EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 25.11.1997 
KOM(97) 610 slutlig 
RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH 
REGIONKOMMITTÉN 
OM SAMORDNINGEN AV STÖDÅTGÄRDER FÖR SMÅ OCH 
MEDELSTORA FÖRETAG OCH HANTVERKSFÖRETAG 
1997 

INNEHÅLLSFÖRTECKNING 
SAMMANFATTNING 5 
INLEDNING 9 
Samordningens mål och omfattning 
Rapportens uppläggning 
En gemensam definition av små och medelstora företag 
Förbättrad kunskap om små och medelstora företag 
AVSNITT I- BÄTTRE FÖRHÅLLANDEN FÖR SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 13 
i. Enklare handläggning och bättre rättslig ram 13 
1.1 Samordnade åtgärder med medlemsstaterna och företagarorganisationerna för enklare 
handläggning och rättsregler 13 
1.2 Bedömning av hur EG-rätten påverkar företagen 13 
1.2.1 Samråd inom kommissionen om lagförslag 13 
1.2.2 Gemenskapens metod för att bedöma hur lagförslag påverkar företagen, särskilt de 
små och medelstora 14 
1.3 Förenkling och förbättring av den befintliga lagstiftningen om den inre marknaden 15 
1.4 Program för den inre marknaden 16 
1.5 Företagsöverlåtelser 19 
1.6 Konkurrenspolitik 19 
1.6.1 Konkurrensregler med tillämpning på företag 20 
1.6.2 Statligt stöd 21 
2. Ekonomiska villkor 22 
2.1 Betalningsfrister vid handelstransaktioner 22 
2.2 Förberedelser inför euron 22 
2.3 Gränsöverskridande betalningar 23 
2.4 Tillgång till finansiering av innovation 23 
3. Beskattning 23 
3.1 Företagsbeskattning 23 
3.2 Indirekt beskattning: mervärdesskatt 24 
3.3 Tull 2000 24 
4. Arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor 25 
4.1 Insatser för sysselsättningen i Europa: En förtroendepakt 25 
4.2 Den sociala dialogen 26 
4.3 Samråd med näringslivet 28 
4.3.1 Samråd med företrädare för små och medelstora företag på EU-nivå 28 
4.3.2 Samråd med företrädare för näringsdrivande föreningar 28 
4.3.3 Samråd med företrädare för handel och distribution 29 
4.4 Lokal utveckling och sysselsättning 29 
4.5 Hygien, folkhälsa, arbetsmiljöfrågor 30 
5. Miljörätt 31 
5.1 Femte åtgärdsprogrammet för miljön 31 
5.2 Miljöstyrning och miljörevision 31 
5.3 Flyktiga organiska föreningar 32 
AVSNITT II: PROGRAM OCH ÅTGÄRDER TILL STÖD FÖR SMÅ OCH 
MEDELSTORA FÖRETAG 33 
1. Samordnade åtgärder med medlemsstaterna till stöd för de små och medelstor^ 
företagen, 33 
2. Benchmarking 34 
3. Tillgång till finansiering och lån 35 
3.1 Åtgärder för att underlätta tillgången till finansiering 35 
3.1.1 Partnerskap mellan bankerna och de små och medelstora företagen: bankernas 
rundabordskonferens 35 
3.1.2 Europeiska kapitalmarknader 36 
3.1.3 Ömsesidigt risktagande 37 
3.2 Unionens finansiella instrument 37 
3.2.1 Europeiska investeringsbanken (EIB) 37 
3.2.1.1 Europeiska investeringsbankens globala lån till små och medelstora företag.. 37 
3.2.1.2 Räntesubventionerade lån till små och medelstora företag som skapar 
arbetstillfällen 38 
3.2.1.3 Särskilda handlingsprogrammet från Amsterdam 38 
3.2.2 Europeiska investeringsfonden 38 
3.2.2.1 Garantier för lån till små och medelstora företag 38 
3.2.2.2 Pilotprojektet Tillväxt och miljö: garantier för miljölån 40 
3.2.3 Försöksverksamhet inom riskkapital 41 
3.2.3.1 Försöksverksamhet för startkapital 41 
3.2.3.2 Åtgärden Eurotech Capital 42 
3.2.3.3 Finansiering av innovation 42 
4. Utvecklingsstöd till regionala små och medelstora företag 43 
4.1 Regionala insatser 43 
4.2 Gemenskapsinitiativ 46 
4.3 Nya typer av insatser 48 
5. Insatser till förmån för små och medelstora företag i särskilda sektorer (jordbruk och 
fisjœ) 50 
6. Stftd till de små och medelstora företagens europeisering och internationalisering av 
deras strategier, särskilt genom bättre tjänster för information och samarbete 51 
6.1 Företagsinformation 51 
6.1.1 Nätverket av Euro Info Centres 51 
6.1.2 Övrig informationsverksamhet 53 
6.2 Samarbete och partnerskap mellan företag för europeisering och internationalisering 53 
6.2.1 Företagens europeisering 54 
6.2.1.1 Ett rättsligt instrument som lämpar sig för transnationellt samarbete: den 
europeiska ekonomiska intressegrupperingen (EEIG) 54 
6.2.1.2 Partnerskapsprogrammen: Europartnerskap och Interprise 54 
6.2.1.3 Uppmuntran av mellanregionalt samarbete: Recite II 56 
6.2.1.4 Transnational underentreprenad 56 
6.2.1.5 Europeiska samriskföretag: programmet JEV 58 
6.2.2 Företagens internationalisering: samarbete med tredje land 59 
6.2.2.1 Handelspolitik 59 
6.2.2.2 Samarbete med EFTA 60 
6.2.2.3 Samarbete med den nordamerikanska marknaden 60 
6.2.2.4 Industriellt samarbete med Japan 62 
6.2.2.5 Samarbete med länderna i Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien 63 
6.2.2.6 Samarbete med länderna i Central- och Östeuropa och Oberoende staters 
samvälde 66 
6.2.2.7 Utvecklingssamarbete med de associerade länderna i Afrika, Västindien och 
Stillahavsregionen(AVS-länderna) 69 
6.2.2.8 Samarbete med Sydafrika 70 
7. Stärkt konkurrenskraft och bättre tillgång till forskning, innovation och utbildning .... 71 
7.1 Företagens konkurrenskraft 71 
7.1.1 Textil och beklädnad 71 
7.1.2 Kemisk industri 72 
7.2 Kvalitet och standardisering 72 
7.2.1 Kvalitetspolitik 72 
7.2.2 Standardisering - certifiering 73 
7.2.2.1 Informationskampanj om standardisering 73 
7.2.2.2 NORMAPME 73 
7.3 Forskning och teknisk utveckling 73 
7.3.1 Små och medelstora företags deltagande i gemenskapens fjärde ramprogram för 
FoTU 74 
7.3.1.1 Teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag 75 
7.3.1.2 Andra åtgärder inom det fjärde ramprogrammet som berör de små och 
medelstora företagen 82 
7.3.1.3 Det femte ramprogrammet (1998-2002) 83 
7.4 Innovation 84 
7.5 Informationssamhället 87 
7.5.1 Informationsteknikprogrammet (IT-programmet) 87 
7.5.2 Programmet för avancerad kommunikationsteknik och avancerade 
kommunikationstjänster (Acts) 88 
7.5.3 Projekt för utveckling av multimedia 88 
7.5.4 Programmet för telematiktillämpningar (TAP) 89 
7.6 Elektronisk handel 89 
7.7 Utbildning 91 
7.7.1 Mål 4 för Europeiska socialfonden 91 
7.7.2 Initiativet ADAPT 92 
7.7.3 Programmet LEONARDO DA VINCI 93 
7.7.4 Programmet Media II - utbildning 99 
7.8 Miljö 99 
7.8.1 Ordningen för miljöstyrning och miljörevision 99 
7.8.2 Pilotåtgärden Euromanagement-miljö 100 
7.8.3 Handledning i miljöstyrning 101 
7.8.4 LIFE 101 
7.9 Energi och transport 101 
7.10 Den audiovisuella industrin 103 
7.10.1 Programmet MEDIA II - utveckling och distribution av europeiska audiovisuella 
verk (1996-2000) 103 
7.10.2 Åtgärdsprogram för att införa avancerade televisionstjänster i Europa 
(Åtgärdsprogram 16:9) 103 
8. Främjande av företagaranda och stöd till särskilda målgrupper 104 
8.1 Hantverk, småföretag och mikroföretag 104 
8.2 Kvinnliga företagare och medföretagare, företag ledda av personer från mindre gynnade 
grupper 106 
8.3 Handels- och distributionsföretag 107 
8.4 Näringsdrivande föreningar: kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar och 
tiftelser 108 
SLUTSATSER 109 
SAMMANFATTNING 
Rapporten om samordningen av åtgärder för de små och medelstora företagen och hantverket 
har upprättats till följd av rådets beslut av den 9 december 1996 om det tredje fleråriga 
programmet för små och medelstora företag. Den ingår i uppföljningen av rådets resolutioner 
om samordning respektive det integrerade programmet samt av parlamentets motsvarande 
resolutioner från 1997. Denna rapport ger en överblick över gemenskapens åtgärder för de 
små och medelstora företagen och är ett konkret uttryck för det integrerade programmets 
målsättning. Den är utarbetad som en ram för samordningen av åtgärderna för små och 
medelstora företag. Syftet är att se till att unionens alla åtgärder för företag görs tydligare, mer 
sammanhängande och effektivare. 
Samordningens syfte är att se till att man tar hänsyn till de små och medelstora företagen när 
man utarbetar och genomför gemenskapspolitiken, samt att de små och medelstora företagens 
deltagande i gemenskapens program ökar. 
Rapporten är indelad i två delar: bättre förhållanden för små och medelstora företag samt 
program och åtgärder till stöd för små och medelstora företag. Den är en uppdatering av den 
senaste rapporten från 1995. I <slutsatserna redogörs för de framsteg som gjorts sedan den 
första rapporten sammanställdes 1992. 
De små och medelstora företagen har successivt börjat prioriteras politiskt i unionen, eftersom 
de har möjligheter att skapa arbetstillfällen. Denna prioritering har tagit formen av positiva 
signaler från Europeiska rådets senaste möten. 
För att förbättra de små och medelstora företagens förhållanden, både i fråga om förvaltning, 
juridik, beskattning och ekonomi, anstränger sig kommissionen att bättre beakta dessa 
företags särdrag vid utarbetandet av all gemenskapspolitik (såsom programmet för den inre 
marknaden, konkurrens, beskattning, miljö och socialpolitik) och har föreslagit särskilda 
åtgärder. Den nya definition av små och medelstora företag som antogs 1996 bidrar till att ge 
en bättre målsättning för åtgärderna för små och medelstora företag. Samordningen sker med 
hjälp av konsekvensbedömningar för lagförslag och genom samråd mellan kommissionens 
olika avdelningar. Beträffande befintlig lagstiftning har man tagit initiativ för att förenkla 
lagstiftningen för den inre marknaden. Efter Europeiska rådets möte i Amsterdam i juni 1997 
har kommissionen inrättat en arbetsgrupp (BEST-gruppen) för enklare företagsvillkor. En 
rekommendation om förbättrade och förenklade villkor för nystartade företag antogs 1997. 
Arbetet med betalningsfrister och företagsöverlåtelser fortsätter. Förbättrade 
finansieringsvillkor för små och medelstora företag har varit den centrala frågan vid bankernas 
rundabordskonferens och har också blivit föremål för ett meddelande om de europeiska 
kapitalmarknaderna. De praktiska frågorna i samband med övergången till euron granskas av 
arbetsgrupper, varav en är särskilt inriktad på små och medelstora företag. Efter mötet i 
Amsterdam lade kommissionen dessutom fram förslag till riktlinjer för medlemsstaternas 
sysselsättningspolitik som ett diskussionsunderlag för det särskilda sysselsättningstoppmötet i 
Luxemburg (20-21 november 1997). Dessa riktlinjer omfattar flera ämnen, bland annat 
främjandet av en ny företagaranda i Europa. 
Programmen och åtgärderna för stöd till företag syftar främst till att ge tillgång till 
finansiering och lån, stöd till utveckling av små och medelstora företag i mindre gynnade 
regioner, europeisering och internationalisering av små och medelstora företag, förstärkt 
konkurrenskraft, bättre tillgång till forskning, innovation och utbildning, främjande av 
företagarandan samt större hänsyn till miljön. 
Stödåtgärderna inom företagspolitiken rör främst information via nätverket av Euro Info 
Centres (Euroinfocentrer-EIC), som är allmänt erkänt som det viktigaste sättet att sprida 
gemenskapsinformation till företagen, europeisering och internationalisering av företagen via 
nätverk för samarbete mellans företag (BC-NET och BRE) och programmen Europartnerskap 
och Interprise samt verksamhet inom transnationell underentreprenad, främst genom 
inköpsmässor (International Buyers' Exhibitions, IBEX). Verksamheten rör också hantverket, 
handeln (som blev föremål för en grönbok) och de näringsdrivande föreningarna. Den 20-21 
november 1997 anordnas den tredje europeiska hantverkskonferensen i Milano på temat 
"Innovation för sysselsättningen", ett tecken på den betydelse som läggs vid denna sektor. 
Dessutom har ett antal åtgärder till stöd för småföretag och hantverksföretag vidtagits, främst 
för att utveckla en företagarkultur och för att stödja kvinnliga företagare. Kommissionen har 
antagit det nya programmet "JEV-Joint European Venture" för att främja grundandet av 
samriskföretag i Europeiska unionen. En åtgärd med titeln Euromanagement-Environment har 
också vidtagits för att hjälpa de små och medelstora företagen att delta i gemenskapens system 
för miljöstyrning och miljörevision. 
Andra stödprogram och åtgärder från gemenskapens sida som berör de små och medelstora 
företagen är främst strukturfonderna, samt programmen för forskning och teknisk utveckling, 
för yrkesutbildning och för internationellt samarbete. Andra åtgärder påverkar de små och 
medelstora företagen på områdena kvalitet och standardisering, innovation, miljö (Eco-audit), 
transporter, energi samt den audiovisuella branschen. 
De små och medelstora företagens medverkan i programmen har gradvis ökat. För det första 
är dessa företag en målgrupp för strukturfonderna, unionens viktigaste finansinstrument. 
Mellan perioderna 1989-1993 och 1994-1999 kan man notera att gemenskapens bidrag till 
små och medelstora företag nästan fördubblats. Andelen små och medelstora företag utgör i 
medeltal 10 % totalt, och för mål 2-områdena i medeltal 16 % i programmen för 1997-1999.1 
de nya medlemsstaterna uppgår andelen till 30-40 %. Kommissionen har också föreslagit att 
de disponibla medlen i de befintliga anslagen skall inriktas på små och medelstora företag. 
Gemenskapens initiativ för små och medelstora företag, som nu håller på att genomföras, är 
särskilt inriktat på de små och medelstora företagens anpassning till den inre marknaden, 
överlag kan man notera ökade bidrag till de små och medelstora företagen.. 
Europeiska investeringsbanken har 1993-1996 fördubblat volymen på sina globala lån för att 
öka konkurrenskraften hos små och medelstora företag. Antalet mottagande företag har också 
fördubblats till 11 034 under 1996. Den särskilda verksamheten för små och medelstora 
företag har omfattat 4 435 företag vilka skapat mer än 45 000 arbetstillfällen. Europeiska 
investeringsfonden ägnar numera 34 % av sin verksamhet till små och medelstora företag, 
vilket motsvarar 613 miljoner ecu i garantier, varav 397 miljoner ecu för försöksverksamheten 
inom tillväxt och miljö. 
I programmen för forskning och teknisk utveckling har man genom att införa särskilda 
åtgärder för små och medelstora företag kunnat öka deras deltagande i det fjärde 
ramprogrammet med nästan det dubbla jämfört med det tredje ramprogrammet. 2 500 små och 
medelstora företag har mottagit tekniska stimulansåtgärder under 1994-1996, och flertalet av 
dem är företag med mindre än 50 anställda. Kommissionen startade också i juli 1997 inom 
innovationsprogrammet pilotprojektet I-tec för att uppmuntra investering av startkapital i små 
och medelstora företag som sysslar med innovativ teknik. 
För att främja de små och medelstora företagens internationalisering har gemenskapens 
metoder och verktyg för information och partnerskap inom unionen utvidgats till ett antal 
länder utanför gemenskapen, i Medelhavsområdet (Meda), Latinamerika (AL-Invest), och helt 
nyligen i Asien (Asia-Invest) samt i Central- och Östeuropa (Phare, Coopme) och i länderna 
som omfattas av programmet Tacis. Möten för att främja partnerskap har anordnats i länder 
utanför gemenskapen genom programmen Europartnerskap och Interprise. 
Inom yrkesutbildningen är de små och medelstora företagen en prioriterad målgrupp i de 
program som rör Europeiska socialfondens mål 4 och initiativet Adapt, inom vilka bidragen 
varierar mellan 50 och 80 % efter medlemsstat. I programmet LEONARDO DA VINCI svarar 
de små och medelstora företagen, inom den del som ägnas åt företagspolitik, för 16 % av 
partnerskapen i samband med pilotprojekt och 26 % i samband med rörlighetsprojekt. Denna 
andel torde öka i nästa projektomgång tack vare ökad medverkan från 
branschorganisationernas nätverk och ökad prioritering av små och medelstora företag, 
hantverksföretag och mikroföretag. 
Slutligen redogörs i rapporten för de framsteg som gjorts. Man erkänner att samordningen kan 
förbättras för att göra åtgärderna för de små och medelstora företagen rationellare och 
effektivare. För att öka dessa företags deltagande i gemenskapens program måste hindren för 
deras fulla utnyttjande av åtgärderna kartläggas och tänkbara lösningar undersökas. Även om 
politiken för små och medelstora företag främst är medlemsstaternas sak, kan kommissionen 
spela en viktig roll. I enlighet med artikel 130 i EG-fördraget kan den vidta samordnade 
åtgärder för att uppmuntra ett närmare samarbete mellan medlemsstaterna genom att anordna 
utbyte och spridning av lämpliga metoder för att förenkla och förbättra företagens 
förhållanden, samt av stödåtgärder för små och medelstora företag. Den strukturerade 
dialogen mellan kommissionen och branschorganisationerna gör det möjligt att ordentligt 
beakta de små och medelstora företagens förhållanden och förankra de politiska besluten. Alla 
aktörer måste samverka för att omsätta de politiska prioriteringarna i handling och på så sätt 
till fullo utnyttja de små och medelstora företagens potential för sysselsättning, tillväxt och 
konkurrenskraft. 
FINANSINSTRUMENTEN, GEMENSKAPSPROGRAMMEN OCH DE SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAGEN (SMF) 
Bidrag från gemenskapen 
Finansinstrumeut 
EIB - Krediter på globala lån 
sedan 1990 
under 1995 
under 1996 
Subventionerade globala lån till 
små och medelstora företag 1994 
EIF (garantier) 1994-1997 
därav tillväxt och miljö 
Åtgärden för startkapital 
Strukturfonderna «4-99** 
ccA/Docvr 
Gemenskapsinitiativ (94-99* 
SME 
LEADER II 
EMPLOI-NOW 
Forskning och utveckling 
3:e FoTU-ramprogrammet (91-94) 
4:e FoTU-ramprogrammet (94-98) 
TSME (i 10 program) (94-98) 
Resultat 94-96 
Innovationsprogrammet 
Yrkesutbildning 
ESF, mål 4 
ADAPT 
LEONARDO DA VINCI (95-99) 
Internationellt samarbete 
JOP 91-97 
PHARE SMF (95-96, nationella 
program 
COOPME (95-97) 
TACIS-SMF (95-96) 
MED-INVEST/MEDA (95-96) 
AL-INVEST (95-99) 
ECIP (95-99) 
ASIA-INVEST (97-2002) 
Miljö 
Finansinstrumentet LIFE (93-97) 
Programmet MEDIA II 
varav lån till utveckling av SMF 
Handlingsplan 16:9 Belopp till 
SMF (ecu) 
11 MM 
2,9 MM 
2,6 MM 
1 MM 
613,5 M 
397 M 
35 M 
(investeringar) 
1 MM 
700 M 
(preliminärt) 
117,5 M 
33 M 
13 M 
31 M 
41 M 
250 M 
42 M 
3M Antal SMF 
42 000 
11736 
11034 
4 435 
(45 000 
arbeten) 
207 
(3000 arbeten) 
6 276(4 år) 
5 439(2 år) 
2 500 
124 
samföretag 
4 000 
kontakter 
825 (95-96) 
250 projekt 
220 
220 Andel deltagande 
SMF i samtliga 
projekt 
100% 
100% 
100% 
100 % 
100 % 
18% 
24% 
100 % 
47% 
majoritet 
16 % (företag) 
26 % (rörlighet) 
majoritet, varav 
69% företag < 100 
anställda 
100 % 
100 % 
100 % 
Inriktning mot 
SMF 
85% Andel deltagande SMF i den 
totala budgeten 
45 % av lånen till industri 
och tjänster 
58,4 % 
100 % 
34 % av EIF:s samlade 
verksamhet 
100% 
10% i snitt för mall 
16 % för mål 2 
30-40 % för nya stater 
100 % 
20% 
50% 
100 % 
50-80 % 
majoritet 
majoritet SMF 
100 % 
100 % 
100 % 
Del 1:100% 
Del 2: 80 % 
40% 
45% 
MM=1 000 miljoner 
OBS: Tabellen sammanfattar gemenskapsinsatser av olika slag (subventioner, lån, garantier) under olika perioder, varför beloppen inte 
kan adderas. 
* En uppskattning av de små och medelstora företagens prognosticerade medverkan anges 
INLEDNING 
Denna samordningsrapport har tillkommit enligt artikel 5.2 i rådets beslut av den 9 december 
1996 om ett tredje flerårigt program för små och medelstora företag i Europeiska 
unionen 1997-20001. I beslutet anges att "/kjommissionen skall vartannat år förelägga 
Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén en 
rapport med en värdering av de framsteg som gjorts genom att små och medelstora företags 
intressen inbegripits i all gemenskapspolitik och alla gemenskapsprogram till följd av dess 
samordningsinsats". Denna samordningsrapport om gemenskapens åtgärder för små och 
medelstora företag och hantverksföretag är den fjärde i ordningen, efter rapporterna från 19952 
(som gavs ut 1996 och spreds i över 20 000 exemplar till de berörda), från 19943 och från 
19924. Den gäller åren 1995 och 1996 samt en del av 1997. 
Rådet reagerade på årsrapporten 1995 med resolutionen av den 22 april 1996 om 
samordningen av åtgärderna för små och medelstora företag och hantverksföretag5, i 
vilken kommissionen särskilt uppmanas att närmare granska hur gemenskapens politik 
påverkar de små och medelstora företagen. Innevarande års samordningsrapport är också 
kommissionens svar på rådets begäran. Kommissionen antog i juli 1996 den uppdaterade 
versionen av Integrerade programmet för små och medelstora företag och 
hantverksföretag6, och bekräftade därigenom att det behövs en övergripande ram för alla 
åtgärder riktade till små och medelstora företag, så att åtgärderna blir synligare och 
effektivare. Det integrerade programmet utgör således dels ett verktyg för yttre samordning, 
genom att medlemsstaterna stimuleras att samordna sina insatser, dels ett verktyg för inre 
samordning, genom att tonvikten läggs på att samordna företagspolitiken med gemenskapens 
övriga politik och program. Samordningsrapporten ger uttryck för det integrerade 
programmets mål och bör ses mot bakgrund av rådets begäran i resolutionen av den 9 
december 19967 om det integrerade programmet där rådet efterlyser en rekommendation om 
hur de små och medelstora företagen skall beredas större utrymme i gemenskapens program 
och politik. Europaparlamentet har också visat sitt intresse för samordning av åtgärderna för 
små och medelstora företag genom att den 24 april anta en initiativresolution om årsrapporten 
19958 och en initiativresolution om det integrerade programmet från 19969, i vilka 
kommissionen uppmanas att intensifiera och konkretisera sina samordningssträvanden. 
Kommissionens omsorg om samordningen av åtgärderna för små och medelstora företag fick 
den att i april 1996 inrätta ett nytt direktorat med ansvar för samordnade åtgärder inom 
företags- och turistpolitik. Detta skedde efter det att man omorganiserat avdelningarna med 
ansvar för företagspolitiken. I detta nya direktorat har en ny enhet det direkta ansvaret för 
samordnade åtgärder med medlemsstaterna i fråga om små och medelstora företag, samt för 
samordning av den berörda gemenskapspolitiken och för att de små och medelstora företagen 
1 Rådets beslut 97/15/EG av den 9 december 1996, EGT L 6, 10.1.1997, s. 25. 
2 KOM(95) 362, 8.9.1995, hädanefter årsrapporten 1995. 
3 KOM(94) 221, 7.9.1994, hädanefter årsrapporten 1994. 
4 SEK(92) 704, 26.5.1992. 
5 Rådets resolution 96/C 130/01 av den 22 april 1996 om samordningen av gemenskapens åtgärder för små 
och medelstora företag och hantverksföretag, EGT C 130, 3.5.1996, s. 1. 
6 KOM(96) 329, 10.7.1996. 
7 Rådets resolution 97/C 18/01 av den 9 december 1996 om att till fullo utnyttja små och medelstora företags, 
inbegripet mikroföretags och hantverkssektorns, kapacitet genom ett integrerat program för att förbättra 
företagsklimatet och främja stödåtgärder för företagen, EGT C 18, 17.1.1997, s. 1. 
8 Föredragande: Garosci, A4-0100/97, EGT C 150, 19.5.1997, s. 50. 
9 Föredragande: Peijs, A4-0034/97, EGT C 150, 19.5.1997, s. 47. 
deltar mer i gemenskapens stödprogram. Kommissionen har således tydligt visat sin vilja att 
bättre samordna åtgärderna för små och medelstora företag, på grund av att de är så viktiga för 
tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen. 
I samordningsrapporten behandlas små och medelstora företag i allmänhet, oberoende av 
bransch och bolagsform. Turistnäringen är en så mångsidig och övergripande bransch att 
kommissionen 1997 gav ut en särskild rapport om de gemenskapsåtgärder som rör turismen10. 
I den redovisas gemenskapspolitiken visavi turismen, som växer i betydelse för ekonomin och 
sysselsättningen i Europa. 
SAMORDNINGENS MÅL OCH OMFATTNING 
Samordningen har två delar: en yttre - genom de samordnade åtgärderna med 
medlemsstaterna, där syftet är att främja samarbetet medlemsstaterna emellan och mellan 
medlemsstaterna och kommissionen, särskilt med hjälp av utbyte av erfarenheter och lämpliga 
metoder - och en inre - genom samarbete mellan kommissionens olika avdelningar. Den inre 
samordningen omfattar alla gemenskapens program och åtgärder som kan beröra de små och 
medelstora företagen, både rättsligt (social-, miljö- eller konkurrenslagstiftning) och 
ekonomiskt (finansieringsverktyg och program som strukturfonderna, forskning och teknisk 
utveckling samt yrkesutbildning). 
Samordningen skall uppfylla två mål, nämligen dels att säkerställa att de små och 
medelstora företagen beaktas vid utarbetandet och genomförandet av gemenskapens 
politik så att man tar bättre hänsyn till deras särdrag, dels att förmå dessa företag att i 
större utsträckning medverka i gemenskapens program. Hänsyn till dessa företag i den 
övriga politiken tas främst genom internt samråd vid kommissionen under det 
förberedande lagstiftningsarbetet (se systemet med konsekvensbedömningar för små och 
medelstora företag) och i fråga om förslag till gemenskapsprogram. Beträffande 
stödprogrammen omfattar samordningen förutom utarbetande och planering också 
genomförande, uppföljning och utvärdering. 
RAPPORTENS UPPLÄGGNING 
Samordningsrapporten innehåller två avsnitt i vilka kommissionens företagspolitiska 
prioriteringar redovisas enligt huvuddragen i det tredje fleråriga programmet för små och 
medelstora företag från den 9 december 1996. Det första avsnittet handlar om bättre 
förhållanden för små och medelstora företag ur administrativ, rättslig, ekonomisk, 
skattemässig och social synvinkel. Det andra rör program och åtgärder till stöd för små och 
medelstora företag, och här behandlas särskilt samordnade åtgärder, tillgång till finansiering 
och lån, stöd till europeisering och internationalisering, stärkt konkurrenskraft för små och 
medelstora företag och förbättrad tillgång för dem till forskning, innovation och 
yrkesutbildning samt främjande av företagaranda och stöd till särskilda kategorier av företag, 
såsom hantverksföretag, handelsföretag och näringsdrivande föreningar. Slutligen redovisas i 
avslutningen de framsteg som gjorts inom samordningen sedan den första rapporten antogs 
1992. 
EN GEMENSAM DEFINITION AV SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
Den 3 april 1996 utfärdade kommissionen en rekommendation om definitionen av små och 
medelstora företag11 och angav därmed för första gången en fast referens för alla åtgärder 
riktade till små och medelstora företag. Rekommendationen riktades till medlemsstaterna, 
Europeiska investeringsbanken och Europeiska investeringsfonden. I rekommendationen 
10 KOM(97) 332, 2.7.1997. 
11 EGT L 107, 30.4.1996, s. 4. 
10 
förespråkar kommissionen att samma definition för små och medelstora företag, småföretag 
och mikroföretag används på såväl nationell nivå som gemenskapsnivå. Meningen är att 
samtliga insatser på området därmed skall bli enhetligare och effektivare samt få större 
spridning. Ett medelstort företag definieras således som ett företag som har färre än 
250 anställda, en årsomsättning på högst 40 miljoner ecu eller en årsbalansomslutning på 
högst 27 miljoner ecu, och vars aktiekapital eller röster inte kontrolleras till mer än 25 % av 
ett eller flera företag som själva inte är små eller medelstora. Andra gränser används för att 
definiera småföretag (det lilla företaget: färre än 50 anställda, högst 7 miljoner ecu i 
årsomsättning eller högst 5 miljoner ecu i årsbalansomslutning samt kriteriet om oberoende) 
och mikroföretag (färre än 10 anställda). 
Eftersom kommissionens avdelningar måste följa rekommendationen torde det, när således 
samma definition används inom alla gemenskapens program för små och medelstora företag, 
bli möjligt att förbättra samstämmigheten och samordningen mellan programmen samt mellan 
dem och nationella insatser till stöd för små och medelstora företag. 
FÖRBÄTTRAD KUNSKAP OM SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
Mer än 99,8 % av Europeiska unionens 17,9 miljoner företag är små eller medelstora, 
de sysselsätter 66 % av den privat anställda arbetskraften och de svarar för 56,2 % av 
den totala omsättningen. 
Kommissionen har vidtagit två viktiga åtgärder för att öka sin kunskap om de små och 
medelstora företagen. För det första har den sedan 1987 tillsammans med de nationella 
statistikinstituten arbetat med det europeiska statistiska systemet för små och medelstora 
företag, en databas med uppgifter om företag uppdelade i storleksklasser. För det andra har 
den fortsatt det samarbete som inleddes 1992 med det europeiska observationscentret för små 
och medelstora företag, en av de viktigaste källorna till uppgifter om dessa företags 
ekonomiska prestanda och villkor. Centret ger varje år ut en oberoende rapport. 
Det europeiska statistiska systemet för små och medelstora företag 
De två senaste åren har kommissionen avsevärt byggt ut det europeiska statistiska systemet 
för små och medelstora företag, samtidigt som den undvikit att belasta företagen ytterligare. 
Databasen utnyttjades vid den fjärde utgåvan av skriften Företagen i Europa och för de tredje 
och fjärde rapporterna från Europeiska observationscentret för små och medelstora företag. 
Den fjärde utgåvan av Företagen i Europa kom i slutet av 1996 och erbjuder en 
beskrivande faktaanalys, illustrerad med grafik och tabeller. Den ger en bild av de europeiska 
företagen (på grundval av antal, antal anställda och omsättning), jämförelser med USA och 
Japan, ämnesartiklar (åldersfördelning, innovation, arbetskraftskostnader och produktivitet, 
underentreprenad, återverkningar av recessionen i Europa osv. genomgående med anknytning 
till de små och medelstora företagens situation), regionanalyser, branschanalyser (27 
branscher granskas) och länderanalyser (EES-länderna). En uppdatering av det europeiska 
statistiska systemet för små och medelstora företag har just inletts, inför den femte utgåvan av 
Företagen i Europa som kommer i början av 1998. 
Dessutom innehåller databasen BACH uppgifter om företag fördelade på olika storleks­
grupper på grundval av en harmoniserad definition. Uppgifterna kommer från centralbanker 
och statistikkontor. Databasen är väl lämpad för ekonomiska analyser, och en första 
undersökning, European Economy (Supplement A): Financial Situation of European 
Enterprises, publicerades den 14 juli 199712. 
12 ISSN-0379-2056. 
11 
Europeiska observationscentret för små och medelstora företag 
Under perioden 1995-1996 har Europeiska observationscentret för små och medelstora 
företag givit ut två rapporter, den tredje och den fjärde. De innehåller både kvantitativa och 
kvalitativa uppgifter, samt flera djupgående ämnesstudier. Den tredje rapporten omfattar de 15 
medlemsstaterna i Europeiska unionen samt Norge, den fjärde länderna i Europeiska 
ekonomiska samarbetsområdet samt Schweiz. Den senare rapporten inriktas särskilt på 
globaliseringens inverkan på de små och medelstora företagen och på dessas verksamhet på 
den inre marknaden. Den utmynnar i slutsatsen att den inre marknaden hittills inverkat 
positivt på den ekonomiska tillväxten i Europa, särskilt på företagens export och produktivitet, 
och att de små och medelstora företagen haft avsevärd nytta av den. Det är de små och 
medelstora företagen som för närvarande har de största utsikterna till tillväxt och 
därmed nya arbetstillfällen. Ämnesstudierna i den fjärde rapporten inriktas dels på kvinnor 
och små och medelstora företag, dels på kooperativa foretag, ömsesidiga bolag, föreningar 
och stiftelser. Under 1997 har man börjat arbeta med den femte rapporten, som skall innehålla 
två ämnesstudier om turism respektive miljö samt nya avsnitt om extern rådgivning, insolvens 
och konkurs samt samarbete mellan små och medelstora företag. 
12 
AVSNITT I: BÄTTRE FÖRHÅLLANDEN FÖR SMÅ OCH MFDFI STORA 
FÖRETAG 
Gemenskapens åtgärder med syfte att ge bättre förutsättningar åt små och medelstora företag 
är särskilt inriktade på enklare handläggning, hänsynstagande till småföretagens behov när 
nya lagförslag utarbetas och när för dem relevant politik utformas (särskilt konkurrens, inre 
marknad, beskattning, socialpolitik och miljöpolitik), enklare rättsregler, särskilda initiativ när 
det gäller exempelvis betalningsfrister och överlåtelser, delaktighet i den sociala dialogen 
samt samråd med företagarorganisationer. 
1. ENKLARE HANDLÄGGNING OCH BÄTTRE RÄTTSLIG RAM 
1.1 Samordnade åtgärder med medlemsstaterna och företagarorganisationerna för 
enklare handläggning och rättsregler 
Betungande extraarbete för företagen beror i huvudsak på medlemsstaternas regleringar och 
inte på Europeiska unionens13. Därför har kommissionen bestämt att arbeta både med att 
förbättra EG-rätten enligt de linjer som beskrivs i punkt 1.2. och med att utbyta information 
och bra metoder med medlemsstaterna och företagarnas representanter för att åstadkomma 
enklare rättsregler och enklare handläggning inom den offentliga förvaltningen14. Avsikten är 
att sprida information om detta metodutbyte så att medlemsstaterna kan jämföra sina resultat 
(till exempel genom benchmarking) och i förlängningen inspireras att, om det behövs, ta fram 
nya förenklingsförslag. Arbetet har bedrivits med stöd av expertgruppen för bättre och enklare 
företagsklimat, som består av företrädare för medlemsstaterna och företagen15. 
Det ansågs lämpligt att först koncentrera sig på det inledande skedet i ett företags livscykel, 
dvs. starten och utvecklingen under de första åren. Trots att nyföretagande är så viktigt för 
sysselsättningen tar det i vissa medlemsstater för lång tid att starta ett företag på grund av att 
det saknas samordning mellan myndigheterna, vilket leder till en labyrint av formalia och 
förfaranden. Detta konstaterande bekräftas av en jämförelse av förhållandena i Europa, USA 
och Japan som gjordes inom innovationsprogrammet - EISM-96/142. Ett första 
samverkansprojekt mellan medlemsstaterna och företagarnas organisationer inleddes med ett 
forum i Paris i juni 1995 och åtföljdes av tre workshops inriktade på särskilda frågor. På detta 
informations- och metodutbyte följde kommissionens rekommendation om förbättring och 
förenkling av företagsklimatet för nyetablerade företag16. När det gäller den formella sidan av 
företagsnybildning rekommenderar kommissionen medlemsstaterna att sköta all handläggning 
på ett ställe (s.k. "one-stop-shop"), använda endast en registreringsblankett och ett 
identifieringsnummer samt påskynda tillståndsförfarandena. Vidare förespråkar 
kommissionen stimulansåtgärder under företagens första år i form av lättnader när det gäller 
skatt, socialförsäkring, miljöskydd och uppgiftsinlämning. 
1.2 Bedömning av hur EG-rätten påverkar företagen 
1.2.1 Samråd inom kommissionen om lagförslag 
Vid samråd inom kommissionen i företagspolitiska frågor, även beredning av lagförslag, skall 
kommissionen ta tillbörlig hänsyn till hur företagen påverkas, särskilt de små och medelstora. 
13 Rapport från den oberoende expertgruppen om en förenkling av lagstiftning och administration (Molitor-
gruppen), KOM(95) 288, 21.6.1996 och en rapport från 1995 av UNICE om lagstiftning med titeln 
Releasing Europe's Potential: Through Targeted Regulatory Reform. 
14 Se Det integrerade programmet för små och medelstora företag och hantverkssektorn, KOM(96)329 slutlig, 
10.7.1997. 
15 Rådets resolution av den 10 oktober 1994, EGT C 294, 22.10.1994, s. 6. 
16 Rekommendation av den 22 april 1997, EGT L 145, 5.6.1997, s. 29. 
13 
Det är ofta nödvändigt med lagstiftning för att skydda miljön, värna om de anställdas säkerhet 
och hälsa eller införa viktiga sociala trygghetsbestämmelser. Men lagstiftningen påverkar ofta 
företagen, skapar anpassningskostnader och tynger förvaltningssidan, med åtföljande risk för 
försämrad konkurrenskraft, tillväxt och förmåga att skapa varaktiga arbeten. Bördan är relativt 
sett tyngre för de mindre företagen, eftersom de inte har tillräckliga resurser, i form av 
personal eller likvida tillgångar, som de större företagen. De små och medelstora företagen 
känner ofta inte till eller har svårt att förstå komplicerad lagstiftning. De har varken den tid 
eller den sakkunskap som krävs för att delta i remissbehandling och beredning av lagstiftning. 
Faktum är att små och medelstora företag svarar för en stor del av Europeiska unionens 
ekonomi. De tjänstemän vid kommissionen som handlägger företagspolitiska frågor skall 
därför se till att man i lagförslag som förväntas påverka mindre företag tar hänsyn inte bara till 
anpassningskostnader och andra bördor till följd av rättsakten i sig, utan också till olika 
former av byråkrati som rättsakten ger upphov till. 
De företagspolitiska avdelningarna vid kommissionen håller på att införa ett "Think Small 
First"-synsätt i den interna samrådsprocessen. Det är meningen att detta synsätt skall tillämpas 
av kommissionen när rättsakter utarbetas. Man föreställer sig att medan stora företag kan 
anpassa sig till lagstadgade krav som utformats med de mindre företagens situation för 
ögonen, så är det motsatta förhållandet inte sant. Detta betyder att förslag till lagstiftning skall 
betraktas ur småföretagets synvinkel och att lämpliga småföretagarorganisationer skall 
rådfrågas på ett ändamålsenligt sätt. 
Områden där de företagspolitiska avdelningarna varit aktiva och deltagit i den interna 
samrådsprocessen på grund av att de konstaterat ett sannolikt inflytande på företagsklimat och 
småföretagarsektorn omfattar följande: den sociala dialogen, programmet för den 
gemensamma marknaden (det nya gemensamma mervärdesskattesystemet, offentlig upphand­
ling, den omarbetade Intrastat-förordningen (Eurostat)), den omarbetade förordningen om 
miljömärkning, euro, miljöansvar, grönboken om livsmedelslagstiftning samt affärs­
kommunikation. Alla dessa är områden som påverkar små och medelstora företag väsentligt. 
Därför har kommissionens tjänstemän med ansvar för företagspolitiska frågor försökt sörja för 
att de mindre företagens situation blivit känd och beaktad samt att småföretagar-
organisationerna tillfrågats och involverats. 
1.2.2 Gemenskapens metod för att bedöma hur lagförslag påverkar företagen, särskilt de 
små och medelstora 
När det är troligt att ett lagförslag inverkar väsentligt på företagen, särskilt de små och 
medelstora, skall de företagspolitiska avdelningarna be det ansvariga generaldirektoratet att 
göra en utredning av konsekvenserna för näringslivet. Konsekvensutredningen skall ge en 
koncis och fullständig bild av hur små och medelstora företag påverkas så att de som beslutar 
kan se att småföretagens särskilda situation beaktats på ett riktigt sätt. 
I kommissionens årligen återkommande lagstiftningsprogram anger man vilka lagförslag som 
kräver en konsekvensutredning, så att utomstående intressegrupper får förhandsbesked om att 
näringslivet kommer att påverkas. De får då möjlighet att delta i rådfrågningsprocessen. 
Konsekvensutredningen skall baseras på den analys av lagförslagets effekter som det 
ansvariga generaldirektoratet har utfört. Avsikten är att försöka åstadkomma rätt avvägning 
mellan nya krav, exempelvis nödvändig kontroll av miljö eller arbetsmiljö, och 
anpassningskostnader eller andra negativa effekter för företagen. 
14 
Under 1995 gjordes 14 konsekvensutredningar, däribland 4 om lagförslagen om statistik över 
strukturer i affärsverksamhet17, skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för 
carcinogener i arbetet18, sammankoppling inom telekommunikation19 samt utsläpp från 
förbränningsmotorer i terränggående maskiner20. 
Av 19 lagförslag i kommissionens lagstiftningsprogram för 1996 ansågs 10 kunna inverka 
väsentligt på företagen, särskilt de små och medelstora, och de ansvariga generaldirektoraten 
ålades göra särskilda konsekvensutredningar. Av dessa 10 färdigställdes 7 medan de 
återstående 3 sköts upp till 1997. 
Bland dessa finns lagförslag om användning av organiska lösningsmedel i viss verksamhet, 
t.ex. kemtvätterier, tryckerier och bilverkstäder, vilka ofta är små- eller medelstora företag21, 
genomförandet av ramavtalet om föräldraledighet, där flera småföretagarorganisationer inom 
EU var angelägna om att man tog hänsyn till de små och medelstora företagens särskilda 
situation22, avgifter på tunga godstransporter för användning av vissa infrastrukturer23 samt 
statistik över arbetskraftskostnader24. Alla dessa konsekvensutredningar kan studeras i 
motsvarande KOM-dokument som kan erhållas från Europeiska gemenskapernas 
publikationsbyrå. 
Slutligen har kommissionen som ett led i den första handlingsplanen för innovation i Europa 
åtagit sig att inrätta en förebyggande mekanism för att bedöma bestämmelsernas konsekvenser 
för innovationen inom de allmänna riktlinjerna för lagstiftning. 
1.3 Förenkling och förbättring av den befintliga lagstiftningen om den inre 
marknaden 
SLIM-projektet25 (Förenklad lagstiftning på den inre marknaden), som kommissionen 
lanserade i maj 1996, är inriktat på att inskränka de olägenheter för företagen, särskilt de 
minsta, som regleringen av den inre marknaden medför samt på att göra unionen öppnare och 
effektivare. Det nya med SLIM är att små arbetslag bestående av sakkunniga från de 
nationella förvaltningarna och representanter för berörda grupper, t.ex. företagen (produktion 
och handel, inklusive små och medelstora företag), ombeds ge förslag till hur lagstiftningen 
kan förenklas. 
SLIM-projektets första fas fokuserades på följande fyra områden: Intrastat (insamlingssystem 
för statistikuppgifter om varuhandeln mellan medlemsstaterna), byggprodukter, examensbevis 
och prydnadsväxter. På vart och ett av dessa områden kunde sakkunniggrupperna lämna 
förslag till hur lagstiftningen kan förenklas och förbättras26. På grundval av dessa 
rekommendationer har kommissionen redan utarbetat förslag till förbättringar av Intrastat-
systemet27 och kommer sedan att ta fram förslag på andra områden. 
17 KOM(95) 99 slutlig, 31.3.1995. 
18 KOM(95) 425 slutlig, 13.9.1995. 
19 KOM(95) 379 slutlig, 19.7.1995. 
20 KOM(95) 350 slutlig, 6.9.1995. 
21 KOM(96) 538 slutlig, 6.11.1996. 
22 KOM(96) 26 slutlig, 31.1.1996. Rådets direktiv 96/34/EG, 3.6.1996, EGT L 145, 19.6.1996, s. 4. 
23 KOM(96) 331 slutlig, 10.7.1996. 
24 KOM(96) 475 slutlig, 16.10.1996. 
25 KOM(96) 204 slutlig, 8.5.1996. 
26 Rapport från kommissionen om pilotprojektet SLIM - KOM(96)559 slutlig, 6.11.1996. 
27 KOM(97) 252 slutlig, 30.5.1997 och KOM(97) 275 slutlig, 4.6.1997. 
15 
Den andra fasen i SLIM-projektet kommer att gälla skyldigheter i fråga om mervärdeskatt, 
banktjänster, gödningsmedel samt den kombinerade nomenklaturen, som används vid 
gemenskapsextern handel. Arbetet kommer att utmynna i rekommendationer som kommer att 
behandlas i ett meddelande från kommissionen till rådsmötet (inre marknad) i november 
1997. 
SLIM-projektet är en del av ett större program som saknar bortre tidsgräns och är inriktat på 
att ge den inre marknaden enklare och bättre lagstiftning. Målsättningen är att åstadkomma en 
effektivare inre marknad, vilket är ett av de strategiska målen i handlingsplanen för den inre 
marknaden. Inom detta fortlöpande förenklingsprogram kombineras SLIM-metoden med 
andra rationaliseringsåtgärder för att före årsskiftet 1999 förenkla flera lagstiftningsområden, 
såsom försäkringar och värdepapper, konsumentrådgivning, telekommunikation, regler och 
förfaranden vid tullbehandling samt bolagsrätt. 
1-4 Program fflr den inre marknaden 
Kommissionen försöker värna om att små och medelstora företags krav och behov tillgodoses 
när den genomför programmet för den inre marknaden. Euro Info Centres förmedlar värdefull 
information från små och medelstora företag som är verksamma på den inre marknaden. 
Frågor kring offentlig upphandling behandlades i en grönbok28, som lämnar öppet för 
synpunkter från berörda grupper. Dessutom granskar kommissionens interna samrådsgrupper 
lagstiftningen om den inre marknaden på olika områden med hänsyn till eventuella 
konsekvenser. 
En av Europeiska unionens prioriterade uppgifter är att nå fullt utnyttjande av den inre 
marknadens potential. Detta är också ett av de centrala inslagen i Förtroendepakten om 
sysselsättningen29. Det är meningen att företagen skall få hjälp att dra nytta av den inre 
marknaden. I rapporten om den inre marknadens följder och effektivitet30 slår kommissionen 
fast att den inre marknaden inverkar positivt på ekonomin (nära 1,5 % extra tillväxt och nära 
900 000 nya arbetstillfällen) och erinrar om att dröjsmål med genomförandet av lagstiftningen 
om den inre marknaden på nationell nivå håller tillbaka det positiva inflytandet på tillväxt, 
konkurrenskraft och sysselsättning. 
Efter denna rapport gjorde kommissionen sina prioriteringar för att stärka den inre 
marknadens funktion under de kommande åren och lade fram dem i handlingsplanen för den 
inre marknaden31. Handlingsplanen omfattar 4 strategiska mål, nämligen att stärka 
regelsystemets effektivitet, undanröja de största snedvridningarna på marknaden, avlägsna 
hinder för marknadsintegrering i vissa branscher samt ge alla medborgare möjlighet att dra 
fördel av den inre marknaden. Vissa av de konkreta åtgärdsförslagen borde ge i synnerhet de 
små och medelstora företagen bättre tillträde till den inre marknaden, nämligen de som syftar 
till att förbättra företagens möjligheter att tillägna sig den information de behöver (genom 
informationsförmedling via Internet som komplement till och i samordning med 
Euroinfocentrernas verksamhet), förenkla bestämmelserna i nationell rätt och i EG-rätten samt 
förbättra situationen vad gäller betalningsfrister vid handelstransaktioner. Vid sitt möte i 
Amsterdam (16-17 juni 1997) ställde sig Europeiska rådet bakom handlingsplanen och stödde 
målsättningen i den, vilket utgjorde en bekräftelse på att det krävs ett förnyat politiskt 
engagemang för att undanröja kvarstående hinder och göra de potentiella fördelarna med den 
inre marknaden påtagliga. 
