A4-0056/98

Lagstiftningsresolution om befolkningsrapporten 1997 (KOM(97)0361 - C4-0505/97)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens rapport för 1997 (KOM(97)0361 - C4-0505/97),

- med beaktande av resolutionen av den 14 mars 1997 ((EGT C 115, 14.4.1997, s. 238.)) om kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet om den demografiska situationen i Europeiska unionen - 1995 (KOM(96)0060 - C4-0143/96),

- med beaktande av resolutionen av den 6 november 1997 ((Protokollet av detta datum del II.10.)) om kommissionens meddelande om modernisering och nydaning av social trygghet i Europeiska unionen (KOM(97)0102 - C4-0143/97),

- med beaktande av grönboken om kompletterande pensionsskydd på den inre marknaden (KOM(97)0283 - C4-0392/97),

- med beaktande av den resolution om anställning av äldre arbetstagare ((EGT C 228, 2.9.1995, s. 1.)) som antogs av rådet och företrädare för medlemsstaternas regeringar församlade i rådet den 29 juni 1995,

- med beaktande av rådets rekommendation 92/241/EEG av den 31 mars 1992 om barnomsorg ((EGT L 123, 8.5.1992, s. 16.)),

- med beaktande av rådets direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996 om ramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och EFS ((EGT L 145, 19.6.1996, s. 4.)),

- med beaktande av rapporten från högnivågruppen om arbetstagares fria rörlighet av den 18 mars 1997 (C4-0181/97),

- med beaktande av kommissionens meddelande Agenda 2000 (KOM(97)2000),

- med beaktande av resolutionen av den 24 februari 1994 om åtgärder för äldre personer ((EGT C 77, 14.3.1994, s. 24.)),

- med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och socialfrågor och yttrandet från utskottet för kvinnors rättigheter (A4-0056/98), och med beaktande av följande:

A. Om den nuvarande befolkningsutvecklingen kommer att följa samma tendens under de närmaste åren kommer antalet personer över 60 år att öka avsevärt, samtidigt som antalet vuxna under 60minskar och antalet ungdomar under 19 år minskar avsevärt.

B. Denna demografiska tendens får följder för finansieringen och organisationen av välfärdssystemen.

C. Befolkningsutvecklingen påverkar arbetsmarknaden.

D. De offentliga myndigheterna bör föregå med gott exempel när det gäller att anpassa och återintegrera äldre arbetstagare och låta dem behålla sina arbeten.

E. Den successivt stigande genomsnittsåldern hos befolkningen leder till att personer i arbetsför ålder måste bidra till att bistå de äldre, något som ur arbetssynvinkel är till nackdel för dem.

F. Både med tanke på vad som överlag krävs för att en verklig utveckling skall äga rum och med tanke på att det har en grundläggande betydelse för tillväxten inom sysselsättningen att kvinnorna deltar i förvärvslivet, är lika möjligheter en avgörande faktor för den ekonomiska och sociala utvecklingen och kvinnans fullständiga integration på arbetsmarknaden är ett oåterkalleligt och positivt faktum. Den arbetsföra befolkningens tillväxt påverkar de traditionella sociala strukturerna och familjestrukturerna och gör det ännu viktigare att dela på ansvar.

G. Dessa nya realiteter får inte utgöra ett hinder för avlönat arbete för de personer som anpassar sig efter den nya sociala situationen och familjens nya behov, och de får inte heller innebära att dessa personer får ett sämre socialt skydd.

H. Befolkningsutvecklingen kan få följder för vissa regioner på grund av minskad arbetskraftsreserv och svårigheterna med att anpassa arbetskraften till de faktiska produktionsprocesserna, varigenom frågan om rörlighet kommer att aktualiseras.

I. Målet för den sociala sammanhållningen bör vara verklig konvergens mellan de olika välfärdssystemen och de sociala infrastrukturerna.

J. Europeiska unionen kan spela en betydelsefull roll med att organisera informationsutbytet och samordna nationella åtgärder. Europeiska unionen bör inom sin egen politik bereda utrymme för den demografiska faktorn.

