Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om:

- "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen, om ändring av rådets beslut 90/424/EEG och om upphävande av rådets direktiv 92/117/EEG", och

- "Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om bekämpning av salmonella och andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen och om ändring av rådets direktiv 64/432/EEG, 72/462/EEG och 90/539/EEG"

(2002/C 94/06)

Den 12 september 2001 beslutade rådet i enlighet med artikel 152 i EG-fördraget att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén om ovannämnda förslagen.

Sektionen för jordbruk, lantbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 29 januari 2002. Föredragande var Ann Davison.

Vid sin 388:e plenarsession den 20-21 februari 2002 (sammanträdet den 20 februari 2002) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 85 röster för, 1 emot och 7 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Zoonoser är sjukdomar eller infektioner som kan överföras från djur till människor. Infektionerna är oftast ett resultat av att man ätit produkter av animaliskt ursprung. Den vanligaste zoonotiska sjukdomen i de europeiska länderna är salmonellos. Salmonella omfattar mer än 150 serotyper och återfinns i en rad olika livsmedelsprodukter, t.ex. råa ägg, fjäderfä, griskött, nötkött samt andra kött- och mjölkprodukter. Symtomens art och svårighet varierar beroende på serotyp. Vanliga symtom är diarré, feber, huvudvärk och kräkningar, men salmonellos kan också ta sig allvarligare uttryck och ibland till och med leda till döden. Alla kan drabbas av komplikationer, men spädbarn, äldre personer och havande kvinnor utgör särskilda riskgrupper.

1.2. Det finns fler zoonotiska smittämnen än salmonella. Det näst vanligaste är campylobacter. Det vanligaste symtomet är diarré, men en campylobacter-infektion kan ibland leda till nervsjukdom och (i sällsynta fall) förlamning. campylobacter återfinns huvudsakligen i kycklingkött.

1.3. Listeria och vissa typer av E. coli är de zoonotiska smittämnena bakom två andra vanliga infektioner(1).

2. Zoonosernas effekter på människors hälsa

2.1. Det finns inga tillförlitliga siffror eller jämförelser när det gäller antalet sjukdomsfall och dödsfall orsakade av zoonoser inom EU. Nationella informationssystem varierar och endast ett litet antal av alla sjukdomsfall rapporteras. Campylobacter beräknas ha orsakat 127000 rapporterade fall av livsmedelsburen sjukdom år 1999(2). Enligt information från Office for International Epizooties, OIE (Internationella byrån för kontroll av farsoter) rapporterades fler än 219141 fall av salmonellainfektion hos människor i EU-länderna år 2000(3). Europeiska kommissionen samlar också in uppgifter som publiceras i en årsrapport om salmonellos(4). Enligt rapporten beräknar man att det förekom sammanlagt 165569 fall av salmonellos hos människor år 1999. De kraftiga och oförklarliga skillnaderna i uppgifter mellan medlemsstaterna tyder emellertid på brister i både uppföljning och samordning.

2.2. Zoonoser orsakar inte bara personligt lidande och dödsfall, utan ger också upphov till stora hälsovårdskostnader och många förlorade arbetstimmar. Enligt WHO(5) uppskattas kostnaderna per rapporterat fall av salmonellos hos människor ligga mellan 1100 och 1500 EUR i Europa. UK Food and Drink Federation (intresseorganisation för livsmedelsproducenter i Storbritannien) har beräknat att sjukvårdskostnaderna i England och Wales för att behandla sjukdomar förorsakade av salmonella och campylobacter uppgick till 27,8 miljoner pund 1999.

2.3. Kommittén rekommenderar därför ett mycket kraftfullare och snabbare arbetssätt än det som kommissionen föreslår.

3. Sammanfattning av kommissionens förslag

3.1. Den 1 augusti 2001 antog Europeiska kommissionen två förslag i syfte att revidera den aktuella lagstiftningen och införa bättre förebyggande åtgärder och kontroll av zoonoser: ett förslag till direktiv om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen, om ändring av rådets beslut 90/424/EEG och upphävande av rådets direktiv 92/117/EEG, ett förslag till förordning om bekämpning av salmonella och andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen och om ändring av rådets direktiv 64/432/EEG, 72/462/EEG och 90/539/EEG. De två förslagen ingår i uppföljningen av vitboken om livsmedelssäkerhet(6).

