P9_TA(2022)0278

Gemensamma europeiska åtgärder för omsorg

Europaparlamentets resolution av den 5 juli 2022 om gemensamma europeiska åtgärder för omsorg (2021/2253(INI))

(2023/C 47/04)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

— med beaktande av artiklarna 2 och 3 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget),

— med beaktande av de mål som fastställs i artikel 3 i EU-fördraget, särskilt kampen mot social utestängning och diskriminering, främjande av social rättvisa, jämställdhet mellan kvinnor och män, solidaritet mellan generationerna och skydd av barnets rättigheter samt ekonomisk, social och territoriell sammanhållning,

— med beaktande av artikel 8 om jämställdhetsintegrering, som fastställer EU:s mål att undanröja bristande jämställdhet mellan kvinnor och män och främja jämställdhet mellan dem, och av den övergripande sociala klausulen i artikel 9 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget),

— med beaktande av de socialpolitiska målen i artiklarna 151 och 153 i EUF-fördraget,

— med beaktande av den reviderade europeiska sociala stadgan, särskilt artikel 15 om rätten för personer med funktionsnedsättning till oberoende, social integrering och deltagande samt artikel 23 om äldre personers rätt till socialt skydd,

— med beaktande av Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan), särskilt artikel 25 om äldre personers rätt att leva ett oberoende och värdigt liv och artikel 26 om integrering av personer med funktionsnedsättning, och den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilken avses i artikel 6 i EU-fördraget,

— med beaktande av principerna i den europeiska pelaren för sociala rättigheter, särskilt princip 17 om inkludering av personer med funktionsnedsättning och princip 18 om rätt till långvarig vård och omsorg,

— med beaktande av FN:s årtionde för hälsosamt åldrande 2021–2030 och WHO:s ramverk för att länder ska uppnå en integrerad kontinuitet i långvarig vård och omsorg (1),

— med beaktande av handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter och dess överordnade mål för 2030,

— med beaktande av FN:s mål för hållbar utveckling, särskilt mål nr 3 om god hälsa och välbefinnande, nr 5 om jämställdhet, nr 8 om anständiga arbetsvillkor och ekonomisk tillväxt och nr 10 om minskad ojämlikhet,

— med beaktande av rapporten från FN:s oberoende expert om äldres åtnjutande av alla mänskliga rättigheter av den 22 juli 2020 om hur coronaviruset (covid-19) påverkar äldres åtnjutande av alla mänskliga rättigheter A/75/2020 (2) och hennes uttalande om äldre personers autonomi och omsorg vid det 30:e mötet i FN:s råd för mänskliga rättigheter (3),

— med beaktande av Internationella arbetsorganisationens (ILO) konventioner och rekommendationer, särskilt konvention nr 149 om vårdpersonal från 1977 och dess åtföljande rekommendation nr 157, konvention nr 183 om skydd vid havandeskap och barnsbörd från 2000 och dess åtföljande rekommendation nr 191, konvention nr 189 om anständiga arbetsvillkor för hushållsarbetare från 2011 och dess åtföljande rekommendation nr 201, konvention nr 190 om våld och trakasserier från 2019 och dess åtföljande rekommendation nr 206 samt rekommendation nr 202 om socialt grundskydd,

— med beaktande av rapporten från Internationella arbetsorganisationen (ILO) av den 19 december 2019 med titeln The Employment Generation Impact of Meeting SDG Targets in Early Childhood, Education, Health and Long-Term Care in 45 Countries,

— med beaktande av ILO:s resolution om en global uppmaning till åtgärder för en människocentrerad strategi för covid-19-krisen som är inkluderande, hållbar och motståndskraftig, som antogs vid Internationella arbetskonferensens 109:e möte i juni 2021,

— med beaktande av ILO:s rapport från den 7 mars 2022Care at work: Investing in care leave and services for a more gender equal world of work,

— med beaktande av FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning,

— med beaktande av FN:s konvention om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor,

— med beaktande av FN:s konvention om barnets rättigheter,

— med beaktande av kommissionens ordförande Ursula von der Leyens politiska riktlinjer,

— med beaktande av kommissionens arbetsprogram för 2022,

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/1057 av den 24 juni 2021 om inrättande av Europeiska socialfonden+ (ESF+) (4),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/241 av den 12 februari 2021 om inrättande av faciliteten för återhämtning och resiliens (5),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/2221 av den 23 december 2020 om ändring av förordning (EU) nr 1303/2013 vad gäller ytterligare medel och genomförandebestämmelser för att tillhandahålla stöd för främjande av krisreparation i samband med covid-19-pandemin och dess sociala konsekvenser och för förberedande av en grön, digital och resilient återhämtning av ekonomin (React-EU) (6),

— med beaktande av förordning (EU) 2021/522 om inrättande av ett program för unionens åtgärder på hälsoområdet (programmet EU för hälsa) för perioden 2021–2027 (7),

— med beaktande av OECD:s och Europeiska kommissionens initiativ ”Hälsotillståndet i EU”,

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/1158 av den 20 juni 2019 om balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare och om upphävande av rådets direktiv 2010/18/EU (8),

— med beaktande av rådets direktiv 2000/43/EG av den 29 juni 2000 om genomförandet av principen om likabehandling av personer oavsett deras ras eller etniska ursprung (9),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (10),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2022/431 av den 9 mars 2022 om ändring av direktiv 2004/37/EG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener eller mutagena ämnen i arbetet (11),

— med beaktande av rådets rekommendation (EU) 2021/1004 av den 14 juni 2021 om inrättande av en europeisk barngaranti (12),

— med beaktade av kommissionens meddelande av den 5 mars 2020En jämlikhetsunion: jämställdhetsstrategi för 2020–2025 (COM(2020)0152),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 26 april 2017Ett initiativ för bättre balans mellan arbete och privatliv för föräldrar och anhörigvårdare (COM(2017)0252),

— med beaktande av kommissionens handlingsplan för att främja den sociala ekonomin och skapa jobb av den 9 december 2021,

— med beaktande av kommissionens grönbok om åldrande av den 27 januari 2021 (COM(2021)0050),

— med beaktande av kommissionens meddelande En långsiktig vision för EU:s landsbygdsområden från 2021,

— med beaktande av den ministerdeklaration som antogs vid den fjärde ministerkonferensen från FN:s ekonomiska kommission för Europa om åldrande i Lissabon den 22 september 2017, A Sustainable Society for All Ages: Realizing the potential of living longer,

— med beaktande av kommissionens förslag av den 4 mars 2021 till Europaparlamentets och rådets direktiv om stärkt tillämpning av principen om lika lön för kvinnor och män för lika eller likvärdigt arbete tack vare insyn i lönesättningen och efterlevnadsmekanismer (COM(2021)0093),

— med beaktande av kommissionens förslag av den 28 oktober 2020 till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillräckliga minimilöner i Europeiska unionen (COM(2020)0682),

— med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs (EESK) yttrande SOC/687-EESC-2021 av den 19 januari 2022I riktning mot en ny omsorgsmodell för äldre: lärdomar av covid-19-pandemin,

— med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande SOC/535- EESC-2016 av den 21 september 2012Rättigheter för inneboende vårdpersonal,

— med beaktande av 2021 års rapport om långvarig vård och omsorg som utarbetats av kommittén för socialt skydd och Europeiska kommissionen (GD Sysselsättning, socialpolitik och inkludering) om trender, utmaningar och möjligheter i ett åldrande samhälle,

— med beaktande av yttrandet från expertpanelen av den 23 juni 2021 för effektiva sätt att investera i hälsa Opinion on supporting mental health of health workforce and other essential workers (inte översatt till svenska) (om att stödja den psykiska hälsan hos hälso- och sjukvårdspersonal och annan personal inom samhällsviktig verksamhet),

— med beaktande av rådets (sysselsättning, socialpolitik, hälso- och sjukvård samt konsumentfrågor) slutsatser av den 14 juni 2021 om den socioekonomiska effekten av covid-19 på jämställdhet,

— med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 15 november 2018 om omsorgstjänster i EU för förbättrad jämställdhet (13),

— med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 21 januari 2021 om könsperspektivet under covid-19-krisen och tiden efter krisen (14),

— med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 21 januari 2021 om EU:s strategi för jämställdhet (15),

— med beaktande av sin resolution av den 10 mars 2022 om EU:s tredje handlingsplan för jämställdhet (16),

— med beaktande av sin resolution av den 21 januari 2021 om tillgången till anständig och rimligt prissatt bostad för alla (17),

— med beaktande av rådets rekommendation av den 22 maj 2019 om förskoleverksamhet och barnomsorg av hög kvalitet (18),

— med beaktande av sin resolution av den 11 mars 2021 om barns rättigheter mot bakgrund av kommissionens strategi för barns rättigheter (19),

— med beaktande av sin resolution av den 10 juli 2020 om EU:s folkhälsostrategi efter covid-19 (20),

— med beaktande av sin resolution av den 16 februari 2022 om att stärka Europa i kampen mot cancer – mot en övergripande och samordnad strategi (21),

— med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 17 december 2020 om ett starkt socialt Europa för rättvisa omställningar (22),

— med beaktande av sin resolution av den 7 juli 2021 om den gamla kontinentens åldrande – möjligheter och utmaningar i samband med politiken för åldrande efter 2020 (23),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 3 mars 2021En jämlikhetsunion: EU:s strategi för rättigheter för personer med funktionsnedsättning 2021–2030 (COM(2021)0101),

— med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 18 juni 2020 om EU:s handikappstrategi efter 2020 (24),

— med beaktande av sin resolution av den 29 november 2018 om situationen för kvinnor med funktionsnedsättning (25),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 28 juni 2021EU:s strategiska ram för arbetsmiljö 2021–2027 – Hälsa och säkerhet på arbetsplatsen i ett föränderligt arbetsliv (COM(2021)0323),

— med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 10 mars 2022 om en ny strategisk EU-ram för arbetsmiljö efter 2020 (inklusive ett bättre skydd för arbetstagare mot exponering för skadliga ämnen, arbetsrelaterad stress och skador från repetitiva rörelser) (26),

— med beaktande av ETUI:s/Epsus rapport Pay transparency and role of gender-neutral job evaluation and job classification in the public services (inte översatt till svenska) (om insyn i lönesättningen och om den roll som könsneutral arbetsvärdering och arbetsindelning spelar i offentlig förvaltning),

— med beaktande av rådets rekommendation av den 8 november 2019 om tillgång till socialt skydd för arbetstagare och egenföretagare (27),

— med beaktande av Europeiska arbetsmyndighetens verksamhet, särskilt dess samarbete med medlemsstaterna i kampen mot odeklarerat arbete,

— med beaktande av Europeiska jämställdhetsinstitutets (EIGE) Jämställdhetsindex 2021 och dess tematiska fokus på hälsa,

— med beaktande av artikel 54 i arbetsordningen,

— med beaktande av betänkandet från utskottet för sysselsättning och sociala frågor och utskottet för kvinnors rättigheter och jämställdhet mellan kvinnor och män (A9-0189/2022), och av följande skäl:

A. Sociala rättigheter är en del av mänskliga rättigheter och konstitutionella rättigheter, kvinnors rättigheter är grundläggande mänskliga rättigheter, och Europarådets Venedigkommission och Europadomstolen och stadgan understryker att mänskliga rättigheter är en del av rättsstatsprincipen. Handlingsplanen för den europeiska pelaren för sociala rättigheter innehåller konkreta initiativ för genomförandet av principer som är avgörande för att bygga ett starkare socialt Europa för rättvisa omställningar och återhämtning, såsom jämställdhet, lika möjligheter, balans mellan arbete och privatliv, barnomsorg och stöd till barn, inkludering av personer med funktionsnedsättning och långvarig vård och omsorg. Att utöka och stärka vårdpersonalens värde och rättigheter kommer att vara en förutsättning för genomförandet av dessa initiativ, inbegripet dem som specifikt hänför sig till både princip 17 och princip 18. Den europeiska planeringsterminen och den sociala resultattavlan bör användas för att stärka ett rättvisare, jämlikt, hållbart och motståndskraftigt samhälle. Åtnjutandet av högsta möjliga hälsostandard är en grundläggande rättighet, och en hög hälsoskyddsnivå ska säkerställas och genomföras i all unionspolitik och alla unionsåtgärder. Tillgång till offentliga tjänster av god kvalitet är en avgörande faktor för livskvaliteten som en del av omsorgsstrategin och ökade investeringar i sektorn.

