[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 9.6.2009

KOM(2009) 261 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om genomförandet av handlingsplanen för förenkling och förbättring av den gemensamma fiskeripolitiken

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

om genomförandet av handlingsplanen för förenkling och förbättring av den gemensamma fiskeripolitiken

1. BAKGRUND

I december 2005 antog kommissionen handlingsplan 2006–2008 för förenkling och förbättring av den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(2005) 647)[1]. Planen utarbetades som ett led i kommissionens initiativ för att förenkla lagstiftningen för medborgarnas, företagens och förvaltningarnas skull.

Planen granskades och fick stöd i Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén, rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk samt i rådet (fiske).

Åtgärderna i planen kompletterades regelbundet med de åtgärder som årligen fördes in i kommissionens löpande förenklingsprogram, varav vissa avsåg fisket.

Genom de lägesrapporter[2] som utarbetades vartannat år fick medlemsstaterna information om de åtgärder inom fiskerisektorn som vidtagits inom agendan för bättre lagstiftning[3]. Initiativet bestod i åtgärder för att få tydligare lagtexter, minska de administrativa kostnaderna, öka kvaliteten på de nya initiativen och förenkla dataöverföringen.

Det har nu blivit dags att undersöka vad som uppnåtts hittills och med utgångspunkt i detta överväga nya initiativ och åtgärda eventuella brister. Det är också ett utmärkt tillfälle att se vad som gjorts nationellt när det gäller förenkling, eftersom bättre lagstiftning är gemenskapens och medlemsstaternas gemensamma mål. Eftersom kommissionen fått begränsad återkoppling från medlemsstaterna går det för närvarande inte att rapportera om resultaten[4].

2. HANDLINGSPLANENS INNEHÅLL

Enligt målen i handlingsplanen ska följande områden granskas i undersökningen :

- Genomgången av den samlade gemenskapslagstiftningen på fiskeriområdet ( gemenskapens regelverk ).

- De största lagstiftningsinitiativen fram till idag.

- Minskningen av de administrativa bördor som den gemensamma fiskeripolitikens regler innebär för yrkesfiskarna.

2.1. Regelverket

Kommissionen drog igång en genomgång av den samlade gemenskapslagstiftningen för att undersöka om vissa rättsakter borde utgå eller kodifieras för att man på så sätt skulle få en tydligare lagstiftning samtidigt som man minskade sidmängden gällande lagstiftning[5].

Registret över gemenskapens gällande lagstiftning samlar under kapitel 04 de rättsakter som rör fisket. Antalet rättsakter har ständigt ökat och den 1 mars 2009 innehöll registret 795 rättsakter.

En sådan mängd gällande rättsakter i en sektor som fiskerisektorn, som har så begränsad ekonomisk tyngd och ett så begränsat antal aktörer, kräver en förklaring. Det finns tre viktiga skäl till att rättsakterna är så många.

Först och främst har det varit problematiskt att klassificera vissa akter enligt de befintliga rubrikerna i registret, vilket har lett till att de för närvarande förtecknas under flera avsnitt i kapitel 04, och därmed ökar antalet rättsakter.

För det andra utarbetar de regionala fiskeriorganisationerna för närvarande en mängd bestämmelser och deras rekommendationer måste införlivas i gemenskapslagstiftningen genom en betydande mängd särskilda rättsakter. Detta behov av införlivande i gemenskapslagstiftningen förväntas minska när de regionala fiskeriorganisationernas regler väl har trätt i kraft inom EU.

För det tredje har vissa rättsakter blivit förlegade och har inte längre någon laga kraft även om de formellt fortfarande gäller, och de kommer att flyttas från den aktiva delen av regelverket. Vid en granskning visade sig omkring 60 rättsakter vara förlegade. Upphävandet av dessa föreslås genom rättsakter av samma art som den akt som ska upphävas[6].

Slutligen kommer antalet rättsakter att minska eftersom vissa akter redan har kodifierats[7] eller kommer att kodifieras[8]. Detta kommer att visa sig efter antagandet av det nya systemet för fiskerikontroll som kommer att ändra inte mindre än elva förordningar.

