RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Tillämpning av förordning (EG) nr 1082/2006 om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS)

INLEDNING

Artikel 175 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt[1] , särskilt tredje stycket[2], utgjorde den rättsliga grunden för antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 av den 5 juli 2006 om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) (EGTS-förordningen)[3], som trädde i kraft den 1 augusti 2006 och har tillämpats fullt ut sedan den 1 augusti 2007.Den medförde nya utsikter till samarbete och låg till grund för skapandet av ett nytt europeiskt instrument som möjliggör en juridisk struktur för bättre samarbete mellan nationella, regionala och lokala myndigheter och andra offentligrättsliga organ i olika länder, särskilt inom ramen för sammanhållningspolitikens mål om europeiskt territoriellt samarbete (ETS).

EGTS-instrumentet är avsett att öka unionens sammanhållning genom att förenkla territoriellt samarbete och minska de praktiska problemen tack vare en rättslig enhet som ökar rättssäkerheten och stabiliteten för samarbetsinitiativ.

Detta dokument uppfyller kommissionens krav om att senast den 1 augusti 2011 till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om tillämpningen av förordningen och när så är lämpligt lämna förslag till ändringar (artikel 17). Notera att alla artiklar som det hänvisas till avser EGTS-förordningen om inget annat anges.

SYFTET MED EGTS-INSTRUMENTET

Medlemsstaterna och, i synnerhet, regionala och lokala myndigheter stötte på betydande svårigheter när de försökte genomföra program för territoriellt samarbete på grund av nationella skillnader i fråga om lagstiftning och förfaranden och ökningen av antalet land- och sjögränser i gemenskapen till följd av utvidgningarna 2004 och 2007.

Befintliga instrument för samarbete inom Europeiska unionen, till exempel europeisk ekonomisk intressegruppering (EEIG), är i första hand avsedda för samarbete mellan ekonomiska aktörer[4] snarare än mellan offentliga myndigheter. Därtill har de strukturer som Europarådet föreslagit för regionala och lokala myndigheters samarbete över gränserna inte godkänts av hela EU.

I detta sammanhang skapades EGTS på EU-nivå – ett juridiskt instrument som bidrar till territoriellt samarbete över nationella gränser genom att ge en direkt tillämplig och hållbar grund för åtgärder. Alla medlemsstater genomför EGTS-förordningen till fullo. Upprättandet av en EGTS är frivilligt och EGTS-förordningen hindrar inget organ från att fritt välja alternativa former och lösningar, med eller utan status som juridisk person.

EGTS utarbetades för att göra territoriellt samarbete mer strategiskt men samtidigt flexiblare och enklare. En EGTS borde minska de svårigheter som medlemsstaterna och i synnerhet regionala och lokala myndigheter mött vid genomförandet och förvaltningen av samarbetsåtgärder inom ramen för olika nationella lagar och förfaranden.

TILLÄMPNINGEN AV EGTS-FÖRORDNINGEN

För att samla nödvändig information om den praktiska tillämpningen av EGTS har Europeiska kommissionens generaldirektorat för regionalpolitik anordnat ett informellt möte där sakkunniga från de enskilda medlemsstaterna (högnivågruppen för överväganden om sammanhållningspolitiken i framtiden) mötte företrädare för Europaparlamentet och framför allt hade ett nära samarbete med Regionkommittén.

År 2010 höll Europeiska kommissionen och Regionkommittén tillsammans med de länder som innehade ordförandeskapet i rådet 2010–2011 (Spanien–Belgien–Ungern) och Interact-programmet ett omfattande samråd med medlemsstaterna, regionala och lokala myndigheter och andra berörda parter om EGTS-instrumentets funktionssätt och mervärde[5].

EU-institutionernas och rådgivande organs roll

Europeiska kommissionen

Kommissionen har genomgående framhållit betydelsen av effektivt styre för att säkerställa territoriell sammanhållning[6]. Därtill har kommissionen aktivt deltagit i konferenser och diskussioner som länderna som innehar ordförandeskapet i rådet, Regionkommittén, EGTS och andra berörda parter organiserat.

