protokollet i en enda rättsakt. Detta har medfört att artiklarna 2 och 8 i protokollet tagits bort och att talrika följdändringar fått göras i förordningen.

- Anpassning till bestämmelserna om skydd för personuppgifter i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen: Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter gäller för sådan behandling av personuppgifter som omfattas av gemenskapsrätten. Eftersom Eurodac-systemet införs på grundval av avdelning IV i fördraget (visering, asyl, invandring och annan politik som rör fri rörlighet för personer), omfattas medlemsstaternas behandling av personuppgifter inom ramen för Eurodac-systemet av principerna i direktiv 95/46/EG. Vidare är de nationella tillsynsmyndigheter som upprättats enligt direktivet ansvariga för att övervaka medlemsstaterna behandling av personuppgifter inom ramen för Eurodac. Genom artikel 286 i fördraget är direktiv 95/46/EG också tillämpligt på den centrala enhetens behandling av personuppgifter, eftersom den centrala enheten kommer att upprättas inom kommissionen. Den centrala enheten kommer att omfattas av den förordning som kommissionen kommer att föreslå i enlighet med artikel 286 i fördraget, och kommer att vara underkastad tillsyn av det oberoende övervakningsorgan som nämns i artikel 286. I artiklarna 13-20 i föreliggande förslag till förordning klargörs och nämns uttryckligen några av principerna i direktiv 95/46/EG i förhållande till de särskilda bestämmelserna om Eurodac. Ändringarna har gjorts i konventionstexten för att sörja för att förordningen är förenlig med bestämmelserna i direktiv 95/46/EG. Bestämmelserna i artikel 6 i protokollet, som begränsade rätten för personer som gripits i samband med att de passerar en yttre gräns att få tillgång till uppgifter, har inte tagits med i förordningen, eftersom de är oförenliga med direktiv 95/46/EG. [Ändringar har gjorts i rådets översättning. En del termer har anpassats till språkbruket i direktiv 95/46. Vidare har vissa artiklar förtydligats. Ö.a.]

4.4 Jämförelsetabell

>Plats för tabell>

4.5. Kommentarer till de enskilda artiklarna

KAPITEL I - ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1 - Syftet med Eurodac

I denna artikel anges Eurodac-systemets karaktär och syfte. Genom punkt 1 skapas en direkt, exklusiv förbindelse till konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna (Dublinkonventionen).

I punkt 2 anges att Eurodac skall omfatta den centrala enheten, en elektronisk central databas för registrering och lagring av fingeravtryck samt medel för överföring mellan medlemsstaterna och den centrala databasen. Där framgår också att de regler som styr Eurodac också skall tillämpas på sådana operationer som medlemsstaterna utför från det att uppgifterna överförs till den centrala enheten till dess att resultaten av jämförelsen används.

Enligt punkt 3 får fingeravtryck och andra personuppgifter behandlas i Eurodac endast i de syften som anges i artikel 15.1 i Dublinkonventionen. Dessa syften är: att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för prövningen av asylansökan, att pröva asylansökan, och att verkställa alla åligganden som följer av Dublinkonventionen. Enligt punkt 3 får de fingeravtryck som en medlemsstat tar och förmedlar till Eurodac också användas i databaser som upprättats enligt den medlemsstatens lagstiftning för andra syften.

Artikel 2 - Definitioner

I denna artikel ges definitioner av begreppen i förordningen. I stort sett har begrepp som de definieras i artikel 1 i Dublinkonventionen samma betydelse i Eurodac-förordningen (punkt 2). Definitionen av "asylsökande" skiljer sig dock något åt i Eurodac; där anges uttryckligen att den omfattar även en person på vars vägnar en ansökan om asyl har gjorts. Avsikten är i synnerhet att definitionen skall omfatta underåriga mellan 14 och 18 år, för vilkas räkning en ansökan kan göras av exempelvis en vårdnadshavare eller ett juridiskt ombud.

Definitionen av "personuppgifter" skiljer sig något från rådets utkast till konvention. Dessutom har en definition av "behandling av personuppgifter" tillfogats. Dessa ändringar är avsedda att bringa texten helt i överensstämmelse med Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter.

Definitionen av "överföring av uppgifter" täcker både förmedlingen av personuppgifter till den centrala enheten för registrering i den centrala databasen och förmedlingen av resultaten av jämförelsen tillbaka till berörd medlemsstat. Definitionens andra led är avsedd att täcka fall där en medlemsstat har tekniska möjligheter att direkt registrera personuppgifter i den centrala databasen.

Definitionen av "ursprungsmedlemsstat" skiljer sig något beroende på om det gäller asylsökande och personer som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat å ena sidan, och personer som grips i samband med att de olagligen passerar en yttre gräns å den andra. Denna skillnad beror helt enkelt på att det inte sker någon omedelbar jämförelse för den senare personkategorin och det finns därför inga resultat att förmedla till medlemsstaten i fråga. Genom punkt f inarbetas artikel 4.2 i Eurodac-protokollet i förordningen.

Artikel 3 - Central enhet

Artikel 3 handlar om den centrala enheten. Där sägs att denna skall inrättas inom kommissionen. I praktiken innebär artikeln att medlemsstaterna är registeransvariga för de uppgifter som de förmedlar till den centrala enheten, medan kommissionen är registerförare. Det elektroniska igenkänningssystem för fingeravtryck, varmed jämförelserna kommer att ske, kommer att finnas hos den centrala enheten.

I punkt 3 gör det möjligt att anta tillämpningsföreskrifter om sammanställning av statistik av den centrala enheten. Sådan statistik kommer uppenbarligen att bli av stort värde, eftersom det annars vore omöjligt att utvärdera Eurodac-systemets effektivitet. Det finns ingen motsvarande bestämmelse i konventionstexten, men det är av största betydelse att omfattningen och nyttan av Eurodacs arbete kan bedömas. Rådet har på eget initiativ utarbetat förslag till tillämpningsföreskrifter i detta syfte.

KAPITEL II - ASYLSÖKANDE

Artikel 4 - Insamling, överföring och jämförelse av fingeravtryck

Denna artikel handlar om förfarandet för att ta, överföra, lagra och jämföra asylsökandes fingeravtryck.

Genom punkt 1 införs en skyldighet för medlemsstaterna att ta fingeravtryck av asylsökande som är fjorton år eller äldre. Förfarandet vid tagande av fingeravtryck får medlemsstaterna emellertid själva fastställa i enlighet med nationell praxis (de har naturligtvis vissa skyldigheter enligt Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna). Uppgifterna om fingeravtryck skall, tillsammans med uppgifterna som anges i artikel 5, överföras till den centrala enheten. En bestämmelse i motsvarande artikel i konventionstexten om att den asylsökande skall informeras om varför hans fingeravtryck tas har tagits bort. Frågan om information till den asylsökande behandlas uttömmande i artikel 18.1 i förordningen. Dessutom är artikel 10 i direktiv 95/46/EG tillämplig.

Enligt punkt 2 skall de uppgifter som överförts till den centrala databasen enligt punkt 1 omedelbart registreras.

I punkt 3 föreskrivs att varje ny uppsättning av fingeravtryck från en asylsökande som den centrala enheten erhåller skall jämföras med uppgifter om fingeravtryck av asylsökande som har överförts av andra medlemsstater och som redan har lagrats i den centrala databasen. Detta förfarande är avsett att garantera att alla ansökningar om asyl som gjorts i flera medlemsstater kan upptäckas.

Enligt punkt 4 får en medlemsstat begära att fingeravtryck av asylsökande som den överför till den centrala enheten även skall jämföras med uppgifter om fingeravtryck som medlemsstaten själv tidigare har överfört till den centrala enheten. Denna möjlighet innebär att en medlemsstat inte nödvändigtvis måste ha ett separat inhemskt system för att jämföra asylsökandes fingeravtryck.

Punkterna 5 och 6 innehåller föreskrifter om hur man skall förfara med resultatet av jämförelsen. Om den centrala enheten finner att fingeravtrycken inte överensstämmer med databasens innehåll, skall den meddela ursprungsmedlemsstaten detta. Om den centrala enheten finner fingeravtryck som synbarligen överensstämmer, skall den meddela ursprungsmedlemsstaten detta tillsammans med de uppgifter som räknas upp i artikel 5.1. Ursprungsmedlemsstaten förblir dock ansvarig för att kontrollera jämförelsen. Den medlemsstaten och övriga berörda medlemsstater måste sedan tillämpa förfarandet i Dublinkonventionen för att fastställa vilken stat som är ansvarig för att pröva ansökan om asyl och huruvida den asylsökande kan överföras. I punkt 6 föreskrivs också att om det vid en kontroll och verifiering på nationell nivå framkommer att den synbara överensstämmelse som den centrala enheten upptäckt inte innebär verklig överensstämmelse eller att uppgifterna på annat sätt är otillförlitliga skall ursprungsmedlemsstaten radera dem så snart detta har fastställts.

I punkt 7 föreskrivs att de tillämpningsföreskrifter som är nödvändiga för tillämpningen av de förfaranden som anges i artikeln skall antas. I konventionstexten angavs att rådet skulle anta tillämpningsföreskrifter och att detta skulle ske med två tredjedels majoritet. Detta har ändrats till följd av att asylpolitiken överförts till gemenskapens kompetensområde. I punkten föreskrivs nu istället att genomförandebefogenheterna delegeras till kommissionen i enlighet med artikel 202 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Det kommittéförfarande som valts i förordningen (artikel 22) är förfarande III (a) i rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987 om närmare villkor för utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter.

Artikel 5 - Registrering av uppgifter

Artikel 5 handlar om registrering av uppgifter. I punkt 1 ges en uttömmande uppräkning av de uppgifter som skall registreras i den centrala databasen. Av hänsyn till uppgiftsskydd och säkerhet föreskrivs i punkt 2 att de databärare som använts för överföringen av uppgifter om fingeravtryck till den centrala enheten skall förstöras, om inte ursprungsmedlemsstaten har begärt att de skall lämnas tillbaka.

