Yttrande om relationerna mellan Europeiska unionen och Sydafrika (96/C 82/10)

Ekonomiska och sociala kommittén beslutade den 30 mars 1995, i enlighet med arbetsordningens artikel 23, tredje stycket, att utarbeta ett yttrande om relationerna mellan Europeiska unionen och Sydafrika.

Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som ansvarat för det förberedande arbetet, antog sitt yttrande den 10 november 1995 (föredragande var Albert Schunk).

Vid sin 331:a plenarsession den 20-21 december 1995 (sammanträdet den 20 december 1995) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Samarbetet mellan Europeiska unionen och Sydafrika grundar sig för närvarande på ett interimsavtal som slöts i oktober 1994. Samtidigt upptogs Sydafrika i det reviderade allmänna preferenssystemet för utvecklingsländer. Efter det att apartheidsystemet officiellt upphört i Sydafrika och handelssanktionerna hävts har Europeiska unionen beslutat att utveckla framtida relationer med Sydafrika på grundval av ett nytt avtal. Ett dylikt avtal torde bidra till att Sydafrika integreras regionalt, till att freden säkras och till grunden för ett förtroendefyllt klimat i södra Afrika.

Efter de första allmänna och fria valen i Sydafrika i april 1994 har flera medlemsstater visat ett ökat intresse för utvecklingssamarbetet, vilket är av stor vikt med hänsyn till den nya sydafrikanska regeringens svåra uppgift.

1.2. Detta yttrande från ESK har som mål att stödja att ett protokoll till Lomékonventionen och ett bilateralt handels- och samarbetsavtal förhandlas fram så snabbt som möjligt.

Europeiska unionen måste bistå Sydafrika för att landet skall kunna komma över konsekvenserna av flera decenniers diskriminering. ESK rekommenderar att den sedvanliga klausulen beträffande demokrati och mänskliga rättigheter inkluderas i det framtida avtalet. Kommittén anser det vara värdefullt att det görs ett tillägg till avtalet som omfattar begreppet "god maktutövning" (good governance), på samma sätt som gjorts när det gäller Lomé-konventionens reviderade artikel 5. Ett demokratiskt Sydafrika bör från början se till att de institutionella och lagstiftande villkoren garanteras i fråga om en öppen och kontrollerad finansförvaltning. EU skulle kunna hjälpa till på detta område. EU:s trovärdighet skulle förbättras åtskilligt om unionen verkar för att avskaffa sådana bestämmelser och sådan praxis i medlemsstaterna som tenderar att tolerera eller uppmuntra korruption.

En brådskande uppgift för den sydafrikanska regeringen är att till fullo återupprätta ekonomins konkurrenskraft och samtidigt arbeta för att man når gemensamma lösningar i ett splittrat samhälle som befinner sig på både den "första" och "tredje" världens utvecklingsnivå. Detta initiativ måste omfatta alla grundläggande frågor för samexistens och ta upp de centrala frågorna när det gäller det nya Sydafrikas framtida politik.

1.3. Kommittén eftersträvar en intensiv och omfattande politisk dialog med sin motsvarighet National Economic Development and Labour Council (NEDLAC) för att stödja den sydafrikanska regeringens ansträngningar för utveckling, säkerhet och fred både inom landet och i hela södra Afrika.

Europa och Sydafrika binds samman av en gemensam kultur och historia. De delar ett engagemang i kampen mot rasism, mot diskriminering av kvinnor och minoriteter. Europa kan med sin sociala och ekologiska utvecklingsmodell bidra till utvecklingen av ett multikulturellt samhälle som grundar sig på en ny delad identitet, demokrati och tolerans. Ett gemensamt engagemang till förmån för ekologiska och samhälleliga klausuler kan utgöra ett gemensamt, djärvt förtroendeskapande bevis för Sydafrikas och hela södra Afrikas framtid och motverka den paralyserande uppfattningen att Afrika är en "förlorad kontinent".

2. Tidigare relationer mellan EU och Sydafrika (vid sidan om bilaterala relationer mellan Sydafrika och enskilda medlemsstater)

2.1. Perioden fram till april 1994

EG:s politik gentemot Sydafrika har under årtionden präglats av rigorösa sanktioner mot apartheidregimen. 1977 införde gemenskapen en uppförandekod för medlemsstaternas företag med verksamhet i Sydafrika som en åtgärd mot rasdiskrimineringen. EG stödde även frontstaterna i södra Afrika i deras försök att minska det ekonomiska beroendet av Sydafrika. Följaktligen grundades Southern African Development Community (SADC) 1980.

När undantagstillstånd infördes i Sydafrika 1985 reagerade EG:s utrikesministrar med en politik med två olika inriktningar, både restriktiv och positiv.

2.1.1. Det sydafrikanska ledarskapet sattes under ekonomiskt, diplomatiskt och moraliskt tryck. Allt militärt, kulturellt, idrottsligt och vetenskapligt samarbete avbröts. 1986 infördes ett investeringsförbud och import av järn- och stålprodukter samt guldmynt förbjöds. Dessa åtgärder hävdes våren 1992 med hänsyn till de politiska reformerna.

2.1.2. EU träffade samtidigt en överenskommelse med sydafrikanska kyrkoledare om ett specialprogram till förmån för dem som fallit offer för apartheid. Detta program omfattade utbildning och fortbildning, humanitärt och socialt stöd samt uppbyggnad av ett rättshjälpssystem.