3.2. Förslaget till direktiv innebär att medlemsstaterna skall införa förbättrade och mer samordnade övervakningssystem. I förslaget fastställs ett system för övervakning av vissa zoonotiska smittämnen i hela livsmedelskedjan för både djur och människor. Medlemsstaterna skall dessutom delta i samordnade övervakningsprogram i syfte att fastställa nominella värden när det gäller nivån för de viktigaste zoonotiska infektionerna i varje medlemsstat. Dessa program kommer att medfinansieras genom gemenskapsbudgeten. Dessa nya krav på övervakningen skall också inbegripa insamling av uppgifter om förekomsten av zoonotiska sjukdomar hos människor, om förekomsten av utbrott av livsmedelsburna sjukdomar samt övervakning av antibiotikaresistens i vissa zoonotiska smittämnen.

3.3. I förslaget till förordning fastställs en ram för reduktion av patogener i syfte att minska förekomsten av sådana organismer genom att fastställa ett mål för hela gemenskapen när det gäller zoonotiska smittämnen i vissa djurpopulationer och eventuellt i andra delar av livsmedelskedjan. Gemenskapens mål för denna reduktionspolitik skall fastställas successivt på grundval av vetenskapliga bedömningar enligt en fast tidsplan. Det högst prioriterade målet är salmonella, särskilt i fjäderfäprodukter och ägg.

3.4. Målen skall gälla från år 2005 och framåt för avelsflockar av kyckling, från år 2006 och framåt för värphöns, från 2007 och framåt för slaktkycklingar samt från 2008 och framåt för kalkoner och avelssvin. Efter en övergångsperiod skall begränsningar för försäljning gälla för konsumtionsägg från flockar med bekräftad eller misstänkt förekomst av vissa typer av salmonella (från år 2008 och framåt). Kött från fjäderfä kommer också att underställas fastställda mikrobiologiska krav från år 2009 och framåt. Ett förfarande har också fastställts för hur mål skall uppställas när det gäller andra djurpopulationer eller andra zoonotiska smittämnen än salmonella.

3.5. Om medlemsstaterna skall kunna nå målen måste de anta nationella kontrollprogram och uppmuntra den privata sektorn att samarbeta. När det gäller handel med nämnda levande djur och kläckägg mellan medlemsstaterna kommer obligatoriska krav på intyg för salmonellastatus att införas i enlighet med ovannämnda tidsplan. När det gäller import från tredje land till EU kommer motsvarande krav på intyg att införas enligt samma tidsplan. Förslaget ger kommissionen möjlighet att utesluta vissa metoder för att bekämpa zoonoser, t.ex. användning av antibiotika eller vaccinationer i djurpopulationer, eller att ställa upp villkor för hur metoderna används.

4. Befintlig gemenskapslagstiftning

4.1. Syftet med rådets direktiv 92/117/EEG är att upprätta ett tillförlitligt rapporteringssystem för förekomsten av zoonoser i allmänhet samt att få till stånd övervakning, bekämpning och i sista hand utrotning av vissa invasiva serotyper av salmonella hos avelsbesättningar av fjäderfä. Direktivet innehåller även bestämmelser som gäller utvecklingen av bekämpningsmetoder för andra zoonotiska smittämnen än salmonella.

4.2. För närvarande omfattar bekämpningsåtgärderna endast två typer av salmonella hos avelsbesättningar av fjäderfä.

4.3. Genom direktiven 90/667/EEG och 92/118/EEG och tillhörande kommissionsbeslut täcks bekämpningen av zoonotiska smittämnen i animaliskt avfall och vid framställningen av foder.

4.4. Bestämmelser om bekämpningen av vissa zoonoser på jordbruksföretagen har fastställts i olika direktiv om djurhälsovillkor för handeln med levande djur, t.ex. bestämmelser om bovin tuberkulos och brucellos i direktiv 64/432/EEG. Vidare innehåller vissa hygiendirektiv bestämmelser om bekämpning av zoonoser på jordbruksföretagen, t.ex. direktiv 92/46/EEG om miljökkobesättningar. Åtgärder för att bekämpa zoonotiska smittämnen i samband med bearbetning och distribution av livsmedel av animaliskt ursprung fastställs i motsvarande hygiendirektiv. Gemenskapens lagstiftning håller för närvarande på att omstruktureras och omarbetas till en sammanhängande och konsekvent samling hygienbestämmelser grundade på ett integrerat tillvägagångssätt som omfattar hela livsmedelskedjan (yttrandet om livsmedelshygien)(7).