Artikel 6 - Lagring av uppgifter

I artikeln anges den längsta tid som uppgifter om asylsökande får lagras i Eurodac, nämligen tio år från och med den dag då fingeravtrycken togs. Vid utgången av denna period skall den centrala enheten automatiskt radera uppgifterna från den centrala databasen.

Artikeln är endast obetydligt ändrad i förhållande till konventionstexten. Konventionstexten talade om lagring i tio år från och med den dag då fingeravtrycken togs senast, vilket antyder att fingeravtrycken kunde lagras längre än tio år om den person de tillhör vid ett senare tillfälle hade fått sina fingeravtryck registrerade i Eurodacs centrala databas. I föreliggande förslag har ordet "senaste" strukits för att garantera att uppgifter om fingeravtryck inte under några omständigheter förvaras längre än tio år.

Kommissionens text återspeglar det faktum att rådet under förhandlingarna enades om en lagringstid på tio år. I artikel 6.1 e Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter fastställs principen att uppgifter skall förvaras på ett sätt som förhindrar identifiering av den registrerade under en längre tid än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka uppgifterna samlades in eller för vilka de senare behandlades. En liknande princip kommer till uttryck i Europarådets konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (Strasbourg, 1981). Kommissionen rekommenderar starkt att rådet återigen prövar huruvida det verkligen är nödvändigt att lagra uppgifter om asylsökande så länge som tio år (utöver det särfall av förtida radering av uppgifter som anges i artikel 7).

Artikel 7 - Förtida radering av uppgifter

Artikeln gör det möjligt att radera uppgifter om asylsökande från den centrala databasen innan lagringsperioden på tio år i artikel 6 löpt ut, för det fall den berörda personen blir medborgare i unionen. Denna bestämmelse om förtida radering av uppgifter gäller också, genom en hänvisning i artikel 10 i förordningen, uppgifter om fingeravtryck för personer som gripits i samband med att de olagligen passerar en yttre gräns. Dublinkonventionen är inte tillämplig på medborgare i unionen och därför finns inget som helst skäl att lagra uppgifter om fingeravtryck av sådana personer i Eurodac.

De kommentarer som kommissionen gjort om artikel 6 ovan - angående principen att uppgifter skall förvaras på ett sätt som förhindrar identifiering av den registrerade under en längre tid än vad som är nödvändigt för de ändamål för vilka uppgifterna samlades in eller för vilka de senare behandlades - är lika giltiga i fråga om denna artikel. Kommissionen anser i synnerhet att rådet allvarligt bör överväga om det nu går att nå enighet om att uppgifter om en person som erkänts som flykting och beviljats flyktingstatus i en medlemsstat omedelbart skall raderas, vilket innebär att artikel 12 nedan skulle kunna strykas. Kommissionen rekommenderar också att rådet betänker huruvida det finns situationer när uppgifter om en asylsökande som inte längre uppehåller sig på medlemsstaternas territorium skulle kunna raderas i förtid. Det vore också lämpligt att överväga införandet av en bestämmelse om förtida radering i fråga om asylsökande som blivit varaktigt bosatta i en medlemsstat.

KAPITEL III - UTLÄNNINGAR SOM GRIPS I SAMBAND MED ATT DE OLAGLIGEN PASSERAR EN YTTRE GRÄNS

Artikel 8 - Insamling och förmedling av uppgifter om fingeravtryck

Genom punkt 1 införs en skyldighet för en medlemsstat att ta fingeravtryck av alla medborgare i tredje land eller statslösa personer som är fjorton år eller äldre och som grips i samband med att de olagligen passerar den medlemsstatens gräns mot tredje land. Enligt punkt 2 skall den berörda medlemsstaten förmedla fingeravtryck till den centrala enheten tillsammans med uppgifter om ursprungsmedlemsstat, den gripnes kön, ursprungsmedlemsstatens referensnummer, det datum då fingeravtrycken togs och det datum då uppgifterna överfördes till den centrala enheten.

Denna artikel motsvarar artikel 3 i Eurodac-protokollet. Dock har den allmänt hållna hänvisningen i punkt 2 i protokollet till "övriga relevanta uppgifter" ersatts med en särskild uppräkning av vilka uppgifter som är relevanta. Artiklarna 8-10 i förordningen är avsedda att underlätta tillämpningen av artikel 6 i Dublinkonventionen, där det sägs att "när det kan visas att en asylsökande utan tillstånd passerat gränsen till en medlemsstat, landvägen, sjövägen eller luftvägen, efter att ha kommit från en stat som inte är medlem i Europeiska gemenskaperna, skall den stat i vilken inresan ägt rum vara ansvarig för prövningen av asylansökan.". Syftet med artiklarna 8-10 i förordningen är att bygga upp ett register över personer som gripits i samband med att de olagligen passerat en yttre gräns. Mot detta register kan sedan fingeravtryck för personer som senare ansökt om asyl i Europeiska unionen kontrolleras.

Förutom att "frysa" utkastet till protokoll enades rådet också om följande utkast till uttalande till rådets protokoll:

"Medlemsstaterna förklarar att skyldigheten att ta fingeravtryck på utlänningar som gripits 'i samband med att de olagligen passerar en yttre gräns' inte begränsas till den situation då en utlänning grips vid eller nära själva den yttre gränsen. Denna bestämmelse omfattar även de fall då en utlänning grips på andra sidan den yttre gränsen, när han eller hon fortfarande befinner sig på väg och det inte finns någon tvekan om att han eller hon har passerat den yttre gränsen olagligen. Detta kan till exempel inträffa när en utlänning efter att ha passerat en yttre gräns upptäcks ombord på ett (höghastighets)tåg vid en kontroll ombord, eller när en utlänning som transporterats i ett plomberat nyttofordon grips vid avstigningen från fordonet."

Mot bakgrund av föreliggande förslag till förordning måste rådet överväga huruvida man kan enas om och låta offentliggöra ett liknande uttalande.

Artikel 9 - Registrering av uppgifter

Artikel 9 innehåller bestämmelser om registrering och jämförelse av uppgifter om fingeravtryck för personer som gripits i samband med att de passerar en yttre gräns. Enligt artikel 9 skall uppgifter som överförts till den centrala enheten enligt artikel 8 registreras i den centrala databasen. Där ges även klara begränsningar för användningen av dessa uppgifter. Uppgifterna får endast jämföras med uppgifter om asylsökande som senare överförts till den centrala enheten, vilket är i linje med syftet att underlätta tillämpningen av artikel 6 i Dublinkonventionen. Detta innebär att uppgifterna inte får jämföras med några uppgifter - varken om asylsökande eller om andra personer som gripits i samband med att de passerar den yttre gränsen - som tidigare överförts till den centrala enheten. Inte heller får de jämföras med uppgifter om personer som gripits i samband med att de passerar den yttre gränsen och som senare överförts till den centrala enheten. (Kommissionen noterar att sista meningen i första stycket är överflödig.)

Såvitt avser den tillåtna jämförelsen skall de bestämmelser som anges i artikel 4 i förordningen tillämpas.

Ordalydelsen i artikel 9 ligger nära den i artikel 4 i protokollstexten. Punkt 2 i den frusna texten har emellertid flyttats och införts i definitionen av "ursprungsmedlemsstat" i artikel 2 i förordningen. Den nya hänvisningen till bestämmelserna i artikel 4 ger samma verkan som artikel 8 i protokollstexten som med vederbörliga ändringar gjorde bestämmelserna i Eurodac-konventionen tillämpliga på Eurodac-protokollet.

Artikel 10 - Lagring av uppgifter

Artikel 10 innehåller bestämmelser om lagring och radering av uppgifter om personer som gripits i samband med att de passerar Europeiska unionens yttre gräns. I punkt 1 sägs att sådana uppgifter får lagras i högst två år. Vid utgången av denna period skall den centrala enheten automatiskt radera uppgifterna. Punkt 2 innehåller föreskrifter om radering av uppgifter före utgången av tvåårsperioden. Det finns tre situationer där förtida radering skall ske.

Det första fallet gäller en person som har fått uppehållstillstånd. I detta sammanhang skall det noteras att den tillämpliga definitionen på "uppehållstillstånd" finns i artikel 1.1 e i Dublinkonventionen. Om uppehållstillstånd utfärdas till en person skall frågan om vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en senare asylansökan från denna person i princip avgöras enligt artikel 5 i stället för artikel 6 i Dublinkonventionen. Det faktum att personen olagligen passerat unionens yttre gräns förlorar med andra ord sin relevans som rekvisit för att bestämma vilken medlemsstat som skall pröva en efterföljande asylansökan. Följaktligen skall uppgifterna raderas.

Det andra fallet där förtida radering skall ske, är om personen har lämnat medlemsstaternas territorium. Så snart en person lämnar medlemsstaternas territorium upphör det faktum att han tidigare olagligen passerat den yttre gränsen att vara relevant vid avgörandet av vilken stat som är ansvarig för en eventuell framtida asylansökan. Om samma person senare återvänder till medlemsstaternas territorium och söker asyl, blir den relevanta faktorn för att avgöra prövningsland i princip vilken medlemsstat som är ansvarig för att personen i fråga befinner sig på medlemsstaternas territorium vid detta andra tillfälle.

Det tredje fallet där förtida radering skall ske är om personen i fråga erhåller medborgarskap i unionen. Skälen för att radera uppgifter i dessa fall anges i kommentaren till artikel 7 ovan.

Enligt artikeln skall radering ske omgående när ursprungsmedlemsstaten får kännedom om att någon av de tre situationerna ovan föreligger.

Artikel 10 i förordningen motsvarar artikel 5 i protokollstexten, med ett smärre tillägg för att klargöra att bestämmelserna om radering av uppgifter om personer som har blivit unionsmedborgare också äger tillämpning i detta fall. (Detta är i linje med artikel 8 i protokollstexten, som i praktiken gjorde artikel 7 i konventionen tillämplig på uppgifter om personer som gripits i samband med att de passerar den yttre gränsen.)