Detta specialprogram var det största utvecklingsinitiativ som EG någonsin antagit gentemot ett enskilt land. Det var unikt huvudsakligen eftersom allt bistånd administrerades av frivilligorganisationer. Mellan 1986 och oktober 1991 ställde EG 130,7 miljoner ecu till förfogande för 402 projekt. Pengarna kanaliserades genom Kagiso-stiftelsen, kyrkorna och fackföreningarna.

Under den politiska och ekonomiska omvandlingsprocessen i Sydafrika anpassades programmet till den nya utvecklingen. Europeiska unionen öppnade därför i februari 1991 ett samordningskontor i Pretoria för att effektivisera samarbetet med unionens traditionella handelspartner och för att bredda initiativen.

2.2. Perioden sedan april 1994

Det officiella avskaffandet av apartheid i Sydafrika banade väg för en avtalsmässig grund för de framtida relationerna med Sydafrika. Förberedande diskussioner ägde redan rum under övergångsperioden från 1990 fram till valen 1994.

2.2.1. Den 19 april 1994 förklarade Europeiska unionen sig redo att samarbeta med Republiken Sydafrika. Den första gemensamma utrikesministerkonferensen mellan EU och staterna i södra Afrika ägde rum den 6 och 7 september 1994 och gav sitt samtycke till en omfattande dialog och ett förstärkt ekonomiskt samarbete efter Sydafrikas anslutning till Southern African Development Community. En gemensam arbetsgrupp bildades samtidigt.

2.2.2. I oktober 1994 undertecknade båda parter ett interimsavtal med avsiktsförklaringen att "stärka relationerna i syfte att uppnå en harmonisk, balanserad, hållbar ekonomisk och samhällelig utveckling i regionen".

Fram till augusti 1994 omfattades Sydafrikas handel med EU av principen "mest gynnad nation". Enbart en ringa andel av Sydafrikas export påverkades dock av detta i positiv bemärkelse. Även sedan det reviderade allmänna preferenssystemet trätt i kraft omfattades vissa områden av särskild vikt för Sydafrika, som jordbruk, av begränsningar eller belastades med importtullar. Sydafrika beklagar på dessa grunder förekomsten av en faktisk diskriminering av landets huvudsakliga export jämfört med exporten från ett antal stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) med högre BNP.

Den 5 juli 1995 beslutade EU att bevilja vissa preferenser på jordbruksområdet, den känsligaste sektorn under de kommande förhandlingarna. (66 % av jordbruksprodukterna omfattas av det allmänna preferenssystemet utan att därför ha beviljats tullfritt tillträde. Endast 25 % av den totala jordbruksproduktionen omfattas.) Den 23 oktober 1995 fattade rådet beslut om en utvidgning från 25 till 29 %.

2.2.3. Under plenarsessionen i oktober 1994 förordade den gemensamma församlingen för EU och AVS-länderna med eftertryck att Sydafrika bör inlemmas i Lomékonventionen och beredas tillträde till Europeiska unionens marknader på gynnsamma villkor.

2.2.4. I framtiden kommer EU att samordna planeringen av regionala utvecklingsprogram och -projekt i södra Afrika. Inhemska och utländska investeringar i regionens produktiva sektorer, i synnerhet tillverknings- och processindustrin, bör främjas och man bör eftersträva ett intimare ekonomiskt samarbete på lång sikt, särskilt med små och medelstora företag.

Det stöd som Sydafrikas frivilligorganisationer tidigare fått inom ramen för de positiva politiska åtgärderna bör fortsätta och sammanjämkas med de bilaterala relationerna med den sydafrikanska regeringen. EU vill ytterligare stärka samarbetet med frivilligorganisationerna genom att inbegripa dem i alla program som finansieras av det europeiska återuppbyggnads- och utvecklingsprogrammet. Principiellt bör man inskränka sig till att på kort sikt ställa projektmedel till förfogande för väl etablerade frivilligorganisationer.

Kommissionen avser att ge direkt bistånd genom det europeiska återuppbyggnads- och utvecklingsprogrammet som nyligen inrättats. Denna specialfond skall årligen bistå med 125 miljoner ecu under perioden 1995-1999. Medlen kommer huvudsakligen att inriktas på utbildning, fortbildning, sjukvård och stöd till demokratiska institutioner på lokal nivå. För 1995 hade redan en större del av projekten godkänts. Dessa koncentrerades till akuta basbehov och främjande av småföretagssektorn.

2.2.5. I syfte att erbjuda Sydafrika finansiellt bistånd utöver det som finansieras av det europeiska återuppbyggnads- och utvecklingsprogrammet beslutade rådet den 1 juni 1995 om en tvåårig gemenskapsgaranti om 300 miljoner ecu för lån från Europeiska investeringsbanken.

3. Europeiska kommissionens mandat

Sedan Nelson Mandela valdes till Sydafrikas president har EU:s stöd till den nya nationella enhetsregeringen (se kapitel 2) varit ganska fragmentariskt. I slutet av mars 1995 presenterade kommissionen utgångspunkten för en gemensam avtalsram i syfte att upprätta ett långsiktigt samarbete med Sydafrika. Ministerrådets mandat, under Frankrikes ordförandeskap, utfärdades den 19 juni 1995. Den 30 juni 1995 började de officiella förhandlingarna, sedan den sydafrikanske vicepresidenten Mbeki hade gått med på en "dubbelspårs-uppläggning" enligt EU-kommissionens tankegångar.

3.1. Allmänna målsättningar

Kommissionens modell med dubbla spår bör ta hänsyn till det specifika i den senaste utvecklingen i Sydafrika. Man kommer för det första att förhandla om ett eventuellt kvalificerat tillträde till den fjärde Lomékonventionen.

