Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Kommissionens förslag till priser på jordbruksprodukter och åtgärder inom anslutande områden (1996-1997)"

(96/C 204/16)

Den 27 mars beslutade rådet att rådfråga Ekonomiska och sociala kommittén enligt Romfördragets artiklar 43 och 198 om ovannämnda förslag.

Sektionen för jordbruk och fiskeri har förberett kommitténs arbete i ärendet och antog sitt yttrande den 11 april 1996. Föredragande var Giuseppe Pricolo.

Vid sin 335:e plenarsession den 24-25 april 1996 (sammanträdet den 24 april 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 79 röster mot 6 (och 9 nedlagda).

1. Jordbrukets ekonomi

1.1. Jordbrukets ekonomi påverkades under 1995 av världsekonomins utveckling, vars tillväxttakt på 2,6 % var lägre än 1994 års 2,8 %.

1.2. Trots den otillfredsställande allmänna ekonomiska situationen (till exempel en arbetslöshet på 10,7 %, inflation på 3 %, måttliga reallöneökningar) har man inom jordbruksekonomin noterat en liten förbättring totalt.

1.2.1. Eurostats preliminära beräkningar pekar på en ökning av jordbruksavkastningen (mervärde till faktorkostnad per årlig arbetsenhet) 1995 på 2,6 % inom hela EU (7,4 % 1994).

1.3. Men denna ökning gäller inte för alla länder inom EU, där sex länder i stället noterat en minskad avkastning, några riktigt kännbara (t ex Belgien med -9,8 %, Spanien -4,8 %).

1.3.1. Dessa skillnader i avkastning beror också på vissa valutors fluktuationer 1995, vilka som bekant påverkar jordbrukets avkastning positivt eller negativt.

1.3.2. Dessutom skall man ta hänsyn till att förbättringen också beror på det stödarrangemang som infördes med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP) för att kompensera minskningen av de institutionella priserna (GATT-avtalen).

1.4. Med undantag för några regioner i Spanien och Portugal som åter drabbats av torka, har nästan alla länder inom EU haft gynnsamma förhållanden för grödor. Detta främst tack vare den internationella prisökningen på spannmål, den betydande minskningen av kreatursbesättningarna, den minskade världsproduktionen av proteingrödor och oljelin och den låga vinproduktionen.

1.4.1. Producentpriserna för grödor uppskattas i reala termer ha stigit 1995 med 2,7 %. Detta kan inte heller tolkas generellt, eftersom fem medlemsländer har noterat en real minskning (Belgien -6,1 %, Holland -5 %, Österrike -20,2 %, Finland -33 %). Siffrorna som hänför sig till Österrike och Finland är säkerligen något snedvridna, eftersom de är starkt påverkade av inträdet i EU.

1.5. I boskapsektorn noteras i sin helhet inga höjningar, vare sig i priser eller i konsumtion. För producentpriserna kan man konstatera en realminskning på i genomsnitt -2,8 %, med nivåer på -11 % för ägg, -8,8 % för nötkött och -4,3 % för fårkött. Ökningen på 3,5 % för griskött är en följd av de normala cykliska prisförändringarna, som är typiska för den sektorn. Där följs perioder av stor tillgång till låga priser av perioder med reducerad tillgång till högre priser.

1.6. 1995 sjönk prisindex totalt sett i reala termer för jordbruksprodukter med 0,2 % för EUR-15, och med 0,9 % för EUR-12. Dessa siffror inkluderar inte det obligatoriska stödet som utdelats inom spannmålssektorn samt bidragen för nötkreatur, eftersom dessa är inräknade i beräkningarna över jordbruksinkomsterna.

1.7. Priserna på insatsvaror tycks ha hållit sig under den genomsnittliga inflationsnivån och uppskattas ha sjunkit i reala termer, om än bara med 0,9 %. De håller sig i stort sett stabila.

1.8. Ovannämnda makroekonomiska uppgifter leder till följande slutsatser:

- Skillnaderna - ogynnsamma för jordbruket - mellan utvecklingen av jordbrukspriserna och ingångspriserna är praktiskt taget oförändrade.

- GATT-avtalet börjar få negativa effekter på det europeiska jordbruket, särskilt inom de produktionsområden där inga kompensationsåtgärder vidtagits.