Dessa åtgärder kommer också att göra fiskerilagstiftningen tillgängligare för användaren. Det var detta man hade i åtanke när det bestämdes att den lagstiftning som gäller i respektive havsområde skulle föras in i den europeiska havsatlasen[9] – ett projekt med syfte att kartlägga det rumsliga räckvidden för EU:s havspolitik. Med ett sådant verktyg till hands kan aktörerna snabbt skapa sig en uppfattning om vilka lagar som gäller i EU:s olika havsområden.

2.2. Större lagstiftningsinitiativ

De största lagstiftningsinitiativ som ingår i handlingsplanen och i kommissionens löpande förenklingsprogram rör följande områden:

1. Ett rationellt utnyttjande av fiskeriresurserna.

2. Insamling av uppgifter om fiskeansträngning.

3. Övervakning av fiskeverksamhet.

4. Beviljande av offentligt stöd.

a) När det gäller förenklingen av de rättsakter som rör bevarandemålen, har det gjorts ändringar i flera förordningar som styr det årliga fastställandet av TAC och kvoter för att dessa texter ska bli tydligare och man har särskilt ansträngt sig för att undvika att de blir ett slags uppsamlingsrättsakter.

Det mest anmärkningsvärda initiativet var dock införandet av en ny arbetsmetod för utarbetandet av de årliga rådsbesluten om fiskemöjligheter, dvs. ökade samråd med aktörerna och bättre samordning med vetenskapliga rådgivare. I god tid före de årliga lagförslagen lägger kommissionen nu fram ett meddelande innehållande en policyförklaring om fiskemöjligheter för nästa år[10]. Denna arbetsmetod har varit effektiv och lett till bättre resultat, särskilt genom samråden med aktörerna under utarbetandet av de rättsakter som är av stor betydelse för näringen.

Rådets förordning om bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder[11] är ett annat viktigt initiativ. Denna text, som utarbetats med stöd av breda samråd, är också avsedd att leda till förenkling. För det fösta kommer den att ersätta befintlig lagstiftning som blivit svårläst därför att den har ändrats så många gånger. För det andra kommer den att införa enklare och harmoniserade åtgärder som skräddarsytts efter regionala förhållanden. För det tredje fastställer den tydligt vilka riktlinjer som hör till rådets behörighet. För det fjärde ålägger den kommissionen ansvaret för att anta rent tekniska regler för var och en av de fyra regionerna och för det femte ges medlemsstaterna förvaltningsbehörighet under vissa väl definierade omständigheter. Olyckligtvis har förbehåll från olika parter lett till att antagandet av denna så efterlängtade har text försenats.

b) Den gemensamma fiskeripolitiken ska baseras på bästa vetenskapliga, tekniska och ekonomiska analyser. Därför är det ytterst viktigt att samla in data rörande fiskeriverksamheten. Den befintliga gemenskapsramen krävde en översyn, särskilt i syfte att förbättra kvaliteten och främja samarbetet mellan medlemsstaterna. Vidare hade erfarenheten visat att det var nödvändigt att rationalisera insamlingen av relevanta data och undvika dubbelarbete. Systemet borde också vara konsekvent och kostnadseffektivt. Mot bakgrund av alla dessa mål antogs en ny gemenskapsram[12]. I samma anda utformades sedan genomförandebestämmelser som innebär minskad byråkratisk arbetsbörda samtidigt som de uppmuntrar till ökat utnyttjande av elektroniska medel[13].

c) Kontroll och övervakning av fiskeverksamheten är ett viktigt inslag i den gemensamma fiskeripolitiken. Det har funnits bestämmelser om kontroll och övervakning sedan politiken infördes, och de har utvecklats kontinuerligt sedan dess. Det är därför inte överraskande att lagstiftningen blivit väldigt komplicerad och kostsam att genomföra. Kontrollsystemet har blivit mycket komplext eftersom lager av bestämmelser, ofta från internationell lagstiftning, har hopats under årens gång och i allmänhet spritts över flera olika förordningar. Ibland överlappar reglerna och ibland står de till och med i strid med varandra. Det befintliga systemet är också kostsamt och betungande för förvaltningarna och näringen, eftersom det ställer så många administrativa krav.