Kommissionen vill upprepa sina påpekanden om behovet av att se över huruvida ytterligare bestämmelser om förtida radering bör införas. Kommissionen anser i synnerhet att rådet bör överväga huruvida en bestämmelse kunde införas om radering av uppgifter om fingeravtryck från den centrala databasen i fråga om en person som gripits i samband med att han passerar en yttre gräns, om personen i fråga senare ansöker om asyl i en medlemsstat och en av medlemsstaterna samtycker till att vara ansvarig för att pröva ansökan. I dessa fall kan uppgifterna om fingeravtryck som tagits i samband med den olagliga passagen av den yttre gränsen anses ha uppfyllt sitt syfte.

KAPITEL IV - UTLÄNNINGAR SOM BEFUNNITS UPPEHÅLLA SIG OLAGLIGEN I EN MEDLEMSSTAT

Artikel 11 - Jämförelse av fingeravtryck

Syftet med artikel 11 är att underlätta tillämpningen av artikel 10.1 c och artikel 10.1 e i Dublinkonventionen. Enligt artikel 10.1 c är den medlemsstat som är ansvarig för prövningen av en asylansökan vid tillämpningen av de kriterier som anges i Dublinkonventionen förpliktad att åter släppa in eller återtaga en asylsökande vars ansökan är under prövning och som olovligen befinner sig i en annan medlemsstat. Enligt artikel 10.1 e är den medlemsstat som är ansvarig för prövningen av en asylansökan vid tillämpningen av de kriterier som anges i Dublinkonventionen förpliktad att återtaga en utlänning vars ansökan har avslagits och som olovligen befinner sig i en annan medlemsstat.

Artikel 11 skapar inte någon gemenskapsrättslig skyldighet eller befogenhet för en medlemsstat att ta fingeravtryck av personer som befunnits uppehålla sig olagligen inom dess territorium. Medlemsstaten får endast ta fingeravtryck av personen i fråga om detta är tillåtet enligt inhemsk lagstiftning. Bestämmelserna i artikel 11 om personer som befunnits uppehålla sig olagligen i en medlemsstat skiljer sig i detta viktiga avseende från bestämmelserna i artikel 4 om asylsökande och artikel 8 om personer som gripits i samband med att de olagligen passerar den yttre gränsen.

Artikel 11 skapar en möjlighet för en medlemsstat att använda Eurodac, om den så önskar, för att kontrollera huruvida en person som befunnits uppehålla sig olagligen på dess territorium tidigare har ansökt om asyl i en annan medlemsstat. Punkt 1 anger de förhållanden under vilka det som en allmän regel kan vara befogat att göra en sådan kontroll. Det rör sig om tre närmare angivna situationer.

Punkt 2 innehåller föreskrifter om förmedling och jämförelse av uppgifter om fingeravtryck i fråga om personer som befunnits uppehålla sig olagligen inom en medlemsstats territorium. Uppgifterna får endast jämföras med uppgifter om asylsökande som tidigare överförts till den centrala enheten av andra medlemsstater och registrerats i den centrala databasen. Uppgifterna får inte jämföras med uppgifter om personer som gripits i samband med att de passerar den yttre gränsen och som förmedlats till den centrala enheten enligt artikel 8. Inte heller får uppgifterna lagras i den centrala databasen. Enligt punkt 4 skall den centrala enheten omedelbart förstöra de fingeravtryck som förmedlats till den enligt denna artikel när ursprungsmedlemsstaten har underrättats om resultatet av jämförelsen.

Artikel 11 motsvarar artikel 7 i protokollstexten. Användningen av fakultativa bestämmelser, såsom skett på sina ställen i protokollstexten, är, enligt kommissionens mening, ovanlig i fråga om en gemenskapsförordning. En ändring till ett juridiskt mer passande språkbruk synes emellertid vara oförenligt med den kompromiss som rådet uppnått på denna punkt.

KAPITEL V - ERKÄNDA FLYKTINGAR

Artikel 12 - Blockering av uppgifter

Denna artikel innehåller bestämmelser om hur uppgifter om personer som erkänts som flyktingar skall handhas. I punkt 1 sägs att uppgifter om sådana personer skall blockeras i den centrala databasen. Under fem år skulle uppgifterna endast få användas för sammanställning av statistik om personer som redan erkänts som flyktingar i en medlemsstat men ändå ansökt om asyl i en annan medlemsstat. Under denna period skulle inte medlemsstaterna underrättas om överensstämmelser som den centrala enheten upptäckt i fråga om personer som erkänts som flyktingar.

Enligt punkt 2 skall, fem år efter det att Eurodac har inlett sin verksamhet, ett beslut fattas om huruvida uppgifter om personer som erkänts som flyktingar i en medlemsstat men senare ansökt om asyl i en annan medlemsstat skall (a) handhas på samma sätt som uppgifter om övriga asylsökande, eller (b) raderas i förtid så snart en person har erkänts som flykting och beviljats flyktingstatus. Artikeln innehåller bestämmelser om de förfaranden som skall tillämpas för båda dessa fall.

Artikel 12 motsvarar i stort sett artikel 8 i konventionstexten, men tre ändringar har gjorts i punkt 2. För det första har en hänvisning införts till de åtgärder som skall vidtas innan Eurodac inleder sin verksamhet (artikel 26 i förordningen). För det andra har förfarandet för att fatta beslut efter fem år anpassats till Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, genom att en uttrycklig hänvisning till artikel 67 i EG-fördraget införts. Artikeln talar inte längre om ett beslut av rådet, ty det är möjligt att när beslutet om uppgifter som rör flyktingar väl fattas, det tillämpliga förfarandet enligt artikel 67 kommer att vara medbeslutandeförfarandet i artikel 251 i EG-fördraget. Den tredje ändringen i punkt 2 är att en fullständig angivelse av raderingsförfarandet införts i punkt b andra strecksatsen.

I punkt 3 anges att tillämpningsföreskrifter skall antas för sammanställning av statistik om personer som har erkänts som flyktingar i en medlemsstat men som senare ansökt om asyl i en annan medlemsstat. I konventionstexten angavs att dessa tillämpningsföreskrifter skulle antas av rådet med två tredjedels majoritet. Detta har ändrats till följd av att ansvaret för asylpolitiken överförts till gemenskapen. I punkten sägs nu att genomförandebefogenheterna skall delegeras till kommissionen i enlighet med artikel 202 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Det kommittéförfarande som valts i förordningen (artikel 22) är förfarande III a i rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987 om närmare villkor för utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter.

De kommentarer som gjorts angående artikel 7 ovan är aktuella även i detta sammanhang. Kommissionen rekommenderar att frågan om omedelbart raderande av uppgifter som rör erkända flyktingar åter bör övervägas. Om rådet kunde nå enighet om en sådan lösning, vore det möjligt att ta bort artikel 12 och bestämmelser kunde införas i artikel 7 om förtida radering av aktuella uppgifter.

KAPITEL VI - UPPGIFTSANVÄNDNING, UPPGIFTSSKYDD, SÄKERHET OCH SKADESTÅNDSSKYLDIGHET

Artikel 13 - Ansvaret i frågor som rör användningen av uppgifterna

Inom Eurodac-systemet fungerar medlemsstaterna som registeransvariga, det vill säga som de enheter som bestämmer ändamålen och medlen för behandlingen av personuppgifter. Den centrala enheten behandlar personuppgifterna för medlemsstaternas räkning (se artikel 3) och fungerar därmed som registerförare. De flesta av förpliktelserna i direktiv 95/46/EG riktar sig till den registeransvarige. Registerförarens ansvar är mer begränsat och denne får endast handla på instruktioner från den registeransvarige.

I punkterna 1-3 i artikel 13 anges ursprungsmedlemsstatens ansvar i egenskap av registeransvarig vid insamling, överföring och mottagande av personuppgifter. I punkt 4 anges registerförarens ansvar i fråga om sekretess och säkerhet (artiklarna 16 och 17 i direktiv 95/46/EG) och där fastställs uttryckligen att den centrala enheten handlar på instruktioner från medlemsstaterna.

Artikel 14 - Säkerhet

Artikel 14 är en tillämpning av artikel 17 i direktiv 95/46/EG och anger vilka åtgärder som måste vidtas för att garantera säkerheten vid behandlingen. Punkt 1 riktar sig till den registeransvarige, medan punkt 2, precis som artikel 17.3 andra strecksatsen i direktivet, riktar sig till registerföraren. Ordalydelsen i punkt 2 har av lagstiftningstekniska skäl ändrats något i förhållande till konventionstexten.

Artikel 15 - Tillgång till och korrigering eller radering av uppgifter som registrerats i Eurodac

Rätten att få tillgång till och korrigera eller radera personuppgifter som registrerats i den centrala databasen är förbehållen ursprungsmedlemsstaten, med undantag för fall när den centrala enheten skall radera uppgifter automatiskt vid en viss tidpunkt eller när den instrueras att korrigera eller radera uppgifter av ursprungsmedlemsstaten. Det är i överensstämmelse med och kompletterar ursprungsmedlemsstatens ansvar som anges i artiklarna 13 och 14 och som syftar till att förhindra obehörig läsning och korrigering eller radering av personuppgifter.

Artikel 16 - Den centrala enheten skall föra register

Denna bestämmelse är avsedd att se till att den centrala enheten för fullständigt register över all behandling som utförs inom den centrala enheten; syftet är att uppgiftsskydd och säkerhet skall kunna övervakas. Uppgifterna i registret får bevaras i högst ett år. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i utkastet till konvention, men kommissionen anser att denna skyddsåtgärd, som rådet senare utarbetat i samband med arbetet med utkast till tillämpningsföreskrifter, bör tas med i förordningen.