- Den agromonetära situationen är fortsatt oroväckande till följd av vissa valutors växelkursfluktuationer.

- De åtgärder som vidtogs 1992 för grödor inom ramen för GJP-reformen har gjort att man kunnat kontrollera produktionen och stabilisera marknaderna.

1.8.1. Spannmålslagren har minskat från 33 miljoner ton 1992/1993 till 4,7 miljoner ton i januari 1996. Nötköttslagren har gått ner från över 1 miljon ton till 15 000 ton. Smörlagren har försvunnit helt.

1.8.2. Upprotningen av vinrankor och torkan i vissa EU-regioner med vinodling har lett till att vinmarknaden kommit i balans, och det kommer inte att behövas någon obligatorisk destillation 1995/1996.

1.8.3. Cirka 14 miljoner hektar togs ur produktion (arealuttag) under tvåårsperioden 1994/1995 och 1 miljon hektar användes till skogsplantering.

2. 1996/1997 års prispaket

2.1. Kommissionens jordbruksprispaket för 1996/ 1997 innehåller inga större nyheter.

2.1.1. I förslagen fryses priser och stöd på 1995/1996 års nivåer och åtminstone i sektorerna för spannmål och proteingrödor och oljelin stämmer priserna utan tvivel överens med GJP-reformen, där de institutionella priserna skall föras närmare de internationella priserna.

2.2. Enda syftet med att behålla status quo för de produkter som inte ingick i 1992 års reform är att minska jordbruksutgifterna. Detta betonas i kommissionens motivering till att fortsätta med det gamla prissystemet, nämligen att det i väntan på reformen av den gemensamma marknadsorganisationen för vin, frukt och grönsaker och olivolja är oklokt att ändra nivån på marknadsstödet.

2.3. De "anslutande åtgärderna" förenklar bara, åtminstone när det gäller grödor och nötkreatur, de befintliga direkta stödmekanismerna. För spannmål, proteingrödor och oljelin föreslår kommissionen att man skall slå samman roterande och icke-roterande arealuttag till ett enda system.

2.3.1. I nötsektorn föreslår kommissionen ett enda bidrag som skall ersätta de två bidrag som nu ges för icke-kastrerade ungtjurar vid 10 och 22 månaders ålder.

2.4. När det gäller olivsektorn har man lagt fram två nyheter:

a) Avskaffande, på kommissionens initiativ, av den gemensamma tulltaxan när marknadspriset överstiger interventionspriset.

b) Avskaffande av kravet på att den olivolja som erhåller konsumtionsstöd måste framställas inom gemenskapen.

2.5. När det gäller vinsektorn föreslår kommissionen att man skall fortsätta med nuvarande system med upprotning av vinrankor och förbud mot nyplantering, samt att man behåller reglerna för att beräkna de kvantiteter som skall destilleras inom varje region. Kommissionen föreslår också att man skall utsträcka tidsfristen för att fastställa gemenskapens vinodlingsregister, från den 31 december 1996 till den 31 december 1998.

3. Allmänna kommentarer

3.1. Kommittén anser att kommissionens förslag, trots att de främst utarbetats för att se till att paketet är ekonomiskt neutralt, påverkats av den senaste utvecklingen av GJP. Detta förklarar varför kommissionen inte föreslår en mer radikal förenkling av gemenskapslagstiftningen i de sektorer som ingår i 1992 års reform, eller föreslår "stimulans" för individuella eller gruppvisa initiativ för att växla om produktionen i de sektorer som inte omfattas av reformen.

3.1.1. Kort sagt ger inte förslagen tydliga svar på de problem som jordbrukarna står inför, och förslagen måste därför konkretiseras.

3.2. Att priser och stöd frusits gör det sannolikt möjligt - för de reformerade sektorerna - att fullgöra de skyldigheter som påtvingats EU genom GATT-avtalet.

3.3. Eftersom spannmålspriserna steg kraftigt 1995 och gemenskapslagren nu är de minsta någonsin, anser kommittén emellertid att man bör vara försiktig med de mekanismer som direkt påverkar produktionsnivåerna i gemenskapen. Målet måste vara att fastställa en årlig andel arealuttag som kan leda till att det byggs upp tillräckliga lager för att tillgodose både den inhemska efterfrågan och en ökad utländsk sådan. EU:s exportkapacitet bör utnyttjas till fullo, naturligtvis inom de gränser som GATT-avtalet tillåter.