B. Barn utgör 18,3 % av EU:s befolkning (28) 2020 hade 47,5 % av hushållen i EU minst ett barn och 14 % av hushållen bestod av barn och en ensamstående förälder (29), varav en majoritet var kvinnor.

C. Den stora majoriteten omsorgsgivare och vårdgivare, såväl formella som informella, betalda som obetalda, är kvinnor. Omsorgsansvar inom hushållet formar kvinnornas förmåga samt den varaktighet och typ av avlönat arbete som kvinnor kan ta sig an under hela sin livscykel och påverkar därmed deras deltagande i det sociala, ekonomiska, kulturella och politiska livet. Stereotypa föreställningar om att kvinnor är bättre omsorgsgivare och uppfattningen att obetalt omsorgs- och hushållsarbete är ”kvinnogöra” stärker modellen med ”manliga familjeförsörjare – kvinnliga omsorgsgivare”, som fortsätter att forma tillgången till sociala rättigheter och därmed påverkar kvinnors ekonomiska oberoende samt bidrar till undervärdering av och ekonomisk osynlighet för omsorg, särskilt bidraget från anhörigvårdare, samt undervärdering av vårdpersonal inom privata och offentliga institutioner.

D. 80 % av all långvarig vård och omsorg i Europa tillhandahålls av anhörigvårdare (30), till övervägande del kvinnor, som saknar rättvisa arbetsvillkor och som huvudsakligen utför arbete som är obetalt och/eller saknar socialt skydd, vilket gör vård och omsorg till en extremt könsspecifik fråga. Anhörigvård är förknippad med brist på rättigheter såsom sjukledighet och årlig ledighet samt minskning av sysselsättningsgraden vid mamma-, pappa- och föräldraledighet, ökad fattigdom och social utestängning, försämrad psykisk hälsa och ökad känsla av social isolering och ensamhet, vilket inverkar negativt på deras fysiska och psykiska hälsa, välbefinnande och sociala delaktighet. Kvinnors bidrag i form av oavlönat omsorgsarbete ger uppskattningsvis 11 biljoner US-dollar (31) till den globala ekonomin varje år, vilket motsvarar 9 % av världens BNP (32).

E. 15,4 % av unga som varken arbetar eller studerar (UVAS) befinner sig i denna situation på grund av att de tar hand om barn, eller vuxna med funktionsnedsättning, eller har annat familjeansvar. 88 % av dessa UVAS är kvinnor (33).

F. Det är nödvändigt att inse att alla människor är beroende av omsorg i olika grad beroende på bland annat ålder, socioekonomisk status, fysisk förmåga och personlig bakgrund, från barndom till ålderdom. Omsorg bör särskiljas från stöd till personer med funktionsnedsättning eller hälsobesvär. Det samhälleliga och ekonomiska värdet av omsorgsarbete, både avlönat och oavlönat sådant, värderas och erkänns inte och behöver bedömas på nytt och sättas i centrum för den ekonomiska politiken. De sociala, jämställdhetsrelaterade och ekonomiska konsekvenserna för personer med omsorgsansvar bör åtgärdas snarast, särskilt med tanke på de demografiska förändringarna.

G. Alla medlemsstater och EU är bundna av Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, inbegripet artikel 19 om antagande av effektiva och lämpliga åtgärder som garanterar lika rätt för alla personer med funktionsnedsättning att leva självständigt samt delta och inkluderas i samhället. Lika och effektiv tillgång till ekonomiskt överkomliga omsorgs- och stödtjänster av god kvalitet är en nödvändig förutsättning för att personer med funktionsnedsättning ska kunna bo självständigt, delta i samhällslivet och vara socialt inkluderade.

H. Omsorg omfattar alla tjänster som stöder omsorgsbehövande personers självständighet och oberoende samt fysiska, psykologiska, känslomässiga, sociala, personliga och hushållsmässiga behov för personer och grupper i utsatta situationer. Omsorg bör erkännas som en rättighet som garanterar lika utövande av rättigheter, värdighet, autonomi, inkludering och välbefinnande för alla i samhället. Europeiska unionen kan komplettera och stödja medlemsstaternas åtgärder för att förbättra omsorgstjänster för dem som får omsorg och för dem som tillhandahåller omsorg.

I. Omsorgsarbete innebär en mängd olika tjänster som utförs av enskilda personer, familjer, samhällen, avlönade tjänsteleverantörer, offentliga organisationer och statliga institutioner i olika typer av miljöer, från institutioner till privata hushåll.

J. Kommissionen definierar personliga tjänster och hushållstjänster som ”ett brett spektrum av verksamheter som bidrar till familjers och individers välbefinnande i hemmet, inbegripet barnomsorg, långvarig vård och omsorg samt vård av personer med funktionsnedsättning, hushållssysslor, hjälplektioner, hemreparationer, trädgårdsskötsel och IKT-stöd”. Personliga tjänster och hushållstjänster omfattar vård och icke-vård, direkta och indirekta tjänster. På global nivå beskrivs vanligtvis personliga tjänster och hushållstjänster under begreppet hushållsarbete. Inkluderandet av hushållsarbetare inom begreppet omsorgspersonal fungerar därför som ett erkännande av att tillhandahållande av omsorg inte bara omfattar personlig omsorg, utan även icke-relationsrelaterad indirekt omsorg, vilket ger de nödvändiga förutsättningarna för tillhandahållande av personlig omsorg. Inom personliga tjänster och hushållstjänster är omsorgsverksamhet och annan verksamhet i hög grad sammanflätade, med en stor andel arbetstagare som utför bådadera och således utgör omsorgspersonal.

K. Tillgång till vård och omsorg av god kvalitet och skapande av åldersvänliga miljöer är avgörande för ett längre, hälsosamt och aktivt liv. Antalet personer i EU som behöver långvarig vård och omsorg beräknas öka från 30,8 miljoner 2019 till 38,1 miljoner 2050 (34). Flera medlemsstater är redan drabbade av arbetskraftsbrist inom sektorn för långvarig vård och omsorg och den riskerar enbart att öka, i takt med att efterfrågan på långvarig vård och omsorg ökar, och detta kräver investeringar i arbetskraften samt anständiga anställnings- och arbetsvillkor.

L. Covid-19-krisen belyste den centrala roll som arbetstagare inom personliga tjänster och hushållstjänster spelar i våra samhällen, och visade på det akuta behovet av att säkerställa att dessa arbetstagare får ett fullständigt erkännande i alla medlemsstater, tillsammans med rätt till kollektiva avtalsförhandlingar, social trygghet och socialt skydd. På grund av den bestående bristen på ordentligt erkännande av dessa arbetstagare i flera medlemsstater har många av dem förlorat sitt arbete under covid-19-pandemin utan att kunna dra nytta av statliga lönekompensationer och system för bevarande av arbetstillfällen. Pandemin ledde till att många arbetstagare inom personliga tjänster och hushållstjänster förlorade sin inkvartering, och de utsattes för våld och trakasserier i arbetet.

M. Trots att varje enskild person under livets gång vid åtminstone ett tillfälle tar på sig rollen som anhörigvårdare och vårdtagare finns det stigmatisering och stereotyper kring ömsesidigt beroende, fysisk eller psykisk funktionsnedsättning, sjukdom och skörhet, liksom kring behovet av omsorg och stöd, vilka sammanfaller med andra diskrimineringsgrunder, framför allt kön, sexuell läggning, ålder, funktionsnedsättning, nationalitet, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag samt socioekonomisk eller invandrarrelaterad eller annan missgynnad bakgrund, vilket ökar risken för fattigdom eller social utestängning.

N. EU:s befolkning åldras, och 2018 var 19 % av EU-medborgarna var 65 år eller äldre (35). Åldersdiskriminering och ouppfyllda, osedda och okända omsorgsbehov är fortfarande ett bestående problem inom omsorgen i Europa. Antalet människor som är beroende av hjälp från andra eller har hälsobehov eller behov av långvarig vård och omsorg ökar med åldern.

O. Reumatiska och muskuloskeletala sjukdomar är bland de vanligaste, mest handikappande och betungande icke-överförbara sjukdomarna i världen, som drabbar över 100 miljoner européer och står för över 50 % av antalet genomlevda år med funktionsnedsättning i Europa. På grund av den höga prevalensen, de funktionsnedsättande konsekvenserna och kopplingarna till hög förekomst av samsjuklighet är människor med reumatiska och muskuloskeletala sjukdomar en betydande källa till efterfrågan på långvarig formell och informell omsorg i Europa.

P. Många vård- och hushållsarbetare kommer från etniska minoriteter eller är migranter (36) som befinner sig i en mycket osäker situation och utsätts för intersektionell diskriminering på grund av ras eller etnicitet, kön, socioekonomisk status eller nationalitet och utför arbete som inneboende vårdare med ofta obegränsade timmar, vilket strider mot arbetstidslagstiftningen, i den formella och informella ekonomin. Dessa arbetstagare är oftast kvinnor som inte har något officiellt anställningsavtal, och de är därför mer sårbara för exploatering och saknar ofta tillgång till sina rättigheter, särskilt rätten till anständigt arbete och socialt skydd.

Q. Det råder brist på högkvalitativa, åtkomliga, tillgängliga och överkomliga omsorgstjänster i alla medlemsstater, däribland i landsbygdsområden som är särskilt drabbade av en åldrande befolkning. Övervakningen av formell och informell vård och form och medel för befintliga omsorgstjänster hämmas av bristen på uppgifter, inbegripet disaggregerade data, bristen på kvalitetsindikatorer, såsom europeiska tidsanvändningsstudier för utvärdering och övervakning av tillhandahållna tjänster, färdplaner för genomförandet och bristen på kunskap bland vårdgivare om tillfälliga funktionsnedsättande sjukdomar.

R. En av de mest grundläggande rättigheterna när det gäller omsorg och stöd är rätten att välja typ av tjänst och på vilken plats den ska tillhandahållas. Rätten att välja sin typ av omsorg undergrävs ofta av den otillräckliga tillgången till stöd i hemmet och personlig assistans. Personlig assistans får alltför sällan tillräckligt stöd från medlemsstaterna och är fortfarande oöverkomlig för alltför många. Så mycket som 75 % av de äldre som behöver långvarig vård och omsorg rapporterar att de skulle hamna under fattigdomsgränsen om de tvingades köpa hemtjänst till full marknadskostnad (37). Även i de flesta av de ekonomiskt mest utvecklade länderna täcker de sociala trygghetssystemen mindre än 40 % av de totala kostnaderna för långvarig vård och omsorg för personer med måttliga behov (38). Medlemsstaterna måste säkerställa tillhandahållandet av högkvalitativa och tillräckligt finansierade och fungerande omsorgstjänster, sociala trygghetssystem och bättre integrering av långtidsvård av hög kvalitet i dem, vilket är av avgörande betydelse för att förbättra den sociala rättvisan och kommer att bidra till jämställdhet.

S. Covid-19-pandemin har förvärrat och synliggjort de befintliga ojämlikheter och utmaningar som visar på de många strukturella problem som är djupt rotade i Europas system för social omsorg, t.ex. vårdinrättningar och hälso- och sjukvårdssystem med otillräckliga resurser eller brist på investeringar. När det gäller tillgång till formella vård- och hushållstjänster, inbegripet snabb, överkomlig och högkvalitativ medicinsk behandling, och har belyst befintliga kriser inom vårdsektorn på grund av kraftigt ökad arbetsbörda inom sektorn, brist på vårdpersonal, underfinansierade, ansträngda hälso- och sjukvårdssystem, alltför beroende av informell obetald vård eller odeklarerat arbete. Dessa ökar de psykosociala riskerna för de omsorgsgivare som är kvar inom sektorn, vilka till största delen är kvinnor. Pandemins utmaningar ledde till ensamhet och social isolering och ökade risken för övergrepp, försummelse, försämrad fysisk och psykisk hälsa för personer i behov av vård, och för det allmänna välbefinnandet för alla generationer i hela EU, särskilt där investeringarna i vård före pandemin var lägre (39). Dessa långsiktiga effekter av covid-19-pandemin för enskilda personers hälsa och välbefinnande samt dess sociala och ekonomiska konsekvenser har ännu inte bedömts fullt ut och integrerats i de relevanta politikområdena.

T. De informella omsorgsgivarnas behov tillgodoses inte i Europa, och covid-19-pandemin belyste svårigheterna för informella omsorgsgivare och personer som mottar informell omsorg, och avslöjade det oproportionella beroendet av kvinnor och flickor (40). Bristen på erkännande av arbetstagare som arbetar med personliga tjänster och hushållstjänster och/eller felklassificeringen av deras anställningsstatus har inneburit att många som förlorat sin anställning under covid-19-pandemin inte kunde få tillgång till sociala skyddsåtgärder.