Artikel 17 - Skadeståndsskyldighet

Denna artikel anger de tillämpliga reglerna om ansvar för skada som vållas genom Eurodac. Ordalydelsen i punkt 1 är baserad på artikel 23 i direktiv 95/46/EG. I utkastet till konvention begränsades ansvaret till ett enda fall av otillåten behandling, vilket är en begränsning i förhållandet till bestämmelserna i direktiv 95/46/EG. I princip kan den registeransvarige (den ansvariga medlemsstaten) hållas ansvarig för alla skador som vållats genom alla former av otillåten behandling eller av varje annan åtgärd som är oförenlig med bestämmelserna i förordningen. Medlemsstaten i fråga kan undgå detta ansvar om den kan visa att den inte är ansvarig för den händelse som orsakade skadan, till exempel att det är registerföraren, det vill säga den centrala enheten, som har begått den skadegörande handlingen.

I punkt 2 anges medlemsstatens ansvar vid skada på den centrala databasen.

Bestämmelserna i den "frusna" texten om gemenskapens ansvar har inte inarbetats i förordningen, eftersom gemenskapens utomobligatoriska ansvar i samband med driften av Eurodac-systemet kommer att regleras genom relevanta bestämmelser i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

Artikel 18 - Den registrerades rättigheter

I denna artikel anges den registrerades rättigheter och den skall jämföras med bestämmelserna i direktiv 95/46/EG.

Den ursprungliga lydelsen av punkt 1 var alltför begränsad och har ersatts med en lydelse som överensstämmer med artikel 10 i direktiv 95/46/EG. Punkten innehåller en uppräkning av upplysningar som skall ges till den registrerade. Dessutom anges uttryckligen tidpunkten för när dessa upplysningar skall ges till den registrerade.

Punkt 2 har ändrats för att anpassa lydelsen till artikel 12 i direktiv 95/46/EG.

Punkt 3 har ändrats för att särskilt ange att den registrerade kan begära korrigering och radering i vilken medlemsstat som helst. Om detta inte är den medlemsstat som överförde uppgifterna, sägs i punkt 4 att den medlemsstat som överförde uppgifterna skall kontaktas av den medlemsstat som mottagit begäran om korrigering eller radering.

Punkterna 5 och 6 är en precisering av artikel 12 i direktiv 95/46/EG. För att den registrerade skall kunna utöva sina rättigheter i praktiken har han rätt att få skriftligt svar på sin begäran utan större tidsutdräkt.

Punkt 7 innehåller bestämmelser för ge praktisk verkan åt punkterna 2 och 3.

Punkt 8 föreskriver en skyldighet för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna att se till att förfarandet i punkt 4 fungerar.

I punkt 9 har en hänvisning till artikel 28.4 i direktiv 95/46/EG införts. Denna bestämmelse innebär en rätt för var och en att vända sig till tillsynsmyndigheten med begäran om skydd för (alla) sina fri- och rättigheter med avseende på behandling av personuppgifter.

Punkt 10 är en precisering av skyldigheterna i artikel 28.4 och artikel 28.6 andra stycket i direktiv 95/46/EG. Detta ger den registrerade möjlighet att vända sig till tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där han vistas. Denna tillsynsmyndighet är i sin tur skyldig att kontakta tillsynsmyndigheten i den medlemsstat som överförde uppgifterna. Dessutom kan den registrerade vända sig till den gemensamma tillsynsmyndigheten. Hänvisningen till 1981 års Europarådskonvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter har strukits, eftersom uppgiftsskyddet inte längre grundas på denna konvention utan på direktiv 95/46/EG.

Genom punkt 11 genomförs artiklarna 22 och 28.4 i direktiv 95/46/EG genom att den registrerade garanteras rätten att klaga hos en tillsynsmyndighet eller en domstol om han eller hon nekas rätten till tillgång enligt punkt 2.

Genom punkt 12 genomförs också artiklarna 22 och 28.4 i direktiv 95/46/EG genom att den registrerade garanteras rätten att klaga hos en tillsynsmyndighet eller en domstol om han eller hon vill att hans eller hennes uppgifter skall korrigeras eller raderas.

Det skall noteras att artikel 6 i protokollet inte har inarbetats i förordningen, eftersom bestämmelserna i artikeln inte var förenliga med artikel 12 i direktiv 95/46/EG. Artikel 18 gäller alla registrerade, oberoende av rättslig status.

Artikel 19 - Nationell tillsynsmyndighet

Denna artikel innehåller en uttrycklig hänvisning till artikel 28 i direktiv 95/46/EG, så att inget tvivel råder om att de nationella tillsynsmyndigheterna har befogenhet att pröva lagligheten hos all behandling av uppgifter som utförs av medlemsstaterna. De rätt betydande ändringar som har gjorts i förhållande till konventionstexten är en följd av att direktiv 95/46/EG blir tillämpligt.

Artikel 20 - Gemensam tillsynsmyndighet

Punkterna 1-10 innehåller bestämmelser om att inrätta en oberoende gemensam tillsynsmyndighet. Myndigheten är provisorisk och skall övervaka den centrala enhetens behandling av personuppgifter till dess att det oberoende övervakningsorgan som avses i artikel 286 i EG-fördraget har inrättats. Ett antal smärre ändringar har gjorts i punkterna 1-10 i förhållande till konventionen, i syfte att ta hänsyn till att asylpolitiken numera tillhör gemenskapens befogenheter. I praktiken kan det oberoende övervakningsorgan som nämns i artikel 286 i fördraget ha hunnit inrättats innan Eurodac inleder sin verksamhet.

Den sista meningen i punkt 11 i konventionstexten har strukits, eftersom det vore olämpligt med en myndighet som arbetar under två olika namn. Punkt 12 i konventionstexten, som skulle ha gett rådet möjlighet att vidta sådana ytterligare åtgärder som det anser nödvändiga för att den oberoende tillsynsmyndigheten skulle kunna fullgöra sina arbetsuppgifter, har strukits eftersom en sådan bestämmelse inte kan införas i en förordning vars rättsliga grund är avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. I artikel 286 i EG-fördraget sägs att rådet enligt förfarandet i artikel 251 vid behov skall anta andra för ändamålet relevanta bestämmelser. Varje annat förfarande för att vidta ytterligare åtgärder skulle strida mot artikel 286 i fördraget.

KAPITEL VII - SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 21 - Kostnader

Artikeln föreskriver att kostnader för nationella enheter och deras anslutning till den centrala enheten skall bäras av varje berörd medlemsstat. Likaså skall kostnaderna för att förmedla och överföra uppgifter (uppgiftsflödet i båda riktningarna) bäras av medlemsstaterna. Artikeln är avsedd att återspegla den överenskommelse som nåddes vid förhandlingarna om konventionens finansiering. Endast de kostnader som inte skall bäras av gemenskapsbudgeten måste nämnas särskilt i en gemenskapsrättsakt. Det finns således inget behov för att i förordningen ange att kostnaderna för att inrätta och driva den centrala enheten skall bäras av gemenskapsbudgeten.

Artikel 22 - Kommitté

Syftet med denna artikel är att kommissionens utövande av de befogenheter som delegerats till den enligt artiklarna 3, 4 och 12 skall vara underkastade ett regleringsförfarande enligt rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987 om närmare villkor för utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter. Bestämmelserna i denna artikel kan behöva modifieras om en överenskommelse nås om en ändring av kommittéförfarandebeslutet.

Artikel 23 - Årlig rapport, uppföljning och utvärdering

Av öppenhetsskäl föreskrivs i denna artikel att kommissionen årligen skall avlägga rapport till Europaparlamentet och rådet om den centrala enhetens verksamhet. I denna artikel anges dessutom krav på uppföljning och utvärdering mot bakgrund av SEM 2000 och artikel 2 i budgetförordningen ((EEG) nr 1231/77). Det återspeglar rekommendationerna i ett nytt meddelande från kommissionen, Spending more wisely: implementation of the Commission's evaluation policy (SEK(1999) 69/4). I meddelandet sägs att alla avdelningar skall vinnlägga sig om att utveckla indikatorer och införa effektiva uppföljningssystem för att samla uppgifter om relevanta indikatorer så fort program eller insatser inleds, och på så sätt sörja för utvärderingarnas giltighet och analytiska kvalitet. Om gällande förordningar inte innehåller bestämmelser om uppföljning, bör man överväga att ändra dem. I linje med detta meddelande håller kommissionen på att utveckla en enhetlig praxis vad gäller uppföljnings- och utvärderingsbestämmelser i förordningar. Redan tidigare var det vanligt att införa uttryckliga bestämmelser om hur uppföljning skulle ske och tidpunkten för och syftet med större utvärderingar. Detta sker nu regelmässigt. Kommissionen tänker sig att de mål som nämns skulle omfatta sådant som hur lång tid det tar för den centrala enheten att uppfylla en begäran från en medlemsstat, hur säkerhetsbestämmelserna följs och hur tillförlitliga den centrala enhetens jämförelser är i förhållande till medlemsstaternas slutliga kontroll.

Artikel 24 - Påföljder

I denna artikel föreskrivs en skyldighet för medlemsstaterna att i inhemsk lagstiftning införa lämpliga, väl avvägda, effektiva och avskräckande påföljder vid missbruk av uppgifter i den centrala databasen. Denna bestämmelse, som är ett väsentligt komplement till föreskrifterna om uppgiftsskydd och säkerhet, är en något ändrad version av artikel 9.5 i utkastet till konvention.

Artikel 25 - Territoriellt tillämpningsområde

Syftet med denna artikel är att samordna förordningens och Dublinkonventionens tillämpningsområden. Det vanliga tillämpningsområdet i EG-fördraget är vidare än det som anges i artikel 19 i Dublinkonventionen. Förordningens tillämpning för Frankrikes del är därför begränsad till Frankrikes europeiska territorium för att undanta de utomeuropeiska departementen vilka normalt omfattas av lagstiftning inom första pelaren enligt artikel 299.3 i EG-fördraget. Förordningsförslaget innehåller ingen bestämmelse om territoriellt tillämpningsområde med avseende på Förenade kungariket, trots att en sådan bestämmelse fanns i konventionsförslaget. Skälen till detta har angivits i avsnitt 2.2 och 4.3 i motiveringen.