4.5. Gemenskapens lagstiftning om övervakning och bekämpning av zoonoser har genomförts successivt och till skilda nivåer i de olika medlemsstaterna. Erfarenheten visar dock att inte alla medlemsstater har varit i stånd att fullt ut genomföra det system som föreskrevs i zoonosdirektivet. Faktum är att det endast är sju medlemsstater (DK, IRL, FIN, S, A, F, NL) som fullt ut anses uppfylla bestämmelserna om bekämpning av salmonella i avelsflockar. Europeiska kommissionen påpekar emellertid att myndigheterna i samtliga medlemsstater har vidtagit effektiva åtgärder för att bekämpa salmonella och andra zoonotiska organismer, antingen på egen hand eller i samarbete med privata företag. Kommittén beklagar att det inte finns någon redogörelse för dessa åtgärder i kommissionens rapport.

5. Rekommendationer

Allmänna rekommendationer

5.1. I april 1999 antog ESK ett yttrande om zoonoser(8). Kommittén håller fast vid sina åsikter från 1999. Många av dem är relevanta även i dagens situation, i synnerhet prioriteringen av folkhälsan. Därför beklagar ESK att det har tagit så lång tid att genomföra EU-lagstiftningen, och kommittén föreslår en konferens på hög nivå där alla aktörer deltar i syfte att skapa politiska och ekonomiska lösningar.

5.2. Europeiska kommissionens förslag välkomnas varmt. Att förebygga zoonoser är en viktig del av livsmedelssäkerheten. Som nämndes tidigare orsakar zoonoser inte bara stort personligt lidande och dödsfall, utan ger också upphov till stora hälsovårdskostnader och många förlorade arbetstimmar. Kommittén anser bestämt att förebyggande åtgärder när det gäller zoonoser borde vara en mycket högt prioriterad fråga för EU och medlemsstaterna, och att tillräckliga resurser borde avsättas för detta.

5.3. En grundläggande förutsättning menar kommittén är att livsmedel som tillhandahålls konsumenterna skall vara ofarliga. De livsmedelsskandaler som inträffat på senare tid har lett till förlorat förtroende hos konsumenterna och en konsumtionsminskning för de berörda livsmedlen. ESK anser att de offentliga myndigheterna har misslyckats med att på ett effektivt sätt genomföra, kontrollera och övervaka lagstiftning och certifiering.

5.4. Kommittén anser därför att alla parter som är involverade i livsmedelskedjan samt de offentliga myndigheterna bör se till att man når och upprätthåller en hög säkerhetsnivå i hela livsmedelskedjan. Detta skulle också säkerställa det europeiska jordbrukets konkurrenskraft på internationell nivå - och det är viktigt att europeiskt jordbruk förknippas med normer och produktionsmetoder av hög kvalitet.

5.5. Det är medlemsstaterna som kommer att ha det största ansvaret för att inrätta nationella kontrollprogram och för att kontrollera tillämpningen av dem. Det framgår tydligt av olika rapporter att direktiv 92/117/EEG har genomförts mycket bristfälligt i medlemsstaterna. Den tidsfrist som fastställts i direktiv 92/117/EEG har inte respekterats och kommittén anser att kommissionen borde ha vidtagit åtgärder i frågan långt tidigare. Denna situation och dess negativa konsekvenser för livsmedelssäkerhet, konsumentskydd och EU-handel har fått stark kritik av ESK i 1999 års yttrande om zoonoser(9). Vi vill därför uttrycka farhågor när det gäller genomförandet av detta nya förslag till förordning, som lägger ytterligare krav på medlemsstaterna trots att genomförandet av direktiv 92/117/EEG ännu inte är fullständigt. Vi instämmer i att medlemsstaterna bör ha det huvudsakliga ansvaret för genomförandet av den föreslagna förordningen, men vi anmodar kommissionen att ställa lämpliga resurser till förfogande för regelbundna gemenskapskontroller av de nationella programmen. Dessa bör utföras av kommissionens kontor för livsmedels- och veterinärfrågor för att öka trycket på medlemsstaterna. Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor gjorde nyligen inspektionsbesök för att granska salmonellakontrollen i produktionen av kött från fjäderfä. Rapporten är dock ännu inte sammanställd. Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor bör också uppmuntra kommissionen att vidta de åtgärder som står till förfogande vid överträdelse, något som aldrig skett i samband med lagstiftningen om zoonoser.