Allmänna utgångspunkter

1. Parlamentet anser att om välfärdssamhället och den europeiska sociala modellen skall kunna försvaras och bibehållas, måste den ekonomiska tillväxten förbli stabil, de produktiva sektorernas konkurrenskraft öka och sysselsättningen förbättras, något som bör ske både genom samråd mellan arbetsmarknadens parter inom ramen för den sociala marknadsekonomin och med hjälp av en målgruppsinriktad politik mot social utslagning,

2. anser att det är viktigt att skilja på de olika inkomstkällorna för välfärdssystemen och klart fastställa vilka som skall finansieras genom arbetsgivaravgifter och löner och vilka bidrag som skall finansieras genom allmänna skatter,

3. anser att de privata pensionsfonderna bör vara valfria och därmed utgöra ett komplement till de statliga systemen, varvid det dock är av nöden att tilläggspensionssystemen skall kunna utveckla sig ändamålsenligt inom ramen för den inre marknaden,

4. anser att medlemsstaterna i sina budgetar bör ta i beaktande att hälsovårdskostnaderna ökar till följd av att den vårdbehövande befolkningen samt livslängden ökar, nya former av teknik tas i bruk och de sociala kostnaderna ökar till följd av det ökade vårdberoendet hos de äldre,

5. är övertygat om att befolkningsutvecklingen inte i sig kommer att lösa sysselsättningsproblemen och problemen med att finansiera de statliga välfärdssystemen, varför det krävs en aktiv politik och åtgärder i syfte att modernisera förvaltningssystemen,

6. uppmanar kommissionen att i framtida befolkningsrapporter särskilt koncentrera sig på frågan om omsorg för personer som behöver försörjning, både informellt och av tjänstesektorn, d.v.s. barn, äldre personer och andra anhöriga, med särskild hänsyn till vilka följder förändringarna i befolkningspyramiden har för kvinnor, då antalet personer som behöver försörjning kommer att överstiga den arbetsföra befolkningen inom den närmaste framtiden,

7. anser att systemen för social trygghet bör visa erkänsla för de år som använts för vården av äldre, så att de som burit familjeansvaret inte skall straffas genom att de får sämre sociala förmåner,

8. anser att man i den nationella och gemensamma politiken med avseende på arbetsorganisation även bör ta hänsyn till det sociala sammanhanget,

9. yrkar, med utgångspunkt tagen i de inverkningar befolkningsutvecklingen har på den sociala och ekonomiska situationen inom unionen, på att kommissionen skall se till att uppgifterna om befolkningen uppdateras och kompletteras samt görs tillgängliga via ny informations- och kommunikationsteknik, så att det blir möjligt att jämföra olika data från medlemsstaterna och från andra delar av världen med varandra,

10. uppmanar kommissionen att utarbeta en handlingsplan i vilken det anges hur man ämnar reagera på förändringarna i befolkningens åldersmässiga sammansättning i EU och i vilken man i synnerhet beaktar garantier för jämställdhetspolitiken,

Befolkningsutveckling och arbetsmarknad

11. anser att det är nödvändigt att den arbetsföra men för närvarande icke yrkesverksamma delen av befolkningen, främst kvinnor och personer som är äldre än 50 år, deltar på arbetsmarknaden i större utsträckning; uppmanar arbetsmarknadens parter att genom kollektiva förhandlingar, även decentraliserade sådana, åstadkomma avtal som kombinerar flexibilitet och anställningstrygghet, förändringar i arbetsorganisationen där de förändrade faserna inom arbetstagarens hela yrkesliv tas i betraktande, bibehållande av arbetstagarnas arbetsförmåga och yrkesskicklighet, utveckling av de sociala stödstrukturerna, varvid hänsyn tas till nya metoder för anställning och urval vilka avser nya grupper på arbetsmarknaden och en åldrande yrkesverksam befolkning, och ett närmare förhållande mellan produktivitet och lön,

12. uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att rikta sig i lika hög grad till män som till kvinnor då man främjar åtgärder för att göra det lättare att förena familje- och yrkesliv, inberäknat föräldraledighet, barnomsorg och uppehåll i yrkesverksamheten för att vårda anhöriga,

13. betonar att det är viktigt att personer som har haft ett uppehåll i yrkesverksamheten ges tillgång till utbildning som gör det möjligt för dem att återvända till arbetsmarknaden; noterar att en stor del av utbildningen för närvarande enbart är tillgänglig för förvärvsarbetande personer eller personer som är registrerade som arbetslösa,

14. påpekar att den äldre generationens erfarenheter och kunskaper bättre borde tillvaratas och användas som innovation för näringslivet och samhället,

15. anser att företagen i så stor utsträckning som möjligt bör dra nytta av de mänskliga resurserna, att omskolning och fortlöpande utbildning tillmäts större betydelse och att den utmaning som en ökad rörlighet inom arbetslivet innebär verkligen antas,

16. påpekar att den förutsägbara ökningen av antalet arbetsföra äldre kräver en strategi för anpassning av vissa arbetsvillkor samt anpassning och förstärkning av yrkesutbildningen, så att dessa arbetstagares erfarenheter kan utnyttjas på bästa sätt och man på förhand kan ta i beaktande vilka inverkningar tekniken kan förutses ha på arbetet,

17. uppmanar medlemsstaterna att se till att bestämmelser om förtidspensionering och friställande inte otillbörligen används till företagens fördel för att kunna friställa äldre arbetstagare och därmed belasta pensionssystemet i förtid utan att unga medarbetare verkligen anställs i de friställda personernas ställe; anser att förtidspensionering i stället bör ge upphov till nya arbetstillfällen och att det därför vore lämpligt att tillämpa och förstärka kontraktsformer som innebär återtillsättning av tjänster vid pensioneringar, så att det kan undvikas att arbetstillfällen bara försvinner när de tidigare arbetstagarna avgår med pension,

18. konstaterar att verksamhet som för inte så länge sedan hörde till omsorgsområdet har fått större betydelse på marknaden och därmed för sysselsättningen, varför lagstiftningen och de skattemässiga bestämmelserna bör anpassas efter de nya sociala och arbetsmässiga förhållandena och arbete av gemenskapskaraktär bör uppvärderas,

19. anser att Europeiska unionen bör undersöka och använda sig av förslag på sysselsättningspolitik och familjebidrag i medlemsstaterna som en följd av befolkningstrenderna inom Europeiska unionen,

Regionala aspekter av befolkningsutvecklingen

20. anser att det är nödvändigt att fortsätta föra såväl nationell som gemensam politik som syftar till att stödja de regioner och sektorer inom Europeiska unionen som har störst problem,

21. konstaterar att de alltmer ökande olikheterna mellan regionerna i fråga om befolkningsstruktur och åldersfördelning är ännu större än olikheterna mellan medlemsstaterna, att detta får sina konsekvenser både för den geografiska rörligheten och för den territoriella migrationen inom Europeiska unionen, att detta i synnerhet påverkar fördelningen av arbetsplatser och arbetskraft, att det följaktligen också får konsekvenser för utvecklingen av och kampen mot arbetslösheten inom Europeiska unionen,

22. uppmanar kommissionen att:

- kartlägga obalanserna mellan tillgång och efterfrågan på de regionala arbetsmarknaderna och kontinuerligt följa upp dem,

- ta eller stödja initiativ som främjar sysselsättningen eller underlättar migrationen samt undanröja sociala eller kulturella hinder,

- på ovan angivna sätt verka till förmån för gränsöverskridande yrkesutbildning, inberäknat språkundervisning, utbyte och arbetsförmedling, vilket företrädesvis skall ske i gränsområden,