Artikel 26 - Ikraftträdande och tillämplighet

Enligt artikeln träder förordningen i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Från och med denna dag krävs det att medlemsstaterna börjar tillämpa den. På grund av de tekniska krav som inrättandet av Eurodac-systemet ställer kan förordningen inte träda i kraft och börja tillämpas vid samma tidpunkt. Detta kräver en särskild bestämmelse i förordningen, vilket inte var fallet i konventionstexten, eftersom man förutsatte att tekniska förberedelser skulle göras i perioden mellan det att medlemsstaterna undertecknade och ratificerade konventionen. I den aktuella artikeln finns därför ett meddelandeförfarande. Kommissionen kommer att i EGT offentliggöra det datum när Eurodac kommer att börja tillämpas när medlemsstaterna har anmält till kommissionen att de har vidtagit de tekniska åtgärder som krävs och den centrala enheten är kapabel att inleda sin verksamhet.

Förslag till RÅDETS FÖRORDNING (EG) om inrättande av Eurodac för jämförelse av asylsökandes och vissa andra utlänningars fingeravtryck

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 63.1 a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,(3)

(3) EGT C

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,(4)

(4) EGT C

och av följande skäl:

(1) Medlemsstaterna har ingått konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i Europeiska gemenskaperna(5), som undertecknats i Dublin den 15 juni 1990 (nedan kallad Dublinkonventionen).

(5) EGT C 254, 19.8.1997, s. 1.

(2) För tillämpningen av Dublinkonventionen är det nödvändigt att fastställa den asylsökandes identitet och identiteten hos personer som grips i samband med att de olagligen passerar gemenskapens yttre gränser. För att säkerställa en effektiv tillämpning av Dublinkonventionen, särskilt artikel 10.1 c och 10.1 e i denna, är det också önskvärt att tillåta varje medlemsstat att kontrollera om en utlänning som befunnits uppehålla sig olagligen på dess territorium har ansökt om asyl i en annan medlemsstat.

(3) Fingeravtryck utgör ett viktigt inslag för att exakt fastställa sådana personers identitet och det är nödvändigt att inrätta ett system för att jämföra deras fingeravtryck.

(4) I detta syfte är det nödvändigt att inrätta ett system kallat Eurodac inom kommissionen, som omfattar en central enhet och elektroniska medel för överföring mellan medlemsstaterna och den centrala databasen. Den centrala enheten kommer att driva en elektronisk central databas för fingeravtryck.

(5) Det är också nödvändigt att kräva att medlemsstaterna skyndsamt tar fingeravtryck av alla asylsökande och alla utlänningar som grips i samband med att de olagligen passerar gemenskapens yttre gräns och som är fjorton år eller äldre.

(6) Det är nödvändigt att besluta om noggrant angivna bestämmelser för överföring av sådana uppgifter om fingeravtryck till den centrala enheten, om registrering av sådana uppgifter om fingeravtryck och andra relevanta uppgifter i den centrala databasen, om lagring av sådana uppgifter, om jämförelse av uppgifterna med andra uppgifter om fingeravtryck, om överföring av resultaten av sådana jämförelser samt om blockering och radering av de registrerade uppgifterna. Dessa bestämmelser kan behöva anpassas till skilda situationer och bör utformas på olika sätt beroende på de olika kategorierna.

(7) Utlänningar som har ansökt om asyl i en medlemsstat kommer under många år framöver att ha möjlighet att ansöka om asyl i en annan medlemsstat. Därför bör den period under vilken uppgifter om fingeravtryck längst bör bevaras av den centrala enheten vara av betydande längd. De flesta utlänningar som har stannat i gemenskapen under flera år kommer att ha uppnått fast status eller till och med efter den tiden ha erhållit unionsmedborgarskap och därför bör det vara rimligt att bevara uppgifter om fingeravtryck under en period på tio år.

(8) Denna bevarandeperiod bör kortas ned i vissa speciella situationer när det inte finns behov av att bevara uppgifter om fingeravtryck under så lång tid. Uppgifter om fingeravtryck av utlänningar bör raderas omedelbart när de erhåller unionsmedborgarskap.

(9) Det är nödvändigt att tydligt fastställa kommissionens ansvar i fråga om den centrala enheten respektive medlemsstaternas ansvar i fråga om uppgifternas användning, deras säkerhet samt tillgång till och korrigering av registrerade uppgifter.

(10) Medan gemenskapens utomobligatoriska ansvar i samband med driften av Eurodac-systemet kommer att regleras av relevanta bestämmelser i fördraget är det nödvändigt att införa särskilda bestämmelser om medlemsstaternas utomobligatoriska ansvar i samband med driften av systemet.

(11) Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter(6) bör tillämpas i fråga om medlemsstaternas behandling av personuppgifter inom ramen för Eurodac-systemet.

(6) EGT L 281, 23.1.1995, s. 31.

(12) I överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprincipen såsom de kommer till uttryck i artikel 5 i fördraget kan målet för den planerade åtgärden, nämligen att inom kommissionen tillskapa ett system för jämförelse av fingeravtryck för att bistå med genomförandet av gemenskapens asylpolitik genom själva sin beskaffenhet inte i tillräcklig utsträckning uppnås av medlemsstaterna. Detta mål kan därför bättre uppnås på gemenskapsnivå. Förordningen skall begränsas till minsta möjliga antal åtgärder för att detta mål skall uppnås och inte gå utöver vad som är nödvändigt för detta ändamål.

(13) Enligt artikel 286 i fördraget är direktiv 95/46/EG även tillämpligt på gemenskapens institutioner och organ. Eftersom den centrala enheten kommer att inrättas inom kommissionen är direktivet också tillämpligt på enhetens behandling av personuppgifter.

(14) Principerna i direktiv 95/46/EG avseende skyddet av enskildas fri- och rättigheter, i synnerhet skyddet för privatlivets helgd vid behandling av personuppgifter, bör kompletteras eller förtydligas, särskilt inom vissa sektorer.

(15) Det är nödvändigt att följa upp och utvärdera det arbete som utförs av Eurodac.

(16) Medlemsstaterna bör meddela bestämmelser om en ordning med sanktioner för brott mot denna förordning.

(17) Denna förordnings territoriella tillämpningsområde bör begränsas så att det överensstämmer med det territoriella tillämpningsområdet för Dublinkonventionen.

(18) Denna förordning bör träda i kraft den dag den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning för att tjäna som rättslig grund för genomförandebestämmelserna, vilka, med hänsyn till den snabba tillämpning behövs för att medlemssstaterna och kommissionen skall kunna inrätta de nödvändiga tekniska arrangemangen. Därför bör kommissionen få ansvaret för att kontrollerna att dessa villkor uppfylls.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I - ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1 Syftet med Eurodac

1. Härmed inrättas ett system kallat Eurodac, vars syfte skall vara att bistå med att fastställa vilken medlemsstat som enligt Dublinkonventionen är ansvarig för att pröva en ansökan om asyl som lämnas in i en medlemsstat samt att också i övrigt underlätta tillämpningen av Dublinkonventionen på de villkor som anges i denna förordning.

2. Eurodac skall bestå av

(a) den centrala enhet som avses i artikel 3,

(b) en elektronisk central databas, i vilken de uppgifter som avses i artikel 5.1, artikel 8.2 och artikel 11.2 skall behandlas för att jämföra asylsökandes och vissa andra utlänningars fingeravtryck,

(c) medel för överföring av uppgifter mellan medlemsstaterna och den centrala databasen.

De regler som styr Eurodac skall också tillämpas på sådana operationer som medlemsstaterna utför från det att uppgifterna överförs till den centrala enheten till dess att resultaten av jämförelsen används.

3. Utan att det påverkar ursprungsmedlemsstatens användning av uppgifter som är avsedda för Eurodac och som finns i databaser som inrättats enligt nationell lagstiftning, får fingeravtryck och andra personuppgifter behandlas i Eurodac endast i de syften som anges i artikel 15.1 i Dublinkonventionen.

Artikel 2 Definitioner

1. I denna förordning avses med

(a) Dublinkonventionen: Konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som framställts i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna, undertecknad i Dublin den 15 juni 1990,

(b) asylsökande: en utlänning som har lämnat in en ansökan om asyl eller på vars vägnar en sådan ansökan har gjorts,

(c) personuppgifter: varje uppgift som avser en identifierad eller identifierbar fysisk person (den registrerade); en identifierbar person är en person som kan identifieras, direkt eller indirekt, framför allt genom hänvisning till ett identitetsnummer eller till en eller flera faktorer som är specifika för hans fysiska, fysiologiska, mentala, ekonomiska, kulturella eller sociala identitet,

(d) behandling av personuppgifter (behandling): varje åtgärd eller serie av åtgärder som vidtas i fråga om personuppgifter, vare sig det sker på automatisk väg eller inte, såsom insamling, registrering, organisering, lagring, bearbetning eller ändring, återvinning, inhämtande, användning, utlämnande genom översändande, spridning eller annat tillhandahållande av uppgifter, sammanställning eller samkörning, blockering, utplåning eller förstöring,

(e) överföring av uppgifter:

(i) förmedling av personuppgifter från medlemsstaterna till den centrala enheten för registrering i den centrala databasen och förmedlingen av resultaten av den jämförelse som utförts av den centrala enheten till medlemsstaterna, och

(ii) den registrering av personuppgifter i den centrala databasen som utförs direkt av medlemsstaterna och den direkta förmedlingen av resultaten av jämförelsen till dessa medlemsstater,

(f) ursprungsmedlemsstat:

(i) i fråga om en asylsökande eller en person som omfattas av artikel 11, den medlemsstat som överför personuppgifterna till den centrala enheten och som tar emot resultaten av jämförelsen,

(ii) i fråga om en person som omfattas av artikel 8, den medlemsstat som förmedlar sådana uppgifter till den centrala enheten.

(g) flykting: en person som har erkänts som flykting enligt Genevekonventionen av den 28 juli 1951, ändrad genom New York-protokollet av den 31 januari 1967.