5.6. Förslaget från Europeiska kommissionen rör också antibiotikaresistens, vilket välkomnas. Förebyggande av zoonoser och antibiotikaresistens är två frågor som hör ihop. Zoonoser hos husdjur leder till ökad antibiotikaanvändning, som är en av de främsta orsakerna till att bakterier blir resistenta mot antibiotika. Att förebygga zoonoser är därför en viktig del i den övergripande strategin för förebyggande av antibiotikaresistens. Kommittén är medveten om att problemet med antibiotikaresistens måste lösas med människors och djurs hälsa samt djuruppfödningen i åtanke, eftersom vi alla ingår i samma ekosystem(10). Kampen mot antibiotikaresistens kommer bara att lyckas om en övergripande politik antas, en politik som täcker antibiotikaanvändning för människor och djur, övervakning av antibiotikaanvändningen, bevakning av antibiotikaresistens, forskning, osv.

6. Övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen

6.1. Enligt förslaget till direktiv om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen skall medlemsstaterna vidta åtgärder för att övervaka zoonotiska organismer i allmänhet samt säkerställa bättre samordning av övervakning och publicering av data. Europeiska kommissionen menar att det är av största vikt att uppgifter om förekomsten av zoonotiska sjukdomar hos människor samlas in för att skapa en grundval för lagstiftning om livsmedelssäkerhet som grundar sig på vetenskapliga rön och för att få feedback om bekämpningsåtgärdernas effektivitet.

6.2. Vi ser positivt på att man i övervakningen inkluderar ett brett spektrum av zoonoser och zoonotiska smittämnen, vilket rekommenderades av Vetenskapliga kommittén för veterinära åtgärder till skydd för människors hälsa(11). Med tanke på frågans vikt bör alla aktörer i livsmedelskedjan engageras i övervakningen av zoonoser, även fodertillverkare.

6.3. ESK noterar att det inte anges i förslaget vilka djurarter som skall omfattas av övervakningen. I det "nya" direktivet måste det klart anges att övervakningen omfattar alla husdjurspopulationer eftersom direktivet syftar till att få fram tillräcklig kunskap för att kunna förbereda särskilda program för förebyggande åtgärder. Frågan om multiresistenta bakterier måste också tas upp i förslaget.

6.4. Kommittén betonar vikten av tillförlitlig och effektiv övervakning av zoonoser. Nya zoonoser dyker upp som ett resultat av många faktorer, t.ex. människors och djurs ökade rörlighet, globala klimatförändringar, transplantationer av organ eller vävnad osv. EU måste vara redo att identifiera, förebygga och hantera dessa nya zoonoser.

6.5. Medlemsstaterna skall sammanställa årliga rapporter om tendenser och källor när det gäller zoonoser. Dessa rapporter skall sedan överlämnas till kommissionen och den kommande livsmedelsmyndigheten. Livsmedelsmyndigheten skall sedan sammanställa en sammanfattande rapport. Det är viktigt att både nationella rapporter och gemenskapsrapporter offentliggörs. Att samla in nationella rapporter och sammanställa en sammanfattande rapport måste vara en av livsmedelsmyndighetens högst prioriterade frågor. Det gäller också insamling och spridning av information om zoonoser. Kommittén anser att det är mycket viktigt att full öppenhet råder i fråga om rapporteringsförfarandet eftersom medlemsstaternas information om t.ex. vilka kontrollåtgärder som vidtagits på nationell nivå måste vara lättillgänglig för konsumenter och andra berörda parter.

6.6. Slutligen stöder kommittén helt och fullt förslaget att inkludera bevakning av antibiotikaresistens hos zoonotiska organismer i direktivet. Redan i yttrandet om antibiotikaresistens från september 1998(12) noterade Ekonomiska och sociala kommittén att antibiotikaresistens är ett växande hot mot människors och djurs hälsa, ett problem som måste mötas med strikta åtgärder.

7. Bekämpning av salmonella och andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen

7.1. När det gäller förslaget till förordning om bekämpning av salmonella och andra livsmedelsburna zoonotiska smittämnen ser kommittén mycket positivt på förslaget att fastställa ramar för en politik för reduktion av patogener. Vi har dock många farhågor i fråga om det praktiska genomförandet av förslaget.

