A4-0312/95

Resolution om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Cuba (KOM(95)0306 - C4-0298/95)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet om förbindelserna mellan Europeiska unionen och Cuba (KOM(95)0306 - C4- 0298/95)

- med beaktande av sin resolution av den 15 december 1988, trettio år efter Fidel Castros maktövertagande ((EGT nr C 12, 16.1.1989, s. 155.)),

- med beaktande av sin resolution av den 16 september 1993 om embargot mot Cuba och Torricelli-lagen ((EGT nr C 268, 4.10.1993, s. 153.)),

- med beaktande av sina resolutioner av den 11 mars 1993 om situationen för de mänskliga rättigheterna på Cuba ((EGT nr C 115, 26.4.1993, s. 152.)) och den 10 februari 1994 om Pablo Royes Martinez, politisk fånge på Cuba ((EGT nr C 61, 28.2.1994, s. 180.)),

- med beaktande av sin resolution av den 29 september 1994 om situationen på Cuba ((EGT nr C 305, 31.10.1994, s. 92.)),

- med beaktande av förklaringen om Helms-Burton-lagförslaget som bifogats slutdokumentet från den tolfte interparlamentariska konferensen EU- Latinamerika,

- med beaktande av den muntliga information som framfördes av «Plataforma Democrática Cubana» den 19 juli 1995 i Bryssel inför Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Centralamerika och Mexiko,

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådet i Madrid den 15 och 16 december 1995,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för utrikes-, säkerhets- och försvarsfrågor samt yttrandena från utskottet för externa ekonomiska förbindelser och utskottet för utveckling och samarbete, (A4-0312/95), och med beaktande av följande:

A. Sedan 1991 erhåller Cuba inte längre det årliga stöd från Sovjetunionen som uppskattats till omkring 5 000 miljoner dollar COMECON:s sammanbrott 1989 har haft kvardröjande effekter på Cubas ekonomi - en export- och importnedgång på 75 % mellan 1989 och 1993 och en allvarlig försämring av levnadsstandarden - och från dessa effekter har ekonomin knappt återhämtat sig.

B. Parlamentet accepterar och respekterar till fullo det kubanska folkets rätt att bevara sitt oberoende och sin nationella suveränitet.

C. Den nationella suveräniteten utgår ifrån folket och tar sig legitim yttring endast genom fria och regelbundna val.

D. Parlamentet är angeläget om att man upprätthåller jämlikhet mellan olika folkraser, kvinnors rättigheter, låg analfabetism, den offentliga hälsovård som byggts upp, låg barnadödlighet och en hög förväntad livslängd, företeelser som i jämförelse med motsvarigheterna i andra utvecklingsländer utfaller till Cubas fördel, och att man kan komma tillrätta med så allvarliga problem som frånvaron av mångfald inom utbildningsväsendet, undervisningsfrihet och yttrandefrihet.

E. Cuba behöver snarast upprätta nya politiska och ekonomiska förbindelser med omvärlden, inklusive Europeiska unionen.

F. Det är parlamentets absoluta övertygelse att ett fullständigt iakttagande, upprätthållande och främjande av mänskliga rättigheter och demokratiska principer är grundläggande för utvecklingen av förbindelser mellan Europeiska unionen och Cuba.

G. Det är nödvändigt att Cuba vidtar beslutsamma åtgärder för att främja en demokratisering av det politiska systemet, och man bör börja med att befria alla politiska fångar och skapa ett juridiskt ramverk som omfattar demokratiska principer, till fullo respekterar den nationella suveräniteten och som inbegriper hela det kubanska folket.

H. Tusentals människor har flytt från Cuba på flottar med fara för sina liv.

I. Parlamentet beklagar djupt förföljandet av grupper i samhället som anses icke önskvärda av regimen, t.ex. homosexuella,

J. Parlamentet är övertygat om att lämpliga positiva åtgärder från Europeiska unionens sida kommer att bidra till att dessa mål förverkligas.

K. Förenta nationernas generalförsamling har upprepade gånger utfärdat resolutioner som fördömer USA:s embargo mot Cuba. FN:s resolution och överenskommelserna vid det latinamerikanska toppmötet i Bariloche 1995 behandlar det amerikanska embargot mot Cuba.

L. Det ekonomiska och finansiella embargo som påtvingats Cuba av Förenta staterna under de senaste 34 åren, samt invasionsförsöket, har inte uppnått målet att tvinga fram förändringar. Försöken att isolera landet och förstärka bojkotten, som påverkar levnadsstandarden negativt, kommer snarare att förhindra än att påskynda reformer.