U. Covid-19-pandemin har förvärrat den befintliga ojämlikheten mellan könen, särskilt i form av en ökning av oavlönat omsorgsarbete och obalans mellan arbetsliv och privatliv, och lett till en dubbel börda för många kvinnor, som fått arbeta längre skift i arbetslivet och hade ytterligare informell vård att ägna sig åt i hemmet. Före covid-19-pandemin (41) tog 37,5 % av kvinnorna i EU hand om barn, äldre eller personer med funktionsnedsättning varje dag, jämfört med 24,7 % av männen. Under pandemin ökade kvinnors oavlönade arbete per vecka i genomsnitt med ytterligare 13 timmar (42). Kvinnor som arbetar hemifrån eller är arbetslösa har utsatts för ännu större press, eftersom de har fortsatt att sköta merparten av omsorgen inom familjen och hushållssysslorna (43). Alla effekter av covid-19-pandemin är ännu inte fullt kända och dess socioekonomiska konsekvenser för kvinnor kommer att fortsätta.

V. Enligt Världshälsoorganisationen skedde upp till hälften av covid-19-dödsfallen i Europa bland boende på inrättningar för långvarig vård och omsorg (44). Mer än 70 % av de socialarbetare och anställda inom hälso- och sjukvården som bekämpade covid-19 på frontlinjen var kvinnor, varav många har drabbats av effekterna, och även av långvariga effekter, av covid-19-infektion, var isolerade och upplevde stress, ångest, depression, självmord och till och med posttraumatiskt stress-syndrom, på nivåer som helt saknar motstycke. Under 2021 lämnade 30 % av sjuksköterskorna i EU yrket (45). Hög förekomst av och dödlighet på grund av covid-19 på inrättningar för långvarig vård, inbegripet genom brist på tillgång till skyddsutrustning, testning och medicinsk behandling och omsorg belyste svagheterna i systemet i samband med en alltför långsam övergång från institutionell omsorg till familje- och samhällsbaserade omsorgstjänster, personalbrist till följd av svårigheter att locka till sig och behålla arbetstagare, dåliga anställnings- och arbetsvillkor, brist på möjligheter till karriärutveckling för arbetstagare inom vård- och omsorgssektorn, svårigheter för gränsöverskridande omsorgsgivare samt brist på stöd till och tillgång till social trygghet för anhörigvårdare.

W. Utöver de ouppfyllda medicinska behoven har covid-19-pandemin haft en dramatiskt negativ inverkan på tillgången till utbildning, anständiga bostäder och tjänster som är nödvändiga för barns välbefinnande och utveckling, vilket har skapat en ytterligare börda för alla föräldrar, framför allt kvinnor och ensamstående föräldrar (46). De empiriska bevisen bekräftar att minskningen av omsorgstjänsterna och ökningen av oavlönat omsorgsarbete som utförts av kvinnor under covid-19-pandemin har återupprättat och förstärkt ojämlikheterna mellan könen.

X. För att det ska gå att tillhandahålla omsorg av hög kvalitet måste det finnas en tillräckligt stor, välutbildad och motiverad specialiserad arbetskraft och det måste skapas attraktiva och anständiga arbetsvillkor, genom social dialog och kollektiva avtalsförhandlingar, införas adekvata och rättvisa löner, samt finnas integrerade tjänster och tillräcklig offentlig finansiering. Vård- och omsorgssektorn har länge varit drabbad av brist på arbetskraft, och under åren 2019 till 2020 lämnade 421 000 arbetstagare sektorn för särskilda boenden (47). Högkvalitativt omsorgsarbete är ett högkompetensyrke, som kräver utbildning och erfarenhet, och efterfrågan på kvalificerade omsorgsgivare kommer bara att öka under de kommande åren. Anställning och fortbildning på arbetsplatsen genom professionalisering av sektorn kan bidra till en högre kvalitet på tillhandahållandet av omsorgstjänster. I ett sammanhang med längre vårdvägar och utveckling av praxis och teknik samlar omsorgsgivare expertis som måste erkännas. Direktivet om förvärvade rättigheter (2001/23/EG) måste tillämpas när anställningsavtal överförs till en förvärvande omsorgsgivare.

Y. I Europeiska unionen är minst 3,1 miljoner arbetstagare inom personliga tjänster och hushållstjänster anställda utan att deklareras samt saknar erkännande och grundläggande arbetstagarrättigheter såsom kollektiva avtalsförhandlingar, social trygghet och socialt skydd (48). Odeklarerat arbete leder till sämre skydd för arbetstagare, underlättar arbetskraftsexploatering och missbruk, samtidigt som det utgör en inkomstförlust för medlemsstaterna. Villkoren för papperslösa tredjelandsmedborgare som arbetar inom vård- och omsorgssektorn är särskilt utmanande när det gäller deras sociala rättigheter och tillgång till anständiga arbetsvillkor.

Z. Det europeiska forumet mot odeklarerat arbete har blivit en permanent arbetsgrupp hos Europeiska arbetsmyndigheten (ELA), med mål att öka samarbetet med medlemsstaternas myndigheter i kampen mot odeklarerat arbete.

AA. Studier visar att mer än 90 % av de äldre skulle vilja bo i sina egna hem i hög ålder. Men endast 20 % tillbringar de sista åren av sitt liv i sitt privata hem, och många av dem bor på institutionella vårdinrättningar (49). Det finns en brist på omsorgstjänster som är skräddarsydda efter individens behov och preferenser. Detta kräver (50) att vårdstrukturerna ändras från centraliserade institutioner till patientcentrerad, familje- och samhällsbaserad vård för att bättre stödja självständigheten för personer i behov av vård och stöd, ge påtagliga ekonomiska och sociala fördelar och öka vårdmottagarnas välbefinnande. Omsorg på särskilda boenden uppfyller ofta inte normerna för att stödja oberoendet för personer som använder dessa tjänster och förknippas ofta med slutet av livet, snarare än en plats för att leva med värdighet, blomstra och delta ytterligare i det sociala och kulturella livet. Detta skifte har varit obefintligt eller alltför långsamt, det saknas resurser och man måste ta hänsyn till olika samhällsgruppers behov och sårbarhet, såsom i fråga om inkomst och andra ojämlikheter. Medlemsstaterna bör investera i denna riktning.

AB. Det är viktigt att bedriva ytterligare forskning om övergrepp i alla omsorgsmiljöer, informera om de faktorer som leder till sådan praxis, främja medvetenhet, utbildning, upptäckt och bekämpning av övergrepp för alla yrken som är involverade i omsorgen och skapa offentliga plattformar för rapportering av sådan praxis.

AC. Arbetsmarknaden tenderar att vara könssegregerad och att undervärdera sektorer där kvinnor utgör majoriteten av arbetskraften. 2020 var kvinnors bruttotimlön i EU i genomsnitt 13,0 % lägre än männens (51).

AD. Omsorgen förblir ofta undervärderad, får litet erkännande, och det ges ofta otillräcklig eller ingen ekonomisk ersättning till omsorgsgivarna. Undervärderingen i fråga om löner och arbetsvillkor samt bristen på synlighet för omsorgs- och hushållsarbetet hänger nära samman med de dominerande könsrollerna och normen av kvinnor som omsorgsgivare och männen som familjeförsörjare och med en ond cirkel av ”dubbel devalvering”, där omsorg ofta förvisas till de mest missgynnade grupperna i samhället, på grund av dess bristande värde, och i sin tur nedvärderas omsorgsverksamheten eftersom den utförs av de mest missgynnade grupperna och på grund av att hembaserad vård och andra personliga omsorgstjänster och hushållstjänster tillhandahålls bakom stängda dörrar.

AE. Feminiseringen av vård- och omsorgssektorn bidrar till sysselsättnings-, löne- och pensionsklyftor mellan könen, till följd av den andel kvinnor som arbetar inom formell och informell omsorg, och kan leda till en ökad risk för fattigdom och lägre skatter som betalas in till medlemsstaterna, med en årlig förlust av BNP på 370 miljarder EUR för Europa (52).

AF. Kvinnor och migranter, särskilt mobila arbetstagare från EU och länder utanför EU, dominerar inom omsorgssektorn, och kvinnor utgör 76 % av 49 miljoner dokumenterade omsorgsgivare i EU (53) och mer än 85 % av den obetalda omsorgen i alla medlemsstater när det gäller både dagligt och veckovist engagemang (54).

AG. 6,3 miljoner yrkesverksamma arbetar inom långvarig vård och omsorg, varav kvinnor (81 %) är överrepresenterade, och det finns allt fler arbetstagare i åldern 50+, deltidsarbetare, arbetstagare med otrygga anställningar, plattformsarbetare samt migrerande, informella och mobila arbetstagare, inbegripet inneboende vårdpersonal (omkring 8 % av arbetstagarna är inte inhemska). 2020 utgjorde migrerande och mobila arbetstagare 28 % av de personliga assistenterna (55). Bristen på vård i vissa regioner i EU förvärras av denna ”vårdflykt” och fenomenet med globala vårdkedjor. Detta gör det omöjligt att betrakta omsorg endast som något som följer nationsgränserna. Det finns fortfarande hinder som står i vägen för det fria tillhandahållandet av omsorgstjänster i EU. Dessa arbetstagare är livsviktiga för våra samhällen, när det gäller både folkhälsan och den sociala inkluderingen för de vårdade personerna, som ibland är isolerade.

AH. I alla medlemsstater är lönerna inom omsorgssektorn och hushållsarbetssektorn betydligt lägre än genomsnittslönen och lägre än den lön som arbetstagare får för samma jobb i andra sektorer, särskilt inom hälso- och sjukvården (56). Detta beror på informellt arbete, lägre täckning för kollektiva avtalsförhandlingar i dessa sektorer samt undervärdering av kvinnodominerade sektorer, såsom vård och omsorg. De anställda som arbetar inom vinstdrivande och ideella sektorer har ofta inte tillgång till facklig representation och kollektiva avtalsförhandlingar. Skillnaden i förhållande till genomsnittslönen är minst i de medlemsstater som har kollektivavtal för delar av sektorn (57). Arbetstagarrepresentation, inbegripet fackföreningar, och kollektiva avtalsförhandlingar är avgörande för att företräda och försvara arbetstagarnas rättigheter och intressen i alla vårdmiljöer, samt för att höja och upprätthålla standarder i hela vård- och omsorgssektorn.

AI. Covid-19-krisen har belyst flera utmaningar när det gäller anställningsvillkoren för omsorgsgivare inom långvarig vård och omsorg. Omsorgsgivare inom långvarig vård och omsorg löpte en ännu större risk att smittas av covid-19 än hälso- och sjukvårdspersonal på sjukhus på grund av brist på personlig skyddsutrustning och lämplig utbildning för att genomföra infektionsprotokoll och annan förebyggande verksamhet.

AJ. Trots att omsorgsgivande i sig är känslomässigt tillfredsställande för en stor majoritet av omsorgsgivarna har den ofta negativa effekter på deras fysiska och psykiska hälsa och medför svårigheter att förena omsorg med avlönat arbete, vilket är särskilt viktigt när det gäller kvinnliga omsorgsgivare (58). Formella och informella omsorgsgivares psykiska hälsa har påverkats oproportionerligt mycket under covid-19-pandemin. Psykiska problem har ökat under pandemin, vilket har ökat omsorgsbördan. Omsorgsarbete är ofta förknippat med arbete i skift, med kort varsel och lång arbetstid. Hälsorisker och dåliga arbetstider är de främsta orsakerna till relativt hög frånvaro inom sektorn för långvarig vård och omsorg. 38 procent av omsorgspersonalen anser att de på grund av de negativa effekterna av sitt arbete inte kommer att kunna fortsätta att arbeta tills de är 60 (59).

AK. I Europa har 33 procent av omsorgsgivarna inom långvarig vård och omsorg utsatts för något slags negativt socialt beteende (inbegripet verbala övergrepp, hot och förödmjukande beteende), och bara 22 procent av omsorgsgivarna inom långvarig vård och omsorg känner sig mycket nöjda med sina arbetsvillkor (60).

AL. Det finns olika former av anställning för formella inneboende omsorgsgivare, till exempel via omsorgsföretag eller bemanningsföretag och mellanhänder.