Kommissionen erbjuder aktivt stöd både direkt – genom konferenser och nätverksevenemang, bilaterala kontakter med vissa medlemsstater och berörda parter – och via Interact, ett program för utbyte av erfarenheter om europeiskt territoriellt samarbete. Dessutom tas EGTS numera regelbundet upp under de öppet hus-dagar som kommissionen och Regionkommittén årligen ordnar.

Europaparlamentet

Europaparlamentet har visat stort intresse för EGTS. Initiativbetänkandet om Mål 3 : En utmaning för det territoriella samarbetet – den framtida dagordningen för gränsöverskridande, transnationellt och interregionalt samarbete [7] antogs 2011. Angående EGTS konstateras i rapporten att ”instrumentet fungerar på ett tillfredsställande sätt” och att ”det har tillgodosett de regionala och lokala myndigheternas behov av ett strukturerat samarbete när det gäller finansiering, juridisk ställning och flernivåstyre (…).” Dessutom uppmuntrar rapporter om särskilda sektorer, till exempel idrott[8] och hälso- och sjukvård[9] till att främja användningen av EGTS för gränsöverskridande samarbete, såväl mellan länderna som mellan regionerna.

Regionkommittén

Fördraget identifierar Regionkommittén som en av kommissionens huvudpartner, särskilt då det gäller frågor som berör gränsöverskridande samarbete. År 2008[10] och 2011[11] antog kommittén yttranden om EGTS, varigenom man bekräftade sitt åtagande att stödja EGTS men samtidigt efterlyste rättsliga ändringar för att underlätta dess inrättande och funktion. Dessutom anser kommittén att ”…EGTS även erbjuder intressanta möjligheter i egenskap av ’laboratorier’ för flernivåstyre”.

Medlemsstaternas genomförande av EGTS-förordningen

Medlemsstaterna måste vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa effektiv tillämpning av EGTS-förordningen. Tidsfristen var den 1 augusti 2007 och i arbetsdokumentet som åtföljer denna rapport finns detaljerade upplysningar om den information som medlemsstaterna lämnat till kommissionen[12].

Även om alla medlemsstater nu har informerat kommissionen om de åtgärder de har vidtagit eller ska vidta för att anpassa den nationella lagstiftningen så att den är i överensstämmelse med förordningen, så var det ett antal stater som gjorde detta med en avsevärd försening. Sådana förseningar har ofta lett till svårigheter då det gäller att godkänna förslag till särskilda EGTS.

EGTS:s antal och omfattning

I artikel 5 anges det att ”medlemmarna skall underrätta de berörda medlemsstaterna och Regionkommittén om avtalet och om registreringen och/eller offentliggörandet av stadgan”. Detta gör det möjligt för Regionkommittén att upprätta en informell förteckning över EGTS.

Bildandet av EGTS (31 mars 2011) [13]

År | Antal EGTS som bildats | Kumulerat antal |

2008 | 4 | 4 |

2009 | 6 | 10 |

2010 | 6 | 16 |

Under bildande | 21 |

I artikel 7 anges att ”en gruppering skall verka inom gränserna för de uppgifter som den har givits, vilka skall vara begränsade till underlättande och främjande av territoriellt samarbete för att stärka ekonomisk och social sammanhållning”. ”En grupperings uppgifter skall främst vara begränsade till genomförande av program eller projekt för territoriellt samarbete som medfinansieras av [sammanhållningspolitik]. En gruppering får genomföra andra särskilda åtgärder som avser territoriellt samarbete mellan dess medlemmar (…) med eller utan ekonomiskt bidrag från gemenskapen.”