M. De kubanska myndigheterna har vidtagit ett antal åtgärder för att liberalisera ekonomin, däribland reformering av lagen om utländska investeringar (vilket lett till att över 200 samriskföretag startats med utländska affärspartner), omstrukturering av näringslivet, teknologisk omställning, decentralisering, skapande av jordbrukskooperativ och utarbetande av förslag till reformer av bankväsendet.

N. De kubanska myndigheterna har tillåtit den franska icke-statliga organisationen «France-Libertés» att besöka landet för att undersöka och rapportera om situationen för politiska fångar, varav ett antal har frigivits, bland annat Sebastian Arcos, grundare av «Comité Pro Derechos humanos de Cuba», men fortfarande sitter ett stort antal samvetsfångar i fängelse enligt uppgifter från Amnesty International, La Democracía Cristiana cubana, den kubanska kommittén för mänskliga rättigheter, FN:s kommission för mänskliga rättigheter, America's Watch och andra trovärdiga källor.

O. Sedan östblockets sammanbrott har EU blivit Cubas viktigaste källa till bistånd, och sedan 1980 svarar unionen för runt 75 % av det totala biståndet eller 14 miljoner ecu under 1994. Övriga stora biståndsgivare är Finland, Sverige och Österrike som blev EU-medlemmar i början av 1995.

P. Cubas utlandsskuld i förening med det knappa internationella biståndet bidrar till att försvåra landets övergång till marknadsekonomi.

Q. Europeiska unionen är Cubas främsta handelspartner, största investerare och främsta biståndsgivare, och Europeiska unionens och Cubas ekonomiska och handelsmässiga förbindelser står inte i proportion till den ömsesidiga potentialen.

R. Cuba är nu det enda landet i Latinamerika och Västindien med vilket Europeiska unionen inte har slutit något handels- eller samarbetsavtal, samtidigt som en majoritet av medlemsstaterna både har ekonomiska förbindelser och bilaterala avtal med Cuba. Fastän EU upprätthåller normala diplomatiska förbindelser med Cuba och landet drar nytta av EU:s allmänna preferenssystem, betyder de särskilda politiska förhållanden som skildrats ovan att det inte finns någon avtalsram för att förbindelserna mellan de båda parterna skall kunna institutionaliseras.

1. Parlamentet välkomnar kommissionens meddelande på villkor att det leder till en dialog med Cuba som gör det möjligt att upprätta en avtalsram som är förenlig med Europeiska unionens synsätt vad gäller samarbete, respekt för de mänskliga rättigheter och demokrati, och som måste föreskriva att fria val skall hållas,

2. välkomnar de åtgärder som nyligen vidtagits av några medlemsstater för att stärka de ekonomiska och politiska förbindelserna med Cuba,

3. anser att en dialog är det mest effektiva sättet att främja en utveckling på Cuba i riktning för att åstadkomma politiska och ekonomiska förändringar som gör det möjligt för landet att fullt ut integreras i det internationella samfundet,

4. konstaterar att det är de kubanska medborgarna, oavsett om de bor på ön eller utomlands, som skall fatta sina egna beslut om vilket politiskt och ekonomiskt system de vill ha, förutsatt att internationellt erkända värderingar, som är gemensamma för oss alla, respekteras fullt ut,

5. anser att det inom ramen för denna dialog mellan EU och Cuba är möjligt att ha ett positivt inflytande för reformerna av det politiska och ekonomiska systemet och erkänner att det är kubanerna själva, i och utanför landet, som måste besluta om sin politiska framtid,

6. kräver förändringar som syftar till att få den kubanska brottsbalken att stämma överens med principerna som nämns i den deklaration som antogs av världskonferensen om mänskliga rättigheter i Wien 1993,

7. anser att EU måste stödja demokratiseringsprocessen på Cuba på alla nivåer och uppmanar de kubanska myndigheterna att ompröva alla politiska fångars fall,

8. välkomnar att möten organiseras mellan kubaner i hemlandet och utomlands, i syfte att främja ömsesidig förståelse och komma tillrätta med splittrande meningsskiljaktigheter, hoppas att de också fortsättningsvis kommer att äga rum regelbundet, och önskar att de även kunde omfatta företrädare för politiska partier och underjordiska grupper som arbetar för mänskliga rättigheter, liksom de grupper som arbetar i exil och står för demokratisk pluralism,

9. inser att de svårigheter som är förenade med en övergång från planekonomin, till en social marknadsekonomi sannolikt blir större utan internationellt stöd vilket måste inriktas huvudsakligen på privata investeringar och icke- statliga organisationer för att komma det kubanska folket till godo,

10. uppmanar medlemsstaterna att utreda olika möjligheter att minska eller efterskänka Cubas skulder till dem, särskilt genom program för omvandling av skulder till egna medel till samriskföretag på områdena för miljö, yrkes- och företagarutbildning samt sociala program,

11. välkomnar de åtgärder de kubanska myndigheterna vidtagit som syftar till att inleda en ekonomisk öppning men betonar att de måste ske tillsammans med beslutsamma åtgärder för att få till stånd en snabb politisk öppning, och på så sätt säkra de sociala framsteg som det kubanska samhället uppnått under dessa år,

12. uppmanar kommissionen att tillhandahålla tekniskt bistånd till Cuba för att genomföra nya institutionella och strukturella åtgärder som är nödvändiga för att säkra framgången för de påbörjade ekonomiska reformerna,

13. rekommenderar kommissionen att tillmötesgå Centrum för europeiska studier i Havanna genom att ge det status som «Centrum för europeisk dokumentation», och på så sätt ge ett erkännande till detta centrum för ett bra arbete med information och dokumentation, i synnerhet i samarbetet med IRELA,

14. betonar även de kubanska arbetstagarnas rättighet att utöva sin strejkrätt, bilda självständiga fackföreningar och ingå direktavtal med arbetsgivare utan att behöva förhandla med officiella mellanhänder,

15. försvarar europeiska företagares rätt att utveckla legitima handelsförbindelser, att driva affärsverksamhet på Cuba både med kubanska partner och att utnyttja affärsmöjligheter då de uppstår utan inblandning av tredje part, men insisterar på att europeiskt deltagande i ekonomiska reformer och omstruktureringar inte får ske utan hänsyn till behovet av att förebygga förlust av arbetstillfällen,

16. anhåller också om lika behandling av kubanska företag och utländska företag på området för anställning av personal,

17. understryker behovet av att diversifiera jordbruksproduktionen i syfte att gynna en balanserad självförsörjning av livsmedel och uppmanar kommissionen att koncentrera sin finansiering på de små och medelstora företag samt de icke-statliga organisationer som är involverade i ekologiska jordbruksprojekt och förbinder sig att kontrollera exporten av bekämpningsmedel,

18. välkomnar initiativen för att bygga upp hållbara småskaliga energiprojekt, t.ex. solenergiprojekt och uppmanar kommissionen att delta i finansieringen av sådana projekt,

19. pekar på de framtidsperspektiv som öppnar sig och de problem som skapas av en expansion av traditionell turism så att man vid ett främjande av denna ekonomiska verksamhet alltid eftersträvar att undvika miljöskador,

20. anser det nödvändigt att öka det humanitära biståndet och livsmedelsbiståndet, liksom att utvidga de projekt som direkt syftar till att stödja reformer som kan leda till större respekt för kubanernas mänskliga, medborgerliga och politiska fri- och rättigheter, och en utvidgning av dessa, samt en utvidgning av utrymmet för en fri marknadsekonomi, i synnerhet genom att stärka det arbete som kubanska och europeiska icke-statliga organisationer utfört framför allt under de senaste åren, genom en reglering av den rättsliga ställningen för de icke- statliga organisationer som verkar på Cuba i syfte att deras verksamhet skall bli effektivare,

21. anser att det humanitära biståndet så långt möjligt bör genomföras med hjälp av de icke-statliga organisationer som härrör från det kubanska civila samhället, särskilt om de samarbetar med icke-statliga organisationer i EU:s medlemsstater,

22. anser att särskild uppmärksamhet måste riktas på utvecklingen av ett kubanskt civilt samhälle genom stöd till icke-statliga organisationers arbete och främjandet av dessa organisationers internationella kontakter,

23. upprepar sin vädjan till Förenta staterna om att inte genomföra åtgärder avsedda att sanktionera dem som handlar med Cuba, vilket för övrigt är ett brott mot internationell lagstiftning och de normer som fastställts av Världshandelsorganisationen, och uppmanar än en gång myndigheterna i Förenta staterna att helt upphöra med det ekonomiska embargot mot Cuba,

24. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till rådet, kommissionen, medlemsstaternas regeringar, Cubas nationalförsamling, den kubanske statsrådspresidenten, ordföranden i det latinamerikanska parlamentet, Förenta staternas president samt talmännen i amerikanska kongressens två kamrar.