28 KOM(96) 583, 27.11.1996. 
29 CSE(96) 1 slutlig, 5.6.1996. 
30 KOM(96) 520 slutlig, 30.10.1996. 
31 CSE(97)1 slutlig, 4.6.1997. 
16 
Enkäter och undersökningar tyder på att de större företagen haft störst fördel av programmet 
för den inre marknaden. Små och medelstora företag verkar på regional och lokal nivå. De 
större företagen har en bredare kunskapsbas och är bättre insatta i lagstiftningen om den inre 
marknaden. Av samma källor kan man emellertid utläsa att sådana små och medelstora 
företag som redan före programmet var verksamma på EU-nivå och sådana som verkar i 
gränsregioner ansåg att programmet hade positiv inverkan på deras affärer. De medgav att ett 
högre konkurrenstryck i det omgivande näringslivet hade resulterat i högre kvalitet och 
produktivitet. 
Oberoende av om de är verksamma över gränserna eller inte är det svårt för de flesta av de 
små och medelstora företagen att klara kostnaderna för anpassning till nya bestämmelser när 
det gäller teknik, administration eller beskattning. Större företag rapporterar att de kunnat 
avdela en anställd till att uteslutande sköta det pappersarbete som föranleds av att man måste 
anpassa sig till nya bestämmelser. Småföretagen uppger att det orsakar väsentliga kostnader 
för dem. Dessa fasta engångskostnader är normalt en större andel av ett mindre än av ett större 
företags omsättning. Dessutom brukar små tillverkare i vissa branscher, t.ex. maskinteknik, 
kundanpassa sina produkter och då blir anpassningskostnaden för varje ny modell hög. 
Exempelvis betraktar mindre maskintillverkare CE-märkningen som nödvändig vid 
marknadsföringen. Men kostnaden för att erhålla märkningen är en fast kostnad, som med 
nödvändighet höjer break-even-pwrikten. Höjningen är försumbar för stora tillverkare som 
producerar stora mängder, men den kan vara nog så allvarlig för dem som tillverkar 
specialbyggda modeller i enstaka exemplar eller små serier. 
Icke desto mindre har små och medelstora företag yttrat sig positivt om den inre marknadens 
inflytande på verksamheten. När det gäller rengöringsmedel och kosmetika har t.ex. de små 
och medelstora företagen dragit fördel av bättre tillträde till EU-marknaden. För 
anläggningsmaskiner32 gäller att 29 % av de små och medelstora företagen mot 7 % av de 
större företagen angav att lagstiftningen om den inre marknaden stimulerat dem att söka sig ut 
på andra marknader. Småföretag med sedan tidigare etablerad verksamhet över gränserna 
ansåg att systemet med självcertifiering för CE-märkning är ett viktigt stöd för små och 
medelstora företag, eftersom det hjälper dem att höja den tekniska kvaliteten på produkterna 
och konkurrera mera effektivt med större företag. Andra undersökningar33 bekräftar bilden: 
sedan den inre marknaden genomfördes har, enligt egen utsago, 37 % av de små och 
medelstora företagen väsentligt förbättrat distribution och marknadsföring inom EU, 27 % 
utvecklat bättre produkter och produktionsprocesser och 12 % anställt personal med ny 
kompetens för anpassning till efterfrågan på EU-marknaden. När det gäller momsregler för 
försäljning inom EU anser vidare 32 % av de små och medelstora företagen att det nya 
systemet har inverkat positivt på verksamheten, mot 30 % av de större företagen. 
Bolagsrätt 
Europeiska kommissionen har nyligen inlett ett stort rådslag med medlemsstaterna, 
yrkessammanslutningar och universitetskretsar kring temat "Den inre marknaden och 
bolagsrätten"34. Med hjälp av detta initiativ försöker kommissionen utreda om de 
bolagsformer som nu finns för företagen är lämpliga eller om ändringar inom ramen för den 
32 Ws/Atkins. Impact and effectiveness of the Internal Market Programme in the Construction Site Equipment 
sector, maj 1996. 
33 EU initiatives for SMEs - are the policies appropriate?, Deloitte Touche Tohmatsu International, 1995. 
34 På basis av kommissionens rapport The Simplification of the Operating Regulations for Public Limited 
Companies in the European Union, 1995 
17 
inre marknaden eller den ekonomiska och monetära unionen är påkallade. Kommissionen vill 
bl.a. veta vilka behov särskilt små och medelstora företag har av enklare regler idag. 
Kommissionen planerar att lägga ett nytt förslag till ett tionde direktiv om 
gränsöverskridande fusioner av aktiebolag och andra bolag med begränsat ansvar. 
Tillämpningsområdet för detta nya förslag är inte begränsat till aktiebolag utan omfattar alla 
bolag med begränsat ansvar. Detta bredare tillämpningsområde gynnar framför allt de små 
och medelstora företagen, som ofta drivs i någon bolagsform med begränsat ansvar men inte 
som aktiebolag. 
Möjligheten att fusionera företag i olika länder kommer att driva på internationaliseringen av 
de mindre företagens verksamhet, en utveckling som kommissionen förespråkar i det fleråriga 
programmet för de små och medelstora företagen. 
Dessutom ämnar kommissionen anta ett förslag till ett fjortonde direktiv om flyttning av ett 
företags säte från en medlemsstat till en annan. Detta direktiv, som har samma tillämpning 
som det nya förslaget till gränsöverskridande fusioner, kan också bli ett användbart redskap 
för de små och medelstora företagens internationalisering. 
Erkännande av examensbevis 
Den 8 februari 1996 antog kommissionen ett förslag till direktiv om införande av en ordning 
för erkännande av examensbevis som omfattas av direktiven om liberalisering och 
övergångsåtgärder, en ordning som kompletterar den generella ordningen för erkännande av 
examensbevis35. 
Förslaget syftar till att stöpa om huvudbestämmelserna i direktiven om liberalisering och 
övergångsåtgärder, som särskilt gäller handel, industri och hantverk, för att göra EG-rätten 
tydligare och enklare. Förslaget syftar också till att införa en ordning för erkännande av 
examensbevis som skall .gälla sådan yrkesverksamhet som inte omfattas av den generella 
ordningen. Med hjälp av den nya ordningen skall migrerande arbetstagare kunna begära att 
deras examensbevis erkänns, även när de inte har den yrkeserfarenhet som krävs för att kunna 
åberopa något av direktiven om övergångsbestämmelser. 
Redovisningsregler 
I kraft av direktiven 78/660/EEG36 om årsbokslut i vissa typer av bolag och 83/349/EEG37 om 
sammanställd redovisning kan medlemsstaterna medge undantag från vissa skyldigheter för 
små och medelstora bolag samt små koncerner som inte överstiger vissa storleksgränser. I 
artikel 53.2 i direktiv 78/660/EEG anges att storleksgränserna skall ses över vart femte år och 
anpassas till unionens ekonomiska och monetära utveckling. 
Den senaste översynen gjordes i mars 1994. Nästa skall göras 1999. Ändringarna av 
storleksgränserna kommer att ingå i ett projekt för att anpassa direktiven till den ekonomiska 
utvecklingen, i synnerhet vad gäller små och medelstora företag. Vissa planerade ändringar 
har med övergången till euro att göra, men kommissionen kommer också att se över 
bokföringsreglerna för små och medelstora företag, för att eventuellt göra reglerna smidigare, 
samtidigt som den inre marknadens krav beaktas. Kommissionen har utarbetat ett 
frågeformulär om bokföring i små och medelstora företag, och kommentarerna till denna 
enkät kommer att beaktas när ändringarna i direktiven tas fram. Den nya definitionen av små 
35 KOM(96) 22 slutlig, 8.2.1996. 
36 EGTL222, 14.8.1978,s. 11. 
37 EGTL 193, 18.7.1983, s.l. 
18 
och medelstora företag38 är en annan sak som kommissionen kommer att beakta i utarbetandet 
av förslagen. 
Immaterialrättsligt skydd 
Som uppföljning av rådslaget som 1995 inleddes med grönboken Bruksmönsterskydd inom 
den inre marknaden*9 torde kommissionen inom den närmaste tiden lägga ett förslag till 
rättsakt om harmonisering av den nationella lagstiftningen på området, eftersom nu rådande 
olikheter inverkar på fri rörlighet för varor och på förutsättningarna för sund konkurrens. 
Bruksmönster är en flexibel och billig skyddstyp som lämpar sig väl för små och medelstora 
företag inom vissa innovativa branscher. Kommissionen försöker också se till att förslagen 
om mönsterskydd snabbt antas, vilket kan ha stor betydelse för de små och medelstora 
företagen. 
Offentlig upphandling 
Den 27 november 1996 antog kommissionen grönboken Offentlig upphandling inom den 
Europeiska unionen: Överväganden inför framtiden*® i avsikt att driva på ansträngningarna att 
avreglera offentlig upphandling med hjälp av ett brett rådslag med alla berörda parter. I 
grönboken utvecklar kommissionen sina åsikter om små och medelstora företags särskilda 
svårigheter att dra nytta av de nya avsättningsmöjligheter som gemenskapsdirektiven skapar. 
Vidare inleder kommissionen en debatt som förväntas mynna ut i konkreta åtgärder för att 
främja de små och medelstora företagens möjligheter att erövra offentliga kontrakt. 
Åtgärderna bör särskilt vara inriktade på sådant företagsstöd som utbildning, upplysning, 
sakkunskap och företagssamverkan. 
Ett antal Euro Info Centres, särskilt i Nederländerna, Förenade kungariket och Frankrike, har 
utvecklat en speciell anbudsprogramvara som skall göra det lättare för deras kunder att få 
information om anbudsinfordringar. Därutöver deltar Euro Info Centres i olika tillämpningar 
och en anknytande undersökning av SIMAP (System för information om offentlig 
upphandling). 
1.5 Fftretagsöverlåtelser 
Den 7 december 1994 riktade kommissionen en rekommendation till medlemsstaterna om 
överlåtelse av små eller medelstora företag41. Sedan dess har många av dem beslutat om, eller 
åtminstone förberett, åtgärder som skall ge företagen bättre lagstiftning och skatteregler på 
området. Kommissionen gav medlemsstaterna två år fram till den 31 december 1996. Därefter 
skulle medlemsstaterna underrätta kommissionen om alla lagar eller andra författningar som 
de hade antagit om företagsöverlåtelser. Kommissionen anordnade ett europeiskt forum i Lille 
den 3-4 februari 1997 om företagsöverlåtelser42 för att göra en första genomgång av åtgärder 
efter 1994 och urskilja bra metoder. Under forumet kunde man särskilt notera framsteg när det 
gäller fåmansbolag, enmansföretag, rätten att byta bolagsform, personassociationers 
fortbestånd samt gåvoskatt, arvsskatt och försäljningsskatt vid företagsöverlåtelse. 
Strävandena att underlätta företagsöverlåtelser kommer att följas upp framöver. 
1.6 Konkurrenspolitik 
Europeiska företag gynnas i allmänhet av en verksam konkurrenspolitik. Detta gäller i särskilt 
hög grad för små och medelstora företag. Konkurrenspolitiken gynnar dessa företag direkt på 
38 EGTL 107, 30.4.1996, s. 4. 
39 KOM(95) 370, 19.7.1995. 
40 KOM(96) 583, 27.11.1996. 
41 EGT L 385, 31.12.1994, s. 14 och C 400, 31.12.1994, s. 1. 
42 EGT C 284, 27.9.1996, s. 3 av omslaget. 
19 
marknader där storföretagens inflytande hotar dem eller indirekt genom att hålla nere priser 
och kostnader. Samtidigt gynnas nya företag av konkurrenspolitiken, och dessa företag är ofta 
små eller medelstora. Dessutom snedvrids marknadskrafterna av omotiverat statligt stöd, 
vilket leder till nackdelar för små och medelstora företag. 
l'6-l Konkurrensregler med tillämpning på företag 
De små och medelstora företagen har mest att vinna på kommissionens nyligen utgivna 
meddelande43 om översynen av meddelandet av den 3 september från 1986 om avtal av 
mindre betydelse (med tillämpning av artikel 85 i EG-fördraget om avtal mellan företag). 
Kommissionen slår fast att avtal mellan små och medelstora företag, enligt definitionen i 
kommissionens rekommendation av den 3 april 199644, sällan har något väsentligt inflytande 
på handeln mellan medlemsstaterna eller konkurrensen. De omfattas därmed i allmänhet inte 
av förbudet i artikel 85.1. Om sådana avtal i undantagsfall omfattas av artikeln är de inte 
tillräckligt betydelsefulla för gemenskapen för att motivera ett ingripande. Enligt 
kommissionens ovannämnda meddelande kommer den inte att inleda något förfarande, varken 
på begäran eller på eget initiativ, för att tillämpa bestämmelserna i artikel 85.1 på sådana 
avtal. 
Kommissionen förbehåller sig dock rätten att ingripa mot sådana avtal när de berör en 
väsentlig del av marknaden i fråga och när konkurrensen begränsas genom sammanlagd 
verkan av parallella avtal i distributionsledet. 
Vidare har kommissionen nyligen publicerat en grönbok45 om vertikala begränsningar, dvs. 
avtal mellan aktörer i olika led i framställningskedjan. Genom grönboken inleds en bred 
diskussion om hur konkurrensreglerna skall tillämpas i framtiden. 
I detta sammanhang och mot bakgrund av rådets resolution av den 10 oktober 199446, där 
kommissionen uppmanades att undersöka samarbetsmöjligheter för små och medelstora 
företag, planerar kommissionen att fördjupa analysen av samarbete i form av gemensamma 
inköp. 
När det gäller tillämpning av konkurrensregler på särskilda verksamhetsområden, såsom 
försäljnings- och serviceavtal för motorfordon, infördes genom förordning 1475/9547 flera 
bestämmelser som gör det möjligt att ge större frihet åt återförsäljarna, vanligen små och 
medelstora företag, gentemot tillverkarna. Vidare medför förordningen ändrade 
styrkeförhållanden mellan å ena sidan dem som tillverkar eller säljer reservdelar och å andra 
sidan biltillverkare. 
Den 31 januari 1996 antog kommissionen en ny förordning om tillämpning av artikel 85.3 på 
grupper av avtal om tekniköverföring48 som skall underlätta vissa typer av tekniköverföring, 
vilket borde gynna de små och medelstora företagen. 
43 KOM(96) 722 slutlig om avtal av mindre betydelse, EGT C 29, 30.1.1997, s. 3. 
44 Kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 till medlemsstaterna, EIB och EIF om definitionen på 
små och medelstora företag, EGT L 107, 30.4.1996, s. 4. 
45 KOM(96) 721 slutlig, 22.1.1997. 
46 Rådets resolution 94/C 294/04, 10.10.1994, om fritt spelrum för de små och medelstora företagens, 
inbegripet hantverksföretagens och mikroföretagens, dynamiska kraft och innovationspotential i en 
konkurrensutsatt ekonomi, EGT C 294, 22.10.1994, s. 7, tredje stycket, fjärde strecksatsen. 
47 EGT L 145, 29.6.1995, s. 25. 
EGTL 31, 9.2.1996, s. 2. 
20 48 
1.6.2 Statligt stod 
Kommissionen har i sin allmänpolitiska hållning till statligt stöd tagit hänsyn till de små och 
medelstora företagens situation. Denna hållning konkretiserades 1992 i en första uppsättning 
särskilda riktlinjer för stöd till små och medelstora företag49. Enligt dessa riktlinjer kunde stöd 
till små och medelstora företag, förutsatt att det hölls inom vissa gränser, omfattas av 
undantaget i artikel 92.(3) (c) i fördraget och därmed betraktas som förenligt med den 
gemensamma marknaden. Genom riktlinjerna infördes också en regel om försumbart stöd 
som upphäver medlemsstaternas anmälningsskyldighet till kommissionen vid stöd på mycket 
låga belopp. Sådant stöd antas inte påverka handeln mellan medlemsstaterna. Även om det 
inte anges att denna regel endast gäller företag upp till en viss storlek är den uppenbart främst 
avsedd för små och medelstora företag. 
Riktlinjerna för stöd till små och medelstora företag omarbetades och presenterades ånyo 
I995S0 (granskning av tillämpningen skulle ske efter tre år). Huvuddragen från 1992 
(allmänna bedömningskriterier, tillåten stödnivå) ligger fast, men på vissa punkter har man 
gjort preciseringar eller ändringar. Först och främst breddas fältet för tillåtna stödsyften 
genom att samma positiva bedömning som gäller för stöd till materiella investeringar också 
skall tillämpas på stöd till immateriella investeringar i form av tekniköverföring. Det rör sig 
om stöd som förväntas stimulera små och medelstora företag att använda avancerad teknik 
som de inte skulle kunnat utveckla själva. När det gäller andra stödtyper överensstämmer de 
nya riktlinjerna i stort med de tidigare (stöd till rådgivning, utbildning och kunskapsspridning) 
eller också hänvisar de till särskilda riktlinjer för respektive stödtyp51. Ofta innehåller dessa 
riktlinjer förmånligare bedömningsregler för stöd till små och medelstora företag. Exempelvis 
får miljöstöd samt forsknings- och utvecklingsstöd till små och medelstora företag vara 10 
procentenheter högre än normalt tillåten stödnivå för större företag. Vidare har regeln om 
försumbart stöd ändrats och behandlas nu i ett särskilt meddelande52. Jämfört med den 
ursprungliga regeln är den nya betydligt enklare att använda. Samtidigt vidgas dess 
tillämpningsområde till att omfatta alla stödtyper (utom exportstöd) och 
ackumuleringsreglerna ersätts av ett enda tröskelvärde. Oberoende av stödtyp behöver belopp 
under ett tröskelvärde på 100 000 ecu fördelat över tre år inte anmälas till kommissionen. 
Slutligen har den definition av små och medelstora företag som används i riktlinjerna 
anpassats till den gemensamma definition som kommissionen här antagit53 (se 
inledningsavsnittet). 
Det bör tilläggas att kommissionen, med anledning av tre anmälningar som inkommit under 
1996, har beslutat att riktlinjerna också skall gälla för stöd till direktinvesteringar i utlandet 
om det utgår till små och medelstora företag. Beslutet speglar kommissionens positiva 
inställning när det gäller stimulans till små och medelstora företag som vill internationalisera 
sin verksamhet, även genom investeringar i länder utanför gemenskapen. 
Vid sidan om dessa nya riktlinjer har kommissionen nyligen antagit riktlinjer för företagsstöd 
i ekonomiskt eller socialt utsatta stadsdelar. Därmed tillåts stöd till nya eller befintliga företag 
49 Gemenskapens riktlinjer för stöd till små och medelstora företag, 92/C 213/02, 20.5.1992, EGT C 213, 
19.8.1992, s. 2. 
50 Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag, 96/C 213/04, EGT C 213, 
23.7.1996, s. 4. 
51 Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd, EGT C 72, 10.3.1994, s. 3; Gemenskapens riktlinjer 
för statligt stöd till forskning och utveckling, EGT C 45, 17.2.1996, s. 5; Riktlinjer för stöd till 
sysselsättning, EGT C 334, 12.12.1995, s. 4. 
52 Kommissionens meddelande om försumbart stöd, EGT C 68, 6.3.1996, s. 9. 
53 Kommissionens rekommendation av den 3 april 1996, EGT 107, 30.4.1996, s. 4. 
21 
i stadsdelar som uppfyller kraven i riktlinjerna. Eftersom det huvudsakligen är små och 
medelstora företag som kan komma i fråga för sådant stöd bör kommissionens initiativ vara 
särskilt positivt för dem. 
Det bör noteras att kommissionens hållning gentemot små och medelstora företag, såsom den 
kommer till uttryck i nämnda texter, är ett allmänpolitiskt förhållningssätt. När kommissionen 
kontrollerar stöd eller utövar någon annan befogenhet försöker den ta hänsyn till de små och 
medelstora företagens särskilda situation och understödja deras utveckling under noggrant 
iakttagande av konkurrensreglerna. 
2. EKONOMISKA VILLKOR 
2.1 Betalningsfrister vid handelstransaktioner 
Betalningsförseningar är ett allt större hinder för utveckling av företagen inom EU, särskilt de 
små och medelstora eftersom deras likviditet, lönsamhet och konkurrenskraft urholkas. I 
rekommendationen av den 12 maj 1995 om betalningsfrister vid handelstransaktioner54 
anger kommissionen en serie praktiska åtgärder och lagstiftningsinitiativ för att angripa 
problemet. I rekommendationen uppmanas medlemsstaterna att på lämpligaste sätt 
åstadkomma bättre betalningsrutiner och att lämna en rapport till kommissionen om vad man 
gjort före den 31 december 1997. Kommissionen gjorde en utvärdering av resultatet av 
rekommendationen 1997 och offentliggjorde ett meddelande55 som visar att medlemsstaterna 
gjort mycket litet för att åtgärda problemen, och att betalningssituationen inte blir bättre. Om 
medlemsstaterna inte vidtar tillräckliga åtgärder före utgången av 1997 kommer 
kommissionen att föreslå ett direktiv för att motverka betalningsförseningar. Direktivet 
kommer att innehålla minimikrav som skall införlivas i nationell rätt. Minimikraven bör 
omfatta lagstadgad rätt till dröjsmålsränta, effektiva och billiga indrivningsförfaranden samt 
en föreskriven längsta betalningsfrist vid offentlig upphandling. 
2.2 Förberedelser inför euron 
Kommissionens företagspolitiska avdelningar har tagit aktiv del i allt arbete som rör euron. 
De har deltagit i arbetsgrupperna för företag, konsumenter, betalningssystem, betalningsmedel 
respektive redovisning och skatt om övergången till euro. De har också hjälpt till att 
organisera rundabordskonferensen om de praktiska frågorna kring övergången till euro, som 
hölls den 15 maj 1997 och där alla berörda ekonomiska aktörer deltog. De har regelbundet 
fört övergången till euro på tal vid möten med yrkessammanslutningar, Euro Info Centres 
samt deltagarna i rundabordskonferensen för bankfolk och småföretagare. De har bildat en 
särskild arbetsgrupp om de mindre företagen och euron med deltagare från 
förmedlingsinstanserna för att främja informationsutbyte dels mellan mellanhänderna, dels 
mellan dessa mellanhänder och kommissionen. De har uppmuntrat privata och offentliga 
uppslag inriktade på att informera små och medelstora företag om euron och försett 
infocentrerna med allt material om euron som de kan tänkas behöva. Under 1996 inledde 
infocentrerna dessutom en informationskampanj om övergången till euro som skall 
fortsätta under 1997 och därefter. Informationskampanjen kommer att omfatta många 
arrangemang och trycksaker som skall ge svar på de viktigaste frågorna om hur övergången 
till euro kommer att påverka funktionerna i ett företag. Informationskampanjen riktar sig 
också till hantverksföretag och mycket små företag. 
54 EGTL 127, 10.6.1995, s. 19. 
55 C(97) 2121, 9.7.1997, EGT C 216, 17.7.1997. 
22 
2.3 Gränsöverskridande betalningar 
För att underlätta de små och medelstora företagens transaktioner över gränserna och siinka 
överföringskostnaderna har kommissionen lagt fram konkreta förslag såsom direktivet om 
gränsöverskridande betalningar56. Genom direktivet är det meningen att företagen skall kunna 
sköta sina betalningstransakticner snabbare och mer tillförlitligt. Vidare måste 
medlemsstaterna enligt direktivet se till att det finns förfaranden för att lösa 
gränsöverskridande tvister om sådant som omfattas av direktivet. 
2.4 Tillgång till finansiering av innovation 
I och med handlingsplanen för innovation i Europa, som antogs den 20 november 1996, införs 
åtgärder för att uppmuntra finansiering av innovation, i synnerhet med hjälp av riskkapital. 
Europeiska rådet bekräftade i sin resolution om tillväxt och sysselsättning, antagen vid 
toppmötet i Amsterdam, hur viktigt det är för spetsteknikprojekt och för små och medelstora 
företag att få tillgång till finansiering. 
3. BESKATTNING 
Kommissionens politik när det gäller tull och beskattning syftar till att genomföra den inre 
marknaden fullt ut genom att anpassa regelsystemet på dessa områden till den inre 
marknaden. Samtidigt strävar man efter att förenkla lagstiftningen ordentligt. Detta förväntas 
leda till enklare administration för företagen, särskilt de små och medelstora. Inom 
handlingsplanen för innovation i Europa överväger man ett meddelande om beskattning och 
innovation. 
3.1 Företagsbeskattning 
Efter det att kommissionen presenterade diskussionsunderlaget Beskattning inom Europeiska 
unionen den 20 mars 199657 inrättades en högnivågrupp om beskattning. På grundval av 
gruppens diskussioner lade kommissionen fram meddelandet Beskattning inom Europeiska 
unionen - Rapport om skattesystemens utveckling59. I rapporten förespråkas en ny ständig 
arbetsgrupp för att få en strategisk överblick över skattepolitiken. Enligt rapporten skulle en 
sådan arbetsgrupp bl.a. kunna granska olika sätt att förenkla beskattning av små och 
medelstora företag samt annan näringsverksamhet. Denna nya arbetsgrupp för skattepolitik 
har nu inrättats och inledde sitt arbete den 11 mars 1997. 
Som en uppföljning av arbetet inom skattepolitiska gruppen, vilken redan sammanträtt fyra 
gånger, och av det informella rådsmötet (ekonomi och finans) i Mondorf-les-Bains antog 
kommissionen den 1 oktober 1997 ett meddelande59 till rådet om en serie åtgärder för 
bekämpning av skadlig skattekonkurrens i unionen. Dessa åtgärder omfattar bland annat 
regler för gott uppförande genom vilka medlemsstaterna politiskt åtar sig att bekämpa skadlig 
skattekonkurrens på företagsbeskattningens område, åtgärder för att avhjälpa de mest 
betydande snedvridningarna på den indirekta beskattningens område samt åtgärder i syfte att 
avskaffa källbeskattning som slår mot räntebetalningar och avgifter mellan närstående företag 
belägna i olika medlemsstater. På detta sista område kan kommissionen tänka sig att utfärda 
ett nytt förslag. 
56 Direktiv 97/5/EG, EGT L 43, 14.2.1997, s. 25. 
57 SEK(96) 487 slutlig, 20.3.1996. 
58 KOM(96) 546 slutlig, 22.10.1996. 
59 KOM(97) 495 slutlig, 1.10.1997. 
23 
3.2 Indirekt beskattning; mervärdesskatt 
I fråga om indirekt beskattning föreslog kommissionen i juli 1996 ett arbetsprogram för att 
införa ett nytt gemensamt mervärdesskattesystem (moms)60. Konkret uttryckt innebär detta att 
kommissionen lägger ett antal förslag för att nå följande mål: 
- Lika behandling av inhemska näringsidkare och näringsidkare från de övriga 
gemenskapsländerna, vilket ger små och medelstora företag möjlighet att verka i hela 
gemenskapen från etableringsorten utan risk för extra belastning på förvaltningssidan 
(genom tillämpning av ursprungslandprincipen vid uppbörd). 
- Ett harmoniserat mervärdesskattesystem som skall tillämpas enhetligt och svara mot 
de krav en verkligt gemensam marknad ställer, varvid skatteuttaget skall ligga på 
oförändrad nivå. Med ett sådant system blir tillämpningen mindre osäker och komplicerad. 
- Förändring av momskommitténs stadga. Detta skulle begränsa den osäkerhet som 
skiljaktiga tolkningar av direktiven skapar. Liksom fallet är när det gäller tull och 
punktskatter skulle rådet kunna ge kommittén i uppdrag att bistå kommissionen med 
genomförandet. 
Denna strategi omfattar en förebedelsefas under vilken kommissionen lagt fram två förslag 
om ändring av momskommitténs stadga61 och om förstärkt administrativt samarbete (Fiscalis-
programmet)62. Ett förslag om ömsesidigt bistånd vid uppbörd skall utfärdas senare i år. 
I fortsättningen tänker sig kommissionen tre serier av formella förslag: 
- Det första syftar till definitioner av beskattningsbar verksamhet, skattepliktiga, 
beskattningsbar inkomst samt reglering av undantag och avdrag, innan man går vidare med 
att på nytt tillnärma skattesatserna. 
- Den andra rör momsens geografiska räckvidd, beskattningsort och organisation av 
transaktioner, de skattepliktigas rättigheter och skyldigheter samt kontrollmetoder. 
- Den sista sammanfattar mekaniserna för fördelning av skatteintäkterna, särskilda regler och 
övergånsbestämmelser samt en sista tillnärmning av skattesatserna. 
Vid konferensen i Limelette (Belgien) i november 1996 om det gemensamma 
mervärdesskattesystemet inhämtades synpunkter från olika berörda parter, även från 
företrädare för små och medelstora företag. 
För övrigt har kommissionen behållit mervärdesskatten som ämne för nästa del i 
projektet SLIM (Förenklad lagstiftning på den inre marknaden) som genomförs under 
1997. Avsikten är att granska två områden (skattebetalarens skyldigheter, skattskyldig person) 
för att förbättra det nuvarande systemet. SLIM-gruppen med ansvar för frågan har 
koncentrerat sig på ett visst antal grundläggande skyldigheter i fråga om moms på nations-
och gemenskapsnivå, vilka utgör en belastning för företagen. Meningen är att kartlägga de 
områden där förenklingar bör införas. 
3.3 luiumm 
Handlingsprogrammet Tull 2000 antogs genom Europaparlamentets och rådets beslut av den 
19 december 199663 och är inriktat på att modernisera de nationella tullmyndigheterna och 
stimulera samarbete dels dem emellan, dels mellan dem och kommissionen. Målsättningen är 
60 KOM(96) 328 slutlig, 22.7.1996. 
61 KOM(97) 325, 25.6.1997 
62 KOM(97) 175, 23.4.1997 
63 EGTL 33,4.2.1997, s. 24. 
24 
att EG-rätten skall tillämpas enhetligt vid unionens yttre gränser och att den inre marknaden 
skall fungera optimalt. I programmets artiklar 6.2 och 9 stadgas om förenklingar som skall ge 
kommissionen en enhetlig ram för att förenkla tullregler och -förfaranden och därigenom 
underlätta för företagen att bedriva handel med utlandet. 
De viktigaste åtgärderna på detta område rör följande: 
- Anpassning och förenkling av systemen för tulltransitering tack vare ändringar i 
tullreglema och tillämpningsföreskrifterna för gemenskapstransitering samt 
framförhandling av en ny konvention för gemensam transitering. Datorisering av tull­
förvaltningen. Åtgärderna torde öka säkerheten och effektiviteten i dessa system, som är 
viktiga för de ekonomiska aktörerna. 
- Förenklade ekonomiska tullregler i form av ändringar i gemenskapens tullkodex och dess 
tillämpningsföreskrifter samt datorisering för att låta företagen exportera produkter från 
gemenskapen till ekonomiskt fördelaktiga villkor. 
- Ändringar i gemenskapens tullkodex för att möjliggöra en centraliserad förvaltning av de 
förenklade förfarandena samt en uppmjukning av kravet på att uppvisa vissa 
följehandlingar, vilket skall underlätta datoriseringen av tullklareringen. 
- Tillnärmning och förenkling av förmånsregler, vilket under första halvåret 1997 uttrycktes 
genom att man antog en enhetlig text om ursprungsprotokollet i bilagorna till de 
frihandelsavtal gemenskapen ingått med sina europeiska partnerländer. Samma text skall i 
höst föreläggas Medelhavsländerna och antagligen också Mexico och Sydafrika. En 
liknande text kommer att föreläggas de länder som omfattas av systemet med allmäna 
förmånstullar, när det träder i kraft den 1 januari 1998. 
Dessutom pågår verksamhet inom SLIM med att förenkla den kombinerade nomenklaturen 
för yttre handel. Syftet är att lägga fram ett förslag till modernisering av nomenklaturen, 
eftersom delar av den blivit föråldrade på grund av den ekonomiska utvecklingen. 
4. ARBETSMARKNADSFRÅGOR OCH SOCIALA FRÅGOR 
4.1 Insatser för sysselsättningen i Europa: En förtroendepakt 
Arbetslösheten har växt stadigt i Europa sedan 1970-talet. Konkret innebär detta att miljoner 
män och kvinnor är socialt utsatta och att den europeiska samhällsbildningen försvagas. I 
syfte att ge en allmän ram åt insatserna för att skapa arbetstillfällen antog kommissionen ett 
meddelande64 i juni 1996 om en europeisk förtroendepakt. 
Den europeiska förtroendepakten bygger på strategin i kommissionens vitbok om tillväxt, 
konkurrenskraft och sysselsättning från 1993. Tanken är att återskapa tron på samhället 
och mobilisera alla aktörer, både de offentliga myndigheterna och arbetsmarknads­
parterna, för att få dem att engagera sig för samordnade och övergripande 
sysselsättningsskapande insatser. Strategin är en kombination av makroekonomisk 
sysselsättningspolitik med kraftiga insatser för att fullborda den inre marknaden, snabba 
arbetslöshetsreformer samt effektivare europeisk strukturpolitik. De små och medelstora 
företagen berörs särskilt av ansträngningarna att dra optimal nytta av den inre marknaden. 
Kommissionen lägger fast sina prioriteringar när det gäller små och medelstora företag och sin 
inställning till statligt stöd riktat till små och medelstora företag. Kommissionen vill också 
använda extra ekonomiska medel från strukturfonderna för utveckling av små och medelstora 
företag, anpassning till industriförändringar, lokala initiativ för utveckling och sysselsättning 
samt geografiska pakter för sysselsättningsskapande åtgärder. Vidare borde närmare 
64 Insatser för sysselsättningen i Europa: En förtroendepakt, CSE(96) 1 slutlig, 5.6.1996. 
25 
samverkan med Europeiska investeringsbanken (EIB) stötta företagsbildning genom 
strukturfonderna. 
Förtroendepakten fick brett stöd av medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter, 
Europaparlamentet och Regionkommittén. Vid Europeiska rådets möte i Amsterdam den 16-
17 juni 1997 bekräftades åtagandet att lätta på de små och medelstora företagens 
förvaltningsbörda. Mötet riktade också en uppmaning till EIB om att undersöka om det går att 
avsätta medel till finansiering av spetsteknik i små och medelstora företag. Mötet i 
Amsterdam var också en vändpunkt i sysselsättningspolitiken i unionen. Genom att anta 
avsnittet om sysselsättning visade stats- och regeringscheferna att sysselsättningen skall ses 
som en fråga av gemensamt intresse. I och med det nya fördraget stärks samordningen mellan 
de olika nationella sysselsättningsåtgärderna. I fördraget anges också att gemensamma 
riktlinjer skall dras upp vilka senare kan leda till rekommendationer till medlemsstaterna. I 
syfte att förekomma tillämpningen av det nya avsnittet antog kommissionen den 1 oktober 
1997 ett meddelande om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik65 som ett 
diskussionsunderlag för Europeiska rådets särskilda möte i Luxemburg den 20-21 november 
1997. Kommissionen kommer, med utgångspunkt i ordförandeskapets slutsatser från detta 
möte, att förelägga rådet ett slutligt förslag för antagande. De föreslagna riktlinjerna är 
inriktade på fyra huvudlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik, nämligen 
företagaranda, anställbarhet, anpassningsförmåga och lika möjligheter. För att främja en ny 
företagaranda i Europa krävs ytterligare ansträngningar. Exempelvis måste det bli enklare 
att grunda och driva företag (särskilt genom administrativ förenkling), riskkapitalmarknaderna 
måste utvecklas och beskattningen måste göras mer sysselsättningsvänKg. 
4.2 Dep sociala dialogen 
På EU-nivå bedrivs den sociala dialogen, liksom i många medlemsstater, antingen inom varje 
verksamhet för sig eller yrkesövergripande. Små och medelstora företag är företrädda i bägge 
fallen. Det finns ingen separat social dialog för små och medelstora företag, vare sig på 
gemenskapsnivå eller nationell nivå. 
Yrkesövergripande social dialog på EU-nivå 
Den yrkesövergripande sociala dialogen (även kallad Val Duchesse) inleddes 1985 när de tre 
europeiska arbetsmarknadsorganisationer som företräder de viktigaste arbetsgivar- och 
arbetstagarorganisationerna kallades samman. Dessutom rådfrågas alla de europeiska 
arbetsmarknadsparterna, även UEAPME, om frågor som behandlas. Den informella (fram till 
Enhetsakten och Avtalet om socialpolitiken) och frivilliga dialogen har bidragit positivt till 
EU:s arbetsmarknads- och socialpolitik genom gemensamma yttranden eller uttalanden. 
1995 tog den yrkesövergripande dialogen ett stort steg framåt genom direktivet om 
föräldraledighet66 som rådet antog den 3 juni 1996 och som vuxit fram ur avtalet om 
föräldraledighet mellan Unice, CEEP och EFS från den 14 december 1995. Detta är det första 
avtalet på gemenskapsnivå enligt artikel 4 i det sociala protokollet till Maastricht-fördraget. 
Enligt artikel 4 får arbetsmarknadens parter låta "dialogen mellan dem på gemenskapsnivå 
leda till avtalsförhållanden, inklusive ingående av avtal." Ramavtalet om föräldraledighet 
omfattar särbestämmelser för små och medelstora företag där man tar hänsyn till deras 
speciella organisation och arbetssätt. Vissa småföretagarorganisationer undrar dock om denna 
del av den sociala dialogen verkligen kan gälla för små och medelstora företag. De anser att 
avtalen, eftersom små och medelstora företag inte deltar i förhandlingarna om avtal i 
65 KOM(97) 497 slutlig, 1.10.1997. 
66 Direktiv 96/34/EG, 3.6.1996, EGT L 145, 19.6.1996, s. 4. 
26 
arbetsmarknads- och socialpolitiska frågor, inte tar tillräcklig hänsyn till de små och 
medelstora företagen. 
Sektorsinriktad social dialog på EU-nivå 
Alla sektorer har inte utvecklat någon social dialog på EU-nivå. Det finns flera förklaringar 
till detta. Det måste finnas en gemensam vilja att agera och en gemensam idé om vad som 
skall göras på EU-nivå (t.ex. jordbruk, fiske och vägtransporter), ett förestående behov av 
omstruktureringar på EU-nivå (t.ex. textil, tele eller trafikflyg) eller erkännande av sektorn 
och dess särskilda behov (t.ex. industristädning eller industrisäkerhet). 
Sektorerna skiljer sig kraftigt åt när det gäller företagens storlek. Inom basnäringarna, som 
domineras av små och medelstora företag, är den sociala dialogen som regel väletablerad. 
Parterna har använt detta forum för att diskutera sådant som sysselsättning, 
kompetensutveckling och arbetsmiljöfrågor. Förutom samtal har verksamheten också omfattat 
deltagande i EU-utbildningsprojekt eller förhandlingar. Exempelvis undertecknade 
arbetsmarknadens parter i jordbrukssektorn den 24 juli 1997 de första bransch­
rekommendationerna om sysselsättning i jordbruket. De innehåller rekommendationer om 
anpassning av arbetstider samt tilläggsbestämmelser om arbetsvillkor. 
Tjänstesektorerna kan grovt delas in i sektorer under omstrukturering och sektorer med 
tillväxt. De flesta av omstruktureringssektorerna, såsom bank- och försäkringsväsen, tele, 
post, flyg och järnvägar, domineras av stora (offentliga) bolag. Många av dessa sektorer 
upplever ekonomiska förhållanden i snabb förändring: globalisering, accelererande 
informationsteknik och privatiseringskrav. Detta är en utveckling som kanske leder till nya, 
mindre företag. 
Tillväxtsektorerna kännetecknas mestadels av att andelen små och medelstora företag är hög. 
Den sociala dialogen är väletablerad i traditionella sektorer såsom vägtransporter (sedan 
1965), hotell- och restaurangbranschen (sedan 1983) eller handelssektorn (1985). Här rör sig 
diskussionerna kring sysselsättning, arbetsförhållanden och politiska frågor. De resulterar i 
gemensamma yttranden eller gemensamma åtgärder. 
Att nya tjänster kommer till och expanderar, såsom säkerhet och rengöring, har lett till att 
antalet sektorer som aktivt deltar i den sociala dialogen ökat. Eftersom en önskan att vinna 
erkännande för sektorn kan vara en orsak till att delta i den sociala dialogen på 
gemenskapsnivå har parterna ett gemensamt intresse av att nå konkreta resultat. Allmänt 
gäller att sektorer söm domineras av stora bolag brukar koncentrera sig på industripolitiska 
frågor, medan sektorer som domineras av små och medelstora företag, särskilt tillväxtsektorer, 
inriktar sig mera på arbetsmarknadsfrågor och sociala frågor (sysselsättning, arbetsmiljö eller 
jämställdhet). 
EU:s sociala dialog i ett vägskäl 
Parallellt med att en verklig europeisk union successivt tar form växer insikten om att EU:s 
politik på området arbetsmarknad och sociala frågor måste utvecklas. Detta gäller särskilt 
sysselsättningspolitiken, vilket angavs vid Europeiska rådets möten i Florens och Amsterdam. 
Den sociala dialogen är ett viktigt redskap när det gäller att utforma och genomföra politiken 
på området arbetsmarknad och sociala frågor. Den förväntas dessutom få allt större betydelse, 
särskilt mot bakgrund av att avtalet om socialpolitiken till följd av rådets möte i Amsterdam I 
juni 1997 införlivades med Maastricht-fördraget. 
Kommissionen har redan haft samtal med arbetsmarknadsparterna i EU om den europeiska 
förtroendepakten om sysselsättningen. En direkt följd av detta blir att både den 
yrkesövergripande och den sektorsinriktade dialogen i allt större grad kommer att fokuseras 
på sysselsättningen och därtill direkt knutna sociala frågor. De små och medelstora företagen, 
27 
som kommer att vara motorn i kommande sysselsättningsskapande verksamhet, förväntas 
spela en nyckelroll. 
För att stärka den sociala dialogen lämnade kommissionen den 18 september 1996 ett 
meddelande om utvecklingen av den sociala dialogen på gemenskapsnivå67. Meddelandet 
innehöll en uppmaning till alla arbetsmarknadsparterna att lämna åsikter om hur den sociala 
dialogen skall utformas i framtiden. Ett forum arrangerades i Haag den 28-29 april 1997 för 
att sammanföra arbetsmarknadens parter och samtala om reaktionerna på meddelandet. 
Småföretagarorganisationer som hade lämnat åsikter ombads att delta. Med utgångspunkt i 
erhållet material och i en bedömning av nuvarande ordning ur effektivitets- och 
genomslagssynpunkt kommer grunden för framtida social dialog att läggas fast i ett andra 
meddelande som skall antas före utgången av 1997. 
Enligt ett förslag i meddelandet om utvecklingen av den sociala dialogen på gemenskapsnivå 
har kommissionen också tagit initiativ till en undersökning av i hur hög grad de 
arbetsmarknadsparter som nu deltar i den sociala dialogen representerar basen. 
4.3 Samråd med näringslivet 
4.3.1 Samråd med företrädare for små och medelstora företag på EU-nivå 
Kommissionen anser att det är viktigt att samråda med företrädare för små och medelstora 
företag i EU. De företagspolitiska avdelningarna har därför en övergripande roll som omfattar 
att säkerställa korrekt samråd i sådana frågor som har betydelse för små och medelstora 
företag och som drivs av kommissionen. Möten arrangeras regelbundet där tjänstemän från 
kommissionen redogör för de politiska målen, t.ex. idéer som skall ingå i en grönbok eller 
förslag och målsättningar innan ett förslag till direktiv eller förordning antas slutgiltigt. 
Mötena under 1996 behandlade t.ex. miljöansvar, den sociala dialogen, en grönbok om skydd 
för bruksmönster på den inre marknaden, användning av lösningsmedel i industrin 
(kommissionens förslag till direktiv), från arbetstidsdirektivet undantagna sektorer och 
verksamheter samt ett förslag till direktiv om uttjänta fordon. Vid sidan om dessa 
samrådsmöten lämnades information till de små och medelstora företagens 
branschorganisationer om andra för dem angelägna frågor. Bland dem kan man nämna 
betalningsförseningar vid handelstransaktioner, överlåtelse av företag till ny ägare, 
rundabordssamtalen om bankfrågor samt kommissionens förslag till rekommendation om 
förenklade administrativa förfaranden i medlemsstaterna vid företagsnybildning. 
4.3.2 Samråd med företrädare för näringsdrivande föreningar 
En särskild dialog har förts med Rådgivande kommittén för kooperativa företag, ömsesidiga 
bolag, föreningar och stiftelser. Den berörda sektorn har själv skapat kommittén, som sedan 
plenarmötet den 11 december 1995 inte längre är provisorisk. Kommittén ersätter varken de 
olika sektorernas företagarorganisationer eller de europeiska institutionernas formella 
remissinstanser. Dess huvuduppgift är att, med hjälp av temagruppsindelningen, 
vidarebefordra synpunkter till kommissionen, på begäran av kommissionen eller på eget 
initiativ, från kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser om alla frågor 
som rör Europabygget och dess inverkan på dem. Kommittén har yttrat sig om 
kommissionens meddelande gällande information till och samråd med arbetstagare68, om 
översynen av de europeiska fördragen och därvid särskilt om tillämpningen av begreppet 
allmänintresset på kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser samt 
67 KOM(96) 448 slutlig, 18.9.1996. 
68 KOM(95) 547 slutlig, 14.11.95. 
28 
antagit ett uttalande om den rättsliga grunden till arbetsprogrammet för kooperativa företag, 
ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser. Kommittén förbereder dessutom yttranden om 
vitboken om utbildning, grönboken om informationssamhället samt om övergången till euro. 
4.3.3 Samråd med företrädare for handel och distribution 
En grönbok om handel, som kommissionen antog den 20 november 199669, är utgångspunkt 
för ett stort rådslag om gemenskapsintern handel. Innehållet diskuterades med 
generaldirektörerna för inrikeshandel. De inledde sedan debatten på nationell nivå med 
seminarier anordnade tillsammans med kommissionen. 
Kommittén för handel och distribution70 höll flera möten för att dryfta olika frågor med direkt 
anknytning till handel och ta ställning. Sedan slutet av 1996 har flera frågor varit särskilt 
viktiga, särskilt euron och övergången till en gemensam valuta, vertikala 
konkurrensbegränsningar, elektronisk handel och grönboken om handel. Efter det att 
kommittén under 1997 förnyats och omorganiserats för att bli effektivare, bör den nya 
kommittén kunna yttra sig mycket snabbt och informera kommissionen om näringsidkarnas 
synpunkter. 
4.4 Lokal utveckling och sysselsättning 
Vid Europeiska rådets möte i Essen (december 1994) skisserades en europeisk 
sysselsättningsstrategi som utformades närmare vid Europeiska rådets därpå följande möten. 
Den innebär att de lokala utvecklings- och sysselsättningsinitiativen betraktas som ett 
prioriterat inslag i gemenskapens politik. 
Mot den bakgrunden lade kommissionen i juni 199571 fram meddelandet En europeisk 
strategi för att främja lokala utvecklings- och sysselsättningsinitiativ. I meddelandet 
redogjorde man för lokalsamhällets sysselsättningsskapande potential och angav vilka 
strukturhinder som måste bort för att möjligheterna skall förverkligas. 
Lokala utvecklings- och sysselsättningsinitiativ är intressanta av tre orsaker: de ger nya 
arbetstillfällen på områden där det finns behov att fylla, de innebär en möjlighet för nya 
företagare att engagera sig i projekt som, förutom att skapa arbete, hjälper till att stärka den 
lokala sammanhållningen, de bidrar ofta till att de sociala nätverken i utsatta stads- eller 
landsbygdsmiljöer förstärks och utvecklas. 
Men de lokala utvecklings- och sysselsättningsinitiativen konfronteras ofta med ekonomiska, 
juridiska, tekniska eller administrativa problem. 
Efter hand har lokal sysselsättningstillväxt blivit ett centralt inslag i gemenskapens politik. 
Olika initiativ har tagits både politiskt och via gemenskapens strukturfonder72. 
Efter Jacques Santers utspel om en europeisk förtroendepakt73 gav regeringskonferensen i 
Florens (juni 1996) kommissionen klartecken att på försök upprätta ett sextiotal regionala 
sysselsättningspakter som skulle finansieras via gemenskapens strukturfonder, närmare 
bestämt med hjälp av tillgängliga reserver. 