Utöver EGTS-förordningen anger artikel 18 i förordning (EG) nr 1080/2006 (ERUF-förordningen)[14] att ”de medlemsstater som deltar i ett operativt program inom målet ’europeiskt territoriellt samarbete’ kan använda sig av en [EGTS] så att förvaltningsmyndighetens och det gemensamma sekretariatets uppgifter delegeras till denna gruppering, som därigenom får hela ansvaret för att förvalta det operativa programmet.” Av de 16 EGTS som hade inrättats den 31 maj 2011 var en specifikt bildad för att genomföra och förvalta ett program för europeiskt territoriellt samarbete (ETS), en främst för att genomföra ett projekt som finansieras genom sammanhållningspolitiken och resten med andra åtgärder gällande territoriellt samarbete som kan omfatta projekt som finansieras via ETS[15].

EGTS I PRAKTIKEN

Motiv för att bilda och vidareutveckla en EGTS

En EGTS möjliggör ett mera konsekvent samarbete för lokala, regionala och nationella myndigheter och andra offentliga organ. EGTS-förordningen ger en formell ram för det befintliga samarbetet med större rättssäkerhet, en mer officiell grund och en mer hållbar institutionell struktur. En EGTS bidrar till en bättre dialog mellan medlemsstaterna och andra offentliga myndigheter och utgör en lämplig struktur för långsiktigt territoriellt samarbete.

EGTS-förordningen möjliggör ett brett partnerskap, en verklig insatsförmåga över gränserna och ett brett utbud av åtgärder inom alla tre samarbetsområden: samarbete över gränserna, mellan länder och mellan regioner. Den förenklar de tidigare väldigt heterogena rättsliga ramarna för gränsöverskridande samarbete inom EU och ger en lämplig rättslig ram för samarbete mellan länder och mellan regioner[16], även om ad hoc-lösningar, formella eller informella, måste hittas för vissa frågor.

Motivet för att bilda en EGTS är ofta viljan att skapa en synlig och permanent struktur för gränsöverskridande eller territoriellt samarbete, att utarbeta gemensamma tillväxtstrategier, att uppnå stordriftsfördelar och att förvalta gemensamma projekt, infrastruktur och miljöresurser. Rapporter från medlemsstaterna, regionala och lokala myndigheter samt EGTS visar att beslutet att inrätta en EGTS ofta beror på partnernas tidigare samarbete. Partner betonade att EGTS inrättades för att man lättare skulle kunna möta de utmaningar som samarbete medför – att nå en överenskommelse om grupperingens roll och uppgifter är en viktig del av processen. En del av de befintliga grupperingarna planerar att öka antalet medlemmar så att bildandet av en EGTS inte är en engångsföreteelse utan ett steg i en kontinuerlig process.

Praktiska svårigheter vid tillämpningen av EGTS-förordningen

Utifrån uppgifter som samlats in under samråden med intressenterna har flera problem kunnat kartläggas som gäller tillämpningen av EGTS-förordningen, både när det gäller bildandet och funktionen av EGTS. Befintliga EGTS:s reaktioner på instrumentet är positiva men den aktuella användningen motsvarar inte alls potentialen.

Såsom det har förklarats ovan innebar fördröjningen i antagandet av de nationella bestämmelserna att, vid den tidpunkt de var färdiga, hade ETS-programmen redan utarbetats och de viktigaste besluten om deras genomförande redan tagits. Dessutom är det möjligt att nyheten om EGTS-instrumentet medförde att medlemsstater och förvaltningsmyndigheter inte ville ge det en stor roll i genomförandet av samarbetsprogrammen.

Tidskrävande och komplicerade procedurer rapporteras vara de viktigaste negativa faktorerna vid inrättandet av en EGTS. Några grupperingar klagade över att de nationella myndigheterna och kommissionen hade otillräckliga kunskaper om instrumentet då de frågade efter praktisk information eller ansökte om stöd. Det förefaller som om det är mera en regel än ett undantag att medlemsstater överskrider perioden på tre månader som gäller för ansökan om att bilda en EGTS.

4.2.1 Att bilda en EGTS

De juridiska svårigheter som förknippas med bildandet av en EGTS, främst på grund av skillnader gällande nationella regler och brist på koordination mellan medlemsstater, hör till de viktigaste hindren som avskräcker intressenter från att bilda en gruppering. Skillnanderna när det gäller gränsöverskridande strukturer, lokala och regionala myndigheter och sammanslutningar framhäver behovet av ett instrument såsom EGTS. Samtidigt medför skillnaderna stora problem då det gäller att hitta en enhetlig modell att tillämpa i alla sammanhang.

