Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommentar till ministerrådet och Europaparlamentet om oliv- och olivoljesektorn (inklusive ekonomiska, kulturella, regionala och sociala aspekter samt miljöaspekter), den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden, behovet av en reform och de alternativ som förutses"

(97/C 287/13)

Den 20 mars 1997 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23.2 i arbetsordningen att utarbeta ett yttrande om "Kommentar till ministerrådet och Europaparlamentet om oliv- och olivoljesektorn (inklusive ekonomiska, kulturella, regionala och sociala aspekter samt miljöaspekter), den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden, behovet av en reform och de alternativ som förutses".

Sektionen för jordbruk och fiskeri, som ansvarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 7 maj 1997. Föredragande var Leopoldo Quevedo Rojo.

Vid sin 346:e plenarsession den 28 och 29 maj 1997 (sammanträdet den 29 maj 1997) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 52 röster för, 5 röster emot och 4 nedlagda röster.

1. Inledning

1.1. Den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja infördes 1966 genom förordning (EEG) nr 136/66.

1.2. Denna gemensamma marknadsorganisationen har i grund och botten fungerat väl under 31 år och har sammanfattningsvis visat sig vara ett värdefullt instrument för att modernisera olivodlingen och förädlingssektorn. Stora landsbygdsområden har på detta sätt kunnat behållas i bruk, vilket följaktligen haft en positiv inverkan på sysselsättningen och på bevarandet av ett jordbrukssystem som om det övergavs skulle innebära avsevärda sociala och miljömässiga kostnader. Det står alltså utom all tvivel att en gemensam organisation av marknaden, som upprätthållits under en så lång tid och som omfattat världens största och tredje största producentländer, självfallet har ett antal positiva inslag som gjort det möjligt att uppnå dess mål. Det är dock nödvändigt att genomföra vissa betydande förändringar av den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden.

2. Den gemensamma marknadsorganisationens mål

I kommissionens dokument anges följande mål:

a) Att stödja sektorn och det regionala näringslivet.

b) Marknadsjämvikt i harmoni med den internationella handeln.

c) En sund förvaltning av sektorn.

d) Budgetneutralitet.

e) En ordning som är enkel, överskådlig och lätt att kontrollera i alla medlemsstater.

f) Att ta hänsyn till olika produktionssystem och avkastning.

g) Att uppmärksamma miljöfrågorna.

h) Att främja kvaliteten.

Effekterna på vart och ett av dessa mål kommenteras därefter i relation till att bibehålla den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden eller att genomföra de föreslagna alternativen, dvs. att förbättra dagens system eller att ersätta dem med trädstöd.

2.1. Att stödja sektorn och det regionala näringslivet

2.1.1. Detta är utan tvivel det grundläggande målet för varje gemensam marknadsorganisation. Olivodlingssektorn har varit och utgör en grundläggande del av det ekonomiska och sociala livet i producentregionerna, och dess centrala roll kan förklaras av bl.a. följande: dess lokalisering och koncentration till några av unionens struktursvagaste regioner, dess viktiga sysselsättningsskapande roll i många regioner (i vissa regioner står sektorn för 90 % av sysselsättningen inom jordbruket), det stora antalet jordbruk som är beroende av denna gröda och verksamheten inom den förädlingsindustri som är kopplad till sektorn.

2.1.2. Dagens gemensamma organisation av marknaden har inneburit en vitalisering av dessa regioners ekonomi. Genom att olivproducenternas inkomster har förbättrats har det skapats ett mervärde vars återinvestering i sektorn har inneburit en modernisering av olivodlingarna och oljekvarnarna. Man har även behållit ett system som, om det övergavs, skulle ha fått fördärvliga socio-ekonomiska och ekologiska konsekvenser, och sektorn utgör en pådrivande kraft för landsbygdsutvecklingen i dessa områden.

2.1.3. Olivodlingen utgör en stabil sysselsättningskälla som stöds av den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden. Det mycket stora antalet odlingar garanterar både jordbruksarbetarnas och de små producenternas inkomster i områden som saknar sysselsättningsalternativ. Att ändra den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden skulle kunna påverka sysselsättningen negativt, vilket skulle leda till en befolkningsutflyttning och till att jämvikten mellan stad och landsbygd rubbas.

2.1.4. Om den gemensamma marknadsorganisationen skall förändras krävs att man genomför en undersökning som kvantifierar förändringens sysselsättningseffekter, vilket kommissionen inte har gjort i sitt dokument. I ett stort antal olivodlingsområden i unionen står oliv- och olivoljesektorn för mer än 80 % av sysselsättningen och utgör basen för deras ekonomi. Dessa områden tillhör till största delen mål 1-regioner och kännetecknas av en mycket hög arbetslöshetsnivå. Incitament för att minska denna produktionsverksamhet innebär självfallet att arbeten kommer att gå förlorade, men det framgår inte av kommissionens dokument i vilken omfattning arbetslösheten kommer att förvärras.

