[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 31.2007

KOM(2007) 459 slutlig

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Rapport för perioden 2001–2005 om genomförandet av systemet för långsiktigt stöd på nationell nivå till jordbruket i de nordliga områdena i Finland enligt kommissionens beslut 2002/404/EG

RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET

Rapport för perioden 2001–2005 om genomförandet av systemet för långsiktigt stöd på nationell nivå till jordbruket i de nordliga områdena i Finland enligt kommissionens beslut 2002/404/EG

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 4

1.1. Bakgrund 4

1.2. Allmänna principer 4

1.3. Delregioner 5

1.4. Administration och kontroller 5

2. genomförande 2001–2005 6

2.1. Kommissionens beslut 6

2.2. Utbetalat stöd i Finland 6

2.3. Gemenskapsstöd 6

2.4. Beviljat nordligt stöd per sektor 7

2.5. Stödberättigande produktionsvolymer 7

3. Den jordbruksekonomiska utvecklingen i de nordliga stödområdena 8

3.1. Utvecklingen av de viktigaste produkterna i delregionerna 8

3.2. Utvecklingen av markanvändningen 10

3.3. Utvecklingen av jordbrukets struktur, produktivitet och produktionsmetoder 10

3.4. Inkomst- och lönsamhetsutvecklingen inom jordbruket 12

3.5. Socioekonomiska effekter 13

3.6. Miljön 13

3.7. Inverkan på livsmedelskedjan 13

4. Slutsatser 14

1. INLEDNING

1.1. Bakgrund

I enlighet med artikel 142 i akten om Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till Europeiska unionen tillåter kommissionen att Finland lämnar långsiktigt stöd på nationell nivå för att säkerställa att jordbruksverksamheten bevaras i de nordliga områdena. Det nordliga stödet ges särskilt för att behålla sådan traditionell primärproduktion och bearbetning som är naturligt anpassad efter klimatförhållandena, förbättra strukturerna för produktion, saluföring och bearbetning av jordbruksprodukter, underlätta avyttrandet av produkterna samt säkerställa att miljön skyddas och att landsbygden bevaras.

Det nordliga stödsystemet omfattar områdena norr om den 62:a breddgraden och några närliggande områden söder om denna där det råder liknande klimatförhållanden som gör det särskilt svårt att bedriva jordbruk. Vid fastställandet av områdena har hänsyn tagits till följande faktorer: den låga befolkningstätheten (högst 10 personer/km2), den utnyttjade jordbruksarealens (UJA) andel av den totala arealen (mindre än 10 procent) och den andel av den utnyttjade jordbruksarealen som används till odling av livsmedel. Området omfattar sammanlagt 1 417 000 hektar av den utnyttjade jordbruksarealen, vilket motsvarar 55,5 procent av Finlands sammanlagda utnyttjade jordbruksareal under 1994.

Ett år efter anslutningen och därefter vart femte år skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om de bemyndiganden som lämnats och resultaten av det stöd som beviljats enligt dessa bemyndiganden enligt artikel 143. Tidigare rapporter lämnades 1996 och 2002.

Den här rapporten bygger på information från de finska myndigheterna och kommissionen har inte dragit några slutsatser om huruvida målen med stödsystemet har uppnåtts. Kommissionen har tillsatt en separat utredning för detta ändamål.

1.2. Allmänna principer

Det nordliga stödet skiljer sig från område till område och beviljas utifrån produktionsenheter med hänsyn till de begränsningar som fastställts genom de gemensamma organisationerna av marknaden (GOM). Gränserna för den tillåtna produktionsvolymen per sektor anger den totala nivån medan de regionala gränserna har satts för tydlighetens skull. Stödet får inte vara knutet till framtida produktion eller medföra vare sig en ökning av produktionen eller en ökning av det samlade stödet i förhållande till stödet under en referensperiod.

Utifrån tillgänglig nationell statistik om kvantiteter valdes perioden 1991–1993 före anslutningen som referensperiod för att fastställa de olika kvantitativa gränserna för jordbruksproduktionen. Vid beräkningen av det sammanlagda stödet beaktades de olika prisnivåerna i Finland och i gemenskapen (indirekt stöd) 1993 samt skillnaden mellan det direktstöd som finansieras genom den nationella budgeten och det som finansieras genom den gemensamma jordbrukspolitiken.