Ett problem som hindrar bildandet av EGTS är det faktum att lokala och regionala organ har olika status i olika medlemsstater. Uppgifter som sköts på regional eller lokal nivå i ett land kan ligga inom det nationella ansvarsområdet i ett annat.

Ett annat problem är att medlemsstaterna enligt EGTS-förordningen tillåts fatta olika beslut gällande den nationella genomförandeprocessen vilket leder till olikheter beträffade begränsat eller obegränsat ansvar. Två grannländer kan ha olika system. När EGTS-förordningen förhandlades fram uppgav några medlemsstater att det enligt deras nationella lagstiftning inte är tillåtet för lokala myndigheter att bli medlemmar i en rättslig enhet med obegränsat ansvar, och därför blev bestämmelserna i artikel 12 nödvändiga.

Ett tredje problem för både befintliga och blivande EGTS är tredjeländers och deras regionala och lokala organs medlemskap. I artikel 3 anges att grupperingsmedlemmar måste vara medlemsstater, regionala eller lokala myndigheter eller offentligrättsliga organ eller deras sammanslutningar från åtminstone två medlemsstater. Det finns dock flera fall där medlemmar eller blivande medlemmar skulle dra fördel av att lägga till medlemmar från tredjeländer eller till och med inrätta en EGTS mellan regioner och lokala myndigheter i en medlemsstat och ett tredjeland. Detta utgör ett problem på politisk nivå och, i det senare fallet, ställer frågan på vilken rättslig grund en EGTS kunde inrättas mellan medlemmar från endast en medlemsstat och ett tredjeland.

Vissa rapporterade hinder verkar bero på okunskap om detaljerna i ETGS-förordningen. Exempelvis har det rått oklarhet om vad som borde innefattas i avtalet som bildar en EGTS och vad som borde inbegripas i dess stadga. Likaså har den felaktiga tron att privata enheter inte kan delta i en EGTS begränsat en del verksamheter. I själva verket kan privata enheter som anses vara upphandlande enheter i samband med offentlig upphandling bli medlemmar i en EGTS (artikel 3.1 d). Det finns dock en begäran om att ytterligare utöka denna möjlighet. Slutligen har några intressenter rapporterat om förseningar i processen för offentliggörande av EGTS vilket är ett tecken på att underrättelseförfarandet eventuellt borde förtydligas och förbättras.

4.2.2 EGTS:s funktion

Inrättade EGTS rapporterar – nästan enhälligt – att när de väl kommit över hindren vid bildandet av grupperingen är fördelarna påtagliga. Då man bildar en rättslig enhet med mandat på båda sidor av en gräns kan man avsevärt förenkla verksamheter såsom allmännyttiga företag eller en integrerad strategi för regionens utveckling inom ramen för Europa 2020.

Det faktum att en gruppering existerar avlägsnar dock inte alla problem vid gränsöverskridande verksamhet. Olika medlemsstater och till och med olika myndigheter i samma medlemsstat kan tolka en viss lagbestämmelse på olika sätt och tillämpa olika praxis.

Ett viktigt problem som intressenterna betonade är förknippat med anställningskontrakt även om det i artikel 9.2 d krävs att en grupperings stadga inbegriper arrangemang för dess verksamhet, särskilt när det gäller personaladministration, rekrytering och anställningsvillkor. Följaktligen anser kommissionen att det i stadgan borde anges vilken lag som tillämpas vid anställningskontrakt, till exempel lagen på den plats där det registrerade sätet finns eller på den plats där andra stadgeenliga EGTS-organ är belägna och utför sina uppgifter. Annars, i enlighet med artikel 2.2 i EGTS-förordningen, när det är nödvändigt enligt gemenskapsrätten eller internationell privaträtt att fastställa vilken lag som ska reglera grupperingens verksamhet, ska grupperingen betraktas som ett organ i den medlemsstat där den har sitt registrerade säte.