3.3.1. I alla händelser måste man, för att kunna korrigera och jämka, hålla i minnet att de internationella marknaderna är föremål för oförutsägbara skeenden som kan skapa situationer som radikalt skiljer sig från dagens.

3.4. Här är det på sin plats att nämna den varning som för några dagar sedan kom från FAO:s generaldirektör, om den försämrade livsmedelssituationen i världen: lagren är 4 % under säkerhetsnivån, medan 830 miljoner människor - därav 200 miljoner barn - är undernärda.

3.4.1. För att möta ett sådant behov och för att förebygga ett ytterligare tärande på lagren 1996 är det nödvändigt enligt FAO med en 5-procentig ökning av veteproduktionen. För att återföra lagren till säkerhetsnivån skulle det krävas ytterligare en ökning på 3-4 %.

3.5. De jordbrukare som inte påverkats av reformen är i synnerhet sårbara för nedskärningar i det inhemska stödet, som inleddes i och med 1993 års GATT-avtal. Kommittén är oroad över att de nya förslagen verkar förbise den missgynnade situation som vissa produkter som olivolja, frukt och grönsaker, vin och tobak - produkter som främst kommer från EU:s södra regioner - nu står inför.

3.6. Gemenskapens utgifter för dessa produkter har stadigt gått ner (från 6 523 miljoner ecu år 1994 till 4 980 år 1995, eller från 17,89 % till 13,51 % av de totala jordbruksutgifterna), medan de totala utgifterna inom andra sektorer går upp.

3.7. De ovannämnda produkternas ställning har ytterligare försämrats av Marockos tillgång till marknaden, samt planerna på ett mer liberalt allmänt preferenssystem (GSP) (). Problemen som uppkommer till följd av dessa bilaterala och multilaterala avtal, som tillkommer utöver neddragningarna i GATT-avtalet, måste genast lösas.

3.8. Kommittén kan godta att priser och stöd för dessa produkter fryses 1996/1997, under förutsättning att den väntade reformen av den gemensamma marknaden för vin, frukt och grönsaker, olivolja och tobak förbättrar dessa sektorers ekonomi. Detta för att se till att man får en jämlik, konsekvent behandling av alla jordbruk och regioner.

3.9. Sammanfattningsvis är kommittén medveten om att det allmänna prisstoppet är till för att både stabilisera stödnivåerna för de reformerade produkterna och att slutföra reformen för de produkter som nämns i stycke 3.5. Samtidigt noterar man emellertid att kommissionen har missat den möjlighet som det viktiga årliga prissättningsförfarandet ger, att skissera en ram - även om det bara skulle vara en ram som anger den allmänna inriktningen - för EU:s framtida jordbrukspolitik.

3.10. I kapitlet "Utsikterna för vissa produkttyper på medellång sikt" tas inte hänsyn till att viss utveckling kan utsätta gemenskapens produktion för knivskarp konkurrens från länder i tredje världen och oåterkalleligen försvaga principen om gemenskapspreferenser.

3.11. Denna utveckling gäller:

a) USA:s nya lagförslag för jordbruket, där man inte knyter den gradvisa minskningen av jordbruksstöd under en sjuårsperiod till objektiva mål (som producerad kvantitet) utan till politiska och ekonomiska beslut.

b) Europeiska rådets beslut i december 1995 om att år 2010 inrätta ett frihandelsområde med ett antal icke-medlemsländer vid Medelhavet.

c) EU:s beslut att förhandla om preferensavtal med Sydafrika.

d) Utsikterna - inte speciellt fjärran - till specialavtal med Mexico och andra latinamerikanska länder (Mercosur).

e) Kommissionens utkast till förordning som utökar det allmänna preferenssystemet (GSP) i syfte att att minska tullavgifterna med mellan 15 % och 100 % på import av livsmedel från utvecklingsländerna.

3.12. Alla dessa möjliga utvecklingsvägar borde redan ha lett till att kommissionen gör en snabb och detaljerad genomgång av hur de kan påverka EU:s jordbruk.

3.13. I prispaketet saknas emellertid det fåtal åtgärder som skulle ha kunnat hjälpa jordbrukarna genom den svåra övergång som de nu står inför. Kommittén anser att situationen skulle ha kunnat förbättras genom:

- En mer effektiv politik om icke-livsmedelsutnyttjande av jordbruksprodukter.