Kommissionen har fattat beslut om de högsta nivåerna för det nordliga stödet per produkt och sektor. Stödet för alla vegetabiliska produkter beviljas per hektar. När det gäller animalieproduktionen anges stödet per djurenhet (DE) för nötkreatur, hästar, tackor, getter, svin och fjäderfän och per djur för renar. Mjölkstöd beviljas per kilogram. Stöd beviljas också för lagring av frukt och grönsaker. Ett schablonstöd per hektar föreskrivs till unga jordbrukare (under 40 år) för foder- och spannmålsodling. Stöd kan betalas ut till producenter (eller deras make/maka) i åldern 18–65 år. Stödmottagare måste inneha minst tre hektar åkermark eller minst en halv hektar mark som brukas för trädgårdsodling.

1.3. Delregioner

Det område i Finland som tilldelas nordligt stöd omfattar fem delregioner, dvs. C1, C2, C2 norr (inklusive alla öar i C1- och C2-regionerna, C3 och C4 (fig. 1). Indelningen i delregioner gör det möjligt att anpassa jordbruksstödet efter den regionala jordbruksnäringens särdrag och graden av naturbetingade nackdelar.

[pic]

Fig. 1 – Jordbruksstödområden (delregionerna C1–C4 omfattas av det nordliga stödet)

1.4. Administration och kontroller

Femton regionala arbetskrafts- och näringscentraler sköter jordbruksadministrationen på regional nivå.

Kommunförvaltningarna tar emot jordbrukarnas stödansökningar och för in ansökningsuppgifterna i det integrerade administrations- och kontrollsystemet. Förvaltningen utför stödberäkningarna och skickar beslut om stödutbetalning till jordbrukarna. Tjänstemän från de regionala arbetskrafts- och näringscentralerna utövar kontroll över mottagarna av nationellt stöd inom ramen för EU-stödet. Varje år kontrolleras fem procent av alla ansökningar på plats.

Varje år skall Finland till kommissionen överlämna en årsrapport om effekterna av det stöd som beviljats, däribland gemenskapsstödet, och särskilt om produktionsutvecklingen och därmed förenade faktorer som kvalificerar för stöd, den ekonomiska utvecklingen i de berörda områdena och effekterna för miljöskyddet. Mot bakgrund av rapporten och annan tillgänglig information kontrollerar kommissionen huruvida genomförandet överensstämmer med relevanta bestämmelser.

2. GENOMFÖRANDE 2001–2005

2.1. Kommissionens beslut

Det nordliga stödsystemet för Finland godkändes genom kommissionens beslut 95/196/EG av den 4 maj 1995.

Under den föregående rapporteringsperioden 1996–2000 ändrades beslutet två gånger genom kommissionens beslut 97/279/EG och 2000/405/EG. Under 2002 ersattes beslutet när det gäller Finland av beslut 2002/404/EG. I beslutet justerade kommissionen för det första vissa stödbelopp på grund av ändrade valutakurser och skillnader i referenspriser. För det andra slog kommissionen ihop vissa sektorer eller delsektorer i syfte att förenkla administrationen. Det ansågs vara tillräckligt att begränsa stödet per enhet, det totala stödbeloppet per sektor och antalet enheter som omfattas av stöd för att förhindra eventuella produktionsökningar.

Sedan dess har beslutet ändrats genom beslut C(2004) 2711 för att ett högre investeringsstöd skall kunna betalas ut i vissa sektorer fram till 2007 och am- och dikobidrag skall kunna betalas ut även för kvigor. Beslutet har ändrats en andra gång genom beslut C(2005) 122 för att inbegripa SLOM-kvantiterna för mjölk och återinföra kvoterna från och med 2005. Slutligen minskade kommissionen genom beslut C(2005) 5599 de sammanlagda stödbeloppen från 486,69 miljoner euro till 448,59 miljoner euro. Detta för att ta hänsyn till det nationella stödsystemet för mindre gynnade områden och utvecklingen inom den gemensamma jordbrukspolitiken när det gäller att avskaffa vissa gränser avseende djurtätheten.

2.2. Utbetalat stöd i Finland

I början av perioden ökade det nordliga stödet något varje år från 351 miljoner euro 2001 till 385 miljoner euro 2004. Stödet minskades till 328,1 miljoner euro 2005 på grund av införandet av ovan nämnda nationella stödsystem för mindre gynnade områden som finansierades genom en motsvarande minskning av det nordliga stödet. I slutet av perioden uppgick det nordliga stödet till 34 procent av det sammanlagda jordbruksstödet till de nordliga stödområdena. Under perioden 2001–2005 användes omkring 74 procent av betalningsbemyndigandena när det gäller nordligt stöd.

2.3. Gemenskapsstöd

Jordbruket i de områden som omfattas av det nordliga stödsystemet gynnas även av EU-finansierade instrument, till exempel de två pelarna inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Av tabell 1 framgår att stödet från de båda pelarna har ökat med 15 procent sedan 2001. Detta beror i viss mån på att man till följd av 2003 års reform av den gemensamma jordbrukspolitiken infört direktstöd inom mejerisektorn och att miljöåtgärder inom jordbruket utnyttjats i större utsträckning än väntat.

Tabell 1 – Sammanfattning av delar av gemenskapsstödet 2001 och 2005

År | GOM-betalningar miljoner euro | Kompensationsbidrag, LFA*, miljoner euro | Miljöåtgärder inom jordbruket, miljoner euro | Totalt miljoner euro |

2001 | 202 | 230 | 133 | 565 |

2005 | 254 | 234 | 162 | 650 |

( mindre gynnade områden |

2.4. Beviljat nordligt stöd per sektor

Det sammanlagda stödet inom alla sektorerna har legat inom ramen för de tillåtna beloppen ( tabell 2a och 2b). Detta har sin främsta förklaring i en god budgetdisciplin och att produktionen inom vissa sektorer varit lägre än väntat.

Tabell 2a – Sammanfattning av det nordliga stödet för boskap 2001 och 2005

Produkt | Sammanlagt stöd 2001 miljoner euro | Sammanlagt stöd 2005 miljoner euro | Tillåtet nordligt stöd 2005, miljoner euro |

Nötkött | 51,1 | 54,9 | 91,17 |

Får- och getkött | 2,5 | 3,25 | 3,50 |

Gris- och fjäderfäkött | 46 | 37,03 | 61,3 |

Renkött | 2,7 | 3,49 | 6,16 |

Hästkött | 2,1 | 2,23 | 2,52 |

Mjölk | 182,5 | 158,9 | 225,22 |

Transportstöd för mjölk och kött | 1,6 | 2,15 | 2,27 |

Totalt | 288,5 | 261,9 | 392,2 |

Tabell 2b – Sammanfattning av det nordliga stödet per område 2001 och 2005

Produkt | Sammanlagt stöd 2001 miljoner euro | Sammanlagt stöd 2005 miljoner euro | Tillåtet nordligt stöd 2005, miljoner euro |

Sockerbetor | 0,5 | 0,38 | 1,34 |

Stärkelsepotatis | 0,9 | 0,65 | 1,24 |

Spannmål och övriga jordbruksgrödor | 9,9 | 12,90 | 15,14 |

Trädgårdsodling | 21,4 | 21,43 | 24,69 |

Utomhusodling av grönsaker och äpplen | 0,8 | 0,64 | 0,90 |

Lagringsstöd | 1,07 | 1,00 | 2,86 |

UJA (bete, mark i träda, osv.) | 15,7 | 16,48 | 27,87 |

Unga jordbrukare | 12,1 | 12,68 | 16,66 |

Totalt | 62,4 | 66,16 | 89,95 |

Under 2005 har det betalats ut ett tillfälligt stöd till mjölk-, nötkött- samt får- och getsektorn, inklusive stöd till foder- och gödsellager samt inhägnader där djuren kan röra sig fritt. Stöd har betalats ut till 917 projekt till ett belopp om 14,14 miljoner euro.

2.5. Stödberättigande produktionsvolymer

I beslutet om nordligt stöd anges den högsta stödberättigande produktionsvolymen. Den högsta tillåtna produktionsgränsen för gris- och fjäderfäkött samt hästkött överskreds något under några år mellan 2001 och 2005 och stödet eller enheterna har därför minskat. Antalet renar för vilka stöd har betalats ut har minskat till följd av att det har införts en gräns om högst 50 djur per sökande.