Varken i EGTS-förordningen eller i de relevanta EU-direktiven finns en lösning för de fall där ett offentligt organ som till exempel en EGTS i egenskap av upphandlande myndighet upphandlar arbeten eller tjänster i en annan medlemsstat än den det är registrerat i. Trots det måste befintliga EGTS upphandla i fler än en medlemsstat eftersom den verksamhet som grupperingen bedriver täcker flera länder. Man har begärt att detta problem ska täckas av EGTS-förordningen.

En större synlighet skulle göra det möjligt för grupperingarna att bygga upp nätverk och utbyta erfarenheter. Kommissionen har inte alltid ansett att EGTS är berättigade att till exempel delta i dess förslagsinfordringar. Likaså har nationella offentliga myndigheter inte alltid varit medvetna om EGTS och deras befogenheter och juridiska ställning.

Den utdragna procedur som krävs för att bilda en EGTS försvårar en senare anpassning av avtalet eller stadgan, även när förändrade omständigheter kräver det. Enligt den nuvarande EGTS-förordningen tillåts dock inte ett förenklat tillvägagångssätt gällande modifiering av avtalet och stadgan, särskilt när det gäller att godkänna nya medlemmar till en redan existerande EGTS.

4.3 Exempel på befintliga EGTS

Grupperingarna har bedrivit en mycket omfattande verksamhet som inbegriper bland annat gemensam förvaltning av naturresurser, förbättrad tillgång till gränsöverskridande transportsystem, förvaltning av tjänster i allmänhetens intresse (till exempel hälsa och utbildning) och andra territoriella angelägenheter. Många EGTS planerar att införa strategier för tillväxt och hållbar utveckling i linje med Europa 2020-strategin, vilket skulle bidra till full utveckling av de berörda territorierna.

I många fall sträcker sig EGTS:s verksamhet utöver genomförandet av sammanhållningspolitikens samarbetsprogram och projekt, som anges som de viktigaste uppgifterna i EGTS-förordningen. Nu föreslår dock vissa av dessa grupperingar projekt som ska finansieras av ETS eller andra EU-program.

Även om befogenheten att fungera som förvaltningsmyndighet och gemensamt sekretariat för de europeiska samarbetsprogrammen stöds av de befintliga grupperingarna, förverkligas detta alternativ hittills endast av grupperingen Grande Région . Detta kan bero på de korta tidsfristerna för att anta EGTS-förordningen och medlemsstaternas förpliktelse att införa sina egna nationella bestämmelser för att tillämpa EGTS-förordningen.

EGTS Grande Région

Denna gruppering som bildades enligt fransk rätt och som är baserad i Metz inrättades i april 2010 av Storhertigdömet Luxemburg, regionen Vallonien (Belgien), Lorraine (Frankrike) och de tyska delstaterna Rheinland-Pfalz och Saarland. Den är det enda exemplet på en EGTS som fungerar som förvaltningsmyndighet för ett gränsöverskridande ETS-samarbetsprogram som omfattar större delen av de berörda regionerna. Det gemensamma sekretariatet är organiserat som en sammanslutning och finns i Luxemburg. Grupperingen finansieras av ETS-programmets enhet för tekniskt bistånd vilket fungerar som förvaltningsmyndighet för ETS-programmet med samma namn.

EGTC Hospital de la Cerdanya

Denna EGTS, som grundades i april 2010, är en innovativ lösning för att med omedelbar effekt ge befolkningen (30 000 personer) i det gränsöverskridande upptagningsområdet mellan Frankrike och Spanien tillgång till ett sjukhus. De berörda parterna är den katalanska regeringen och det franska hälsoministeriet, den nationella försäkringskassan och den regionala sjukhusförvaltningen i Languedoc-Roussillon. Med tanke på de investeringar som gjorts och de årliga bidragen är detta den mest omfattande satsningen av alla EGTS. Projektet är banbrytare på ett område som är oerhört viktigt i hela EU, dvs. att stegvis öka samarbetet inom och harmoniseringen av hälso- och sjukvård i medlemsstaterna.