Kommissionen bekräftar härigenom sin avsikt att stödja Sydafrika under den nuvarande övergångsperioden genom att bidra till att främja en ekonomisk och samhällelig konsolidering. Först och främst skall fattigdomen bekämpas och demokratiseringsprocessen stärkas. Till grund för detta ligger Förenta nationernas deklaration om de mänskliga rättigheterna och att Sydafrika erkänner de grundläggande demokratiska principerna och respekterar de mänskliga rättigheterna.

Förhandlingar kommer för det andra även att äga rum om ett bilateralt handels- och samarbetsavtal i syfte att skapa ett frihandelsområde genom att handelsutbytet avregleras successivt. Kommissionen motsätter sig ett icke ömsesidigt handelsutbyte med Sydafrika (av det slag som tillämpas gentemot andra afrikanska stater).

EU önskar bland annat också att den sydafrikanska marknaden öppnas i större utsträckning för den egna exporten. Sydafrika är redan en intressant handelspartner när det gäller europeiska industri- och konsumtionsvaror. (Sydafrikas bilaterala handelsunderskott uppgick 1994 till 3 miljarder ecu för industriprodukter, om man bortser från den sydafrikanska guldexporten).

Samarbetet mellan länderna i södra Afrika bör samtidigt byggas ut. Sydafrikas nya status torde verka stimulerande på den ekonomiska och samhälleliga utvecklingen i denna region, fylld av motsättningar.

3.2. Mandatets tidsram och struktur

Det dubbla synsättet är unikt rent historiskt när det gäller EU:s samarbete med tredje land. Två andra alternativ har beaktats men förkastats. Att ge Sydafrika ömsesidig status som "mest gynnad nation" skulle inte ha lett till några förändringar i Sydafrika. Det allmänna preferenssystemet, som redan tillämpas, motsvarar inte de båda partnernas förväntningar.

Protokollet ("first track") skulle utgöra en väsentlig del av den fjärde Lomékonventionen och skulle ta över dess giltighetstid och villkor.

Detta tioåriga associationsavtal med 70 AVS-länder löper från den 1 mars 1990 till den 29 februari 2000. Avtalet ger dessa stater fritt tillträde till den europeiska marknaden när det gäller samtliga industriprodukter och ett stort antal jordbruksprodukter.

Det bilaterala avtalet ("second track") kommer att löpa på fem år och kan omförhandlas varje år. EU har dock signalerat att man avser att binda upp sig för en tidsperiod om 10 till 15 år.

Förhandlingsdirektiven är strukturerade på följande sätt:

3.2.1. Protokoll till den fjärde Lomékonventionen

Protokollet beskriver villkoren för att Sydafrika skall kunna omfattas av den fjärde Lomékonventionen. Förhandlingsresultatet beror i synnerhet på överläggningarna med AVS-länderna, dvs beslutet som fattas av ministerrådet för EU och AVS-länderna.

Den sydafrikanska ekonomin liknar i vissa betydelsefulla avseenden AVS-ländernas ekonomi. Kommissionen pekar dock på den sydafrikanska ekonomins styrka och potential och vill inte tillämpa vissa kapitel och artiklar under den nuvarande Lomékonventionens andra fas:

- Kapitlet om allmänna handelsöverenskommelser (artiklarna 167-185)

- Kapitlet om STABEX (artiklarna 186-212)

- Kapitlet om SYSMIN (artiklarna 214-219)

- Artiklarna om strukturanpassningsbistånd (artiklarna 239-250)

- Protokoll 5 (bananer)

- Protokoll 6 (rom)

- Protokoll 7 (nöt- och kalvkött)

- Protokoll 8 (socker)

- Protokoll 9 (EG:s kol- och stålprodukter).

Med undantag för den reglerade handeln motsvarar detta också de sydafrikanska förväntningarna. En allmän klausul garanterar dessutom att allt finansiellt bistånd kommer från EU:s budget och inte från AVS-ländernas utvecklingsfond. Enda undantaget gäller flyktingbiståndet (Artiklarna 255-257). För sin del hade Sydafrika uteslutit ianspråktagande av AVS:s medel och framför allt förespråkat tillämpning av handelsregleringar.

En separat artikel om Sydafrikas kvalificerade anslutning till Lomékonventionen har sedan dess (från juni 1995) inlemmats i texten. Om EU och AVS-länderna träffar nya överenskommelser kommer Sydafrikas nya situation att beaktas.

3.2.2. Bilateralt handels- och samarbetsavtal

3.2.2.1. Det bilaterala avtalet reglerar de relationer mellan EU och Sydafrika som inte täcks av protokollet. Kommissionen eftersträvar att sluta ett ömsesidigt assymetriskt frihandelsavtal. Pretoria skall under den första fasen få tillgång till EU:s marknader.

3.2.2.2. En regelbunden politisk dialog, på ministernivå och på andra nivåer, avses föra de två parterna närmare varandra. För att garantera en långsiktig stabilitet och fred i södra Afrika kommer dialogen att omfatta samtliga länder i Southern African Development Community. Denna dialog syftar till:

- att stödja demokratin och rättsstaten;

- att bygga upp respekt för mänskliga rättigheter och främja medborgarrätten;

- att införa de förhållanden som krävs för att fattigdom och andra former av diskriminering - på grund av ras, politisk inställning, tro eller kulturell bakgrund - skall utplånas.

Bland förgrundsfrågorna vid samtalen om handel och samarbete bör följande punkter uppmärksammas:

- att de frågor som rör handel och ekonomiskt samarbete tydliggörs;

- industri- och tjänstesamarbete;

- investeringssektorn (skydd och stimulans);

- utvecklingssamarbete;

- institutionella överenskommelser.