- En minskning av den byråkrati som jordbrukarna ställs inför (förenkling av förfaranden och kortare väntetider för GJP-stöd).

- Respekt för datum för betalningar och förskott.

- Snabbare harmonisering av den lagstiftning, i synnerhet rörande moms, som krävs för att fullborda den inre marknaden.

3.14. Kommittén anser slutligen:

a) Att de föreslagna åtgärderna inom nötsektorn inte är tillräckliga för att hantera den kris som nu tagit dramatiska former till följd av den utbredda och elakartade BSE-epidemin (bovin spongiform encefalopati) i Storbritannien.

Den allmänna opinionens känslighet för denna fråga har bland annat förorsakat en överdriven och godtycklig misstro hos konsumenterna mot hela nötköttssektorn, utan hänsyn till den produktion som inte påverkas av sjukdomen.

Utöver de skador som de brittiska uppfödarna lidit - och för vilka jordbruksministrarnas råd den 1 och 2 april vidtog åtgärder som ger full kompensation - tillkommer också de skador som uppfödare i de andra medlemsländerna nu drabbas av - och kommer att drabbas alltmer av - om man inte vidtar lämpliga åtgärder.

Kommittén anser att det beslut som redan tagits, att sätta igång en åtgärd som skall omfatta 50 000 ton nötkött, utgör en enkel tillfällig lindring som inte står i proportion till situationens allvar. Denna kräver snabba extraordinära ingrepp utöver de normala stödmekanismerna på marknaden.

Den accentuerade och allmänt spridda minskningen av nötköttskonsumtionen som plötsligt uppstått är ett påtagligt bevis för behovet av dylika åtgärder.

När det gäller att vara finansiellt solidarisk med Storbritannien i BSE-frågan, betonar kommittén slutligen att de nödvändiga medlen för att klara av kostnaden för ovannämnda åtgärd - eftersom den är av så stor omfattning - skall tas från den allmänna budgeten, utan att tära på de medel som reserverats för förvaltningen av GJP och dess kompletteringar.

b) Att man inte kan stödja förslagen för olivolja, som utformats för att uppmuntra import från tredje världen genom att ge kommissionen makt att ta bort den gemensamma tulltaxan och utöka konsumtionsstödet till att omfatta importprodukter.

Att låta en summa ingå i tulltarifferna som är lika stor som den säkerhet som en importör måste deponera, ger enligt kommittén inte lika stor säkerhet som man har under nuvarande system.

c) Att förslagen om en minskning av den månatliga uppräkningen för sädesslag och ris och för lagringskostnaderna för socker inte är godtagbara, eftersom de skulle medföra en minskning av jordbruksavkastningen.

3.15. Kommittén stöder kravet - som redan uttalats för kommissionen i samband med fastställandet av priserna för året 1995/1996 - att närmare studera effekten av nuvarande och framtida prispaket på konsumentpriser, livsmedelskvalitet, hälsa, miljö och samhälle i landsbygdsområdena.

3.16. Kommittén ber kommissionen undersöka möjligheterna att genomföra en marknadsföringskampanj för Europeiska unionens jordbruksprodukter på tredjelandsmarknaderna.

4. Kommentarer beträffande enskilda produkter

4.1. Jordbruksgrödor

4.1.1. Sektionen välkomnar kommissionens beslut att överge skillnaden mellan roterande och icke-roterande arealuttag.

4.1.1.1. Ett enhetligt system för arealuttag skulle förenkla mekanismen - något som både jordbrukare och myndigheter behöver.

4.1.2. Förordning (EEG) nr 1765/92 anger procentsatsen på det obligatoriska arealuttaget där grödor roterar till 15 %. För icke-roterande arealuttag är den 20 % (15+5), utom i Storbritannien och Danmark, där den är 18 %.

4.1.2.1. Kommittén anser att den föreslagna satsen på 18 % är för hög. Av skälen i 3.3 skulle en sats på 15 % vara mer förnuftig och realistisk.

4.1.3. För att möta marknadssituationer som plötsligt förändras stöder kommittén förslaget om årliga beslut om andelen arealuttag.

