17. Elfte internationella konferensen om aids i Lusaka
B5-0121,0122, 0126, 0137 och 0139/1999
Resolution om den internationella aidskonferensen i Lusaka (Zambia)
Europaparlamentet utfärdar denna resolution
ydash med beaktande av sina tidigare resolutioner om hiv och aids, och av följande skäl:
A. Den elfte internationella konferensen om aids och sexuellt överförbara sjukdomar i Afrika hölls i
Lusaka den 12-16 september 1999. Som en följd av denna konferens har FN:s tjänsteenheter gåttsamman med regeringarna i Afrika, givarländerna, panafrikanska och andra internationella organisa-
tioner för att skapa ett internationellt partnerskap mot aids i Afrika.
B. Hiv och aids har vuxit till att bli en omfattande epidemi i Afrika söder om Sahara, och smittsprid-
ningen fortsätter att öka i oroväckande takt, särskilt bland barn och ungdomar.
C. Aids har blivit den främsta dödsorsaken i Afrika söder om Sahara och håller på att skapa en mänsklig
utvecklingskris genom att splittra familjer, skapa fattigdom och miljontals föräldralösa barn och slitasönder samhällsstrukturen.
D. Hiv och aids drabbar den mest aktiva delen av befolkningen, och på lång sikt utgör sjukdomen därför
ett hot mot en hållbar utveckling på kontinenten.
E. I några länder kommer kostnaderna för hiv och aids snart att kräva hälften eller mer än hälften av
sjukvårdsbudgetarna, och någon uppskattning av kostnaderna i form av mänskligt lidande kan inte ensgöras. Utgifterna för hälsa och utbildning har skurits ned drastiskt på grund av en rad orsaker, vilketfår långtgående konsekvenser.
F. Läget kan bara förvärras om inte det internationella samfundet investerar mycket mer i förebyggande
åtgärder och i program för att hantera de sociala och ekonomiska följderna av aidsepidemin.
G. Den fortsatta och snabba spridningen av hiv och aids utgör ett direkt hot mot alla utvecklingsinsatser.H. Afrikanerna har inte råd med de anti-viruspreparat som finns att tillgå i industrivärlden.
I. Omfattningen av aids har hittills underskattats av de flesta afrikanska regeringar och inga afrikanska
statschefer deltog i Lusakakonferensen. Kulturella och religiösa traditioner utgör ibland hinder föreffektiva åtgärder mot aids.
J. En ny och nyskapande aidspolitik måste åstadkommas genom ett bättre utnyttjande av tillgängliga
medel och genom att det civila samhället görs fullt delaktigt i en konstruktiv dialog mellan såväl lokalasamhällen som organisationer på lokal nivå och inom den privata sektorn.
1. Parlamentet anser att det omedelbart behövs ett övergripande tillvägagångssätt för att hantera aids i
Afrika söder om Sahara; detta bör fokuseras på förebyggande åtgärder och inriktas på den mångfald av
sociala och ekonomiska problem som aids medför,
2. välkomnar och ger sitt fulla stöd till inrättandet av ett internationellt partnerskap mot den omfat-
tande hiv- och aidsepidemin i Afrika, vilket bör garantera mer konsekvens och bättre samordning mellanparterna i internationella forum samt ett utbyte av sakkunskap och politiska och finansiella åtaganden,
3. betonar emellertid att detta partnerskap endast kan nå framgång om man i Afrika har viljan, enga-
gemanget och kraften samt får ett fullständigt och konsekvent stöd från det civila samhället,C 107/76 SV 13.4.2000 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Onsdag 6 oktober 1999
4. uppmanar med kraft världssamfundet och särskilt EU att avsevärt öka insatserna och resurserna för
att bemöta de växande utmaningar och den mänskliga utvecklingskris som aidsepidemin innebär,
5. betonar behovet av ett förändrat synsätt hos både biståndsgivare och regeringar, så att de slutar att
nonchalera problemet och i stället prioriterar kampen mot aids i sin utvecklingspolitik,
6. uppmanar regeringarna i Afrika att påskynda sina åtgärder så att man i alla länder i Afrika inom de
kommande 5 eller 10 åren infört övergripande nationella och regionala aidsprogram,
7. betonar att den omfattande aidsepidemin inte bara är ett hälsoproblem utan även en viktig faktor
som bidrar till fattigdom och en övergripande utvecklingsfråga som påverkar praktiskt taget alla grupperi samhället och som allvarligt hotar den ekonomiska och sociala utvecklingen för hela generationer ochnationer, särskilt i Afrika,
8. betonar att det internationella partnerskapet huvudsakligen bör koncentreras på rigorösa och riktade
förebyggande åtgärder för att stabilisera epidemin och förhindra nya infektioner samt på hjälp till icke-statliga organisationer som tar hand om familjer med bara en förälder och föräldralösa barn,
9. uppmanar de olika internationella bidragsgivare som är aktiva i kampen mot aids, exempelvis Världs-
banken, FN:s utvecklingsprogram UNDP, Världshälsoorganisationen och EU, att samordna sina strategieroch anta ett enhetligt tillvägagångssätt i syfte att begränsa resursslöseri samt att se till att hänsyn tas till denomfattande epidemin i strukturanpassningsprogrammen,
10. anser, mot bakgrund av att de tillgängliga resurserna är begränsade, att fördelningen av dessa resur-
ser på ett tydligt sätt måste överensstämma med nationella och regionala utvecklingsplaner och inbegripasamarbete med lokalsamhällen liksom regionalt samarbete, och att de icke-statliga organisationernas rollbör understrykas för att se till att medlen används på ett effektivt sätt,
11. rekommenderar att varje sammanhängande strategi som bärande inslag bör inbegripa informations-
kampanjer riktade mot högriskgrupper, utbildning, tillgång till vård för smittade människor, säkra blod-transfusioner samt förebyggande och behandling av övriga sexuellt överförbara sjukdomar,
12. anser att kampen mot aids måste ingå i den övergripande kampen mot andra sjukdomar som fort-
farande förekommer i Afrika genom en förbättring av primärvården,
13. framhåller vikten av EU:s hiv- och aidsprogram för utvecklingsländerna och vikten av att EU fort-
sätter att anslå tillräckliga mänskliga och ekonomiska resurser till hiv och aids i framtiden, och betonar attåtgärder inom området för reproduktiv hälsa måste ägnas särskild uppmärksamhet,
14. uppmanar alla internationella bidragsgivare att göra denna epidemi till ett centralt inslag i utveck-
lingspolitiken och att i alla aspekter av sitt arbete i Afrika integrera aidsförebyggande åtgärder,
15. uppmanar de religiösa myndigheterna att till fullo samarbeta vid genomförandet av de förebyggande
programmen och konstruktivt delta i aidsförebyggande åtgärder,
16. betonar behovet av fortsatt forskning, särskilt när det gäller utveckling av vaccin, förutom all ope-
rativ verksamhet i kampen mot aids,
17. uppmanar Världshandelsorganisationen och Världshälsoorganisationen att undersöka möjligheterna
att göra läkemedel mot aids tillgängliga till lägre priser i utvecklingsländerna,
18. uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till kommissionen, rådet, FN:s generalsekrete-
rare, de stater som undertecknat Lomékonventionen, Världshandelsorganisationen, Världshälsoorganisa-tionen, FN:s utvecklingsprogram UNDP och Världsbanken.13.4.2000 SV C 107/77 Europeiska gemenskapernas officiella tidning
Onsdag 6 oktober 1999