- dels att genomföra en samordning eller i förekommande fall en harmonisering av lagstiftningen på området social trygghet för migrerande arbetstagare och dels bevilja European Employment Services (EURES) fullgoda anslag för att det skall kunna spela en banbrytande roll i detta sammanhang,

23. förespråkar med beaktande av den varierande genomsnittsåldern för den arbetskraft som finns att tillgå i olika regioner att problemet med obalanser på arbetsmarknaden skall tacklas direkt, också genom gemenskapsinitiativ angående undervisning och yrkesutbildning, fortgående utbildning, utbildning utanför skolan, inträde i och utträde ur arbetslivet och liknande,

24. uppmanar kommissionen att lägga fram en ingående undersökning av befolkningssituationen i Europeiska unionens regioner samt om inflyttningen till städerna och avfolkningen av landsbygden och därvid beakta följderna för sysselsättningen, den ekonomiska tillväxten och folkhälsan,

25. betonar med eftertryck att en ny europeisk politik för landsbygdens utveckling måste ingå i ramen för gemenskapens jordbruks- och miljöpolitik, där också andra former av politik tagits med såsom politik för små och medelstora företag (anpassning av dessa till hemmamarknaden), fritid, forskning och teknik, undervisning och yrkesutbildning, stads- och landskapsplanering, infrastruktur och transporter,

Befolkningsutvecklingen i länderna i Central- och Östeuropa

26. upprepar med kraft att Europeiska unionen bör göra framsteg i utformningen av en tydlig migrationspolitik och att medlemsstaterna och Europeiska unionen bör göra framsteg i att genomföra och efterleva direktiven om migration och direktivet om fri rörlighet,

27. menar att rörlighet för personer, migrationspolitik, förflyttningar över nationsgränserna och omständigheter som rör dessa gränser bör beaktas under förhandlingarna inför framtida utvidgningar av Europeiska unionen och att det därför är nödvändigt att förfoga över aktuell statistik över den yrkesverksamma befolkningen, arbetslöshet, lagstiftning, rörlighetstendenser etc. i de länder som ansöker om medlemskap i unionen,

28. beklagar att kommissionen i sina förslag i Agenda 2000 knappast ägnat någon uppmärksamhet alls åt de sociala aspekterna av utvidgningen och att man inte heller i befolkningsrapporten 1997 gått in på just de sociala aspekterna av befolkningssituationen i Central- och Östeuropa,

29. noterar att den genomsnittliga folkökningen avstannat och gått tillbaka i de central- och östeuropeiska länderna, bland annat som en till följd av:

- emigration

- stigande genomsnittsålder och minskande antal unga

- sjunkande fertilitet och

- hög (barn)dödlighet;

uppmanar därför kommissionen och rådet att undersöka vilka möjligheter Europeiska unionen har att bidra till minskad (barn)dödlighet i Central- och Östeuropas länder, framför allt i Rumänien,

30. noterar att det pågår en förändring av förhållandet mellan befolkningen i arbetsför ålder och de så kallade beroende befolkningsgrupperna och att denna utveckling utövar ett tryck på välfärdssystemen; anser därför att detta måste tas i beaktande såväl vid medlemskapsförhandlingarna som vid fastställandet av stödåtgärder i samband med föranslutningsstrategin, något som dels innebär att det måste tas initiativ till förmån för ökad ekonomisk tillväxt och flera arbetstillfällen och dels att det behövs bistånd för att avvärja hotet om social utslagning,

31. uppmanar kommissionen att i framtida analyser av befolkningsutvecklingen i kandidatländerna lägga fram uppgifter där män och kvinnor behandlas separat, i synnerhet vad gäller tillgången till arbetsmarknaden, för att befolkningsutvecklingens effekter på kvinnors och mäns relativa ställning skall kunna bedömas korrekt,

32. konstaterar att klyftan mellan stad och land djupnar i Central- och Östeuropa och uppmanar kommissionen att närmare undersöka detta,

33. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra detta yttrande till rådet, kommissionen, utskottet för sysselsättning och socialfrågor och arbetsmarknadens parter på Europaplanet.