4.1.3.1. I det sammanhanget påpekar kommittén behovet av att beslutet i fråga fattas under juni månad för att jordbrukarna i god tid skall kunna planera sådden.

4.1.4. Det verkar dessutom motsägelsefullt att å ena sidan tillämpa en exportskatt på grund av minskad tillgång på produkten och å andra sidan undanta en stor andel av arealen från jordbruksgrödor.

4.1.4.1. Denna situation bör motivera kommissionen att för prispaketet 1996/1997 föreslå rådet en påtaglig minskning av andelen roterande arealuttag, för att tillåta återuppbyggnad av ett minimilager och även bemöta det främsta kravet från icke-medlemsländer.

4.1.5. I ljuset av detta anser kommittén att man skulle kunna gå vidare med att fastställa den årliga andelen arealuttag, på så sätt att man enbart hänvisar till den kvot som var aktuell vid det föregående prispaketet och beaktar de effekter som det orsakade.

4.2. Spannmål

4.2.1. Med tanke på dagens marknadssituation och räntesatser (som varierar från en medlemsstat till en annan) kan kommittén inte stödja en minskning av de månatliga uppräkningarna.

4.2.2. Kommittén påpekar att den månatliga uppräkningen, genom att täcka lagerkostnaderna, ger möjlighet för personer som lagrar spannmål att hålla produkterna borta från marknaden när det råder överskott.

4.2.2.1. Systemet hjälper sålunda till att reglera marknaden och bör inte äventyras.

4.3. Ris

4.3.1. Synpunkterna i 4.2 gäller också den månatliga uppräkningen i rissektorn.

4.3.2. Interventionsperioden - som nu reduceras till endast fyra månader, med början den 1 april - bör starta den 1 januari.

4.4. Proteingrödor och oljelin

4.4.1. Kommittén anser att det 50-procentiga förskottet som ges för hektarstöd bör höjas till 80 %. Detta skulle förbättra jordbrukarnas likviditet, och de skulle få en del av sina inkomster snabbare, med tanke på att sektorn allvarligt har skadats av de restriktioner som ålagts den enligt Blair House-avtalet.

4.5. Socker

4.5.1. Kommittén kan inte acceptera minskningen av de månatliga återbetalningarna av lagringskostnaderna. Den räntesats som kommissionen använder i sitt förslag är avsevärt lägre än den genomsnittliga ränstesats som för närvarande tillämpas för sockerlagring.

4.6. Olivolja

4.6.1. Kommittén anser att frågan om att helt eller delvis ta bort tullavgifterna vid eventuella stora prisökningar på gemenskapsmarknaden (ett marknadspris som är högre än interventionspriset), är ett politiskt beslut som åligger rådet. Den kan inte behandlas som endast en åtgärd för att styra marknaden (kommissionen - förvaltningskommittéer). I alla händelser är en sådan åtgärd något som berör förslagen om att reformera organisationen av marknaden.

4.6.2. Kommittén motsätter sig också förslaget att utsträcka konsumtionsstödet till importerad olja, både beroende på dess inverkan på gemenskapens finanser och det faktum att en sådan åtgärd skulle stå i konflikt med det tydliga behovet av tillförlitliga kontroller av gemenskapens utgifter.

4.6.3. Att ta bort kravet på att olja skall tillverkas i gemenskapen leder enligt kommittén också till en kvalitetsförsämring. Detta går klart emot betoningen på kvalitet i den nya GJP.

4.7. Frukt och grönsaker

4.7.1. Kommittén riktar uppmärksamhet på behovet att anpassa marknadsreformen utan dröjsmål, i syfte att ge klara riktlinjer och effektivt stöd till denna viktiga sektor.

4.7.2. Kommittén vill här hänvisa till sitt yttrande av den 20 december 1995 ().

4.7.3. Kommittén rekommenderar kommissionen att granska problemet med den stora importen av hasselnötter från Turkiet, som beror på devalveringen av den turkiska valutan. Samtidigt orsakar detta allvarliga hinder för avyttring av gemenskapens egna produktion.

4.8. Vin

4.8.1. Kommittén vill först betona att programmet för upprotning av vinrankor och systemet för att lägga ner vinodlingar har reducerat produktionskapaciteten och gett en tillfredsställande, om än relativ, marknadsbalans. Obligatorisk destillation bör inte bli nödvändig i år.