Genom att sysselsättningspakterna präglas av ett gräsrotsperspektiv, dvs. betoning på 
innovation och partnerskap med lokal förankring, är de en praktisk tillämpning av den lokala 
69 KOM(96) 530, 20.11.96 
70 Kommissionens beslut 81/428/EEG, 20.5.81, EGT L 165, 23.6.1981, s. 24. 
71 KOM(95) 273 slutlig, 13.6.1995. 
72 KOM(96) 109, 20.3.1996 Gemenskapens strukturinsatser och sysselsättningen. 
73 CSE(96) 1 slutlig, 5.6.1996. 
29 
utvecklingsmodell som kommissionen förespråkar, sedan vitboken om tillväxt, 
konkurrenskraft och sysselsättning gavs ut. 
4.5 Hygien, folkhälsa, arbetsmiijflfrågor 
År 1995 publicerades Self audit handbook for SMEs i 20 000 exemplar och spreds via 
gemenskapsnätverken, särskilt Euroinfocentrerna (EIC) och de särskilda nätverken för hälsa 
och säkerhet på arbetsplatsen. Handboken skall ge ledning när det gäller att identifiera och 
värdera felaktigheter och skaderisker. Den är ett centralt verktyg för att åstadkomma bättre 
säkerhet och hälsa för arbetstagarna samt bättre produktkvalitet och prestanda i små och 
medelstora företag. Detta slags revision görs ofta i stora företag men av uppenbara 
kostnadsskäl mera sällan i små och medelstora företag. Europeiska kommissionens avsikt med 
handboken var att den skulle tjäna som utvärderingsverktyg och hjälpmedel för ledningen i 
små och medelstora företag inför arbetsmiljöbeslut. Med hjälp av handboken skall företagarna 
själva kunna analysera och bearbeta arbetsmiljöfrågorna i företaget. Kommissionen svarar 
dagligen på förfrågningar om publikationer, som för det mesta kommer från små och 
medelstora företag eller från deras organisationer. Förutom nämnda handbok efterfrågas 
särskilt två andra publikationer i serien Hälsa och säkerhet på arbetsplatsen: Guidance on 
risk assessment at Work och A guide for small and medium-sized enterprises. 
Tillsammans med Institut national de recherche et de sécurité och det franska 
socialministeriet samt med stöd av de övriga medlemsstaterna anordnade kommissionen 1995 
den andra europeiska filmfestivalen om arbetsmiljö. Målet med den var att stimulera till 
större produktion och högre kvalitet när det gäller audiovisuella verk i ämnet. Många 
företrädare för små och medelstora företag deltog och det märktes att många konstruktörer 
hade tagit fram produkter som var avsedda för små och medelstora företag. Dessutom 
arrangerade kommissionen 1996 tillsammans med den internationella sammanslutningen för 
social trygghet en tävling för utbildningsmaterial inriktat på förebyggande åtgärder. Även 
här hade de små och medelstora företagen en given plats, både som upphov till tävlingsbidrag 
och som målgrupp för vinnande produkter. 
I oktober 1996 innebar den första europeiska veckan för hälsa och säkerhet i arbetet en 
stor och snabb kraftsamling som mynnade ut i ett stort antal arrangemang och insatser. En stor 
del av projekten anknöt till konkreta insatser för de små och medelstora företagen. De var 
också målgrupp för nästan hälften av de 36 projekt som Europeiska kommissionen stödde 
ekonomiskt. Exempelvis kan studiebesöken på små och medelstora företag i metallindustrin i 
Belgien nämnas. De talrika informationsmötena för små och medelstora företag rönte 
samtidigt stor framgång. I Irland anslöt sig över 50 stora företag och arbetsmarknadsparterna 
till pilotprojektet "goda grannar", vilket även stöttar mindre aktiva små och medelstora 
företag. Aktiviteterna bevakades som regel av media och fick ett bra genomslag. Eftersom den 
första europeiska veckan blev så framgångsrik kommer en andra vecka att organiseras 1997 
kring ämnet "riskbedömning: ett första steg". De små och medelstora företagen bör 
uppmärksammas särskilt. 
Under 1995-1996 utgick dessutom ekonomiskt stöd till många projekt som riktar sig till små 
och medelstora företag. Ett sådant, som inleddes 1995 i form av pilotprojekt, är "Safety 
check". Syftet var att utveckla ett praktiskt verktyg för riskbedömning i mycket små företag. 
Pilotprojektet utformades i Tyskland och provades sedan med framgång i Frankrike, Belgien 
och Luxemburg. Nu tillämpar arbetarskyddsinstanser i andra länder i gemenskapen metoden 
på andra hantverkaryrken. När resultaten är klara kommer informationsutbyten att äga rum. 
På sektorssidan utgick stöd till ett projekt inriktat på att framställa en handbok om 
bedömning och kontroll när det gäller risker med kemiska ämnen i små och medelstora 
företag. Ett liknande projekt går ut på att ta fram en handbok för arbetstagare som hanterar 
30 
avfall. Projektet inleddes 1996 och är inriktat på problem för arbetstagare i små och 
medelstora företag, där det ofta saknas avancerad utrustning och lämplig sakkunskap. 
Under 1996 drogs flera projekt igång inom SAFE-programmet (Safety Actions For 
Europe). Den allmänna målsättningen är att förbättra säkerhet, hygien och hälsa i arbetet samt 
att förebygga eller begränsa arbetsmiljöriskerna, särskilt i små och medelstora företag. Under 
1997 kommer två slags insatser att genomföras: konkreta projekt och informationsaktiviteter. 
När det gäller den första kommer en förslagsomgång att offentliggöras i EGT. Den andra 
(information) kommer att pågå i nära samarbete med nätverket av Euro Info Centres. 
Förutom projekt inriktade på information till små och medelstora företag finns också några 
projekt som går ut på att samla in uppgifter om små och medelstora företag i förhållande till 
hälsa och säkerhet i arbetet. Ett sådant projekt syftar till att föra in ett avsnitt om 
arbetsförhållanden och livskvalitet i arbetet i små och medelstora företag i den femte 
årsrapporten från det europeiska observationsorganet för små och medelstora företag. 
Ett annat är utgivningen av en rapport om hälsa och säkerhet i arbetet i Europeiska 
unionen. Denna rapport, som planeras till 1998, kommer att innehålla vissa uppgifter om de 
små och medelstora företagen. 
Europeiska arbetsmiljöbyrån, som har sitt säte i Bilbao, öppnades officiellt 1996 och 
verksamheten börjar ta form, särskilt informationsnätet som skulle kunna vara i funktion 
1997. 
5. MILJÖRÄTT 
5.1 Femte åtgärdsprogrammet för miljön 
År 1996 antog kommissionen en interimsrapport74 om genomförandet av det femte 
åtgärdsprogrammet för miljön75. I rapporten bedöms framstegen mellan 1992 och 1995. 
Kommissionen betonar att man på andra politikområden tar allt större hänsyn till miljön, men 
slutsatsen är att framstegen är ojämna. 
Vidare antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om en 
översyn av Europeiska gemenskapens åtgärdsprogram för miljön Mot en hållbar 
utveckling16. I förslaget anges fem prioriterade områden där intensifierade insatser krävs. 
Enligt förslaget måste särskild vikt läggas vid att utveckla program för att ytterligare stärka 
de små och medelstora industriföretagens miljömedvetande. Små och medelstora företag 
som önskar introducera miljövänlig teknik bör få hjälp med att klara tekniska och ekonomiska 
problem. Den 9 december 1996 nådde rådet politisk enighet om en gemensam ståndpunkt. 
5.2 Miljöstyrning och miljörevision 
För att industriföretagen ständigt skall bli bättre på att värna om miljön antog rådet den 29 
juni 1993 en förordning om frivilligt deltagande för industriföretag i gemenskapens 
miljöstyrnings- och miljörevisionsordning77. Enligt ordningen skall företagen upprätta och 
genomföra miljöplaner, miljöprogram och miljöstyrsystem för varje produktionsanläggning. 
Därtill kommer en systematisk och regelbunden kontroll av miljöprestanda för varje 
anläggning. Kontrollen görs av oberoende inspektörer och varje företag som deltar i 
ordningen skall offentliggöra en miljöredovisning per år. Att delta i ordningen kan innebära 
en konkurrensfördel och kan vara ett krav för ordergivning. Men miljöregistrering är svårt att 
74 KOM(95) 624, 10.1.1996. 
75 Environment Fifth Action Programme, KOM(92) 23, 18.3.1992. 
76 KOM(95) 647, 24.1.1995. 
77 Förordning 1836/93/EEG, EGT L 168, 10.7.1993, s. 1. 
31 
erhålla för små och medelstora företag som ofta saknar tillräckliga styrmedel och ekonomiska 
resurser. Kommissionen har därför tagit fram verktyg som skall göra det lättare för dem att 
delta (se avsnitt II). 
5.3 Flyktiga organiska föreningar 
Miljöpolitikens återverkningar på små och medelstora företag togs också med i beräkningen 
när man utarbetade förslaget till rådets direktiv om begränsning av utsläpp av flyktiga 
organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i viss industriell 
verksamhet78. Kommissionen gjorde en omfattande utredning av regelverkets inverkan och en 
undersökning av konsekvenserna för näringslivet. Enligt förslaget skall man kunna nå 
uppställda miljömål med hjälp av teknik som begränsar utsläppen och/eller genom att ersätta 
ämnen som har hög lösningsmedelshalt med sådana som har låg halt eller inte innehåller 
några lösningsmedel alls. Denna flexibilitet infördes särskilt med hänsyn till oro från de 
många små och medelstora operatörer som driver sådana anläggningar som omfattas av 
direktivet. 
78 KOM(96) 538 slutlig, 6.11.1996. 
32 
AVSNITT II: PROGRAM OCH ÅTGÄRDER TILL STÖD FÖR SMÅ OCH 
MEDELSTORA FÖRETAG 
1. SAMORDNADE ÅTGÄRDER MED MEDLEMSSTATERNA TILL STÖD FÖR DE SMÅ OCH 
MEDELSTORA FÖRETAGEN. 
Genom samordnade åtgärder säkerställs samrådet med medlemsstaterna och mellan 
medlemsstaterna och kommissionen i syfte att främja de lämpligaste åtgärderna för att 
förbättra företagens förutsättningar (se avsnitt I, punkt 1.1 om den samordnade åtgärden 
nr 1) samt riktlinjer och åtgärder till stöd för de små och medelstora företagen. Detta bör 
efterhand kunna leda till en bättre samordning mellan gemenskapens och medlems­
staternas bestämmelser. 
Ramen för de samordnade åtgärderna anges i det integrerade programmet79 och är en påtaglig 
följd av artikel 130 i Fördraget om Europeiska unionen. Här föreslås en serie forum avseende 
centrala frågor, med deltagande av politiska beslutsfattare, nationella och regionala 
tjänstemän, branschorganisationer och näringsidkare, tillsammans med olika former av 
uppföljning. Flera forum har nu ägt rum, med inriktning på frågor som uppkommer i olika 
skeden av företagets livscykel. 
Som ett led i den samordnade åtgärden nr 2 om stödåtgärder till företag diskuterade man 
vid Madridforumet den 16-17 november 1995 åtgärder för att stödja de små och medelstora 
företagen i dessas startfas och tidiga utveckling. Man undersökte ekonomiskt stöd och 
beskattning, hjälpåtgärder, utbildning och rådgivning samt hur stödet var organiserat. 
Deltagarna hade vid sina överläggningar hjälp av Europeiska katalogen över åtgärder till 
förmån för startande av företag och hjälp till nya företag80, i vilken intressanta erfarenheter 
och lämpliga åtgärder i varje medlemsstat belyses. 
I uppföljningen, som sker genom en styrgrupp, har man försökt att ta fram lämpliga metoder 
för att peka ut och främja lämpliga åtgärder. Detta arbete skall understödjas genom en databas 
med stödåtgärder och olika Internetverktyg för främjande av utbyte av information mellan 
stödorganisationer och företagare. Båda dessa åtgärder skall under 199781 . Dessutom väntas 
diskussioner med medlemsstaterna medföra att dessa anordnar en serie seminarier om de olika 
former av stödåtgärder som pekades ut i Madrid för att i detalj gå vidare med de samordnade 
åtgärderna. 
Som ett led i den samordnade åtgärden nr 3 anordnades ett forum i Dublin i november 1996 
för att öka synligheten och effektiviteten hos tjänsterna till stöd för de små och 
medelstora företagen. Fler än 200 olika aktörer - företag, myndigheter (nationella, regionala 
och lokala) och mellanhänder - diskuterade nuläget på marknaden för tjänster till stöd för de 
små och medelstora företagen, befintliga svårigheter och brister, för att kunna ta fram åtgärder 
för att förbättra eventuella misslyckanden på denna marknad. Tre arbetsgrupper behandlade de 
senaste tendenserna i fråga om offentliga åtgärder och program på regional och lokal nivå, de 
senaste tendenserna i fråga om mellanhändernas åtgärder och program samt erfarenheterna av 
att marknadsföra stödtjänsterna. Arbetsgrupperna ställde sig tre grundläggande frågor: Vilka 
är de små och medelstora företagens krav? Vilka roller spelar mellanhänderna respektive 
staten? På vilka sätt kan man utvärdera om tjänsterna svarar mot de små och medelstora 
företagens krav, och om de är effektiva och av hög kvalitet? 
79 KOM(94) 207, 3.6.1994. 
80 Denna katalog finns tillgänglig från Publikationsbyrån. 
81 EGT S189, 30.9.1997, s.33 
33 
Arbetsgruppernas slutsatser gick ut på följande: samordnad information om stödet till de små 
och medelstora företagen, nödvändigheten av att decentralisera informationen för att nå de 
lokala små och medelstora företagen, samt bygga ut mellanhändernas roll och öka 
användningen av datasystem. Tonvikt lades också på den administrativa förenklingen och det 
avgörande behovet av samordning mellan de lokala, regionala och nationella myndigheterna 
samt mellan staten och företagens branschorganisationer. Kommissionen kommer att fortsätta 
sitt arbete via särskilda arbetsgrupper. 
Ett forum till om företagsöverlåtelser ägde rum i Lille i februari 1997, där man granskade 
åtgärder för att förenkla och stödja överlåtelser. 
2. BENCHMARKING 
Den inre marknaden, den planerade ekonomiska och monetära unionen och globaliseringen 
tvingar alla det europeiska näringslivet att ständigt förbättra sin konkurrenskraft. För att möta 
utmaningarna måste Europa systematiskt och beslutsamt ta itu med alla faktorer som 
begränsar dess möjligheter till tillväxt. På rådets och näringslivets begäran har kommissionen 
i sitt meddelande i april 199782 föreslagit att benchmarking inom ekonomi och förvaltning 
används för att jämföra prestanda på olika viktiga områden och för att peka ut de faktorer som 
är av avgörande betydelse för den ekonomiska framgången. 
Benchmarking kommer att främjas på olika nivåer: benchmarking av enskilda företag, 
sektorer och de övergripande villkoren för ekonomin och samhället. 
På företagsnivå är benchmarking främst näringslivets eget ansvar. Myndigheterna kan 
bidra med att se till att den når en vid publik, i synnerhet små och medelstora företag utan 
resurser eller kunskap för att genomföra benchmarkingen själva. Kommissionen har erbjudit 
sig att tillsammans med alla berörda parter undersöka om det går att inrätta ett europeiskt 
nätverk för benchmarking mellan företag. Ett sådant nätverk skulle säkerställa att 
samordnade, tillförlitliga och likvärdiga tjänster finns tillgängliga, i synnerhet för små och 
medelstora företag, i hela unionen. Kommissionen stödjer följande initiativ: 
• Ett pilotprojekt från Forbairt (Irland) med syftet att samla de erfarenheter, tjänster och 
metoder som redan utvecklats i Europa och att ta fram en handlingsplan för inrättandet av 
ett europeiskt nätverk för benchmarking av företag. 
• Ett projekt från Eurochambres i syfte att använda det befintliga nätverket av europeiska 
handelskamrar för att främja kvalitetsmedvetandet i små och medelstora företag, att genom 
pilotprojekt uppmuntra dem att använda sig av benchmarking samt att förbättra dessa 
företags tillgång till det europeiska nätverket för benchmarking av företag. 
På sektorsnivå inriktas benchmarkingen på utvärdering av vissa övergripande förhållanden 
som är nödvändiga för att bevara konkurrenskraften i sektorn. Kommissionen och näringslivet 
har tagit olika initiativ inom sektorsvis benchmarking: 
Konsumentelektronik: kommissionen och det japanska ministeriet för internationell handel 
och industri (MITI) ansvarade för ett femårsprogram mellan EU och Japan inom 
konsumentelektronik som löpte ut 1996. Syftet var att förbättra kvaliteten hos europeiska 
leverantörer genom benchmarking mot de bästa metoderna från Japan. 
Bilindustrin: kommissionen genomför ett projekt med benchmarking av europeiska 
tillverkningsanläggningar inom bilindustrin. 
82 KOM(97) 153, 16.4.1997. 
34 
Kemikalier: ett projekt genomförs i nära samarbete med branschen och fackliga företrädare. 
Det har tre faser: planering, analys och genomförande. Det har just kommit in i analysfascn. 
Bioteknik, läkemedel och livsmedel: en undersökning med särskild vikt vid de områden där 
benchmarking kan tillämpas och åtgärder kan vidtas, t. ex. regelverket. Man skall också 
granska företagskultur, riskkapital, lämpligaste storlek för framgångsrik innovation samt 
faktorer som påverkar forskarnas rörlighet och produktivitet. 
Verkstadsindustri: åtgärder för denna sektor skall inventeras som en utgångspunkt för 
sektorsvis benchmarking som koncentreras på några avgörande faktorer. 
Byggnadsindustri: genom fallstudier kartläggs de bästa metoderna och jämförelsematerialet 
inom denna sektor. 
Benchmarking av Övergripande villkor, särskilt kostnader, infrastruktur, kunnande, 
innovation och miljö, är ett sätt att utvärdera effektiviteten i den offentliga politik som 
påverkar konkurrensförmågan och peka ut de åtgärder som krävs för att förbättra dem. 
Kommissionen kommer i samarbete med medlemsstaterna att genomföra fyra pilotprojekt 
under former som skall säkerställa öppenhet, dialog och sakkunskap. Ämnena för dessa 
projekt är följande: ett nytt paradigm för teknik och organisation (benchmarking som 
huvudsakligen omfattar spridning och användning av ny informations- och 
kommunikationsteknik i företagen), finansiering av innovation, logistik och kompetens. Det 
första pilotprojektet kommer att inriktas på utbildning i små och medelstora företag. Det andra 
projektet kommer att bygga på kommissionens erfarenheter från innovationsprogrammet. 
Kommissionen föreslår i sitt meddelande också ytterligare tillämpningar av benchmarking, 
exempelvis lagstiftningen som belastning på de små och medelstora företagen, skydd av 
immateriell egendom samt innovation. Exempelvis ämnar man inom det integrerade 
programmet för små och medelstora företag och hantverksföretag genomföra benchmarking 
av det rättsliga och administrativa klimat i vilket företagen verkar. Benchmarking av 
stödåtgärder till företagen ingår också som ett led i uppföljningen av den samordnade åtgärden 
nr 2. Resultaten kommer att skickas ut till medlemsstaterna, gemenskapens institutioner och 
andra berörda parter. Slutligen ämnar man inom handlingsplanen för innovation i samarbete 
med branschen utveckla ett benchmarkingsystem för europeiska riskkapitalfirmor. 
3. TILLGÅNG TILL FINANSIERING OCH LÅN 
3.1 Åtgärder för att underlätta tillgången till finansiering 
3.1A Partnerskap mellan bankerna och de små och medelstora företagen: bankernas 
rundabQrdskQnferens 
Rundabordskonferensen, som startades i september 1995 av kommissionär Christos Papoutsis, 
fortsatte med sin verksamhet under 1996. Dess huvudsakliga mål var att förbättra relationerna 
mellan bankerna och de små och medelstora företagen genom att föra samman experter från 
banksektorn och europeiska småföretagsorganisationer i en serie seminarier. 22 ledamöter 
deltog: 7 från europeiska småföretagsorganisationer och 15 bankrepresentanter (en från varje 
medlemsstat), med förenings-, spar- och affärsbanker företrädda. Europeiska kommissionen 
fungerade i huvudsak som förmedlare, försåg initiativet med ett sekretariat och hjälpte till att 
överbrygga meningsmotsättningar när sådana uppstod. 
Slutrapporten från rundabordskonferensens ledamöter offentliggjordes den 27 februari 1997 
och innehåller ett brett spektrum av lämpliga metoder och rekommendationer. Bankernas 
åtgärder för att utveckla och förbättra sina tjänster till de små och medelstora företagen tas 
upp. Dessutom ser man över satsningar på att förbättra kommunikationen, initiativ för att 
stödja företagandet samt bankernas omorganiseringar för att bättre och snabbare svara mot 
35 
sina företagskunders krav. Rekommendationerna är riktade till ett antal olika målgrupper: 
banker och andra finansinstitut, små och medelstora företag, dessas organisationer och andra 
företag, regionala och nationella myndigheter samt de europeiska institutionerna. En 
sammanfattning av slutrapporten, de lämpligaste metoderna och rekommendationerna finns 
tillgänglig på alla gemenskapens elva språk. 
I kommissionens innovationsprogram ingår projektet I-tec Info (Intensive Transeuropean 
Exchange and Communication on Innovation Financing, ett projekt för utbyte av information 
om innovationsfinansiering). Inom detta program kommer man att fortsätta med att undersöka 
de stödmekanismer som EU:s banker inrättat för att underlätta finansiering av 
innovationsprojekt. En serie workshops för utbyte av metoder kommer sedan att anordnas av 
kommissionen, där de berörda beslutsfattarna och aktörerna på området kommer att 
medverka. På just det här området manade man i den första handlingsplanen för innovation 
till stärkta förbindelser mellan innovation, teknik och finans. 
3.1.2 Europeiska kapitalmarknader 
Kommissionens åtgärder för att förbättra de små och medelstora företagens tillgång till 
kapitalmarknaderna och för att stimulera framväxten av nya marknader för små och 
medelstora företag har genomförts av olika avdelningar inom kommissionen, med 
avdelningen för företagspolitik i ledningen. Kommissionen har exempelvis bidragit 
ekonomiskt till starten av European Association of Securities Dealers, vilket senare ledde till 
att det startades . en europeisk kapitalmarknad för expansiva företag, EASDAQ. 
Kommissionen utfärdade 1995 ett meddelande om genomförbarheten av upprättandet av 
en europeisk kapitalmarknad för expansiva mindre företag83 om vilket parlamentet antog 
en resolution den 4.7.199684. Som uppföljning utfärdade kommissionen meddelandet 
Europeiska kapitalmarknader för små och medelstora företag: framtidsutsikter och tänkbara 
hinder för framsteg5 som handlade om nära samarbete mellan kommissionens berörda 
avdelningar, nämligen företagspolitik, telekommunikation, finans och den inre marknaden. 
Dessutom betonade kommissionen i sin första handlingsplan för innovation hur viktigt det är 
att skapa gynnsamma förhållanden för nya aktiemarknader för innovativa små och medelstora 
företag med hög tillväxt. Kommissionen har också uppmanat medlemsstaterna att överväga 
åtgärder på området. 
Sedan 1995 har ett antal börser inrättats för att sörja för de små och medelstora företagens 
behov, särskilt för företagen med hög tillväxt. Dessa nya börser är reglerade marknader i den 
bemärkelse som avses i direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster, och 
därför kan de i förekommande fall verka över gränserna (t. ex. EASDAQ). Om inte detta 
direktiv fanns skulle gränsöverskridande verksamhet bli mycket svårare eller helt omöjlig. 
Den alternativa investeringsmarknaden (AIM), som startades i London den 19 juni 1995, 
omfattade 270 företag vid slutet av mars 1997. Den nya marknaden i Paris startade sin 
handel den 20 mars 1996 och omfattade 26 företag i slutet av maj 1997, och andra marknader 
har öppnats i Frankfurt, Amsterdam och Bryssel under 1997. Dessa fyra marknader utgör 
nätverket Euro.NM (bildat som en europeisk ekonomisk intressegruppering) inom vilket 
inträdeskraven, noteringsförfarandena och informationsspridningen har harmoniserats. Därför 
torde det mot slutet av 1998 bli möjligt att handla med värdepapper från den ena marknaden 
till den andra inom nätverket. Den europaomfattande marknaden EASDAQ startades i Bryssel 
83 KOM(95) 498 slutlig, 25.10.1995. 
84 A4-0168/96, EGT C 211, 22.7.1996, s. 40. 
85 KOM(97) 187 slutlig, 5.5.1997. 
36 
den 30 september 1996. Kommissionen bevakar utvecklingen noga på dessa nya marknader 
och står till de ansvarigas tjänst med information om de möjligheter EU:s direktiv erbjuder. 
3.1.3 Ömsesidigt risktagande 
Europeiska föreningen för ömsesidigt risktagande har fortsatt sin verksamhet under 1996 med 
stöd från kommissionen. Man har stött införandet av ömsesidigt risktagande i Portugal och 
Grekland. Ett seminarium i Budapest syftade till att göra länderna i Östeuropa medvetna om 
de möjligheter som det ömsesidiga risktagandet erbjuder. Slutligen utförde man en 
genomförbarhetsstudie för införandet av ett system för ömsesidigt risktagande i Finland, som 
gått med i föreningen, även om systemet ännu inte tagits i drift. 
3.2 Unionens finansiella instrument 
3.2.1 Europeiska investeringsbanken (EIB) 
Europeiska investeringsbankens verksamhet har allmänt sett inte ändrats sedan den 
föregående rapporten. Det bör noteras att banken utvidgat sin verksamhet inom samarbete 
med tredje land till att även omfatta Sydafrika. 
3.2.1.1 Europeiska investeringsbankens globala lån till små och medelstora foretag 
EIB finansierar indirekt genom sina globala lån de små och medelstora företagens 
investeringar. De ajourförda talen i tabellen nedan visar på EIB:s betydelse för att stödja dessa 
investeringar. 
Sedan 1990 har EIB lämnat ett avsevärt stöd till de små och medelstora företagens 
finansiering. Nära 42 000 små och medelstora företag har således fått lån till en total 
summa om mer än 11 miljarder ecu, nära 45 % av det ekonomiska stödet till industri-
och tjänstesektorn. Mer än 80 % av dem är företag med mindre än 50 anställda, och 
97 % mindre än 250. Mer än 23 000 lån (6,4 miljarder ecu) rör investeringar i 
stödområden och ungefär 13 000 projekt utanför dessa områden. 
EUROPEISKA INVESTERINGSBANKEN OCH DE SMÅ OCH MEDELSTORA 
FÖRETAGEN 
1996 beviljade EIB globala lån till ett belopp om totalt 5 580 miljoner ecu, jämfört med 5 175 
miljoner ecu under 1995. Under året beviljades 13 033 lån av de löpande globala lånen till en 
summa av 4 444 miljoner ecu (13 801 lån och 4 354 miljoner ecu under 1995) 
58,4 % av detta belopp gick till 11 034 små och medelstora företag, varav 80 % av dem 
med mindre än 50 anställda. 70 % av dessa företag låg i områden som fick stöd för regional 
utveckling. 
Cirka 42 % av lånen rörde små eller medelstora investeringar inom infrastruktur (miljö, 
kommunikation, energi) som vanligtvis genomfördes av lokala förvaltningsorgan. 
EIB:s finansieringsverksamhet inom gemenskapen till stöd för företagens konkurrenskraft 
omfattade följande: 
1995: 3,5 miljarder ecu, varav 2,9 miljarder ecu till 11 736 små och medelstora företag. 
1996: 3,8 miljarder ecu, varav 2,6 miljarder ecu till 11 034 små och medelstora företag, 
Italien (882 miljoner ecu), Frankrike (409 miljoner ecu), Tyskland (295 miljoner ecu), 
Spanien (279 miljoner ecu), Förenade kungariket (253 miljoner ecu) och Belgien 
(247 miljoner ecu) är de största mottagarna av globala lån. Dessutom stöder EIB de 
små och medelstora företagens investeringar inom miljö och rationell 
energianvändning. 
37 
3.2.1.2 Räntesubventionerade lån till små och medelstora företag som skapar 
arbetstillfällen 
4 435 mottagande små och medelstora företag skapar mer än 45 000 arbetstillfällen. 
Ministerrådet godkände i april 199486 ett system för räntesubventionering av Europeiska 
unionens medel avseende en miljard ecu av EIB:s globala lån till små och medelstora företag. 
Ett avtal ingicks mellan Europeiska kommissionen och EIB den 14 juni 1994 om att banken 
skulle genomföra detta system. Kommissionen utfärdade sin tredje rapport om genomförandet 
av detta beslut den 25 oktober 199687. 
Detta system står öppet för företag med anläggningstillgångar på högst 75 miljoner ecu och 
högst 500 anställda. Minst 60 % av låntagarna skall vara företag med mindre än 250 anställda 
och en årlig omsättning på högst 20 miljoner ecu eller balansomslutning på högst 10 miljoner 
ecu. Räntesubventionen på 2 % per år tillämpas under 5 år på ett maximalt lånebelopp på 
30 000 ecu per skapat arbetstillfälle, vilket leder till en subvention om 3 000 ecu på fem år per 
arbetstillfälle. Subventionen medges låntagaren mot att denne skriftligen intygar att 
arbetstillfällena varar i åtminstone 6 månader. Subventionen tillgodoförs när lånet betalats ut 
och den första räntan förfallit till inbetalning. Efter rådets beslut togs systemet i drift i 
september 1994. Vid slutet av december 1995 hade hela summan om en miljard ecu avsatts 
för 4 435 små och medelstora företag och 8 % betalats ut till 444 företag. I mitten av juni 
1997 hade 63 % av medlen betalats ut till 3 086 företag, vilket motsvarar 626 miljoner 
ecu i lån och 36 000 nya arbetstillfällen. 95 % av lånevolymen hade gått till företag med 
mindre än 250 anställda och 80 % till företag med mindre än 50 anställda. Mot slutet av 
1997 skall EIB ha slutfört alla utbetalningar av subventioner till små och medelstora företag. 
Då kommer 4 435 företag att ha utnyttjat detta system, vilket motsvarar mer än 45 000 
nya arbetstillfällen. Uppdelningen på sektorer visar att de flesta lånen gått till de sekundära 
(71 %) och tertiära sektorerna (28 %). Metallindustrin och verkstadsindustrin utgör 20 %, 
följda av privata och offentliga tjänster (19 %); andra betydande sektorer (5-7 % var) är 
livsmedel, handel, träarbete, gummiindustrin samt pappers- och massaindustrin och 
tryckerinäringen. 
3.2.1.3 Särskilda handlingsprogrammet från Amsterdam 
På grundval av resolutionerna från Europeiska rådets möte i Amsterdam har EIB under 
sommaren 1997 antagit riktlinjer för ett treårigt program, Särskilda handlingsprogrammet från 
Amsterdam. Det omfattar bland annat en verksamhet för små och medelstora företag som 
sysslar med ny teknik. Programmets anslag kommer att uppgå till högst en miljard ecu, och 
detta belopp skall tas från bankens överskott. 
3.2.2 Europeiska investeringsfonden 
3.2.2.1 Garantier för lån till små och medelstora företag 
Europeiska investeringsfonden (EIF) inrättades som ett led i sysselsättmngsinitiativet efter 
Europeiska rådets möte i Edinburgh, och dess syfte är att stå för lånegarantier i samband med 
projekt för transeuropeiska nät och för små och medelstora företag. EIF förfogar över ett 
kapital på 2 miljarder ecu och hade vid slutet av 1996 1 786 miljoner ecu fördelade på EIB 
86 Rådets beslut EG/94/217 av den 19 april 1994, EGT L 107, 28.4.1994, s. 57. 
87 KOM(96) 522 slutlig, 25.10.1996. Kommissionens rapport om genomförandet av beslutet gällande 
gemenskapens tillhandahållande av räntesubventioner avsedda för lån som Europeiska investeringsbanken 
beviljat små och medelstora företag genom sin tillfälliga utlåningsverksamhet (SMF-mekanismen). 
38 
(40%), gemenskapen (30%) och 76 finansinstitut i medlemsstaterna (19,3%), och kan 
bevilja garantier för belopp som totalt uppgår till åtta gånger det egna kapitalet, dvs. 
16 miljarder ecu. 
I juni 1997 uppgick de samlade garantiåtagandena till förmån för små och medelstora 
företag till 613,5 miljoner ecu (utom garantier för transeuropeiska nät, motsvarande 
1 195 miljoner ecu), varav 397 miljoner ecu till pilotprojektet Tillväxt och miljö och 
14,5 miljoner ecu för delägande. Åtagandena för små och medelstora företag utgjorde 
34 % av EIF:s totala verksamhet. 
Sedan mitten på 1996 har EIF också kunnat gå in som delägare i företag som 
specialiserar sig på att försörja små och medelstora företag med kapital. Fram till mitten 
av februari 1997 hade EIF mottagit och granskat mer än 25 förslag till delägarskap i små och 
medelstora företag, och 3 har hittills ingåtts. EIF koncentrerar sina resurser (70-80 miljoner 
ecu fram till slutet av 1998) på sådant delägarskap som kan komplettera den privata sektorns 
och kapitalmarknadernas insatser, det vill säga tillskott av riskkapital till företag med utsikter 
till hög tillväxt, i synnerhet de som utvecklar och utnyttjar ny teknik och/eller nya produkter. 
Ytterligare verksamhet inom garantier och delägande är under övervägande, och för 1997 
uppskattar man att EIF:s delägande kommer att uppgå till cirka 4 % och nya garantier för 
små och medelstora företag kommer att uppgå till cirka 30-35 % av den totala 
verksamheten. Fördelningen mellan EIF:s verksamhet inom transeuropeiska nät och den 
inom små och medelstora företag för ny verksamhet är således någorlunda välbalanserad. 
EEF:s strategi är att successivt diversifiera sin verksamhet till att omfatta transaktioner med 
stort mervärde för små och medelstora företag. 
Under 1996 beviljade fonden, förutom projektet Tillväxt och miljö, fem transaktioner till 
förmån för små och medelstora företag, vilket visar på dess förmåga att mobilisera privata 
investeringar i europeiska små och medelstora företag. 
Exempel på EIF:s verksamhet för små och medelstora företag under 1996: 
Scottish Equity Partnership, ett finansverktyg som syftar till att förbättra de små och 
medelstora företagens tillgång till eget kapital, genom vilket EIF garanterar lån till privata 
finansinstitut (banker eller andra institutionella investerare). Härigenom titlskjuts vid sidan 
av de allmänna medlen ytterligare riskkapital till delägarskap i skotska små och medelstora 
företag. 
First Irish Mezzanine Fund II, genom vilken EIF kommer att garantera den privata sektorns 
lån genom ett finansinstrument inrättat av Allied Irish Bank, en delägare av EIF, som skall 
investera eget kapital i irländska små och medelstora företag. 
Refinansiering genomförd av Caisse Nationale du Crédit Professionel (CNCP) i Belgien, där 
EIF garanterar de finansieringar som krävs för att till tredje part överlåta CNCP:s lån till 
små och medelstora företag. Härigenom blir det möjligt för CNCP att bevilja nya lån till små 
och medelstora företag, 
Merseyside Special Investment Fund i Förenade kungariket, där EIF garanterar en del av 
lånet från Barclays till olika underfonder som främjar nya investeringar genom lån till de 
brittiska små och medelstora företagen. 
Efibanca-transaktianen har som mål att ge bättre kreditvillkor för ett av EIB: s globala lån till 
Efibanca, en institution som verkar inom sektorn små och medelstora företag i Italien, 
varigenom det blir möjligt att öka EIB:s kredit till Efibanca. 
39 
3.2.2.2 Pilotprojektet Tillväxt och miljö: garantier för miljölån 
Efter ett initiativ från Europaparlamentet till förmån för de små och medelstora företagen och 
miljön ingick kommissionen och Europeiska investeringsfonden (EIF) ett avtal om 
genomförandet av pilotprojektet Tillväxt och miljö. Härigenom garanterar EIF delvis län till 
företag med mindre än 100 anställda (företräde ges åt företag med mindre än 50 anställda) för 
investeringar som leder till betydande miljöförbättringar. Projektet Tillväxt och miljö är en av 
de åtgärder som vidtagits i samband med vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och 
sysselsättning samt kommissionärsgruppen om konkurrenskraft. Projektets mål är att 
uppmuntra de små och medelstora företagens miljöinvesteringar i unionen. Gemenskapen 
betalar avgifterna för de garantier som EIF beviljar på lån till investeringar från förmedlande 
banker i medlemsstaterna. EIF ingriper alltså indirekt via ett nätverk av banker i de olika 
medlemsstaterna, vilka väljs ut genom offentlig upphandling88. Ansvaret för att bevilja och 
förvalta lånen delegeras till de finansiella intermediärerna. Volymen för de garanterade lånen 
uppskattas till 1 800 miljoner ecu. 
Genom detta system med lånegarantier kan de små och medelstora företagen till bästa möjliga 
villkor finansiera miljövänliga investeringar. Med hjälp av EIF.s garantier blir det inte bara 
enklare att låna, utan räntorna blir också lägre. 
Systemet har följande kännetecken: 
- Garantierna täcker lån för investeringar som löper i minst 3 år (inget rörelsekapital) och är 
mindre än 1 miljon ecu. 
- Endast investeringar som direkt eller indirekt medför betydande miljöfördelar är 
berättigade till lånegarantier i programmet (t. ex. förebyggande eller minskning av alla 
former av utsläpp, energibesparing, anpassning av produktionsprocesser till miljön, 
produkter och tjänster som förbättras så att de ger ett bättre skydd för miljön). 
- EIF:s garantier täcker upp till 50 % av projektets totala kostnad. 
- Endast nya lån kan berättiga till garantier enligt systemet. 
Hittills har EIF undertecknat 12 avtal med finansiella intermediärer i 9 medlemsstater och 
diskussioner pågår för att fullborda ett heltäckande nät i alla 15 medlemsstaterna. De första 
garantiåtagandena löper från slutet av 1996, och kommissionen ser fram emot att uppnå 
målsättningen. Detta mål är att underlätta finansieringen av små och medelstora företags 
miljöinvesteringar i Europeiska unionen. Med tanke på att programmet är ett pilotprojekt skall 
det utvärderas med avseende på total volym och typ av miljöinvesteringar. Denna utvärdering 
kommer att göra det möjligt att avgöra om och hur man kan göra detta program permanent. 
88 Offentliggjord i EGT C 177, 12.7.1995, s. 10-13. 
40 
3.2.3 Försöksverksamhet inom riskkapital 
3.2.3.1 Försöksverksamhet för startkapital 
FÖRSÖKSVERKSAMHET FÖR STARTKAPITAL 
I slutet av 19$$ lade Europeiska kommissionen fram en pilotplanför att stimulera startkapital 
(regionalpolitik och företagspolitik). Pilotplanen omfattar 23 investeringsfonder i drift, 
inrättade mellan 1990 och 1993 efter en anbudsomgång. De 23 fonderna har under fem år 
kunnat dra nytta av återbetalningspliktiga förskott som täckt 50 % av driftskostnaderna. 
Dessutom har 15 av fonderna i unionens stödregioner fått kapitaltillskott från kommissionen 
genom Europeiska centrer för företagsamhet och innovation i dessa regioner. Dessa fonder 
finns i 8 av unionens länder ~ Tyskland, Belgien, Spanien, Frankrike, Irland, Italien, 
Nederländerna och Förenade kungariket - och är oberoende civilrättsliga enheter som 
ansvarar för sina egna investeringar. Tre fonder verkar över gränserna. Dessa omfattar 
Benelux-länderna, Frankrike-Spanien respektive Saarland-Lorraine-Luxemburg. 
Försöksverksamheten utvärderades externt mellan november 1996 och maj 1997, och 
rapporten från denna utvärdering skall finnas tillgänglig det andra halvåret 1997. 
De 23 fonderna har hittills uppbådat 49,7 miljoner ecu och investerat 35 miljoner ecu i 
207 nystartade, fortfarande verksamma företag. Härigenom har 3 000 arbetstillfällen 
skapats direkt. 
I den interimistiska utvärderingsrapporten görs en naturlig uppdelning av de 23 fonderna i två 
huvudtyper av verksamhet: 
1. Privata fonder med en rent kommersiell inriktning. 
2. Offentliga eller privata fonder för utveckling av lokalsamhället. 
När det gäller den första typen av fonder hänger begreppet startkapital samman med ett strikt 
urval av ett mycket litet antal investeringar av förhållandevis stor omfattning. Endast 3 av 23 
fonder har förvaltats som startkapitalfonder med rent kommersiell inriktning. Bidraget till 
driftskostnaderna genom försöksverksamheten har varit betydelsefullt i 2 av dessa 3 fall. För 
de andra fondema handlar startkapitalet om små delägarposter i lokala små och medelstora 
företag med begränsad tillväxtpotential och huvudsakligen regional marknad. För de regionala 
fonderna var försöksverksamhetens bidrag nödvändigt för att de skulle startas. 
I rapporten betonas Europas, särskilt de södra regionernas, avsevärda eftersläpning efter USA 
i fråga om startkapitalverksamhet. De bästa europeiska fonderna ger emellertid avkastningar 
som inte ligger mycket under de amerikanska fondernas. Tyskland framstår som ledande inom 
investeringar i startkapital, med 41 % av de totala investeringarna inom denna sektor i Europa. 
41 
Några resultat från försöksverksamheten för startkapital 
Technostart (Stuttgart): Delägande med 12 % i företaget Jet & Lasersystem, som tagit fram 
en prototyp till system för ytbeläggning med laser. Tillämpning inom flygindustrin. Nio nya 
arbeten. 
F.A.I.R. (Liège); Delägande med 33 % i företaget ICM, som specialiserat sig på att ta fram 
och tillverka bärbar röntgenutrustning med konstant potential för kvalitetskontroll på plats av 
svetsfogar, Fem nya arbeten. 
Business Innovation Fund (Dublin): Delägande med 20 % i företaget EDI Factory, som 
specialiserat sig på att utveckla datalösningar inom utbyte av data mellan datoriserade företag. 
Sex nya arbeten. 
Innovi-Euroventures (Benelux): Delägande med 20 % i företaget Fondatech, som utvecklar 
utrustning för förstärkning av husgrunder med hjälp av trycksatt gas. Femton nya arbeten. 
RTVL (Lille): Delägande med 37,5 % i företaget ACTN, vilket gör det möjligt för företaget 
att utvidga sin verksamhet från metallbearbetning till ytbehandling, målning samt lackering 
med pulver och vätska, med införskaffande av en produktionslinje för automatisk målning. 
Tjugofem nya arbeten. 
Körda Associates (Loudon): Delägande med 26,5% i Cambridge Animation, som 
specialiserat sig på produktion av animerad film. Femton nya arbeten. 
3.2.3.2 Åtgärden Eurotech Capital 
Åtgärden Eurotech Capital har som syfte att stimulera privat finansiering av transnationella 
högteknologiska projekt. Kommissionen har utsett europeiska riskkapitalfonder som 
specialiserar sig på investeringar i ny teknik. Dessa finansorgan har vart och ett en 
investeringskapacitet på minst 50 miljoner ecu och har godtagit att avsätta minst 20 % därav 
till delägande i små och medelstora företag som utvecklar transnationella högteknologiska 
projekt. 
År 1996 omfattade nätverket Eurotech Capital 14 medlemmar i flertalet av medlemsstaterna. 
Nätverket har åtagit sig att totalt investera 232 miljoner ecu i transnationella högteknologiska 
projekt. Då de totala anslagen ur gemenskapens budget är 9,2 miljoner ecu är hävstångsverkan 
1 till 25. 
3.2.3.3 Finansiering av innovation 
Flera åtgärder till stöd för finansiering av innovation har vidtagits sedan 1995 inom ramen för 
programmet för innovation i Europa. 
Investeringsforum i medlemsstaterna (5 under 1995 och 2 under 1996) samlade dels 
företagare från cirka 500 små och medelstora innovationsföretag i full tillväxt på jakt efter 
finansieringskällor, dels finansinstitut på jakt efter investeringsmöjligheter (främst 
riskkapitalföretag från hela unionen). 
Den 1 juli 1997 inleddes officiellt pilotprojektet I-TEC {Innovation and Technology Equity 
Capital, ett projekt för kapitaltillskott till innovation och teknik) inom innovations­
programmet. Syftet är att uppmuntra tillskott av startkapital till tekniskt innovativa små och 
medelstora företag, samt att utveckla riskkapitaloperatörernas förmåga att bedöma och 
förvalta investeringar i nystartade, tekniskt innovativa företag, vilka trots sin inneboende 
lönsamhet och kvalitet inte skulle beaktas annars. Nio riskkapitaloperatörer skall fram till 
42 
slutet av 1997 väljas ut för att delta i pilotprojektet I-TEC med en sammanlagd 
investeringskapacitet på 380 miljoner ecu. 
Under 1997 skall man genomföra försök med en kontakttjänst mellan å ena sidan de små och 
medelstora företag som deltar i ramprogrammet för forskning och utveckling och å andra 
sidan finansinstituten. Detta pilotprojekt går ut på att man inrättar en rådgivningstjänst för 
innovationsfinansiering för att upplysa hugade investerare om de projekt som pågår och 
dessas utsikter, samt att hjälpa de berörda små och medelstora företagen eller forskarna att 
enklare få tillgång till privat kapital, särskilt på det transnationella planet (exempelvis 
information om källor och tillgång till riskkapital och investerarnas förväntningar). Inom 
innovationsprogrammet har man skaffat sig erfarenheter av innovationsfinansiering genom 
undersökningar och seminarier för utbyte av lämpliga metoder. Denna verksamhet skall 
utvecklas med hjälp av exempelvis Europeiska obsevationscentret för innovation (EIMS) och 
I-TEC INFO. 
4. UTVECKLINGSSTÖD TILL REGIONALA SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
I de föregående rapporterna från 1992, 1994 och 1995 redovisades principerna för 
strukturfonderna närmare. De långsiktiga riktlinjerna för målen 1, 2, 3, 4 och 5b (för perioden 
1994-1999) som angavs i rapporten för 1995 gäller fortfarande. Vad gäller mål 2 har de nya 
programmen för perioden 1997-1999 varit föremål för förhandlingar under 1996 och 1997. 
Dessutom har program antagits för de tre nya medlemsstaterna som anslöt sig till unionen 
1995. 
Kom ihåg att det totalt inom gemenskapens stödramar och de samlade programplanerings­
dokumenten särskilt ägnas cirka 10 % av fondernas resurser åt stimulansåtgärder inom 
projektledning, förbättring av produktionsapparaten samt förbättring av de små och 
medelstora företagens ekonomiska förhållanden; dessutom är denna andel högre i 
mål 2-regionerna. 
4.1 Regionala insatser 
Mål 1,2 och 6 
Vad gäller mål 1 (regioner som utvecklas långsammare) håller de operativa programmen och 
de samlade programplaneringsdokumenten för närvarande på att genomföras. Halvtids­
utvärderingen är ännu inte tillgänglig. De mål 1-program som främst rör de små och 
medelstora företagen, t. ex. de operativa industriprogrammen för Irland, Italien, Portugal och 
Grekland, skall följas upp av kommissionens företagspolitiska avdelningar i syfte att bättre 
beakta de små och medelstora företagen under programmens genomförande och i 
förekommande fall sprida lämpliga metoder och beprövad försöksverksamhet. 
Efter det att tre nya medlemsstater (Österrike, Finland och Sverige) 1995 gick med i 
unionen förhandlade man fram samlade programplaneringsdokument där ett betydande stöd 
beviljades små och medelstora företag. Satsningen på dessa företag (30-40 % av 
gemenskapsstödet) i dessa länder är nästan det dubbla jämfört med de andra målen 
(15-20 %). I sitt meddelande i juli 199689 redogjorde kommissionen för de tre nya 
medlemsstatemas samlade programplaneringsdokument (särskilt i fråga om innehåll och 
anslag) som på ett betydande och utökat sätt är anpassade till de små och medelstora 
företagens förhållanden, jämfört med tidigare programplaneringsdokument. Mål 6 
89 KOM(96) 316 slutlig, 3.7.1996 om genomförandet av unionens regionalpolitik i Österrike, Finland och 
Sverige. 
43 
upprättades för unionens glesast befolkade regioner (mindre än 8 invånare/km2) i Sverige 
och Finland. 
Stöd till att överta, starta och utveckla små och medelstora företag har en framskjuten plats i 
de program som tillkommit på nationellt initiativ och som regionerna och medlemsstaterna 
lägger fram som fleråriga satsningar på regional strukturpolitik. Här måste man komma ihåg 
att regional- och sammanhållningspolitiken är en politik med delat ansvar. Gemenskapens 
åtgärder är avsedda som ett komplement till motsvarande nationella och regionala åtgärder 
eller ett bidrag till dessa (artikel 4 i rådets förordning 2081/93 av den 20 juli 199390). 
Insatserna ingår i en övergripande regional strategi för utveckling eller omställning på flera 
års sikt. 
I unionens centrala regioner, vilka ofta kännetecknas av närhet till storstäder, ligger tonvikten 
på kvaliteten på de små och medelstora företagens ekonomiska villkor och dessas anpassning 
till utvecklingen på de yttre marknaderna. I de mindre utvecklade områdena, inbegripet 
landsbygdsområdena, visar sig de små och medelstora företagen vara bräckligare, varför det 
krävs andra medel i regionalpolitiken. I synnerhet genom att bygga ut nätverk av små och 
medelstora företag kan dessa både uppnå kritisk storlek för att föra ut vissa produkter på den 
lokala och utomregionala marknaden och dela på kompetensen. 
I de arktiska regionerna inriktar man sig på att i lokalsamhällena utveckla ett decentraliserat 
nätverk som utnyttjar den nya informationstekniken och de nya kommunikationstjänsterna för 
att erbjuda tjänster på den globala marknaden, eftersom den lokala efterfrågan är ytterst 
begränsad. De som söker kvalificerade arbeten har vanligtvis en god utbildning. 
Den 30 maj 1997 lade kommissionen fram riktlinjer för att anta program för 
strukturfonderna fram till 1999 för mål 1 och 6. Dessa skall främst ta hänsyn till de 
politiska prioriteringar som uttrycktes vid det informella rådsmötet för ministrarna med ansvar 
för regionalpolitik och markanvändning i Ballyconnell (IRL) i november 1996 och 
Europeiska rådets möte i Florens i juni 1996. Vid det sistnämnda mötet föreslog man att man 
skulle använda tillgängliga resurser i de befintliga programmen för att stödja de små 
och medelstora företagen och initiativ för lokal utveckling och sysselsättning. 
Prioriteringarna inriktas således främst på att skapa sysselsättning, i synnerhet i små 
och medelstora företag. Det är alltså lämpligt att uppmuntra medlemsstaterna och regionerna 
att använda dessa resurser för att utnyttja de små och medelstora företagens möjligheter att 
skapa sysselsättning. 
Vad gäller mål 2 (industriregioner på tillbakagång) var 1996 ett mellanår som ägnades åt 
förhandlingarna om nya program för perioden 1997-1999 som skall antas under 1997. 
Utvecklingen av små och medelstora företag är något kommissionen prioriterar i sina 
riktlinjer för mål291, vilka kommer till uttryck i medlemsstaternas samlade 
programplaneringsdokument. En hänvisning till den nya definitionen på små och medelstora 
företag92 har införts för att harmonisera begreppen på nations- och gemenskapsnivå. 
Så framträder gradvis en politisk prioritering av de små och medelstora företagen som i 
de senaste samlade programplaneringsdokumenten konkret omsätts i ökade ekonomiska 
satsningar på direkta åtgärder med inriktning på företagen, i synnerhet genom 
samfinansiering av nationella åtgärder. De partner som svarar för genomförandet av dessa 
90 Samordningsförordningen, EGT L 193, 31.7.1993, s. 5-19. 
91 Upplysningsmeddelande om ingripanden i industriella regioner på tillbakagång för den andra 
programperioden 1997-1999, dokument C(96)952 slutlig, av den 29.4.1996. 
92 Kommissionens rekommendation till medlemsstaterna, EIB och EIF av den 3 april 1996 om definitionen på 
små och medelstora företag, EGT L 107, 30.4.1996, s. 4. 
44 
program (kommissionen, medlemsstaterna, regionerna och arbetsmarknadens parter) har ett 
ansvar för att säkerställa att programmen uppfyller sina mål och att åtgärderna till förmån för 
de små och medelstora företagen utnyttjas effektivt, så att företagens konkurrenskraft stärks 
och sysselsättningen ökar. 
De företagspolitiska avdelningarna skall stå för samordning med regionalpolitiken, i 
synnerhet genom samråd mellan tjänstegrenarna som skall omfatta inte bara de talrika 
regionalprogrammen utan också tematisk verksamhet som meddelandena om strukturell 
politik och sysselsättning93, vari förespråkas att man utnyttjar flexibiliteten i programmen 
och att man inriktar dem på att skapa sysselsättning (investeringar i humankapitalet, förstärkta 
tjänster till företagen, teknisk innovation och möjligheter till sysselsättning samt 
genomförande av regionala sysselsättningspakter mellan myndigheter och privata aktörer); 
sammanhållningspolitiken och kulturen94; sammanhållningspolitiken och miljön95, vari 
man erkänner de små och medelstora företagens betydelse som en ny resurs för sysselsättning 
på miljöområdet och vikten av att uppmuntra produkter och teknik som skonar miljön, särskilt 
i de små och medelstora företagen; stadsfrågan: riktlinjer för en europeisk debatt96; samt 
sammanhållningen och informationssamhället97. 
Kommissionen utfärdade också sin första rapport om den ekonomiska och sociala 
sammanhållningen under 199698 i enlighet med artikel 130b i Fördraget om Europeiska 
unionen. I rapporten analyseras hur medlemsstaternas och gemenskapens politik samt 
strukturpolitiken inverkar på sammanhållningen. En bedömning av företagspolitikens 
konsekvenser för sammanhållningen visar att trots att åtgärder till förmån för de små och 
medelstora företagen ofta syftar till att förstärka sammanhållningen kan man notera ett 
bristande eller obefintligt gensvar från företag i vissa områden som utvecklas långsammare. 
Årsberättelserna för strukturfonderna innehåller, efter den för verksamhetsåret 199499, numera 
ett avsnitt om hur strukturfonderna, politiken för de små och medelstora företagen samt 
turismen kompletterar varandra, och detta skall förbättras gradvis. 
I syfte att enligt SEM 2000 (Sund och effektiv förvaltning) säkerställa en sund och effektiv 
förvaltning av den verksamhet som medfinansieras av strukturfonderna håller kommissionen 
för närvarande på att utarbeta en förordning om de närmare formerna för medlemsstaternas 
ekonomiska kontroller av verksamhet som medfinansieras med medel från strukturfonderna. 
Kommissionen har i det här sammanhanget tagit fram regler för utgifter som berättigar 
respektive inte berättigar till medfinansiering från gemenskapen. Informationsblad har 
utarbetats för bland annat finansieringslösningar som riskkapital och garantifonder 
(tillgängliga på Internet: http://dgl608/intro.html). 
Olika undersökningar har genomförts, däribland en under 1996, rörande strukturpolitikens 
inverkan på unionens sociala och ekonomiska sammanhållning 1989-1999100.1 syfte att få ett 
bättre grepp om hur de samfinansierade projekten ser ut och hur de påverkar de små och 
medelstora företagen genomförde kommissionen under 1997 en tematisk utvärdering av 
93 KOM(96) 109, 20.3.1996. 
94 KOM(96) 512, 20.11.1996. 
95 KOM(95) 509, 22.11.1995. 
96 KOM(97) 197, 6.5.1997. 
97 KOM(97) 7, 21.1.1997. 
98 KOM(96) 542, 6.11.1996, publicerad av Publikationsbyrån, ISBN 92-827-8878-4. 
99 KOM(95) 583, 14.12.1995 och KOM(96)502, 30.10.1996. 
100 Publicerad av Publikationsbyrån, ISBN 92-827-9168-8. 
45 
strukturfondernas inverkan på de små och medelstora företagen101, som omfattade alla 
löpande program, inbegripet gemenskapsinitiativ. Utvärderingen ompletterade och uppaterade 
den som genomfördes 1993. Resultaten av denna utvärdering kommenterades i rapporten från 
1994102. 
I samband med nätverket av 250 Euro Info Centres (EIC) är det på sin plats att nämna det 
arbete som utförs av strukturfondsgruppen, bestående av 49 centrer i de 15 
medlemsstaterna. Denna grupp anordnade under 1996 möten för utbyte av information och 
åsikter om gemenskapsinitiativet för de små och medelstora företagen och mellanregionalt 
samarbete i enlighet med artikel 10 i ERUF. Dessutom samlade man in exempel på 
framgångsrika projekt som bidragit positivt till den lokala utvecklingen i exempelvis 
Tyskland och Italien. Runt hundra projekt valdes ut och lades fram för kommissionen. De 
specialiserade infocentrerna är också en mycket viktig förmedlande länk för att vidarebefordra 
uppgifter från fältet till kommissionen och för teknisk rådgivning till lokala, regionala och 
nationella myndigheter för utarbetande och genomförande av program med stöd från 
strukturfonderna. Ett betydande antal infocentrer spelar en viktig roll när det gäller att 
informera de små och medelstora företagen om vilka möjligheter de regionala programmen 
erbjuder dem. Infocentrerna är ofta med om att utveckla och främja program för regional 
utveckling som Interreg och Ouverture. Vid evenemanget Directoria om mellanregionalt 
samarbete, som anordnades i Bryssel den 4-6 december 1995 och i Strasbourg den 24-26 
februari 1997, bidrog Euroinfocentrerna (EIC) med att ge dem publicitet, och ett tiotal av 
medlemmarna i nätverket deltog i Europeiska unionens monter. 
Mål 5b (utsatta landsbygdsområden) 
Om de små och medelstora företagen med Eurostats formulering i den fjärde rapporten om 
företag i Europa utgör "ryggraden i EU:s ekonomi", är det fallet i ännu högre grad i unionens 
landsbygdsområden. De små och medelstora företagen är en livsviktig del i 
landsbygdsområdenas ekonomi, och detta gäller i ännu högre grad när en ekonomi som hittills 
främst varit beroende av lantbruket, en sektor som förändrats i grunden, utvecklas mot en 
samhällsekonomisk mångfald. Därför får de små och medelstora företagen via olika program 
och utvecklingsåtgärder som medfinansieras genom strukturfonderna ett särskilt stöd som 
syftar inte bara till att det skall bli lättare att grunda nya företag och att de små och medelstora 
företagen skall kunna leva vidare, utan också till att förbättra förhållandena för dem, 
exempelvis genom att bidra till de tjänster de behöver för att förbättra sin konkurrenskraft. 
Under den andra perioden av strukturfondernas omdaning, 1994-1999, går mer än 25 % av 
de beviljade lånen för mål 5b-program till produktiva investeringar, till små och 
medelstora företag, till hantverks- och tjänstesektorn, vilket motsvarar ett bidrag från 
gemenskapen om cirka 1,7 miljarder ecu. 
4.2 Gemenskapsinitiativ 
Programmen för gemenskapsinitiativ utarbetas på grundval av riktlinjer som kommissionen 
drar upp. De gäller vanligen ämnen som är intressanta på gemenskapsnivå, eller som kan 
behandlas på lämpliga eller nyskapande sätt genom att den europeiska dimensionen erbjuder 
möjligheter att lösa problem och vidta åtgärder. 
Man beslutade således om 13 gemenskapsinitiativ 1994 (löptid 1994-1999): Små och 
medelstora företag (1 065 miljoner ecu), Adapt (1 600 miljoner ecu, anpassning av 
arbetskraften till industriella förändringar), Leader II (1 755 miljoner ecu, anpassning av 
landsbygdsområden), Interreg II (3 472 miljoner ecu, gränsområden), Regis II (600 miljoner 
101 EGT S 133, 12.7.97, s. 39 
102 KOM(94) 221, 7.9.1994. 
46 
ecu, de yttersta randområdena), Emploi (1 810 miljoner ecu, humankapital), Rechar II (453 
miljoner ecu, omställning av områden som påverkas av kolindustrins tillbakagång), Résider II 
(568 miljoner ecu, omställning av järn- och stålområden), Konver (7425 miljoner ecu, 
omställning av områden som starkt påverkas av nedgången i militära industrier och 
anläggningar), Retex II (596 miljoner ecu, omställning av textilområden), Urban 
(869 miljoner ecu, städer), Pesca (296 miljoner ecu, omställning av områden som är beroende 
av fiske) samt Peace (295 miljoner ecu, särskilt stödprogram för försoning i Nordirland) vilka 
kan bidra till de små och medelstora företagens utveckling. Initiativen Regis, Urban och Retex 
presenteras i den förra utgåvan103. 
Gemenskapsinitiativet för de små och medelstora företagen 
Gemenskapsinitiativet för de små och medelstora företagen har anslag på en miljard ecu (mål 
1, 2, 5b och 6), varav 800 miljoner för mål 1-områden som ett komplement till åtgärderna 
enligt det integrerade programmet för små och medelstora företag och hantverksföretag, enligt 
de metoder och förfaranden som gäller för strukturfonderna. Detta initiativ syftar till att göra 
unionens små och medelstora företag konkurrenskraftigare genom att förbättra villkoren för 
dem och deras kunnande. Under 1995 och 1996 antogs de operativa programmen för detta 
initiativ (med undantag för programmet för England). De omfattar åtgärder som varierar 
mellan medlemsstaterna på området samarbete mellan små och medelstora företag, i 
synnerhet i syfte att internationalisera dem och ge dem bättre tillgång till den inre marknaden 
och den offentliga upphandlingen, åtgärder på områdena legoarbete, övergripande kvalitets­
strategier, samarbete med forskningscentrer, tillgång till ny teknik, marknadsföring, 
finansiering, förbättrad företagsorganisation och -ledning samt förbättrad miljöförvaltning 
(miljörevisioner). Avdelningarna med ansvar för företagspolitiken deltar i allmänhet i 
uppföljningskommittéerna och medverkar regelbundet i möten i medlemsstaterna. Läget för 
programmen varierar avsevärt mellan medlemsstaterna. I Irland, till exempel, är programmet 
som inriktas på finansieringslösningar (räntesubventioner) för småföretag (mindre än 50 
anställda) så gott som fulltecknat. I Frankrike har man börjat välja ut projekt på grundval av 
två anbudsinfordringar rörande samarbete mellan företag inom modernisering och innovation 
samt gränsöverskridande partnerskap. I Italien har anbudsinfordringar också påbörjats. 
Däremot har programmen svårt att komma i gång i Spanien och Portugal. Sju stödstrukturer 
för små och medelstora företag har valts ut i Grekland, efter politisk enighet om att samordna 
de olika ministeriernas åtgärder till förmån för dessa företag, i syfte att se till att alla de 
berörda gemenskapsprogrammen gynnar dessa företag i så stor omfattning som möjligt. 
Åtgärden till förmån för grupperingar har nått fram till projekturvalet. De program för de nya 
medlemsstaterna som antogs under 1996 omfattar åtgärder i Österrike inom miljörevision, 
rådgivning och utbildning inom telematik och miljöteknik; i Sverige tillträde till marknader 
genom nätverk, förbättrad utbildning och företagsledning, tillgång till den inre marknaden, ny 
informations- och miljöteknik som konkurrensfaktor; i Finland förstärkning av förbindelserna 
mellan forskning och utbildning, samt tillämpning av de tekniska bestämmelserna för den inre 
marknaden och för grupperingar. 
Med resurser ur reserven på 25 miljoner ecu i gemenskapsinitiativet för de små och 
medelstora företagen har kommissionen den 17 november 1996 dessutom föreslagit 
Kommittén för förvaltning av gemenskapens initiativ tre slags åtgärder för att underlätta 
handel över gränserna: 1. utbyte av erfarenheter och lämpliga metoder mellan 
medlemsstaterna på de ovannämnda områdena, 2. stöd till inköpsmässor (International 
Buyers' Exhibitions - IBEX)104 samt 3. teleturism (i syfte att underlätta turistföretagens 
103 KOM(95) 362 slutlig, 8.9.1995. 
104 Broschyr med handledning: ISBN 92-827-7852-5 och offentliggjord i EGT S 38, 22.2.1997, s.46. 
47 
användning av Internet)105. Kommissionen har efter ett anbudsförfarande106 valt ut ett 
förmedlande stödorgan för att leda och organisera gränsöverskridande åtgärder, bland annat 
utbyte av erfarenheter inom ramen för initiativet för de små och medelstora företagen och 
industriell förändring. Avdelningarna med ansvar för företagspolitik samarbetar nära inom 
alla åtgärder genom att överföra sina politiska metoder för små och medelstora företag till den 
regionala politiken och genom att bidra med tekniskt stöd vid valet av projekt (särskilt för 
IBEX och turism). 
Gemenskapsinitiativet Leader II 
Stödet till små och medelstora företag och till hantverket är ett viktigt led i Leader II, som 
hittills omfattar 100 program och globala bidrag. Gemenskapens bidrag uppgår till 1 755 
miljoner ecu (i 1995 års penningvärde och med reserven inräknad), vilket torde medge 
investeringar på mer än 4 miljarder ecu inom 800 Leader-områden. Man uppskattar att i 
genomsnitt drygt 20 % av medlen går till små och medelstora företag och 
hantverksföretag. Denna andel varierar mellan de olika områdena och motsvarar bara en del 
av det stöd som via Leader når hantverket och de små och medelstora företagen. Visserligen 
finns det i Leader II åtgärder som direkt stödjer små och medelstora företag {dessa företags 
och hantverkets tillgång till företagstjänster, inrättande av samordnade tjänster i närmiljön, 
stöd till innovativa investeringar, stöd till startande av företag eller underlättande av 
distansarbete), men andra stödjer dessa företag indirekt inom de berörda områdena. Så är 
fallet för olika åtgärder för tekniskt stöd till utvecklingen på landsbygden, åtgärder för att 
utnyttja och marknadsföra produkter från det lokala jordbruket, skogsbruket och fisket, samt 
stöd till utbildningen. Det är dock onekligen genom det främsta tillvägagångssättet vid 
Leaders genomförande, nämligen en integrerad utvecklingsstrategi på det lokala planet med 
medverkan från alla berörda parter, som de små och medelstora företagen kan utveckla sin 
verksamhet på ett mer övergripande sätt. Eftersom innovation är en förutsättning för att kunna 
få bidrag genom Leader-programmet kan man i projekten pröva nya organisationsformer, 
metoder för marknadsföring och nya produkter, varigenom de små och medelstora företagen 
erbjuds nya möjligheter. 
Slutligen har man infört en ny del i Leader II avseende gränsöverskridande samarbete, med 
anslag på 137 miljoner ecu. På så sätt kan bidragstagarna inom Leader II gemensamt ta fram, 
tillverka och marknadsföra produkter och tjänster inom alla landsbygdsutvecklingens 
områden. Genom denna del kan de små och medelstora företagen i Leader-områdena 
samarbeta och utveckla sin verksamhet. 
4.3 Nya typer av insatser 
De europeiska centrerna för företagsamhet och innovation, som stöds av kommissionen i 
enlighet med artikel 7 i ERUF-förordningen, har som mål att bidra till skapandet av 
innovativa företag och till modernisering och utveckling av befintliga små och medelstora 
företag. För närvarande finns det 140 sådana centrer i unionen, främst i områden som är 
berättigade till stöd enligt mål 1 och 2 men också enligt 6 och 5b. Dessa centrer är 
organiserade i det europeiska nätverket EBN (European Business and Innovation Centre 
Network). Kommissionen inledde i maj 1997 en utvärdering av sitt stöd till centrerna, vilket 
givits sedan 1984 som ett led i regionalpolitiken. Genom denna utvärdering, som förväntas 
vara klar i mars 1998, hoppas kommissionen kunna upprätta en första översikt över sitt stöd, 
105 Uppmaning till förslagsgivning rörande upprättande av ett europeiskt samordnings- och överföringsorgan 
for främjande av elektronisk reklam och affärsverksamhet över Internet bland små och medelstora företag 
som verkar inom turistnäringen och är belägna i mindre gynnade regioner i unionen. EGT C 162, 6.6.1996, 
s.21. 
106 Öppet förfarande, EGT S 142, 25.7.1996, s. 33. 
48 
bedöma hur detta stöd överensstämmer med andra, liknande insatser till förmån för regional 
utveckling som finansieras av gemenskapens eller medlemsstaternas medel samt föreslå de 
ändringar som krävs för genomförandet av detta stöd. 
Enligt artikel 10 i ERUF-förordningen107 tillåts att gemenskapen finansierar 
undersökningar och pilotprojekt inom regional utveckling, i synnerhet i medlemsstaternas 
gränsområden. Budgeten för åtgärder enligt artikel 10 begränsas till 1 % av ERUF:s årliga 
anslag. En budget om nära 400 miljoner ecu planeras för verksamhet kring fyra ämnen: inre 
och yttre mellanregionalt samarbete (Recite II och Ecos/Ouverture II - 180 miljoner ecu), 
innovation för 
regional och lokal ekonomisk utveckling (90 miljoner ecu), markanvändning (45 miljoner 
ecu) och stadspolitik (80 miljoner ecu). Denna verksamhet skall ske genom offentlig 
upphandling i EGT. Stöd kommer alltså att ges till pilotprojekt på följande områden: städer, 
informationssamhället, innovation och tekniköverföring, nya möjligheter till sysselsättning, 
kulturelltsamarbete, inre och yttre mellanregionalt samarbete samt markanvändning. Recite II 
är särskilt inriktat på de små och medelstora företagen. 
Dessutom överväger kommissionen för närvarande möjligheten att starta ett nytt instrument 
med namnet Eurofin för att underlätta finansiering av innovativa små och medelstora företag 
genom delägande. 
Kommissionen stödjer också regionala utvecklingsstrategier för innovationen och 
informationssamhället. I detta sammanhang drivs pilotprojekt enligt artikel 10 i ERUF-
förordningen - RIS (Regionala innovationsstrategier) och RISI (Regionala strategier för 
informationssamhället) - av cirka 60 regionala myndigheter som skall samla ungefär 1 000 
betydande regionala offentliga och privata aktörer, särskilt chefer för små och medelstora 
företag, kring en strukturerad diskussion i syfte att utarbeta en regional strategi och omsätta 
denna strategi i en konkret handlingsplan, särskilt i form av prioriterade projekt. RIS-
projekten syftar till att främja innovationen, inbegripet teknik- och forskningsaspekter såväl 
som de lika viktiga rent ekonomiska och organisatoriska aspekterna, inom den traditionella 
produktionsstrukturen. RISI-projekten syftar till att peka ut ekonomiska möjligheter och risker 
som informationssamhället kommer att medföra i regionerna, så att man där kan förutse denna 
revolutions följder och därigenom maximera tillfällena och minimera dess negativa inverkan. 
Dessa två åtgärder genomförs i samarbete med den innovationsfrämjande verksamheten 
(RITTS i innovationsprogrammet) och med informationssamhället. 
Utarbetandet av dessa regionala strategier, inbegripet handlingsplanerna, grundas på ett 
förstärkt samarbete mellan den offentliga och den privata sektorn, samt mellan företagen, 
särskilt de små och medelstora, och den utbudsinfrastruktur, teknik eller tjänster, som hänger 
samman med den tekniska innovationen och informationssamhället i regionen. All strategisk 
planering utgår från en analys av efterfrågan, särskilt de små och medelstora företagens 
behov, och innefattar en tvärvetenskaplig och integrerad metod, på grundval av 
genomförandet av en verklig subsidiaritet i det regionala ansvaret. 
I artikel 8 i förordningen om riktlinjer för EUGFJ anges möjligheten att stödja 
pilotundersökningar och -projekt, demonstration och spridning av gemenskapens resultat i 
fråga om utveckling på landsbygden och av jordbruket (se exempelvis avsnittet om kvinnliga 
företagare). 
I artikel 6 i förordningen om Europeiska socialfonden anges möjligheten att finansiera 
innovativa åtgärder inom tekniskt stöd till och pilotprojekt för demonstration av 
107 Förordning 2083/93 av den 20.7.1993, EGT L 193, 31.7.1993, s. 38. 
49 
yrkesutbildning och utveckling av sysselsättning samt uppföljning och utvärdering av de 
åtgärder som medfinansieras via Socialfonden. 
5. INSATSER TILL FÖRMÅN FÖR SMA OCH MEDELSTORA FÖRETAG I SÄRSKILDA SEKTORER 
(JORDBRUK OCH FISKE) 
Mål Sa (strukturanpassning av jordbruket och modernisering/omstrukturering av 
fisket) 
Åtgärderna enligt den tidigare EG-förordningen nr 866/90, numera ersatt av rådets förordning 
nr 951/97 av den 20 maj 1997, och EG-förordningen nr 867/90 om förbättring av villkoren för 
bearbetning och avsättning av jordbruks- och skogsbruksprodukter rör i första hand små och 
medelstora företag. Praktiska erfarenheter och statistik över strukturen i livsmedelssektorn 
visar att mer än 90 % av de cirka 253 000 företagen i EU:s livsmedelssektor hade mindre än 
20 anställda och 6 % mellan 20 och 99 anställda. Dessa åtgärder har dock inte de små och 
medelstora företagen som en särskild målgrupp och innefattar inga särskilda åtgärder eller 
bestämmelser för dessa företag. Dessutom finns det inga kvantitativa uppgifter om de små och 
medelstora företagens deltagande i programmen eller om gemenskapens ekonomiska 
deltagande i samband med det. 
Den gemensamma fiskeripolitiken 
Fiskerisektorn kännetecknas av en mångfald små och medelstora företag: den europeiska 
industrin för bearbetning av produkter från fisket och vattenbruket sysselsatte enligt en 
undersökning från Europeiska kommissionen108 cirka 90 000 personer i 2 240 företag, med ett 
gemenskapsmedeltal på 40 arbetare per företag (från ett lägsta medeltal på 16 i Italien till ett 
högsta på 91 i Tyskland). Dessutom är 95 % av fartygen i gemenskapens fiskeflotta kortare än 
24 meter. Här utgör de små och medelstora företagen en avsevärd andel av dem som tar emot 
strukturellt stöd till fisket och vattenbruket. Det är till de små och medelstora företagen som 
huvuddelen av de strukturella och socio-ekonomiska åtgärderna vänder sig, i synnerhet via 
Finansiella instrumentet för utveckling av fisket (FIUF) och gemenskapsinitiativet Pesca. 
FIUF utgör sedan 1994 EU:s fjärde strukturfond (mål 5a) och har anslag på 2 800 miljoner 
ecu för 1994-1999. Genom FIUF kan insatser på följande områden finansieras: 
- anpassning av fiskets omfattning (indragande av fartyg, bildande av blandade företag), 
- modernisering och förnyelse av fiskeflottan, 
- utveckling av vattenbruk, 
- skydd av marina kustområden, 
- utrustande av fiskehamnar, 
- bearbetning och marknadsföring av produkter, 
- främjande av produkter, 
- socio-ekonomiska åtgärder för fiskarna, samt 
- övriga åtgärder (tekniskt stöd). 
108 Statistisk undersökning av sektorn för bearbetning av produkter från fisket och vattenbruket i Europeiska 
gemenskapen, april 1993, Europeiska kommissionen. 
50 
6. STÖD TILL DE SMA OCH MEDELSTORA FÖRETAGENS EUROPEISERING OCH 
INTERNATIONALISERING AV DERAS STRATEGIER, SÄRSKILT GENOM BÄTTRE TJÄNSTER FÖR 
INFORMATION OCH SAMARBETE 
6.1 Företagsinformation 
6.1.1 Nätverket av Euro Info Centres 
I januari 1995 medförde Europeiska unionens utvidgning till 15 medlemsstater att 7 Euro Info 
Centres (EIC) öppnades i Finland, 9 i Sverige och 7 i Österrike. Samtidigt fortsatte man att 
inrätta infocenterfilialer i länderna i Central- och Östeuropa och började inrätta dem i länderna 
i Medelhavsområdet. 
De 227 Euroinfocentrema (EIC), tillsammans med 21 filialer, utgör ett unikt nätverk med 
kontakter till offentliga, privata och blandade organisationer som har direkta förbindelser med 
små och medelstora företag (handelskammare, kontor för lokal utveckling eller banker). De är 
helt ägnade åt företag, och genom sin tvärvetenskapliga natur erbjuder de en allmän 
kompetens i gemenskapsfrågor till de små och medelstora företagen. 
På grund av detta är Euroinfocentrema (EIC) den bästa förbindelsen mellan Europa och 
de små och medelstora företagen. De ger företagen information och råd och hjälper dem 
med allt som rör gemenskapens politik och program. 
En ny uppgift för Euroinfocentrema (EIC) 
Enligt rådets beslut från 1996 om det tredje fleråriga programmet skall Eurorifocentrerna tjäna 
som en första inkörsport till information om gemenskapen (First Stop Shop) för de små 
och medelstora företagen. Euroinfocentrernas (EIC) nya uppgifter torde ge de små och 
medelstora företagen en enklare, tydligare och därigenom effektivare tillgång än tidigare till 
Europeiska unionens lagstiftning, program och möjligheter. Uppgifterna har formulerats 
konkret i en strategi för att anpassa nätverket, vilken mottogs positivt av medlemsstaterna den 
19 september 1997. I strategin anges konkret vad uppgiften som inkörsport innebär, utbudet 
av tjänster som centrerna skall tillhandahålla samt metoderna för returinformation om små och 
medelstora företag. 
Uppgiften som första inkörsport för information 
I enlighet med tanken om inkörsport skall infocentrerna ägna sig åt förmedling och 
handläggning av ärenden. De små och medelstora företagen får därmed en lokal 
samtalspartner som kan komma med enkla och praktiska svar på alla frågor: antingen direkt, 
eller indirekt genom att förmedla dem vidare till organisationer eller tjänsteleverantörer som 
har den specialistkompetens som krävs för att fördjupa sig i ärendet. 
I praktiska termer innebär uppgiften som inkörsport ett nära samarbete med de små och 
medelstora företagens andra organisationer, bland annat de andra gemenskapsnätverken såsom 
centrerna för innovationsförmedling, Craft-nätverket av nationella kontaktpunkter och de 
europeiska centrerna för företagande och innovation. Euroinfocentrema (EIC) skickar vidare 
företagare till dessa organisationer när det står klart att deras behov bättre täcks av dem. 
Uppgiften som inkörsport innebär inte att Euroinfocentrema (EIC) blir den enda samtals­
partnern för de små och medelstora företagen. Centrerna odlar på ett organiserat sätt sina 
partnerskap med andra förmedlande organisationer för de små och medelstora företagen 
(värdorganisationer eller partnerskap som kan vara organiserade lokalt, regionalt, nationellt, 
yrkesvis eller branschvis) för att uppmuntra samverkansfördelar och undvika dubbelarbete, 
samtidigt som subsidiaritetsprincipen följs. Det är viktigt att var och en av de små och 
medelstora företagens samtalspartner på bästa sätt tar sitt ansvar för information och 
rådgivning på en tydligt definierad nivå som kompletterar de andra insatserna (allmän 
gemenskapsinformation för Euroinfocentrema (EIC), specialiserad gemenskapsinformation 
51 
för kommissionens andra nätverk, lokal och nationell information för de lokala och nationella 
partnerna). 
För att garantera kvaliteten på tjänsterna är Euroinfocentrema (EIC) ständigt föremål för 
oberoende revision. Denna utvärdering skall leda till att infocentrerna delvis förnyas mot 
slutet av 1997. Dessutom skall organisationer som representerar små och medelstora företag, 
sektoriellt eller horisontellt, lokalt eller nationellt, inbjudas att kandidera till poster som 
associerad medlem i nätverket av Euro Info Centres (EIC). 
Euroinfocentrema (EIC) erbjuder följande tjänster: 
Information 
Under 1995 svarade Euroinfocentrema (EIC) på 310 000 frågor från företag inom Europeiska 
unionen om allt som rör Europa. Under 1996 svarade man på mer än 350 000 frågor. Som 
ett led i informationsspridningen erbjuder infocentrerna företagen ett mycket rikt utbud av 
material: broschyrer, informationsbulletiner samt vägledningar såsom Guide Eco-
Management, som är en vägledning för självrannsakan och ökad medvetenhet om de 
europeiska miljönormerna inom små och medelstora företag. Infocentrerna anordnar också 
seminarier och konferenser, och deltar aktivt i evenemang med bred uppslutning såsom de 
europeiskaveckorna för informationssamhället som anordnades tillsammans med ISPO 
{Information Society Project Office) i Europeiska unionens medlemsstater, i Central- och 
Östeuropa samt i Medelhavsområdet. Andra evenemang var kampanjerna 1996 och 1997 för 
främjande av standardisering respektive euron, för vilken centrerna anordnade 
informationsdagar, gjorde enkäter hos företagen samt spred broschyrer och mjukvara för 
företagens självanalys. I slutet av 1997 uppskattar man att dessa kampanjer medfört mer 
än 6 miljoner kontakter. Slutligen har under 1997 ett hundratal infocentrer anordnat 150 
evenemang som en del av PR kampanj inom området hälsa och säkerhet på arbetsplatsen i de 
små och medelstora företagen. 
Första rådgivning och hjälp 
Euroinfocentrema (EIC) ger företagen en första hjälp i olika skeden av deras utveckling. 
Insaterna inriktas främst på rådgivning om europeisk finansiering av företag, exempelvis 
gemenskapens program för forskning och teknisk utveckling och strukturfonderna, den 
europeiska politiken för kvalitet, standardisering och certifiering samt miljöpolitiken. 
Dessutom stöder infocentrerna upprätthållande och konsolidering av nya marknader. Detta 
ämne omfattar infocentremas verksamhet på de områden som rör företagens europeisering 
och internationalisering, genom att de tillförsäkras bättre övergripande information om 
marknaderna i länder utanför gemenskapen och om de EU-program som rör dem, om 
främjandet av samarbete mellan företag både inom och utanför EU, med stöd från andra av 
gemenskapens nätverk och instrument. 
På dessa olika områden använder nätverket sig av specialiserade grupper av infocentrer, vilka 
utvecklar produkter och tjänster som svarar mot de små och medelstora företagens behov. De 
viktigaste områdena som dessa grupper specialiserar sig på är miljön, euron, yttre 
förbindelser, informationssamhället, offentlig upphandling samt standardisering. 
Gensvar från de små och medelstora företagen 
Kommissionens- avdelningar är medvetna om att Euroinfocentrema (EIC) är särskilt väl 
placerade för att känna till de särskilda problem som de små och medelstora företagen stöter 
på i samband med att de genomför lagstiftning eller deltar i vissa gemenskapsprogram. Denna 
returinformation tar formen av direkt samråd med infocentrerna eller undersökningar av 
företagen i deras region. Infocentrerna fortsätter med det arbete som inleddes 1994 om den 
52 
gemensamma marknaden, och som utförs genom beprövade metoder för returinformation 
samt insamling av exempel på framgångsrika företag. Infocentrerna har också deltagit i 
samrådspaneler, exempelvis momspilotgruppen, och vidarebefordrat yttranden och 
kommentarer, både sina egna och klienters, om ett antal grönböcker: gemensamma valutan, 
innovation samt offentlig upphandling. Slutligen spelar infocentrerna en konkret roll för att 
den gemensamma marknaden skall fungera genom att informera de små och medelstora 
företagen om hur man lämnar in klagomål och genom att följa upp inlämnade klagomål. 
6.1.2 Övrig informationsverksamhet 
För att uppfylla de talrika krav på information som ställs direkt till kommissionen av mycket 
olika grupper (företag, branschorganisationer, konsulter, studerande) genomförde 
avdelningarna med ansvar för företagspolitiken 1995 en omorganisation av sin service med 
allmän information till företagen genom att inrätta ett center för besökare. Tack vare ett nära 
samarbete med kommissionens andra avdelningar kan alla effektivt få information och 
organisera studiebesök och gruppbesök. Det kortfattade månadsbrevet Euro-info, med de små 
och medelstora företagen som målgrupp, distribueras gratis i 60 000 exemplar till 
organisationer, sammanslutningar, yrkesgrupperingar, medlemmarna i nätverken BRE, BC-
NET, EIC, företag och de europeiska institutionemas informationsavdelningar samt till de 
representationskontor och delegationer som begär det. Den företagspolitiska montern med 
specialiserat informationsmaterial är ett av de mest efterfrågade verktygen, särskilt i unionens 
mindre gynnade regioner där montern ibland är det enda direkta mediet för gemenskapens 
information. Montern är förbehållen evenemang som inriktas på små och medelstora företag 
(särskilt Interprise, Europartnerskap, inköpsmässor och hantverkskonferenser) där det 
genomsnittliga deltagandet kan förväntas ligga på 300 personer. Sedan flera år tillbaks har 
deltagandet skett tillsammans med andra av kommissionens avdelningar, i syfte att ge 
gemenskapens insatser för de små och medelstora företagen större genomslagskraft. Slutligen 
har kommissionen stött informationsseminarier för små och medelstora företag i 
medlemsstaterna. 
6.2 Samarbete och partnerskap mellan företag för europeisering och 
internationalisering 
Ett område som prioriteras i företagspolitiken är samarbete mellan företagen, i synnerhet i 
Europeiska unionen men också med tredje land. För att uppmuntra partnerskap mellan företag 
i unionen har kommissionen byggt upp nätverk för efterforskande av partner och särskilda 
program för möten mellan företag (Europartnerskap och Interprise). För att gynna företagens 
internationalisering, särskilt partnerskap mellan unionens företag och företag i tredje land, har 
kommissionen infört särskilda program och åtgärder. 
Nätverk för att finna partner 
Under 1996 lade BRE:s 500 medlemmar i 73 länder fram 8 200 erbjudanden eller 
förfrågningar om samarbete. Samtidigt lade de 300 rådgivare i 40 länder som för närvarande 
ingår i BC-NET fram 7 300 erbjudanden eller förfrågningar om samarbete. Dessa 
förfrågningar kommer från små och medelstora företag som vill ingå avtal om långsiktigt 
samarbete av tekniskt, ekonomiskt eller kommersiellt slag. 
I det tredje fleråriga programmet för små och medelstora företag (1997-2000) ingår 
upprättandet av en databas för allmän tillgång till partnerskapets möjligheter. Härigenom skall 
man samla alla tillfällen till samarbete inom BRE, BC-NET, Interprise och Europartnerskap. I 
enlighet med dessa riktlinjer och efter ett omfattande samråd med nätverkens medlemmar har 
BC-NET och BRE påbörjat arbetet med att ta fram ett nytt dataverktyg som skall koppla 
samman medlemmarna sinsemellan och med kommissionen. Vissa aspekter har varit 
avgörande för utformningen av verktyget, särskilt att det skall vara användarvänligt och 
53 
lättanvänt, utnyttja den moderna tekniken samt bevara särdragen i vart och ett av nätverken, i 
form av funktionssätt och medlemmarnas tillgång till databasen. Det är således viktigt att det 
nya dataverktyget gör det möjligt för medlemmarna i BC-NET och BRE att spela en aktiv 
roll. Medlemmarna skall i framtiden kunna nå den gemensamma databasen i realtid och hämta 
de profiler som intresserar dem genom att kombinera olika fördefinierade sökparametrar. 
6.2.1 Företagens europeisering 
6.2.1.1 Ett rättsligt instrument som lämpar sig för transnationellt samarbete: den 
europeiska ekonomiska intressegrupperingen (EEIG) 
Den europeiska ekonomiska intressegrupperingen (EEIG)109 utgör en rättslig ram som är 
särskilt lämpad för att främja transnationellt samarbete mellan små och medelstora företag. 
Därför har kommissionens avdelningar med ansvar för företagspolitiken tagit initiativet till att 
bygga upp ett nätverk av EEIG, kallat Regie, vars syfte är att ge information och teknisk hjälp 
för att skapa intresse för EEIG hos de ekonomiska aktörerna110. 
Som ett led i denna verksamhet anordnades en konferens i mars 1996 i nära samarbete med 
avdelningarna med ansvar för bolagsrätt, i syfte att summera de sex första årens erfarenheter 
av EEIG och främja detta rättsliga instrument gentemot de små och medelstora företagen. 
Denna konferens var ett unikt tillfälle till möten mellan kommissionens avdelningar och de 
nuvarande och presumtiva användarna av EEIG, och konferensen gav nödvändig politisk 
tyngd åt nya åtgärder till förmån för EEIG. Av dessa åtgärder bör särskilt framhållas att 
kommissionen den 9 september 1997 antog ett meddelande om främjande av EEIG:s 
deltagande i offentlig upphandling och i offentligt finansierade program111. Dessa åtgärder 
kommer att omfatta utarbetandet av praktiska arbetsredskap, såsom en broschyr för de små 
och medelstora företag som vill utnyttja detta samarbetsverktyg. 
6.2.1.2 Partnerskapsprogrammen: Europartnerskap och Interprise 
Europartnerskap 
Europartnerskap syftar till utveckling av de regioner som har rätt till bidrag ur 
strukturfonderna (mål 1, 2, 5b och 6) genom att stimulera transnationellt samarbete mellan 
små och medelstora företag. Programmet styrs gemensamt av avdelningarna för 
företagspolitik och regional- och sammanhållningspolitik och ger företagen möjligheter att 
möta tänkbara partner för att diskutera och förhandla fram eventuella avtal om samarbete. Två 
evenemang äger rum varje år i Europeiska unionen. Organisationen följer beprövade metoder: 
val av värdland, urval av små och medelstora företag på det valda området som vill utveckla 
ett partnerskap (cirka 400), utgivning av en katalog med profiler över de företag som valts ut, 
spridning av katalogen till de femton medlemsstaterna och tredje land, anordnande av 
skräddarsydda affärsmöten samt utvärdering och uppföljning av resultaten av kontakterna. 
Denna framgångsrika metod har gjort det möjligt för Europartnerskap att omfatta mer än 70 
länder. I samarbete med de berörda generaldirektoraten kan främjandet av varje evenemang 
utvidgas till länderna i Central- och Östeuropa, Oberoende staters samvälde, länderna i 
Latinamerika samt länderna i Sydostasien. Metoden har också anammats i gemenskapens 
program för ekonomisk utveckling i dessa länder. 
109 Rådets förordning (EEG) nr 2137/85 av den 25 juli 1985 om europeiska ekonomiska intressegrupperingar 
(EEIG), EGTL 199, 31.7.1985, s. 1. 
110 Se meddelandet om etablering av ett europeiskt nätverk av europeiska ekonomiska intressegrupperingar 
(Regie), EGT C 146, 13 juni 1995. Regie-projektets nuvarande rättsliga grund är rådets beslut om det tredje 
fleråriga programmet för små och medelstora företag, EGT L 6, 10.1.1997, s. 25. 
1 *x Meddelande av den 9.9.1997, EGT C 285, 20.9.1997, s. 17. 
54 
Europartnerskap i siffror: 
1995, Tyskland och Portugal. 
I Europartnerskap Nordrhein-Westfalen (Dortmund 20-21 mars 1995) deltog ungefär 
5 000 besökare från 54 länder. De 357 tyska företagen kunde genomföra cirka 10 000 
affärsmöten med de 2 000 besökande små och medelstora företagen, varav 200 från länderna 
i Oberoende staters samvälde. 
Utvärderingsrapporten visar att 18$ samarbetsavtal ingicks mellan tyska och besökande 
företag och 124 mellan besökande företag. 
De lokala tyska myndigheterna är medvetna om de ekonomiska konsekvenserna för företagen 
och vill därför följa upp detta evenemang genom att i februari 1998 anordna ett andra 
evenemang inom ramen för programmet Interprise. 
Europartnerskap Portugal (Lissabon 24-25 november 1995). De 406 portugisiska företagen 
mötte ungefär 2 000 små och medelstora företag (varav 250 från Sverige, Norge och Finland) 
under nära 11 000 samtal. Detta evenemang var en milstolpe i Europartnerskapsprogrammet 
genom att man införde mjukvara för att administrera spontana möten mellan besökarna. 
Sedan dess har Europartnerskap blivit en plattform för europeiska och internationella möten 
mellan små och medelstora företag. 
1996, Sverige och Italien. 
I Europartnerskap Nord-Skandinavien (Luleå 13-14 juni 1996), det första Europartner-
skapet som anordnats i en av unionens tre nya medlemsstater, deltog mer än 1 500 små och 
medelstora företag från 50 länder. Evenemanget riktade sig för en gångs skull inte till ett 
enda land utan till Sverige, Finland och Norge. 386företag kunde genomföra ungefär 7 500 
affärsmöten med 1 200 besökande företag, varav 225 från länderna i Central- och Östeuropa 
och 160 från Oberoende staters samvälde. Samtidigt ägde flera seminarier rum, bl.a ett om 
kvinnliga företagare. 
1 Europartnerskap Italien (Genua 27-29 november 1996) deltog, förutom många företag 
från Central- och Östeuropa, Oberoende staters samvälde och Medelhavsområdet, för första 
gången ett betydande antal företag från Asien, Latinamerika och Förenta staterna, med cirka 
70 länder representerade. De 406 utvalda företagen från Nord- och Mellanitalien mötte nära 
2 350 små och medelstora företag under cirka 12 000 möten. 
1997, Hellas och franska Centralmassivet 
Europartnerskap Hellas (Pireus, 23-24 juni 1997). 400 grekiska små och medelstora 
företag mötte 1733 besökande företag från mer än 60 länder. Av de 1733 registrerade 
besökande företagen, kom 758 från EU, 37 från EFTA- länderna, 299 från 
Medelhavsområdet, 360 från PHARE-länderna, 200 från TACISAänderna, 64 fr ån Asien och 
12 från Förenta Staterna. Totalt organiserades 11 336 möten. 
Europartnerskap Frankrike Centralmassivet (Clermont-Ferrand, 16-17 oktober 1997). 418 
franska små och medelstora företag mötte 1750 besökande företag från mer än 60 länder. Av 
de 1750registrerade besökande företagen, kom 974 från EV (333 från Frankrike), 48 från 
EFTA-länderna, 213 från Medelhavsområdet, 201 från PHARE-länderna, 138 från TACIS-
länderna, 104 från Asien, 34 från Latinamerika, 25 från Förenta Staterna och 13 från 
Kanada. Totalt organiserades 11 336 möten. 
Kommande evenemang: Europartnerskap Nederländerna 1998 (Apeldoorn, 11-12 juni) och 
Europapartnerskap Spanien 1998 (Valencia, 12-13 November). 
55 
INTERPRISE 
Syftet med Interprise, som genomförs i enlighet med företagspolitiken, är att få till stånd fler 
lokala, regionala eller nationella initiativ för att stimulera transnationellt samarbete mellan 
små och medelstora företag på grundval av samtal mellan företagsledare. 
Detta program är uppbyggt med Europartnerskap som förebild. Det finns dock tydliga 
skillnader mellan programmen. Genom Interprise stöds evenemang av begränsad omfattning 
(runt 100 små och medelstora företag), inriktade på en eller två branscher och alla europeiska 
regioner, oavsett om dessa är berättigade till stöd ur strukturfonderna eller inte. 
Genom dessa egenskaper blir det möjligt för de lokala aktörerna att använda Interprise för att 
konkret belysa en politik för ekonomisk utveckling inom de utvalda branscherna. Metoden har 
rönt avsevärda framgångar. Mer än 200 projekt har genomförts sedan 1990, då programmet 
startades. 
Länderna utanför gemenskapen - länder i Central- och Östeuropa och partnerländer i 
Medelhavsområdet - har inledningsvis kunnat vara associerade till dessa projekt. 
Kommissionen har senare utvidgat detta förfarande till att omfatta Central- och Östeuropa, 
Oberoende staters samvälde, Latinamerika, partnerländerna i Medelhavsområdet samt 
Sydostasien. Det evenemang som anordnades i samarbete mellan unionen och länderna kring 
Persiska viken i Riyadh den 20-22 maj 1997 är ett exempel på en utvidgning av Interprise-
metoden. Vid detta tillfälle deltog 170 företag, varav 75 från länderna kring Persiska viken 
och 95 från Europeiska unionen, och 800 möten genomfördes mellan deltagarna. 
Under 1995 anordnades 38 Interprise-evenemang i medlemsstaterna med 6 000 deltagare och 
15 000 affärsmöten. Nästan 500 samarbetsavtal omnämndes i utvärderingarna av projekten. 
Under 1996 stöddes 35 evenemang och under 1997 planeras 32 evenemang. 
6.2.1.3 Uppmuntran av mellanregionalt samarbete: Recite II 
Som ett led i det interna mellanregionala samarbetet offentliggjordes en förslagsinfordran i 
oktober 1996112 för att stödja projekt inom fem verksamhetsområden, varav två direkt berörde 
de små och medelstora företagen, nämligen dessa företags förbättrade tillgång till den 
europeiska marknaden, främst genom teknik som lämpar sig för samarbete mellan företag och 
förbättrat utbud av tjänster till de små och medelstora företagen i fråga om uppmuntran till 
innovation. 
6.2.1.4 Transnationell underentreprenad 
Kommissionen har successivt utvecklat en politik för underentreprenad som från en början 
inriktades på att underlätta framväxten av en sant europeisk marknad för underentreprenad; på 
senare tid har tyngdpunkten lagts på att göra den europeiska underentreprenadsverksamheten 
mer internationell och att stärka dess konkurrenskraft i den globala ekonomin. Initiativ tas i 
enlighet med företagspolitiken som ett led i det tredje fleråriga programmet för små och 
medelstora företag i Europeiska unionen. Gemensamma initiativ genomförs tillsammans med 
kommissionens övriga avdelningar, i synnerhet industri, regionalpolitik och Eurostat. 