2. om inte något annat anges skall de termer som definieras i artikel 1 i Dublinkonventionen ha samma betydelse i denna förordning,

Artikel 3 Central enhet

1. En central enhet skall upprättas inom kommissionen, som på medlemsstaternas vägnar skall ansvara för att driva den centrala databasen för fingeravtryck. Den centrala enheten skall utrustas med ett elektroniskt igenkänningssystem för fingeravtryck.

2. De uppgifter om asylsökande, om personer som omfattas av artikel 8 och om personer som omfattas av artikel 11, som behandlas vid den centrala enheten, skall behandlas på ursprungsmedlemsstatens vägnar.

3. Den centrala enheten kan ges i uppdrag att utföra vissa statistiska uppgifter på grundval av de uppgifter som behandlas vid enheten, i enlighet med det förfarande som anges i artikel 22.

KAPITEL II - ASYLSÖKANDE

Artikel 4 Insamling, överföring och jämförelse av fingeravtryck

1. En medlemsstat skall skyndsamt ta fingeravtryck av alla asylsökande som är fjorton år eller äldre och skyndsamt överföra de uppgifter som avses i artikel 5.1 a-5.1 f till den centrala enheten. Förfarandet för att ta fingeravtryck skall fastställas i enlighet med nationell praxis i den berörda medlemsstaten.

2. De uppgifter som avses i artikel 5.1 skall omedelbart registreras i den centrala databasen av den centrala enheten eller, om de tekniska villkoren för detta är uppfyllda, direkt av ursprungsmedlemsstaten.

3. De uppgifter om fingeravtryck i den mening som avses i artikel 5.1 b som har överförts av en medlemsstat skall av den centrala enheten jämföras med uppgifter om fingeravtryck som har överförts av andra medlemsstater och som redan är lagrade i den centrala databasen.

4. På begäran av en medlemsstat skall den centrala enheten säkerställa att den jämförelse som avses i punkt 3, förutom uppgifter från andra medlemsstater, även omfattar uppgifter om fingeravtryck som tidigare har överförts av den medlemsstaten.

5. Den centrala enheten skall genast meddela ursprungsmedlemsstaten resultatet av jämförelsen tillsammans med de uppgifter som avses i artikel 5.1 när det gäller de fingeravtryck som enligt den centrala enhetens uppfattning är så lika de fingeravtryck som har överförts av den medlemsstaten att de kan anses överensstämma med dessa.

Direkt överföring av resultatet av jämförelsen till ursprungsmedlemsstaten skall vara tillåten om de tekniska villkoren för detta är uppfyllda.

6. Resultaten av jämförelsen skall omedelbart kontrolleras i ursprungsmedlemsstaten. Slutlig identifiering skall göras av ursprungsmedlemsstaten i samarbete med de berörda medlemsstaterna i enlighet med artikel 15 i Dublinkonventionen.

Uppgifter som erhållits från den centrala enheten som inte stämmer överens eller på annat sätt har befunnits otillförlitliga skall raderas av ursprungsmedlemsstaten så snart som det har fastställts att dessa uppgifter inte stämmer överens eller inte är tillförlitliga.

7. De genomförandebestämmelser som anger de förfaranden som behövs för tillämpningen av punkterna 1-6 skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 22.

Artikel 5 Registrering av uppgifter

1. Endast följande uppgifter skall registreras i den centrala databasen:

(a) Ursprungsmedlemsstat, plats och datum för ansökan om asyl.

(b) Fingeravtryck.

(c) Kön.

(d) Det referensnummer som används av ursprungsmedlemsstaten.

(e) Det datum då fingeravtrycken togs.

(f) Det datum då uppgifterna överfördes till den centrala enheten.

(g) Det datum då uppgifterna fördes in i den centrala databasen.

(h) Närmare uppgifter om den eller de mottagare till vilka uppgifterna har överförts samt datum för överföringen.

2. Efter det att uppgifterna har registrerats i den centrala databasen skall den centrala enheten förstöra de databärare som använts för att överföra uppgifterna, såvida inte ursprungsmedlemsstaten har begärt att de skall lämnas tillbaka.

Artikel 6 Lagring av uppgifter

Varje sådan sammanställning av uppgifter som avses i artikel 5.1 skall lagras i den centrala databasen i tio år från och med den dag då fingeravtrycken togs.

Vid utgången av denna period skall den centrala enheten automatiskt radera dessa uppgifter ur den centrala databasen.

Artikel 7 Förtida radering av uppgifter

Uppgifter om en person som har erhållit unionsmedborgarskap före utgången av den period som avses i artikel 6 skall raderas ur den centrala databasen i enlighet med artikel 15.3 så snart som ursprungsmedlemsstaten får kännedom om att personen har erhållit unionsmedborgarskap.

KAPITEL III - UTLÄNNINGAR SOM GRIPS I SAMBAND MED ATT DE OLAGLIGEN PASSERAR EN YTTRE GRÄNS

Artikel 8 Insamling och förmedling av uppgifter om fingeravtryck

1. En medlemsstat skall skyndsamt ta fingeravtryck av varje utlänning som är fjorton år eller äldre och som grips av de behöriga kontrollmyndigheterna i samband med att utlänningen olagligen passerar medlemsstatens gräns landvägen, sjövägen eller luftvägen från ett tredje land och som inte avvisas.

2. Den berörda medlemsstaten skall skyndsamt till den centrala enheten förmedla följande uppgifter med avseende på varje utlänning som avses i punkt 1:

(a) Ursprungsmedlemsstat.

(b) Fingeravtryck.

(c) Kön.

(d) Det referensnummer som används av ursprungsmedlemsstaten.

(e) Det datum då fingeravtrycken togs.

(f) Det datum då uppgifterna överfördes till den centrala enheten.

Artikel 9 Registrering av uppgifter

1. De uppgifter som avses i artikel 8.2 och artikel 15.1 g skall registreras i den centrala databasen. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.3 skall uppgifter som förmedlas till den centrala enheten enligt artikel 8.2 registreras uteslutande för att jämföras med de uppgifter om asylsökande som senare överförs till den centrala enheten.

Den centrala enheten får inte jämföra uppgifter som förmedlas till den enligt artikel 8.2 med uppgifter som tidigare har registrerats i den centrala databasen och inte heller med uppgifter som senare förmedlas till den centrala enheten enligt artikel 8.2.

2. Förfarandena i artikel 4.1 - 4.6 och artikel 5.2 samt bestämmelserna enligt artikel 4.7 skall tillämpas.

Artikel 10 Lagring av uppgifter

1. Varje sådan sammanställning av uppgifter om en utlänning som avses i artikel 8.1 skall lagras i den centrala databasen i två år från och med den dag då utlänningens fingeravtryck togs. Vid utgången av denna period skall den centrala enheten automatiskt radera dessa uppgifter ur den centrala databasen.

2. Uppgifter om en utlänning som avses i artikel 8 skall omedelbart raderas ur den centrala databasen i enlighet med artikel 15.3 när ursprungsmedlemsstaten får kännedom om någon av följande omständigheter före utgången av den tvåårsperiod som avses i punkt 1:

(a) Ett uppehållstillstånd har utfärdats för utlänningen.

(b) Utlänningen har lämnat medlemsstaternas territorium.

(c) Utlänningen har erhållit unionsmedborgarskap.

KAPITEL IV - UTLÄNNINGAR SOM BEFUNNITS UPPEHÅLLA SIG OLAGLIGEN I EN MEDLEMSSTAT

Artikel 11 Jämförelse av fingeravtryck

1. En medlemsstat får, för att kontrollera om en utlänning som befunnits uppehålla sig olagligen på dess territorium tidigare har lämnat in en ansökan om asyl i en annan medlemsstat, till den centrala enheten förmedla fingeravtryck som den har tagit av varje sådan utlänning som är fjorton år eller äldre tillsammans med det referensnummer som används av den medlemsstaten.

Det finns i allmänhet anledning att kontrollera om utlänningen tidigare har lämnat in en ansökan om asyl i en annan medlemsstat om

(a) han eller hon förklarar sig ha lämnat in en ansökan om asyl men inte anger i vilken medlemsstat han eller hon har lämnat in ansökan,

(b) han eller hon inte söker asyl men protesterar mot att skickas tillbaka till sitt ursprungsland genom att åberopa att han eller hon skulle råka i fara, eller

(c) han eller hon på annat sätt försöker förhindra att han eller hon avlägsnas genom att vägra att samarbeta för att fastställa sin identitet, särskilt genom att underlåta att visa identitetshandlingar eller genom att visa falska identitetshandlingar.

2. De fingeravtryck från en utlänning som avses i punkt 1 skall förmedlas till den centrala enheten uteslutande för att jämföras med fingeravtryck av asylsökande som har överförts av andra medlemsstater och som redan har registrerats i den centrala databasen.

Fingeravtryck av en sådan utlänning får inte lagras i den centrala databasen eller jämföras med de uppgifter som förmedlas till den centrala enheten enligt artikel 8.2.

3. Förfarandena i artikel 4.1 - 4.6 och bestämmelserna i artikel 4.7 skall tillämpas.

4. Den centrala enheten skall omedelbart förstöra de fingeravtryck som förmedlats till den enligt punkt 1 när ursprungsmedlemsstaten har underrättats om resultatet av jämförelsen.

KAPITEL V - ERKÄNDA FLYKTINGAR

Artikel 12 Blockering av uppgifter

1. Uppgifter om en person som har erkänts som flykting och beviljats flyktingstatus i en medlemsstat skall blockeras i den centrala databasen. Denna blockering skall utföras av den centrala enheten enligt ursprungsmedlemsstatens anvisning.

2. Fem år efter det att Eurodac har inlett sin verksamhet skall beslut fattas enligt förfarandet i artikel 67 i fördraget, och på grundval av tillförlitlig statistik, som sammanställts av den centrala enheten, om personer som har lämnat in en asylansökan i en medlemsstat efter att ha erkänts som flyktingar och beviljats flyktingstatus i en annan medlemsstat, om huruvida de uppgifter som rör personer som har erkänts som flyktingar och beviljats flyktingstatus i en medlemsstat antingen skall

(a) lagras i enlighet med artikel 6 för den jämförelse som avses i artikel 4.3, eller

(b) raderas i förtid så snart en person har erkänts som flykting och beviljats flyktingstatus.