7.1.1. Förslaget omfattar i princip alla zoonoser, men de särskilda kontrollkraven täcker bara vissa typer av salmonella, i synnerhet i fjäderfäprodukter och ägg. Vi ifrågasätter denna begränsning och anser att förordningen borde omfatta fler patogener och djurpopulationer. Det är t.ex. bevisat att även köttprodukter, i synnerhet griskött, är en stor smittokälla när det gäller salmonella, och bakterier som campylobacter och E. coli är ofta förekommande orsaker till sjukdom bland människor.

7.1.2. Gemenskapens mål för reduktion av patogener för utvalda zoonotiska smittämnen i utvalda husdjurspopulationer kommer att fastställas i enlighet med en fast tidsplan. Kommittén stöder kommissionens förslag och det arbetssätt som skall användas, men anser att de tidsfrister som fastställts för nya åtgärder är alldeles för generösa. Det oroar ESK att de första målen för att minska förekomsten(13) kommer att fastställas först i slutet av år 2003 när det gäller alla salmonellatyper av betydelse för folkhälsan i avelsflockar, och först i slutet av år 2006 när det gäller alla salmonellatyper av betydelse för folkhälsan i avelsbesättningar av svin. Obligatorisk testning och handelsintyg skall tillämpas först från och med 2005 när det gäller salmonella i avelsflockar och 2008 när det gäller salmonella i avelsbesättningar av svin. Kommittén anser att detta inte är acceptabelt, eftersom zoonoser är ett mycket allvarligt problem som måste bemötas snabbt och med en omfattande uppsättning åtgärder. Att minska förekomsten av zoonoser är väsentligt för alla aktörer i livsmedelskedjan, från lantbrukare till konsumenter.

7.1.3. En anledning till att vidta snabba åtgärder är behovet av att lösa handelsproblem inom EU. Skillnaderna i situationen mellan olika EU-länder leder till en snedvridning av konkurrensen. Länder som för en strängare politik i fråga om zoonoser vill ha garantier vid import från andra medlemsstater. Detta måste lösas om den inre marknaden skall fungera väl och respektera strikta säkerhetsnormer.

7.2. Vi välkomnar certifieringssystemet inom EU med avseende på salmonella. Med hänsyn till import från tredje land begär vi noggrann kontroll av att kravet på "motsvarande åtgärder" efterlevs. Detta system grundar sig i huvudsak på en utvärdering av nationella kontrollprogram som kommissionen gör eller på deklarationer som utfärdas från tredje land. Dessutom måste systemet inbegripa grundliga stickprov av kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor. Kommittén anser att det är av central betydelse att produkter som importeras från tredje land överensstämmer med de standarder som gäller för produkter som framställts inom EU. Detta ligger i såväl producenternas som konsumenternas intresse och kan inte garanteras enbart genom de deklarationer som exporterande land utfärdar. Man måste inrätta ett kontrollsystem som överensstämmer med internationella handelsbestämmelser.

7.3. I förslaget till förordning hänvisar kommissionen till gemenskapslagstiftningen om livsmedelshygien(14). Kommittén anser att ett grundläggande inslag i bekämpningen av zoonoser är att principerna i systemet för riskbedömning och kritiska kontrollpunkter (HACCP)(15) genomförs och tillämpas fullt ut i alla länkar av livsmedelskedjan. HACCP-systemet föreskriver att ett antal logiska steg tas av aktörerna genom hela produktionscykeln så att man genom riskanalys kan fastställa var kontroll är av kritisk betydelse med hänsyn till livsmedelssäkerheten.

7.4. Europeiska kommissionens förslag till förordning kommer inte att uppnå de fastställda målen om inte principerna bakom HACCP tillämpas genom hela livsmedelskedjan. I mars 2001 ansåg kommittén i sitt yttrande att "samma hygienregler och kontrollmetoder bör användas vid samtliga etapper i livsmedelskedjan, från primärproduktionen till slutkonsumenten". Vidare menade ESK att "varje person som driver livsmedelsföretag ansvarar för produktsäkerheten i sin del av livsmedelskedjan"(16).

7.5. Med hänsyn till hygien och god praxis vill kommittén åter påpeka vikten av att åtgärder vidtas för att förebygga zoonoser i alla delar av livsmedelskedjan: i primärproduktion, djurfoder- och livsmedelsproduktion, slakterier, återförsäljningsled och distribution. I synnerhet skulle snabba framsteg kunna göras genom åtgärder för att öka hygienkraven i slakterier, där kontamination ofta inträffar på grund av att salmonella i smittade djur sprider sig från matsmältningsorganen till köttet. Även konsumenterna bär en del av ansvaret: hanteringen av livsmedlen vid tillagningen är också mycket viktig. Konsumentupplysningen bör förbättras och samordnas på EU-nivå. Detta kan uppmuntras genom att man bygger vidare på europeiska kampanjerna om livsmedelssäkerhet och den årliga tävlingen "Ung konsument" som anordnas av Europeiska kommissionen.

7.6. Kommissionen hänvisar i sitt förslag om livsmedelshygien(17) till möjligheten att använda olika saneringsmetoder. Kommittén hyser farhågor inför användningen av sådana metoder, som inte bör användas för att återställa säkerheten för en produkt som har producerats under ogynnsamma hygieniska förhållanden. Användningen av saneringsmetoder måste vara strikt kontrollerad och man bör dessutom tydligt ange på slutprodukten såväl som på importvarorna att sanering skett.

7.7. Sedan 1996 har kommittén två gånger anmodat kommissionen och andra berörda parter att anordna en konferens för att skapa beslutsamhet om att vidta åtgärder mot zoonoser. Kommittén deltar aktivt i verksamheter som syftar till att öka allmänhetens medvetenhet i fråga om zoonoser, problemens omfattning och behovet av snabba åtgärder. Om aktörerna i livsmedelskedjan kunde agera på ett samordnat sätt skulle förekomsten av zoonoser kunna minskas i snabb takt.

7.8. En övergripande politik för bekämpning av zoonoser borde också uppmuntra god praxis i jordbruket över hela linjen. God kvalitetsförvaltning inom jordbruket skulle i hög grad bidra till en minskning av zoonoser. Den gemensamma jordbrukspolitiken borde syfta till att höja medvetenheten i frågan och erbjuda utbildning och stöd till jordbrukare som är villiga att förbättra sina produktionsmetoder för att kunna uppfylla konsumenternas behov bättre och bidra till högsta möjliga livsmedelssäkerhet.

Bryssel den 20 februari 2002.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Göke Frerichs

(1) Listeria monocytogenes, Escherichia coli (Källa: skäl nr 10, förslaget till direktiv om övervakning av zoonoser och zoonotiska smittämnen).

(2) Källa: EU-kommissionens rapport om de åtgärder som skall vidtas för att bekämpa och förebygga zoonoser, KOM(2001) 452 slutlig.

(3) Källa: OIE, Handistatus/OIE. Hemsida: www.OIE.int

(4) Enligt Europeiska kommissionen bör denna rapport tolkas med en viss försiktighet. För vissa zoonotiska smittämnen finns det inga jämförbara eller enhetliga övervakningsplaner i Europeiska unionen. Uppgifterna bygger inte nödvändigtvis på nationella planer med specifik och statistiskt planlagd provtagning (KOM(2001) 452 slutlig).

(5) WHO Fact Sheet nr 139, januari 1997.

(6) KOM(1999) 719 slutlig.

(7) EGT C 155, 29.5.2001, s. 39-46.

(8) ESK:s yttrande om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 92/117/EEG om skyddsåtgärder mot specifika zoonoser och zoonotiska agenser hos djur och animaliska produkter för att förhindra utbrott av livsmedelsburna infektioner och förgiftningar", 28 april 1999, EGT C 169, 16.6.1999.

(9) ESK:s yttrande om "Förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om ändring av direktiv 92/117/EEG om skyddsåtgärder mot specifika zoonoser och zoonotiska agenser hos djur och animaliska produkter för att förhindra utbrott av livsmedelsburna infektioner och förgiftningar", 28 april 1999, EGT C 169, 16.6.1999.

(10) ESK:s yttrande "Antibiotikaresistens - en folkhälsorisk", EGT C 407, 28.12.1998.

(11) Yttrandet om livsmedelsburna zoonoser, 12.4.2000.

(12) ESK:s yttrande "Antibiotikaresistens - en folkhälsorisk", EGT C 407, 28.12.1998.

(13) Se bilaga 1 i förslaget till förordning om bekämpning av zoonoser.

(14) KOM(2000) 438 slutlig, EGT C 365, 19.12.2000, s. 132.

(15) HACCP: Hazard Analysis Critical Control Points = Systemet för analys av faror och kritiska kontrollpunkter.

(16) Yttrande om fem förslag från kommissionen om bestämmelser för livsmedelshygien (CES 405/2001, EGT C 155, 29.5.2001, s. 39-46).

(17) KOM(2000) 438 slutlig, EGT C 365, 19.12.2000, s. 132.