AM. Kvinnor utgör majoriteten av de personer som får vård och omsorg, och 44 miljoner människor i EU tillhandahåller informell långvarig vård och omsorg till familjemedlemmar, grannar eller vänner (61), varav de flesta är kvinnor. Av de kvinnor och män som tillhandahåller informell långvarig vård och omsorg gör 12 procent respektive 7 procent detta i mer än 40 timmar i veckan (62). Uppemot 30 procent av invånarna över 65 lever med två eller flera icke-överförbara sjukdomar. Icke-överförbara sjukdomar utgör en betydande och växande börda för patienter, omsorgsgivare, samhällen samt hälso- och sjukvårdssystem.

AN. Det stora antal omsorgstagare som är i behov av informell omsorg är direkt kopplat till bristen på tillgång till behovsanpassade yrkesmässiga tjänster av hög kvalitet och till att tjänsterna i sig är otillgängliga och ekonomiskt oöverkomliga, liksom till många medlemsstaters standardval att ha oavlönad informell omsorg som den största källan till tillhandahållande av omsorg (63). Tillhandahållande av informell omsorg bör vara ett val och inte en nödvändighet till följd av brist på tillgängliga omsorgstjänster.

AO. En betydande andel av sektorn för formell inneboende omsorg är verksam i gråzonen, vilket negativt påverkar kvaliteten på den omsorg som tillhandahålls i hemmet. Det saknas uppgifter som gör det möjligt att exakt identifiera antalet omsorgsgivare i gråzonen.

AP. Kvinnor i EU utför 13 timmar mer oavlönat omsorgs- och hushållsarbete per vecka än män (64). Tillgång till ekonomiskt överkomliga och högkvalitativa formella tjänster för långvarig vård och omsorg för familjemedlemmar i beroendeställning och en ojämlik fördelning av oavlönad omsorg och oavlönat hushållsarbete mellan kvinnor och män är avgörande faktorer för att avgöra huruvida kvinnor tar sig in och stannar kvar på arbetsmarknaden samt kvaliteten på de arbeten de har. I EU står 7,7 miljoner kvinnor fortfarande utanför arbetsmarknaden på grund av sitt informella omsorgsansvar, jämfört med bara 450 000 män, och 29 procent av de kvinnor som arbetar deltid framhåller att omsorgsansvar är det främsta skälet till att de börjat arbeta deltid (65). Endast 6 procent av männen säger att det främsta skälet till att arbeta deltid är omsorgsansvar, jämfört med 29 procent av kvinnorna, och bara 64 procent av papporna i EU tillhandahåller omsorg dagligen (66).

AQ. Kvinnor upplever också fler avbrott i karriären, tenderar att arbeta färre timmar och har oftare deltidsarbete eller otrygga eller tillfälliga anställningar. Sektoriell segregering och ojämlik fördelning av oavlönad omsorg och oavlönat hushållsarbete utgör de viktigaste orsakerna till den ihållande sysselsättnings-, löne- och pensionsklyftan samt en större risk för fattigdom och social utestängning för kvinnor. Pensionsklyftan mellan kvinnor och män var i genomsnitt 27 procent under 2020 (67). En jämlik fördelning av oavlönad omsorg och oavlönat hushållsarbete, alltså med lika deltagande av män, har en tydlig positiv inverkan på andelen kvinnor med avlönad sysselsättning och minskningen av löneklyftan mellan könen. Barnomsorgsansvar är en orsak till förändringar i sysselsättningen för 60 procent av kvinnorna, jämfört med 17 procent av de sysselsatta männen, och leder till en minskning av arbetstiden för 18 procent av de sysselsatta kvinnorna och så lite som 3 procent av männen (68). Tillgång till barnomsorg av hög kvalitet samt dess tillgänglighet och ekonomiska överkomlighet är avgörande för att människor, särskilt kvinnor med omsorgsansvar, ska kunna delta på arbetsmarknaden. Folkhälsoutmaningar såsom migrän är vanligare bland kvinnor (69), och en stor andel av de drabbade kvinnorna befinner sig fortfarande i frontlinjen för barnomsorg och hushållsarbete.

AR. Dessa skillnader bekräftas på global nivå i och med att kvinnor ägnar i genomsnitt 3,2 gånger mer tid (201 arbetsdagar per år) än män (63 arbetsdagar) åt oavlönat omsorgsarbete. Skillnaderna är tydligast när det gäller flickor och kvinnor som är bosatta i medelinkomstländer, har lägre utbildning, lever på landsbygden och har barn under skolåldern (70).

AS. Kvinnor är överrepresenterade bland personal inom samhällsviktig verksamhet (4 av de 16 övriga yrkeskategorier som anses vara samhällsviktiga har mer än 50 procent kvinnor i sin arbetskraft i EU) (71), såsom omsorgspersonal, vars uppgifter till stor del inte kan utföras genom distansarbete, och inom de sektorer som har drabbats hårdast av pandemin, och de har därmed utsatts för stora risker för smitta, hög arbetsbelastning och störningar i balansen mellan arbete och privatliv samt förlorad anställning. Arbets- och levnadsvillkoren har särskilt undergrävts för kvinnor som har små barn och som befinner sig i avlönad anställning (72).

AT. Omsorg är fortfarande ett av de huvudsakliga områden där könsstereotyper befästs, vilket förstärks ytterligare av bristen på investeringar i kvalitetstjänster och könsfördomar i annan politik som på ett oproportionerligt sätt påverkar kvinnors självbestämmande i det sociala livet och yrkeslivet, såsom systemet med skatteförmåner.

AU. Företag inom den sociala ekonomin kan ha en betydande potential och bidra till att underlätta återintegrering av omsorgsgivare på arbetsmarknaden.

AV. Flera medlemsstater och regioner i EU uppfyller fortfarande inte målet att tillhandahålla barnomsorg för 90 procent av barnen mellan tre år och den obligatoriska skolåldern och för 33 procent av barnen i åldern tre år och yngre. Bristen på adekvat infrastruktur som erbjuder högkvalitativ och tillgänglig barnomsorg för alla, särskilt förskoleverksamhet, drabbar i synnerhet barn i missgynnade familjer, vilket återspeglas i en inskrivningsgrad under genomsnittet för barn med funktionsnedsättning, romska barn och barn från andra minoritetsgrupper, migrerande barn, barn som lever i fattigdom och barn från andra missgynnade grupper, som skulle ha gynnats mest av en tidig barnomsorg (73).

AW. Under 2020 riskerade 24,2 procent av barnen i EU – nästan 18 miljoner barn – att drabbas av fattigdom eller social utestängning. Barn från låginkomstfamiljer, hemlösa barn, barn med funktionsnedsättning, barn med invandrarbakgrund, barn som tillhör en etnisk minoritet, särskilt romska barn, barn i institutionsvård, barn i otrygga familjesituationer, i familjer med en förälder, i hbtqi-familjer och i familjer där föräldrarna är frånvarande med anledning av arbete utomlands möter stora svårigheter, till exempel mycket bristfälliga eller trångbodda bostäder, och problem att få tillgång till grundläggande tjänster,. Barn med funktionsnedsättning i EU löper en oproportionerligt större risk att placeras i institutionsvård än barn utan funktionsnedsättning och tycks ha mycket färre chanser att omfattas av insatser för att möjliggöra en övergång från institutionsbaserad omsorg till samhällsbaserad och familjebaserad omsorg (74). Den europeiska barngarantin är ett EU-instrument som syftar till att förebygga och bekämpa fattigdom och social utestängning genom att för behövande barn garantera fri och faktisk tillgång till grundläggande tjänster, såsom förskoleverksamhet och barnomsorg, utbildningsverksamhet och skolbaserade aktiviteter, hälso- och sjukvård, minst ett mål hälsosam mat per skoldag och faktisk tillgång för alla behövande barn till hälsosam kost och lämpliga bostäder (75). Tillgång till ekonomiskt överkomlig barnomsorg och utbildning av god kvalitet är avgörande för barns personliga utveckling och välbefinnande. Det finns ett otvetydigt positivt samband mellan å ena sidan tillgång till barnomsorg och å andra sidan sysselsättning och inkomst för män och i synnerhet kvinnor (76).

AX. Tillgången till omsorgstjänster av hög kvalitet, särskilt långvarig vård och omsorg, är i allt högre grad beroende av individuella inkomster och familjeinkomster, bostadsort, tillgång till tjänster, leveranskapacitet och geografisk tillgänglighet samt leverantörernas outnyttjade kapacitet. Två av tre personer som behöver vård och omsorg uppskattas inte ha tillgång till omsorgstjänster, främst på grund av att de inte är tillgängliga och inte är ekonomiskt överkomliga (77). Hushåll med låga inkomster och lägre utbildningsnivåer samt migrerande hushåll ställs inför de största svårigheterna att få tillgång till formell långvarig vård och omsorg i hemmet. I hela EU rapporterar en tredjedel, och i fem medlemsstater till och med mer än hälften, av hushållen att de är i behov av professionell långvarig vård och omsorg men inte kan få tillgång till sådan av ekonomiska skäl (78). Tillgången till hälso- och sjukvård bör vara allmän och faktisk, oavsett de ekonomiska omständigheterna och respektive bosättningsförhållanden liksom den administrativa situationen och tillhörande status. Personer med lägre inkomst är också en grupp där omsorgsbehoven är mer utbredda (79).

AY. Digital teknik har potential att stödja både formella och informella omsorgsgivare och minska den börda de står inför, till exempel i form av transporter av patienter till konsultationer som skulle kunna hållas online. En Eurocarers-undersökning från 2021 tyder på att 78 procent av de informella omsorgsgivarna aldrig använde omsorgsrelaterad teknik (80). Digitaliseringen och sakernas internet inom vård- och omsorgssektorn måste beaktas, men bör inte helt ersätta den oersättliga mänskliga interaktionen i samband med vård och omsorg. Forsknings- och pilotprojekt bör uppmuntras för att testa de digitala tjänsternas genomförbarhet och ändamålsenlighet. Äldre människor, även de som är föremål för vård och omsorg, har svårt att få tillgång till digitala tjänster. Tillgång till digitala tjänster, inbegripet tillgång till digital kompetens, bör ses som en rättighet för omsorgstagare. Den drastiska övergången till distansarbete visade på behovet av att bättre genomföra, se över och uppdatera lagstiftningen om arbetsvillkor i den digitala miljön och användningen av artificiell intelligens i arbetslivet.

AZ. Kvinnor som utsätts för intersektionell diskriminering ställs inför ytterligare hinder när det gäller tillgång till hälso- och sjukvård och omsorgstjänster, och särskild uppmärksamhet måste fästas vid effekterna av de undermedvetna fördomar när det gäller tillgång till privata och offentliga tjänster som skapats till följd av seglivade stereotyper och underrepresentation av vissa grupper i dessa institutioner.

BA. Särskild uppmärksamhet bör ägnas mycket gamla personer för att man, när så krävs, ska kunna hjälpa dem som inte längre klarar sig själva och förhindra att de blir isolerade.

BB. Vikten av förebyggande och geriatrisk rehabilitering för ett hälsosamt och värdigt åldrande bör vederbörligen beaktas.

BC. Det finns ett behov att omforma vård och omsorg genom att, där så är möjligt, tillhandahålla kostnadsfritt eller ekonomiskt överkomligt omsorgsstöd i hemmet.

BD. Ökade investeringar i omsorgsekonomin i linje med målen för hållbar utveckling skulle leda till ytterligare nästan 300 miljoner arbetstillfällen senast 2035 (81). Dessa skulle bestå av 96 miljoner direkta arbetstillfällen inom barnomsorg, 136 miljoner direkta arbetstillfällen inom långvarig vård och omsorg och 67 miljoner indirekta arbetstillfällen inom andra sektorer än vård och omsorg. Denna nivå av skapande av arbetstillfällen skulle kräva en investering på 3,2 procent av BNP globalt sett, med beaktande av de totala kostnaderna minus skatteintäkter (82). Europeiska kommissionen uppskattar att 8 miljoner nya arbetstillfällen förväntas skapas i EU:s vård- och omsorgssektor fram till 2030 (83).

BE. De demografiska förändringarna och den därmed sammanhängande åldrande befolkningen kommer att öka efterfrågan på omsorgstjänster. Omsorgsarbeten kommer sannolikt inte att ersättas av eller minska genom automatisering. Detta bör motivera EU och medlemsstaterna att investera i omsorgsekonomin som en lovande sysselsättningsskapande sektor, inom ramen för den digitala omställningen, för att öka antalet kvalificerade arbetstagare och locka fler människor till denna sektor.

BF. Kvalitetsnormer för omsorg, särskilt för sociala omsorgstjänster, saknas fortfarande eller är otillräckliga.