I det första stycket a nämnda fallet skall blockeringen av de uppgifter som blockeras enligt första stycket upphävas och det förfarande som avses i den punkten skall inte längre tillämpas.

I det första stycket b nämnda fallet skall

(a) uppgifter som har blockerats i enlighet med punkt 1 omedelbart raderas av den centrala enheten, och

(b) uppgifter om personer som därefter erkänns som flyktingar och beviljas flyktingstatus raderas i enlighet med artikel 15.3 så snart ursprungsmedlemsstaten får kännedom om att personen har erkänts som flykting och beviljats flyktingstatus i en medlemsstat.

3. Genomförandebestämmelser om sammanställningen av den statistik som avses i punkt 2 skall antas enligt förfarandet i artikel 22.

KAPITEL VI -UPPGIFTSANVÄNDNING, UPPGIFTSSKYDD, SÄKERHET OCH SKADESTÅNDSSKYLDIGHET

Artikel 13 Ansvaret i frågor som rör användningen av uppgifterna

1. Ursprungsmedlemsstaten skall ansvara för

(a) att fingeravtryck tas på ett lagligt sätt,

(b) att fingeravtrycken och de övriga uppgifter som avses i artikel 5.1, artikel 8.2 och artikel 11.2 överförs till den centrala enheten på ett lagligt sätt,

(c) att uppgifterna är exakta och aktuella när de överförs till den centrala enheten,

(d) att uppgifterna i den centrala databasen registreras, lagras, korrigeras och raderas på ett lagligt sätt, utan att det påverkar det ansvar som åvilar kommissionen,

(e) att de resultat av jämförelser av fingeravtryck som överförts av den centrala enheten används på ett lagligt sätt.

2. I enlighet med artikel 14 skall ursprungsmedlemsstaten garantera säkerheten för dessa uppgifter före och under överföring till den centrala enheten samt säkerheten för de uppgifter som den tar emot från den centrala enheten.

3. Ursprungsmedlemsstaten skall ansvara för den slutgiltiga identifieringen av de uppgifter som avses i artikel 4.6.

4. Kommissionen skall säkerställa att den centrala enheten leds enligt bestämmelserna i denna förordning och dess genomförandebestämmelser. Kommissionen skall särskilt

(a) besluta om föreskrifter som säkerställer att personer som arbetar vid den centrala enheten endast använder de uppgifter som registrerats i den centrala databasen på ett sätt som är förenligt med Eurodacs syfte enligt artikel 1.1,

(b) säkerställa att personer som arbetar vid den centrala enheten följer alla framställningar från medlemsstaterna enligt denna förordning i fråga om registrering, jämförelse, korrigering och radering av de uppgifter för vilka de är ansvariga,

(c) vidta nödvändiga åtgärder för att garantera den centrala enhetens säkerhet i enlighet med artikel 14,

(d) säkerställa att endast de personer som är behöriga att arbeta vid den centrala enheten skall ha tillgång till de uppgifter som har registrerats i den centrala databasen, utan att detta påverkar bestämmelserna i artikel 20 och befogenheterna hos det oberoende övervakningsorgan som skall inrättas enligt artikel 286.2 i fördraget.

Kommissionen skall underrätta Europaparlamentet och rådet om de åtgärder som den vidtar enligt första stycket.

Artikel 14 Säkerhet

1. Ursprungsmedlemsstaten skall vidta nödvändiga åtgärder för att

(a) förhindra att obehöriga har tillträde till nationella anläggningar vid vilka medlemsstaten utför operationer i enlighet med Eurodacs syfte,

(b) hindra obehöriga från att läsa, kopiera, ändra eller radera data eller databärare i Eurodac,

(c) säkerställa möjligheten att kontrollera och i efterhand fastställa vilka uppgifter som har registrerats i Eurodac, när detta har gjorts och av vem,

(d) förhindra obehörig registrering av uppgifter i Eurodac och förhindra att uppgifter som registrerats i Eurodac obehörigt ändras eller raderas,

(e) säkerställa att behöriga användare av Eurodac bara har tillgång till sådana uppgifter som omfattas av deras behörighet,

(f) garantera att det är möjligt att kontrollera och fastställa till vilka myndigheter uppgifter som registrerats i Eurodac kan överföras med hjälp av dataöverföringsutrustning,

(g) förhindra obehörig läsning, kopiering, ändring och radering av uppgifter både under direkt överföring av uppgifter till eller från den centrala databasen och transport av databärare till och från den centrala enheten.

2. När det gäller den centrala enhetens verksamhet, skall kommissionen ha ansvaret för att bestämmelserna i punkt 1 tillämpas.

Artikel 15 Tillgång till och korrigering eller radering av uppgifter som registrerats i Eurodac

1. Ursprungsmedlemsstaten skall ha tillgång till de uppgifter som den har överfört eller förmedlat och som har registrerats i den centrala databasen i enlighet med bestämmelserna i denna förordning.

Ingen medlemsstat får göra sökningar i uppgifter som har överförts av en annan medlemsstat och får inte heller ta emot sådana uppgifter, med undantag av de uppgifter som härrör från den jämförelse som avses i artikel 4.5.

2. De myndigheter i medlemsstaterna som enligt punkt 1 skall ha tillgång till de uppgifter som registrerats i den centrala databasen skall vara de som utses av respektive medlemsstat. Varje medlemsstat skall till kommissionen överlämna en förteckning över dessa myndigheter.

3. Endast ursprungsmedlemsstaten skall ha rätt att ändra de uppgifter som den har överfört till den centrala enheten genom att korrigera, komplettera eller radera dem, utan att detta påverkar sådan radering som skall utföras enligt artikel 6, artikel 10.1 eller artikel 12.2 tredje stycket b.

Om ursprungsmedlemsstaten registrerar uppgifter direkt i den centrala databasen får den ändra eller radera dem direkt.

Om ursprungsmedlemsstaten inte registrerar uppgifter direkt i den centrala databasen, skall den centrala enheten ändra eller radera uppgifterna på begäran av den medlemsstaten.

4. Om en medlemsstat eller den centrala enheten har bevismaterial som tyder på att uppgifter som registrerats i den centrala databasen inte stämmer överens med de faktiska omständigheterna skall medlemsstaten eller den centrala enheten snarast meddela ursprungsmedlemsstaten detta.

Om en medlemsstat har bevismaterial som tyder på att uppgifter har registrerats i den centrala databasen i strid med denna förordning skall den på samma sätt så snart som möjligt meddela ursprungsmedlemsstaten detta. Den sistnämnda medlemsstaten skall kontrollera uppgifterna i fråga och vid behov omgående ändra eller radera dessa.

Artikel 16 Den centrala enheten skall föra register

1. Den centrala enheten skall föra register över all uppgiftsbehandling som sker inom den centrala enheten. Av registret skall framgå varför uppgifterna konsulterats, datum och tidpunkt för detta, vilka uppgifter som överförts, vilka uppgifter som konsulterats och namnet på den enhet som fört in eller återvunnit uppgifter samt på de ansvariga personerna.

2. Registret får uteslutande användas för att övervaka uppgiftsskyddet med avseende på om behandlingen är tillåten och för att säkerställa uppgifternas säkerhet enligt artikel 14. Registret skall på lämpligt sätt skyddas mot obehörig tillgång och skall raderas efter ett år, om registret inte behövs för ett övervakningsförfarande som redan pågår.

Artikel 17 Skadeståndsskyldighet

1. Varje fysisk eller juridisk person eller medlemsstat som har lidit skada till följd av en otillåten behandling eller av något annat handlande som är oförenligt med bestämmelserna i denna förordning har rätt till ersättning av den medlemsstat som är ansvarig för den uppkomna skadan. Den medlemsstaten kan helt eller delvis befrias från detta ansvar, om den bevisar att den inte är ansvarig för den händelse som orsakade skadan.

2. Om en medlemsstats underlåtenhet att uppfylla sina skyldigheter enligt denna förordning orsakar skada på den centrala databasen, skall den medlemsstaten anses ansvarig för denna skada, såvida inte och i den mån som kommissionen har underlåtit att vidta rimliga åtgärder för att förhindra skadan eller för att begränsa dess verkningar.

3. Skadeståndsanspråk mot en medlemsstat för en sådan skada som avses i punkterna 1 och 2 skall regleras genom bestämmelserna i den nationella lagstiftningen i den medlemsstat som är svarande.

Artikel 18 Den registrerades rättigheter

1. En person som omfattas av denna förordning skall av ursprungsmedlemsstaten informeras om följande när hans eller hennes fingeravtryck tas:

(a) Syftet med att ta hans eller hennes fingeravtryck.

(b) Överföring eller förmedlingen av de uppgifter som anges i artikel 5.1, artikel 8.2 eller artikel 11.2 till den centrala enheten.

(c) Hans eller hennes skyldighet att låta fingeravtrycken tas, i förekommande fall.

(d) Hans eller hennes rätt att få tillgång till och att få rättelse av uppgifter som rör honom eller henne.

2. Var och en som omfattas av denna förordning, enligt de lagar, författningar och förfaranden som gäller i den medlemsstaten får utöva rätten till tillgång. Utan att det påverkar skyldigheten enligt artikel 12 a i direktiv 95/46/EG att tillhandahålla andra uppgifter skall en person få information om de uppgifter som rör honom eller henne som registrerats i den centrala databasen, samt om den medlemsstat som överförde dem till den centrala enheten. Sådan tillgång till uppgifter får endast beviljas av en medlemsstat.

3. Var och en får i varje medlemsstat begära att de uppgifter som inte stämmer överens med de faktiska omständigheterna skall korrigeras eller att de uppgifter som registrerats på ett olagligt sätt skall raderas. Korrigering och radering skall utföras av den medlemsstat som överför de uppgifterna och enligt de lagar, författningar och förfaranden som gäller i den medlemsstaten.