EGTS Ister Granum

EGTS Ister Granum grundades i juni 2008 i gränsregionen mellan Ungern och Slovakien och är den andra EGTS i EU. Bakgrunden till grupperingen är det ökade samarbetet runt Esztergom–Parkany-bron. I dag är 51 ungerska och 38 slovakiska lokala myndigheter i euroregionen medlemmar. Tack vare ett starkt politiskt stöd och en aktiv euroregion bildades grupperingen snabbt, främst baserad på det godkända utvecklingsprogrammet som för närvarande genomförs av EGTS. En av de viktigaste uppgifterna är att utarbeta ansökningar om finansiering från ETS-programmen Ungern–Slovakien och sydöstra Europa.

I och med att antalet EGTS gradvis ökar har det framkommit att medan en EGTS anpassas till sitt särskilda sammanhang finns det en utbredd tendens att betona samarbetets strategiska aspekter.

EGTS Storstadsområdet Lille–Kortrijk–Tournai

Den första grupperingen, EGTS Storstadsområdet Lille–Kortrijk–Tournai , bildades i januari 2008 och omfattar 145 kommuner samt regionala och nationella myndigheter. Man har samarbetat över gränserna sedan 1991. Regionen omfattar ett utvidgat stadsområde med en befolkning på ungefär två miljoner. Den viktigaste målsättningen är att förstärka den interna sammanhållningen inom den gränsöverskridande storstadsregionen genom att främja samarbete och förverkliga projekt enligt den gemensamma utvecklingsstrategin. Mervärdet är en förbättrad samordningsprocess grundad på alla intressenters starka vilja och på den långa erfarenheten av samarbete.

FÖRSLAG OCH FÖRBÄTTRINGAR

Kommissionen anser att EGTS-instrumentet borde förbli så enkelt och utan begränsningar som möjligt, vilket skulle göra det möjligt för enskilda EGTS att bildas och fungera i enlighet med de uppgifter de ägnar sig åt och i den miljö de verkar.

För att säkerställa att detta flexibla tillvägagångssätt inte leder till förseningar av genomförandet finns det rum för betydande förändringar av procedurerna för godkännande av föreslagna EGTS. Därför planerar kommissionen ett begränsat antal specifika förbättringar av förordningen och det bredare sammanhanget.

Ändringar av EGTS-förordningen

EGTS är ett värdefullt instrument som blir allt mer accepterat. Det långsamma införandet av instrumentet och vissa svårigheter gällande det praktiska genomförandet tyder dock på att det är möjligt och nödvändigt med förbättringar. Därför planerar kommissionen ett antal ändringar i EGTS-förordningen. Ändringarna skulle inte kräva förändringar av grupperingarnas nuvarande verksamhet utan skulle å ena sidan anpassa skrivningen till fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och å andra sidan riktas in på att förenkla och påskynda bildandet och genomförandet. Om rättsaktens räckvidd var bredare kunde man till exempel tillåta grupperingar mellan offentliga organ från endast en medlemsstat och från icke-medlemsstater. Ett system av tyst medgivande som gör det möjligt att bilda EGTS inom rimlig tid om det inte finns några motiverade invändningar från nationella myndigheter kunde ersätta de nuvarande kraven på att man i regel måste svara inom tre månader. Syftet med en EGTS kunde utvidgas till att täcka strategier samt planering och förvaltning av regionala och lokala frågor i linje med EU:s politik. Avslutningsvis i detta avsnitt kunde man med den försäkringsbaserade lösningen som antogs i EU-lagstiftningen i en annan rättsakt[17] behandla problemet med inrättande av EGTS med begränsat ansvar, som är tillåtet i en del medlemsstater men inte nödvändigtvis i andra.

Eventuella förtydliganden

Tidigare erfarenheter visar att EGTS-förordningen i vissa fall inte har förståtts till fullo. Kommissionen strävar efter att klargöra att avtalet som inrättar en EGTS tydligt måste ange enligt vilken lagstiftning grupperingen kommer att fungera, inklusive alla bestämmelser om undantag, att privata organ som lyder under regler för offentlig upphandling kan vara medlemmar i EGTS och att det av den stadga som kontrollerar grupperingen tydligt måste framgå enligt vilka regler den verkar, till exempel tillämplig nationell rätt för arbetstagare.