En grundlig översyn av kontrollordningen är en central del av satsningen på att förenkla den gemensamma fiskeripolitiken. Detta mål fanns i åtanke när följande åtgärder föreslogs:

- Omarbetning av befintliga bestämmelser rörande kontrollordningen.

- Organisation av kampen mot olagligt fiske.

- Främjande av modern teknik.

- Förvaltning av fisketillstånd.

Resultatet av detta förväntas bli en övergripande rättsakt innehållande allmänna bestämmelser som täcker alla kontrollaspekter[14] och ett allmänt system som utformats för att hindra olagligt fiske oavsett var detta sker, allt med hjälp av världens mest avancerade kontrollstandarder och kontrollteknik[15]. Den nya lagstiftningen är också ett djärvt steg mot en papperslös miljö för registrering och rapportering av data rörande fiskeverksamheten[16] och ett enhetligt, förenklat och användarvänligt system för att få tillstånd att fiska utanför gemenskapens vatten[17].

Tack vare dessa initiativ har lagstiftningen blivit tydligare och konsekvent. Den har också blivit mindre ekonomiskt betungande att genomföra (se kapitel 4).

Bland de initiativ för att förbättra och förenkla kontrollbestämmelserna bör nämnas utkastet till kommissionens förordning om tillämpningsföreskrifter för de harmoniserade omvandlingsfaktorer som används av fartyg som seglar under EU-flagg och om ändring av kommissionens förordning (EEG) nr 2807/83.

Omräkningsfaktorer används inom kvotförvaltningen för att räkna om fiskeriprodukternas vikt i bearbetat tillstånd till respektive arts färskvikt och är huvudsakligen ett verktyg för kontroll av att uppgifterna i loggboken är korrekta. Alla medlemsstater använder inte samma omräkningsfaktorer, vilket skapar svårigheter och varierande villkor för kontroll och tillsyn. Systemet med omräkningsfaktorer behöver därför förenklas och harmoniseras inom EU. I förordningen definieras de EG-omräkningsfaktorer och presentationskoder som ska användas av de nationella förvaltningarna när de beräknar sitt kvotutnyttjande, men också av fartygens befälhavare när de beräknar fångstens färskvikt, ombord på fiskefartyget och vid landning.

d) Företagen kan under vissa omständigheter få offentlig stöd ur den nationella budgeten eller gemenskapens budget. För att lagstiftningen ska bli tydligare har antalet rättsakter skurits ned, och den nya lagstiftningen om det finansiella instrumenten för fisket består nu av en enda förordning[18] och dess genomförandebestämmelser[19]. För att förfarandet för beviljande av stöd ska bli mindre omständligt kommer finansiella bidrag från medlemsstaterna till insatser som samfinansieras av Europeiska fiskerifonden och ingår i ett operativt program inte att genomgå någon granskning mot bakgrund av gemenskapens regler för statligt stöd. Detta undantag har nyligen utvidgats till sådant stöd som medlemsstaterna beviljar inom ramen för de särskilda åtgärderna för att stödja företag som drabbats av den ekonomiska krisen på grund av de höga oljepriserna under 2008[20].

När det gäller finansiellt stöd till företag inom fiskeri- och vattenbrukssektorerna som tas ur den nationella budgeten, bör två initiativ som lett till enklare förfaranden nämnas. Enligt förordningen om stöd av mindre betydelse ska stöd till ett belopp av högst 30 000 euro per företag utslaget på tre år inte anmälas till kommissionen[21]. Med stöd av en annan förordning[22] undantas på vissa villkor vissa typer av stöd till företag verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter från kravet på förhandsanmälan till kommissionen, eftersom de betraktas som förenliga med gemenskapslagstiftningen. Denna rättsakt rör små och medelstora företag, dvs. nästan alla företag inom EU, och innebär väsentliga lättnader i fråga om administrativ börda.