BG. Vård- och omsorgssektorn är i behov av betydande investeringar, resurser och reformer. 2018 uppgick den beräknade årliga investeringsklyftan för social infrastruktur i Europa till 100–150 miljarder EUR (84). I 2021 års åldranderapport beräknas den ökning av de offentliga utgifterna som krävs för att täcka kostnaderna för långvarig vård och omsorg samt stöd uppgå till uppemot 2,9 procent av BNP år 2070, jämfört med 1,7 procent år 2016, samtidigt som ett scenario med ett ”hälsosamt åldrande” avsevärt kan minska denna kostnad och full täckning av behoven av långvarig vård och omsorg avsevärt ökar den.

BH. Det är viktigt att förstå samspelet mellan formell och informell omsorg. Formella omsorgstjänster kan ge stöd till informella omsorgsgivare, till exempel genom att göra det möjligt för dem att ta ledigt och genom att ge dem utbildning. Bristen på officiellt erkännande av informella omsorgsgivare och den därmed sammanhängande bristen på uppgifter om dem och deras behov utgör ett hinder för detta samspel.

BI. Tillhandahållandet av omsorg är beroende av välfinansierade och välfungerande offentliga tjänster och sociala trygghetssystem.

BJ. Det finns en betydande mångfald bland de informella omsorgsgivarna. Deras behov varierar beroende på deras socioekonomiska sammanhang, deras deltagande på arbetsmarknaden, deras omsorgstagares behov och hur mycket tid de ägnar åt att ta hand om personer i beroendeställning.

BK. Neurodegenerativa sjukdomar, såsom Alzheimers sjukdom och andra former av sjukdomar som innebär nedsatt minnesfunktion, är fortfarande underdiagnostiserade i de flesta europeiska länder. Det finns en tydlig indikation på att den aktuella siffran 9 miljoner bekräftade fall av personer med demens kommer att fördubblas till år 2050. Kvinnor är fortfarande oproportionerligt drabbade av demens (85).

BL. I februari 2021 inledde Europeiska ombudsmannen en undersökning på eget initiativ om kommissionens roll i avinstitutionaliseringsprocessen i EU, med fokus på fullgörandet av kommissionens skyldighet att säkerställa att medlemsstaterna använder EU-medlen på ett sätt som främjar övergången från vård- och omsorgsboenden till självständigt boende och deltagande i samhällslivet.

BM. Den mekanism som föreskrivs i 2001 års direktiv om tillfälligt skydd har aktiverats för första gången som en reaktion på den massiva tillströmningen av flyktingar, framför allt kvinnor med barn och andra personer i beroendeställning, som flyr från kriget i Ukraina, med garantier för de fördrivna personernas tillträde, på lika villkor, till arbetsmarknad och bostäder, läkarvård och tillgång till utbildning för barn. Aktiveringen av ovannämnda mekanism kommer att få betydande direkta konsekvenser för vård- och omsorgssektorn och öka antalet personer i EU som behöver omfattande och individanpassade omsorgstjänster, men även antalet både informella och formella omsorgsgivare.

BN. Uppgifterna om omsorgstjänsternas kvalitet bygger nästan uteslutande på icke-standardiserade kundnöjdhetsundersökningar.

BO. Svårigheter i samband med tillhandahållande av lämpliga, anständiga och ekonomiskt överkomliga bostäder, särskilt för äldre, ensamstående, personer med funktionsnedsättning, personer som riskerar fattigdom och social utestängning, familjer med små barn och ensamstående föräldrar, hindrar avsevärt tillgången till högkvalitativa omsorgstjänster.

BP. I elva OECD-länder är medianlönerna för omsorgsgivare inom långvarig vård och omsorg bara 9 euro per timme, medan lönerna för sjukhusarbetare – varav en majoritet är män – i genomsnitt är 14 euro per timme (86).

BQ. Mer än hälften av omsorgsgivarna säger att de inte tjänar tillräckligt mycket för att täcka grundläggande behov såsom boende och mat, och 31 procent har inte tillräcklig tillgång till personlig skyddsutrustning (87).

BR. Majoriteten av omsorgsgivarna tjänar inte tillräckligt mycket för att uppnå en godtagbar levnadsstandard för sig själva och sina familjer (88).

Ett Europa som bryr sig

1. Europaparlamentet konstaterar att det är mycket viktigt att säkerställa värdighet, oberoende, självständighet, välbefinnande och deltagande i det sociala livet genom omsorg av hög kvalitet under hela livet, från förskola, barnomsorg och utbildning till äldreomsorg och stöd till personer med funktionsnedsättning, med tanke på att människor är beroende av varandra och att vem som helst kan behöva vård och omsorg någon gång i livet.

2. Europaparlamentet understryker vikten av att offentlig omsorg finns att tillgå och är tillgänglig, och att omsorg som tillhandahålls är av hög kvalitet, tillgänglig, åtkomlig, överkomlig och adekvat, samt att alla personer i behov av omsorg och deras omsorgsgivare bör ha rätt till ett verkligt val när det gäller omsorgstjänster som är lämpliga för dem och deras familjer och formen för dem (familjeomsorg, samhällsbaserad omsorg, patientcentrerad omsorg, individanpassad omsorg eller andra former), platsen för tillhandahållandet och intensiteten, med särskild uppmärksamhet på tillhandahållande och tillgång för dem som bor i avlägsna områden (433), såsom landsbygdsområden eller de yttersta randområdena. Parlamentet anser att investeringar i tillhandahållandet av offentliga och sociala tjänster av hög kvalitet är viktiga verktyg för att förhindra att nackdelarna överförs från en generation till nästa.

3. Europaparlamentet konstaterar att omsorgen och de olika tillhörande politiska strategierna måste utvecklas och omformas i enlighet med individens behov. Parlamentet erkänner att modellerna och strukturerna för organisering av omsorgen skiljer sig åt mellan medlemsstaterna, och betonar varje enskild persons rätt att välja de omsorgstjänster av hög kvalitet som bäst passar respektive individuella situation samt vikten av att medlemsstaterna och EU garanterar denna rätt i all politik. Parlamentet konstaterar att var och en, enligt princip 18 i den europeiska pelaren för sociala rättigheter, ”har rätt till överkomliga långvariga vård- och omsorgsinsatser av god kvalitet, särskilt vård i hemmet och lokalt förankrad vård”, samt betonar att tillhandahållandet av omsorg bör utvidgas för att denna princip ska kunna förverkligas.

4. Europaparlamentet noterar att kvinnor utgör majoriteten av arbetskraften (76 procent) inom sektorn för formell omsorg och utför huvuddelen av arbetet inom informell omsorg, samtidigt som de också utgör majoriteten av omsorgstagarna, att omsorgen fortfarande är undervärderad, icke erkänd och garanterar otillräcklig ekonomisk ersättning eller, i många fall, ingen ekonomisk ersättning över huvud taget för omsorgsgivarna, och att denna undervärdering när det gäller lön, arbetsvillkor och bristande synlighet är nära kopplad till feminiseringen av sektorn på grund av den stora andelen kvinnor som arbetar inom formell och informell omsorg. Parlamentet betonar att denna jämställdhetsaspekt måste beaktas vid utformningen av strategier och politik för omsorg.

5. Europaparlamentet uttrycker sin oro över effekterna av strukturella och ekonomiska begränsningar när det gäller den typ av omsorgstjänster som enskilda personer har att tillgå, och erkänner att integreringen av omsorg i hela Europa är begränsad på grund av bristen på lämpliga incitament och strukturer.

6. Europaparlamentet betonar vikten av en integrerad, rättighetsbaserad strategi för gemensamma europeiska åtgärder för omsorg som tar lika stor hänsyn till människors fysiska, mentala, psykiska och sociala behov samt personliga behov och hushållsbehov. Parlamentet betonar vikten av att bana väg för en mer konsekvent strategi mellan å ena sidan hälso- och sjukvårdssystemen och å andra sidan de sociala systemen samt mellan formell och informell omsorg, och samordning mellan lokal, regional och nationell omsorgspolitik i EU:s medlemsstater, parallellt med horisontell och sektoriell integration.

7. Europaparlamentet understryker behovet att utveckla en ambitiös och inkluderande europeisk strategi för vård och omsorg som säkerställer lika tillgång för alla till vård och omsorg, med särskild uppmärksamhet på personer i utsatta situationer, och bidrar till social rättvisa.

8. Europaparlamentet anser att förebyggande åtgärder är helt avgörande. Parlamentet anser att primärt, sekundärt och tertiärt förbyggande ( 89 ) , inbegripet adekvat användning av relevant utbildning och information, screeninginsatser, åtgärder för tidig upptäckt, förebyggande och ändamålsenlig uppföljning av icke-överförbara sjukdomar, bör ingå i en holistisk europeisk strategi för vård och omsorg. Parlamentet uppmanar med kraft kommissionen att anta en övergripande och holistisk strategi för vård och omsorg.

9. Europaparlamentet uppmanar med kraft kommissionen att stärka EU:s resiliens och kapacitetsuppbyggnad vid hälsokriser. Parlamentet uppmanar med kraft kommissionen att främja forskning och innovation genom att fastställa prioriterade områden för framtida forskning och utveckling på grundval av befintliga och kommande sjukdomar samt vidareutveckling av omsorgssektorns möjligheter, även för privata aktörer.

10. Europaparlamentet betonar att främjandet av en modell med lika försörjnings- och omsorgsansvar, där män och kvinnor engagerar sig lika mycket i betalt arbete på arbetsmarknaden och obetalt arbete med hushålls- och omsorgsansvar, bör vara ett mål för alla EU-åtgärder på området för omsorg, arbetsmarknader och sociala tjänster. Parlamentet påminner om vikten av att tillämpa jämställdhetsintegrering i all politik.

11. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att investera i omsorgssektorn, stärka och säkerställa hållbara, ökade och adekvata investeringar och medel för att garantera lika tillgång för personer i behov av omsorg till överkomlig och tillräckligt bemannad omsorg av hög kvalitet och motsvarande hushållstjänster, samt ett aktivt och tillfredsställande yrkesliv för omsorgsgivare, med tillräckliga löner som ger anständiga levnads- och karriärmöjligheter i sektorn genom certifiering och validering av färdigheter.

12. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att förbättra tillgången till finansiering för alla typer av omsorgstjänster och att på bästa sätt utnyttja de europeiska struktur- och investeringsfonderna för investeringar i barnomsorg och omsorg för äldre och andra i behov av omsorg, genom ESF+, InvestEU och andra finansieringsinstrument som uppmuntrar till sociala investeringar, samt faciliteten för återhämtning och resiliens, programmet EU för hälsa och de europeiska struktur- och investeringsfonderna för investeringar i offentligt garanterad omsorg och främjande av tillgängliga och överkomliga tjänster för alla. Parlamentet uppmanar kommissionen att mäta och skapa synergier med jämställdhet, inkludering av personer från utsatta grupper och de normer som fastställts för investeringar i den digitala och gröna omställningen, till exempel för att stödja miljöanpassning av omsorg och omsorgsprojekt och inleda ett initiativ för miljömässigt hållbar omsorg, med tanke på att omsorgsinfrastrukturer har betydande negativa miljöeffekter som man måste komma till rätta med och begränsa, inom ramen för de vägledande principerna. Parlamentet uppmanar kommissionen att utveckla riktlinjer och en färdplan för gemensamma normer för medlemsstaterna i detta avseende. Parlamentet uppmanar Europeiska investeringsbanken att överväga att i sin årsbudget ta med utvecklingen av omsorgssektorn och omsorgsekonomin som en del av genomförandet av den egna strategin för jämställdhet och kvinnors ekonomiska egenmakt.

13. Europaparlamentet efterlyser ett särskilt investeringspaket för att främja EU:s omsorgssektor och omsorgsekonomi och säkerställa samordning mellan de olika programmen och initiativen för ett effektivt genomförande av strategin. Parlamentet efterlyser på nytt utveckling av verktyg för jämställdhetsbudgetering i den fleråriga budgetramen och tillhörande program som gör det möjligt att spåra den specifika finansiering som avsätts för att främja jämställdhet.

14. Europaparlamentet påminner om EU:s och medlemsstaternas skyldigheter och åtaganden när det gäller omställningen från segregerade institutionella miljöer till samhällsbaserad och familjebaserad omsorg och främjandet av olika modeller för ett självständigt liv och stöd. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att använda tillgängliga europeiska och nationella medel för att påskynda denna omställning och stödja individuellt oberoende och självständigt boende genom att främja sätt att öka oberoendet, till exempel bostadsanpassning eller installation av digitala detektionssystem och tekniska hjälpmedel i hemmet, med full respekt för bestämmelserna och målen i konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning. Parlamentet uppmanar med kraft kommissionen att vidta effektiva åtgärder för att se till att EU-medel används för omställningen från institutionaliserad omsorg till samhällsbaserad och familjebaserad omsorg, samtidigt som familjeomsorgen garanteras i all dess mångfald.

15. Europaparlamentet understryker att det, för att minska det odeklarerade arbetet inom formell omsorg, är viktigt att tillhandahålla offentlig finansiering för verkliga leverantörer av omsorgstjänster inom sociala trygghetssystem eller genom skatteutgifter, så att tillhandahållande av lagliga och rättvisa omsorgstjänster blir ekonomiskt överkomligt.

16. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att säkerställa tillgång till allmän hälso- och sjukvård, öka investeringarna i hälso- och sjukvården och prioritera finansiering till förmån för samhällsbaserad omsorg och primärvård. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att skyndsamt avlägsna befintliga hinder för hälso- och sjukvård för alla, inbegripet papperslösa migranter, och med särskild uppmärksamhet på kvinnor som står inför intersektionell diskriminering. Parlamentet efterlyser högre och rättvis lön och anständiga arbetsvillkor för arbetstagare inom vård och omsorg, hälso- och sjukvårdsassistenter och annan stödpersonal.

17. Europaparlamentet betonar att en stor andel av modellerna, tjänsterna och inrättningarna på omsorgsområdet bygger på en institutionsbaserad, föråldrad modell som inte når upp till dagens kvalitetskriterier och inte tillgodoser omsorgstagarnas fysiska, sociala och psykiska behov och önskemål. Parlamentet betonar att personer i behov av omsorg bör stå i centrum för omsorgsplanerna i alla skeden av utformningen, genomförandet och utvärderingen av politiken och tjänsterna på omsorgsområdet, genom att man utforskar innovativa lösningar och nya modeller och verktyg för tillhandahållande av omsorg och främjar social inkludering och förståelse över generationsgränserna med avseende på omsorgsbehövande personers individuella behov, med målet att ställa om från institutionsbaserad omsorg till familjebaserad och samhällsbaserad omsorg, inbegripet främjande av olika modeller för självständigt boende och stöd.

18. Europaparlamentet anser att person- och individanpassad omsorg krävs för att säkerställa värdigheten för såväl omsorgstagarna som omsorgsgivarna, samt deltagande och inkludering i samhället utan begränsningar. Parlamentet betonar att denna övergång till en individanpassad strategi kräver ökad integrering av omsorgen i mer holistiska omsorgsplaner, för att förbättra förmånerna för omsorgstagarna jämte själva omsorgens kvalitet.

19. Europaparlamentet betonar behovet att fullt ut utnyttja digitala lösningar för att hjälpa människor i behov av omsorg att leva ett oberoende och självständigt liv, och vikten av att stärka respekten för deras rätt till självbestämmande och bidra till självständighet för både omsorgspersonal och omsorgstagare, genom en individanpassad strategi för utformning och budgetering inom omsorg, inbegripet skräddarsydd hälso- och sjukvård och individanpassad omsorg med hjälp av lämpliga verktyg, samtidigt som man säkerställer möjligheter till högkvalitativ mänsklig kontakt för personer i behov av omsorg och stöd.

20. Europaparlamentet anser att utvecklingen av omsorgen bör ske med hänsyn till alla olika kategorier av användare samt skillnaderna mellan dessa. Parlamentet anser att de som planerar, utarbetar program för och tillhandahåller omsorgstjänster måste vara medvetna om behoven i fråga, vikten av egenmakt för tjänsteanvändarna och behovet av en användarbaserad strategi när det gäller att ta fram olika tjänster. Vidare anser parlamentet att omsorgstjänster för äldre och personer med funktionsnedsättning måste planeras och utvecklas i samspel med användarna.

21. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att utbyta information och bästa praxis i syfte att utveckla en gemensam europeisk kvalitetsram för formell och informell omsorg, baserad på rätten till oberoende, självständighet och välbefinnande, och med inspiration från WHO:s ram för att stödja länders uppnående av ett integrerat spektrum avseende långvarig vård och omsorg som omfattar alla omsorgsmiljöer, uppmuntrar uppåtgående social konvergens, garanterar lika rättigheter för alla medborgare och ökar livskvaliteten.

22. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att stödja medlemsstaterna i deras arbete för att förbättra sina infrastrukturer för uppgiftsinsamling i linje med denna kvalitetsram.

23. Europaparlamentet efterlyser dessutom utbyte av bästa praxis i fråga om det bästa sättet att stödja grupper med särskilda omsorgsbehov (såsom ensamstående föräldrar, varav de allra flesta är kvinnor, föräldrar med barn med allvarliga sjukdomar och äldre).

24. Europaparlamentet betonar att ökningen av omsorgsbehoven kräver en gemensam EU-strategi, samt efterlyser en konkret europeisk strategi för förebyggande hälso- och sjukvård som en del av lösningen på det ökande trycket på hälso- och sjukvårdssystemet. Parlamentet konstaterar att omsorgstjänster bör utvecklas för att förbättra kontinuiteten i omsorgen, den förebyggande hälso- och sjukvården, rehabiliteringen och möjligheterna till ett självständigt liv, och understryker vikten av program för främjande av och utbildning för livslång hälsa, förebyggande av sjukdomar och regelbundna undersökningar, i kombination med effektivare hälso- och sjukvårdsprogram för att stimulera processen för hälsosamt åldrande. Kommissionen och medlemsstaterna uppmanas att aktivt engagera sig i WHO:s årtionde för hälsosamt åldrande genom att upprätta planer för hälsosamt åldrande i EU som omfattar tillgång till vård och omsorg, hälso- och sjukvård samt hälsofrämjande och förebyggande strategier.

25. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i samråd med medlemsstaterna och berörda parter, däribland arbetsmarknadens parter, ta ledningen på omsorgsområdet genom att på EU-nivå fastställa ambitiösa mål för finansiering, tillgång, kvalitet, effektivitet och hållbarhet när det gäller omsorgstjänster, och att utveckla harmoniserade definitioner och indikatorer för att bedöma dessa mål för barn, äldre och personer med funktionsnedsättning.

26. Europaparlamentet understryker behovet av en resultattavla för att övervaka genomförandet av rätten till högkvalitativ offentlig, privat, formell och informell omsorg.

27. Europaparlamentet påminner om att EU bör använda sig av ILO:s 5R-ram för anständigt omsorgsarbete (inom vilken obetalt omsorgsarbete erkänns, begränsas och omfördelas och betalt omsorgsarbete belönas) i kombination med att omsorgsgivarnas representation, en social dialog och kollektivförhandlingar garanteras.

28. Europaparlamentet påminner om att framsteg bör göras i riktning mot en omsorgsekonomi med en integrerad, holistisk, jämställdhetsmedveten och livslång strategi för omsorg. Parlamentet betonar att detta bör inbegripa lagstiftningsåtgärder och investeringar på EU-nivå för att också främja anständiga arbetsvillkor i omsorgssektorn och åtgärder för att göra arbete i denna sektor mer attraktivt.

29. Europaparlamentet betonar vikten av att belysa behovet av en europeisk omsorgsstrategi i de uppföljande slutsatserna från konferensen om Europas framtid, eftersom omsorg är en nyckelsektor för Europas framtid.

30. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram en ambitiös, gedigen och framtidssäkrad europeisk vård- och omsorgsstrategi som bygger på allas rätt till överkomlig, tillgänglig och högkvalitativ vård och omsorg, samt på andra principer som fastställs i den europeiska pelaren för sociala rättigheter och EU:s strategiska dokument, och på individuella rättigheter för och behov hos både omsorgstagare och omsorgsgivare, och som omfattar hela livet, inriktar sig på och tillgodoser behoven hos personer under kritiska perioder livet ut, lägger grunden för fortlöpande vård- och omsorgstjänster under hela livet och främjar solidaritet mellan generationer.

31. Europaparlamentet betonar att denna strategi bör baseras på tillförlitliga, heltäckande, jämförbara och offentligt tillgängliga uppgifter om situationen för och kategorierna av både omsorgsgivare och omsorgstagare, uppdelade efter kön, ålder, nationalitet, etniskt ursprung ( 90 ) , funktionsnedsättning, socioekonomisk status, tillgänglighet och överkomlighet, typ av omsorg som tillhandahålls eller tas emot och olika omsorgsmiljöer (privata eller offentliga, institutionella, familjerelaterade eller samhällsbaserade) och innehålla konkreta och progressiva mål med en tidsplan och indikatorer för att utvärdera framsteg och ta itu med ojämlikheter med beaktande av omsorgsbehoven i de europeiska samhällena. Parlamentet uppmanar än en gång kommissionen och medlemsstaterna att uppdatera den statistiska ramen för insamling av tillförlitliga, jämförbara och uppdelade uppgifter, samtidigt som man säkerställer full respekt för standarder för integritet och grundläggande rättigheter. Parlamentet uppmanar kommissionen att utveckla centralt förvaltade ingående tidsstudier, som uppdelats efter ovannämnda parametrar, för att bedöma värdet av obetalt arbete i alla medlemsstater.

32. Europaparlamentet betonar behovet av samråd med alla berörda parter, på EU-nivå, nationell och lokal nivå, inbegripet företrädare för anhörigvårdare och patientorganisationer, för att det ska kunna beaktas att deras situationer och behov är högst olikartade, och betonar att man i strategin bör fastställa vilka målgrupper den är till för.

33. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att i den europeiska vård- och omsorgsstrategin ta med heltäckande åtgärder mot våld och trakasserier, framför allt kampen mot alla former av övergrepp, både mot äldre personer och mot omsorgsgivarna, för att bekämpa oroande fenomen som utebliven hjälp, försummelse och oberättigad användning av fysiska eller kemiska begränsningar, särskilt på området för långtidsvård och långvarigt stöd. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att utveckla utbildning för anhörigvårdare och formella omsorgsgivare för att våld och trakasserier inom omsorgen ska kunna förebyggas, förbjudas och bekämpas samt att inrätta oberoende och effektiva mekanismer för rapportering om dem och gottgörelse för dem.

34. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att säkerställa att öronmärkta investeringar för omsorgsekonomin ingår i (reviderade) nationella planer för återhämtning och resiliens, Sammanhållningsfonden och EU:s övriga relevanta finansieringsinstrument.

35. Europaparlamentet understryker att den framväxande silverekonomin skulle kunna bli en av de främsta ekonomiska drivkrafterna, särskilt på landsbygden, och ge hälso- och sjukvården och långtidsvården möjlighet att erbjuda omsorg av hög kvalitet på ett effektivare sätt.

36. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att inrätta en EU-dag för jämlikhet inom omsorgen, varje skottdag den 29 februari, för att öka medvetenheten om att omsorg och omsorgsgivare i våra samhällen är undervärderade och osynliga.

37. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att inte bara reagera på de omedelbara omsorgsbehoven, utan också anta den politik och de åtgärder som behövs för att hantera deras orsaker, såsom fattigdom, social utestängning och andra strukturella hinder som står i vägen för att alla ska få lika tillgång till omsorg av hög kvalitet, framför allt utmaningarna i samband med sysselsättning och utbildning samt anständiga bostäder till ett överkomligt pris.

God omsorg för varje barn

38. Europaparlamentet välkomnar kommissionens planer på att se över Barcelonamålen som en del av det europeiska vård- och omsorgsstrategipaketet. Parlamentet efterlyser dels uppmuntran av konvergens uppåt, dels ökade investeringar i högkvalitativ offentlig omsorg för alla barn i EU, bland annat genom översyn av målen och en väsentlig höjning av ambitionsnivån för tillgången till högkvalitativ barnomsorg för barn som inte fyllt tre år och barn som drabbas av fattigdom, social utestängning och intersektionell diskriminering och genom inrättande av särskilda välutformade indikatorer för övervakning av tillgången till barnomsorg för barn som inte fyllt ett år. Parlamentet uppmanar kommissionen att i målen integrera ett nytt mål för tillhandahållande av barnomsorg efter skoltid. Parlamentet uppmanar de medlemsstater som släpar efter med Barcelonamålen från 2002 att anta alla nödvändiga åtgärder för att så snart som möjligt uppnå målet om att tillhandahålla barnomsorg till minst 90 % av alla barn mellan tre års ålder och den obligatoriska skolåldern och minst 33 % av alla barn som inte fyllt tre år.

39. Europaparlamentet påminner om att EU-medel (de europeiska struktur- och investeringsfonderna och särskilt Europeiska socialfonden+, samt faciliteten för återhämtning och resiliens) bör användas för att komplettera medlemsstaternas investeringar i barnomsorg. Parlamentet uppmanar kommissionen att främja investeringar i barnomsorgstjänster när medlemsstaterna använder EU:s finansieringsinstrument. Parlamentet understryker att offentliga investeringar och högkvalitativa arbetstillfällen och arbetsvillkor för arbetstagare inom barnomsorgen är avgörande för tillhandahållandet av högkvalitativ barnomsorg.

40. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att utforma barnomsorg, utbildning, inbegripet fritidsaktiviteter efter skolan, och andra strategier och åtgärder till stöd för alla barn och deras familjer på ett inkluderande och integrerat sätt, där barnen får stå i centrum och särskild uppmärksamhet ägnas barn i utsatta situationer, såsom barn som lider av eller riskerar att drabbas av fattigdom och social utestängning, samt barn med funktionsnedsättning, migrerande barn och barn från minoriteter, och en strategi som upprätthåller ett snabbt och effektivt genomförande av den europeiska barngarantin, inbegripet åtagandet att garantera effektiv och kostnadsfri förskoleverksamhet och högkvalitativ barnomsorg för behövande barn ( 91 ) . Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att utveckla personliga stödtjänster för barn med funktionsnedsättning och säkerställa anständiga och högkvalitativa arbetsvillkor för de yrkespersoner som arbetar med barn med funktionsnedsättning.

41. Europaparlamentet framhåller att covid-19-krisen och ankomsten av flyktingar från kriget i Ukraina ytterligare kan förvärra situationen för barn som riskerar fattigdom och social utestängning eller barn som behöver tillgång till vård och omsorg av god kvalitet. Parlamentet uppmanar därför än en gång ( 92 ) medlemsstaterna och kommissionen att öka finansieringen av barngarantin med en särskild budget på minst 20 miljarder EUR i syfte att bekämpa fattigdom som drabbar barn och deras familjer och bidra till målet om att minska fattigdomen med minst 15 miljoner människor, däribland minst 5 miljoner barn i alla medlemsstater, fram till 2030.

42. Europaparlamentet påminner om att socialt skydd och stöd till enskilda personer och familjer är av avgörande betydelse, särskilt för grupper i utsatta situationer, såsom stora familjer, ensamförälderfamiljer eller familjer med barn med funktionsnedsättning, och uppmanar de behöriga nationella myndigheterna att säkerställa allmänomfattande, fullgoda och tillgängliga system för socialt skydd och integrerade system för skydd av barn, inbegripet effektiva förebyggande åtgärder, tidiga insatser och familjestöd, i syfte att tillförsäkra säkerhet och trygghet för barn utan, eller som riskerar att förlora, föräldraomsorg, samt åtgärder för att stödja övergången från institutionsbaserad omsorg till familje- eller samhällsbaserad omsorg av god kvalitet. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att öka investeringarna i skyddssystem för barn och tjänster för social välfärd som en viktig del av barngarantins genomförande.

43. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att tillhandahålla kontinuerligt helhetsbetonat och integrerat stöd till föräldrar, inbegripet moderskaps-, faderskaps- och föräldraförmåner och åtgärder, som också återspeglas i pensionssystem, lättåtkomliga sociala tjänster, såsom barnomsorg, rådgivning, medling eller psykosocialt stöd, som uppmuntrar till en mer framträdande roll och därmed säkerställer lika deltagande av män i obetalt omsorgsansvar och hushållsansvar, inbegripet omsorg om mycket små barn samt barn med funktionsnedsättning. Parlamentet understryker vikten av adekvata, tillgängliga och ekonomiskt överkomliga strukturer och tjänster för omsorg, särskilt för ensamstående föräldrar, bland vilka den överväldigande majoriteten är kvinnor, och för familjer som har låga och osäkra inkomster och löper risk för fattigdom och social utestängning. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att samla in standardiserade jämlikhetsdata, uppdelade efter de grunder som skyddas enligt direktiven 2000/43/EG, 2000/78/EG och 2006/54/EG, på grundval av frivilligt deltagande, konfidentialitet, självidentifiering och informerat samtycke, samtidigt som de grundläggande principerna och standarderna för EU:s dataskydd och grundläggande rättigheter respekteras.

44. Europaparlamentet understryker vikten av att säkerställa tillgänglig, åtkomlig, överkomligt prissatt och inkluderande högkvalitativ barnomsorg, med hjälp av en rättighets- och barncentrerad strategi, som motsvarar efterfrågan under föräldrarnas arbetstid och under skolloven, och som underlättar lika möjligheter för föräldrar att återvända till arbetet och skapar balans mellan arbetsliv och privatliv, eftersom detta är en av de viktigaste faktorerna för kvinnors fulla deltagande på arbetsmarknaden. Parlamentet understryker att strategin samtidigt bör tillgodose barns och deras föräldrars särskilda behov, med anknytning exempelvis till funktionsnedsättning, sjukdom och arbete inom en viss sektor. Parlamentet påminner om att bristande jämställdhet i omsorgs- och arbetssammanhang får livslånga negativa konsekvenser för många kvinnors arbetsmarknadsdeltagande och karriärutveckling, vilket leder till ett stort pensionsgap mellan kvinnor och män och stora skillnader när det gäller andelen fattiga i högre ålder.

Lika tillgång till omsorgstjänster av god kvalitet

45. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att erkänna rätten till omsorg och att reformera och integrera sina sociala tjänster och socialskyddssystem på ett sådant sätt att de ger effektiv, omfattande, jämlik och snabb tillgång till omsorgstjänster och behandlingar under hela livet, och att i sina system för socialt skydd införliva lösningar som säkerställer en individanpassad strategi och friare händer för användarna att välja vilka tjänster och vilken typ av anställningsmodeller som passar behoven och skyddar rättigheterna för både omsorgstagare och omsorgsgivare, inbegripet personliga hushållstjänster, personlig assistentvård och andra anställningsmodeller för hemvårdstjänster, i syfte att förbättra kontinuiteten i omsorg, förebyggande hälso- och sjukvård, rehabilitering, bättre förebyggande, diagnos och behandling av arbetssjukdomar, autonomi, självständigt boende och inkludering i samhället. Parlamentet riktar uppmärksamhet på att man måste kunna få omsorgsförmåner, oberoende av om man är berättigad till andra sociala överföringar eller inte, och eliminera andra strukturella hinder, som leder till att omsorgstjänster och andra stödtjänster inte tas i anspråk eller att ianspråktagandet av dem senareläggs. Parlamentet pekar dessutom på behoven hos alla omsorgsgivare, särskilt migrerande arbetstagare med olika status, som dels kan uppleva särskilda hinder för att få vård och omsorg, dels kan drabbas av intersektionell diskriminering, marginalisering och fattigdom bland förvärvsarbetande.

46. Europaparlamentet konstaterar att tillgången till vård och omsorg beror på en kombination av faktorer, såsom utbudet av kundanpassade tjänster av mångahanda slag, kostnader och flexibilitet, men även tillräcklig omsorgspersonal, anständiga arbetsvillkor, väntetider, geografiska avstånd till närmaste vårdinrättning, lämplig offentlig infrastruktur och lämpliga transporter. Parlamentet anser i detta avseende att olika former av tillhandahållande av omsorgstjänster bör finnas tillgängliga och främjas, värdesättas och erkännas, särskilt att utbudet av familje- och samhällsbaserade omsorgsmiljöer bör byggas ut och att en avinstitutionalisering i riktning mot familje- och samhällsbaserad omsorg bör prioriteras. Parlamentet pekar på den demografiska förändringen som en viktig faktor bakom ökade omsorgsbehov, som kommer att kräva betydande investeringar från EU och medlemsstaterna samt identifiering och undanröjande av de administrativa hinder som står i vägen för en snabb och effektiv tillgång för omsorgstagare och deras familjer till lämpliga omsorgs- och stödlösningar.

47. Europaparlamentet framhåller att det för omsorgsbehövande personer är viktigt med gröna miljöer, daglig tillgång till olika former av natur och utomhusvistelse samt kvalitetsboende. Parlamentet noterar att studier visar att alla människor, särskilt de omsorgsbehövande, mår både fysiskt och psykiskt bättre om de kan komma ut i naturen, och betonar att man måste göra det lättare för omsorgsbehövande personer att komma ut i naturen och vistas i det fria, samt att stödja naturbaserade lösningar i omsorgssektorn.

48. Europaparlamentet noterar att digital teknik är en lovande utveckling till stöd för tillhandahållandet av omsorg, men bara om den utvecklas för att bli användarbaserad, modulär ( 93 ) och skräddarsydd. Parlamentet framhåller här att kommissionen och medlemsstaterna måste ta itu med skillnaderna i digitala färdigheter bland formella och informella omsorgsgivare, liksom också bland omsorgstagarna, med hjälp av specifika program som är inriktade på dessa grupper. Parlamentet betonar att detta bör kompletteras med bättre åtkomst till internet och framför allt med användarvänliga, kundanpassade digitala lösningar som är tillgängliga för alla omsorgstagare och omsorgsgivare, i syfte att stödja utvecklingen av digitala hälso- och sjukvårdstjänster och omsorgstjänster på internet, samt stödja den tekniska utvecklingens potential att göra tillgången till hälso- och sjukvårdstjänster mera jämlik och minska hindren för tillhandahållande av tjänsterna på gränsöverskridande basis. Parlamentet uppmanar medlemsstaterna att använda medlen från programmet EU för hälsa och programmet för ett digitalt Europa för att stödja och öka den digitala kompetensen hos både omsorgstagare och omsorgsgivare.

49. Europaparlamentet betonar att vård och omsorg absolut inte får bli en handelsvara.

50. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att utveckla de verktyg som krävs för en regelbunden bedömning av tillgången till och utbudet av ekonomiskt överkomliga omsorgstjänster och behandlingar. Parlamentet understryker att principen om tillgänglighet i lika måtto är tillämplig och bör genomdrivas med kraft i alla omsorgs- och stödtjänster, något som säkerställer människovärde och oberoende i både den fysiska och den digitala miljön. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att prioritera resultatbaserade indikatorer för tillgång till omsorg, exempelvis ouppfyllda omsorgsbehov som inrapporterats.

51. Europaparlamentet betonar vikten av snabba investeringar i omsorgsinrättningar, kartläggning av kompetensbrister, utvärdering av framtida personal- och utbildningsbehov inom enskilda yrken, sektorer och regioner, med särskild uppmärksamhet på folktätheten och omsorgsbehoven, som ett sätt att säkerställa en tillräcklig och hållbar personalstyrka och ta itu med ojämlikheter i fråga om tillgång till tjänster och omsorg. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att lägga fram omfattande kvalitetsstandarder och indikatorer för både formella och informella omsorgstjänster, hembaserade, privata och offentliga miljöer, inbegripet omsorgsgivares kompetens och utbildningskrav, samt verktyg för effektiv övervakning av deras genomförande.

52. Europaparlamentet betonar att gränsöverskridande omsorgstjänster, inklusive genom försorg av inneboende vårdare, som tillhandahålls av både mobila arbetstagare inom EU och migrerande arbetstagare från tredjeländer ofta är avgörande för att de växande omsorgsbehoven ska kunna tillgodoses. Parlamentet påminner om att de flesta av dessa migrerande arbetstagare är kvinnor och att de påverkas av globala omsorgskedjor. Parlamentet betonar att den fria rörligheten för personer och arbetstagare är en av EU:s viktigaste pelare, men att det fortfarande finns utmaningar för gränsöverskridande omsorg. Parlamentet kräver att alla omsorgsarbetares och omsorgstagares rättigheter i fråga om social trygghet skyddas som en del av rätten till fri rörlighet för personer inom denna sektor samt att man säkerställer både anständiga arbetsvillkor och eliminerar odeklarerat arbete. Parlamentet uppmuntrar medlemsstaterna att utveckla gränsöverskridande utbildning, särskilt i gränsregioner, för att underlätta gränsöverskridande omsorg och utbyta bästa praxis inom omsorgssektorn, bland annat för att man ska komma till rätta med flykten från omsorgsyrkena och bristen på tillgång till omsorg av hög kvalitet i de regioner eller länder som omsorgsgivarna kommer ifrån.

53. Europaparlamentet upprepar sitt krav på en gemensam definition av funktionsnedsättning och ett ömsesidigt erkännande av funktionsnedsättningsstatus i medlemsstaterna, såsom det förutsattes i slutanmärkningarna i den inledande rapport om Europeiska unionen som 2015 antogs av FN:s kommitté för rättigheter för personer med funktionsnedsättning, i syfte att avlägsna det grundläggande hindret för rörlighet inom EU för personer med funktionsnedsättning och göra det möjligt för personer med funktionsnedsättning att få tillgång till hälsa, omsorg och andra tjänster som möjliggör ett självständigt liv, samt lika utbildnings- och anställningsmöjligheter. Parlamentet efterlyser genomförande och utvidgning av det europeiska intyget om funktionsnedsättning till alla medlemsstater, vilket banar väg för en europeisk definition av funktionsnedsättning och gör det möjligt för personer med funktionsnedsättning att utöva sin rätt till fri rörlighet i ett Europa utan hinder.

54. Europaparlamentet efterlyser en prioritering och genomgripande integrering av psykisk hälsa inom folkhälsopolitiken och omsorgspolitiken på EU-nivå och medlemsstatsnivå. Parlamentet uppmanar kommissionen att lägga fram en europeisk strategi för psykisk hälsa i syfte att säkerställa god psykisk hälsa för alla, identifiera utmaningarna för psykisk hälsa för alla generationer i alla relevanta sammanhang samt bekämpa stereotyper och tillhörande stigmatisering med anknytning till psykisk ohälsa. Parlamentet betonar att detta bör göras på ett genusmedvetet sätt, med särskild uppmärksamhet på de mest utsatta situationerna och de sämst ställda grupperna. Parlamentet understryker vikten av god psykisk hälsa och omsorg under hela livet, där det ingår tidig ålder, utbildning, arbetslivet samt strategier för förebyggande, upptäckt och snabb tillgång till effektivt tillgänglig, ekonomiskt överkomlig och adekvat behandling av hög kvalitet som bidrar till livskvaliteten för alla vuxna, inbegripet personer i behov av långvarig vård och omsorg.

55. Europaparlamentet betonar vikten av vård och stöd på det emotionella, psykologiska, sociala och andliga planet samt psykisk hälso- och sjukvård utöver medicinering, för att förbättra livskvaliteten för personer som får palliativ vård. Parlamentet uppmanar därför kommissionen och medlemsstaterna att främja tillgången till integrerade palliativa vårdtjänster för att lindra smärta och obehag samt upprätthålla värdigheten och livskvaliteten för personer som lider av terminala sjukdomar när alla former av aktiv vård väl har övervägts och befunnits vara ineffektiva, och att säkerställa lämpligt stöd till deras omsorgsgivare.

56. Europaparlamentet vill att det ska bli lättare för sjuksköterskor att anlita tjänster som erbjuder psykiskt och fysiskt hälsostöd.

57. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att garantera omedelbar och fullständig tillgång för personer som åtnjuter tillfälligt skydd till omsorgstjänster av hög kvalitet, utan diskriminering på någon som helst grund och med särskild uppmärksamhet på deras fysiska och psykologiska behov till följd av att de genomlevt ett krig och blivit fördrivna från sina hem, och att samtidigt tillförsäkra lika och anständiga arbets- och anställningsvillkor och rättvis lön för de personer som åtnjuter tillfälligt skydd och kommer att söka anställning i omsorgssektorn. Parlamentet understryker att ytterligare kapacitet och investeringar i omsorgssektorn är nödvändiga i detta syfte.

Långvarig vård och omsorg av hög kvalitet för ett långt liv med hög livskvalitet

58. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att fastställa en omfattande, ambitiös och rättighetsbaserad uppsättning mål och motsvarande indikatorer för långvarig vård och omsorg, rapporteringsmekanismer och verktyg för uppdelade uppgifter om och övervakning av tillgänglighet, utbud, överkomlighet och kvalitet när det gäller vårdbehandlingar och vårdtjänster, samt personalnivåer, som är tillämpliga på alla typer av inrättningar och omsorgsgivare, i likhet med Barcelonamålen för barnomsorg. Parlamentet anser att det behövs mål och indikatorer för anständiga arbetsvillkor och för kvinnors fortsatta deltagande på arbetsmarknaden, emedan detta skulle kunna tjäna som vägledning för investeringar, finansiering och utbildning för att säkerställa dels bättre tillgång till kvalitetstjänster för behövande personer, dels kvinnors fortsatta deltagande på arbetsmarknaden, i och med att kvinnor skulle få det lättare att förvärvsarbeta ifall omsorgsansvaret vore jämlikt fördelat.

59. Europaparlamentet är övertygat om att kommissionen som huvudmål bör fastställa lika och allmän tillgång för alla till långtidsvård av god kvalitet på grundval av de individuella behoven hos personer som får vård och stöd, med särskild uppmärksamhet på att undanröja ojämlikheter och på personer i utsatta situationer, såsom äldre personer, personer med funktionsnedsättning och kvinnor som utför informellt och odeklarerat omsorgsarbete. Parlamentet konstaterar att behoven av långvarig vård och omsorg inte är begränsade till äldre personer, utan i stället omfattar olika omsorgsbehövande grupper under hela livscykeln, såsom personer med sällsynta sjukdomar, som mestadels börjar under barndomen. Parlamentet betonar att lika, effektiv och snabb tillgång till omsorgstjänster och stöd bäst kan uppnås genom att involvera omsorgstagare och integrera långtidsvården i de nationella systemen för socialt skydd, i enlighet med rekommendationen från kommittén för socialt skydd, eftersom dessa system av rättvise- och effektivitetsskäl är bäst lämpade att ge resultat ( 94 )

60. Europaparlamentet efterlyser kvalitetsindikatorer för alla sociala tjänster och hälso- och sjukvårdstjänster, varvid indikatorerna ska bygga på de omsorgsbehövandes rättigheter, samt på att deras självständighet och oberoende ska bevaras och förbättras, liksom också på social delaktighet, och tyngdpunkten förläggas till långtidsvårdens ambitioner, exempelvis bättre välbefinnande och livskvalitet för personer i behov av långtidsvård och stödtjänster, utveckling av friska levnadsår och andra indikatorer som sätter hela omsorgsupplevelsen i fokus. Parlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att erkänna fördelarna med integrerade omsorgsstrategier, i och med att de förebygger fysisk och kognitiv försämring och förlänger den tid då omsorgstagarna klarar sig själva. Parlamentet betonar att högre ålder, funktionsnedsättning, allvarlig sjukdom eller andra omständigheter som leder till behov av långtidsvård inte får hindra enskilda personer att aktivt delta i samhället och samhällslivet. Parlamentet påminner om att social utestängning av personer som är beroende av omsorg och stöd framför allt är en produkt av utbredda negativa uppfattningar, socialt konstruerade självbilder och den ihållande strukturella diskrimineringen.

61. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att anordna ett toppmöte om vård och omsorg för att ge informationsunderlag för arbetet i högnivågruppen om framtiden för det sociala skyddet och välfärdsstaten i EU efter toppmötet för en grundlig och inkluderande diskussion med alla berörda parter, såsom arbetsmarknadens parter, intressegrupper, patientorganisationer, omsorgsgivarorganisationer, omsorgstagare och deras företrädare, offentliga myndigheter, det civila samhället, ideella organisationer, tjänsteleverantörer och andra experter på samhällsbaserad vård som lämpar sig för 2030, i syfte att skapa en långsiktig plattform, skapa innovativa lösningar inom omsorgen, säkerställa framtidssäkra omsorgssystem, fasa ut institutionaliserad omsorg och ersätta den med samhällsbaserad eller familjebaserad omsorg och/eller användning av individanpassade budgetar och individanpassad utformning av omsorgen. Parlamentet vill att kommissionen vägleder offentliga investeringar i tjänster för långtidsvård och lägger fram ett ramdirektiv om långsiktig, formell och informell omsorg som skulle föreskriva grundläggande principer och ge evidensbaserade kriterier för tillgängliga och integrerade långsiktiga omsorgs- och stödtjänster av hög kvalitet i hela EU.

62. Europaparlamentet uppmanar medlemsstaterna att upprätta nationella, ömsesidigt erkända, register över leverantörer av omsorgstjänster för att övervaka att det efterlevs ett minimum av standarder och lagstadgade krav för tillhandahållande av omsorgstjänster. Parlamentet noterar att det i vissa medlemsstater finns certifieringssystem eller certifieringsmekanismer som erkänner kvalifikationer och kompetens hos omsorgsgivare vid långvarigt omsorgsbehov inom specifika områden. Parlamentet insisterar på utbildningens avgörande roll för formella och informella omsorgsgivare, liksom på strängare kvalitetskontroller och system för visselblåsare för ideella och vinstdrivande omsorgskedjor för tillhandahållande av långvarig vård och omsorg av god kvalitet.

63. Europaparlamentet påpekar att risken för att behoven av långvarig vård och omsorg inte tillgodoses är särskilt stor för äldre kvinnor, som är i majoritet bland dem som behöver långvarig vård och omsorg. Parlamentet framhåller att kvinnor också har det svårast att täcka utgifterna för långvarig vård och omsorg på grund av bestående löne- och pensionsklyftor mellan könen, fattigdom bland kvinnor, horisontell och vertikal segregering på arbetsmarknaden, fler avbrott i yrkeslivet och ledigheter på grund av ihållande traditionella könsroller där kvinnor fortsätter att ta på sig de flesta av omsorgsskyldigheterna, vartill kommer strukturer och stereotyper på arbetsmarknaden samt kvinnors överrepresentation i otrygga anställningar eller deltidsarbete. Parlamentet är bekymrat över att i synnerhet omsorgstagarnas och deras nära anhörigas val av den första omsorgsgivaren brukar utspela sig i en situation av stress, ekonomiska begränsningar och begränsad tillgång till tjänster ( 95 )

Anhörigvård

64. Europaparlamentet noterar att mellan 40 och 50 miljoner människor i hela EU regelbundet tillhandahåller anhörigvård och 44 miljoner tillhandahåller långtidsvård minst en gång i veckan ( 96 ) , varav majoriteten är kvinnor, inklusive kvinnor med funktionsnedsättning, som utgör omkring 60 % av anhörigvårdarna och tillhandahåller fler timmar av anhörigvård än vad männen gör ( 97 ) . Parlamentet konstaterar att detta bromsar jämställdheten och kan begränsa möjligheten att formellt arbeta, särskilt för yngre omsorgsgivare.

65. Europaparlamentet konstaterar att anhörigvård ofta föranleds av bland annat bristande tillgång till och utbud av yrkesmässiga tjänster, vilket brukar fortgå länge och kan få återverkningar på anhörigvårdarnas åtnjutande av sina politiska, medborgerliga, ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter, också genom att de får färre karriärmöjligheter eller måste tacka ja till arbeten som ligger under deras kompetensnivå och hindrar eller utesluter formellt deltagande på arbetsmarknaden. Parlamentet är särskilt oroat över omsorgsansvarets negativa följder för kvinnors ekonomiska oberoende samt den ökade risken för fattigdom, social utestängning och psykiska och fysiska hälsoproblem.

66. Europaparlamentet konstaterar att utövandet av anhörigvård kan medföra inkomstbortfall, förvärrad könsdiskriminering, såsom löne- och pensionsklyftor mellan könen, fattigdom bland äldre och feminisering av fattigdomen. Parlamentet betonar att dessa skadliga effekter är nära förknippade med intensiteten i den omsorg som tillhandahålls och betonar behovet av att bättre dela det obetalda hushålls- och omsorgsarbete som huvudsakligen utförs av kvinnor och stärka kampen mot könsstereotyper samt av att införa arbetsformer som respekterar balansen mellan arbete och privatliv.

67. Europaparlamentet noterar att av de äldre i åldern 65 år och äldre får över 7 miljoner människor, alltså 8 %, anhörigvård i EU och, för personer över 75 år, att antalet personer som är beroende av anhörigvård uppgår till 11 % i EU ( 98 ) . Parlamentet konstaterar att majoriteten av de äldre som behöver omsorg är kvinnor.

68. Europaparlamentet konstaterar att för att människor ska kunna fortsätta att vårdas i sina egna hem måste den mobila vården och stödet utökas och vidareutvecklas för att underlätta omsorgsarbetet för anhörigvårdare, särskilt kvinnor, inte bara genom medvetandehöjande åtgärder utan även genom lämpligt stöd, inbegripet ekonomisk ersättning, så att anhöriga som tillhandahåller vård och omsorg kan fortsätta sin anst