Förbättringar som förknippas med andra EU-förordningar och politikområden

- För att EGTS-instrumentet ska uppnå sin fulla potential borde det vara en del av ett integrerat arbetssätt för förverkligande av EU:s politiska prioriteringar. I sina förslag till översyn av förordningarna om sammanhållningspolitiken ämnar kommissionen säkerställa att det inte finns några hinder för att använda EGTS. Detta kunde göra det möjligt för EGTS att bli mera framstående när det gäller att genomföra insatser som kräver samarbete mellan regioner i olika länder. Dessutom kunde EGTS spela en viktig roll då det gäller att effektivisera makroregionala strategier och samarbetsprojekt mellan regioner (utanför ETS) och nätverk.

- Man borde även uppmuntra till att i större utsträckning använda EGTS för förverkliga övrig EU-politik. Oberoende om det gäller miljöförbättring, forskningssamarbete, utbildning och kultur eller andra områden, kan en EGTS öka värdet på unionens politik genom att erbjuda mer strukturerade och anpassningsbara medel för genomförande.

- I den kommande översynen av direktiven om offentlig upphandling kommer kommissionen att överväga hur man ska ta itu med problem förknippade med gränsöverskridande upphandling som bland andra sådana organ stöter på.

Förbättringar gällande insamling och spridning av information

Ett antal förändringar skulle bidra till att göra instrumentet effektivare. Kommissionen har därför följande avsikter:

- Samla och sprida information om genomförandet av EGTS-förordningen i medlemsstaterna.

- Aktivt samarbeta med Regionkommittén och EGTS-plattformen.[18]

- Uppmuntra till utbyte av kunskap, nätverksbyggande och regelbundet åsiktsutbyte bland alla berörda intressenter (nationella, regionala och lokala myndigheter, befintliga och blivande EGTS), till exempel genom ett program som Interact.

SLUTSATS

Avsikten med EGTS-instrumentet är att övervinna hindren för territoriellt samarbete både inom och utanför Europeiska unionen och i synnerhet att erbjuda ett sätt att bedriva verksamhet över gränserna och undvika eventuella blockeringar på grund av oförenliga rättsliga och administrativa system. Även om tidpunkten för det nya instrumentet begränsade dess användning för detta syfte visar erfarenheter från och med 2007 att EGTS-instrumentet svarar mot klara behov. Det har bland annat använts för följande:

- Förvalta särskilda projekt, med eller utan gemenskapsmedel.

- Planera utvecklingsstrategier för gränsöverskridande och multinationella områden.

- Driva anläggningar av gemensamt intresse.

- Ge en plats för kommunikation och samarbete på flera nivåer och sätt.

- Säkerställa synligheten och hållbarheten för samarbete som sträcker sig utanför ETS-programmen.

Sammanfattningsvis har instrumentet inneburit ett sätt att gå vidare från en önskan om att samarbeta till att verkligen göra det. Det gradvis ökande intresset för att bilda EGTS visar att lokala och regionala enheter hittar allt fler sätt på vilka EGTS kan hjälpa dem att förverkliga sina ambitioner.

Man skulle dock kunna utnyttja möjligheterna i större utsträckning. Svårigheter vid inrättandet av en EGTS har avskräckt ett antal potentiella grupper som skulle ha kunnat bidra till uppgifterna som finns listade ovan. Dessutom skulle ett enda organ med juridisk ställning som verkar över gränserna avskaffa kvarstående problem såsom fastställande av vilka regler för offentlig upphandling som ska tillämpas över gränserna eller statusen för grupperingens egen personal.

Kommissionen har därför för avsikt att föreslå ett antal ändringar av förordningen för att underlätta grupperingarnas bildande och verksamhet, samt förtydligande av vissa redan befintliga bestämmelser. Kommissionen uppmuntrar även till andra förändringar för att förbättra grupperingarnas effektivitet och ändamålsenlighet när det gäller främjande av samarbete vid genomförandet av EU-åtgärder.