3. DATAFÖRVALTNING

För att kunna utarbeta lämpliga åtgärder med sikte på ett hållbart utnyttjande av biologiska marina resurser och sedan övervaka att dessa genomförs korrekt och enhetligt, ska kommissionen samla och analysera en omfattande uppsättning data som skickas in löpande av medlemsstaterna under hela året. Även om de tekniska framstegen har lett till färskare data av högre kvalitet kräver behandlingen av enorma datamängder ständig uppdatering av förvaltningssystemen.

Det är av detta skäl som kommissionen sedan 1990-talet varit en förelöpare när det gäller att införa modern teknik inom fiskerisektorn och alltid, även på nationell nivå, har främjat användning, konstant spridning och aktualisering av modern teknik. Här ingår bland annat fartygsövervakningssystemet, ett kraftfullt verktyg som möjliggör fjärrövervakning av fartygens verksamhet.

Som ett led i strävan efter en papperslös miljö lägger handlingsplanen för förenkling särskild tonvikt på en bredare användning av informationsteknik, framför allt vid registrering och överföring av data rörande fiskeriverksamhet samt i förvaltningen av fisketillstånden för EU-fartyg och andra fartyg[23]. Detaljerade kommunikationsverktyg har utformats, som det elektroniska rapporteringssystemet (ERS) och systemet för förvaltning av fisketillstånd (Fishing Authorisation Permits – FAP). Dessa IT-verktyg kommer att komplettera de som utformats för att förvalta behandlingen av data rörande flottan, fiskefartygens verksamhet och saluföringen av fiskeriprodukter. Nätverken kan utvecklas ytterligare genom länkar till det europeiska nätverket för havsobservation (EMODNET) som föreskrivs i meddelandet En integrerad havspolitik för Europeiska unionen [24].

4. MINSKAD ADMINISTRATION

Insamlingen och överföringen av data baseras på bestämmelser i gemenskapslagstiftningen. Rapporteringsskyldigheterna[25] har ökat konstant genom åren. Rapporteringsskyldigheterna kostar pengar för förvaltningar och företag och bör tas bort där de blivit onödiga. Därför har kommissionen inlett en granskning av rapporteringsskyldigheterna med stöd av GFP:s lagstiftning. Arbetet har pågått sedan handlingsplanen trädde i kraft och har till syfte att avskaffa rapporteringsskyldigheter som blivit föråldrade, onödiga eller har begränsat värde. När granskningen avslutats kommer de rapporteringsskyldigheter som krävs av policy- eller kontrollskäl att föras in i en dedicerad databas som är öppen för medlemsstaterna (OBONT: OBligation On the NeT). Detta verktyg kommer att hålla varje förvaltning informerad om vilka data som ska överföras till kommissionen, i vilket format och på vilket datum.

I mars 2007 betonade Europeiska rådet vikten av att minska den administrativa bördan som ett led i ansträngningarna att få igång Europas ekonomi. Det slog fast som mål att den administrativa börda som följer av EU-lagstiftningen ska minskas med 25 % till 2012[26].

Den gemensamma fiskeripolitiken ska bidra till detta mål och ingår som ett av 13 prioriterade områden där kommissionen kommer att mäta de administrativa kostnaderna. Systemet för fiskerikontroll[27] – som utan tvivel, vilket också är logiskt, är den sektor som omfattas av flest rapporteringsskyldigheter – har valts ut för kartläggning och mätning av rapporteringskostnader. Detta kommer att ske med hjälp av EU:s standardkostnadsmodell (SCM[28]). Denna modell grundar sig främst på den tid och de pengar som företagen använder för att följa de lagstadgade skyldigheterna att lämna uppgifter till myndigheter eller tredjeparter (rapportering, inspektion, statistik osv.).