Kommissionen har också goda arbetsförbindelser med ett antal branschorganisationer och 
mellanhänder inom underentreprenad såsom handelskamrar och kontor för industri och 
utveckling på europeisk, nationell och lokal nivå. Initiativen inriktas på följande tre mål: 
- Förbättrad överskådlighet på marknaden för underentreprenad genom att det 
utarbetas en praktisk handbok om de rättsliga aspektema på industriell underentreprenad 
och en katalog över organisationer som förmedlar underentreprenad (tredje upplagan är 
112 EGT C 326, 31.10.1996, s. 9. 
56 
under utarbetande), statistiska undersökningar av underentreprenadens ekonomiska 
betydelse samt genom att anordna och stödja seminarier och forum för underentreprenad 
(konsumentelektronik, textil/konfektion och bygge). 
Förstärkta partnerskap inom industrin genom uppbyggandet av ett nätverk för 
underentreprenad vid namn SCAN (resultaten från pilotfasen lade fram i Bryssel i februari 
1995) för att koppla samman befintliga databaser om underentreprenad och utbyten över 
hela Europa på grundval av en gemensam metod för att sammanställa data om leverantörer 
i de viktigaste industrisektorerna; utarbetande av sektors vi s nomenklatur för 
underentreprenad; främjande av och stöd till internationella inköpsmässor (IBEX, se 
faktaruta) och utgivning av en europeisk vägledning till samarbete och riktlinjer för 
partnerskap inom industriell underentreprenad i samarbete med Unice, utvecklare av 
underentreprenad och sektorsvisa projekt inom framför allt konsumentelektronik och lätta 
motorcyklar. 
Uppmuntran av den europeiska underentreprenadens internationalisering genom 
stipendier för utbildningsprogram i Japan (personalutbildningsprogrammet, HRTP, 
numera känt under namnet Japan Industry Insight) i samarbete med EU-Japan-centret för 
industrisamarbete och Europeiska bilunderleverantörernas besök i Michigan i februari 
1997. 
57 
IBEX: INTERNATIONAL BUYERS' EXHIBITIONS - INKÖPSMÄSSOR 
IBEX-modellen lanserades och testades som ett led i företagspolitiken på rådets begäran113 
för att pröva metoden med möten mellan företag på grundval av de stora företagens 
efterfrågan i syfte att utveckla nya partnerskap inom industrin (inköpsmässor). Denna metod 
används igen inom regionalpolitiken och gemenskapens initiativ för de små och medelstora 
företagen. På så sätt uppmuntrar och stödjer kommissionen anordnandet av IBEX-mässor 
(International Buyers' Exhibitions) i de regioner som är berättigade till stöd ur 
strukturfonderna, i synnerhet mål 1-områdena. 
Vid IBEX-mässorna anordnas bokade möten mellan storföretag och små och medelstora 
företag på internationell nivå, inriktade på storföretagens tydligt angivna krav och de små 
och medelstora företagens förmåga att uppfylla dessa. Dessa kontakter mellan företag 
inriktas på en särskild sektor (bilar, livsmedel, textil, trä osv,) och har som syfte att dels 
stödja de stora företagen i deras internationella letande efter små och medelstora 
partnerföretag för väl avgränsade samarbetsbehov, dels främja förbindelserna mellan 
storföretag och små och medelstora företag genom att erbjuda de senare tillfallen till direkt 
kontakt med de storföretag som är intresserade av deras varor, tjänster eller kunnande. 
Genom IBEX-mässorna blir det möjligt att optimera kvaliteten och intresset för att koppla 
samman de små och medelstora företagen med de stora; dessutom erbjuds deltagarna 
besparingar i tid och pengar i jämförelse med traditionella underleverantörsmässor. 
Som ett led i företagspolitiken har kommissionen stött 7 IBEX-mässor: 
VETIS i Turin i november 1996 (bilar) där 67 beställare mötte 316 underleverantörer i 4 550 
möten, som en uppföljning av VETIS 1994 där 54 inköpare mötte 530 leverantörer vid 7 314 
möten. 
MET i Strasbourg i oktober 1996 (spetsteknik), 20 köpare, 156 leverantörer och I 485 möten. 
AEROMART i Toulouse i december 1996 (flygbranschen) där 31 köpare mötte 182 
leverantörer vid 2 500 möten. 
Elmia Food i Jönköping i mars 1997 (livsmedel) där 25 köpare mötte 68 leverantörer vid 280 
möten. 
Eurocontract i Bryssel i oktober 1995 (tvärsektoriett) där 54 köpare mötte 145 leverantörer 
vid 1 340 möten. 
Telematics planeras äga rum i Milano i november 1997. 
6.2.1.5 Europeiska samriskföretag: programmet JE V 
Syftet med det nya programmet JEV (Joint European Venture, europeiska samriskföretag) är 
att stödja grundandet av transnationella företag som ägs gemensamt av små och medelstora 
företag i Europeiska unionen. Det överensstämmer med slutsatserna i kommissionens 
meddelande av den 10 juli 1996 om det integrerade programmet för de små och medelstora 
företagen och rådets beslut av den 9 december 1996 om det fleråriga programmet för de små 
och medelstora företagen, vari kommissionen uppmanas uppmuntra de små och medelstora 
företagen att påbörja eller vidareutveckla verksamhet i andra medlemsstater. 
Stödet ges i form av ett bidrag som skall täcka en del av utgifterna i samband med grundandet 
av ett gemensamt företag. Beloppet och utbetalningsreglerna ser ut på följande sätt: 
113 Rådets resolution av den 22 november 1993, EGT C 326, 3.12.1993, s. 1. 
58 
- Upp till 50 % av de bidragsberättigande kostnaderna i stöd, med ett högsta belopp på 50 000 
ecu. 
- Om ett gemensamt företag grundas kan detta bidrag höjas till högst 100 000 ecu omfattande 
utöver 50 % av de bidragsberättigande kostnaderna en tilläggsutbetalning på 10 % av det 
totala investerade beloppet. 
Detta program kommer att drivas genom ett nätverk av finansiella intermediärer, vilka 
specialiserat sig på att finansiera investeringar. 
6.2.2 Företagens internationalisering: samarbete med treqje land 
En stor del av Europeiska unionens välstånd beror på handel med och investeringar i länder 
utanför gemenskapen. Det finns ett positivt samband mellan fri världshandel och ökad 
företagsamhet, ekonomisk tillväxt och sysselsättning. Trots den ökade konkurrensen har 
därför världsekonomins globalisering givit de små och medelstora företagen aldrig tidigare 
skådade möjligheter till tillväxt och konkurrensförmåga. Dessa möjligheter måste ökas. 
EU:s företag måste både utnyttja den enhetliga marknadens fördelar fullt ut och säkerställa sin 
närvaro på marknaderna i tredje land. Utländska konkurrenters fördelar från liberaliseringen 
på den inre marknaden bör mötas med insatser för att se till att EU:s företag, även de små och 
medelstora, får möjlighet att investera och göra affärer i tredje land. Kommissionen har 
utvecklat, förutom fri tillgång till marknaderna i tredje land genom sin handelspolitik, 
särskilda verktyg för att stödja de små och medelstora företagens verksamhet utanför 
gemenskapens gränser. 
6.2.2.1 Handelspolitik 
Den 14 februari 1996 antog kommissionen en marknadsstrategi114 med riktlinjer för att öppna 
andra marknader. Kommissionen förordar en strategi på två nivåer, en bilateral och en 
multilateral, inom Världshandelsorganisationen och annorstädes. Ett viktigt led i denna 
marknadsstrategi har varit att inrätta den interaktiva marknadsdatabasen (tillgänglig via 
Internet), genom vilken små och medelstora företag kan informera kommissionen om 
handelshinder som de stöter på under verksamhet utomlands. Därigenom kan kommissionen 
handla på deras vägnar, antingen inom Världshandelsorganisationen eller bilateralt. 
I och med förordningen om handelshinder115, som trädde i kraft den 1 januari 1996, infördes 
en tredje nivå. Där kan enskilda företag, även små och medelstora, (tillsammans med 
medlemsstater och EU-branscher) framföra klagomål på handelshinder i tredje land. I syfte att 
erbjuda de små och medelstora företagen relevant och lättåtkomlig information om 
möjligheterna till handel och verksamhet utomlands håller EU på att utveckla ett system för 
information om villkor och krav på marknader utanför gemenskapen. Ömsesidigt erkännande 
kan vara mer attraktivt (och därmed mer verksamt) än unilaterala påtryckningar för att 
libéralisera marknader i tredje land, genom att de byråkratiska hinder som europeiska handlare 
och exportörer ställs inför undanröjs. Hittills har avtal om ömsesidigt godkännande av 
bedömningar om överensstämmelse hos reglerad utrustning påbörjats med Australien, Nya 
Zeeland, Kanada och USA. Detta kommer främst att gynna små och medelstora företag, vilka 
oftast inte kan hantera problemen med flera olika regelsystem. 
Samtidigt eftersträvar EU med fast hand en strategi för marknadsöppning på det multilaterala 
planet. Den går ut på att a) konsolidera Uruguayrundans regelverk och se till att åtagandena i 
114 Den internationella handelns världsomspännande utmaning: en marknadsstrategi för Europeiska unionen, 
KOM(96)53 slutlig, 14 februari 1996. 
n5 Rådets förordning (EG) nr 3286/94 av den 22.12.1994, EGT L 349, 31.12.1994, s. 71. 
59 
samband med det följs till punkt och pricka, b) kartlägga sätt att öppna marknader ännu mer 
och behandla nya områden såsom konkurrens och investeringar multilateralt samt c) svara på 
de nya utmaningar och hinder som världsekonomins globalisering medför. De små och 
medelstora företagen kommer antagligen att påverkas positivt av detta. 
Inom Världshandelsorganisationen har EU spelat en viktig roll i de framgångsrika 
förhandlingarna om grundläggande teletjänster och informationstekniska produkter och givit 
den avgörande drivkraften till avtalet om finanstjänster, där förhandlingarna nu återupptagits. 
I slutet av Världshandelsorganisationens ministerkonferens i Singapore i december 1996 
antog ministrarna närmare bestämt en deklaration om handel med informationstekniska 
produkter, i vilken deltagarna åtog sig att avskaffa tullar och andra avgifter på 
informationstekniska produkter fram till år 2000. I den slutgiltiga överenskommelsen deltog 
41 medlemsstater i Världshandelsorganisationen, vilka svarar för 92 % av världshandeln i IT-
produkter. EU:s extra import uppgick till cirka 105 miljarder USD under 1995, vilket gör EU 
till den näst störste importören av IT-produkter. EU:s avskaffande av tull på ungefär 400 IT-
produkter utgör en avsevärd förbättring av de utländska leverantöremas marknadstillträde. 
Härigenom kommer EU:s företag, särskilt små och medelstora, att kunna köpa IT-produkter 
billigare, vilket onekligen kommer att öka deras konkurrenskraft. 
6.2.2.2 Samarbete med EFTA 
EES-avtalet (Europeiska ekonomiska samarbetsområdet) mellan EU och EFTA-länderna 
(Norge, Island och Liechtenstein) trädde i kraft den 1 januari 1994. Fran och med detta datum 
kunde EFTA-ländemas delta i gemenskapens fleråriga åtgärdsprogram för företagen, särskilt 
de små och medelstora. Samarbetet har förlängts till det tredje fleråriga programmet för små 
och medelstora företag som trädde i kraft den 1.1.1997. 
6.2.2.3 Samarbete med den nordamerikanska marknaden 
FÖRENTA STATERNA 
I november 1995 invigde de europeiska kommissionärerna för handel och industri samt den 
amerikanske handelsministern den transatlantiska affärsdialogen (Transatlantic Business 
Dialog, TABD), en unik affarsinriktad process varigenom europeiska och amerikanska 
verkställande direktörer kan lägga fram gemensamma rekommendationer till de högsta 
nivåerna i EU:s och USA:s regeringar och på så sätt underlätta handel och investeringar över 
Atlanten. 
Ett år senare, i november 1996, startades det transatlantiska småföretagsinitiativet vid 
TABD-konferensen i Chicago för att sörja för småföretagens särskilda behov. Initiativet är 
en viktig del av TABD och syftar till att på ett tvärsektoriellt sätt underlätta 
affärsförbindelserna mellan europeiska och amerikanska små och medelstora företag till allas 
fördel. För närvarande består den av två huvudsakliga delar: 
- Partnerskapsevenemang som inriktas på att sektorsvis stimulera små och medelstora företag 
på ömse sidor av Atlanten att ingå affärsallianser och partnerskap. 
- Utvecklandet av ett sammankopplat informations- och samarbetssystem mellan EU och 
USA som fungerar som en samordnad upplysningscentral som förser företagen med 
fullständig information om allt som har att göra med affärer i EU och USA. 
Dessutom beaktas de små och medelstora företagens särskilda bekymmer när man handlägger 
viktiga frågor såsom standarder och certifiering och när man genomför EU:s och USA:s 
gemensamma undersökning. 
60 
I november 1997, under TABD konferensen i Rom gjordes ytterligare framsteg angående 
utvecklingen av TASB. Ytterligare nyckelområden identifierades angående små och 
medelstora företag såsom elektronisk handel. TASBI kommittén, (bestående av 
representanter från Europeiska Kommissionen, amerikanska regeringen och privata sektorn) 
kommer att bli större och mötas två gånger per år. Nya förslag gavs ut för vidare 
undersökning (inom områdena för analys, utbildning, succespridning och generell 
information). Nya handlingsprogram för partnerskapsevenemang och utveckling av 
information och samarbetsordning bestämdes. 
• Partnerskapsevenemang 
Två partnerskapsevenemang anordnades under 1997: 
a) I USA: de europeiska underleverantörerna till bilindustrin besökte Detroit, Michigan i 
februari under världens största mässa för bilindustri (Society of Automotive Engineers, 
SAE-Expo). Detta var den första åtgärd som samordnats och stötts av Europeiska 
kommissionen. 140 europeiska företag och organisationer deltog under evenemanget i mer 
än 200 möten med 52 amerikanska bilföretag eller ställde ut i den europeiska delen av 
mässan. 
b) I Europa: Eurobenefit Matchmaker anordnades i april av USA:s handelsministerium med 
stöd av kommissionen. 15 amerikanska företag inom läkemedels-, bil-, idrotts-, 
datorbranscherna samt franchising och övriga sektorer besökte Amsterdam, Bryssel och 
Rom och deltog i en affärskonferens i samband med detta evenemang. 
Amerikanska företag deltog i Europartnerskap i Grekland (Pireus den 23-24 juni 1997) och i 
Frankrike-Centralmassivet (Clermont-Ferrand den 16-17 oktober 1997). 
Ytterligare partnerskapsevenemang planeras för 1998-1999: 
a) EASM98, de europeiska bildelsleverantörernas tredje besök till Michigan; 
b) I februari 1998, "partnerskapsevenemang inom hälsovård" organiserat av amerikanska 
Handelsministeriet; 
c) Amerikanska företag kommer att deltaga i 1998 års partnerskapsevenemang i Apeldoom. 
d) Partnerskapsevenemang som involverar europeiska och amerikanska små och medelstora 
företag inom högteknologi i Texas 1999; 
e) Kommissionen och det amerikanska Handelsministeriet undersöker andra 
partnerskapsevenemang som kan anordnas både i Europa och i USA (ett evenemang i stil 
med Interprise och USA:s partnerskapevenemang inom franchising sektorn). 
• System för information och samarbete 
EU och USA håller på att utveckla en databas för konsumentvänlig information och 
samarbete. USA:s handelsministerium har satt upp en hemsida för små och medelstora företag 
inom den transatlantiska affärsdialogen med information om tjänster och kommande 
evenemang. Kommissionen funderar nu på hur den skall sammanfoga informationssystemet 
med sina befintliga nätverk, särskilt BC-NET och BRE. Handelsministeriet överväger att 
utvidga nätverket BC-NET till USA. 
KANADA 
I december 1996 undertecknade EU och Kanada en politisk deklaration och handlingsplan, 
vilket innebar en milstolpe i relationerna mellan EU och Kanada. Kontakter mellan företag 
prioriteras, och tonvikten kommer att ligga på följande: 
61 
- Ta fram och stödja inrättandet av transnationella affärsallianser, tekniköverföring och andra 
former av industriellt samarbete. 
- Undersöka möjligheterna att stödja kontakter mellan företag, inbegripet rundabords-
sammanträden, seminarier och konferenser om frågor av gemensamt intresse, i 
förekommande fall med användning av de befintliga mekanismerna i ramavtalet av 1976. 
Kommittén för industriellt samarbete kommer att tas i bruk igen och ges en ledande roll för att 
främja affärskontakter, och särskild vikt kommer att fästas vid kontakter mellan små och 
medelstora företag. 
En kanadensisk företagardelegation deltog för första gången i Europartnerskap Frankrike-
Centralmassivet 1997. 
6.2.2.4 Industriellt samarbete med Japan 
Industriellt samarbete är en av de fyra hörnstenarna för konkurrenspolitiken, vilken 
definierades i kommissionens meddelande En industriell konkurrenspolitik för Europeiska 
unionenU6. Syftet är att stärka den europeiska industrins närvaro på snabbt växande 
marknader och förbättra företagens konkurrenskraft genom utbyte av erfarenheter och 
kunnande. Kommissionens industriella samarbete med Japan bedrivs därför längs tre 
huvudsakliga, kompletterande linjer: 
- Långsiktiga immateriella investeringar genom program för utbildning och utbyte 
vilka torde frambringa europeiska företagsledare, forskare och statstjänstemän som förstår 
sig på Japan. EU-Japan-centret för industriellt samarbete inrättades 1987 som ett 
gemensamt projekt för kommissionen och MITI. Det sörjer för en effektiv affärsinforma-
tionsservice och för utbildningsprogram. I juni 1996 öppnades ett kontor i Bryssel. 
Verksamheten, bestående av tvåveckors seminarier om särskilda industrirelaterade frågor 
och det högre utbildningsprogrammet för företagsledare med seminarier om 11 till 16 
veckor med kurser och besök hos enskilda företag, gav europeiska ledare för små och 
medelstora företag tillfälle att studera det japanska språket och den japanska kulturen och 
ledarstilen, att analysera marknaden och lära sig något om industriella strukturer, 
distributionskanaler och rättsliga frågor, och sist men inte minst knyta värdefulla kontakter 
med den japanska industrin. Med tanke på de små och medelstora företagens begränsade 
ekonomiska resurser fick deltagarna stöd med stipendier från kommissionen som ett led i 
företagspolitiken. 
- Stöd till initiativ inom olika näringsgrenar, inbegripet företagares besök i Japan, 
affärskonferenser och seminarier. Den första JAMA-CLEPA-konferensen om 
europeiska bildelar till den japanska bilindustrin anordnades i Paris i mars 1995 och 
omfattade 80 möten mellan europeiska och japanska företagare. Den andra konferensen 
ägde rum i Berlin i maj 1996. Dessutom fortsatte kommissionen med sitt stöd till 
konsumentelektronikprogrammet, vilket löper från 1991 och har lett till avsevärt 
konkurrenskraftigare produkter från de deltagande komponenttillverkarna och -köparna. 
Detta branschledda program har utvidgats till de östeuropeiska partnerländerna och till 
ytterligare områden inom konsumentelektroniken. 
- Uppmuntran av kontakter på hög nivå mellan företagsledare genom rundabords-
gruppen med företagare från EU och Japan (som har sammanträtt tre gånger sedan 
1995), mötena mellan Unice och Keidanren samt affärsforumet EU-Japan. 
116 KOM(94) 319, 14.9.1994. 
62 
För att genomföra denna politik fortsatte man med dialogen mellan MITI och Europeiska 
kommissionen, vilken inleddes 1993. Olika möten på hög nivå mellan MITI:s och 
kommissionens företrädare ägde rum under 1995 och 1996 i syfte at 
- påbörja, övervaka och stödja gemensamma program inom industriellt samarbete mellan 
EU och Japan (program för utbildning och utbyte, industriella initiativ inom särskilda 
branscher, rundabordsgruppen med företagare från EU och Japan), 
- främja samstämmigheten i industripolitiken genom gemensamma arbetsgrupper om 
informationssamhället, bioteknik, standarder och kvalitet. 
6.2.2.5 Samarbete med länderna i Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien 
Samarbetet mellan EU och utvecklingsländerna i Medelhavsområdet, Latinamerika och Asien 
syftar främst till att stödja den ekonomiska utvecklingen i tredje land, särskilt genom små och 
medelstora företag, men europeiska små och medelstora företag drar också nytta av 
affärssamarbete, i synnerhet genom samriskföretag eller tillhandahållande av utrustning och 
tjänster i dessa länder. 
Förutom främjande av investeringar inom ramen för biståndet till dessa länder har de program 
och nätverk för partnerskap mellan företag som tagits fram inom företagspolitiken utvidgats 
successivt i dessa länder. På så sätt används de metoder som utarbetats för europeiska företag 
till att utveckla samarbete med företag i tredje land. 
• ECIP-programmet: främjande av direkta investeringar och samriskföretag i 
Medelhavsområdet, Asien, Latinamerika och Sydafrika 
Kommissionen har utvecklat ett särskilt instrument: European Community Investment 
Partners117 - ECIP (250 miljoner ecu 1995-1999) som syftar till att underlätta direkta 
investeringar i länderna i Medelhavsområdet, Asien, och Latinamerika; sedan 1996 omfattar 
programmet även Sydafrika. 
Genom ECIP stöds grundandet av samriskföretag mellan EU-företag och lokala företag eller 
licensavtal. ECIP är inriktat på små och medelstora företag men insatser från större 
företag kan också komma i fråga. Stora multinationella företag omfattas inte av programmet. 
Under 1995 och 1996 godkändes 825 förslag (jämfört med 624 under 1993 och 1994) vilket 
svarar mot en finansiering på 99 miljoner ecu, något som tyder på att allt fler insatser stöds. 
Genom de fyra olika delarna i programmet ges bidrag eller lån till att finna investeringspartner 
och ta fram projekt (del 1), genomförbarhetsstudier och/eller pilotprojekt (del 2), 
samriskföretag med kapital (del 3) och utbildning, ledning och tekniskt stöd i form av 
kostnadstäckning (del 4). Allt del 1-stöd är inriktat på små och medelstora företag och 
mer än 80 % av del 2. 
Kommissionen försöker inrikta detta program uteslutande på små och medelstora företag och 
undvika stora multinationella projekt. I den nya förordningen infördes särskilda 
förbättringar för små och medelstora företag i fråga om villkoren för finansiering, i 
synnerhet inom del 2 och 4. EU ger nu ekonomiskt stöd till verksamhet som sker före 
kontroll av genomförbarheten. Om en insats enligt del 2 är framgångsrik kan gemenskapens 
bidrag överstiga 50 % och nå upp till 100 % av kostnaden för små och medelstora företag. 
Enligt del 4 räknas som bidragsgrundande endast de små och medelstora företagens kostnader 
117 ECIP-förordningen 213/96 av den 29.1.1996, EGT L 28, 6.2.1996, s. 2. 
63 
för utbildning, teknisk hjälp och ledarskap från yttre källor eller från den europeiska partnern i 
samriskfbretaget. 
• MEDA: samarbete med Medelhavsområdet 
Det ekonomiska partnerskap mellan EU och Medelhavsområdet som upprättades genom 
Barcelonakonferensen i november 1995 syftar på sikt till att skapa ett område med delad 
välfärd. Detta skall uppnås genom att man successivt inrättar ett frihandelsområde fram till år 
2010, och genom lämpliga ekonomiska samarbetsåtgärder. I Barcelonadeklarationen118 
betonas vikten av den privata sektoms utveckling och de små och medelstora företagens roll 
för den ekonomiska övergångsperioden. 
Under 1996 har kommissionens företagspolitiska avdelningar haft mycket att göra med 
förberedelserna inför och uppföljningen av den första konferensen mellan Europas och 
Medelhavsområdets industriministrar (20-21 maj 1996) vid vilken man antog 
Brysseldeklarationen om industriellt samarbete. I denna deklaration anges prioriteringar 
för att uppmuntra industriell modernisering och investeringar i regionen. De små och 
medelstora företagen är högt prioriterade, och andra prioriteringar är bland annat 
utvecklingen av särskilda servicecentrer, grundande och utveckling av små och medelstora 
företag, stärkande av partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet, samt nätverk för 
information och kommunikation för att uppmuntra samarbetet mellan företagen. Ett 
arbetsprogram ingår i Brysseldeklarationen och detta inriktas på samarbete. Kommissionens 
företagspolitiska avdelningar kommer att aktivt bidra till uppföljningen av det, särskilt inom 
arbetsgruppen för utveckling av industrin och företagarandan, i vilken politiken för små och 
medelstora företag behandlas. 
Sedan 1992 har kommissionen inom det före detta Med-Invest-programmet bidragit avsevärt 
till att främja transnationellt samarbete bland små och medelstora företag i Europeiska 
unionen och Medelhavsområdet. Denna verksamhet utökades under 1996 med anslag ur 
Meda. 
Små och medelstora företag från Medelhavsregionen deltar i partnerskapsinstrumenten 
på följande sätt: 
- Dessa företags deltagande i Europartnerskap och Interprise har uppmuntrats. Sedan 
1992 har 2 000 sådana företag deltagit i 9 Europartnerskap och 200 förväntas delta i de 
kommande Europartnerskapen under 1997 i Grekland och Frankrike. 
- Metoderna för partnerskap (Med-partnerskap och Med-Interprise) har utvidgats till 
att omfatta Medelhavsområdet. Med-partnerskap har ägt rum i maj 1995 (Marocko) 
och med särskilt högt deltagande i oktober 1995 (Israel). Med-Interprise drar också 
uppmärksamheten till sig (10 Med-Interprise har hittills anordnats i olika länder). Under 
1996 ägde 3 Med-Interprise-evenemang rum, i Bethlehem (Palestina), Kairo (Egypten, 
med inriktning på elektronik och informationsteknik) och Med-Interprise Algeriet i 
Montpellier där algeriska företagare kunde möta sina europeiska kolleger. 
Sammantaget har evenemang inom Europartnerskap, Med-partnerskap och Med-
Interprise gjort det möjligt för nära 4 000 företag från partnerländerna kring 
Medelhavet att knyta målinriktade kontakter med små och medelstora företag från 
Europeiska unionen under de senaste fyra åren. 
Utvidgande av nätverken BC-NET, BRE och Euro Info Centres till länderna kring 
Medelhavet. 
1 *8 EU-bulletinen 11.1995, 2.3.1. 
64 
BRE omfattar nu alla partnerländer kring Medelhavet utom Syrien. BC-NET verkar i 8 av de 
12 partnerländerna, inbegripet Egypten, Israel och Jordanien. Dessa nätverk följer målen för 
partnerskapet mellan Europa och Medelhavsområdet och stöder små och medelstora företag 
och dessas stödorganisationer i sökandet efter långsiktiga ekonomiska partnerskap. Filialer till 
Euro Info Centres har också upprättats i 10 av de 12 länderna; senast skedde detta i Gaza, 
Libanon och Syrien. I likhet med sina europeiska motsvarigheter förser dessa infocentrer de 
små och medelstora företagen med all information som krävs om EU:s verksamhet och 
program. I juni 1996 anordnades det första forumet mellan Europa och Medelhavsområdet om 
informations- och samarbetsnätverk för småföretag och hantverksföretag i Rom, varvid man 
antog en handlingsplan i syfte att inrätta ett integrerat, ständigt nätverk mellan Europa och 
Medelhavsområdet, för utbyte av information, erfarenhet och lämpliga metoder. 
För 1997 är redan fyra Med-Interprise (Libanon, Marocko, Persiska viken och Malta) 
inplanerade tillsammans med två Med-partnerskapsevenemang (Jordanien, Tunisien). Man 
planerar att utvidga BRE till Syrien, och tonvikten kommer att läggas på synergin och 
kopplingarna mellan dessa nätverk och de företagarcentrer som nyligen inrättats i en 
del av partnerländerna kring Medelhavet. 
All denna verksamhet finansieras nu genom Meda-programmet, eftersom kommissionen har 
beslutat att inte förlänga programmet Med-Invest. Kommissionen stöder också inrättandet av 
nätverk av företagare mellan Europa och Medelhavsområdet, såsom handelskamrar, 
branschorganisationer, banker, exportfrämjande organ och mässor. 
1997 enades kommissionens berörda avdelningar om ett program för partnerskapsåtgärder 
1998-1999 i Medelhavsområdet. I detta anslås ett högt tempo (ett Med-partnerskap och fem 
Med-Interprise per år) och länderna i målgruppen anges. Den politiska dimensionen och det 
regionala förhållningssättet kommer att inta framskjutna platser i alla planerade evenemang, 
i synnerhet i Mellanöstern som stöd till fredsprocessen. 
• AL-INVEST: Samarbete med länderna i Latinamerika 
Efter inledningsskedet (1992 till 1994) beslutade kommissionen 1995 att starta AL-InvestII 
(41 miljoner ecu 1995-1999). Syftet med AL-Invest är att öka de europeiska investeringarna i 
Latinamerika samt öka handeln mellan de två regionerna. Målgruppen är både europeiska och 
latinamerikanska små och medelstora företag, och man har inriktat sig på att uppmuntra 
möten mellan europeiska och latinamerikanska företagare, främst genom evenemang såsom 
Interprise. 
Det första evenemanget inom partnerskapet EU-Mercosur kommer att äga rum i Montevideo i 
Uruguay den 3-5 december 1997. 300 företag från Mercosur-området (Argentina, Brasilien, 
Paraguay och Uruguay) och Chile kommer att möta 200 företag från Europeiska unionen för 
att knyta kontakter och undersöka samarbete inom några av följande områden: jordbruk och 
livsmedel, kemikalier, plast och komponenter, textil och konfektion, metallurgi samt 
maskiner. 
Förutom dessa branschvisa möten inrättades ett nätverk av sydamerikanska organisationer 
^Eurocentros de cooperaciôn empresarial") som kopplades samman med de europeiska 
nätverken för samarbete och information (främst BC-NET och BRE) som är i full drift i de 
flesta länderna i Latinamerika. 
• ASIA-INVEST: Samarbete med länderna i Asien 
Asia-Invest (32 miljoner ecu 1997-2002) inrättades för att underlätta samarbete mellan 
ekonomiska aktörer från Europa och Asien. Det omfattar flera instrument för att stimulera 
ökad handel och ökade investeringar och för att höja medvetenheten hos europeiska 
65 
företag, i synnerhet små och medelstora, om affärsmöjligheterna i Asien. 1996 utvidgades 
ASIA-INVEST till att omfatta Kina med tilläggsanslag om 10 miljoner ecu. 
ASIA-INVEST kommer att administreras av ett sekretariat som inrättades i Bryssel under 
hösten 1997. 
ASIA-INVEST har tre former av stöd till samarbetsinitiativ: 
- Förberedelsefonden, vars syfte är att förbereda företag för nya marknader och 
partnerskap, 
- Asia-Interprise och Asia-Partnerskap. Partnerskapsevenemanget mellan ASEAN och 
EU äger rum i Singapore i november 1997. 
- Investera i Asien, för undersökning landsvis och sektorsvis av investeringstendenser och 
-villkor i Asien. 
Genom ASIA-INVEST sammanknyts de EG-stödda Europeiska affärsinformationscentrema i 
Asien med Euroinfocentrema, handelskammare och branschorganisationer i Europa, vilket 
underlättar för företagen att knyta kontakter. Affärsinformationscentrer finns redan i Bangkok, 
Kuala Lumpur, Manila och Bombay, och de planeras i Colombo, Jakarta och Hanoi/Saigon. 
ASIA-INVEST innebär att BC-NET och BRE byggs ut i södra och sydöstra Asien samt Kina. 
ECIP och EIB-lån är också tillämpliga (340 miljoner ecu i lån till Asien). 
Som en följd av det första toppmötet mellan Europa och Asien, som anordnades i Bangkok 
1996, ägnas mycket uppmärksamhet åt att stärka de små och medelstora företagens 
internationaliseringsprocess, i synnerhet i Asien. Toppmötets affärsforum sammanträdde 
första gången i Paris 1996 och är ett exempel på utmärkt samarbete mellan EU:s och Asiens 
affärskretsar på detta område. 
6.2.2.6 Samarbete med länderna i Central- och Östeuropa och Oberoende staters 
samvälde. 
EU stöder länderna i Central- och Östeuropa i deras politiska och ekonomiska omvandling, 
särskilt med tanke på deras framtida anslutning till unionen. I fråga om små och medelstora 
företag uppmuntrar EU grundandet av samriskföretag och direkta investeringar (JOP-
programmet, en del av PHARE-programmet) samt utveckling av stödorganisationer och 
nätverk för små och medelstora företag (PHARE-programmet). EU:s stöd till Oberoende 
staters samvälde (NIS) och Mongoliet via TACIS-programmet omfattar stöd till de små och 
medelstora företagen i form av uppbyggnad av förmedlande organisationer, expertrådgivning 
samt partnerskapsevenemang. 
• JOP: främjande av samriskföretag och direkta investeringar i Central- och 
Östeuropa, Oberoende staters samvälde samt Mongoliet. 
JOP (Joint Venture Programme, 117,5 miljoner ecu i anslag hittills) startades 1991 och är ett 
särskilt program inom Phare som syftar till att underlätta grundandet av samriskföretag i 
länderna i Central- och Östeuropa mellan gemenskapens små och medelstora företag och 
deras partner i dessa länder. Sedan 1995 omfattar JOP också Ryska federationen. Man arbetar 
för närvarande med att utvidga JOP till de andra länderna i Tacis-programmet (Oberoende 
staters samvälde och Mongoliet). Med ECIP som förebild stöder JOP via ett nätverk av 
finansiella intermediärer genomförbarhetsstudier, delägande i gemensamma företag, 
personalutbildning samt den information som krävs för att grunda företaget. De vidtagna 
åtgärderna har främst gjort det möjligt för gemenskapens små och medelstora företag att 
förbereda sina samriskprojekt, och på så sätt lindrat de administrativa, ekonomiska och 
rättsliga belastningarna. Genom att uppmuntra grundandet eller utvidgningen av 
samriskföretag i Central- och Östeuropa gynnas utlandsinvesteringar från gemenskapens små 
66 
och medelstora företag av programmet. Genom programmet stöds främst små och 
medelstora företag: 69 % av de godkända ansökningarna har lämnats in av företag med 
färre än 100 anställda. Under 1996 fick 400 projekt stöd. 1 slutet av 1996 hade 124 
gemensamma företag grundats och genererat investeringar i storleksordningen 
90 miljoner ecu, vilket motsvarar en hävstångsverkan på 1 till 9. 
• PHARE-programmet 
Inom PHARE119 har kommissionen inrättat nationella program för små och medelstora 
företag genom tekniskt bistånd till följande länder: Polen, Ungern, Tjeckien, Slovakien, 
Slovenien, Bulgarien, Rumänien, Albanien, Litauen, Lettland, Estland samt den f.d. 
jugoslaviska republiken Makedonien. Till dessa program anslog EU 33 miljoner ecu under 
1995 och 1996 varav 23 miljoner ecu (69 %) ägnades åt tekniskt bistånd och kunskaps­
överföring samt 10 miljoner ecu (30 %) åt finansiella instrument. De flesta av programmen 
sköts decentraliserat av en styrgrupp i varje land. 
Genom Phare har EU stött framväxten av stödorganisationer för små och medelstora företag 
(information, rådgivning och utbildning), nationella myndigheter för små och medelstora 
företag (inrättade i Albanien, Tjeckien, Ungern, Litauen, Polen, Rumänien, Slovakien och 
Slovenien) och lokala förmedlare av tekniskt bistånd, antingen offentliga eller privata eller en 
kombination därav. Det finns nu lokala institutioner med stöd från Phare i alla partnerländer 
och nätverk av regionala utvecklingsorganisationer i några av dem. 
Dessutom har EU via Phare stött ett antal ekonomiska planer genom olika förmedlingar för att 
tillfredsställa brådskande behov som det befintliga finanssystemet inte utan vidare kan klara 
av, samtidigt som det finansiella instrumentet används som en hävstång för att främja 
strukturell utveckling av banksystemet. 
Genom Phare har också ett antal transnationella åtgärder fått stöd, i syfte att främja 
kontakter mellan företag i EU och Central- och Östeuropa (de central- och östeuropeiska 
ländemas medverkan i Europartnerskap och Interprise), främja inrättandet av EU:s nätverk i 
Central- och Östeuropa (EIC, BC-NET), sprida de bästa metoderna och erfarenheterna från 
EU:s institutioner och organisationer. Hittills har en Euroinfocenterfilial inrättats i varje 
associerat land. De har verkat i nära samarbete med Euroinfocentrema i EU, eftersom de ingår 
i deras nätverk. 
Förutom JOP finns COOPME, ett flernationellt program (13 miljoner ecu 1995-1997) med 
följande syfte: att förbättra organisationerna för små och medelstora företag i Central- och 
Östeuropa och deras möjligheter att betjäna sina medlemmar; att utvidga relationerna och 
partnerskapen mellan EU:s små och medelstora företag, branschorganisationer och deras 
motsvarigheter i Central- och Östeuropa; att utvidga samarbetet och partnerskapet mellan små 
och medelstora företag i de två regionerna. Coopme stöder bland annat utvidgandet av EU:s 
nätverk (BC-NET, Euroinfocenterfilialer, centrer för företagsamhet och innovation) till 
Central- och Östeuropa, Phare-ländernas medverkan i Europartnerskaps- och Interprise-
evenemang och anordnandet av sådana evenemang i Phare-länderna (Europartnerskap Polen 
anordnades i Gdansk och ett Interprise-evenemang i Ungern), samt två program för 
företagsledarnas rörlighet och finansverksamhet under ledning av europeiska organisationer (t. 
ex. Eurochambres, Europeiska riskkapitalföreningen och Eurada). 
Östersjöpartnerskapet anordnades i Gdynia i Polen i september 1996. Evenemanget 
finansierades genom COOPME, och 700 små och medelstora företag från Östersjöregionen 
119 Förordning (EEG) 3906/89, EGT L 375, 23.12.1989, s. 1, ändrad genom förordning (EG) 753/96, EGT L 
103, 26.4.1996, s. 5. 
67 
och EU deltog i affärsmöten (200 företag från dessa länders marina industri och 500 
besökande företag från EU och andra länder i Central- och Östeuropa). 
Syftet var att låta små och medelstora företag undersöka partnerskap med sina motsvarigheter 
i andra länder och därigenom underlätta den vidare utvecklingen av den internationella affärs­
verksamheten i Östersjöregionen. Östersjöpartnerskapet blev ett mycket framgångsrikt 
evenemang som kommer att bidra till att stärka den ekonomiska utvecklingen i denna region 
och banden mellan denna region och EU. 
PHARES insatser under de närmaste fem åren kommer att inriktas på följande: säkerställandet 
av förhållanden som är gynnsamma för små och medelstora företag (i fråga om lagar och 
andra författningar, bland annat skatteregler) som en förutsättning för ytterligare hjälp; en 
systematisk bedömning av PHARE-programmens konsekvenser för de små och medelstora 
företagen; ytterligare integration av stöd till de små och medelstora företagen i programmen 
för utveckling av den privata sektorn samt i miljööverväganden och jämställdhet; utveckling 
av små och medelstora företag i integrerade utvecklingsprogram, regionalt eller på 
landsbygden, kompletterat på nationell nivå med ökade satsningar på reformer av 
finanssektorn; utveckling av finansinstrument (främst delägande, skulder och säkerheter) 
genom professionellt skötta 
förmedlande organisationer (investeringsfonder eller banker) som är fristående från staten; 
ökat samarbete mellan små och medelstora företag i EU och i Central- och Östeuropa för att 
underlätta kunskapsöverföring om den inre marknaden samt ledarskap,;- och yrkesutbildnings­
program för små och medelstora företag. 
I och med de nya riktlinjerna för PHARE bekräftas satsningen på små och medelstora företag 
i flera länder för att främja investeringarna i Central- och Östeuropa. Denna satsning håller nu 
på att förberedas gemensamt av kommissionens avdelningar för utrikespolitik, finans och 
företagspolitik, samt av Europeiska investeringsbanken och Europeiska banken för 
återuppbyggnad och utveckling. Enligt de nya riktlinjerna skall man också koncentrera 
verksamheten på några få områden som är viktiga för anslutningen. Mot den bakgrunden 
håller ett nytt program till stöd för ekonomisk verksamhet (särskilt små och medelstora 
företag) och dennas integration på den inre marknaden på att utarbetas av en grupp med 
företrädare för avdelningarna för utrikespolitik, finans, industri och företagspolitik. Det nya 
programmet kan ta över och rikta om en del av den befintliga verksamheten, till exempel JOP 
och Coopme. 
De företagspolitiska avdelningarna är djupt involverade när det gäller att ta fram åtgärder 
inom Phare-programmet till stöd för de små och medelstora företagen. Denna samordning 
sker på flera nivåer, främst genom tekniskt stöd till de små och medelstora företagens 
utveckling i dessa länder, i form av bidrag till utformning, övervakning och utvärdering av 
anbudsinfordringar samt gemensamt anordnande av seminarier. De bidrar till att successivt 
integrera nya partner från Central- och Östeuropa i EU:s nätverk för information och 
samarbete mellan små och medelstora företag, och till utvecklingen av samriskprojekt inom 
JOP. 
Slutligen kommer ett antal gemenskapsprogram att öppnas för de associerade länderna i 
Central- och Östeuropa, i enlighet med tilläggsprotokollen till Europaavtalen och strategin 
före anslutning. För närvarande görs förberedelser för att öppna det tredje fleråriga 
programmet för små och medelstora företag för länderna i Central- och Östeuropa från 
och med den 1 januari 1998. 
68 
• TACIS-programmet 
TACIS120 (Tekniskt bistånd till Oberoende staters samvälde) är ett initiativ från Europeiska 
unionen för utvecklingen av harmoniska och sunda ekonomiska och politiska band mellan 
Europeiska unionen och Oberoende staters samvälde och Mongoliet. Inom TACIS har EU 
anslagit 51 miljoner ecu till stöd för små och medelstora företag under 1992-1994 och 
31 miljoner ecu under 1995-1996. 
TACIS program för små och medelstora företag grundas på behovet att bygga upp 
förmedlande organisationer som kan tillhandahålla stöd till befintliga företagare och 
nystartade företag. Sedan 1992 har mer än 40 centrer inrättats i Oberoende staters samvälde. 
Program har startats för att stödja enskilda företagare, exempelvis europeiska programmet 
för erfarenhetsnätverket, varigenom erfarna företagsledare tillhandahåller praktiska 
ledarskapsrelaterade erfarenheter, kunnande och färdigheter direkt till företag i OSS. Projekt 
har också tagits fram i samarbete med Eurochambres för att stödja handelskamrarna i OSS. 
Dessutom kommer kommissionen att gradvis införliva TACIS stödcentrer i nätverket BC-
NET, med början i Ryska federationen och Ukraina. I juni 1994 deltog företagare från OSS i 
Europartnerskap i Gdansk i Polen. Sedan dess har Tacis formaliserat OSS deltagande i 
Europartnerskap och utbildar nationella rådgivare. Även om det är kommissionens 
avdelningar 
med direkt ansvar för Tacis som finansierar de nationella rådgivarna, har de företagspolitiska 
avdelningarna tagit med dem i all verksamhet som rör Europartnerskap. 
Slutligen skall sex paneler inrättas i Ungern, Ryssland, Ukraina, Estland, Lettland och Litauen 
av Kommittén för handel och distribution med stöd från kommissionen. Målet är att höja 
medvetenheten i dessa länder om de problem som EU-företag ställs inför när de vill göra 
affärer där samt att tillhandahålla teknisk rådgivning och stöd för att utveckla oberoende 
branschorganisationer och effektiva distributionsnät i dessa länder. 
Sammanfattningsvis finns det ett stabilt och konstruktivt samarbete mellan kommissionens 
avdelningar vid genomförandet av Tacis program för små och medelstora företag, vilket leder 
till att de av kommissionens avdelningar som ansvarar för Tacis kan dra nytta av de 
erfarenheter som gjorts av kommissionens företagspolitiska avdelningar på området små och 
medelstora företag. 
6.2.2.7 Utvecklingssamarbete med de associerade länderna i Afrika, Västindien och 
Stillahavsregionen (A VS-länderna) 
Sedan 1990 är den rättsliga grunden för utvecklingssamarbetet och de ekonomiska banden 
mellan EU och de 70 associerade länderna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-
länderna) den fjärde Lomékonventionen. Den 4 november 1995 undertecknades avtalet om 
ändring av den fjärde Lomékonventionen på Mauritius av AVS-EU-rådet. Konventionen löper 
ut år 2000. Kommissionen inledde debatten om de framtida förbindelserna mellan EU och 
AVS-länderna med att ge ut en grönbok i november 1996121, i vilken kommissionen 
utvärderar det utvecklingssamarbete som skett hittills. När kommissionen lägger fram sina 
alternativ för att få ny fart på partnerskapet mellan EU och AVS-länderna betonar den 
vikten av att stödja den privata sektorn. Särskild vikt bör fästas vid samarbetet mellan 
främst de europeiska regioner som gränsar till vissa AVS-länder (till exempel de yttersta 
120 Förordning (EEG, Euratom) 2053/93, EGT L 187, 29.7.1993, s. 1, och förordning (EG, Euratom) 1279/96, 
EGT L 165,4.7.1996, s. 1. 
121 KOM(96) 570, 20.11.1996. 
69 
randområdena) och AVS-statema för att uppmuntra mellanregionalt samarbete på området 
små och medelstora företag. 
Tekniskt stöd i syfte att främja små och medelstora företag omfattar stöd till specialiserade 
organisationer (handelskamrar), expertrådgivning till banker som finansierar små och 
medelstora företag men framför allt främjandet av investeringsforum. Vid dessa forum har 
hundratals europeiska investerare kunnat möta lokala företagare. På sistone har kommissionen 
börjat anordna branschvisa forum som hjälper de lokala företagen att förbättra sin 
konkurrenskraft. 
Sedan femton år tillbaka stöder Centrerna för industriell utveckling samarbetet mellan 
europeiska små och medelstora industriföretag och liknande företag i AVS-länderna, genom 
samriskföretag, ledarskapskontrakt, licensiering och underentreprenad med hjälp av ett 
nätverk av lokalkontor och europeiska kontor och ett nära samarbete med medlemsstatemas 
främjandeorganisationer. 
Centret får cirka 600 ansökningar om stöd per år och förbrukar en budget om 72 miljoner ecu 
för cirka 300 direkta insatser till förmån för små och medelstora företag i AVS-länderna och i 
EU. 
Eftersom deras roller kompletterar varandra bedriver kommissionen, Europeiska 
investeringsbanken och centret ett nära operativt samarbete. Exempelvis väljer centret ut 
lönsamma projekt som skulle behöva en enklare tillgång till EIB:s resurser, och vissa globala 
lån från EIB till de lokala små och medelstora företagen åtföljs av erbjudanden om tekniskt 
stöd från kommissionen och centret. En fond för tekniskt bistånd har inrättats av 
kommissionen och genom den medfinansieras centrets verksamhet till stöd för företagsledare 
som undertecknat samarbetsprotokoll inom ramen för industriforumen mellan EU och AVS. 
De europeiska små och medelstora företagen medverkar på ett övergripande sätt i 
genomförandet av gemenskapens utvecklingsbistånd genom upphandling av arbeten, varor 
och tjänster. Även om de europeiska storföretagen dominerar marknaden för offentliga 
arbeten är det numera de små och medelstora företagen - särskilt via handelsbolagen -som är 
överlägset mest aktiva på marknaderna för varor och tjänster (tekniskt bistånd). 
För att öka de små och medelstora företagens deltagande i denna upphandling har 
kommissionen förbättrat tillgången till information, framför allt om gemenskapens 
konkurrensregler och de befintliga möjligheterna. Informationen om program och projekt, 
som finns tillgänglig på Internet och i de blå sidorna i The ACP-EU Courier, blir således 
föremål för mer än 800 förfrågningar per dag. 
6.2.2.8 Samarbete med Sydafrika 
Under 1997 kommer man att genomföra två betydande program för utvecklingen av den 
privata sektorn inom det europeiska programmet för återuppbyggnad och utveckling för 
Sydafrika: programmet för utveckling av småföretag och mikroföretag samt programmet för 
utveckling av handel och investeringar. 
Det första programmet består av lånemöjligheter och kreditplaner för småföretag och 
mikroföretag. 
Målet med det andra är att skapa en dynamisk och framgångsrik sektor med små och 
medelstora företag och mikroföretag genom att förbättra dess internationella konkurrenskraft, 
i synnerhet för de nytillkomna företagarna. Mottagarna förväntas vara tidigare missgynnade 
småföretag och mikroföretag som kommer att få utbildning i de grundläggande principerna 
för internationell konkurrensförmåga på exportmarknaden. Detta program för utveckling av 
handel och investeringar kommer att omfatta utbildning i internationell konkurrenskraft, 
särskilt utformad för tidigare mindre gynnade små och medelstora företag, produkt- och 
70 
marknadsutveckling för export och internationella partnerskap. Åtgärder inom det 
internationella partnerskapsprogrammet kommer att inriktas på små och medelstora företag 
inom särskilda produktsektorer, som skall få tillfälle att modernisera sin teknik. En serie 
evenemang planeras: evenemang i stil med Interprise, förbindelser med BRE, ett 
industriforum med en regional dimension, och andra ad Äoc-initiativ i linje med programmet, 
exempelvis forskning, mentorskap, studiebesök, deltagande i yttre partnerskapsevenemang 
eller deltagande i Europartnerskapsevenemang. 