2.1.5. När man betraktar frågan ur ett perspektiv som utgår från att man behåller sektorn och stödet till det regionala näringslivet, står det klart att dagens gemensamma organisation av marknaden har inneburit följande:

- Olivproducenternas inkomst har förbättrats.

- Oliv- och olivoljesektorn har moderniserats.

- Ett nytt och mer dynamiskt näringsliv har skapats.

- Befolkningen har stannat kvar på landsbygden tack vare den sysselsättning som skapats direkt och indirekt.

- En jordbruksform har bevarats som om den övergavs skulle inverka negativt på miljön.

Kommittén är förvånad över att dessa positiva aspekter inte presenteras klart i meddelandet från kommissionen. Det är möjligt att ett stöd som inte är kopplat till produktionen skulle kunna vända den nuvarande dynamiken och skapa en passivitet i likhet med vad som skett i fråga om odling av spannmål, olje- och proteinväxter i Medelhavsländernas jordbruk. Kommissionsdokumentet har inte heller kvantifierat konsekvenserna av att ändra den nuvarande gemensamma marknadsorganisationen för den ekonomiska verksamheten, den regionala sysselsättningen och bevarandet av miljön. De grundläggande positiva effekter som nämnts ovan hänger samtidigt samman med att den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden har tillämpats under en lång tid.

2.2. Marknadsjämvikt

2.2.1. Kommissionsdokumentet budgeterar inte för några överskott. Olivoljan motsvarar i själva verket cirka 3,6 % av såväl världens totala produktion som konsumtion av vegetabiliska oljor. Situationen på världsmarknaden för olivolja kännetecknas sedan många år tillbaka av jämvikt. Möjligheterna till export och till ökad konsumtion inom Europeiska unionen är dessutom mycket större än vad man tidigare trott, om vi tar hänsyn till konsumtionsutvecklingen i världen. Kopplingen mellan konsumtion av olivolja och förebyggandet av hjärt- och kärlsjukdomar samt Internationella olivoljerådets (IOOC) välplanerade marknadsföringspolitik har möjliggjort en exportökning till USA under 10 år från 40 000 till 126 000 ton, vilket också framgår av kommissionens meddelande. Den sänkta gränsen för utgifter och totala kvantiteter som får exporteras med exportbidrag - ett åtagande inom ramen för GATT - tycks inte heller innebära några akuta problem om den nuvarande tendensen i fråga om ökad export till tredje land håller i sig. En anpassning av exportbidragssystemet och exportpolitiken är nödvändig för att förbättra möjligheterna på gemenskapsmarknaden och på marknaderna i tredje land.

2.2.2. En av IOOC:s viktigaste uppgifter är att bygga upp buffertlager för att lindra effekterna av periodiska variationer i olivskörden. Det tycks ännu vara långt till att man med hjälp av vetenskaplig forskning kan få kontroll över denna periodiska produktivitet. I detta hänseende råder inget tvivel om att stödåtgärderna varit ett nyckelelement för att ta sig an de problem som beror på den periodiska produktiviteten. Även om det inte finns avgörande skillnader mellan ett interventionssystem och ett trädstödssystem när det gäller att stödja olivproducenternas inkomster, är interventionssystemet och en regelbunden lagerhållning ur lagstiftningssynpunkt det enda system som fram till dags dato har kunnat garantera leveranser till marknaden under de år då lagren töms, och en miniminivå avseende produktionspriserna under de år då lagren fylls på. Kostnaderna förknippade med ett interventionssystem är obetydliga för gemenskapsbudgeten.

2.2.3. En av målsättningarna för den nuvarande gemensamma marknadsorganisationen är att förbättra försäljningen av olivolja genom konsumentstödet. Detta är så reducerat att det inte längre har någon effekt på priserna, varför det inte används. Det är alltså nödvändigt att ersätta detta system med nya ekonomiska åtgärder där man använder de medel som hittills anslagits till detta stöd, men åtgärderna måste inriktas mer på att gynna försäljningen av den färdiga produkten.

2.2.4. Med avseende på marknadsjämvikten och dess harmoni med den internationella marknaden kan man sammanfattningsvis konstatera följande:

- Uppgifterna om strukturella olivoljeöverskott är inte övertygande.

- Genom att bibehålla interventionssystemet och den regelbundna lagerhållningen har försörjningen av marknaden kunnat garanteras och producentinkomsterna upprätthållas avseende en gröda vars periodiska produktivitet inte går att kontrollera.

- Interventionssystemets kostnader har fram till i dag varit obetydliga för gemenskapens budget för den gemensamma marknadsorganisationen.

2.3. En sund förvaltning av sektorn

2.3.1. Europeiska unionen är den största olivoljeproducenten. Unionen är likaledes den främsta konsumenten, och har även en kapacitet för att öka sin efterfrågan med tanke på den måttliga konsumtionen i många europeiska länder som saknar tradition när det gäller att använda olivolja men som utgör potentiella konsumenter. De nuvarande relationerna med Medelhavsländerna får inte förbigås i något av kommissionens förslag. Medelhavsländernas privilegierade position bör upprätthållas och fördjupas, eftersom det finns vissa möjligheter att utvidga konsumtionen till andra länder.

2.3.2. En av de positiva effekterna med dagens gemensamma marknadsorganisation har varit utvecklingen av en bärkraftig olivsektor i unionens huvudsakliga producentländer.

2.3.3. Dynamiken inom en sådan olivodlingssektor, som kräver allt fler vetenskapliga och tekniska insatser, bör vara ett mål för unionen och stödjas av den gemensamma organisationen av marknaden om unionen vill behålla dagens position som marknadsledare. Det är därför nödvändigt att bevilja särskilda gemenskapsmedel för offentliga satsningar på forsknings- och utvecklingsverksamhet, med unionens sedvanliga garantier för resurstilldelningen.

2.3.4. Vad som kan ske om man inte tar sig an den nödvändiga moderniseringen av våra produktionssektorer visar det tidigare fallet med ett annat träd inom Medelhavsjordbruket - mandelträdet. Under 50-talet var Italien och Spanien i själva verket världsledande inom mandelproduktionen, som grundade sig på ett traditionellt odlingssätt. Mandelodlingens expansion i Kalifornien innebar att den kaliforniska produktionen redan under 70-talet övertog ledarrollen på världsmarknaden, och denna situation har inte kunnat förändrats fram till dags dato.

2.3.5. En sund förvaltning bör sammanfattningsvis beakta olivodlingssektorns behov och inte äventyra dess framtida utvecklingsmöjligheter.

2.4. Budgetneutralitet

2.4.1. Budgetneutralitet förutsätter att kostnaden för den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja inte ökar för unionen. Man bör dock ta hänsyn till att den högsta garanterade kvantiteten skall motsvara den reella konsumtionsnivån.

2.5. En ordning som är enkel, överskådlig och lätt att kontrollera i alla medlemsstater

2.5.1. Kommissionsdokumentet uppmärksammar problemet med bedrägerier. Kommittén vill påstå att detta fenomen är mycket mindre i nuläget, både på grund av att vissa medlemsstater har genomfört ett olivträdsregister och eftersom kontrollmyndigheterna fungerar mer effektivt. Kommittén instämmer likaledes i förslaget att intensifiera kontrollerna för att förhindra samtliga åtgärder som utgör hinder för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbrukets verksamhet. Det är i varje fall nödvändigt att precisera i vilka länder bedrägeriet är mest förekommande och vilka belopp som betalas i form av stöd.

2.5.2. Dokumentet föreslår inte någon lösning på det nämnda bedrägeriproblemet, vilket är anmärkningsvärt med tanke på att dokumentet skall tillämpas innan arbetet med att upprätta ett register över olivodlingar har avslutats. Meddelandet från kommission beräknar stödet per träd på grundval av det nuvarande antalet olivträd i varje land, samtidigt som endast Italien har upprättat sitt register över olivodlingar (som dessutom väntar på att uppdateras). Under dessa förhållanden är det uppenbart att det uppstår diskussioner på grund av de siffror som uppskattats. Vem kan garantera att dessa siffror (antal träd och potentiell produktion) inte ger upphov till bedrägeri när det nationella registret över olivodlingar inte har upprättats? Vore det inte lämpligare att invänta att detta arbete avslutas innan man genomför något som helst slags reform?

2.5.3. Det finns i själva verket en verklig möjlighet att genomföra en grundlig kontroll av stödet. Denna kan grunda sig på en fysisk kontroll av den olivolja som verkligen producerats och på en förenklad handläggning av de olika stödformerna. Denna produktionskontrollmekanism är dessutom oerhört betydelsefull för en systematisering av produktionen och marknaden.

2.5.4. Tillämpningen av ett dubbelt system för ersättning till producenterna har lett till produktionsstörningar och störningar på marknaden. Detta system måste avskaffas om man vill göra slut på det som man anser ger upphov till marknadsstörningar. Denna brist beror till vis del på problem med att beräkna den olivoljekvantitet som produceras för egen konsumtion.

2.6. Att ta hänsyn till olika produktionssystem och avkastning

2.6.1. Meddelandet från kommissionen går inte på djupet med den komplicerade och mångfasetterade verklighet som kännetecknar olivodlingen. Mångfalden av olivodlingar förenklas och situationen generaliseras genom att fastställa tre stereotyper. I fråga om en typ av olivodling gör kommissionen sig skyldig till påståenden som inte stämmer överens med verkligheten. Kommittén instämmer inte i den koppling som görs mellan nya bärkraftiga olivodlingar och negativa miljöeffekter.

2.7. Att uppmärksamma miljöfrågorna

2.7.1. Olivodlingen utgör för närvarande en jordbruksform som om den övergavs skulle ge upphov till en rad negativa miljöeffekter. Historiskt sett har olivodlingen successivt tagit allt mer sårbar mark i bruk för att tillgodose efterfrågan på olivolja. Detta har gett upphov till mycket allvarliga jorderosionsproblem vid avrinning. Att överge denna odling skulle förvärra miljöproblemen (ökad jorderosion när en teknik försvinner som begränsar förlusten av jord, ökad brandrisk, osv).

2.7.2. De nya olivplanteringarna har brutit med den historiska trenden att ta mer sårbar mark i bruk, vilket totalt sett innebär att erosionsfaran minskat.

2.7.3. För närvarande utgör de traditionella olivodlingarna en verklig produktiv skog i unionens södra flank och uppfyller en miljöfunktion av största vikt, genom att de gör det möjligt för ett stort antal flyttfåglar från centrala och norra Europa att övervintra där.

2.8. Att främja kvaliteten

2.8.1. Att jordbrukarna deltar i strukturomvandlingen och försäljningen har haft en mycket tydlig positiv effekt på den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden. Under den period som den gemensamma organisationen av marknaden har tillämpats har försäljningen av jungfruolja ökat. Kommissionsdokumentet tycks inte känna till denna verklighet och koncentrerar endast sin kritik på systemet med två faser genom att framhålla dess förmodade inverkan på kvaliteten. I meddelandet bekräftas att detta förfarande förutsätter saluföring av både olja från olivrester och olivolja, vilket inte är korrekt. Kommissionen tar inte heller hänsyn till att systemet med två faser har inneburit att förekomsten av grönsaksvatten, en mycket förorenande avfallsprodukt, nu i stort sett är obefintlig.

3. Särskilda kommentarer

3.1. Meddelandet från kommissionen är otillräckligt som grund för att ändra den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja. Beskrivningen av sektorn (som gör anspråk på att omfatta ekonomiska, kulturella, regionala och sociala aspekter samt miljöaspekter) återspeglar absolut inte verkligheten med dess pluralism. Kommissionen redogör varken för produktions- och förädlingsaspekterna eller för den viktigaste aspekten: den kulturella, sociala och ekonomiska inverkan på miljön.

3.2. Kommissionens förslag innebär inte någon förbättring av den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden av följande skäl:

3.2.1. Ur politisk synvinkel främjas inte utvecklingen av gemenskapens traditionella olivodlingsregioner.

3.2.2. Ur ekonomisk synvinkel ges inga incitament till att förbättra den europeiska olivoljesektorns konkurrenskraft. Förslaget om ett trädstöd innebär i själva verket att man avstår från en framtidsinriktad bärkraftig olivodlingssektor - en avgörande aspekt om vi vill behålla Europas ledande ställning på detta område.

3.2.3. Ur miljösynvinkel kommer risken för en försämrad miljö att öka om man överger denna gröda, vilket trädstödet kommer att leda till.

3.2.4. Ur social synvinkel utgör produktionsstödet en garanti för dagens sysselsättningsnivå och hindrar att landsbygden avfolkas. Införandet av ett trädstöd kommer att innebära att olika produktionssätt för olivodling försvinner. Vissa av dessa är av avgörande betydelse för de små producenterna och för jordbruksarbetarna.

3.2.5. Ur marknadssynvinkel bekräftar kommissionsdokumentet att det inte finns några strukturella överskott. Man bör ändå införa en möjlighet att skapa regleringslager för att undvika onödiga prisvariationer som förhindrar att konsumtionsnivån bibehålls.

3.2.6. Ur konsumentsynvinkel bör reklamkampanjerna för att öka efterfrågan på den inre marknaden och på marknaderna i tredje land finansieras via den gemensamma marknadsorganisationens budget. Kommittén vill även föreslå att dessa kampanjer får en tidsmässig kontinuitet och att de anpassas till de olika ländernas särdrag.

3.2.7. Ur utvecklingssynvinkel är det likaledes uppenbart att den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden har säkerställt en viss nivå på verksamheten och i fråga om investeringar och innovationer. Denna nivå kan förmodligen inte upprätthållas om systemet förändras.

3.2.8. Ur en synvinkel som beaktar olivproducenternas inkomster tycks det vara avgörande att bevara interventionssystemet och att förlänga lagringsperioden genom att om nödvändigt använda sig av privat lagerhållning. Dessutom tycks det vara lämpligt att man för att undvika alltför stora prisfluktuationer, vilket även inverkar negativt på konsumtionsnivån, överväger eventuella regleringslager.

3.2.9. Ur bedrägerisynvinkel bör den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden införa mekanismer för en effektiv bedrägerikontroll.

3.2.10. Ur kvalitetssynvinkel bör kommissionen ta initiativ till normer som säkerställer olivoljans äkthet genom en etikett som informerar konsumenterna och som undviker eventuella sammanblandningar med andra produkter bestående av oljeblandningar. Dessa normer bör föreslås för rådet.

3.3. Ovanstående kommentarer försöker säkerställa att en huvudsakligen europeisk produkt som både är speciell och hälsosam skall vara tillgänglig för konsumenten och att detsamma gäller en korrekt information som garanterar olivoljans äkthet. Man bör även upprätthålla olivprocenternas inkomstnivå, bevara miljön och främja den sociala utvecklingen i olivodlingsområdena.

3.4. Varje produktionslands register över olivodlingar måste färdigställas senast vid slutet av 1999.

4. Bordsoliver

Kommissionen bör studera den differentierade delsektorn för bordsoliver, eftersom denna är mycket relevant ur social och ekonomisk synvinkel. Förslaget får dock inte under några omständigheter inverka negativt på bestämmelserna för olivolja. Man bör ta sig an denna delsektors särskilda aspekter på ett icke-diskriminerande sätt. Man bör inte lägga fram några förslag som motverkar produktion av en vara för vilken Europeiska unionen har en världsledande ställning.

5. Slutsatser

5.1. Kommittén anser det därför vara nödvändigt att genomföra en uttömmande och djuplodande analys av de nya krav som ställs på olivodlingarna innan gemenskapen påbörjar en reform av den nuvarande marknadsorganisationen. Denna har visat sig vara effektiv under 31 år och skall inte ändras utan att man först bedömer de konsekvenser som förändringen medför.

5.2. Kommittén vill uppmana kommissionen att redogöra utförligare för de positiva och negativa sidorna hos de föreslagna alternativen (produktionsstöd och trädstöd) och samtidigt beakta ESK:s synpunkter. Det kanske går att finna ett alternativt förslag med så många av de positiva sidorna som möjligt, däribland kampen mot bedrägerier och en bättre anpassning av sektorn till GATT-reglerna, som medfört restriktioner för EU:s jordbruksstöd. Det är troligt att man vid nästa förhandlingsrunda inom WTO kommer att försämra villkoren för den gemensamma jordbrukspolitiken ytterligare, och då även för olivoljesektorn.

5.3. Kommittén hoppas att få utarbeta ett yttrande om det konkreta förslag som kommissionen kommer att lägga fram.

Bryssel den 29 maj 1997.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Tom JENKINS

BILAGA till Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande

Förkastat ändringsförslag

Följande ändringsförslag förkastades under loppet av debatten:

Punkt 5.2.1

Lägg till en ny punkt 5.2.1:

"Kommissionen bör överväga att föra in två nya riktlinjer i sitt förslag, oberoende av vilket alternativ man föreslår:

a) Alla olivodlare (stora som små) skall lämna in ett intyg till den stödutbetalande myndigheten på den mängd olja de levererat.

b) Man bör undersöka möjligheten att bevilja ytterligare stöd till producentorganisationer, kooperativ och deras föreningar, eftersom de är organisationer som är erkända som mycket betydelsefulla för den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) och därmed kan underkastas bedrägerikontroller av de respektive myndigheterna på EU- eller medlemsstatsnivå.

Detta stöd skulle kunna ges till den privata processindustrin inom sektorn, på villkor att mottagarna på förhand meddelar de stödbetalande myndigheterna i respektive medlemsstat att nämnda bedrägerikontrollerande myndigheter får kontrollera bokföringen i samma utsträckning som tidigare nämnda myndigheter."

Resultat av omröstning

För: 16, emot: 30, nedlagda: 5.