En kommitté med övergripande ansvar kommer att övervaka att avtalet tillämpas. Andra tematiska tyngdpunkter kommer att ligga vid:

- vetenskap och forskning;

- utveckling av kommunikations- och informationsstrukturer samt datanätverk (informationssamhället);

- större engagemang när det gäller utbildning, fortbildning och hälsofrågor;

- särskild uppmärksamhet på miljöfrågor;

- internationella avtal.

På samma sätt som med övriga handelsavtal mellan EU och tredje land görs en förteckning över följande verksamheter utan vidare specifikation: ursprungsklausuler, tullar, konkurrenspolitik, samriskföretag, skapande av arbetstillfällen, företagsrådgivning, regional utveckling, samarbete och integration, telekommunikationer, energi, transporter, turism, jordbruk, fiskeri, finansiella tjänster, intellektuell samt industriell och kommersiell äganderätt, vetenskap och forskning, kulturella kontakter och bekämpning av penningtvätt och narkotikahandel.

Specifika direktiv kommer att utarbetas först under förhandlingens gång.

3.2.2.3. Den 23 oktober fattade kommissionen beslut om ett utkast till vidgande direktiv för ett handels- och samarbetsavtal som konkretiserar processen mot en successiv och ömsesidig avreglering av handeln enligt rådets målsättning. Hit hör också regelförslag beträffande ursprungsklausuler, handel med tjänster och fria kapitalrörelser.

Ur EU-synvinkel har det en inriktning mot Världshandelsorganisationens regelverk och tar hänsyn till känsliga intressen och produkter.

Först siktade inte den sydafrikanska regeringen på något frihandelsavtal, men ändrade uppfattning efter de bilaterala förhandlingarna i september 1995. Man förklarade sig beredd att förhandla om ett frihandelsavtal under förutsättning att "ingenting är avtalat innan allt är avtalat". Dessutom väntade man på ett förslag från kommissionen som dels tog hänsyn till de steg som redan tagits mot avreglering av handeln och samhällsekonomisk omstrukturering och dels överensstämde med den löpande omstruktureringen och den regionala integrationen i södra Afrika.

Världshandelsorganisationens regler föreskriver att minst 90 % av den totala handelsvolymen måste omfattas efter en tioårig övergångsperiod. Det är bara under mycket speciella förhållanden som proceduren kan utsträckas upp till tolv år.

Efter fem år bör en utvärdering genomföras, särskilt beträffande "känsliga" produkter som inledningsvis undantagits från tullbefrielse.

Genomförandet har en assymetrisk uppläggning och innefattar möjligheter för båda parter till "andningspauser" för omstruktureringsprocedurer.

För de enskilda stegen anges bara volymprocenttal, inga produktspecifikationer. Det är bara ett antal "känsliga" områden som omnämns i stora drag som inte ens efter övergångsperiodens slut verkar kunna få total tullbefrielse.

4. Regional jämställdhet i södra Afrika

4.1. EU anser att Sydafrika har en nyckelposition inte bara i södra Afrika utan även på hela kontinenten. Sydafrikas demokratisering erbjuder ett gyllene tillfälle för tillväxt, stabilitet och säkerhet i hela regionen, dvs även i Angola och Moçambique. Sedan förhandlingarna påbörjades har det varit den sydafrikanska regeringens uttalade syfte att delta i främjandet av en regional ekonomisk integration och att inbegripa hela södra Afrika i denna uppbyggnadsfas.

4.1.1. Sydafrika gick med i Southern African Development Community (SADC) i augusti 1994. Denna organisation består nu av tolv medlemsstater. SADC:s ministerrådsmöte i februari 1995 beslutade att Sydafrika övertar ansvaret för samordningen av finans- och investeringssektorn inom SADC. Sydafrika spelar en avgörande roll i arbetet med att formulera ett handels- och integrationsavtal.

4.1.2. Sydafrika arbetar även för den regionala industriella utvecklingen i South African Customs Union, som består av Sydafrika, Namibia, Botswana, Lesotho och Swaziland. Enligt information från den sydafrikanska regeringen har nätverk redan upprättats. En gemensam industripolitisk strategi håller för närvarande på att utarbetas. Man avser att inbegripa Southern African Development Community i denna strategi vid ett senare tillfälle.

Europeiska unionen är beredd att ge de produkter som man handlar med i detta regionala samarbete privilegierat tillträde till den europeiska marknaden. På så sätt mildras också oron i South African Customs Union att ett frihandelsavtal skulle kunna leda till att de egna handelsfördelarna går förlorade till Sydafrika.

4.2. AVS-staternas speciella status har godkänts av Världshandelsorganisationen. Samtliga stater i South African Customs Union och Southern African Development Community drar fördel av denna frihet.

För att Sydafrika skall kunna omfattas på kvalificerad nivå av Lomékonventionen måste Världshandelsorganisationens bestämmelser av den 1 januari 1995 respekteras. Man bör undvika att träffa överenskommelser som kan strida mot Världshandelsorganisationens bestämmelser, för att säkerställa att parternas individuella intressen stämmer överens och respekteras. I egenskap av medlemmar i Världshandelsorganisationen strävar Sydafrika och EU efter att Uruguayrundans resultat skall genomföras så snart som möjligt.

4.3. Lomékonventionen omfattar åtgärder som kan göra det möjligt för Sydafrika att stimulera en industriell utveckling i södra Afrika (t ex cumulation provisions). Om Sydafrika skulle ges förbättrat tillträde till EU:s marknader för industri- och jordbruksprodukter bör man få möjlighet att låta handelsutbytet med andra stater i södra Afrika omfattas av gynnsammare villkor.