4. Om rätten till korrigering eller radering utövas i en annan medlemsstat än i den medlemsstat eller i de medlemsstater som överförde uppgifterna, skall myndigheterna i den medlemsstaten kontakta myndigheterna i medlemsstaten eller medlemsstaterna i fråga så att dessa sistnämnda myndigheter kan kontrollera att uppgifterna är korrekta och att överföringen till och registreringen i den centrala databasen är laglig.

5. Om det visar sig att uppgifter som registrerats i den centrala databasen inte stämmer överens med de faktiska omständigheterna eller att de har registrerats på ett olagligt sätt, skall den medlemsstat som överförde uppgifterna korrigera eller radera dem i enlighet med artikel 15.3. Den medlemsstaten skall utan onödigt dröjsmål till den registrerade skriftligen bekräfta att den har korrigerat eller raderat uppgifter om honom eller henne.

6. Om den medlemsstat som överförde uppgiften inte godtar att uppgifter som registrerats i den centrala databasen inte stämmer överens med de faktiska omständigheterna eller att de har registrerats på ett olagligt sätt, skall den utan onödigt dröjsmål skriftligen förklara för den registrerade varför den inte är beredd att korrigera eller radera uppgiften.

Medlemsstaten skall även förse den registrerade med information om vilka åtgärder han eller hon kan vidta om han eller hon inte godtar den förklaring som lämnas. Information skall lämnas om hur talan väcks eller, vid behov, om hur ett klagomål anhängiggörs vid berörda myndigheter eller domstolar i den medlemsstaten samt om ekonomisk eller annan hjälp som finns att tillgå enligt de lagar, författningar och förfaranden som gäller i den medlemsstaten.

7. En begäran enligt punkterna 2 och 3 skall innehålla alla uppgifter som behövs för att den registrerade skall kunna identifieras, inbegripet fingeravtryck. Dessa uppgifter får bara användas för att de rättigheter som avses i punkterna 2 och 3 skall kunna utövas och skall sedan omedelbart förstöras.

8. De behöriga myndigheter i medlemsstaterna skall samarbeta aktivt för att skyndsamt se till att de rättigheter som avses i punkterna 3, 4 och 5 kan utövas.

9. Den nationella tillsynsmyndigheten i varje medlemsstat skall, i enlighet med artikel 28.4 i direktiv 95/46/EG, bistå den registrerade med att utöva hans eller hennes rättigheter.

10. Den nationella tillsynsmyndigheten i den medlemsstat som överförde uppgifterna och den nationella tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där den registrerade vistas skall bistå och på begäran ge råd till honom eller henne när han eller hon utövar sin rätt att korrigera eller radera uppgifter. De båda nationella tillsynsmyndigheterna skall samarbeta för detta ändamål. Begäran om sådant bistånd får riktas till den nationella tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där den registrerade vistas och denna tillsynsmyndighet skall överföra begäran till myndigheten i den medlemsstat som överförde uppgifterna. Den registrerade får också begära bistånd och råd hos den gemensamma tillsynsmyndighet som avses i artikel 20.

11. Var och en får i varje medlemsstat enligt de lagar, författningar och förfaranden som gäller i den berörda medlemsstaten väcka talan eller, vid behov, anhängiggöra ett klagomål vid behöriga myndigheter eller domstolar i den staten, om rätten till tillgång enligt punkt 2 har nekats honom eller henne.

12. Var och en får, enligt de lagar, författningar och förfaranden som gäller i den stat som överförde uppgifterna väcka talan eller, vid behov anhängiggöra ett klagomål vid de behöriga myndigheterna eller domstolarna i den staten beträffande de uppgifter som berör honom eller henne och som har registrerats i den centrala databasen, för att utöva sina rättigheter enligt punkt 3. De nationella tillsynsmyndigheternas skyldighet att bistå och på begäran ge råd till den registrerade i enlighet med punkt 10 skall hela tiden kvarstå under dessa förfaranden.

Artikel 19 Nationell tillsynsmyndighet

1. Medlemsstaterna skall tillse att den nationella tillsynsmyndighet eller de nationella tillsynsmyndigheter som utsetts enligt artikel 28.1 i direktiv 95/46/EG helt oberoende och i enlighet med nationell lagstiftning kontrollera att, behandlingen av personuppgifter, däribland överföringen av dem till den centrala enheten, av medlemsstaten i fråga sker på ett lagligt sätt i enlighet med bestämmelserna i denna förordning.

2. Medlemsstaterna skall säkerställa att dess nationella tillsynsmyndighet har tillgång till rådgivning från personer som har tillräckliga kunskaper om fingeravtryck.

Artikel 20 Gemensam tillsynsmyndighet

1. Det skall inrättas en oberoende gemensam tillsynsmyndighet, som skall bestå av högst två företrädare från tillsynsmyndigheterna i varje medlemsstat. Varje delegation skall ha en röst.

2. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall ha till uppgift att övervaka den centrala enhetens verksamhet för att säkerställa att registrerades rättigheter inte kränks genom behandling eller användning av de uppgifter som den centrala enheten förfogar över. Dessutom skall den övervaka att den centrala enhetens överföring av personuppgifter till medlemsstaterna sker på ett lagligt sätt.

3. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall även vara behörig att undersöka problem vid genomförandet med avseende på driften av Eurodac, att undersöka eventuella problem i samband med kontroller som utförs av de nationella tillsynsmyndigheterna och att utarbeta förslag till gemensamma rekommendationer när det gäller befintliga problem.

4. De nationella tillsynsmyndigheterna skall vid behov aktivt stödja den gemensamma tillsynsmyndigheten vid genomförandet av dess uppgifter.

5. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall ha tillgång till rådgivning från personer som har tillräckliga kunskaper om fingeravtryck.

6. Kommissionen skall bistå den gemensamma tillsynsmyndigheten vid genomförandet av dess uppgifter. Den skall särskilt tillhandahålla de uppgifter som den gemensamma tillsynsmyndigheten begär, ge den tillgång till alla dokument, akter och lagrade uppgifter och vid varje tidpunkt ge den tillträde till alla sina lokaler.

7. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall fastställa sin arbetsordning genom enhälligt beslut.

8. De rapporter som upprättas av den gemensamma tillsynsmyndigheten skall offentliggöras och översändas till de organ till vilka de nationella tillsynsmyndigheterna överlämnar sina rapporter och, för kännedom, till Europaparlamentet, rådet och kommissionen. Den gemensamma tillsynsmyndigheten får dessutom alltid till Europaparlamentet, rådet och kommissionen överlämna synpunkter eller förslag till förbättringar med anknytning till de uppgifter som den har att utföra.

9. Den gemensamma tillsynsmyndighetens ledamöter får vid fullgörandet av sina uppgifter inte ta emot instruktioner från någon regering eller något annat organ.

10. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall höras om den del av driftbudgetförslaget för den centrala enheten i Eurodac som berör den. Dess yttrande skall bifogas budgetförslaget i fråga.

11. Den gemensamma tillsynsmyndigheten skall upplösas när det oberoende övervakningsorgan som avses i artikel 286.2 i fördraget inrättas. Det oberoende övervakningsorganet skall ersätta den gemensamma tillsynsmyndigheten och skall utöva samtliga befogenheter som tilldelats detta organ enligt den rättsakt genom vilken det inrättas.

KAPITEL VII - SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 21 Kostnader

1. Kostnaderna för de nationella enheterna och kostnaderna för deras anslutning till den centrala databasen skall bäras av varje medlemsstat.

2. Kostnaderna för överföring eller förmedling av uppgifter från ursprungsmedlemsstaten och av resultaten av jämförelsen till denna stat skall bäras av den medlemsstaten.

Artikel 22 Kommitté

Kommissionen skall biträdas av en kommitté. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 205.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

Kommissionen skall själv anta förslaget om det är förenligt med kommitténs yttrande. Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande eller om inget yttrande avges skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.

Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas.

Artikel 23 Årlig rapport, uppföljning och utvärdering

1. Kommissionen skall årligen överlämna rapporter till Europaparlamentet och rådet om den centrala enhetens verksamhet. Årsrapporten skall innefatta information om systemets ledning och prestationsförmåga i förhållande till på förhand fastställda kvantitativa indikatorer i fråga om de mål som avses i punkt 2.

2. Kommissionen skall säkerställa att system upprättas för att följa upp den centrala enhetens verksamhet i förhållande till mål i form av produktion, kostnadseffektivitet och tjänsternas kvalitet.

3. Kommissionen skall regelbundet utvärdera den centrala enhetens verksamhet för att fastställa huruvida målen uppnås på ett kostnadseffektivt sätt och för att upprätta riktlinjer för att förbättra verksamhetens effektivitet för framtiden.

4. Ett år efter det att Eurodac har inlett sin verksamhet skall kommissionen sammanställa en utvärderingsrapport om den centrala enheten med inriktning på hur stor efterfrågan är i förhållande till vad som beräknats samt hur verksamhet och ledning erfarenhetsmässigt fungerar, i syfte att identifiera eventuella förbättringar i verksamheten på kort sikt.

5. Tre år efter det att Eurodac har inlett sin verksamhet och vart sjätte år därefter skall kommissionen göra en övergripande utvärdering av Eurodac och granska uppnådda resultat mot uppställda mål samt bedöma om systemet fortfarande är berättigat och eventuella följder för framtida verksamhet.

Artikel 24 Påföljder

Medlemsstaterna skall bestämma det påföljdssystem som är tillämpligt på överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att dessa påföljder skall kunna införas. De sålunda föreskrivna påföljderna skall vara effektiva, väl avvägda och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast den [ ] samt alla senare ändringar som gäller dem så snart som möjligt.

Artikel 25 Territoriellt tillämpningsområde

Ifråga om Franska republiken skall bestämmelserna i denna förordning endast tillämpas på Franska republikens europeiska territorium.

Artikel 26 Ikraftträdande och tillämplighet

1. Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

2. Den