Under 1997 enades republiken Sydafrika och Europeiska gemenskapen om ett flerårigt 
vägledande program fram till slutet av 1999 med inriktning på stöd till den privata sektoms 
utveckling. 
7. STÄRKT KONKURRENSKRAFT OCH BÄTTRE TILLGÅNG TILL FORSKNING, INNOVATION 
OCH UTBILDNING 
Det är nödvändigt att stärka de små och medelstora företagens konkurrenskraft för att de skall 
kunna konkurrera i en alltmer global ekonomi som dessutom genomgår dramatiska 
förändringar framför allt p.g.a. informationssamhällets växande betydelse samt höjda miljö-
och kvalitetskrav. Vägen dit går via bättre tillgång för de små och medelstora företagen till 
FoTU och innovationer. De små och medelstora företagen bör dessutom satsa mer på 
innovation, integrera den nya kommunikationstekniken bättre för att snabbt och billigt kunna 
nå avlägsna marknader samt förbättra företagens ledningsfunktion genom att satsa på 
fortbildning. De bör också integrera miljöhänsyn bättre i sina tillverkningsprocesser eller 
produkter för att möta efterfrågan bättre. 
7.1 Företagens konkurrenskraft 
Stärkt konkurrenskraft för industrin i EU 
I rådets beslut av den 25 juni 1996 om genomförande av ett åtgärdsprogram för gemenskapen 
för att främja den europeiska industrins konkurrenskraft122 anges ett antal riktlinjer, bl.a. 
genomförande av meddelandet från 1994 om konkurrenskraft123 på områdena immateriella 
investeringar, industrisamarbete, standardisering, konkurrens och modernisering av de 
offentliga myndigheterna, lansering av ett inlärningssamhälle (fortbildning), utveckling av 
industrisamarbete med tredje land samt förstärkning av förbindelserna med USA med hjälp av 
den transatlantiska dialogen. Två sektorsinriktade meddelanden antogs 1996, det ena om textil 
och beklädnad och det andra om kemisk industri. 
7.1.1 Textil och beklädnad 
I maj 1996 antog kommission ett meddelande om underleverantöremas konkurrenskraft i 
textil- och beklädnadsindustrin124. I juni 1996 organiserade kommissionen en 
rundabordskonferens om den europeiska textil- och beklädnadsindustrin. Det är en sektor som 
domineras av små och medelstora företag. Genom konferensen fick företrädare för 
textilindustrins europeiska sammanslutning (EURATEX), ledare för sammanslutningar på 
nationsnivå, arbetsmarknadens parter samt representanter för medlemsstaterna ett tillfälle att 
diskutera problemen i sektorn med kommissionen. Efter konferensen tillsattes i juni 1996 på 
kommissionens initiativ tre partssammansatta arbetsgrupper för att behandla sektoms 
konkurrenskraft (innovation, FoTU, informationsteknik, sysselsättning och 
kompetensutveckling, strukturanpassning, industrisamverkan), gemenskapsintem ramstruktur 
122 Rådets beslut 96/413/EG, 25.6.1996, EGT L 167, 6.7.1996, s. 55. 
123 KOM(94) 319, 14.9.1994. 
124 KOM(96) 210,15.5.1996. 
71 
(partnerskap mellan firmor inom EU, statligt stöd, inre marknaden och handel) respektive 
relationer till omvärlden (industrisamverkan med tredje land, tillgång till marknader, tull och 
bedrägeribekämpning, gemenskapsextern handel). Tanken är att förbättra informationsflödet 
mellan industrin och kommissionen, urskilja program och åtgärder med relevans för företag i 
textil- och beklädnadssektom samt ange andra initiativ som kan främja sektorn och 
strävandena mot en ny inriktning för att svara optimalt på företagens behov. Arbetsgrupperna 
har hållit tre möten under 1996 och 1997. Kommissionen förbereder ett meddelande. 
7.1.2 Kemisk industri 
I april 1996 offentliggjorde kommissionen ett meddelande om konkurrenspolitik för den 
kemiska industrin i EU125. Meddelandet hade utarbetats i samråd med företrädare för den 
kemiska industrin i EU. Det innehåller förslag till konkurrensfrämjande åtgärder. Åtgärderna, 
som skall vidtas av kommissionen, industrin och/eller medlemsstaterna, hör hemma på något 
av fyra prioriterade områden enligt meddelandet om industrins konkurrenskraft, nämligen 
bättre regelverk med inriktning på konsolidering, uppdatering och/eller förenkling av gällande 
regelverk för kemiska ämnen och produkter samt tillämpning av ett sunt synsätt vid alla nya 
regleringsinitiativ. Ett exempel på detta som är särskilt viktigt för de små och medelstora 
företagen är det enklare förfarandet att anmäla nya kemikalier. 
7.2 Kvalitet och standardisering 
7.2.1 Kvalitetspolitik 
Av undersökningen Euromanagement (1993-1994) framgick att de små och medelstora 
företagen, inför marknadens krav på kvalitetscertifiering, har svårt att finna kvalitetsstrategier 
som passar deras behov (marknadsposition, bättre organisation och konkurrenskraft). 
Därför har kommissionen försökt införliva småföretagarproblematiken i sin kvalitets­
politik. Det handlar särskilt om att inordna kvalitetsdebatten (i vidare mening än 
kvalitetscertifiering) i en övergripande företagsstrategi med sikte på bättre konkurrenskraft. 
Som ett led i kvalitetspolitiken för kommissionen därför fram två förslag, nämligen 
Europeiska kvalitetspriset för små och medelstora företag och ett kvalitetsprojekt via 
Eurochambres. 
Europeiska kvalitetspriset för små och medelstora företag (premiär 1997) har utformats av 
EFQM (European Foundation for Quality Management) och EOQ (European Organisation for 
Quality) med Europeiska kvalitetspriset från 1992 som förebild. Vid pristilldelningen bedöms 
förmågan att ange en utmärkt kvalitetsstyrningsmodell tillsammans med en metod för att 
bedöma egenprestationen i förhållande till den angivna modellen, varvid det bör framgå hur 
begreppet totalkvalitet ser ut och hur det används i små och medelstora företag. Syftet med 
priset är att dels uppmuntra, dels ge erkännande åt kvalitetsarbetet i små och medelstora 
företag, såsom bästa strategi för att förbättra konkurrenskraften. 
Eurochambre-projektet om kvalitet är inriktat på att skapa insikt om kvalitet i små och 
medelstora företag genom benchmarking och med hjälp av nätverket av europeiska industri-' 
och handelskamrar. Projektet ingår mera allmänt i försöken att skapa ett europeiskt 
benchmarkingnätverk bland företagen och målet är att göra det lättare för små och medelstora 
företag att delta i nätverket. 
125 KOM(96) 187, 30.4.1996. 
72 
7.2.2 Standardisering - certifiering 
7.2.2.1 Informationskampanj om standardisering 
EU:s politik på standardiseringsområdet var enda tema för en publicitetskampanj som 
Euroinfocentrema (EIC) bedrev 1995-1996. Med hjälp av 1 400 arrangemang och 3 600 
artiklar i pressen i olika medlemsstater fick de små och medelstora företagen tillfälle att 
bekanta sig med de viktigaste säkerhetskraven och de harmoniserade europeiska tekniska 
standarderna. Fler än 300 000 små och medelstora företag berördes direkt. Förklaringar 
kunde lämnas på sådana högteknologiska expertområden som maskindirektivet, 
skyddsutrustningsdirektivet, EMC-direktivet eller lågspänningsdirektivet. Insatserna 
omfattade förberedande sonderingar i företagen utförda av infocentrerna, informationsdagar 
om standarder och tekniska krav som företagen måste uppfylla för att erhålla CE-märkning, 
produktion av broschyrer, faktablad och programvara som företagarvägledning, upplysning 
om infocentremas tjänster när det gäller rådgivning/informationsförmedling mellan dels den 
lokalt etablerade företagaren, dels gemenskapsinstitutionerna och de nationella myndigheter 
som deltar i arbetet med att genomföra gemenskapsdirektiven. 
7.2.2.2 NORMAPME 
För att ge de små och medelstora företagen bättre möjligheter att delta i EU:s 
standardiseringsarbete, särskilt i beredningen i CEN (Europeiska organisationen för 
standardisering)/CENELEC (Europeiska organisationen för standardisering inom elområdet) 
gav kommissionen sitt stöd åt att skapa Normapme, Hantverkssektorns och småföretagens 
europeiska standardiseringsbyrå (Bureau Européen de l'Artisanat et des PME pour la 
normalisation). Det är ytterst viktigt att involvera de små och medelstora företagen, eftersom 
ca. 700 europeiska standarder antas varje år av europeiska standardiseringsorgan. De är i 
princip frivilliga men är avsedda för alla EU-företag, antingen de exporterar eller inte. 
Inaktuella inhemska standarder skall dras in. De små och medelstora företagen tillfrågas 
emellertid vanligen inte under arbetet med att ta fram standarden. Därför behövs ett organ som 
Normapme. Åren 1995 och 1996 har varit en inledningsfas för Normapme som drivs i form av 
förening utan vinstsyfte enligt belgisk lag. Verksamheten har särskilt fokuserats på att, i 
samverkan med CEN och kommissionens företagspolitiska avdelningar, göra 
standardiseringsarbetet känt, samla in dokumentation, bygga upp en databank och ett nätverk 
av experter. Dessutom har Normapme blivit associerad medlem i CEN. 
Med tanke på Eurobarometer-enkäten har de europeiska standardiseringsorganisationerna 
enats med kommissionen om en avsiktsförklaring i syfte att öka kunskapen om den 
europeiska standardiseringen. Med denna utgångspunkt har flera åtgärder vidtagits i nära 
samarbete med de små och medelstora företagen (Normapme) och Euroinfocentrema (EIC). 
En åtgärd som torde gynna de små och medelstora företagen är en tjänst för information om 
och deltagande i standardiseringen via Internet (Ines-projektet). 
7.3 Forskning och teknisk utveckling 
Teknik är en viktig faktor som tillåter företag av alla typer och storlekar att skaffa sig 
konkurrensfördelar. Men det kan vara svårt för företagen att bedriva forskning och teknisk 
utveckling (FoTU) på egen hand. Samverkan mellan olika företag och 
forskningsorganisationer är en lösning, som ger möjlighet att gemensamt utnyttja resurser och 
kompletterande kompetens. 
EU:s forskningsprogram hjälper partner från olika länder att arbeta tillsammans, genom att de 
skapar band mellan näringsliv och forskarsamhällen i olika länder. Gemenskapens fjärde 
73 
ramprogram för forskning126 omfattar all EU-finansierad forskning (13 miljarder ecu under 
1994-1998) och har tre huvudmål, nämligen att förbättra EU-industrins konkurrenskraft, höja 
livskvalitén i Europa och stötta annan EU-politik. 
7.3.1 Små och medelstora företags deltagande i gemenskapens fjärde ramprogram för 
FQW21 
Små och medelstora företag bidrar kraftigt till att Europas ekonomi utvecklas i snabb takt. I 
egenskap av underleverantörer understödjer de dessutom de stora företagens konkurrenskraft. 
Högteknologiska små och medelstora företag är drivkraften i snabbväxande branscher 
som multimedia, datorprogram, bioteknik, biomedicin och miljöteknik. I USA vet man 
att de åstadkommer dubbelt så många innovationer per anställd och framställer VA gånger så 
många nya produkter för varje dollar som investeras i forskning som större företag. 
Till följd av den inre marknaden finner många små och medelstora företag att deras 
marknader internationaliseras i allt snabbare takt och att utländska konkurrenter verkar på 
deras hemmamarknader. Produkter och processer blir också allt mer tekniska och små och 
medelstora företag måste, om de vill fortsätta att konkurrera, utveckla eller ha tillgång till ny 
teknik. Genom att delta i gemenskapens forskningsprogram med kostnadsdelning kan 
små och medelstora företag bygga ut sitt nätverk av företag och forskningspartner över 
gränserna och samtidigt stärka sin tekniska bas genom att dela på FoTU-arbetet eller få 
tillgång till FoTU-resultat. 
I en undersökning som gjordes 1994 bedömdes FoTU utifrån behov och beredskap i ett 
representativt urval på 2 miljoner små och medelstora företag i EU. 
De delades in i tre grupper: 
1. Teknikutvecklare (1-3 %). Det rör sig om små och medelstora företag som både forskar 
och tar fram ny teknik och som har en väl etablerad förmåga när det gäller FoTU. De 
deltar i stor utsträckning i EU-finansierade projekt. De kan dock behöva stöd för att 
kunna konkurrera på lika villkor med större bolag i ansökningsomgångar. 
2. Ledande teknikanvändare (10%). Små och medelstora företag som tekniskt ligger över 
genomsnittet i sin bransch. De kan urskilja FoTU-behov men har ofta begränsad eller 
ingen förmåga på området. Därför brukar de lägga ut forskning på entreprenad. De spelar 
en avgörande roll när det gäller att sprida och anpassa tekniska uppfinningar till företag 
med genomsnittlig eller låg teknikintensitet. 
3. Teknikanvändare - efterföljare (90 %). En bred majoritet av de små och medelstora 
företagen i EU är bara intresserade av FoTU-slutprodukter. De har litet eller inget behov 
av att bedriva FoTU-verksamhet och investerar inte surt förvärvade pengar i riskabla och 
långsiktiga FoTU-projekt. 
126 EGTL 126, 18.5.1994, s.l. 
127 Alltid när delprogram inom det fjärde ramprogrammet omfattar särskilda åtgärder för små och medelstora 
företag tillämpas en definition med följande tre kriterier: <500 anställda, <38 miljoner ecu i årsomsättning 
samt högst en tredjedel av bolaget får innehas av en främmande större organisation (större än små och 
medelstora företag enligt kriterierna på anställda och årsomsättning), utom när den är ett placeringsbolag 
såsom en bank eller ett riskkapitalbolag. Bara inom det särskilda programmet om informationsteknik 
tillämpas ett högre tak för årsomsättning, nämligen 50 miljoner ecu, eftersom företag på detta område 
skapar så stort mervärde. Definitionen är emellertid provisorisk och kommer att användas under en 
övergångsperiod på forskningsområdet. Den skall i princip ersättas den 31 december 1997 av 
kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 om definitionen av små och medelstora företag (EGT 
L 107, 30.4.1996, s. 4).Detta stycke omfattar inte de små och medelstora företagens deltagande i EU:s 
innovationsprogram (se 7.4), vilket motsvarar område III i det fjärde ramprogrammet. 
74 
7.3.1.1 Teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag 
Ännu en prioritering enligt det fjärde ramprogrammet, som går igen i alla FoTU-program, är 
att stimulera små och medelstora företag till att delta. En särskild serie åtgärder, 
teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag, har vidtagits inom tio 
särskilda program. I andra program finns projekt som särskilt är inriktade på att lösa de små 
och medelstora företagens specifika problem. 
INNEHÅLL OCH GENOMFÖRANDE 
Genom de teknikstimulerande åtgärderna för små och medelstora företag, som vidtagits inom 
det fjärde FoTU-ramprogrammet och som bygger på framgångsrika erfarenheter från Brite-
Euramprogrammet, utvidgas CRAFT-programmet till nio andra forskningsprogram om 
FoTU-verksamhet inom biovetenskap, energi, transporter och miljö. De teknikstimulerande 
åtgärderna utformades för att hjälpa små och medelstora företag att lösa problem som uppstår 
när man skall göra en ansökan: få tag i information om EU-program, hitta lämpliga 
forskningspartner, definiera FoTU-behov, klargöra att projektet är genomförbart innan medel 
anslås. Syftet med åtgärderna är att ge små och medelstora företag bättre möjligheter att delta 
i EU:s FoTU-program. De riktar sig särskilt till små och medelstora företag i grupperna 
teknikutvecklare och ledande teknikanvändare. 
De teknikstimulerande åtgärderna omfattar följande två huvudåtgärder: 
1. Projekteringsbidrag. Små och medelstora företag från olika medlemsstater kan planera 
ett gemensamt FoTU-projekt och, på basis av ett kortfattat förslag där huvuddragen 
anges, erhålla finansiering (75 % av totalkostnaden, dock högst 45 000 ecu) för att 
utarbeta ett fullständigt förslag och/eller utföra en genomförbarhetsstudie. Denna första 
fas är frivillig och bör vara högst 12 månader lång. 
2. CRAFT-projekten vänder sig till gruppen ledande teknikanvändare och ger dem 
möjlighet att engagera utomstående (s.k. FoTU-leverantörer) att bedriva forskning åt 
dem. De små och medelstora företagen skall ha äganderätten till resultaten. 
Kommissionen delar forskningskostnaderna med de små och medelstora företagen 
genom att skjuta till högst 500 000 ecu eller 50 % av den totala kostnaden. Craft-
projekten skall löpa över 1-2 år. Alla EU-finansierade projekt måste vara innovativa 
och konkurrensneutrala i den meningen att ytterligare utveckling skall krävas efter 
projektet och innan utfallet av projektet kan marknadsföras. En nyhet gentemot det 
ursprungliga Craft-initiativet är att större företag eller offentliga organ kan delfinansiera 
projekt med högst en sjättedel av kostnaden, något som öppnar för vertikalt samarbete 
mellan de små och medelstora företagen och privata eller offentliga slutanvändare. 
Att förfarandet är i två steg är inte bara en fördel för små och medelstora foretag med 
Craft-profil utan också för dem som har egna forskningsresurser, dvs. de i gruppen 
teknikutvecklare. De kan utnyttja ett projektbidrag till att förbättra förutsättningarna att lyckas 
med en ansökan om ett samforskningsprojekt, vilket är den normala projektformen i EU:s 
FoTU-program. De ansöker då tillsammans med stora företag, universitet och 
forskningscentra och konkurrerar med andra liknande projekt. 
På grund av de teknikstimulerande åtgärderna har det dessutom inrättats en liten 
samordningsenhet med uppgift att samordna dessa åtgärder genom alla de tio 
forskningsprogrammen, att sköta Craft-nätverket av nationella kontaktpunkter och att knyta an 
till andra EU-åtgärder för små och medelstora företag. Enheten skall fungera som ett första 
handläggningsställe (s.k. "first stop shop"), där förslag tas emot och bearbetas. Ett 
samlat informationspaket om de tio programmen har tagits fram och standardformulär 
finns till alla program. Detta för att förenkla ansökningsförfarandet. De teknikstimulerande 
75 
åtgärderna genomförs med hjälp av öppna förslagsomgångar som inleddes i december 1994 
och kommer att pågå till april 1998. Förslagen bedöms kontinuerligt varje kvartal. Genom att 
strömlinjeforma samordningsgruppens interna handläggningsrutiner kunde man se till att alla 
sökande som lämnar förslag på teknikstimulerande åtgärder för information om hur 
bedömningen utfallit inom tre månader. 
INFORMATION OCH STÖD 
I kommissionens meddelande om det integrerade programmet för små och medelstora företag 
och hantverksföretag påpekas att det behövs information och insikt samt samordnade 
stödnätverk för att göra det lättare för små och medelstora företag att delta i EU:s ramprogram 
för forskning. 
Den som vill delta i EU:s forskningsprogram måste samverka med minst en partner i ett annat 
land om en projektansökan. För att hjälpa små och medelstora företag genom detta kritiska 
moment och ge dem information har ett CRAFT-nätverk av lokalt inrättade 
kontaktpunkter skapats. Alla medlemsstater och associerade stater ombads föreslå 
organisationer med rätt kunskaps- och resursprofil för att tillsammans bilda ett nätverk som 
ger god såväl ämnestäckning som geografisk täckning i varje stat. Dessa organisationer skall 
bistå små och medelstora företag med information och annat stöd när de söker en partner eller 
sammanställer ansökningar. Små och medelstora företag som tänker lämna in en 
projektansökan kan också söka partner via intresseanmälningar på ARCADE-servern eller 
söka i Cordis-databasen "RDT Partners". 
Dessutom har Euroinfocentrema (EIC), i sin egenskap av första handläggningsställe (s.k. 
"first stop shop"), lämnat information om de teknikstimulerande åtgärderna. Särskilt några 
små och medelstora företag uppmuntrades aktivt att samarbeta med medlemmar i CRAFT-
nätverket. En gemensam kurs anordnades för Euro Info Centres, Craft och Teknik-
förmedlingscentrer under Företagspolitik i december 1997. Bland andra spörsmål diskuterades 
olika sätt att göra informationsdagar om FoTU-program mera tilltalande för små och 
medelstora företag. 
Erfarenheterna från det tredje ramprogrammet visar att systematiska gränsöverskridande 
informations- och stödinsatser inriktade på små och medelstora företag i ett eller flera 
forskningsområden/verksamhetsfält gör att partnerskap över gränserna lättare bildas och är en 
verksam metod att uppmuntra de små och medelstora företagen till att delta i 
teknikstimulerande åtgärder. Sådana insatser omfattar fyra grundläggande steg (med de 
metoder som utvecklades inom Euromanagement som förebild): spridning av information om 
de teknikstimulerande åtgärderna, granskning av små och medelstora företag med avseende på 
EU-projekt, genomgång av intresseanmälningarna i syfte att bilda transnationella konsortier 
samt hjälp med att skriva projektansökningar. 
Som inledning på de teknikstimulerande åtgärderna för små och medelstora företag under 
1995 genomfördes tre flernationella informations- och stödinsatser (EU-bidrag på totalt 
5 miljoner ecu) av kommissionens olika avdelningar, samordnade av kommissionens 
avdelning för forskningspolitik. I dessa medverkade cirka 50 privata konsulter som 
specialiserat sig på att se över de små och medelstora företagens teknikbehov 
(Euromanagement II), de 20 medlemmarna i Craft-nätverket av kontaktpunkter respektive 17 
europeiska branschorganisationer (CECIMO, ORGALIME, FEFAC m. fl.). Som en följd av 
dessa insatser informerades 50 000 små och medelstora företag och 2 000 granskades. 
Inget av dessa företag hade tidigare deltagit i EU:s FoTU-program. Ungefär 40 % av alla 
ansökningar inom teknikstimulerande åtgärder under det fjärde ramprogrammets första år var 
en följd av dessa insatser. Kompletterande informations- och stödinsatser (EU-bidrag på 
4,5 miljoner ecu) genomfördes 1996 inom programmen med teknikstimulerande åtgärder för 
76 
små och medelstora företag. Dessa insatser involverade främst Craft-nätverket av nationell 
kontaktpunkter, men också innovationsförmedlingscentrerna, Euroinfocentrema (EIC) och 
andra mellanhänder. 
Upplysningsverksamheten omfattar också evenemang, De första teknikdagarna för små och 
medelstora företag anordnades i Bryssel i oktober 1996, med 850 deltagare från 21 
europeiska länder och Israel, främst små och medelstora företag (35 %) och mellanhänder 
(30%). Teknikdagarnas deltagare fick tillfälle att träffa kommissionens tjänstemän med 
ansvar för FoTU-programmen och undersöka vilka möjligheter som finns inom deras 
områden. 
Som en följd av alla dessa insatser ökade antalet ansökningar inom de teknikstimulerande 
åtgärderna markant mot slutet av 1996, och cirka 75 % av de deltagande små och 
medelstora företagen medverkade för första gången. 
RESULTATEN HALVVÄGS 
En analys av de små och medelstora företagens deltagande i EU:s tidigare ramprogram 
för FoTU visar att de medverkar i tillämpningsorienterade program som Brite-Euram 
(industri- och materialteknik) eller Esprit (informationsteknik), snarare än mer 
grundforskningsinriktade program. I tabellen nedan anges antalet avtal som ingåtts med små 
och medelstora företag inom de tredje och fjärde ramprogrammen (fram till den 31 december 
1996). 
Små och medelstora företags deltagande i fjärde ramprogrammet 1994-1996 och i tredje 
ramprogrammet fördelat på projekttyp 
(Antal små och medelstora företag som undertecknat avtal med kommissionen 
1.1.1995-31.12.1996) 
Deltagande av små och medelstora företag** 
Program 
Industriteknik 
Biovetenskap 
Miljö 
Energi (utom kärnkraft)* 
Transporter 
Telematik 
ACTS 
ESPRIT 
TOTALT (fjärde ram­
programmet) 
(1994-1996) 
TOTALT (tredje ram­
programmet) 
(1991-1994) Projekterings­
bidrag 
704 
169 
33 
2 
70 
ej tillämpligt 
ej tillämpligt 
105 
1083 
1572 Samarbets 
forsknings­
projekt 
498 
26 
-
-
ej tillämpligt 
ej tillämpligt 
ej tillämpligt 
6 
530 
1203 Övriga 
samforsknings­
projekt 
836 
261 
114 
304 
547 
459 
437 
868 
3826 
3501 TOTALT 
2038 
456 
147 
306 
617 
459 
437 
979 
5439 
6276 
* Endast FoTU-delen (Joule) ** Företag med färre än 250 anställda 
77 
6 000 små och medelstora företag deltog i det tredje ramprogrammet, som löpte 1991— 
1994. Över 50% av dem var teknikutvecklare som deltog i samforskningsprojekt, men 
försöksverksamheten Craft inom programmet Brite-Euram inriktades särskilt på ledande 
teknikanvändare. Craft-projekten fick sammanlagt cirka 70 miljoner ecu i EU-bidrag och 
tillät att cirka 1 200 små och medelstora företag att delta i detta program, varvid de små 
och medelstora företagens andel av deltagarna steg från 25 % till 55 %. 
Inom det fjärde ramprogrammet är ett första viktigt resultat att de små och medelstora 
företagen i ökande utsträckning deltar i samforskningsprojekt. Cirka 3 800 sådana företag 
deltar i forskningsprojekt som inletts de första två åren (1995-96). Detta är lika mycket som 
deltagandet under alla fyra åren av det föregående ramprogrammet och beror främst på bättre 
och mer målinriktad information samt lättare inträde tack vare de teknikstimulerande 
åtgärderna. I diagrammen nedan visas att de små och medelstora företagen svarar för 
ökningen (från 35 % till 40 %) i andelen företag totalt sett mellan det tredje och det fjärde 
ramprogrammet. 
78 
Deltagande i det tredje och det fjärde ramprogrammet uppdelat på typ av deltagare 
Totah deltagande i tredie ramprogrammet 
Forsknings 
organisationer 
30% 
Ihiversiet, 
högskobr 
32% Företag 35% 
-varav 51% 
små och 
medelstora Totalt deltagande i fjärde ramprogrammet 1994-1996 
Forskrangs-
organisatbnei 
24% Företag 40% 
-varav 58% 
små och 
medelstora 
l hivers ict, 
högskolor 
27% 
De små och medelstora företagen svarar för företagens ökade totala andel i det fjärde 
ramprogrammet (en ökning från 35 % till 40 %). 
Tre program (industri- och materialteknik, Esprit - informationsteknik - samt transport) 
svarar för 66 % av alla bidrag till små och medelstora företag, och 67 % av deltagarna. 
Emellertid är dessa företags deltagande jämnare fördelat på alla program i det fjärde 
ramprogrammet än i det tredje. Det är också ett intressant faktum att de små och 
medelstora företagen utgör en majoritet av alla projektsamordnande företag. 
Andel bidrag till små och medelstora företag uppdelat per program inom det tredje och 
det fjärde ramprogrammet 
EG-bidrag till små och medelstore företag inom tredie 
ramprogrammet 
Bergiutom 
kämkrafi 
Biovetenskap 6% EG-bidrag till små och medelstora företag inom fjärde 
ramprogrammet 1994-1996 
Energi utom 
kärnkraft 
6% 
Transport 
9% 
I det fjärde ramprogrammet är EU:s bidrag till små och medelstora företag jämnare 
fördelat jämfört med det tredje. 
79 
De teknikstimulerande åtgärderna börjar få avsedd effekt, även om del tog tid att inrätta Craft-
nätverket och sprida information om de nya stödåtgärderna för små och medelstora företag. 
Genom de 668 projekteringsbidrag som hittills betalats ut i samband med de 
teknikstimulerande åtgärderna blir det möjligt för 1 500 små och medelstora företag att 
utforma ett förslag tillsammans med en utländsk partner. Samtidigt deltar cirka 1 000 små och 
medelstora företag, främst ledande teknikanvändare, i 143 forskningsprojekt inom Craft. 
Bilden överensstämmer med vad som iakttagits för det föregående ramprogrammets 
sammanlagda fyraårsperiod. Programmet för industri- och materialteknik är det som 
lockat till sig flest ansökningar, men andra forskningsprogram (jordbruk och fiske, 
biomedicin och hälsa, transport) lockar i allt större omfattning till sig ansökningar från 
små och medelstora företag. 
Teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag: 
antal ansökningar och utvalda projekt inom det fjärde ramprogrammet 1994-1996 
Typ av projekt 
Program 
Brite-Euram III 
SMT 
Biomed II 
Bioteknik 
Fair 
Miljö 
Mast III 
Joule 
Transport 
ESPRIT 
Totalt, 
ramprogram 4 
(1994-1996) 
Totalt, 
ramprogram 3 
(1991-1994) Projekteringsbidrag 
Ansökningar 
873 
81 
77 
42 
247 
55 
37 
38 
59 
95 
1604 
885 Avtal(l) 
422 
30 
33 
17 
87 
17 
13 
17 
32 
45 
713 
391 Samforskning (Craft) 
Ansökningar 
263 
9 
-Avtal(l) 
119 
4 
-
Ej tillämpligt 
25 
9 
-
1 14 
5 
-
1 
Ej tillämpligt 
6 
313 
331 1 
144 
172 
(1) Inbegripet avtal under förhandling fram till februari 1997. 
Andelen små och medelstora företag som lyckas inom de teknikstimulerande åtgärderna 
är förhållandevis hög trots att 75 % av dem är nykomlingar. 
En analys av de små och medelstora företagens deltagande i de teknikstimulerande åtgärderna 
visar följande: 
• Ungefär 5 200 små och medelstora företag har deltagit i ansökningsomgångarna inom 
de teknikstimulerande åtgärderna, och 2 500 ansökningar fick bidrag. När företag 
som lämnat in ett intressant förslag, som på grund av utvärderingen inte väljs ut, 
uppmuntras de att söka igen med förbättrade förslag. 
80 
• I genomsnitt behöver ett företag bara satsa 50 000 ecu av egna medel för att delta i ett 
Craft-projekt för 700 000 ecu (med i medeltal 7 partner). 
• Småföretag (färre än 50 anställda) utgör en majoritet av deltagarna (70 % för alla 
utbetalade projekteringsbidrag och 46 % för alla Craft-projekt, vilket motsvarar 60 % för 
de teknikstimulerande åtgärderna sammantaget). Företag från mer traditionella sektorer 
såsom livsmedelsproduktion, byggnad, gruvdrift, textil eller trä utgör 40 % av deltagarna 
och svarar för merparten av de 6 % företag som har mellan 250 och 500 anställda. 
• Ungefär 18 % av de små och medelstora företagen kommer från de fyra "samman­
hållningsländerna" (Spanien, Portugal, Grekland och Irland) vilket är mer än deras 
genomsnittliga deltagande i EU-projekt. Deras deltagande tyder på en industristruktur 
grundad på mindre enheter och mindre utvecklade sektorer. Tre av de större industri­
länderna (Tyskland, Frankrike och Förenade kungariket) i EU står dock för runt 50 % av 
alla deltagande små och medelstora företag. 
• Nytillkomna små och medelstora företag utgör cirka 75 % av dem som får 
projekteringsbidrag eller deltar i Craft-projekt. Genom de tekniska stimulans­
åtgärderna blev det alltså möjligt för cirka 1 900 små och medelstora företag att delta 
för första gången i EU:s FoTU-program. 
Teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag: 
projektdeltagare i det fjärde ramprogrammet 1994-1996, uppdelade på storlek 
Typ av projekt 
Företagets storlek 
(antal anställda) 
<Färre än 50 
50-100 
100-250 
250-500 
>Fler än 500 
Totalt Projekteringsbidrag 
Ansökningar 
2353 
377 
343 
114 
2 
3189 Avtal* 
1041 
206 
191 
52 
2 
1492 Samforskning 
(utom forskande deltagare) 
(CRAFT) 
Ansökningar 
1057 
327 
356 
144 
138 
2022 Avtal* 
464 
171 
206 
87 
75 
1003 
• Inbegripet avtal under förhandling fram till februari 1997. 
De första projekten som valdes ut för bidrag inom det första CRAFT-programmet 1993 håller 
nu på att avslutas. Framgångsrika projekt står att finna inom många branscher, från de mycket 
traditionella till de mer avancerade. En förteckning över tio av dessa projekt finns att tillgå 
från alla nationella CRAFT-kontaktpunkter och på småföretagamas webbsida 
(http://www.cordis.lu/sme/home.html). 
De flesta deltagarna (70%) i det första CRAFT-programmet nämnde som huvudskäl till 
deltagandet att de ville förbättra sin tekniska grund och skaffa sig fler internationella 
kontakter. Andra fördelar med att delta i Craft-projekt är 
• ökad konkurrenskraft tack vare förbättrad teknik i processerna eller produkterna, 
• bättre kunskap om konkurrenter, och/eller leverantörer/slutanvändare samt utveckling av 
FoTU-nätverk, 
• tillgång till processer och produkter som uppfyller ISO-normer och europeiska normer 
(CEN/CENELEC), 
• anseende som tillräckligt framstående på forskning för att kunna delta i EU:s FoTU-
projekt. 
81 
De teknikstimulerande åtgärderna, framför allt CRAFT-programmet, spelar en viktig roll i 
EU:s forskning och tekniska utveckling. Nu blir det allt lättare för Europas små och 
medelstora företag att få stöd till FoTU och innovation. 
7.3.1.2 Andra åtgärder inom det fjärde ramprogrammet som berör de små och medelstora 
företagen 
Vid sidan om de teknikstimulerande åtgärderna, som är programöverskridande, finns det 
många andra program av särskilt intresse för små och medelstora företag. 
Demonstrationsprojekt inom biovetenskap 
Genom de tre särskilda programmen inom bio vetenskap (jordbruk och fiske - FAIR, 
bioteknik, BIOTECH, samt biomedicin och hälsa, BIOMED) stöds demonstrationsprojekt i 
syfte att utnyttja och sprida ny teknik. Upp till 6 % av programmets medel är öronmärkta för 
projekt som visar att ny teknik är tillämpbar eller lönsam, eller som ger insikt om att den har 
ekonomiska, sociala eller medicinska fördelar. Demonstrationsprojekt grundas på principen 
"att se är att tro" och utgör ett klart brott med de traditionella FoTU-projektens kultur, i och 
med att de syftar till att använda befintlig kunskap för att visa hur ny teknik eller nya 
uppfinningar kan användas i praktiken. 
EU ger bidrag enligt samma regler som för samfinansierade forskningsprojekt, under en 
period på två till fyra år. 
Även om demonstrationsprojekten inte är direkt inriktade på små och medelstora 
företag står dessa i genomsnitt för 25 % av de förslag som väljs ut. 
Små och medelstora företag i den första förslagsomgången för demonstrationsprojekt 
inom biovetenskap 
Program 
Biomed 
Fair 
Bioteknik 
Utvalda projekt Totalt antal förslag 
46 
25 
13 
20 Totalt antal 
förslagsställare 
332 
130 
79 
100 Andel små och 
medelstora 
förslagsställare (%) 
16% 
39% 
25% 
25% 
FoTU-programmet för transport 
I december 1994 beslutade rådet om ett särskilt program inom forskning, teknisk utveckling 
och demonstration inom transporter för perioden 1994-1998128 inom det fjärde 
ramprogrammet för FoTU. Programmets syfte är att främja ekologiskt hållbar rörlighet för 
personer och varor, och det inriktas på att bidra till att utveckla, integrera och hantera ett 
transportsystem som är effektivare, säkrare och som går att förena med miljökrav och 
livskvalitet. Budgeten ligger på 256 miljoner ecu. Mellan december 1994 och mars 1997 har 
tre anbudsomgångar anordnats. I de två första anbudsomgångarna utgjorde små och 
medelstora företag 35 % av alla förslagsställare. Det totala antalet kontraktsinnehavare är 
1 294, varav 392 (30 %) är små eller medelstora företag. 
Demonstrationsdelen av programmet för icke-nukleär energi - THERMIE 
En av hörnstenarna i Europas energipolitik är programmet Thermie (566 miljoner ecu 1995-
1998) som ingår som en del i EU:s fjärde ramprogram för FoTU. Genom Thermie ges 
ekonomiskt stöd till projekt inom nyskapande energiteknik (typ A) och kompletterande 
128 EGTL361, 31.12.1994, s. 56. 
82 
verksamhet (typ B). Thermie innehåller också teknikstimulerande åtgärder för små och 
medelstora företag. 
För typ-A-verksamhet saknas exakta uppgifter om hur många små och medelstora företag som 
deltar. I uppskattningsvis 65 % av förslagen deltar små eller medelstora företag som 
projektsamordnare, men bara i 20 % av de utvalda projekten. 
Stora insatser krävs fortfarande för att hjälpa de små och medelstora företagen med att 
lägga fram förslag av hög kvalitet, vilket är det viktigaste målet med de teknikstimulerande 
åtgärderna. 
I tabellen nedan anges ett antal åtgärder och bidragsbelopp inom teknikstimulans för små och 
medelstora företag (typ-B-åtgärder) för åren 1995 och 1996. 
THERMIE-åtgärder för teknikstimulans av små och medelstora företag (typ B^ 
ïr Antal utvalda åtgärder Stöd från Thermie 
(miljoner ecu) 
1995 40 4,00 
1996 I 22 1 2,05 
I syfte att öka medvetenheten om de instrument som särskilt inriktas på små och medelstora 
företag har man tagit fram en broschyr till den öppna förslagsomgången 1997. Broschyren 
skall spridas brett genom ett antal nätverk: Organisationer för främjande av energiteknik 
(OPET), Crafts kontaktpunkter, Euroinfocentrema (EIC) osv. Målet är att fästa de små och 
medelstora företagens uppmärksamhet på möjligheterna att få stöd från EU för 
genomförbarhetsstudier innan man lägger fram ett förslag till typ-A-projekt. Kommissionen 
erbjuder en förberedande granskning för att hjälpa de små och medelstora företagen att bättre 
precisera sina förslag. 
Programmen för innovation och informationsteknik inom det fjärde ramprogrammet 
behandlas i de följande avsnitten. 
Lämpliga metoder och åtgärder för primäranvändare inom ESPRIT 
Se punkt 7.5.1, informationsteknikprogrammet. 
7.3.1.3 Det femte ramprogrammet (1998-2002) 
Kommissionen antog den 30 april 1997 ett förslag om Europeiska gemenskapemas femte 
ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998-2002)129 där det 
förespråkas en ny inställning till gemenskapens forskning genom förenkling av besluts-
och styrmekanismer samt koncentration på vissa åtgärder och teman. Förslaget innehåller 
därför tre ämnesinriktade och tre övergripande program. Med tanke på de små och medelstora 
företagens betydelse som förmedlare av innovationer, en avgörande faktor för näringslivets 
konkurrenskraft, och på grundval av erfarenheterna från det fjärde ramprogrammet har man 
infört ett särskilt horisontellt program för innovation och de små och medelstora 
företagens deltagande. Syftet med detta program är att underlätta de små och medelstora 
företagens tillgång till avancerad teknik och till de möjligheter som Europeiska unionens 
forskningsprogram erbjuder, särskilt i avsikt att underlätta utnyttjandet av forskningsresultat 
och stimulera nya innovationsföretags framväxt. De små och medelstora företagen kan inte 
bara delta i det särskilda programmet för innovation och de små och medelstora företagens 
deltagande (särskilt genom ett samordnat ansökningskontor för alla Europeiska 
129 KOM(97) 142 slutlig, 30.4.1997. 
83 
kommissionens forskningsprogram som små och medelstora företag kan vända sig till) utan 
också delta i åtgärder som reserverats för dem inom andra program (projekteringsbidrag och 
samforskningsprojekt inom Craft). 
7.4 Innovation 
PROGRAMMET FÖR INNOVATION OCH TEKNIKÖVERFÖRING 
Programmet Innovation130 (312 miljoner ecu 1995-1998) ingår i den tredje verksamheten i det 
fjärde ramprogrammet för FoTU och innefattar spridning och utnyttjande av 
forskningsresultat. Programmets syfte är att hjälpa det europeiska näringslivet att öka sin 
konkurrenskraft genom att på bästa sätt utnyttja befintlig teknik. 
Genom ett nytt övergripande tillvägagångssätt för att uppmuntra innovation anges i 
programmet tre av varandra beroende mål: att främja förhållanden som gynnar innovation och 
användning av ny teknik ute på företagen, att uppmuntra framväxten av ett öppet europeiskt 
samarbetsområde för spridning av teknik och kunnande samt att se till att detta 
samarbetsområde understödjs av lämplig teknik. 
Den verksamhet inom programmet som berör små och medelstora företag kan delas upp på 
följande sätt: 
a) Innovationsbevakning i Europa131 
Syftet med innovationsbevakningen i Europa är att öka kunskapen om särskilt de små och 
medelstoras företagens prestanda, om politiken samt om infrastrukturen för stöd till 
innovation. Bland de projekt som pågår för närvarande kan man nämna följande: 
- Gemenskapens .innovationsundersökning, ett projekt i samarbete med Eurostat. Ett 
standardiserat frågeformulär har gått ut till 44 000 företag, huvudsakligen små och 
medelstora, i tretton länder. Eurostat har på så sätt kunnat upprätta en unik databas. 
Resultaten lades fram vid en internationell konferens i maj 1996 i Luxemburg. 
- En undersökning av de nya högteknologiska företagens betydelse för Europa och om de 
utmärkande dragen hos tillväxtföretag. 
- Utformning av metoder för att klassificera små och medelstora företag med avseende på 
deras innovationsförmåga. 
b) Främjande av metoder för innovationsförvaltning 
Målet med denna åtgärd är att stödja både nationella och regionala organisationer inom både 
den offentliga och den privata sektorn i deras satsningar på att sprida moderna metoder för 
innovationsförvaltning till de små och medelstora företagen. I de 30 projekt som pågår för 
närvarande ingår upplysningskampanjer på regional och nationell nivå rörande effektivt 
utnyttjande av metoder för innovationsförvaltning på de små och medelstora företagen. Vidare 
ingår utbyte av erfarenheter och spridning av lämpliga metoder till företagen samt 
innovationsrådgivning vid mer än 1 000 små och medelstora företag i Europa. Med hjälp av 
denna rådgivning skall de deltagande företagen ta fram handlingsplaner för att inlemma 
lämpliga förvaltningsmetoder i företagets övergripande innovationsstrategi. 
130 Rådets beslut 94/917/EG av den 15 december 1994 om ett särskilt program för spridning och optimering av 
resultaten av verksamheter på områdena forskning, teknisk utveckling och demonstration (1994-1998), EGT 
L 361, 31.12.1994, s. 101. 
131 European Innovation Monitoring System - EIMS 
84 
c) Europeiska formgivningspriset 
Tanken bakom detta pris är att visa för de små och medelstora företagen att formgivning är en 
viktig del av innovationsprocessen, att den är lönsam och bidrar till framgång i 
produktionsskedet. Cirka 400 små och medelstora företag tävlade om 1997 års pris. Priserna 
delades ut den 31 januari 1997 vid en internationell konferens där alla aktörer på området 
deltog, även prisvinnarna. 
d) Europeiska nätverket för innovation 
Denna försöksverksamhet inleddes 1995 och har följande mål: 
- Att tillhandahålla effektivare tjänster (integrerade) till de små och medelstora företagen 
med särskild inriktning på aktivt samarbete mellan yrken som hittills samarbetat i liten 
omfattning (exempelvis tekniker och bankfolk för social och teknisk innovation). 
- Att underlätta harmoniseringen av offentligt stöd (exempelvis samarbete mellan nationella 
program för att stimulera placeringen av unga forskare i små och medelstora företag för att 
underlätta tekniköverföring, i synnerhet för att pröva om tvärnationella placeringar är 
genomförbara). 
- Att sammankoppla nationella nätverk med leverantörer av tjänster till små och medelstora 
företag (exempelvis tjänster för kontakter mellan högskolor och näringsliv) och därigenom 
stärka den europeiska infrastrukturen för stöd till företag. 
För närvarande har 23 nätverk med cirka 150 organisationer valts ut, varav ett tiotal företräder 
små och medelstora företag. 
e) Projekt för validering och överföring av teknik 
Insatserna för validering och överföring av teknik inriktas främst men inte enbart på små och 
medelstora företag. Målet är att ge gemenskapsstöd till projekt som syftar till att validera 
forskningsresultat eller överföra teknik till nya användningsområden, allt efter marknadens 
krav och de sociala behoven. 
Två förslagsomgångar har offentliggjorts, den 15 mars 1995 och den 15 september 1996, för 
en budget på 70 miljoner ecu. 200 har godkänts för definitionsfasen, och av dem skall nära två 
tredjedelar utmynna i en demonstrationsfas med gemenskapsstöd på mellan 500 000 ecu och 
1,5 miljoner ecu. De små och medelstora företagens deltagande i dessa omgångar har 
varit mycket högt, och några fakta, som återfinns både i förslagen och i de utvalda projekten, 
bör lyftas fram: 
- 920 organisationer deltar i dessa projekt, och av dem är 47 % små eller medelstora företag. 
- Ungefär 60 % av projekten samordnas av små eller medelstora företag. 
- Det finns minst ett litet eller medelstort företag i 90 % av projektkonsortierna. 
Genom projektens uppdelning i två etapper (klargörandefas respektive genomförandefas) blir 
det möjligt att förenkla det första förslaget och minska dels den ansträngning som krävs från 
den ansökande och dels det stöd som ges till konsortierna. Detta har visat sig särskilt lämpligt 
för projekt där många små och medelstora företag deltar. 
f) Nätverket av innovationsförmedlingscentrer 
Innovationsförmedlingscentrema (52 stycken) ger råd till organisationer - i synnerhet 
småföretag - om teknik och innovation. De hjälper också små och medelstora företag att leta 
reda på teknik som svarar mot deras behov, hjälper till med tillämpningen samt ger råd om 
EU:s FoTU-program. Varje center är oberoende och får bidrag från EU (23 miljoner ecu av en 
total budget på 43,5 miljoner ecu) som ett led i innovationsprogrammet. Det främsta syftet 
med dessa centrer är att vara en regional knutpunkt för tillgång till den kompetens som krävs 
85 
för att stödja de små och medelstora företagens verksamhet med att utnyttja och överföra 
teknik och innovationer i regionen. Härigenom får små och medelstora företag en direkt 
koppling till partner och presumtiva köpare av den teknik de utvecklat. 
Centremas personal har erfarenhet av näringsverksamhet och teknik, och de väljs ut med 
beaktande av sina grundliga kunskaper om det lokala näringslivets teknikbehov - särskilt de 
små och medelstora företagens - , sin förmåga att ge råd till organisationer om 
tekniköverföring, innovation och besläktade frågor, sin förmåga att utveckla tjänster som 
svarar mot de särskilda behov som finns hos det regionala näringslivet, sin förmåga att hjälpa 
lokala organisationer att konkurrera effektivt på exportmarknaderna samt slutligen sin 
grundliga kunskaper om EU:s FoTU-program. 
Centrerna kan förmedla närmare uppgifter om små och medelstora företags innovativa 
produkter, processer och teknik genom nätverket, och erbjuder hjälp att finna partner. Andra 
tjänster omfattar utbildning och konsulttjänster som skräddarsys för regionen i fråga, 
samarbete i nätverk och utbyte av idéer (exempelvis seminarier om kvalitetsstyrning som 
totalkoncept, värdeförvaltning, patent och immaterialrätt eller miljöansvar). 
Under 1995 och 1996 har centrerna gett följande resultat: hjälp med tekniköverföringsavtal 
(381 färdigförhandlade, 108 undertecknade avtal), hjälp till organisationer med att utforma 
förslag till EU:s FoTU-program (1 406 inlämnade förslag, 309 godkända), antal kontakter 
med kunder (främst små och medelstora företag): 39 337, antal hjälpsamtal med kunder 
(främst små och medelstora företag): 7 052. 
g) OPET-nätverket (Organisation för främjande av energiteknik) 
OPET är ett specialiserat nätverk (40 OPET, 4 miljoner ecu på två år) inom innovations­
programmet som inriktas på att främja ny och nyskapande energiteknik. Det ersätter det 
tidigare OPET-Thermie-nätverket. Dess syfte är att öka den framgångsrika nya och 
nyskapande energiteknikens marknadsandel, särskild den teknik som demonstrerats inom de 
icke-nukleära energiprogrammen (Joule och Thermie). Små och medelstora företag är en av 
OPET:s viktigaste målgrupper. OPET inriktar sig på rationell energianvändning i byggnader, 
transporter och industri, förnybara energikällor samt fossila bränslen. 
FÖRSTA HANDLINGSPLANEN FÖR INNOVATION I EUROPA 
Kommissionen antog den 20 november 1996 den första handlingsplanen för innovation i 
Europa. Detta efter en bred allmän debatt om kommissionens grönbok från 1995 om 
innovation, under vilken kommissionens uppfattning att det saknas innovation i Europa i stort 
sett bekräftades. Handlingsplanen är också ett svar på Europeiska rådets möte i Florens (juni 
1996), där kommissionen uppmanades att utarbeta en handlingsplan på innovationens område. 
I handlingsplanen ingår åtgärder, främst på gemenskapsnivå, efter tre huvudsakliga 
målsättningar: 
• främja en sann innovationskultur, 
• skapa en rättslig, ekonomisk och administrativ ram som gynnar innovation 
• bättre knyta samman forskningen och innovationen. 
Planen mottogs positivt av både gemenskapens institutioner och näringslivets aktörer. I den 
första etappen av planens genomförande skall kommissionen bland annat ta itu med skyddet 
av immateriell egendom (till exempel genom att ge ut en grönbok om patent), finansieringen 
av innovationer, utbildning (lärlingsutbildning inom Erasmus, initiativet Lära i 
informationssamhället) samt innovationsförvaltning i företagen (system för benchmarking). 
En första sammanfattning av genomförandet skall upprättas i slutet av 1997. 
86 
7.5 Informationssamhället 
7.5.1 Informationsteknikprogrammet (IT-programmet) 
IT-programmet (2 065 miljoner ecu 1994-1998) ersätter det tidigare programmet Esprit och 
omfattar allt från grundforskning till tillämpningar inom följande områden: mjukvaruteknik, 
teknik för komponenter och delsystem, elektronisk handel, långsiktig forskning, öppna 
mikroprocessorsystem, datorer med höga prestanda och nätteknik för nätverksbildning inom 
näringsverksamhet samt integrerad tillverkning. Det spelar en viktig roll gentemot de små och 
medelstora företag som vill bedriva FoTU inom informationsteknik eller vill ha tillgång till 
resultaten från forskningsfronten. 
Under de första två åren (1995 och 1996) inleddes 836 projekt med en budget på sammanlagt 
900 miljoner ecu. Ungefär 1 000 olika små och medelstora företag har deltagit i 
forskningsprojekt med delade kostnader och utfört ungefär 30 % av det totala arbetet inom 
programmet. Ytterligare 600 små eller medelstora företag deltog i de olika kompletterande 
åtgärderna inom IT-programmet. Detta renderar IT-programmet en hög placering bland 
gemenskapens FoU-program och bekräftar att man lyckats med ansträngningarna att öka 
andelen deltagande små och medelstora företag. 
Förutom de teknikstimulerande åtgärder som infördes i det fjärde ramprogrammet 
(projekteringsbidrag och Craft) har ytterligare åtgärder vidtagits inom IT-programmet för 
att svara mot de små och medelstora företagens särskilda behov, både i fråga om 
innehåll och förfaranden (införande av särskilda ämnen respektive 
ansökningsförfarande i två steg). Det har visat sig att dessa åtgärder i hög grad 
underlättar de små och medelstora företagens deltagande i IT-programmets 
verksamhet. 
Innehållsmässigt rör det sig särskilt om det europeiska system- och mjukvaruinitiativet, 
dvs. spridning av lämpliga metoder inom programvareutveckling, mikroelektroniska kom­
ponenter och IT-baserade tillverkningsmetoder; erfarenhet av åtgärder för nya användare 
(FUSE); inrättande av informations- och hjälpcentrer för tekniköverföring (särskilt inom 
datorer med höga prestanda, elektronisk handel och processautomatisering). Dessutom har 
FoTU-samarbetet uppmuntrats starkt mellan användare och leverantörer av teknik och har lett 
till talrika fall av samarbete mellan storföretag och små och medelstora företag. 
Särskilt FUSE är inriktat på alla industriföretag som kan dra nytta av nya tillämpningar av 
befintlig teknik inom mikroelektroniken. Detta initiativ är främst inriktat på de små och 
medelstora företagen. Eftersom kunskapsöverföring är en viktig del av FUSE, inrättade man 
ett nätverk av 26 tekniköverföringspunkter för att upplysa företagen om mikroelektronikens 
fördelar och förse dem med information, stöd och hjälp. 
Europractice hänger nära samman med FUSE och inleddes i oktober 1995 i syfte att erbjuda 
billiga bastjänster till företag som skall börja använda mikroelektronik. Dessa omfattade 
konsulttjänster, utbildning, mjukvara, konstruktionsstöd, utformning av prototyper samt 
produktion av små serier. 
Vad gäller förfarandena införde man ett ansökningsförfarande i två steg för många 
områden i programmet, och detta gynnar de små och medelstora företagen. I det första 
steget bedöms förslaget med avseende på den inverkan det kan få för näringslivet. Denna 
första bedömning tar inte särskilt mycket tid, och bara om den ger ett positivt resultat 
uppmanas företagen att inom två månader sända in ett fullständigt förslag med en detaljerad 
FoTU-beskrivning och ett arbetsprogram. Dessa två steg gynnar de små och medelstora 
företagen, eftersom den avsevärda satsning det innebär att utforma ett fullständigt förslag bara 
behöver göras efter det att den första gallringen klarats av. Dessutom offentliggörs 
87 
anbudsomgångar ofta (2 till 4 gånger per år) på fasta datum. Detta ger företagen 
möjlighet att planera sitt deltagande, och de får fler månader på sig för förberedelser. 
Euroinfocentrernas (EIC) särskilda grupper för informationssamhället respektive FoU har 
arbetat med att informera de små och medelstora företagen om dessa program och underlätta 
deras deltagande i dem. 
Under 1996 anordnades två upplysningsveckor om informationssamhället i samarbete med 
ISPO (Projektkontoret för informationssamhället) för att informera de små och medelstora 
företagen om informationssamhällets möjligheter och för att demonstrera tillämpningar som 
kan tänkas komma till användning i deras dagliga verksamhet. Under den andra av dessa 
veckor anordnade Euroinfocentrernas (EIC) filialer tillsammans med andra organisationer 
evenemang i länder utanför gemenskapen (Central- och Östeuropa samt Tunisien). 
De Euro Info Centres som medverkar i den särskilda gruppen för FoU fortsatte att anordna 
evenemang för att främja FoU-programmen. De understödde också aktivt de europeiska IT-
priserna. Stor vikt lades vid att föra fram nyare projekt såsom FUSE och lämpliga metoder 
inom Esprit. Vad beträffar det senare ägnade gruppens svenska medlemmar extra uppmärk­
samhet åt det i Sverige, där projektet ansågs ha för lågt deltagande. Som svar på en gemensam 
uppmaning från kommissionen framförde nätverkets medlemmar åsikter om hur man skulle 
göra informationsdagarna för små och medelstora företag mer verkningsfulla. 
7.5.2 Programmet för avancerad kommunikationsteknik och avancerade 
kommunikationstjänster (Acts) 
Tre särskilda åtgärder för de små och medelstora företagen ingår i EU:s FoTU-program för 
avancerad kommunikationsteknik och avancerade kommunikationstjänster (Acts): åtgärder för 
att uppmuntra och underlätta dessa företags deltagande i FoTU, åtgärder för att sprida 
information till dessa företag och för att underlätta deras användning av nya tjänster samt 
åtgärder för att nå samförståndslösningar om deras tillgång till driftskompatibla system för 
elektronisk handel. 
Över 25 % av deltagarna i denna FoTU är små och medelstora företag. Särskilda 
åtgärder vidtogs för att underlätta deras deltagande i den andra förslagsomgången 1995 och 
ytterligare uppmuntran kommer att ingå i den tredje förslagsomgången 1997. 
Ett särskilt projekt (Smarts) inriktas nu på att bredda de små och medelstora företagens 
deltagande i informationsspridning och tekniköverföring. Genom detta projekt skall det vid 
slutet av 1998 vara möjligt för åtminstone 5 000 europeiska företag att nå information och 
resultat. 
Utveckling av teknik, system och tjänster för elektronisk handel är en betydande del av Acts. I 
en samförståndskedja länkas över 20 projekt inom nätverk och kommersiella transaktioner för 
småföretag. Genom denna FoTU-kedja byggs en teknisk grund för den avsiktsförklaring som 
undertecknats av över 70 ledande företag om Öppen tillgång till elektronisk handel för 
Europas små och medelstora företag. Denna avsiktsförklaring utgör en öppen ram för 
branschavtal om kompatibla transaktioner, kataloger och autentiseringssystem samt om 
rättigheter och skyldigheter i den elektroniska handeln. 
7.5.3 Projekt för utveckling av multimedia 
Två förslagsomgångar rörande projekt för utveckling av multimedia har offentliggjorts. Den 
ena gällde programmet Impact 2 och inriktades inte särskilt på små och medelstora företag, 
även om de i texten uppmuntrades att delta. Resultaten blev följande: 103 förslag från 565 
organisationer, varav 356 små och medelstora företag (färre än 250 anställda) (63 %). 17 
godkända projekt från 105 organisationer, varav 68 små och medelstora företag (64 %). 
88 
Det andra gällde programmet INFO 2000, och där gavs de små företagen (färre än 
50 anställda) och mål 1-regionerna en fördel genom att bidragsdelen höjdes från 40 % till 
50 %. Resultaten blev följande: 477 förslag från 2 428 organisationer, varav 1 486 (61 %) var 
småföretag och 1 653 (68 %) små eller medelstora företag. 80 godkända förslag från 405 
organisationer, varav 253 (62 %) var småföretag och 318 (78 %) små eller medelstora 
företag. 
7.5.4 Programmet för telematiktillämpningar (TAP) 
I rådets beslut om telematikprogrammet132 angavs som mål att 5 % av programmets budget 
för perioden 1994-1998 skulle gå till små och medelstora företag eller organisationer 
(färre än 500 anställda). Därför står telematikprogrammet redan från början öppet för små och 
medelstora företag och organisationer. Projekt för att tillfredsställa dessa företags behov av 
ökad kunskap om och introduktion till telematik finansierades med 44,1 miljoner ecu. I de 
övriga projekten är mer än 50 % av de deltagande organisationerna små eller medelstora, och 
dessa projekt finansierades med 32,4 miljoner ecu. Små och medelstora företag och 
organisationer medverkar i mer än 95 % av alla projekt inom telematikprogrammet. Den 
sammanlagda summan på 76,5 miljoner ecu motsvarar 13 % av EU:s bidrag till 
befintliga projekt och 8,5 % av programmets planerade totala budget. 
Telematikprogrammet uppfyller för närvarande målet för de små och medelstora 
företagens och organisationernas medverkan. 
7.6 Elektronisk handel 
Den elektroniska handeln drivs på av informationsteknikens dramatiska framsteg, i synnerhet 
Internets snabba tillväxt, och erbjuder enorma möjligheter för konsumenter och näringsliv i 
Europa, i synnerhet små och medelstora företag. Dess framväxt kommer också att i stor 
omfattning påverka Europas konkurrenskraft på världsmarknaden. Den kommer emellertid 
även att medföra djupgående strukturella förändringar av näringslivet och arbetsmarknaden. 
Den elektroniska handeln omfattar många olika verksamheter med både varor och tjänster, 
såsom elektronisk handel med varor och tjänster, direkt leverans av digitalt innehåll, elektron 
isk betalningsförmedling, elektronisk aktiehandel, elektroniska konossement, kommersiella 
auktioner, samarbete inom formgivning och konstruktion, elektronisk utläggning av arbete på 
entreprenad, elektronisk offentlig upphandling, direktreklam till konsumenter samt service 
efter köpet. 
I april 1997 gav kommissionen ut ett meddelande om ett europeiskt initiativ inom den 
elektroniska handeln133 för att uppmuntra den elektroniska handelns tillväxt, både i Europa 
och på världsmarknaden. 
De viktigaste frågorna är följande: 
• Ökat förtroende för gränsöverskridande elektronisk handel. Detta är avgörande för att 
fortsätta undanröja handelshinder och med tanke på de allt fler multilaterala åtagandena 
inom Världshandelsorganisationen (WTO), samt med tanke på den framväxande 
databrottsligheten (t. ex. elektronisk penningtvätt, dataintrång och intrång i upphovsrätten). 
Särskilt små och medelstora företag behöver uppmuntras att använda nya 
affärsmetoder och innovationer och ny teknik. 
132 EGT L 334, 22.12.1994, s. 1. 
133 KOM(97) 157, 15.4.1997. 
89 
Nödvändig infrastruktur för att lösa problem i form av kapacitet, kostnader, drifts­
kompatibilitet och användarvänlighet. Kommissionen kommer att arbeta tillsammans med 
EU:s medlemsstater och med sina handelspartner för att fullständigt och i tid genomföra 
WTO-avtalet om grundläggande teletjänster, som träder i kraft den 1 januari 1998 och 
kommer att bidra stort till liberaliseringen av teletjänster. Samma sak gäller för det nyligen 
undertecknade IT-avtalet, vilket går ut på att gradvis avskaffa tullmurar och andra 
handelshinder för IT-produkter, samt avtalen om ömsesidigt erkännande av 
överensstämmelsevärdering. Kommissionen anger i sitt meddelande Sammanhållningen 
och informationssamhället134 att den avser att minska de kvarvarande regionala 
skillnaderna i fråga om nät- och tjänsteavgifter samt kvalitet och tillgänglighet när det 
gäller elektronisk handel, så att man bidrar till att vitalisera regionerna samt reformera och 
bevara det lokala tjänsteutbudet. Det krävs att den elektroniska handelns infrastruktur 
är brett tillgänglig till ett överkomligt pris om de små och medelstora företagen skall 
kunna utnyttja dess möjligheter fullt ut. 
Kommissionen kommer att eftersträva ett samordnat europeiskt tillvägagångssätt för att 
avlägsna flaskhalsarna genom FoTU-program inom informations- och kommuni­
kationsteknik, inbegripet verksamhet inom det femte ramprogrammet och inom de 
transeuropeiska näten. Den kommer också att underlätta det europeiska näringslivets och 
de europeiska myndighetemas aktiva deltagande i den globala beslutsprocessen om 
Internets utveckling. 
Kommissionen har uppmuntrat enighet om standardisering av den elektroniska handeln 
genom avsiktsförklaringen om öppen tillgång till elektronisk handel för de europeiska 
små och medelstora företagen. Syftet är att få det europeiska näringslivet och de 
europeiska användarna att medverka i standardiseringen och specifikationerna. Åtgärder 
kommer att vidtas för att bättre beakta användarnas, i synnerhet de små och 
medelstora företagens, behov vid standardiseringen. 
Mer användarvänlighet. Syftet är att tillhandahålla enkla, användarvänliga lösningar 
för att elektroniskt hantera varje länk i transaktionskedjan. Detta kommer att under­
lätta en utbredd användning av elektronisk handel, särskilt av små och medelstora 
företag, och göra det möjligt för dem att komma igång, använda och hålla sig à jour 
med tekniken för elektronisk handel. Därför läggs särskild vikt vid den elektroniska 
handeln inom EU:s FoTU-program (en första ansökningsomgång för elektronisk handel har 
redan utlysts inom Esprit-programmet). Den elektroniska handeln är också en viktig åtgärd 
i programmet Det användarvänliga informationssamhället. 
Internationellt industriellt och tekniskt samarbete. Under 1997 kommer projekt att påbörjas 
som ett led i Prag-planen tillsammans med länderna i Central- och Östeuropa och i 
samarbete med de länder i Medelhavsområdet som inte är med i unionen. Kommissionen 
kommer också att stärka sitt löpande internationella samarbete inom elektronisk 
handel genom att stimulera globala pilotprojekt inom G7-samarbetet Global 
marknad för små och medelstora företag. 
Ett gynnsamt regelverk i sådana frågor som säkerhet, privatlivets helgd, immaterialrättsligt 
skydd, särskilt upphovsrätt och varumärken, konsumentskydd, redovisningssed och 
revision samt skatteneutralitet. Bland annat följande åtgärder har redan vidtagits: EU-
direktivet om skydd av personuppgifter135, förslaget till ett direktiv om en 
134 KOM(97) 7,22.1.1997. 
135 Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer 
med avseende på behandling av personuppgifter och det fria flödet av sådana uppgifter, EGT L 281, 
23.11.95, s. 31. 
90 
öppenhetsmekanism som skall minska risken att nationella föreskrifter hindrar IT-
tjänsternas fria rörlighet, ett direktiv om distansavtal som skall omfatta elektroniska 
transaktioner samt ett antal övergripande och sektorsinriktade direktiv. Som uppföljning av 
grönboken om affärskommunikation kommer kommissionen att lägga fram detaljerade 
förslag. Den kommer också att lägga fram ett förslag till direktiv om distansavtal om 
finanstjänster samt ett förslag till direktiv om utgivning av elektroniska pengar. 
Kommissionen kommer att verka för att man snabbt ratificerar och genomför de nyligen 
undertecknade avtalen om upphovsrätt respektive om utövande konstnärer och 
ljudupptagningar som förhandlats fram inom Världsorganisationen för immaterialrätt 
(WIPO). 
• Utbildningsinitiativ kommer att utformas för små och medelstora företag, skolor och 
lokala myndigheter inom programmen Sokrates och LEONARDO DA VINCI, 
handlingsplanen Lära i informationssamhället'36, samt programmet Adapt-Bis (en ny del 
med inriktning på informationssamhället). 
I syfte att gynna upplysningsverksamhet och bra metoder i företagen, i synnerhet de små 
och medelstora, kommer kommissionen att starta ett arbetsprogram i slutet av 1997, på 
grundval av pilotprogrammet Commerce 2000 samt på grundval av samrådet om grönboken 
om handel och distribution. Upplysningsverksamhet kommer att bedrivas genom G7-projektet 
Global marknad för små och medelstora företag, och genom särskilda åtgärder som skall 
vidtas av Euroinfocentrema (EIC) som ett led i det tredje fleråriga programmet för små och 
medelstora företag. Kommissionen kommer också att lägga fram en strategi och en 
handlingsplan för att stimulera den elektroniska offentliga upphandlingen, vilket borde sätta 
fart på världsmarknaden. 
7.7 Utbildning 
Utbildningen är av stor betydelse för de små och medelstora företagen, särskilt för att förbättra 
deras ledning. De små och medelstora företagen skyggar dock ofta för att betrakta utbildning 
som en nödvändig investering för att förbättra sin produktion och anpassa sig till de snabba 
förändringarna (exempelvis de i samband med produktionsprocessen eller införandet av ny 
teknik). Mål 4 för Europeiska socialfonden, gemenskapsinitiativet Adapt och programmet 
LEONARDO DA VINCI syftar till att stödja och underlätta företagens anpassning till de 
industriella förändringarna och att förbättra utbildningssystemen i unionen. Programmet 
Media-utbildning syftar till att tillfredsställa den audiovisuella sektoms särskilda 
utbildningskrav. 
7.7.1 Mål 4 för Europeiska socialfonden 
Inom mål 4 prioriteras de små och medelstora företagens särskilda behov i fråga om 
personalutveckling (att underlätta arbetstagarnas anpassning till industriella förändringar och 
produktionssystemens utveckling). Här är det fråga om att 
- hjälpa dessa företag att förutse sina behov av utbildad arbetskraft och införa en framsynt 
förvaltning av humankapitalet, 
- stödja deras satsningar på att utbilda de anställda, 
- i detta syfte främja tjänster till små och medelstora företag och samarbete dem emellan. 
136 KOM(96) 471 slutlig, 2.10.1996. 
91 
Denna prioritering slås tydligt fast i både socialfondsförordningen137 och medlemsstatemas 
programdokument och ägnas särskild uppmärksamhet i form av uppföljning och utvärdering. 
I Finland och Sverige inriktas alla åtgärder enligt mål 4 på små och medelstora företag. 
I det svenska samlade programplaneringsdokumentet anges att endast företag med 
mindre än 250 anställda har rätt till bidrag och att företräde ges åt företag med mindre 
än 50 anställda. 
I vissa medlemsstater, exempelvis i Frankrike, är mellanhänder mycket aktiva med att 
mobilisera de små och medelstora företagen och hjälpa till med utformningen av mål 4-
projekt (t. ex. handelskamrar, rådgivande organisationer samt de organisationer som samlar in 
den del av Yrkesutbildningsfondens medel som kommer från företag). 
För de övriga medlemsstaterna förfogar kommissionen för närvarande endast över 
ofullständiga och provisoriska uppgifter. Insatserna till förmån för de små och medelstora 
företagen varierar avsevärt mellan länderna och omfattar mellan 50 % och 80 % av 
anslagen. Med hjälp av den utvärderingsrapport som planeras vara färdig 1997 borde det vara 
möjligt att fastställa beviljandet av krediter med avseende på företagens storlek. 
Två exempel på projekt belyser metoderna som används för mål 4: 
I ett projekt erbjuds möjlighet till grundutbildning för de 50 000 lägst kvalificerade 
arbetstagarna inom den franska livsmedelsindustrin. Dessa anställdas situation har blivit 
mycket utsatt, eftersom produktionssystemen förändrats. Dels försvinner åtskilliga arbeten, 
främst de minst kvalificerade, och dels ökar efterfrågan på mer kvalificerad arbetskraft. I syfte 
att höja dessa arbetstagares nyanställningsvärde och bekämpa utslagningen av dem från 
arbetsmarknaden har man vidtagit utbildningsåtgärder. Avsikten är att ge en grundläggande 
utbildning (läsa, skriva, räkna) och utveckla förmågan att analysera, resonera logiskt och lösa 
problem. Dessa färdigheter är en förutsättning för att påbörja en kompetenshöj ande utbildning 
och utvecklas i yrket. 
Ett projekt i Finland rör genomförandet av ett antal förebyggande åtgärder med stöd från 
Europeiska socialfonden. Det omfattar både tendenser på arbetsmarknaden och inventering av 
behoven av utbildning på region-, bransch- och företagsnivå. Projektet har två mål: att samla 
in och analysera alla tillgängliga uppgifter på området förebyggande åtgärder samt att 
stimulera samarbetet mellan deltagarna. Insamlingen av uppgifter görs genom inrättandet av 
en databas som är tillgänglig via Internet. Man planerar att anordna forum för utbyte mellan 
de ansvariga för de förebyggande projekten samt en bred distribution av resultaten till de 
berörda partema, i synnerhet de små och medelstora företagen. 
7.7.2 Initiativet ADAPT 
Den totala budgeten för Adapt är nästan 3,3 miljarder ecu, med 1,6 miljarder ecu i bidrag från 
EU. Detta initiativ inriktas på humankapitalet. Med sitt gräsrotsperspektiv och sin tonvikt 
på innovation, experiment och transnationalitet är det en ideal drivbänk för idéer på området 
arbetsorganisation, i synnerhet områden som förstärkning av arbetskraftens förmåga att skapa 
kunskap, och kopplingen mellan dels informations- och kommunikationsteknik (IKT) och 
dels personalutbildning och organisatorisk förnyelse. Små och medelstora företag är helt 
klart en prioriterad målgrupp för initiativet Adapt. Dessutom erbjuder Adapt åtgärder 
som är direkt inriktade på små och medelstora företag, och de flesta av dem har inlemmats i 
de nationella operativa programmen: 
137 Rådets förordning 2084/93 av den 20.7.1993, EGT L 193, 31.7.1993, s. 39. 
92 
a) Utveckling av system för rådgivning och vägledning för arbetstagare som påverkas av 
industriell förändring inom olika branscher som är av särskild betydelse för dem som 
hotas av arbetslöshet i små och medelstora företag. 
b) Utbildningsåtgärder som syftar till att förbättra företagamas och chefemas förmåga att 
anpassa sig till förändringar och ta fram adekvata företagsplaner. Också här kommer 
särskild uppmärksamhet att ägnas åt att höja kvaliteten på ledarskapet i de små och 
medelstora företagen. 
c) Hjälp till små och medelstora företag för att utforma och genomföra interna och 
externa löpande utbildningsprogram. 
d) Framväxten av nätverk och samarbete mellan tillverkare, leverantörer och kunder. En 
del av detta är att stimulera kunskapsöverföringen och utbytet av lämpliga metoder 
samt att förbättra företagens möjligheter att utbilda sin personal, i synnerhet för att 
möta de små och medelstora företagens behov. 
e) Utvecklingen av konkurrensgrupperingar och de små och medelstora företagens 
medverkan i företagsnätverk. En viktig verksamhet här kommer att vara att bygga upp 
organisationer för tjänstedelning mellan små och medelstora företag. 
Förutom utbildning handlar Adapt också om att skapa nya arbetstillfällen. Det är mycket 
viktigt, i synnerhet för små och medelstora företag, att fullt ut utnyttja de möjligheter som 
uppkommer i samband med de nya marknademas framväxt, utvecklingen av ny verksamhet 
och ökad potential för nya arbetstillfällen. Adapt kan också bidra till att förbättra den lokala 
och nationella infrastrukturen till stöd för företagsamheten och de små och medelstora 
företagens tillväxt, och se till att bra lösningar och idéer vidarebefordras och delas över 
nationsgränserna. 
Den första förslagsomgången ledde till att 1 400 projekt valdes ut i 300 transnationella 
partnerskap. Under 1997 kommer en andra och sista omgång projekt att väljas ut. Fram till 
1999 kommer mer än 3 000 projekt att ha deltagit i detta initiativ. 
För att underlätta tillträdet till detta initiativ har nationella stödorganisationer inrättats i varje 
medlemsstat, och dessas huvuduppgift är att stödja de projektansvarigas verksamhet och 
sprida bra lösningar. Dessutom har de flesta av dem egna webbtjänster genom vilka enkelt 
åtkomlig information om initiativet tillhandahålls. 
Om man betraktar Adapt-projekten framstår det tydligt att det överväldigande flertalet av 
dem drivs av de små och medelstora företagen själva, har små och medelstora företag 
som medverkande i ett större konsortium eller har små och medelstora företag som 
huvudsakliga målgrupper för verksamheten. 
En oberoende utvärdering ingår i varje operativt program, så att man kan få ett grepp om 
Adapts inverkan. De flesta av medlemsstaterna har valt oberoende utvärderare som redan 
lämnat in de första interimsrapporterna. Dessutom ämnar kommissionen inom de närmaste 
månaderna dra igång en EU-omfattande utvärdering av den transnationella delen av initiativet 
i syfte att bedöma dess inverkan. 
7.7.3 Programmet LEONARDO M VINCI 
Som bekant startades programmet LEONARDO DA VINCI138 (620 miljoner ecu 1995-1999) 
på grund av nyheter i Maastrichtfördraget, där det stadgas att "gemenskapen skall genomföra 
en politik som syftar till att underlätta anpassningen till industriella förändringar, förbättra den 
138 Rådets beslut 94/819/EG av den 6.12.1994, EGT L 340, 29.12.1994, s. 8. 
93 
grundläggande och fortsatta yrkesutbildningen, underlätta tillträde till yrkesutbildning samt 
främja rörligheten och samarbetet i fråga om utbildning genom stimulansåtgärder samtidigt 
som subsidiaritetsprincipen följs"139. 
Programmets första två år utmärktes framför allt av en konsekvent fokusering på de små och 
medelstora företagens tillgång till yrkesutbildning. Denna fokusering innebär i praktiken 
bättre representation för de små och medelstora företagen. Därför är UEAPME 
(Europeiska föreningen för hantverk och små och medelstora företag) fullvärdig medlem i 
arbetsgivarnas representation i programmets styrkommitté. Dessutom medverkar de 
rådgivande organisationerna i de nationella samordningsinstanser som ansvarar för 
genomförandet i varje land. 
I programmet värdesätts förbindelserna mellan yrkesutbildning och arbetsliv, och man inriktar 
sig på samarbete mellan alla medverkande aktörer och uppmuntrar dem starkt att vidta 
åtgärder till förmån för de små och medelstora företagen och hantverket på alla nivåer: 
- genom den allmänna målsättningen om stöd till åtgärder för att skapa en koppling mellan å 
ena sidan företagens behov av kvalifikationer och kompetens och å andra sidan åtgärder för att 
tillgodose behoven. 
- genom särskilda åtgärder. 
Inom område I är företagens insatser mycket viktiga (bland annat de små och medelstora 
företagen samt hantverksföretagen), både som projektansvariga och partner, där de kan bidra 
till att förbättra systemen och ordningarna för yrkesutbildning i de dei ägande länderna. Det är 
framför allt i pilotprojekt med syfte att förbättra fortbildningen osh i de tvärnationella 
programmen för placering och utbyte av ungdomar och handledare som företagen har en roll 
att spela. 
Inom område II, som syftar till förbättring av yrkesutbildningsåtgärder, även genom 
samarbete mellan universitet och industri i fråga om företag och arbetstagare, är företagen 
naturligt nog bäst representerade. De medverkar framför allt i tvärnationella pilotprojekt för 
förnyelse av yrkesutbildningen (med hjälp av ny teknik), för investeringar i fortbildning och i 
överföring av tekniska innovationer, genom samarbete mellan företagen och universiteten om 
fortbildning. Företagen deltar också i de tvärnationella programmen för företagsplacering av 
studerande på universitet och utexaminerade, i de tvärnationella programmen för utbyte 
mellan företag och universitet eller utbildningsorganisationer samt i tvärnationella program 
för utbyte av personer som har hand om utbildning. 
Inom område III, som bland annat syftar till att utveckla den språkliga kompetensen, beviljas 
gemenskapsstöd till utformningen av tvärnationella projekt med syftet att genomföra 
språkrevisioner i företag, särskilt små och medelstora, och hos arbetsmarknadens 
parter, samt genomföra tvärnationella utbytesprogram mellan företag och institutioner 
som specialiserat sig på språkutbildning eller utbildningsorganisationer. På liknande sätt 
ägnas en åtgärd åt att stödja undersökningar och analyser av nya former för lärlingsutbildning 
och nya metoder för utbildning för små och medelstora företag. 
- genom prioriteringarna för programmets två första områden. 
Således återfinns i prioriteringarna för område I förvärvande av kompetens som gör det 
möjligt för tjänsteproducenter, små och medelstora företag och industrin att svara mot 
den inre marknadens behov, och i prioriteringarna för område II förvärvande av den 
kompetens som krävs för anpassning till industriell förändring, förändringar i 
produktionssystem och spridning av ny teknik, särskilt inom små och medelstora 
139 I artikel 127 i fördraget anges närmare Europeiska unionens insatser i fråga om yrkesutbildning. 
94 
företag och traditionella industrisektorer, samt utveckling av ledarutbildning om 
överföring av ny teknik och av ledarutbildning för chefer i små och medelstora företag. 
Dessutom är det viktigt att betona att vid bildandet av tvämationella partnerskap uppmanas de 
ansvariga att bilda partnerskap med flera aktörer, dvs. partnerskap där utbildare, 
företagare, arbetsmarknadens parter eller handelskamrar ingår. Ett sådant partnerskap 
har ett större gemensamt intresse av att slutföra ett föreslaget projekt och av att validera 
resultaten efteråt. 
a) Utformning av yrkesutbildningsprojekt för små och medelstora företag och 
hantverksföretag. 
Vid förslagsinfordringarna skall förslagen inte bara uppfylla ett antal kriterier såsom 
tvärnationalitet och partnerskapens egenskaper utan också årsprioriteringart vilka omfattar 
gemenskapsprioriteringar (gemensamma prioriteringar) och nationella prioriteringar (särskilda 
tilläggsprioriteringar). v 
Vid förslagsinfordran 1995140 hade man som gemenskapsprioritering stöd till förbättring av 
utbildningsåtgärder, även genom samarbete mellan universitet och företag, i fråga om företag 
och arbetstagare. Syftet var bland annat att inhämta sådana färdigheter och kunskaper som 
krävs för att anpassa sig till industriella förändringar, varvid den inhämtade kompetensen 
skulle vara överskådlig. Det skulle uppnås genom ett förstärkt samarbete mellan utbildnings­
organisationerna, universiteten och företagen i samband med nya former för lärlings­
utbildning eller utbildning varvad med praktik. Syftet var även att främja 
utbildningsåtgärder och -planer i samband med införandet av nya produktionssystem och 
arbetsorganisationer på grund av industriella förändringar och överföring av ny teknik, 
i synnerhet inom små och medelstora företag och industrier som är utsatta för en stark 
internationell konkurrens. 
Vid förslagsinfordran 1996ul framfördes fem prioriteringar med utgångspunkt i 
kommissionens vitbok Lära och lära ut: på väg mot kunskapssamhället, varav en avsåg 
investeringar i humankapital. Ett av målen var "utveckling av nya metoder för att 
undanröja hinder för utbildning i de små och medelstora företagen". En annan 
prioritering var allmän tillgång till kunskap med hjälp av informationssamhällets redskap med 
sikte på livslångt lärande. Förslagen skulle särskilt omfatta alternativa metoder för utbildning 
av utbildare, utbildning i hantering av tekniköverföring samt utbildning av ledare för små 
och medelstora företag. 
Vid förslagsinfordran 1997142 vidhöll man prioriteringarna från 1996, samtidigt som man 
krävde att varje förslag skulle visa hur det tvämationella partnerskapet bidrar till exempelvis 
företagens behov av kompetens, särskilt på de små och medelstora företagen. Man betonade 
som ett viktigt kriterium för urval av projekt att det fanns ett starkt och välorganiserat 
partnerskap med aktiv medverkan från företagen, särskilt de små och medelstora. 
b) Projekt inom yrkesutbildningsåtgärder till förmån för små och medelstora företag 
och för hantverket 
I den sista rapporten om resultaten från det tidigare programmet Force143 anges de små och 
medelstora företagen som ett prioriterat mål för programmet LEONARDO DA VINCI, och 
det anges särskilt att programmet i synnerhet bör riktas till dessa företag. De små och 
,40 EGT C 128, 24.5.1995, s. 21. 
141 EGT C 60, 29.2.1996, s. 16. 
142 EGT C 381, 17.12.1996, s. 44. 
143 I rapporten för 1995 där programmet Force gås igenom, s. 73. 
95 
medelstora företagen är sedan dess en direkt och prioriterad målgrupp, och deras medverkan 
är av avgörande betydelse för att understödja förnyelse inom yrkesutbildningen. 
Inom LEONARDO DA VINCI skall man behandla följande frågor: 
1. Hur kan man med detta program stödja kompetensutvecklingen i de små och 
medelstora företagen som ställs inför mycket snabba industriella förändringar, samt 
utbildningen av en högt kvalificerad arbetskraft för tjänstesektorn och för de nya 
yrkena? 
2. Hur formulerar de små och medelstora företagen sina behov av utbildning och hur 
utnyttjar de nya utbildningsidéer som utvecklas vid storföretagen? 
3. Eftersom näringslivets tillgång till forskningsresultat och ny teknik är en avgörande 
faktor för de små och medelstora företagens konkurrenskraft, hur kan samarbetet 
mellan universitet och företag i fråga om yrkesutbildning bidra till att man får tillgång 
till ett humankapital med den tekniska kompetens som de nya förutsättningarna 
kräver? 
Dessa frågor är av avgörande betydelse eftersom LEONARDO DA VINCI-programmets 
framgång tycks oupplösligt förenad med dess förmåga att få de små och medelstora företagen 
att medverka i en huvudroll. Denna medverkan kan dock fortfarande utökas inom 
förslagsinfordran 1997 och följande år. 
I kvantitativa termer slås man från början av den betydande nudverkan som de andra 
utbildningsaktörerna står för i fråga om inlämnade förslag jämfört med de små och medelstora 
företagen. Detta konstaterande bör dock nyanseras. Det område där det är mest naturligt för 
företag i allmänhet, och små och medelstora företag i synnerhet, att delta är område II av 
programmet, och åtgärderna här (pilotprojekt och projekt inom rörlighet) syftar till förbättrade 
yrkesutbildningsåtgärder i fråga om företag och arbetstagare. 
Totalt sett för de tre första åtgärderna inom pilotprojekt på område II (nämligen förnyelse av 
yrkesutbildning för att ta hänsyn till tekniska förändringar och dess effekter på arbetet och de 
nödvändiga kvalifikationerna och färdigheterna, investering i fortbildning för arbetstagare 
samt överföring av tekniska nyheter i samband med samarbete mellan foretag och universitet 
inom fortbildning) utgjorde de små och medelstora företagen 16 % av partnerna (med 
alla slag av partner sammanräknade) för dessa tre åtgärder i de projekt som valts ut efter 
förslagsinfordran 1995. Denna andel var 20% vid förslagsinfordran 1996, då de små och 
medelstora företagen blev den bäst representerade typen av organisation av alla partner 
inom de tre åtgärderna, vilket inte varit fallet vid den tidigare förslagsinfordran. 
Totalt sett för de tre åtgärderna inom rörlighet på område II (nämligen placering i företag av 
personer som genomgår universitetsutbildning eller tagit examen, utbyte mellan företag och 
universitet eller utbildningsorgan, samt utbyte av personer som har hand om utbildning) 
utgjorde de små och medelstora företagen 26 % av partnerna (med alla slag av partner 
sammanräknade) för dessa tre åtgärder i de projekt som valts ut efter förslagsinfordran 1995. 
Denna andel sjönk till 24 % efter förslagsinfordran 1996. Efter dessa två 
förslagsinfordringar och inom ramen för rörlighetsåtgärderna på område II är de små och 
medelstora företagen trots allt den bäst representerade typen av organisation av alla partner. 
Man kan konstatera en märkbar ökning av antalet deltagande i de ovannämnda tre åtgärderna 
inom pilotprojekt och en konsolidering av förstaplatsen i fråga om representation per typ av 
deltagande organisation. De små och medelstora företagen försvarar alltså sin ställning i 
programmet, och ökar till och med inom vissa åtgärder. 
I kvalitativa termer tycks de små och medelstora företagen, i de fall där de faktiskt 
deltar i tvärnationella projekt, alltför ofta spela en tämligen passiv roll som observatör 
96 
eller möjligen som kontrollant av resultaten. Vad gäller de projekt som vänder sig till små och 
medelstora företag, vilket gäller för ett avsevärt antal av de inlämnade förslagen, finns det inte 
många projekt där det går att genomföra mer än en preliminär undersökning av de små och 
medelstora företagens behov. I få av projekten beaktar man tidigare åtgärder eller redan 
utförda undersökningar. 
Slutligen inriktas alltför många förslag på de små och medelstora företagen i allmänhet, där de 
ses som något enhetligt, och där resonemanget bedrivs på makroekonomisk nivå, vilket inte är 
en lämplig nivå för målinriktade ingripanden. 
Ändå kan man genom att analysera de förslag som valdes ut 1995 och 1996 urskilja 
några stora drag i fråga om mål för projekten inom utveckling av företag, särskilt de 
små och medelstora. Dessa drag kan ordnas in under följande rubriker: 
i) Främjande av en innovationskultur på företagen 
Projekten syftar till att öka de små och medelstora företagens förmåga till innovation, 
antingen genom att främja en innovationskultur på företagen eller genom att underlätta 
överföringen av innovationer - ofta inom spetsteknik - till de små och medelstora företagen 
med hjälp av samarbete mellan universitet och företag, där forskningscentrer och företag eller 
företagsgrupperingar knyts samman i nätverk. Andra projekt inriktas på att förbättra de små 
och medelstora företagens kapacitet att utnyttja och hantera strategisk information. I 
dessa projekt bedöms företagens konkreta behov, och man utvecklar de små och medelstora 
företagens strategibevakningssystem genom att sammanföra leverantörer och användare av 
information om företagsstrategier. 
ii) Beaktande av den nya teknikens effekter och de färdigheter som följer av den 
I åtskilliga projekt utnyttjar man den nya informations- och kommunikationstekniken för att 
förbättra kvaliteten och fokuseringen i utbildningarna i syfte att bättre anpassa dem till de små 
och medelstora företagens behov och utveckla flexibla arbetsorganisationer (med stöd av 
smidiga metoder för utbildning och/eller integration av utbildningen på arbetsplatsen). I vissa 
behandlas de nya inre och yttre relationerna på arbetsplatsen (outsourcing, till exempel), ofta 
med hjälp av telematiska nät. Projekten strävar efter att göra telematiken mer tillgänglig för 
de små och medelstora företagen (såsom tvämationella elektroniska nät för lärlingsskap). 
Andra projekt inriktas på överföring av distansarbete / lärlingsskap på distans (där 
kompetenshöjningsprocessen ingår i arbetet som till exempel för just-in-time-utbMning). 
Beträffande införandet av teknik för den fortsatta utbildningen rör projekten till exempel 
öppet lärlingsskap på distans via telematiska nät / distansutbildning, med hjälp av multi­
medieverktyg eller utbildning och examination på distans, utbildning i elektronisk handel 
samt språkutbildning via telematiska nät. Genom vissa projekt stöds nya strategier för 
lärlingsskap med hjälp av begreppet företaget som utbildare via individuell handledning, 
och i andra utnyttjar man den nya tekniken för att bygga upp ett nätverk för att analysera 
erfarenheterna av handledning på europeisk nivå. 
iii) Stöd till sektorer i stark teknisk utveckling, med siktet inställt på tekniköverföring 
Som exempel kan nämnas ett projekt med syftet att öka investeringarna i små och medelstora 
företag inom den biotekniska sektorn i länderna i södra Europa, vilket skall ske genom 
utveckling av utbildningar och utvärderingssystem i pilotföretag; en annan del i projektet går 
ut på att underlätta införandet av ny teknik i små och medelstora företag inom 
mjukvarusektorn. 
iv) Främjande av företagens investeringar i fortsatt utbildning samt vidgad tillgång till 
denna utbildning 
97 
Många projekt är inriktade på större tillgång för de små och medelstora företagen till 
utbildning, ofta genom flexiblare utbildning och med beaktande av de behov som kommer att 
uppstå på grund av de främst tekniska förändringarna av arbetet. Dessa projekt omfattar 
utarbetandet av utbildningsplaner och handledning för hantverksföretag, utbildning av 
"coacher" för den kommersiella utvecklingen av små och medelstora foretag via telematiknät, 
förebyggande av nya behov av nyckelkompetens och utbildning inom små och medelstora 
företag samt förvaltning av utbildningstid, genom att optimera den anställdes ersättare eller 
genom att utveckla en flexibel utbildning vid företaget. 
v) Företagsnybildning och uppbyggnadshjälp till nya små och medelstora företagen, 
ofta för att motverka utslagning 
Åtskilliga projekt inriktas på utvecklingen av företagaranda, som skall göra det möjligt för 
deltagarna att starta sina egna små eller medelstora företag. Dessa projekt inriktas antingen på 
särskilda mindre gynnade grupper, eller mer allmänt på utveckling av regioner och/eller 
områden på landsbygden. 
Programmen för att få in utslagna ungdomar på arbetsmarknaden omfattar teoretisk 
utbildning omväxlande med praktik på befintliga små och medelstora företag i regionen, 
utbildning av handledare i hur man startar ett företag, öppen utbildning på distans med 
inriktning på grupper som riskerar att slås ut i landsbygdsregioner vid kusten eller inom 
sektorer som undergår omfattande industriella förändringar, exempelvis det franska projekt 
som syftar till nybildning av mikroföretag som tillverkar ryskapande produkter 
(glasindustrin). 
Inom vissa projekt stöds den ekonomiska utvecklingen i mindre gynnade områden på 
landsbygden genom att - med varvad utbildning - förse de små och medelstora företagen 
med expertis via placeringar, utnyttjande av ny teknik för distansarbete, så att 
postorderbranschen kan lokaliseras till landsbygden. Ett annat projekt är inriktat på de nya 
färdigheter som krävs för att överta foretag (där det handlar om att underlätta 
företagsöverlåtelser och säkerställa de små och medelstora företagens överlevnad på sikt). 
c) Framtidsutsikter 
Det är fortfarande för tidigt för att komma med färdiga förslag till att förbättra de små och 
medelstora företagens medverkan i programmet LEONARDO DA VINCI. Den föregående 
analysen tillhandahåller kvalitativa och kvantitativa uppgifter om denna medverkans karaktär, 
och det är de projektansvarigas sak att upplysa kommissionen om sina egna erfarenheter och 
föreslå konkreta lösningar, i enlighet med det gräsrotsperspektiv som programmet är grundat 
på, och genom en ledningsfilosofi som till fullo delar detta perspektiv. 
Här förefaller det vara nödvändigt med nätverk på flera nivåer (regionala nätverk med stöd 
från främst handelskamrar, branschnätverk, nätverk som bildats för samarbete mellan 
universitet och företag, osv.) för att vidarebefordra information och tjäna som kontaktyta 
mellan företagen och Europeiska kommissionen. 
Europeiska kommissionen har tagit eller understött olika initiativ som direkt rör de små och 
medelstora företagen: en faktabroschyr om programmet LEONARDO DA VINCI gavs ut med 
dessa företag som målgrupp, en workshop anordnades speciellt för dem i samband med de 
informations- och kontaktdagar som anordnades i Bryssel den 3-6 februari 1997 för 
potentiella projektansvariga, den 13-14 mars anordnade de nationella samordningsinstanserna 
i Benelux ett seminarium för alla nationella samordningsinstanser i Europeiska unionen på 
ämnet de små och medelstora företagens deltagande i programmet LEONARDO DA VINCI, 
och slutligen är det på sin plats att nämna insatserna i samband med arbetet på 
98 
rekommendationen om tillgång till yrkesutbildning, där en del direkt rör de små och 
medelstora företagen. 
Dessa initiativ torde kunna tjäna som utgångspunkt för funderingarna om översynen av 
programmet LEONARDO DA VINCI, som nu är inne på sitt tredje verksamhetsår, och för 
vilket en interimsrapport skall föreläggas programmets styrkommitté. 
7.7.4 Programmet Media II - utbildning 
På grund av den snabba tillväxten av den europeiska marknaden för audiovisuella program 
(13 % under perioden 1994-95) samt på grund av möjligheterna att skapa arbetstillfällen inom 
den audiovisuella sektorn krävs det högt kvalificerade arbetstagare och företagare. 
Programmet Media II - utbildning (45 miljoner ecu för perioden 1996-2000) syftar till att 
tillfredsställa den audiovisuella industrins behov i fråga om utveckling och stärka dess 
konkurrenskraft genom att förbättra yrkesutbildningen, grundutbildningen och främst 
fortbildningen, av arbetstagarna inom denna sektor. Eftersom den audiovisuella industrin i 
Europa i hög grad består av små och medelstora företag, har rådet i sitt beslut144 om inrättande 
av programmet angivit att särskild uppmärksamhet skall ägnas de små och medelstora 
företagen. 
Programmet är inriktat på tre utbildningsområden (förvaltning av audiovisuella medier på 
europeisk nivå, användning av ny teknik samt tekniker för att skriva manus) som tas upp i ett 
europeiskt perspektiv i syfte att göra branschfolk och företagare uppmärksamma på den 
audiovisuella marknadens europeiska och internationella dimension. 
De initiativ som skall tas syftar till att stärka samarbetet mellan utbildningsorganen, 
näringslivet och företagen. I programmet beaktas struktur målen, såsom utvecklingen av en 
oberoende produktionssektor, särskilt i form av små och medelstora företag, genom att man 
eftersträvar att programmets initiativ överensstämmer med andra av gemenskapens åtgärder 
på utbildningsområdet (särskilt inom programmet LEONARDO DA VINCI och Europeiska 
socialfondens mål). Ungefär 250 utbildningsinitiativ planeras under hela programmets 
löptid, med deltagande av 1 700 branschmänniskor och 650 institutioner och företag. 
7.8 MM 
Miljölagstiftningen kan innebära ytterligare belastningar på de små och medelstora företagen, 
vilka ofta saknar de pengar och den personal som krävs för att uppfylla kraven. Till och med 
frivilliga initiativ som ordningen för miljöstyrning och miljörevision kan i praktiken bli 
obligatoriska på grund av marknadens krav. Kommissionen är medveten om risken och har 
därför utformat skräddarsydda åtgärder, där sådana krävs, för att hjälpa de små och medelstora 
företagen med att genomföra gemenskapens lagstiftning. 
7.8.1 Ordningen för miljöstyrning och miljörevision 
För att beakta de små och medelstora företagen skall medlemsstaterna och kommissionen 
enligt förordningen om miljöstyrning och miljörevision145 fästa särskild vikt vid de små 
och medelstora företagens deltagande (artikel 13). 
144 Rådets beslut 95/564/EG av den 22 december 1995 om genomförandet av ett utbildningsprogram som 
vänder sig till branschfolk inom den europeiska industrin för audiovisuella program (Media II - utbildning). 
EGTL 321, 30.12.1995, s. 33. 
145 Rådets förordning (EEG) 1836/93, EGT L 168,10.7.1993, s. 1. 
99 
I mars 1996 utlyste kommissionen en anbudsinfordran146 för att kartlägga och utveckla 
effektiva metoder för tekniskt stöd till små och medelstora företag som vill delta i ordningen 
för miljöstyrning och miljörevision. Fem projekt startades i januari 1997. 