4.8.2. En marknadsreform är onekligen önskvärd, men i väntan på ett slutligt beslut skulle det vara till hjälp med kvantitativa och kvalitativa uppgifter om upprotade vinodlingar och den faktiska ytan på befintliga vinodlingar.

4.8.3. Här vill kommittén hänvisa till några kommentarer i sitt yttrande av den 26 februari 1995 () om reformen av marknadsorganisationen. Kommittén förordade då att man skulle gå vidare med att avskaffa upprotningssystemet.

4.8.4. Kommittén stöder förslaget att senarelägga slutdatumet för att inrätta ett förenklat vinodlingsregister, till den 31 december 1998. Detta skulle ge mer tid till en mer detaljerad granskning av detta komplexa område.

4.9. Silkesmaskar

4.9.1. Utvecklingen av gemenskapens silkesmaskindustri är svår, även om den, tack vare den traditionella yrkeskunskap som utvecklats, är världsledande när det gäller teknologi och kvalitet på produkterna. Silkesmaskodling är utan tvivel ett praktiskt alternativ till andra jordbrukssektorer där det finns överskott, och det ger också jobb i sammankopplade sektorer och ger ett stort mervärde.

4.9.2. Kommittén anser sålunda att förslaget att behålla stödet på 1995/1996 års nivå är till föga hjälp. Stödet bör höjas och kommissionen uppmanas lägga fram detaljerade strukturerade åtgärder för att ge ny näring till produktionen.

4.10. Nöt- och kalvkött

4.10.1. Kommittén har noterat den rapport som kommissionen bilagt prisförslagen och stöder analysen av sektorns marknadsutveckling.

4.10.2. Kommittén stöder också förslagen att ändra startdatumet för regleringsåret och att slå samman bidragen som för närvarande ges till ungtjurar vid 10 och 22 månaders ålder.

4.10.3. Emellertid anser man att den föreslagna ökningen på 14 % för engångsbidraget är otillräcklig, och att siffran borde vara högre. Dessutom borde förskottet på bidraget i fråga ges i storleksordningen 80 %.

4.10.4. För att ta hänsyn till de olika jordbruksstrukturerna i olika produktionsregioner förordar kommittén också att det aktuella taket på 90 djur för att få bidrag höjs. Man begär att djurtätheten (för närvarande 2 djurenheter per hektar) skall få variera efter typ av uppfödning och bete.

4.10.5. För att säkerställa dikoböndernas inkomster anser kommittén att bidraget bör höjas. Kommittén anser också att de avvikelser som de nya tyska förbundsstaterna nu erhållit bör förlängas.

4.10.6. Kommittén anser att man snarast bör få till stånd en informations- och marknadsföringskampanj, på europeisk nivå, för att återvinna konsumenternas förtroende för gemenskapens nötköttsproduktion, som minskat till följd av BSE-epidemin i Storbritannien.

4.11. Mjölk- och mejerisektorn

4.11.1. I syfte att optimera utnyttjandet av de begränsade mjölkkvoterna som finns tillgängliga inom EU, och undvika varje form av territoriell orättvisa, är det lämpligt att i slutet av varje år ge en kompensation på gemenskapsnivå för att balansera de olika ländernas kvoter.

4.12. Bomull

4.12.1. Sektionen anser att det sätt som förskotten fastställs på bör ändras.

4.12.1.1. Förskotten borde baseras på genomsnittsproduktionen de tre senaste åren och inte på en beräknad produktionssiffra uppräknad med 15 %.

4.13. Produkter som inte finns med i bilaga 2

4.13.1. Dessa produkter tillverkas med jordbruksprodukter från EU som råvaror. För att produkter från EU skall kunna konkurrera på marknader i tredje land måste man ge exportbidrag som kompensation för den högre kostnaden för råvaror från EU.

4.13.2. Kommissionen måste utveckla effektivare och framför allt mer överskådliga metoder för att tillämpa detta stöd inom ramen för GATT/WTO:s kriterier, för att på så sätt maximera exportmöjligheterna för livsmedel från EU.

4.14. Övriga produkter

4.14.1. Sektionen har inga specifika synpunkter på övriga produkter.

Bryssel den 24 april 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() General System of Preferences.

() EGT nr C 82, 19. 3. 1996.

() EGT nr C 133, 16. 5. 1994.