Enligt den bedömning som gjorts av en extern konsult leder rapporteringsskyldigheterna enligt det nuvarande systemet för fiskerikontroll till kostnader på omkring 80 miljoner euro för företagen, varav den största delen till följd av ifyllande och hantering av loggböcker, landningsdeklarationer och avräkningsnotor[29].

Det nya kontrollsystemet som kommer att baseras på bredare användning av informations- och kommunikationsteknik samt effektivt utnyttjande av databaserna, kommer att leda till minskad administration för fiskerinäringen motsvarande upp till 30 % av de nuvarande kostnaderna.

Utöver de initiativ som förtecknas i handlingsprogrammet för minskning av de administrativa bördorna i EU [30], har även andra åtgärder lett till kostnadsminskningar i fiskerisektorn. Ett exempel på en skräddarsydd åtgärd på hälsoskyddsområdet är att fartyg på mindre än 12 meter som fiskar under mindre än 24 timmar undantas från dokumenteringsplikten och den därmed förbundna inspektionsskyldigheten enligt HACCP-systemet (systemet för analys av faror och kritiska styrpunkter). Besparingarna i samband med detta uppskattas till ca 14 miljoner euro[31].

Inom en snar framtid kommer ansökningar om och utfärdande av fisketillstånd att ske helt elektroniskt, vilket kommer att innebära väsentliga kostnadsminskningar för företagen. Ett av målen för den förestående reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att vara att styra upp databehandlingsbehovet inom kommissionen[32].

5. KONSEKVENSBEDÖMNING

Konsekvensbedömning är en process som ska strukturera och stödja utarbetandet av politiken. Målet är att den ska höja kvaliteten på kommissionens förslag och bidra till att förenkla lagstiftningen. Den bör leda till förslag som står i proportion till tillämpningsområdet. De bör alltså beakta förslagens sannolika konsekvenser på det ekonomiska och sociala områdena samt för miljön. Konsekvensbedömningen kan leda till beslut om att inte fullfölja åtgärden.

16 initiativ på fiskeriområdet har undergått en konsekvensbedömning och 13 av dem har lämnats för granskning till konsekvensbedömningsnämnden. Nämnden är ett rådgivande organ som inrättades av kommissionen 2006 i syfte att garantera enhetligare konsekvensanalyser av högre kvalitet. Dess yttrande om förslag på fiskeriområdet offentliggörs[33].

Generaldirektoratet för havsfrågor och fiske har anpassat sin administrativa struktur i syfte att helt följa de krav som är förbundna med konsekvensanalysen. Tjänstemännen fick specialutbildning och uppdateras om utvecklingen, så att bästa möjliga bedömning kan garanteras för alla viktiga initiativ.

6. SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER

Kommissionen går starkt in för att skapa större engagemang från berörda parters sida genom ett mer överskådligt samrådsförfarande, vilket är ett viktigt led i kommissionens redovisningsskyldighet. Kommissionen samråder därför regelbundet med aktörerna inom sektorn, huvudsakligen via rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk (ACFA)[34] och de regionala rådgivande nämnderna (RAC)[35] som för närvarande är sju stycken.

När det gäller ACFA organiserade kommissionen 49 möten i arbetsgrupperna och 12 plenarmöten. ACFA utfärdade 21 rekommendationer till kommissionen och 18 resolutioner och betänkanden. ACFA gav också rekommendationer avseende de 16 samråd som kommissionen genomförde under denna tid. Huvudlinjerna i den nya reformen av den gemensamma fiskeripolitiken kommer att diskuteras i en tillfällig arbetsgrupp.

Under samma period organiserade kommissionen omkring 60 möten i de regionala rådgivande nämnderna, riktade i genomsnitt 10 samrådsdokument per år till dem och mottog omkring 250 rekommendationer.

Utöver de riktade samråden konsulterade kommissionen på bred front aktörerna genom frågeformulär på kommissionens webbplats rörande frågor som t.ex. havspolitiken, kampen mot IUU-fisket, hajar, fiskerikontroll och -tillsyn, samt nu senast grönboken om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken .

7. HANDLINGSPLAN

Även om de åtaganden som förtecknas i handlingsplanen har uppfyllts, kommer ansträngningarna för att förenkla lagstiftningen om fiske och anknuten verksamhet att fortsätta, eftersom strävan att uppnå bättre lagstiftning är ett kontinuerligt mål.

Särskilda initiativ för att förenkla den gemensamma fiskeripolitiken kommer att föras in i det arbetsprogram som kommissionen presenterar årligen. I programmet för 2009 nämns t.ex. översynen av reglerna som styr marknadsorganisationen med sikte framför allt på att skapa ett entydigt rättsläge och minska den administrativa bördan genom ökad användning av elektronisk rapportering.

Avskaffandet av onödiga rapporteringskrav kommer att vara ett kontinuerligt mål och arbetet för att samla lagstiftningen i färre rättsakter kommer att fortsätta jämsides med arbetet för att göra dem tydligare och mer lättillgängliga.

Förenklingsmålen kommer att hållas i åtanke vid utarbetandet av den reformerade gemensamma fiskeripolitiken och vederbörlig hänsyn kommer att tas till den inverkan som Lissabonfördragets procedurregler kommer att få för lagstiftningsprocessen.

Kommissionen uppmuntrar medlemsstaterna att arbeta för att förenkla lagstiftningen genom att avskaffa onödiga krav i den nationella lagstiftningen och genom att främja utnyttjandet av IKT.

BILAGA

Förteckning över rättsakter med anknytning till handlingsplanen för förenkling.

Förslag

- Förslag till rådets förordning om bemyndigande för kommissionen att godkänna ändringar i protokoll till partnerskapsavtal om fiske mellan Europeiska gemenskapen och tredjeland (KOM(2007) 595, 15.10.2007).

- Förslag till rådets förordning om bevarande av fiskeresurserna genom tekniska åtgärder (KOM(2008) 324, 4.6.2008).

- Förslag till rådets förordning om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (KOM(2008) 721, 14.11.2008).

- Utkast till kommissionens förordning om tillämpningsföreskrifter för användning av gemenskapsharmoniserade omräkningsfaktorer för fisk och om ändring av kommissionens förordning (EEG) nr 2807/83.

Meddelanden

- Meddelande från kommissionen – Förbättrade samråd om gemenskapens fiskeriförvaltning (KOM(2006)246, 24.5.2006).

- Fiskemöjligheter 2007 Policyförklaring från kommissionen (KOM(2006) 499, 15.9.2006).

- Fiskemöjligheter 2008 Policyförklaring från kommissionen (KOM(2007) 295, 6.6.2007).

- Fiskemöjligheter 2009 Policyförklaring från kommissionen (KOM(2008) 331, 30.5.2008).

- Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om förbättrade indikatorer för fiskekapaciteten och fiskeansträngningen inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(2007) 39, 5.2.2007).

- Meddelande från kommissionen om formell bekräftelse av att vissa EG-rättsakter avseende den gemensamma fiskeripolitiken har blivit obsoleta (EUT C 43, 21.2.2009, s. 2).

Rådets rättsakter

- Rådets beslut 200 9/xx/EG om upphävande av direktiv 83/515/EEG och elva obsoleta beslut avseende den gemensamma fiskeripolitiken ….. .

- Rådets beslut 2007/409/EG om ändring av beslut 2004/585/EG om inrättande av regionala rådgivande nämnder inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (EUT L 155, 15.6.2007, s. 168).

- Rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden (EUT L 223, 15.8.2006, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 1941/2006 av den 11 december 2006 om fastställande för år 2007 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön (EUT L 367, 22.12.2006, s. 1.)

- Rådets förordning (EG) nr 1966/2006 om elektronisk registrering och rapportering av fiskeverksamheter och om metoder för fjärranalys (EUT L 409, 30.12.2006, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 41/2007 av den 21 december 2006 om fastställande för år 2007 av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i gemenskapens vatten och, för gemenskapens fartyg, i andra vatten där fångstbegränsningar krävs (EUT L 15, 20.1.2007, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 1098/2007 av den 18 september 2007 om upprättande av en flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden, om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 och upphävande av förordning (EG) nr 779/97 (EUT L 248, 22.9.2007, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 199/2008 om upprättande av en gemenskapsram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken (EUT L 60, 5.3.2008, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (EUT L 286, 29.10.2008, s. 1).