De små och medelstora företagens deltagande i denna ordning har undersökts med avseende 
på de 38 EU-finansierade projekt, omfattande 358 industrianläggningar, som genomfördes 
efter en tidigare anbudsinfordran från 1993. Det framkom att även om storleken på de 
deltagande anläggningarna varierade från 7-8 anställda till 350 anställda, så är den 
genomsnittliga storleken helt klart liten eller medelstor: mer än 65 % av anläggningarna 
har färre än 150 anställda (35 % med färre än 50 och 32 % med mellan 50 och 150). De flesta 
av de 57 anläggningarna med fler än 250 anställda överskrider denna gräns med några få 
anställda, medan det finns några få anläggningar med runt 300 anställda. Storleken framstår 
som en avgörande faktor när det gäller att avgöra svårigheter och nackdelar med 
genomförandet av ordningen, eftersom liten storlek vanligen innebär brister i fråga om 
personal, teknik och pengar. 
Tabell: storleken på de anläggningar som deltar i 
miljörevision, fördelat på antal anställda: ordningen för miljöstyrning och 
STORLEK ANTAL ANLÄGGNINGAR 
< 50 anställda Ï23 
50-150 115 
150-250 63 
>250 1 57 
7.8.2 Pilotåtgärden Euromanagement-miljö 
1995 startade kommissionen pilotåtgärden Euromanagement-miljö i avsikt att underlätta för 
de små och medelstora företagen att delta i gemenskapens system för miljöstyrning och 
miljörevision. Målen är följande: 
- Att utarbeta metoder som kan tillämpas på europeisk nivå för att underlätta för främst de 
små men även de medelstora företagen inom industrin att införa system för miljöstyrning 
och delta i gemenskapens ordning för miljöstyrning och miljörevision. 
- Att tillämpa dessa metoder på ett stickprov om mer än 500 små och medelstora företag - av 
vilka ett mer begränsat urval bör följas ända tills de registeras i ordningen för miljöstyrning 
och miljörevision - samt att kartlägga och analysera de små och medelstora företagens 
problem, möjligheter och anpassningsbehov som uppkommer i samband med 
tillämpningen av ordningen. 
- Att lägga fram en rapport för kommissionen om vilka strukturella och andra åtgärder som 
krävs på det regionala, nationella och europeiska planet för att underlätta de små och 
medelstora företagens deltagande i ordningen, inbegripet en utvärdering av huruvida 
förordningen behöver ses över. 
Den europeiske samordnaren147, som utvecklat metoderna, ansvarar för att organisera 
åtgärden, övervaka konsultemas arbete och ta fram en allmän sammanfattning av åtgärden. 
För urvalet av nätverket med 51 konsulter148 har 1323 intresseanmälningar och 323 giltiga 
förslag lämnats in. I en första fas har varje konsult valt ut minst 10 små och medelstora 
146 EGT C 75, 15.3.1996, s. 27. 
147 Utvald genom anbudsinfordran nr 95/C 231/10, EGT C 231, 5.9.1995, s. 13. 
148 Anbudsinfordran nr 96/C 49/10, EGT C 49, 20.2.96, s. 21. 
100 
företag, i möjligaste mån inom samma bransch, genomfört ett seminarium för företagens 
ledare, genomfört en miljöanalys, utformat ett individuellt system för miljöstyrning 
tillsammans med företagen, samt analyserat företagens anpassningsbehov och svårigheter i 
samband med kraven i förordningen om miljöstyrning och miljörevision. Under en andra fas 
skall varje konsult hjälpa åtminstone ett av dessa företag med att genomföra 
miljöstyrningssystemet och delta i ordningen. 
De nationella samordnarna föreslås av medlemsstaterna och verkar som nationella förmedlare; 
de skall framför allt bistå konsultema med att upprätta register över nationella lagar och andra 
författningar på miljöområdet som inverkar på de deltagande små och medelstora företagen, 
lämna in rapporter samt anordna uppföljningsmöten med konsultema och de små och 
medelstora företagen i respektive land. 
Startseminariet ägde rum i Bryssel den 3^ oktober 1996 i kommissionens regi, och där 
informerade den europeiske samordnaren konsultema och de nationella samordnama om de 
metoder som skall tillämpas under åtgärden. Pilotåtgärden sköts av de företagspolitiska 
avdelningarna i samarbete med de industripolitiska och miljöpolitiska avdelningarna 
och medlemsstaterna; den har mottagits positivt och man har redan på det nationella planet 
begärt att metoden skall överföras. Resultaten av pilotåtgärden väntas till slutet av 1997. 
7.8.3 Handledning i miljöstyrning 
Under 1995 och 1996 utvecklade ett antal Euro Info Centres (EIC), medlemmarna i 
miljögruppen, med kommissionens stöd en handledning i miljöstyrning för små och 
medelstora företag. Den är ett interaktivt verktyg, bestående av ett dataprogram och en 
bruksanvisning, som utformats för att hjälpa företag, i synnerhet små och medelstora, att ta de 
första stegen som krävs för att delta i ordningen för miljöstyrning och miljörevision. 
Handledningen kan också komma till pass när man inför miljöstyrningssystem vid företag. 
Handledningen finns på alla EU:s språk och omfattar branscher som verkstadsindustri, 
ytbehandling, plastförpackning, konfektionsindustri samt tryckeri, och under 1997 kommer 
den att utvidgas till trä- och livsmedelsbranscherna. 
7.8.4 LJŒE 
Sedan 1992 kan små och medelstora företag få stöd genom finansieringsinstrumentet Life149 
för miljöskyddsinsatser. Under perioden 1993-1995 (första etappen av Life) medfinansierades 
394 demonstrationsprojekt i medlemsstaterna med sammanlagt 145,9 miljoner ecu. Under 
1996 och 1997 fick 215 projekt stöd. 
Av dessa projekt uppskattas mer än 250 röra små och medelstora företag, vilka fick 
ungefär 40 % av finansieringen via LIFE. De berörda sektorerna är främst ren teknik 
(ytbehandling, keramik, garveri, papper, jordbruk och livsmedel, textil), avfallsbehandling 
genom framför allt återvinning, sanering av förorenad mark, luft och vatten samt stadsprojekt 
för framför allt trafikhantering och planer för markanvändning. 
Inverkan på sysselsättningen är svår att uppskatta, eftersom sådana här projekt oftast berör 
tillfälliga eller redan befintliga arbeten. Varje projekt omfattar dock 4-6 arbeten, vilket 
innebär cirka 1 000-1 500 arbeten i små och medelstora företag med stöd via Life. 
149 Inrättades genom förordning (EG) 1973/92 av den 21.5.1992, EGT L 206, 22.7.1992, s. 1; ändrad genom 
förordning (EG) 1404/96 av den 15.7.1996, EGT L 181, 20.7.1996, s. 1. 
101 
7.9 Energi och transport 
ENERGI 
Kommissionen inledde en bred diskussion om energipolitiken som ledde till offentliggörandet 
av vitboken om Europeiska unionens energipolitik150. I vitboken fastslås energisektorns 
betydelse för industrins förbättrade konkurrenskraft, försörjningstryggheten, den hållbara 
samhällsekonomiska utvecklingen och medborgarnas livskvalitet. Kommissionen lade 
därefter fram ett vägledande femårigt åtgärdsprogram med gemensamma, strategiska mål 
vilka gemenskapens och medlemsstatemas energipolitik bör sträva efter att uppfylla. Den 
mest direkta inverkan energipolitiken kommer att få på de små och medelstora 
företagen är förbättrade konkurrensvillkor. Tillgång till energi till konkurrenskraftiga 
priser och under gynnsamma förhållanden kommer att vara avgörande för att stärka de 
små och medelstora företagens konkurrenskraft. 
Dessutom är det huvudsakligen små och medelstora företag som verkar inom fömybar energi. 
Den verksamhet som kommer att föras enligt grönboken för gemenskapens strategi med titeln 
Energi för framtiden: förnybara energikällor15Ï kommer därför att inverka positivt på de små 
och medelstora företag som verkar inom eller med förnybara energikällor. Omvänt bör det 
vara ett viktigt led i gemenskapens övergripande strategi för de små och medelstora företagen 
att stödja användningen av förnybara energikällor och teknik för fömybar energi. 
Två program löper parallellt: Save II för främjande av rationell energianvändning och Altener 
för främjande av förnybara energikällor. 
SA VE II; rationell energianvändning 
SAVE II152 (45 miljoner ecu för perioden 1997-2000) är ett icke-tekniskt EU-program för att 
främja rationell energianvändning. Syftet är att skapa förhållanden där investeringar i 
energieffektivitet påskyndas och varigenom energieffektivitet erkänns som en affärsmöjlighet. 
Programmet är inte särskilt inriktat på små och medelstora företag, med flera sådana företag 
drar nytta av det. Inom Save II stöds följande åtgärder: undersökningar, pilotåtgärder för 
enskilda sektorer, informationsspridning, bedömning och övervakning av utvecklingen i fråga 
om energieffektivitet i gemenskapen samt energi styrning på region- och stadsnivå. 
Små och medelstora företag nämns uttryckligen bland prioriteringarna för 1997 i samband 
med utbildningsverksamheten: "främjande av energieffektivitet inom små och medelstora 
företag genom utbildning". 
ALTENER: främjande av förnybara energikällor 
ALTENER-programmet (40 miljoner ecu för perioden 1993-1997) inriktas på främjande av 
förnybara energikällor. Kommissionen håller nu på att utarbeta programmet Altener II för 
perioden 1998-2002. 
Genom ALTENER ges stöd till pilotåtgärder som medlemsstaterna föreslår. Dessutom syftar 
programmet till att öka användningen av fömybar energi i gemenskapen och till att öka 
handeln med produkter, utrustning och tjänster i samband med fömybar energi inom och utom 
gemenskapen, vilket torde bidra till att minska utsläppen av koldioxid. 
Programmet är inte särskilt inriktat på små och medelstora företag, även om åtskilliga sådana 
företag utnyttjar det. I det föreslagna programmet ALTENER II skall man separat beräkna 
150 KOM(95) 682, 13.12.1995. 
151 KOM(96) 576, 20.11.1996. 
152 Rådets beslut 96/737/EG av den 16 december 1996, EGT L 335, 24.12.1996, s. 50. 
102 
stödet till små och medelstora företag, vilket inte är fallet i det nuvarande Altener-
programmet. 
TRANSPORT 
Syftet med de transeuropeiska transportnäten är att säkerställa förbindelser och drifts­
kompatibilitet mellan infrastrukturerna i de olika nationella transportnäten. Genom rådets 
förordning 2236/95 om alla transeuropeiska nät153 (både transport och energi) anslogs för 
perioden 1995-1999 2,345 miljarder ecu, varav 1,8 miljarder till transportnät. Även om de 
transeuropeiska näten inte omfattar särskilda åtgärder till stöd för små och medelstora företag, 
kommer de att gynna ekonomin som helhet och indirekt påverka de små och medelstora 
företagen, särskilt de i mer avlägsna regioner, vilka kommer att tjäna på förbättrade 
förbindelser med de centrala europeiska marknaderna. 
Kommissionen skall inom kort påbörja en undersökning av de ekonomiska problem de små 
och medelstora företagen ställs inför när de deltar som underentreprenörer i utbyggandet av de 
transeuropeiska näten. Kommissionen skall undersöka hur sådana problem kan lösas, bland 
annat genom europeiska finansgarantier. 
7.10 Den audiovisuella industrin 
7.10.1 Programmet MEDIA II - utveckling och distribution av europeiska audiovisuella 
verk (1996-2000) 
I rådets beslut om genomförande av programmet Media II - Utveckling och distribution154 
anges det strukturella målet avseende utvecklingen av en oberoende produktions- och 
distributionssektor, särskilt i form av små och medelstora företag, som ett av huvud­
syftena med programmet. De små och medelstora företagen utgör mer än 85 % av 
programmets bidragstagare. Programmet har en total budget på 265 miljoner ecu för 
perioden 1996-2000. 
Programmets syfte på området utveckling (förproduktion) är att med hjälp av särskilda 
anslag på 65 miljoner ecu förbättra förhållandena för utveckling av spelfilmer, dokumentärer, 
animerade filmer och ny teknik samt att utveckla företagen själva med hjälp av lån till 
förstärkning och uppbyggnad. Lånen till utveckling av små och medelstora företag uppgick 
till 3 miljoner ecu, vilket motsvarar mer än en tredjedel av anslagen för 1996, 
programmets första verksamhetsår. Under detta år fick 220 små och medelstora företag stöd. 
På området distribution och sändning av audiovisuella program är syftet att stärka sektorn 
genom tvämationella sändningar och sammankoppling av operatörerna i nätverk samt att 
stödja flerspråkiga verk och främja oberoende produktion. 
7.10.2 Åtgärdsprogram för att införa avancerade televimnstjamter i Ewopa 
(Åtgärdsprogram 16:9) 
Övergången från det traditionella bildformatet 4:3 (biografformatet sedan 1930-talet) till det 
moderna vidfilmsformatet 16:9 utgör tillsammans med införandet av den digitala 
televisionen en förändring som i grunden kommer att påverka televisionssektom. I 
153 Antagen av rådet den 18.9.1995, EGT L 228, 23.9.1995, s. 1. 
154 Rådets beslut 95/563/EG av den 10 juli 1995 om genomförandet av ett program för att stimulera utveckling 
och distribution av europeiska audiovisuella verk (Media II - utveckling och distribution) (1996-2000), 
EGTL 321, 30.12.1995, s. 25. 
103 
åtgärdsprogrammet 16:9155 anslås 228 miljoner ecu av gemenskapens medel för perioden 
1993-1997 i syfte att underlätta den första fasen i denna genomgripande förändring. 
Syftet med åtgärdsprogrammet är att erbjuda sändningsföretag och programproducenter ett 
ekonomiskt bidrag som skall täcka deras extrakostnader för att sända och producera i 16:9-
formatet, så att televisionsapparater i vidfilmsformat tryggt kan saluföras och det europeiska 
utbudet av audiovisuella program framtidssäkras. De två stora kategorierna bidragstagare 
enligt åtgärdsprogrammet är oberoende producenter och sändningsföretag. I medeltal 
har 45 % av bidragen gått till oberoende producenter, vilka på grund av mångfalden i den 
europeiska audiovisuella industrin huvudsakligen är små och medelstora företag. I 
genomsnitt har 220 oberoende producenter per år fått bidrag genom åtgärdsprogrammet. 
8. FRÄMJANDE AV FÖRETAGARANDA OCH STÖD TILL SÄRSKILDA MÅLGRUPPER 
För att underlätta stöd till hantverkföretag och småföretag samt främja företagarandan 
offentliggjordes den 15 april 1997 en inbjudan att lämna förslag156. Den inriktas främst på 
åtgärder för kvinnliga företagare, kvinnliga grundare av företag, medföretagande makor, unga 
företagare samt företagare från missgynnade grupper. Inbjudan har sju mål: 
gränsöverskridande samarbete, småföretags och hantverksföretags gemensamma deltagande i 
mässor i EES-länderna, främjande av den europeiska företagarandan, finansiering och tillgång 
till lån, yrkesutbildning av hantverkare och småföretagare, tillgång till information och 
tjänster med hjälp av datorer samt utbildning av Eurorådgivare. Kommissionen tog emot 402 
förslag som nu håller på att granskas. t 
8.1 Hantverk, småföretag och mikroföretag 
I samband med att kommissionen organiserade om sina avdelningar beslutade man den 10 
april 1996 att inrätta enheten för hantverk och småföretag vid generaldirektoratet med 
ansvar för företagspolitik. Enheten ansvarar för följande: hantverk, småföretag, kvinnor, unga 
företagare, särskilda målgrupper och lokal utveckling. 
På grundval av meddelandet Hantverkssektorn och småföretagen - nyckeln till tillväxt och 
sysselsättning i Europa157 och rapporten från Europeiska rådets möte i Madrid har ett visst 
antal särskilda åtgärder genomförts, direkt inspirerade av de tio prioriterade insatser som 
anges i meddelandet. Kommissionens prioriteringar har främst som mål att stärka 
integrationen mellan hantverksföretagen och småföretagen på den inre marknaden, utveckla 
det transnationella samarbetet, särskilt stödja områdena standardisering, certifiering, miljö-
och kvalitetsstyrning, möjliggöra en förbättrad tillgång till yrkesutbildning och utbildning i 
ledningsmetoder, särskilt för medföretagande makar/makor, säkerställa en bättre tillgång till 
finansiering samt stödja ett initiativ från de europeiska hantverksorganisationerna för att öka 
sektoms profil. 
I enlighet med dessa åtaganden har följande åtgärder genomförts: 
a) Förberedelser inför tredje Europeiska konferensen för hantverkssektorn och 
småföretagen 
155 Rådets beslut 93/424/EEG av den 22 juli 1993 om inrättande av ett åtgärdsprogram för införande av 
avancerade televisionstjänster i Europa, EGT L 196, 5.8.1993, s. 48. 
156 Stödåtgärder för hantverksföretag och småföretag, inbjudan att lämna förslag 97/C 117/17, EGT C 117, 
15.4.1997, s. 43. 
157 KOM(95) 502, 26.10.1995: Hantverkssektorn och småföretagen - nyckeln till tillväxt och sysselsättning i 
Europa. Resultat från andra Europeiska konferensen för hantverkssektorn och småföretagen, Berlin 26-27 
september 1994. Uppföljningsåtgärder och rekommendationer till medlemsstaterna. 
104 
Den tredje europeiska konferensen för hantverkssektorn och småföretagen anordnas den 20 
21 november 1997 i Milano för att få en bild av de framsteg som gjorts och vilken inriktning 
och vilka prioriteringar det fortsatta arbetet på detta område bör ges av kommissionen och 
medlemsstaterna. Elva förberedande konferenser inför denna tredje europeiska konferens ägde 
rum under 1996 och 1997, i anknytning till varje särskilt ämne som är utmärkande för denna 
sektor (finansiering, utbildning, sysselsättning, konsthantverk, lokal utveckling, ny teknik 
osv.). Alla kommissionens berörda avdelningar att deltog i stor omfattning i arbetet. 
b) Transnationellt samarbete 
Den 18 augusti 1996 offentliggjordes i samarbete med de berörda avdelningarna en 
anbudsinfordran i syfte att förstärka det transnationella samarbetet mellan hantverkare med 
stöd från hantverksorganisationerna, vilket gör det lättare för företagen att knyta kontakter 
med varandra. Bedömningen av och urvalet bland de 58 anbud som inkom avslutades den 22 
november 1996. 12 projekt med 10 medverkande länder bedömdes som prioriterade, vilket 
svarar mot ett totalt bidrag på cirka 1 miljon ecu. 
c) Småföretagens och hantverksföretagens integration på den inre marknaden 
Man har granskat omfattningen av de hinder som hantverksföretagen och småföretagen stöter 
på i sin verksamhet i gränsområdena; dessutom har fbretagsrådet fortsatt med sin verksamhet 
på området, i enlighet med kommissionens prioriteringar. 
Efter en anbudsinfordran158 har man genomfört den experimentåtgärd som syftar till att stödja 
de hantverksföretag och småföretag som bedriver verksamhet i gränsområden och vill utvidga 
sin verksamhet över gränsen. 
Denna åtgärd genomförs genom 
• startstöd till kontor för företagsrådgivning i gränsområden, 
• undersökningar och kartläggningar av de problem som dessa företag stöter på i 
gränsområdena. 
Ekonomiskt stöd utbetalas till de ansvariga för 6 kontor och till genomförandet av 11 
undersökningar. När denna åtgärd löper ut i april 1997 skall den utvärderas av ett oberoende 
företag som skall väljas ut genom en anbudsinfordran. Initiativets eventuella vidare utveckling 
kommer att planeras med utgångspunkt i utvärderingen. 
d) Dialog med branschorganisationerna 
De företagspolitiska avdelningarna har samarbetat med kommissionens övriga avdelningar vid 
möten med de viktigaste europeiska och nationella organisationerna med företrädare för 
hantverkssektorn och småföretagen. Dessa möten är ett informellt forum för diskussioner och 
utbyte av åsikter om den nationella och europeiska politiken beträffande hantverket och 
småföretagen. 
e) Åtgärder inom utbildning 
I samband med Europeiska året för utbildning och livslångt lärande beviljades bidrag till ett 
projekt för att inrätta ett europeiskt nätverk för utbyte av unga hantverkare mellan de 
europeiska länderna. 
f) Åtgärder för att göra hantverksföretag och småföretag både mer kända, mer synliga 
och bättre företrädda på EU-nivå. 
158 EGT C 89, 26.3.1994, s. 16. 
105 
- Stöd till starten av Avignon-akademin, resultatet av arbetet på den europeiska akademin för 
hantverk och småföretag, ett center för information, utbyte och samarbete för sektorn i syfte 
att stärka hantverkets identitet, roll, särdrag och närvaro i de europeiska regionerna. 
- Samfinansiering av de europeiska tävlingarna för unga hantverkare i olika yrken i syfte att 
stärka den europeiska identiteten (t. ex. Europacupen för bageribranschen). 
- Inrättande av ett europeiskt pris inom konsthantverken, vilka är det mest betydande 
gemensamma draget i gemenskapen för hantverket och småföretagen. 
- Förbättrad kunskap om sektoms ekonomiska betydelse genom ekonomiska analyser av 
småföretagen och hantverksföretagen. En analys av textil- och byggnadssektorerna i fyra 
länder med hjälp av gemensamma kriterier har givit mycket uppmuntrande resultat. 
8.2 Kvinnliga företagare och medföretagare. företag ledda av personer från mindre 
gynnade grupper 
Kvinnorna spelar en viktig roll för att leda små och medelstora företag. För det första som 
företagsledare - av de 18 miljoner små och medelstora företag som finns i unionen leds 20-
30 % av kvinnor och 25-35 % av de nya företagen grundas av kvinnor. För det andra som 
medarbetare till företagsledaren - i 60-80 % av de små och medelstora företagen sköter 
företagsledarens maka eller make administration eller förvaltning, och hon/han är oavsett 
anställningsform företagsledarens närmaste medarbetare, för att inte säga medföretagare. Det 
anses allmänt att ju mer den medföretagande makan deltar i företagets verksamhet, desto 
bättre utsikter har företaget att fortsätta med sin verksamhet. Inom vissa sektorer kompletterar 
makamas verksamhet varandra, exempelvis inom fisket. På landsbygden där bara 10% av 
driftscheferna är kvinnor, sköter således jordbrukarhustrurna ofta förvaltningen (särskilt 
bokföringen) och deltar direkt i utvecklingen av bondgårdsturism och lokala tjänster. 
I det fjärde ramprogrammet för lika möjligheter för kvinnor och män (1996-2000)159 
prioriteras kvinnligt företagande. Kommissionen har i sitt meddelande av den 21 juni 1996 
med titeln Att införliva jämställdheten mellan kvinnor och män i gemenskapens hela politik 
och samtliga insatser160 ägnat ett avsnitt åt kvinnliga företagsledare och medföretagande 
makar i små och medelstora företag, där dessas svårigheter kartläggs och gemenskapens 
riktlinjer för att behandla dessa svårigheter redovisas. Syftet med detta meddelande är att 
bygga in jämställdheten i alla gemenskapens program. 
Den fjärde rapporten från Europeiska observationscentret för små och medelstora företag 
innehåller en undersökning av ämnet kvinnor och små och medelstora företag, som belyser 
det faktum att allt fler företag startas av kvinnor. 
Sedan första Europeiska konferensen för hantverkssektorn, vilken anordnades i oktober 1990 i 
Avignon, har kommissionen inriktat vissa av sina åtgärder på problemen kring kvinnliga 
företagsledare och medföretagande makar, särskilt på områdena utbildning, undersökningar 
och stöd till upprättandet av nätverk. Efter dessa första åtgärder togs frågan om kvinnliga 
företagare och medföretagande makar upp som en av de viktigaste frågorna vid andra 
Europeiska konferensen för hantverkssektorn och småföretagen i Berlin 1994. På grundval av 
slutsatserna från dessa konferenser har kommissionen utformat prioriterade åtgärder för 
kvinnliga företagsledare och medföretagande makor i små hantverksföretag, vilka har tagits 
med i det tredje fleråriga programmet för de små och medelstora företagen och hantverket: 
stöd till företagsbildning på kvinnors initiativ, stöd till grundande och utvidgning av 
europeiska nätverk, samt stöd till utbildningsåtgärder. 
Att främja kvinnornas deltagande i den regionala utvecklingen 
159 Rådets beslut 95/593/EG, EGT L 335, 30.12.1995. 
160 KOM(96) 67, 21.2.1996. 
106 
Efter de överväganden som gjorts i fråga om kvinnliga företagare och nödvändigheten av att 
stödja kvinnor som grundar, övertar eller utvecklar ett företag, uppmuntrar gemenskapen 
genom Recite III161 sammanlänkningen av resurscentrer för uppvärdcring av arbetet och 
kvinnomas deltagande i det ekonomiska livet i nätverk. Detta görs som ett led i det 
mellanregionala samarbetet inom regionalpolitiken. De tjänster som dessa centrer erbjuder bör 
omfatta olika lösningsaltemativ, eftersom kvinnorna inte utgör en homogen grupp. Centrerna 
bör också göra det möjligt att kartlägga nya former för verksamhet och sysselsättning, i 
synnerhet lokalt, så att kvinnors och mäns behov jämkas samman och landets 
utvecklingsmöjligheter tas till vara. 
Främjande av transnationell verksamhet för att underlätta överförande av kunnande 
och erfarenheter genom initiativet Emploi-Now 
Genom delen Now (främjande av lika möjligheter med avseende på kvinnors sysselsättning) i 
initativet Sysselsättning och utveckling av mänskliga resurser (500 miljoner ecu 1995-1999) 
prioriteras kvinnors grundande av småföretag och kooperativ, framför allt genom 
- stöd till utveckling av nätverk och samarbete inom lokala sysselsättningsinitiativ, i syfte att 
utnyttja kvinnomas förmåga att använda sig av lokala resurser såsom turism, kultur, miljö, 
tjänster för att skapa arbetstillfällen på landsbygden, 
- stöd till kvinnors grundande av småföretag och kooperativ och rekryteringsstöd, 
- stöd till att införa finansieringsmekanismer för att stödja kvinnor som grundar företag. 
Av de 750 projekten i den första etappen (1995-1997) rör nära 50% grundande av, 
stödtjänster för, yrkesutbildning för och utveckling av småföretag som grundats av kvinnor. 
Pilotprojekt för kvinnor på landsbygden 
Bland de pilotprojekt som får stöd enligt EUGFJ-utveckling kan som exempel nämnas att 
kommissionen offentliggjort en förslagsinfordran avseende nyskapande åtgärder för kvinnliga 
jordbrukare och för kvinnor på landsbygden162, särskilt för att främja lokala 
jordbruksprodukter, ställa om till binäringar som hantverk, turism, tjänster och miljö. Ungefär 
400 projekt har lämnats in, och de skall granskas under det andra halvåret 1997. 
8.3 Handels- och distribtttionsföretag 
Beträffande handel och distribution framkom det vid ett seminarium hur viktigt det är att det 
finns närhandel i de landsbygdsområden som är mindre gynnade i fråga om syssel­
sättningspotential. Olika avdelningar (företagspolitik och regionalpolitik) vid kommissionen 
har gemensamt övervägt hur man bäst kan utnyttja strukturfonderna (i synnerhet ERUF) för 
att bevara och utveckla närhandeln på landsbygden. Dessutom har man undersökt situationer, 
problem, framtidsutsikter och lösningar som genomförts för att förbättra närhandeln i de 
landsbygdsområden som upplever svårigheter. På grundval av resultaten från denna 
undersökning planeras ett europeiskt seminarium 1997 i samarbete med Regionkommittén 
samt ett pilotprojekt i frågan. Liknande tillvägagångssätt övervägs för närhandeln i 
stadsområden. Dessa två tillvägagångssätt är föremål för ett mycket brett samråd efter 
grönboken om handeln163. 
161 EGT C 326, 31.10.1996, s. 9. 
162 EGT C 284, 27.9.1996, s. 21. 
163 KOM(96) 530, 20.11.1996. 
107 
8.4 Näringsdrivande föreningar: kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar nch 
stiftelser 
Ett kontinuerligt arbete har utförts, i form av direkta möten och internt samråd, mellan 
kommissionens avdelningar, i synnerhet för att utforma metoder för utvärdering av de 
åtgärder som kommissionen hittills vidtagit när det gäller kooperativa företag, ömsesidiga 
bolag, föreningar och stiftelser samt för att utarbeta ett meddelande om sammanslutningar och 
stiftelser. Detta samarbete skall fortsätta även efter det att meddelandet offentliggjorts, i syfte 
att möjliggöra gemensamma insatser. 
Avdelningen med ansvar för näringsdrivande föreningar har medverkat i åtskilliga områden 
av gemenskapspolitiken. Den deltar bland annat i de rådgivande grupper för delprogrammen 
Lien och Demokrati inom programmen PHARE och TACIS som har till uppgift att framföra 
rekommendationer om finansiering av projekt. Syftet med detta är att säkerställa att man 
beaktar de särskilda drag som projektförslag från kooperativa företag, ömsesidiga bolag, 
föreningar och stiftelser har. Grupperna har också från början bidragit till olika arbeten 
avseende lokala initiativ för utveckling och sysselsättning. 
Här är det också på sin plats att uppmärksamma Europaparlamentets initiativ, en ny 
budgetpost med titeln "Tredje sektorn och sysselsättningen" på 10 miljoner ecu i 
gemenskapens budget för 1997. Denna post skall användas till att undersöka och främja 
sysselsättningspotentialen hos kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar och 
stiftelser, samt att mer allmänt beakta alla lokala initiativ inom utveckling och sysselsättning. 
För att genomföra detta initiativ krävs ett nära samarbete mellan kommissionens avdelningar 
med ansvar för kooperativa företag, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser respektive 
sysselsättning. 
Den fjärde rapporten från det europeiska observationscentret för små och medelstora företag 
innehåller en tematisk undersökning av de näringsdrivande föreningarna, i vilken man betonar 
den sociala rollen och den ekonomiska betydelsen hos de kooperativa företagen, de 
ömsesidiga bolagen, föreningarna och stiftelserna. Företag inom denna sektor står för ungefär 
5 % av den privata sysselsättningen och är lika verksamma inom den konkurrensutsatta 
sektorn som den icke konkurrensutsatta sektorn. 
108 
SLUTSATSER 
Denna samordningsrapport är en redogörelse för hur de små och medelstora företagen 
påverkas av samordningen mellan gemenskapens företagspolitik och den övriga gemenskaps­
politiken. Sedan den första samordningsrapporten antogs 1992, har kommissionen gått vidare 
med sina överväganden, och utvecklat rapporten både till form och innehåll. Nu ger rapporten 
en integrerad bild av alla unionens åtgärder för de små och medelstora företagen, vilket gör 
åtgärderna mer enhetliga och synliga. I denna års rapport används och förstärks det 
tillvägagångssätt som förespråkades i rapporten från 1995, i vilken målen för de integrerade 
programmen från 1994 och 1996 uttrycktes konkret. Dessa integrerade program utformades 
för att tjäna som ramar för samordningen av åtgärderna för små och medelstora företag. 
Kommissionen anser att avsevärda framsteg gjorts, i form av att de små och medelstora 
företagen prioriterats politiskt i unionen, att man tagit större hänsyn till deras särskilda 
situation i den politik som påverkar dem samt att man infört stödåtgärder för små och 
medelstora företag inom flertalet av gemenskapens program. De små och medelstora 
företagens deltagande i gemenskapens program har totalt sett ökat, även om det fortfarande 
kan förbättras. 
1. En politisk prioritering inom unionen och i medlemsstaterna 
De små och medelstora företagens sysselsättningspotential har lett till att de prioriterats 
politiskt i Europeiska rådet, parallellt med att sysselsättningen prioriterats i Unionen. Vid 
Europeiska rådets möte i Edinburgh 1992 beslöt man att inrätta Europeiska 
investeringsfonden (EIF), som bland annat har i uppdrag att bevilja garantier till små och 
medelstora företag. I Köpenhamn i juni 1994 uppmanade Europeiska rådet Europeiska 
investeringsbanken (EIB) att tillsammans med kommissionen utöka de tillfälliga 
företagslånen från Edinburgh med de särskilda lånen för små och medelstora företag. I Cannes 
i juni 1995 uppmanade Europeiska rådet kommissionen att undersöka metoder för att 
effektivisera politiken för små och medelstora företag. Som uppföljning till detta utarbetade 
kommissionen rapporten om små och medelstora företag som en källa till sysselsättning, 
tillväxt och konkurrenskraft i unionen. Denna rapport lades fram vid Europeiska rådets möte i 
Madrid i slutet av 1995 och mottogs positivt. Vid Europeiska rådets möte i Amsterdam i juni 
1997 uppmanades kommissionen att, fram till rådets extra möte om sysselsättningen i 
Luxemburg i november 1997, utreda initiativen för skapande av sysselsättning i små och 
medelstora företag, inrätta en arbetsgrupp för regelförenkling, i syfte att höja lagstiftningens 
kvalitet samt lindra de bördor som vilar på företagen, särskilt de små och medelstora. EIB 
uppmanades dessutom att i samarbete med EIF utreda möjligheterna till finansiering av 
spetsteknikprojekt i små och medelstora företag. Efter mötet i Amsterdam lade kommissionen 
dessutom fram förslag till riktlinjer för medlemsstatemas sysselsättningspolitik som ett 
diskussionsunderlag för det särskilda sysselsättningstoppmötet i Luxemburg (20-21 
november 1997). Dessa riktlinjer omfattar flera ämnen, bland annat främjandet av en ny 
företagaranda i Europa. 
G7-länderna erkände också vid sitt toppmöte i Denver 1997 de små och medelstora företagens 
betydelse för ekonomin och samhället och betonade hur viktigt det är med utbyte av de bästa 
metoderna. De uttryckte också sin vilja att fortsätta sitt arbete med de små och medelstora 
företagen. 
Man märker att ökad enhetlighet mellan de nationella politiska prioriteringarna gradvis 
inställer sig genom samordnade åtgärder med medlemsstaterna i fråga om småföretagspolitik, 
benchmarking och kartläggning av de bästa metoderna. 
109 
2. Större hänsyn i gemenskapspolitiken till de små och medelstora företagens särdrag 
På grund av de små och medelstora företagens mångskiftande karaktär berörs de av all 
gemenskapspolitik. Numera beaktas de små och medelstora företagen i all gemenskapspolitik 
i större eller mindre omfattning. De omnämns som en kategori som förtjänar särskild 
uppmärksamhet, eller också föreskrivs särskilda bestämmelser till förmån för dem, såsom 
ramen för statligt stöd till små och medelstora företag inom konkurrenspolitiken. 
Den definition av små och medelstora företag som antogs 1996 är en förutsättning för att 
politiken skall kunna inriktas på dessa företag. Med hjälp av definitionen blir det möjligt att 
bättre rikta in åtgärder på dem och avpassa företagsstödet efter deras storlek. Kommissionen 
gör allt för att denna definition skall användas vid genomförandet och utvärderingen av 
gemenskapens program, så att dessas effekter bättre skall kunna bedömas. Med tanke på den 
tid som kommer att krävas för att omsätta denna definition i praktiken, kommer effekterna 
inte att märkas förrän på längre sikt. 
För att förbättra förhållandena för de små och medelstora företagen och ta större hänsyn till 
deras behov i gemenskapspolitiken och lagförslagen, använder kommissionen sig av 
konsekvensbedömningar och utvecklar också det interna samrådet mellan kommissionens 
olika avdelningar, vilket utgör ett viktigt inslag i företagspolitiken. En regelbunden dialog 
mellan kommissionen och branschorganisationerna bidrar också till att hänsyn tas till de små 
och medelstora företagens villkor och att kunskapen om deras behov ökas. Vad gäller 
befintlig lagstiftning har man tagit initiativ till att förenkla lagstiftningen om den inre 
marknaden. Kommissionen antog 1997 en rekommendation om förbättrade och förenklade 
förhållanden vid företagsnybildning. På uppmaning av Europeiska rådet i Amsterdam har 
kommissionen inrättat en arbetsgrupp för enklare företagsvillkor (BEST-gruppen) som skall 
lägga fram en rapport vid Europeiska rådets möte i Cardiff 1998. Kommissionen granskar 
resultaten i medlemsstaterna av de åtgärder den inspirerat till genom rekommendationer 
avseende betalningsfrister och företagsöverlåtelser. Som ett led i förberedelserna för den 
gemensamma valutan undersöks de praktiska följderna av övergången till euron i olika 
arbetsgrupper, varav en särskilt inriktas på små och medelstora företag. Förbättrade finansiella 
villkor för dessa företag, något som prioriteras i företagspolitiken, har varit och förblir centralt 
i bankernas rundabordskonferens, och det har också tagits upp i ett meddelande om de 
europeiska kapitalmarknaderna för små och medelstora företag. 
3. De små och medelstora företagen: prioriterade i gemenskapens program och deltagare i 
allt större utsträckning. 
Ett av unionens främsta finansieringsinstrument är strukturfonderna, och där är de små och 
medelstora företagen en målgrupp på grund av att de bidrar till ekonomisk och social 
utveckling. Stödet till små och medelstora företag i gemenskapens program under perioden 
1989-1993 utgjorde 10 % av de totala gemenskapsbidragen. Samma andel förväntas gälla för 
programmen 1994-1999, vilket svarar mot en fördubbling i absoluta tal jämfört med den 
föregående perioden, eftersom fondernas totala anslag fördubblats. Andelen varierar efter 
fondernas mål. Den är större i mål 2-regionerna (16 % av krediterna 1997-1999) än i mål 1-
regionerna (10 % i medeltal). I riktlinjerna för programmen för mål 2-regionerna 1997-1999 
prioriteras de små och medelstora företagen, och de gemensamma bestämmelserna för dessa 
program innehåller en hänvisning till rekommendationen om definitionen av små och 
medelstora företag. Kommissionen har föreslagit att de befintliga resurserna i de andra 
programmen (mål 1, 3, 4 och 5b) fram till 1999 skall anslås till små och medelstora foretag. I 
de program för de nya medlemsstaterna som nyligen antagits anslås betydande belopp, i 
storleksordningen 30-40 % av anslagen, till de små och medelstora företagen. Detta tyder på 
ökade anslag till de små och medelstora företagen. Programmen inom gemenskapsinitiativet 
för små och medelstora foretag har beslutats och håller på att genomföras. Men även om 
110 
anslagen till de små och medelstora företagen ökat, tycks det som om åtgärderna inte kommer 
dem fullständigt till del. Man kan ibland konstatera att krediterna inte utnyttjas till fullo, 
särskilt i fråga om tjänster till företag för att gynna investeringar. Kommissionen är medveten 
om svårigheterna med att kvantitativt och kvalitativt mäta strukturfondernas inverkan på de 
små och medelstora företagen, och därför startade den 1997 en ämnesvis utvärdering av 
åtgärderna för dessa företag. Resultaten av denna utvärdering kommer att läggas fram i nästa 
samordningsrapport. 
Med tanke på att ansvaret är delat mellan kommissionen, medlemsstaterna och de regionala 
och lokala myndigheterna, bör medlemsstaterna, som ansvarar för strukturfonderna, också 
övertygas om vikten av att prioritera de små och medelstora företagen och underlätta dessas 
tillträde till programmen. Beträffande utvärderingar uppmuntrar kommissionen kontinuerligt 
medlemsstaterna att förstärka utvärderingarna av deras åtgärder för små och medelstora 
företag. Ofta saknas nämligen bedömningar i förväg och utvärderingar i efterhand. 
Beträffande Europeiska investeringsbanken kan man konstatera att de globala lånen till 
åtgärder för att öka företagens konkurrenskraft nästan fördubblats mellan 1993 och 1996, och 
att antalet mottagande små och medelstora företag fördubblats från 5 257 år 1993 till 11 304 
år 1996. Sammanlagt har sedan 1990 42 000 små och medelstora företag, varav 80 % med 
färre än 50 anställda, fått låna hos EIB till en lånevolym om 11 miljarder ecu. De särskilda 
lånen till små och medelstora företag har gått till 4 435 företag, vilka skapat över 45 000 
arbetstillfällen. Sedan den inrättades har Europeiska investeringsfonden byggt ut sin 
verksamhet för små och medelstora företag, vilka för närvarande utgör 34 % av helheten. 
Verksamheten uppgår till 613 miljoner ecu i garantier, varav 397 miljoner ecu för 
försöksverksamheten inom tillväxt och miljö. 
Satsningarna på samordning i programmen för forskning och teknisk utveckling (FoTU) har 
helt klart burit frukt. Genom särskilda åtgärder för små och medelstora företag 
(teknikstimulerande åtgärder för små och medelstora företag - TSME) samt information och 
upplysning har man kunnat öka de små och medelstora företagens deltagande i FoTU-
programmen inom det fjärde ramprogrammet jämfört med de föregående. Under de första två 
åren av det fjärde ramprogrammets löptid uppgick antalet deltagande små och medelstora 
företag till 5 439, vilket nästan är i nivå med det tredje ramprogrammets antal på fyra år 
(6 276), och detta tyder på att dessa företags medverkan i det fjärde ramprogrammet kommer 
att fördubblas. Nära 2 500 små och medelstora företag nåddes av TSME mellan 1994 och 
1996, och flertalet av dem hade aldrig deltagit i några forskningsprogram tidigare. 40 % av 
förslagen till TSME lämnades in tack vare informations- och stödverksamheten. Statistiken 
över de små och medelstora företagens medverkan i TSME visar att företag med färre än 
50 anställda utgör 60 % av deltagarna. I kommissionens förslag till det femte ramprogrammet 
för FoTU föreskrivs en bättre samordning mellan alla inblandade, inbegripet de små och 
medelstora företagen. Ett särskilt tvärfackligt program ingår, med titeln Innovation och de 
små och medelstora företagens medverkan. Dessutom har man inrättat en enhetlig instans 
inom kommissionen som omfattar alla forskningsprogram med särskilda åtgärder för små och 
medelstora företag, såsom åtgärden Craft och projekteringsbidragen. Kommissionen startade 
också i juli 1997 inom innovationsprogrammet pilotprojektet I-tec för att uppmuntra 
investering av startkapital i små och medelstora företag som sysslar med innovativ teknik. 
Ett annat exempel på effektiv samordning gäller stödet till internationalisering av företagen 
och partnerskapen. De metoder som utvecklats inom företagspolitiken har utsträckts till de 
program för länder utanför gemenskapen som rör små och medelstora företag, till parternas 
ömsesidiga gagn. Numera har näten för information (EIC) och sökande efter partner 
(Europartnerskap och Interprise) byggts ut inom programmen för länderna i 
Medelhavsområdet (Meda), Latinamerika (AL-Invest), helt nyligen i Asien (Asia-Invest), 
m 
samt i Central- och Östeuropa (Phare och Coopme) och Oberoende staters samvälde (Tacis). 
Gemenskapsmervärdet i dessa program är allmänt erkänt och gynnar inte bara 
mottagarländemas företag utan också de europeiska företagen, genom att dessas 
internationalisering underlättats. Som exempel kan nämnas att tack vare olika 
partnerskapsåtgärder har 4 000 företag i Medelhavsområdet kunnat knyta målinriktade 
kontakter med europeiska företag under de senaste fyra åren. Anslagen till verktygen JOP och 
ECIP har ökats för att svara mot de små och medelstora företagens ökande efterfrågan. 69 % 
av de projekt som godkänts inom JOP rörde företag med färre än 100 anställda. På grundval 
av erfarenheterna från dessa program har kommissionen beslutat om ett nytt program med 
titeln Joint European Venture för att göra det lättare för europeiska små och medelstora 
företag att grunda samriskföretag i unionen. 
Vad gäller yrkesutbildning i de små och medelstora företagen, ingår i programmen för 
Europeiska socialfondens mål 4 och i initiativet Adapt finansiering av åtgärder för små och 
medelstora företag till en andel på 50-80 % i programmen enligt medlemsstatemas uppgifter. 
Halvtidsutvärderingarna skall vara färdiga till slutet av 1997, varför det ännu är för tidigt att 
bedöma huruvida de små och medelstora företagen verkligen fått del av de avsevärda 
anslagen. Inom programmet LEONARDO DA VINCI utgjorde under 1996 de små och medel­
stora företagen inom den del av programmet som ägnades åt företag 16 % av deltagarna i 
pilotprojekten och 26 % av deltagarna i rörlighetsprojekten. Kommissionen anser att den, trots 
sin informationsverksamhet och den vikt den hela tiden fäst vid de små och medelstora 
företagen, mikroföretagen och hantverksföretagen i inbjudan at lämna förslag till 
programmet, genom att bättre utnyttja företagens nätverk kan öka de små och medelstora 
företagens medverkan, att bättre inrikta utbildningsprogrammen på de små och medelstora 
företagens särskilda behov, samt sprida verksamheten till företagen. 
För en stärkt samordning mellan alla parter 
Kommissionen ser positivt på de erhållna resultaten, men är samtidigt medveten om 
svårigheterna med att bedöma programmens inverkan på de små och medelstora företagen. 
I allmänhet är de tillgängliga uppgifterna otillräckliga för att med precision kunna mäta de 
små och medelstora företagens faktiska medverkan (till exempel antal mottagande företag 
uppdelade efter storlek), och programmens inverkan i form av förbättrade prestanda hos 
företagen eller nya eller bevarade arbetstillfällen. För strukturfonderna, till exempel, måste 
kommissionen i stort sett förlita sig på uppgifter från medlemsstaterna, vilka ansvarar för 
genomförande och utvärdering. Statistiken kommer gradvis att grundas på den nya 
definitionen av små och medelstora företag. Det är svårt att mäta hur de små och medelstora 
företagens medverkan i programmen utvecklas, när programmen har olika löptider. Typen av 
stöd till små och medelstora företag varierar efter huruvida det rör sig om direkt stöd (i form 
av subventioner eller lån) eller indirekt stöd (i form av infrastruktur och tjänster för 
rådgivning, utbildning eller finansiering). 
Kommissionen är också medveten om att dess befogenheter är begränsade, eftersom små­
företagspolitiken främst är medlemsstatemas sak. Kommissionens direkta ingripanden rör 
främst de program den ansvarar för, stöd till större samråd i medlemsstatemas politik för små 
och medelstora företag samt försöksverksamhet med nya typer av åtgärder för små och 
medelstora företag. 
Kommissionen vill stärka sin interna samordning för att underlätta de små och medelstora 
företagens tillträde till programmen, för att undvika att ansträngningarna splittras och för att 
effektivisera sina åtgärder för de små och medelstora företagen. Genom att omorganisera sina 
avdelningar med ansvar för företagspolitiken har kommissionen betonat samordningen av 
verksamheten för de små och medelstora företagen i denna anda. Kommissionen har således 
112 
återupplivat en tvärfacklig grupp för små och medelstora företag. För att öka de små och 
medelstora företagens medverkan i gemenskapens program vill kommissionen dels ta reda på 
vilka hinder som finns för att dessa företag skall kunna utnyttja gemenskapsprogrammen fullt 
ut, dels undersöka tänkbara lösningar. 
Dialogen med branschorganisationerna är nödvändig för att man skall kunna bilda sig en 
uppfattning om förhållandena ute på fältet och befästa de operativa förbindelser som är 
nödvändiga för politiska åtgärder. De små och medelstora företagens organisationer har en 
roll att spela för att programmen bättre skall kunna anpassas till företagens behov, och för att 
de små och medelstora företagens tillträde till och medverkan i dem skall kunna underlättas. 
Den europeiska sociala dialogens utveckling framöver är avgörande för hur väl de små och 
medelstora företagen kommer att vara representerade. 
Kommissionen uppmuntrar dessutom en förbättrad samordning mellan medlemsstaterna och 
de små och medelstora företagens organisationer genom samordnade åtgärder i syfte att 
stimulera utbyte och överföring av de bästa metoderna på området politik för små och 
medelstora företag. Metoderna för de samordnade åtgärderna kan bidra till att göra den 
offentliga politiken för små och medelstora företag effektivare och verksammare. 
För att fullt ut förverkliga de små och medelstora företagens potential för sysselsättning, 
tillväxt och konkurrenskraft i unionen krävs att man samordnar satsningarna och att man 
mobiliserar de olika parter som berörs av de små och medelstora företagens utveckling: de 
europeiska institutionerna, medlemsstaterna, de regionala och lokala myndigheterna, 
branschorganisationerna och de små och medelstora företagen själva. 
Samordningen mellan alla dessa parter bör stärkas i syfte att praktiskt sprida de bästa 
metoderna i unionen och genomföra dessa, och därvid inrikta resurserna på de prioriteringar 
som framkommit. 
113 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 610 slutlig 
DOKUMENT 
SV 10 04 08 13 
Katalognummer : CB-CO-97-629-SV-C 
ISBN 92-78-27711-8 
Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
II<L