4.4. De intensiva förhandlingarna mellan den sydafrikanska regeringen och EU har givit upphov till sporadiska beskyllningar om en "Europacentrering" i Sydafrika. Med anledning av denna kritik bör Sydafrika rikta in sig på andra afrikanska länder och på "Syd". Tillsynes ställt inför behovet att säkerställa en position på världsmarknaden måste Sydafrika fatta ett beslut av grundläggande betydelse: Bör landet sluta handelsavtal på lång sikt med industrivärlden eller bör man stärka sin ställning på de snabbt växande marknaderna i Asien och Latinamerika? I praktiken håller sydafrikanska företag redan på att öppna dessa marknader.

5. ESK:s yttrande

5.1. Ekonomiska och sociala kommittén välkomnar ministerrådets beslut av den 19 juni 1995 om att skapa en långsiktig ram för relationerna mellan EU och Sydafrika genom en "dubbelspårig" uppläggning och Sydafrikas principiella godkännande av detta tillvägagångssätt.

5.2. ESK erkänner att det har krävts komplicerade och öppna förhandlingsinstruktioner för att kunna inta ett flexibelt förhållningssätt i fråga om den ekonomiska och politiska beslutsprocessen i Sydafrika och de många olika intressen som finns i EU:s medlemsstater med hänsyn till South African Customs Union, Southern African Development Community, AVS-länderna samt inom Världshandelsorganisationen.

5.3. ESK uttalar också sitt stöd för Sydafrikas ansökan, eftersom:

- EU lovat att ge sitt fulla stöd till demokratiseringsprocessen. EU skall även stödja att de mänskliga rättigheterna tryggas, att Sydafrika byggs upp på nytt ekonomiskt och socialt och att fattigdomen bekämpas;

- större delen av Sydafrikas tudelade samhälle lever under u-landsförhållanden, som offer för rasdiskrimineringen;

- maktskiftet innebär höga förväntingar på att befolkningens grundläggande behov skall tillfredsställas;

- den socio-ekonomiska grunden - på vilken det "politiska miraklet" vilar - ännu ej är säkrad;

- Sydafrika på kort och medellång sikt är beroende av snabbt, långtgående och direkt tillmötesgående.

5.4. ESK delar inte den utbredda uppfattningen att ett frihandelsavtal bara skulle gynna EU:s intressen, med hänsyn till de speciella sydafrikanska åtagandena inom ramen för Uruguayrundan och den europeiska jordbrukspolitikens begränsningar. Under övergångsfasen måste en väl avvägd assymetri balansera de olika intressena. Frihandelsavtal är i praktiken till nytta för båda parter, även om det inte går att garantera en absolut rättvis fördelning av möjligheter och fördelar.

Man måste ändå hålla i minnet att EU-importen från Sydafrika - även när båda parter har uppfyllt alla förpliktelser inom Uruguayrundan - har ett relativt vikttal för tullbelagda jordbruksprodukter som är nästan lika högt som för tullbelagda icke-jordbruksvaror (1999 utan frihandelsavtal: 83 % tullfritt, 8 % tullbelagda jordbruksprodukter, 9 % tullbelagda icke-jordbruksvaror).

Kommittén utgår ifrån att kommissionen så snart som möjligt upphör med sitt tidigare splittrade stöd som givits under övergångsprocessen. De nackdelar som grundar sig på den historiskt förda handelspolitiken, och som ger landet sämre villkor än jämförbara tredje länder, måste snarast undanröjas.

Ett framtida samarbete måste beakta såväl det moraliska och politiska ansvaret på kort och medellång sikt gentemot Sydafrika som det ömsesidiga intresset som andra samarbetspartner med samma rättigheter har på medellång och lång sikt.

5.5. Med anledning av att Lomékonventionen nu har tillämpats under halva den tid som stipuleras välkomnar ESK en särskild klausul beträffande Sydafrikas tillträde till konventionen i överensstämmelse med mandatet och att man undviker en alltför utdragen ratificeringsprocess. Kommittén ställer sig också positiv till att man tillämpar Lomékonventionens kumulativa bestämmelser gentemot Sydafrika på undantagsbasis (men kräver att man snarast möjligt avsäger sig förbehållen) och att sydafrikanska företag får rätt att delta i entreprenader som finansieras med EU-medel. Samma sak bör gälla för AVS-staternas företag vid entreprenader i Sydafrika.

5.6. ESK anmodar kommissionen att bidra till att säkerställa att förhandlingarna fortskrider utan dröjsmål. De (enskilda) direktiv som eventuellt ännu ej antagits bör godkännas så snabbt som möjligt. Eftergifter man redan kommit överens om när det gäller tillgången till marknaden för sydafrikanska produkter bör genomföras innan ett övergripande avtal ratificeras.

5.7. Debatten om fullständigt handelspolitiskt tillträde till den fjärde Lomékonventionen bör avslutas. Sydafrika måste framför allt inrikta sig på att öka investerarnas förtroende.

5.8. Den sydafrikanska regeringen har börjat sitt arbete på ett mycket övertygande sätt och gått längre än de åtaganden som GATT föreskriver, genom att återgå till en snabbt föränderlig och konkurrensinriktad världsekonomi, som inte tar hänsyn till nationella historiska bördor.

5.9. Genom ett långsiktigt ekonomiskt samarbete med EU skulle Sydafrikas väg in i världsekonomin kunna åtföljas av sociala och ekologiska hänsyn. ESK yrkar på att Sydafrikas alla jordbruksprodukter omedelbart och i stor utsträckning skall omfattas av det allmänna preferenssystemet, vilket är ett viktigt steg på vägen för att främja sydafrikansk export när denna redan delvis blivit avreglerad och när den kan ske helt utan hinder för industriprodukter.