Kommissionens tillvägagångssätt syftar till att avlägsna hinder för att bilda EGTS samtidigt som man vill bibehålla kontinuiteten och underlätta verksamheten för de som redan existerar. Kommissionen tror att dessa anpassningar kommer att möjliggöra en mer omfattande användning av EGTS för att bidra till bättre samarbete och politisk samstämmighet mellan offentliga organ utan att ytterligare belasta de nationella eller europeiska myndigheterna.

[1] Ersätter artikel 159 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

[2] ”Om särskilda åtgärder behöver vidtas utanför fonderna och utan att det påverkar tillämpningen av de åtgärder som beslutas inom ramen för unionens övriga politik, får Europaparlamentet och rådet besluta om sådana särskilda åtgärder i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet och efter att ha hört Ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén.”

[3] EUT L 210, 31.7.2006, s. 19.

[4] ”Andra rättsliga enheter som omfattas av offentligrättslig eller privaträttslig lagstiftning som har bildats i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat” kan också vara medlemmar i en gruppering (artikel 4 i förordning (EEG) nr 2137/85), inbegripet, bland andra, lokala myndigheter och handelskammare. Detta förutsätter dock att deras verksamhet kan anses vara av ekonomisk natur.

[5] Resultateten offentliggjordes i Regionkommitténs slutsatser från det gemensamma samrådet – översyn av förordning (EG) 1082/2006 om en europeisk gruppering för ett territoriellt samarbete, Regionkommittén, 2010, http://www.cor.europa.eu/COR_cms/ui/ViewDocument.aspx?contentid=366960dd-3c03-4efa-9230-665455fa6bb5.

[6] Andra lägesrapporten om ekonomisk och social sammanhållning KOM(2003)31 slutlig av den 30 januari 2003, s. 5.

[7] Förslag till betänkande (2010/2155(INI)), utskottet för regional utveckling. Föredragande: Marie Thérèse Sanchez-Schmid, juni 2011.

[8] Vitbok om idrott , Europaparlamentets resolution av den 8 maj 2008 (2007/2261/INI), punkt 83, EUT C 271E, 12.11.2009, s. 51.

[9] Europaparlamentets lagstiftningsresolution av den 23 april 2009 om förslaget till Europaparlamentets och rådets direktiv om tillämpning av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård (KOM(2008) 0414 – C6-0257/2008 – 2008/0142(COD)), ändring 102.

[10] Regionkommitténs yttrande om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete: nytt incitament för territoriellt samarbete i Europa (CdR 308/2007 fin). Föredragande: Mercedes Bresso.

[11] ReK-yttrande på eget initiativ: Nya perspektiv inför översynen av EGTS-förordningen (CdR 100/2010 fin). Föredragande: Alberto Núnez Feijóo.

[12] Se avsnitt 2 i kommissionens arbetsdokument.

[13] Källa: Regionkommittén. Se fullständig förteckning i avsnitt 3 i kommissionens arbetsdokument.

[14] EUT L 210, 31.7.2006, s. 1.

[15] Källa: Regionkommitténs rapport.

[16] Gemenskapsinitiativet Interreg III (2000–2006) – efterhandsutvärdering. Slutrapport (nr 2008.CE.16.0.AT.016) av Panteia and Partners, maj 2010, s. 165.

[17] Artikel 12.3 i rådets förordning (EG) om gemenskapens rättsliga ram för ett konsortium för europeisk forskningsinfrastruktur (Eric-konsortium) (EUT L 206. 8.8.2009, s. 1): ”Om medlemmarnas ekonomiska ansvar inte är obegränsat, ska Eric-konsortiet teckna lämpliga försäkringar för att täcka de risker som är förknippade med infrastrukturens konstruktion och dess verksamhet.”

[18] http://portal.cor.europa.eu/egtc/en-US/Platform/Pages/welcome.aspx.