Tabell 3a – Sammanfattning av stödberättigande produktionsvolymer 2001 och 2005 för boskap

Produkt | DE med stöd 2001 | DE med stöd 2005 | Referensnivå för DE, 2005 | Överskott/underskott 2005, % |

Nötkött | 120 344 | 130 862 | 167 274 | – 22 % |

Får- och getkött | 4 740 | 5 668 | 5 886 | – 4 % |

Gris- och fjäderfäkött | 147 764 | 133 967 | 139 200 | – 4 % |

Renkött (antal djur) | 185 731 | 155 254 | 229 000 | – 32 % |

Hästkött | 7 754 | 5 593 | 6 000 | – 7 % |

Mjölk (t) | 1 848 123 | 1 825 664 | 1 759 129 | 4 % |

Den sammanlagda produktionen under perioden har hållit sig inom ramen för de tillåtna volymerna inom alla sektorer för odling av grödor. Vissa enstaka år har gränserna dock överskridits något (tabell 3b).

Tabell 3b – Sammanfattning av stödområdena, vegetabilieproduktionen 2001 och 2005

Produkt | Hektar med stöd 2001 | Hektar med stöd 2005 | Referensnivåer per hektar 2005 | Överskott/underskott 2005, % |

Sockerbetor | 2 302 | 2 034 | 3 750 | – 46 % |

Stärkelsepotatis | 4 933 | 4 546 | 6 580 | – 31 % |

Spannmål och övriga jordbruksgrödor | 304 707 | 315 975 | 557 700 | – 43 % |

Trädgårdsodling | 216 | 190 | 203 | – 6 % |

Utomhusodling av grönsaker och äpplen | 2 080 | 1 774 | 2 095 | – 15 % |

UJA (betesmark, mark i träda, osv.) | 421 738 | 427 022 | 848 812 | – 50 % |

3. DEN JORDBRUKSEKONOMISKA UTVECKLINGEN I DE NORDLIGA STÖDOMRÅDENA

Slutsatserna i detta kapitel baseras på information från de finska myndigheterna enligt artikel 143.2 i anslutningsakten.

3.1. Utvecklingen av de viktigaste produkterna i delregionerna

De viktigaste jordbrukssektorerna i Finlands nordliga områden är mjölk, nötkött och svin. De utgör tillsammans 72 procent av inkomsten på marknaden. I följande avsnitt beskrivs utvecklingen av de viktigaste produkterna i de olika delregionerna. Utvecklingen i delregionerna kan inte analyseras utifrån den information som finns.

Mjölk

Mjölkproduktionen inom stödområdet utgör 77 procent av Finlands sammanlagda mjölkproduktion. Andelen har i stort sett varit oförändrad under perioden. Med undantag för vissa volymvariationer under 2000–2005 har produktionsvolymen minskat med omkring 1,2 procent. Förändringarna skiljer sig dock mellan de olika stödområdena.

Tabell 4a – Mjölkproduktionen (1 000 ton) i delregionerna 2001–2005

Stödområde/kvotperiod | 2000/2001 | 2001/2002 | 2002/2003 | 2003/2004 | 2004/2005 | 2005/2006 |

C1 | 527,5 | 535,5 | 521,0 | 512,1 | 501,1 | 501,4 |

C2 | 1 022,1 | 1 047,4 | 1 031,8 | 1 026,5 | 1 016,7 | 1 032,1 |

C2N | 105,4 | 108,2 | 107,5 | 107,3 | 103,1 | 104,9 |

C3 | 172,6 | 177,1 | 178,4 | 174,4 | 168,8 | 170,5 |

C4 | 23,0 | 23,5 | 23,3 | 22,4 | 20,6 | 20,5 |

Totalt | 1 850,6 | 1 891,7 | 1 862,1 | 1 842,7 | 1 810,4 | 1 829,3 |

Anm: Siffrorna utgör den sammanlagda mjölkproduktionen i de nordliga områdena (inkl. produktion utan nordligt stöd). |

Nötkött

De nordliga stödområdena står även för 77 procent av Finlands nötköttsproduktion. Produktionsvolymen ökade under 2003 och 2004 med anledning av en större efterfrågan på marknaden. Stödområdenas andel av nötköttsproduktionen har ändrats något men även dessa ändringar skiljer sig mellan delregionerna. Det bör observeras att ändringarna i mjölk- och nötköttproduktionen mer eller mindre följs åt, vilket visar på ett produktionssamband.

Tabell 4b – Nötköttsproduktionen (1 000 ton) i delregionerna 2001–2005.

Stödområde/år | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |

C1 | 19,8 | 19,9 | 20,2 | 19,6 | 18,2 |

C2 | 37,7 | 38,6 | 41,6 | 41,3 | 38,2 |

C2N | 3,7 | 3,6 | 3,9 | 3,7 | 3,6 |

C3 | 5,4 | 5,5 | 6,1 | 5,7 | 5,3 |

C4 | 0,6 | 0,5 | 0,6 | 0,6 | 0,6 |

Totalt | 67,2 | 68,1 | 72,4 | 70,9 | 65,9 |

Svinproduktion

Stödområdet står för 43 procent av Finlands slaktsvinsproduktion. Under perioden 2000–2005 ökade slaktsvinsproduktionen i området med omkring 22 procent. Den utgör dock fortfarande en ungefär lika stor andel av Finlands sammanlagda produktion.

Tabell 4c – Slaktsvinsproduktionen (1 000 ton) i delregionerna 2001–2005

Stödområde/år | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 |

C1 | 47,9 | 50,1 | 53,5 | 55,2 | 57,9 |

C2 | 23,9 | 25,7 | 27,9 | 28,7 | 28,0 |

C2N | 1,2 | 0,9 | 1,1 | 1,2 | 1,2 |

C3 och C4 | 1,1 | 1,0 | 1,0 | 1,0 | 1,0 |

Totalt | 74,1 | 77,7 | 83,5 | 86,1 | 88,1 |

3.2. Utvecklingen av markanvändningen

Under 2005 uppgick den sammanlagda utnyttjade jordbruksarealen i det område som omfattas av det nordliga stödsystemet till 1 185 miljoner hektar, vilket motsvarar 52 procent av den sammanlagda utnyttjade jordbruksarealen i Finland. 39 procent av jordbruksmarken i de nordliga områdena ligger inom område C1, 49 procent inom område C2 och 12 procent inom de nordligaste områdena C2N–C4.

Under 2000–2005 ökade den utnyttjade jordbruksarealen inom hela stödområdet med 4,4 procent eller 50 400 hektar. Anledningen var röjningen av igenvuxen mark på grund av förväntningarna på den kommande reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Området är fortfarande omkring 16 procent mindre än den maxgräns som kommissionen fastställde i beslut 2002/404/EG.

Marken brukas fortfarande men en del av den mest avlägsna åkermarken i stödområdet undantas från produktion. Det finns ingen som vill arrendera marken oavsett pris eftersom det kostar alldeles för mycket att bruka marken som är uppdelad i små utspridda skiften. Den genomsnittliga prisutvecklingen för att köpa ytterligare mark har varit rimlig i de norra områdena. Detta trots att priserna kanske ökar snabbare än genomsnittet på grund av konkurrensen om den mark som erbjuds till försäljning eller utarrendering i närheten av gårdar med inriktning på djurhållning.

Under 2005 användes 44 procent av den utnyttjade jordbruksarealen till spannmål, 40 procent till betesmark, 6 procent till övriga grödor och 10 procent togs ur produktion. Mellan 2000 och 2005 ökade området som användes till spannmål respektive togs ur produktion medan området som användes till betesmark minskade. Ändringen berodde främst på att många gårdar upphörde med animalieproduktionen samtidigt som produktionen av foder och andra grödor fortsatte eller markarealen utarrenderades till växande gårdar, särskilt i de södra delarna av stödområdet.

3.3. Utvecklingen av jordbrukets struktur, produktivitet och produktionsmetoder

Under 1990-talet skedde en snabb strukturell förändring inom jordbruket i de områden som omfattas av det nordliga stödsystemet. Utvecklingen fortsatte i början av 2000–talet. Mindre gårdar upphörde med animalieproduktionen och började odla grödor på deltid eller arrenderade ut sin mark till större gårdar. Utarrenderingen av åkermark har ökat inom hela stödområdet och 2005 utarrenderade de gårdar som fortsatte sin produktion omkring 35 procent av åkermarken. Omkring en tredjedel av gårdarna upphörde med sin produktion mellan 1995 och 2005 och gårdarna i stödområdet växte från i genomsnitt 19 till 31 hektar. Under 2005 fanns det 39 650 gårdar inom stödområdet. Minskningen av antalet gårdar var lägst i stödområde C2N och högst i stödområde C3.

Tabell 5a – Antal gårdar per delregion och i hela landet (2001–2005)

Stödområde/år | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | förändring 2001–2005 | procentuell förändring 2001–2005 |

C1 | 18 347 | 17 720 | 17 264 | 16 820 | 16 281 | – 2 066 | – 11 % |

C2 | 20 153 | 19 713 | 19 257 | 18 877 | 18 285 | – 1 868 | – 9 % |

C2N | 2 073 | 2 223 | 2 152 | 2 103 | 1 999 | – 74 | – 4 % |

C3 | 3 242 | 3 163 | 3 075 | 2 972 | 2 865 | – 377 | – 12 % |

C4 | 734 | 731 | 710 | 689 | 666 | – 68 | – 9 % |

Finland | 77 320 | 75 474 | 73 714 | 72 054 | 69 517 | – 7 803 | – 10 % |

Sedan 2000 har antalet gårdar med över 100 hektar mer än fördubblats och deras andel av det sammanlagda området har ökat från 6 till 13,6 procent.

Tabell 5b – Antal gårdar och spridningen av gårdarna i det nordliga stödområdet 1995, 2000 och 2005

Spridning (%) och sammanlagt antal gårdar i det nordliga stödområdet | Spridning (%) och antal gårdar | Spridningen (%) av mark och genomsnittlig gårdsstorlek (hektar per gård) |

1995 | 2000 | 2005 | 1995 | 2000 | 2005 |

mindre än 20 hektar | 62,1 | 48,6 | 44,2 | 34,9 | 20,6 | 15,5 |

20–29 hektar | 20,5 | 19,8 | 18 | 25,9 | 18,7 | 14,3 |

30–39 hektar | 9,6 | 12,8 | 12,3 | 17,0 | 16,9 | 13,8 |

40–49 hektar | 4,2 | 7,5 | 8,5 | 9,7 | 12,8 | 12,2 |

50–99 hektar | 3,3 | 10,1 | 14,1 | 10,8 | 25,1 | 30,6 |

100–… hektar | 0,3 | 1,2 | 2,9 | 1,8 | 6,0 | 13,6 |

Totalt/genomsnitt | 58 115 | 44 326 | 39 649 | 19,3 | 26,2 | 31,1 |

Under 1995–2005 ökade antalet djur på mjölkproducerande gårdar i stödområdet från i genomsnitt 12 till 20 djur. Under samma period ökade andelen mjölk som producerades på gårdar med fler än 50 kor från 0,3 till 8,5 procent.

På andra gårdar med inriktning på djurhållning ökade antalet djurplatser från 20 till 50 platser. Nästan en tredjedel av de övriga gårdarna med inriktning på djurhållning har fler än 50 nötkreatur per gård. 1995 var deras andel mindre än en tiondel.

Tabell 5c – Antal gårdar och spridning av gårdar med mjölkproduktion eller inriktning på djurhållning i det nordliga stödområdet 1995, 2000 och 2005

Nordliga stödområden | Spridning (%) och antal gårdar | Spridning (%), sammanlagt och genomsnittligt antal djur |