Kommittén tillstyrker avsikten att det sluts ett bilateralt frihandelsavtal, som under en övergångsperiod bör vara assymetriskt. Den gemensamma jordbrukspolitiken skall beaktas när det gäller jordbruksprodukter. Svårigheterna i anslutning till handeln med jordbruksprodukter bör minska efterhand som man genomför de nedskärningar av jordbruksstödet som förhandlats fram inom Uruguayrundan. Man har föresatt sig att skära ned stödet ytterligare under nästa förhandlingsrunda.

5.10. Moderniseringen av Sydafrikas struktur när det gäller ekonomi och utrikeshandel, och särskilt tillverkningsindustrins omvandling till effektivare och mer produktiva processer kommer att kräva en lång övergångsperiod för många branscher när tullarna sänks inför frihandelsavtalet. EU måste ta det första steget om ett handelsutbyte i båda riktningarna skall äga rum, så att målet om "en harmoniserad, balanserad och hållbar social och ekonomisk utveckling", som anges i interimsavtalet, förverkligas.

5.11. Sydafrikas behov av import av kapitalvaror på kort och medellång sikt kan leda till brist på jämvikt i betalningsbalansen och till att arbetstillfällen går förlorade, om man inte skapar jämvikt genom en kompenserande exportökning, och på medellång sikt genom produktion som ersätter import. Den sydafrikanska EU-exportens mycket kraftiga koncentration till mineraler måste därför minskas genom en successiv diversifiering mot jordbruksprodukter och arbetskraftsintensiva produkter. Om man garanterar att de känsliga branscherna för EU:s medlemsstater inte påverkas, ställer sig ESK positiv till att förbättra situationen i Sydafrika på kort sikt genom att landet får ökat tillträde till marknaderna för bl a jordbruksprodukter, livsmedelstillverkning, kötthantering, träbearbetning och konfektion.

5.12. Kommittén uppmärksammar de sydafrikanska studierna och argumenten som menar:

- att många jordbruksprodukter inte kommer att påverka de europeiska intressena eftersom dessa produkter inte produceras i Europa (litchi, guava mm);

- att antalet produkter som också framställs inom EU och som utsätts för sydafrikansk konkurrens är mycket mindre än vad man hittills trott;

- konsekvenserna för varje enskild medlemsstat är mer jämnt fördelade än vad man förväntat sig.

Kommitten yrkar därför på att dessa uppgifter skall jämföras med de grundläggande produkt- och länderanalyser som EU vidtagit, med dynamiska hänsynstaganden (potentialen för handeln inom Europa).

5.13. I motsats till den ytliga mytbild som råder har Sydafrika en avsevärd utvecklings- och tillväxtpotential. I globaliseringens tidevarv kan denna potential förverkligas genom att man försiktigt och konsekvent öppnar marknaden, vilket skulle innebära ett nytt budskap till de inhemska och utländska investerarna. Genom utländska direktinvesteringar kan man bidra till stabila förhållanden för en hållbar tillväxt i en omfattning som skulle kunna möjliggöra en avsevärd minskning av arbetslösheten. Den begränsade inhemska kapitalmarknaden (låga sparkvoter) skulle på så sätt kunna kompenseras till viss del. Grunden för detta skapas genom förtroendeskapande politiska och ekonomiska åtgärder och genom lokala bestämmelser för att främja och skydda investeringar.

Kommittén delar åsikten att om man sluter ett långsiktigt handels- och samarbetsavtal med EU genom ett assymmetriskt frihandelsavtal så skulle detta bidra till att budskapet sprids, till ökad tydlighet och till större förtroende, gentemot de inhemska och utländska investerarna samt handelspartners över hela världen.

5.14. Man måste även gemensamt råda bot på den osäkerhet som kännetecknar Sydafrikas geo-ekonomiska inriktning, branschkonsekvenserna och konkurrensmöjligheterna, framför allt för konsumtionsprodukter av högt värde, vid ett successivt öppnande av marknaden i riktning mot frihandel. Kommittén rekommenderar att kommissionen under förhandlingarna erbjuder sig att stå för de branschvisa analyserna och undersökningarna när det gäller olika tänkbara händelseutvecklingar.

5.15. Ett samarbete mellan de institutioner som ansvarar för den administrativa, finansiella och transportmässiga avregleringen av handelsutbytet och investeringarna äger redan rum. Det pågår även diskussioner om en samordning av normer och intyg. Sydafrikas regering bör dessutom uppmanas att förtydliga huruvida och på vilket sätt den avser att fortsätta att utveckla det nuvarande skyddet för leverantörer, investerare och den intellektuella äganderätten. Detsamma gäller även detaljerna och tidsplanen för avskaffandet av kontrollen av kapitalrörelser, som redan tillkännagivits. Kommittén anser att båda dessa åtgärder torde förbättra möjligheten för de potentiella investerarna att göra sina riskbedömningar.

5.16. Faktorer som kommer att hämma den kortsiktiga köpkraftsutvecklingen inom de breda folklagren är öppningen gentemot världsmarknaden, med stora steg mot en förbättring av den internationella konkurrensförmågan och en förtroendeskapande respekt för makroekonomiska stabilitetsstandarder (i valuta- och skattefrågor) i relation till utländska kreditgivare och investerare, liksom Sydafrikas speciella politiska kompromiss (gränser för omfördelningen). Här kan man alltså inte vänta sig några snabba impulser till tillväxt och sysselsättning.

Sysselsättningseffekten bör vara en av de främsta faktorer som beaktas när EU underlättar för den sydafrikanska exporten och främjar projekt och investeringar finansiellt i Sydafrika. ESK välkomnar många europeiska företags engagemang i återuppbyggnadsprogrammet. Samarbetet med små och medelstora företag (inklusive "informella sektorn" och "framväxande företag") kommer med statligt stöd att ge fart åt enkla och snabba arbetsskapande möjligheter och kommer att bidra till att det utvecklas en (svart) medelklass.

För att inhemska tillväxtimpulser inte skall belasta betalningsbalansen bör de främst uppstå via småföretagssektorns potential, det vill säga speciellt genom vidareutveckling av den informella sektorn och de framväxande företagen.

5.17. De små och medelstora företagens finansieringsvillkor måste förbättras. De många typerna av alternativ bör studeras noga och befrämjas av EU. Frivilligorganisationer som uppfyller kraven när det gäller ledning, finansiell bärkraft, kreditpolitisk erfarenhet och övervakning gentemot sina finansiärer kan bland annat i egenskap av mellanhand mellan affärsbanker och små och medelstora företag (informell sektor, framväxande företag) utgöra ett väsentligt bidrag till utvecklingen av små och medelstora företag. Affärsbankerna måste successivt ställas inför den nya riskbilden så att även denna nya entreprenörskultur kan dra fördel av den högt utvecklade finansiella infrastrukturen.

5.18. Det kommer att vara omöjligt att genomföra statliga projekt i kommunerna (återuppbyggnadsprogrammet), om man inte får hjälp av frivilligorganisationerna som en betydande och kompetent mellanhand som sedan länge åtnjuter förtroende. Nya kommunala förvaltningar skulle ha mycket svårt att bygga upp denna erfarenhet. ESK stöder å ena sidan kommissionens yrkande på ett ordnat tillvägagångssätt, insyn och bokföringsregler i Sydafrika. Kommittén rekommenderar å andra sidan att de frivilligorganisationer som uppfyller dessa kriterier även fortsättningsvis behandlas som oberoende aktörer. Den sydafrikanska regeringen kan förväntas att bidra till en genomgång, med positiv utgångspunkt, av tidigare meriter och statliga finansiella granskningar. Frivilligorganisationernas betydelse för samhällsutvecklingen i Sydafrika är obestridd.

5.19. ESK välkomnar det allra senaste gemensamma initiativet som betydande sydafrikanska samhällsaktörer tagit för att bekämpa korruption, bedrägeri, kriminalitet med och utan droganknytning samt våld. Kommittén betrakar detta som ett moraliskt stöd för en gemensam kamp mot korruptionen som bör möjliggöra intimare samarbete mellan berörda institutioner. ESK uppmärksammar med oro att korruptionen sprider sig runt om i världen. Ingen har rätt att förebrå någon annan. Alla måste snarare arbeta för att korruptionen stävjas. EU måste för sin del arbeta aktivt för att undanröja regler och praxis i medlemsstaterna som tenderar att tolerera korruption.

ESK rekommenderar att EU i god tid når en överenskommelse med den sydafrikanska regeringen om institutionella och lagstiftande förutsättningar för att garantera en effektiv, öppen och ansvarskännande förvaltning av allmänna medel och biståndsmedel, särskilt när det gäller tilldelningen av projekt och offentliga upphandlingskontrakt på alla nivåer. En konsekvent gemensam insats för att bekämpa risken för korruption i de bilaterala ekonomiska relationerna kommer att främja ekonomins effektivitet och tillväxten i Sydafrika. Som ett första steg bör man komma överens om ett intensivt, ömsesidigt erfarenhetsutbyte mellan de berörda förvaltningarna.

5.20. Europeiska kommissionens mandat omfattar förutom det utvecklingspolitiska samarbetet även ett ekonomiskt samarbete på områden där Sydafrika har en stark ställning. Särskilt på dessa områden har storföretagen, tillsammans med arbetsmarknadens parter, utvecklat kvalitativt respekterade kvalifikationskrav. ESK anser dock att ett effektivt fortbildningssystem måste lägga lika stor vikt vid att erbjuda både bred och djup kunskap. Kommittén gläder sig därför åt att kommissionen prioriterar detta område i samarbetet. Kommittén hoppas att medlemsstaterna delar med sig av sina erfarenheter och idéer i Sydafrika.

5.21. Ett bilateralt samarbetsavtal mellan Sydafrika och EU måste ligga i linje med intresset för den regionala utvecklingen i South African Customs Union, Southern African Development Community och AVS-länderna samt i linje med Världshandelsorganisationens bestämmelser. ESK välkomnar den stora mottaglighet som kännetecknat Sydafrikas diplomati och utrikeshandelspolitik med avseende på detta intresse. En förbättrad tillgång till den sydafrikanska marknaden för dessa länder, utvecklingen av gemensamma industripolitiska koncept, omstruktureringen av det regionala handelsutbytet till förmån för en balanserad regional utveckling samt de mer omfattande handels- och investeringsflödena inom regionen förtjänar ett fullständigt erkännande och en uppmuntran att gå vidare. Kommittén stöder tanken att länderna i södra Afrika och AVS-länderna skall inbegripas i det rådgivande arbetet på alla nivåer, inklusive den politiska dialogen på ministernivå, och räknar med ett speciellt engagemang från sydafrikanska partners i detta sammamhang.