- Rådets förordning (EG) nr 1006/2008 om tillstånd till fiskeverksamhet för gemenskapens fiskefartyg i vatten utanför gemenskapens vatten och om tillträde för fartyg från tredjeland till gemenskapens vatten, om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/90 och (EG) nr 1627/94 och om upphävande av förordning (EG) nr 3317/94 (EUT L 286, 29.10.2008, s. 33).

- Rådets förordning (EG) nr xx/2009 om upphävande av fjorton föråldrade förordningar inom området för den gemensamma fiskeripolitiken…. .

Kommissionens rättsakter

- Kommissionens beslut 2009/309/EG om upphävande av 13 föråldrade beslut på den gemensamma fiskeripolitikens område (EUT L 90, 2.4.2009, s. 24).

- Kommissionens förordning (EG) nr 498/2007 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden (EUT L 120, 10.5.2007, s. 1).

- Kommissionens förordning (EG) nr 875/2007 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom fiskerisektorn och om ändring av förordning (EG) nr 1860/2004 (EUT L 193, 25.07.2007, s. 6).

- Kommissionens förordning (EG) nr 696/2008 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 104/2000 när det gäller att utvidga tillämpningen av vissa regler som antagits av fiskerisektorns producentorganisationer till att omfatta ej anslutna aktörer (EUT L 195, 24.7.2008, s. 6).

- Kommissionens förordning (EG) nr 736/2008 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter (EUT L 201, 30.7.2008, s. 16).

- Kommissionens förordning (EG) nr 665/2008 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 199/2008 om upprättande av en gemenskapsram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken (EUT L 186, 15.7.2008, s. 3).

- Kommissionens förordning (EG) nr 1077/2008 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1966/2006 om elektronisk registrering och rapportering av fiskeverksamheter och om metoder för fjärranalys samt om upphävande av förordning (EG) nr 1566/2007 (EUT L 295, 4.11.2008, s. 3).

- Kommissionens förordning (EG) nr 148/2009 om upphävande av elva föråldrade förordningar inom området för den gemensamma fiskeripolitiken (EUT L 50, 21.2.2009, s. 10).

- Kommissionens förordning (EG) nr 248/2009 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 104/2000 beträffande meddelanden om erkännande av producentorganisationer samt fastställande av priser och interventioner inom den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter (omarbetning) (EUT L 79, 25.3.2009, s. 7).

[1] Se även kommissionen meddelande Förenkling och förbättring av lagstiftningen om den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(2004) 820) och arbetsdokumentet från kommissionen om analys av möjligheterna till förenkling och förbättring av lagstiftningen om den gemensamma fiskeripolitiken och dess genomförande (SEK(2004) 1596).

[2] http://ec.europa.eu/fisheries/cfp/simplification/action_plan_en.htm.

[3] EG, Bättre lagstiftning – hur och varför, 2006.

[4] Tjeckien och Slovakien har skickat in anmärkningar.

[5] KOM(2003) 71 slutlig och KOM(2006) 689 slutlig.

[6] Kommissionens förordning (EG) nr 148/2009 om upphävande av elva föråldrade förordningar inom området för den gemensamma fiskeripolitiken, kommissionens beslut 2009/309/EG om upphävande av 13 föråldrade beslut på den gemensamma fiskeripolitikens område, KOM (2009) 88 och 89. I de fall det inte längre finns någon rättslig grund har rättsakterna avskaffats genom en formell bekräftelse av att vissa EG-rättsakter blivit obsoleta (2009/C 43/02).

[7] Kommissionens förordning (EG) nr 696/2008 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 104/2000 när det gäller att utvidga tillämpningen av vissa regler som antagits av fiskerisektorns producentorganisationer till att omfatta ej anslutna aktörer; kommissionens förordning (EG) nr 248/2009 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 104/2000 beträffande meddelanden om erkännande av producentorganisationer samt fastställande av priser och interventioner inom den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter.

[8] I kodifieringsprogrammet 2009 ingår kommissionens förordning (EG) nr 1438/2003 om genomförandebestämmelser för gemenskapens flottpolitik enligt definitionen i kapitel III i rådets förordning (EG) nr 2371/2002.

[9] SEK(2007) 1278, s. 81.

[10] KOM(2006) 499, KOM(2007) 295 och KOM(2008) 331.

[11] KOM(2008) 324.

[12] Rådets förordning (EG) nr 199/2008 om upprättande av en gemenskapsram för insamling, förvaltning och utnyttjande av uppgifter inom fiskerisektorn och till stöd för vetenskapliga utlåtanden rörande den gemensamma fiskeripolitiken.

[13] Kommissionens förordning (EG) nr 665/2008 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 199/2008.

[14] KOM(2008) 721. Detta initiativ citeras i Tredje lägesrapporten om strategin för förenkling av lagstiftningen (KOM(2009) 17, s. 8.)

[15] Rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2004 och (EG) nr 601/1999 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/2008.

[16] Rådets förordning (EG) nr 1966/2006 om elektronisk registrering och rapportering av fiskeverksamheter och om metoder för fjärranalys

[17] Rådets förordning (EG) nr 1006/2008 om tillstånd till fiskeverksamhet för gemenskapens fiskefartyg i vatten utanför gemenskapens vatten och om tillträde för fartyg från tredjeland till gemenskapens vatten, om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/90 och (EG) nr 1627/94 och om upphävande av förordning (EG) nr 3317/94.

[18] Rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden.

[19] Kommissionens förordning (EG) nr 498/2007 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1198/2006 om Europeiska fiskerifonden. För att hjälpa medlemsstaterna att utarbeta program och utvärderingar har kommissionen antagit anvisningar (Vade mecum) (K(20073812) och två noter (K(2007)2575 och 2578).

[20] Rådets förordning (EG) nr 744/2008 om införande av en tillfällig särskild åtgärd för att främja omstruktureringen av de av Europeiska gemenskapens fiskeflottor som berörs av den ekonomiska krisen.

[21] Kommissionens förordning (EG) nr 875/2007 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse inom fiskerisektorn och om ändring av förordning (EG) nr 1860/2004.

[22] Kommissionens förordning (EG) nr 736/2008 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag som är verksamma inom produktion, beredning och saluföring av fiskeriprodukter.

[23] Ett omfattande finansiellt bidrag från gemenskapen hjälpte medlemsstaterna att installera utrustning, utveckla och uppgradera sin tekniska struktur (den nuvarande ramen fastställs i rådets förordning nr 861/2006 om gemenskapens finansieringsåtgärder för genomförande av den gemensamma fiskeripolitiken och havsrättsligt arbete).

[24] KOM(2007) 575, punkt 3.2.3.

[25] Även kallad informationsplikt.

[26] Medlemsstaterna har också fastställt sina egna mål för att minska den administrativa bördan (KOM(2009) 17, bilaga 10).

[27] Rådets förordning (EEG) nr 2847/93 om införande av ett kontrollsystem för den gemensamma fiskeripolitiken.

[28] SEK(2005 791, uppdaterad 2006.

[29] 22 medlemsstater berörs av kostnadsmätningen.

[30] KOM(2007) 23.

[31] Kommissionens förordning (EG) nr 1243/2007 om ändring av bilaga III till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung.

[32] Grönbok - Reform av den gemensamma fiskeripolitiken (KOM(2009) 163).

[33] http://ec.europa.eu/governance/impact/practice_en.htm.

[34] Kommissionens beslut 1999/478/EG om förnyelse av den rådgivande kommittén för fiske och vattenbruk.

[35] Rådets beslut 2004/585/EG om inrättande av regionala rådgivande nämnder inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken.