MOTIVERING

1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

•Motiv och syfte med förslaget

I resolution 5/14 End Plastic Pollution: towards an international legally binding instrument, som antogs av FN:s miljöförsamling (Unea) i mars 2022, fastställs ett mandat för förhandlingar inom en mellanstatlig förhandlingskommitté om ett internationellt rättsligt bindande instrument om plastföroreningar, inbegripet i den marina miljön. Den mellanstatliga förhandlingskommittén väntas slutföra sitt arbete i slutet av 2024 och det första mötet kommer att äga rum under 2022. Om så behövs får Unea förlänga detta mandat.

Resolution 5/14 antogs efter en rad resolutioner från Unea sedan 2014, av vilka UNEA3 utgör en viktig milstolpe där FN:s medlemsstater ger stöd för ett antal åtgärder för att eliminera utsläpp av plastskräp och mikroplast i havet och för inrättandet av en tillfällig öppen expertgrupp för marint skräp och mikroplast, som ska undersöka hinder för att bekämpa marint skräp och mikroplast. Expertgruppen avslutade sitt arbete 2020. Gruppen tog fram ett antal alternativ för att hantera den globala krisen med plastföroreningar, bland annat ett globalt plastavtal, som stöds av en majoritet av deltagarna i expertgruppen, med företrädare för nästan alla regioner. I oktober 2021 offentliggjordes FN:s rapport From Pollution to Solution: a Global Assessment of Marine Litter and Plastic Pollution för att informera Unea 5.2 om omfattningen och olika aspekter av marint skräp och plastföroreningar på global nivå.

Efter ett möte i samma anda som Europeiska kommissionen stod värd för 2020 utarbetade Peru och Rwanda en resolution i syfte att inleda förhandlingar om ett nytt internationellt avtal om plastföroreningar vid Unea5. Flera internationella evenemang, bland annat en ministerkonferens om marint skräp och plastföroreningar som anordnades av Tyskland, Ecuador, Vietnam och Ghana 2021, bidrog till att skapa stöd för resolutionen och ledde till att resolutionen slutligt antogs med samstämmighet.

Målet med denna rekommendation är att säkerställa att EU intar en konsekvent och effektiv förhandlingsposition vid mötena i den mellanstatliga förhandlingskommittén, i syfte att förhandla fram och ingå ett internationellt rättsligt bindande instrument om plastföroreningar.

•Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området

Inledandet av förhandlingar om ett internationellt plastavtal är ett viktigt resultat inom ramen för EU:s gröna giv och handlingsplanen för den cirkulära ekonomin. och är knutet till EU:s politik och lagstiftning på många områden, bland annat när det gäller skyddet av havs- och kustmiljöer, framför allt havsmiljödirektivet.. Att säkerställa ett internationellt plastavtal som motverkar plastföroreningar vid källan i stället för att använda sig av dyra och ineffektiva lösningar i slutet av systemet (”end of pipe”) har således varit en av unionens viktigaste miljöprioriteringar för globala åtgärder under de senaste åren. Detta är ett resultat av unionens särskilda och progressiva politiska initiativ och lagstiftning om plast på senare tid. Under 2018 fastställdes i plaststrategin, som ingår i handlingsplanen för den cirkulära ekonomin, en plan för att skydda vår miljö och minska mängden marint skräp, växthusgasutsläppen och vårt beroende av importerade fossila bränslen. De konkreta åtgärderna när det gäller plast avser bland annat vissa plastprodukters miljöpåverkan, engångsplast, plastens roll i den cirkulära ekonomin, ekodesignkrav och märkning, plast- och förpackningsavfall och de kommande initiativen om avsiktligt tillsatt och oavsiktliga utsläpp av mikroplast. I strategin analyserades också potentialen att utnyttja globala åtgärder och det konstaterades (bland annat) att det måste tas fram internationella standarder för att öka industrins förtroende för kvaliteten på återvinningsbar eller återvunnen plast. När det gäller avfallstransporter konstaterades i strategin vikten av att se till att all plast som skickas utomlands för återvinning hanteras och bearbetas på liknande villkor som i EU, och således ges stöd för åtgärder för avfallshantering inom ramen för Baselkonventionen. Det föreslogs också att ett EU-certifieringssystem för återvinningsanläggningar utarbetas. Det efterlystes även en global insats från industrins sida för att främja en utbredd användning av återvinningsbar och återvunnen plast. Inom ramen för handlingsplanen för den cirkulära ekonomin kommer kommissionen dessutom att föreslå obligatoriska krav på återvunnet innehåll och avfallsminskningsåtgärder för viktiga produkter, såsom förpackningar, byggnadsmaterial och fordon. Inom ramen för det ovannämnda havsmiljödirektivet enades EU och dess medlemsstater i september 2020 om att det inte bör finnas mer än 20 skräpföremål per 100 meter kustlinje, vilket gör EU ledande när det gäller att uppnå mål 14.1 för hållbar utveckling, som kräver att havsföroreningar, bland annat marint skräp, förebyggs och avsevärt minskas senast 2025. De stödåtgärder som ligger till grund för genomförandet av EU:s havsmiljödirektiv, som genomförs i nära samarbete med de regionala havskonventionerna, har visat att harmonisering av övervakning, datainsamling och datahantering i de olika miljömatriserna är avgörande för att göra det möjligt att prioritera insatser och för att kontrollera att åtgärderna mot plastskräp är effektiva. Inom ramen för havsmiljödirektivets gemensamma genomförandestrategi svarar den tekniska gruppen för marint skräpför teknisk harmonisering, i nära samarbete med regionala havskonventioner, och den samarbetar med Emodnet, som tillhandahåller en plattform för data om marint skräp. Det nya internationella avtalet kommer att motverka plastföroreningar, även i den marina miljön. Föroreningar och bekämpandet av föroreningskällor är också en viktig prioritering i den europeiska gröna given, vilket nyligen bekräftades i kommissionens strategi för nollförorening av luft, vatten och mark och i kemikaliestrategin för hållbarhet. I den nyligen antagna handlingsplanen för nollförorening fastställs minskningsmål för 2030 (närmare bestämt en minskning av plastskräp i haven med 50 % och av mikroplast som släpps ut i miljön med 30 %), vilket ytterligare skärper EU:s politik mot marint skräp och skräpets konsekvenser. Att motverka plastföroreningar på global nivå är därför i hög grad förenligt med mycket av unionens befintliga politik och lagstiftning som rör skyddet av miljön mot föroreningar, Det kan gälla avfall, avfallstransporter, kemikalier, badvatten och annat (såsom direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och ramdirektivet om vatten). EU bidrar i hög grad till internationella initiativ som är direkt knutna till att motverka plastföroreningar, såsom genomförandet av Baselkonventionen om gränsöverskridande transporter av avfall, som nyligen ändrats med skärpta kontroller av plastavfall, och IMO:s (Internationella sjöfartsorganisationen) handlingsplan mot plastskräp och mikroplast. Dessutom deltar EU aktivt i alla åtgärder mot plastföroreningar i de marina regionerna runt om i Europa (genom tekniskt och ekonomiskt stöd till de regionala handlingsplanerna i Medelhavet, Svarta havet, Östersjön och Nordostatlanten) och samarbetar sina G7- och G20-partner. EU har också varit med och föreslagit ett initiativ i WTO som gäller plastföroreningar och hållbar handel med plast. Plast och plastföroreningar har konsekvenser som sträcker sig långt bortom miljöpolitiska hänsyn. I avsnittet nedan redogörs för problemets övergripande betydelse för olika politikområden inom unionens befogenhet.

•Förenlighet med unionens politik inom andra områden

Den föreslagna rekommendationen är också förenlig med unionens politik och lagstiftning på andra områden, t.ex. när det gäller följande:

·Hälsa, särskilt politik och åtgärder avseende material och artiklar som är avsedda att komma i kontakt med livsmedel, unionens politik för skydd av marina miljöer och kustmiljöer.

·Mottagningsanordningar i hamn.