1995 | 2000 | 2005 | 1995 | 2000 | 2005 |

Mjölkproducerande gårdar |

färre än 10 kor per gård | 35 | 21,3 | 15,9 | 19,1 | 8,7 | 5,5 |

10–19 kor per gård | 54,9 | 50,2 | 44,6 | 61,4 | 44,3 | 33,1 |

20–29 kor per gård | 9,2 | 21,6 | 24,8 | 16,8 | 31 | 30,2 |

30–49 kor per gård | 0,9 | 6,2 | 12,1 | 2,4 | 13,5 | 22,7 |

fler än 50 kor per gård | 0,1 | 0,6 | 2,5 | 0,3 | 2,5 | 8,5 |

Antal gårdar | 23 442 | 16 422 | 12 335 | 288 456 | 267 654 | 240 645 |

Genomsnittligt antal djur per gård | 12,3 | 16,3 | 19,5 |

Övriga gårdar med inriktning på djurhållning |

färre än 10 nötkreatur per gård | 36,8 | 24,8 | 22,1 | 8,9 | 3,4 | 2,2 |

10–19 nötkreatur per gård | 27,3 | 19,6 | 18 | 18,9 | 8 | 5,1 |

20–29 nötkreatur per gård | 13,7 | 13,5 | 11,8 | 16,2 | 9,3 | 5,8 |

30–49 nötkreatur per gård | 13,3 | 17,5 | 16,9 | 25 | 19,3 | 13,2 |

fler än 50 nötkreatur per gård | 8,8 | 24,6 | 31,3 | 31 | 60 | 73,8 |

Antal gårdar | 5 436 | 3 069 | 2 760 | 110 353 | 108 805 | 137 438 |

Genomsnittligt antal djur per gård | 20,3 | 35,5 | 49,8 |

Under 2000–2005 har andelen gårdar som ägs av jordbrukare under 40 år minskat från 28 till 24 procent. De gårdar som ägs av unga jordbrukare var dock i genomsnitt större och har vuxit mer än de äldre jordbrukarnas gårdar.

På gårdarna i stödområdet gjordes störst investeringar (beräknat efter bruttoinvesteringsutgifterna) i ytterligare mark (97,7 miljoner euro), följt av byggnader för mjölkkor (75,8 miljoner euro), start av jordbruk (57 miljoner euro) och enheter för nötköttsproduktion (27,5 miljoner euro).

Även om den traditionella jordbruksproduktionen fortsätter i området har ökningen av gårdsstorleken lett till att man tillämpar nya produktionstekniker och produktionsmetoder som är bättre lämpade för större gårdar och kommer att minska kostnaderna på längre sikt.

3.4. Inkomst- och lönsamhetsutvecklingen inom jordbruket

Till följd av den ogynnsamma utvecklingen av förhållandet mellan marknadsavkastningen och produktionskostnaderna är jordbruket i de nordliga stödområdena i Finland till stor del beroende av det inkomststöd som betalas ut. Förhållandet mellan det nordliga stödet och gårdarnas nettoförädlingsvärde varierade mellan 0,4 och 0,5 under perioden 2000–2006.

Den årliga ökningen av gårdarnas nettoförädlingsvärde per årsarbetsenhet låg i genomsnitt på 1,8 procent under 2000–2004. Under samma period ökade familjejordbrukens inkomster per familjearbetsenhet med 1,3 procent om året.

Under 2000–2004 varierade familjejordbrukens inkomster avsevärt i de olika delarna av det norra området. I område C2 var den genomsnittliga inkomstökningen per år märkbart mindre än i andra områden. Utvecklingen beror bland annat på att antalet små spannmålsgårdar med låg avkastning och höga kostnader ökat allteftersom jordbrukarna upphör med animalieproduktionen.

Ökningen av familjejordbrukens inkomster per familjearbetsenhet beror främst på strukturutvecklingen inom jordbruket och ökad produktionseffektivitet. Det främsta sättet för familjejordbruken att behålla sina inkomster har varit att öka produktionen och effektiviteten. Även det relativt höga investeringsstödet har uppmuntrat till att öka produktionen och dess effektivitet.

Gårdsstorleken och produktionen har ökat mer inom mjölksektorn än inom nötköttssektorn. Producentprisutvecklingen för nötkött har varit låg och de ökade kostnaderna har lett till lägre inkomster och lönsamhet, särskilt mot slutet av den aktuella perioden.

Däremot visar inkomst- och lönsamhetsindikatorerna på tydligare stordriftsfördelar på svin- och spannmålsgårdarna. Även på dessa gårdar visade dock den genomsnittliga utvecklingen på sjunkande inkomster och minskad lönsamhet mot slutet av perioden.

3.5. Socioekonomiska effekter

Sedan 1995 har jordbruks- och livsmedelssektorerna spelat en allt mindre roll i de regionala ekonomierna i stödområdet. Under 2003 arbetade 61 150 personer inom jordbruket och 13 900 personer inom livsmedelsindustrin i norra Finland. Mellan 1995 och 2003 minskade sysselsättningen inom jordbruket med mer än 25 procent medan antalet sysselsatta inom livsmedelsindustrin var i stort oförändrat.

I det nordliga stödområdet i Finland, och särskilt i de mest avlägsna delarna, utgör jordbrukarna dock en stor andel av landsbygdsbefolkningen. Det nordliga stödsystemet ingår i de åtgärder som vidtas för att behålla befolkningen i de norra och östra områdena. Det långsiktiga nordliga stödet har avsevärt bidragit till att kontrollera utflyttningen av jordbruks- och landsbygdsbefolkningen och minska utflyttningens negativa konsekvenser.

3.6. Miljön

Ett av syftena med det nordliga stödsystemet är att bidra till genomförandet av miljöskydd och miljövård genom att förena stödutbetalningen med villkor såsom användning av åkermark (goda jordbruksmetoder) och besättningsgränser (högsta antal djur). Eftersom flera olika operativa program påverkar miljön är det svårt att urskilja effekterna av enskilda program. Miljövänliga åtgärder inom landsbygdsutvecklingspolitiken tillämpas på mer än 95 procent av gårdarna i området och på en nästan lika stor andel av åkermarken.

Kväve- och fosforindikatorerna för miljön i det område som omfattas av det nordliga stödsystemet visar att tillståndet för miljön har förbättrats något. Ökad lagringskapacitet för gödsel och minskad användning av konstgjorda gödningsmedel är åtgärder som påverkar miljön positivt. Det produceras inte längre lika mycket gödsel inom boskapsuppfödningen eftersom antalet djur har minskat.

3.7. Inverkan på livsmedelskedjan

Gross- och detaljhandeln samt förädlingen och saluföringen när det gäller de produkter som ingår i det nordliga stödsystemet var fortsatt relativt stabil i det aktuella området under perioden. Under utvärderingsperioden har antalet mejerier och slakterier i livsmedelsindustrin som köper råvaror från jordbruket minskat i stödområdet.

Förädlingsföretag som bedriver riksomfattande verksamhet kan stöta på vissa problem i de nordligaste områdena. Mängden tillgängliga råvaror i området är liten jämfört med den sammanlagda mängd som sådana företag förädlar, transportkostnaderna är höga och marknaderna ligger långt bort.

4. SLUTSATSER

I rapporten redogörs för de bemyndiganden som lämnats och de resultat som uppnåtts. Den bygger på uppgifter från de finska myndigheterna enligt artikel 143.2 i anslutningsakten och kommer att läggas fram för rådet. Huvuddragen i rapporten är som följer:

1. I de flesta sektorer som får nordligt stöd har varken de tillåtna produktionsnivåerna eller de sammanlagda stödnivåerna överskridits under utvärderingsperioden. Vid några tillfällen överskreds dock produktionsnivåerna för gris- och fjäderfäkött, mjölk och spannmål. Stödbeloppen och de stödberättigade enheterna minskades i enlighet därmed.

2. Finland utför kontrollerna och enligt de nationella myndigheterna har det inte förekommit några allvarliga oegentligheter. Rapporter har lämnats till kommissionen enligt det krav som fastställts i anslutningsakten.

3. Målet med det nordliga stödsystemet är att se till att jordbruksverksamheten bevaras i området. Det är svårt att kontrollera om detta mål har uppnåtts inom ramen för det nordliga stödsystemet eftersom även andra stödsystem tillämpas på jordbruket i området. Systemet har aldrig kontrollerats, vare sig när det gäller utbetalningarna, de enskilda beloppen eller indelningen i delregioner. Av den anledningen har kommissionen tillsatt en utredning i syfte att bilda sig en bättre uppfattning om systemet och huruvida dess genomförande varit effektivt, verkningsfullt och lämpligt under 1995–2005. Undersökningen skall även utföras mot bakgrund av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Resultaten av undersökningen kommer att presenteras hösten 2007 och användas för att ytterligare utveckla det nordliga stödsystemet.

Mot bakgrund av den information som de finländska myndigheterna har lämnat anser kommissionen att de finländska myndigheterna i allmänhet har tillämpat kommissionens beslut 95/195/EG och 2002/404/EG om stöd till de nordliga områdena på rätt sätt.