5.22. ESK konstaterar att sydafrikanska framgångar kommer att gynna hela regionen medan ett misslyckande skulle få mer destabiliserande effekter än om Sydafrikas ekonomi tillfälligt skulle vida överträffa sina grannländer. Kommittén anser även att ett avtal mellan Sydafrika och dess viktigaste handelspartner (EU) i syfte att inlemma landets ekonomi i världsekonomin inte får inkräkta oproportionerligt på andra industriländers intressen som också verkar på den sydafrikanska marknaden.

5.23. Den breda politiska dialogen som förutsetts och som kommer att föras på ministernivå och på andra politiska nivåer i det demokratiska beslutsfattandet bidrar på ett avgörande sätt till att ytterligare stabilisera demokratin och rättsäkerheten, skydda de mänskliga rättigheterna, främja den sociala rättvisan samt bekämpa fattigdomen och alla former av diskriminering. Kommittén välkomnar avsikten att vidta institutionella åtgärder vid sidan om denna dialog. Dessa åtgärder bör omfatta regelbundna kontakter mellan båda parters parlament i alla frågor som samarbetsavtalet täcker. Kommittén yrkar på att branschorganisationer och arbetmarknadens parter i Europa inbegrips i dessa kontakter.

5.24. Sydafrika måste reducera den höga tull- och subventionströskel som byggts upp av politiska skäl. Åtagandena inom Uruguayrundan som redan gjorts, tullbefrielsen för 27 % av importen av bildelar samt den fullständiga tullbefrielsen av beklädnads- och textilvaror inom sju år (linjärt) innebär en oerhörd samhällelig utmaning med tanke på den mycket höga arbetslösheten och utslagningen.

Till detta skall läggas de ytterligare tullsänkningsetapper som planeras i kommissionens utkast, där skilda utgångslägen gör att Sydafrika skall tullbefria ytterligare 36 % av sin import under övergångsperioden, medan EU bara behöver göra detsamma med cirka 7 % av sin import från Sydafrika. För närvarande går redan 78 % av Sydafrikaimporten in i EU utan tull, men i andra riktningen gäller det bara 44 %. EU bör inte betrakta tullfriheten för guld- och mineralimport från Sydafrika - som svarar för omkring 50 % av den totala importvolymen därifrån - som ett belägg för en liberal hållning på handelsområdet.

Att underskottet i handeln med icke-jordbruksprodukter ökar tyder på ett växande behov att öka både varu- och tjänsteexporten och kapitalimporten.

En samhällelig stabilitet är fortfarande en avgörande förutsättning för framgång på Sydafrikas väg. Det europeiska jordbrukets odiskutabla känslighet skall ställas i relation till att sydafrikanska arbetstagare förlorar arbetstillfällen och inkomster. Fem-tio personer kan existera på en enda inkomst. De assymetriregler som planeras bör åstadkomma rimliga relationer i detta sammanhang.

De oundvikliga konsekvenserna för arbetstillfällen, social trygghet, grund- och yrkesutbildning och kompetensutveckling måste kompenseras av ett starkt engagemang från EU:s sida, som inte bara får satsas i EU-programmet för utveckling och återuppbyggnad. Rådgivning, kompetensutveckling, samarbete och stöd till arbetsmarknadens parter kräver speciella EU-insatser.

Man måste klara av att hantera följderna på kort sikt av en oundviklig öppning mot världsmarknaden, en makroekonomisk stabiliseringspolitik och skapande av gynnsamma förhållanden för investerare. Å andra sidan måste man ta hänsyn till de berättigade förväntningarnas hos miljoner människor som lever under fattigdomsgränsen. I Sydafrika måste samhällsdialogen spela en central roll för att stilla den sociala oron.

5.25. Förhållandena på arbetsmarknaden kommer att spela en allt mer avgörande roll för att samhällsklimatet i stort skall kännetecknas av ett större lugn och för att konkurrenskraften skall förbättras. National Economic Development and Labor Council (NEDLAC), som inrättades 1995, består av lika många regerings-, arbetsgivar- och fackföreningsrepresentanter och omfattar i viss utsträckning även andra frivilligorganisationer. NEDLAC inriktar sig först och främst på att övertyga arbetsmarknadens parter om värdet av att utfärda gemensamma rekommendationer i lagstiftningsfrågor.

ESK konstaterar att man bestått den första prövningen när det gäller ett gemensamt stöd för utkastet till ny arbetsmarknadslagstiftning i Sydafrika. Överenskommelser har nåtts i fråga om strejkrätten - en historisk stridsfråga - centrala branschvisa löneförhandlingar och inrättande av arbetsplatskommittéer. Samtliga parter var tvungna att göra ett antal svåra eftergifter.

Sydafrikas industri måste även fortsättningsvis genomgå snabba förändringar och omstruktureringar med alla de sociala konsekvenser detta medför. Den sydafrikanska omvandlingsprocessen är faktiskt mer intensiv än 90-talets förändringar av den europeiska industrin. Det kommer att krävas än mer av samhällsaktörerna i framtiden. ESK rekommenderar därför att den politiska dialogen utvidgas till ESK/NEDLAC-nivå och att detta förankras i samarbetsavtalet enligt följande:

a) en gemensam rådgivande kommitté bör inrättas för att främja dialogen och samarbetet;

b) kommittén föreslås bestå av sex medlemmar vardera från ESK och NEDLAC;

c) dialogen och samarbetet skall omfatta alla ekonomiska och sociala aspekter på de framtida relationerna mellan EU och Sydafrika, med särskild vikt lagd vid områden som fastställs i det framtida avtalet mellan EU och Sydafrika;

d) den gemensamma rådgivande kommittén skall anta en arbetsordning.

Bryssel den 20 december 1995.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER