SV Europeiska unionens officiella tidning C 204/89

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Handlingsplan för vuxenutbildning – Det är alltid rätt tid att lära sig något nytt”

KOM(2007) 558 slutlig

(2008/C 204/19)

Den 27 september 2007 beslutade Europeiska kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om

”Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén: Handlingsplan för vuxenutbildning – Det är alltid rätt tid att lära sig något nytt”

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 21 februari 2008. Föredragande var Renate Heinisch, medföredragande An Le Nouail Marlière och José Isaías Rodríguez García-Caro.

Vid sin 443:e plenarsession den 12–13 mars 2008 (sammanträdet den 13 mars 2008) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 117 röster för, 0 röster mot och 1 nedlagd röst.

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Kommittén ser positivt på att kommissionen med sin första handlingsplan för vuxenutbildning ”Det är alltid rätt tid att lära sig något nytt” för perioden 2007–2010 öppnar ett nytt fönster i sitt utbildningspolitiska arbetsprogram, och vi stöder planen med förbehåll för kommentarerna i detta yttrande.

1.2 Kommittén välkomnar att man nu, tretton år efter det att EU-programmen för att främja vuxenutbildning infördes, för första gången ger dessa program en fristående politisk grund. Som kommissionen själv angett har dess meddelande om vuxenutbildning (1) följande två syften: dels att förbereda Grundtvig-programmet (2), dels att utforma en politisk handlingsplan för vuxenutbildning.

1.3 EESK beklagar att planen inte lägger någon vikt vid utökning av icke yrkesinriktad vuxenutbildning, det vill säga icke-formellt och informellt lärande som leder till personlig utveckling och förstärkning av det medborgerliga engagemanget och som alla – både yrkesverksamma och andra medborgare – behöver i lika mån. Kommittén konstaterar att det i handlingsplanen ägnas stort utrymme åt ett välbekant mål som kommittén stöder, nämligen förbättring av det europeiska samarbetet på yrkesutbildningsområdet.

1.4 Kommittén efterlyser attraktiva ramvillkor även för icke yrkesarbetande män och kvinnor, så att de kan ”delta aktivt” i det livslånga lärandet.

1.5 På grund av den demografiska utvecklingen anser vi att det är nödvändigt att på ett genomgripande sätt förändra vuxenutbildningens organisation och tematik.

1.6 Kommittén anser att man samtidigt och på alla utbildningsområden bör reflektera över varför olika utbildningspolitiska instanser fortfarande arbetar på ett sätt som gör att man fokuserar på unga människor, och ibland fokuserar överlappande på samma personer. EESK föreslår därför att en särskild struktur för vuxenutbildning i alla medlemsstater och på europeisk nivå ska skapas.

1.7 EESK kräver att ingenting får leda till att mindre initiativ och institutioner inom vuxenutbildningen marginaliseras ännu mer eller undanträngs helt. Dessa bör istället stärkas.

1.8 Kommittén konstaterar att vuxenutbildningens huvuduppgift inte är att kompensera för ett utbildningssystem som inte är tillräckligt effektivt. Det är oroväckande att andelen ungdomar som lämnar skolan i förtid har stigit till 15 %. EESK uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att genomföra socialpedagogiskt inriktade utbildningsreformer med utgångspunkt i de många goda exemplen i Europa och OECD-länderna.

1.9 Kommittén uppmanar kommissionen att utarbeta kompletterande jämställdhetsplaner.

1.10 Kommittén saknar tydliga uttalanden om de investeringar som krävs.

1.11 EESK rekommenderar att man i högre grad beaktar vuxenutbildningens territoriella dimension och dess betydelse för social sammanhållning, särskilt i regioner som släpar efter.

1.12 Kommittén beklagar att de olika undervisnings- och lärandeformer för vuxna som förekommer på folkhögskolor som är verksamma på överregional och europeisk nivå inte har beaktats.

1.13 Kommittén anser att man bör främja nya, multifunktionella lokala vuxenutbildningscentrum, som använder IT-tillämpningar, bland annat e-learning.

1.14 Kommittén förespråkar människovärdiga arbetsvillkor (decent work) för lärare och administrativ personal inom vuxenutbildningen samt människovärdiga och uppnåeliga utbildningsvillkor för alla vuxna.

1.15 Kommittén efterlyser en genomförbarhetsstudie om inrättandet av en särskild europeisk forsknings- och fortbildningsinfrastruktur för vuxenutbildningen i Europa inom ramen för handlingsplanen. Kommittén understryker att arbetet med specifika metoder för vuxenutbildning och spridning av dem är absolut nödvändigt

1.16 Kommittén anser att man bör främja europeiska utbildningsfestivaler, som ett led i deltagandet i den internationella utbildningsfestivalrörelsen, och rekommenderar europeiska upplysnings- och motiveringskampanjer som gör lärande mer attraktivt för vuxna.

1.17 EESK uppmanar kommissionen att i framtiden ägna mer uppmärksamhet åt vuxenutbildningens internationella dimension och involvera kommittén i utvecklingen på detta område och föreslår att kommittén ska få delta i förberedelserna inför FN:s nästa internationella vuxenutbildningskonferens (CONFINTEA VI) 2009 i Brasilien.

1.18 Kommittén välkomnar kommissionens insatser för att åstadkomma en uppsättning europeiska nyckeldata och större språklig samstämmighet, men saknar tydliga vuxenspecifika prioriteringar i de föreslagna indikatorerna.

2. Inledning

2.1 Vuxenutbildningen har en lång tradition i många europeiska länder. Eftersom vuxenutbildningen har varit tätt förbunden med sociala rörelser, t.ex. arbetarrörelsen, kvinnorörelsen, nationella rörelser och rösträttsrörelsen, hade den under lång tid egna sociala och frigörelseinriktade utbildningsmål. I många europeiska länder utvecklades folkbildningsinstitut och folkhögskolor samtidigt med en kulturell och pedagogisk dimension genom vilken allas personliga utveckling och medborgerliga engagemang skulle främjas. Med tiden uppstod även kvällsundervisning, yrkesutbildningar och studieförbundsverksamhet som medvetet även riktade sig till befolkningsgrupper som tidigare hade missgynnats.

2.2 På europeisk nivå stod länge yrkesutbildningen i fokus, och man inrättade kommittéer och särskilda tekniska institut, t.ex. Cedefop och Europeiska yrkesutbildningsstiftelsen. Ända sedan 1970-talet har man utformat och genomfört europeiska program för att främja utbildning för funktionshindrade, invandrare och ungdomar som hoppat av skolan samt program för att främja jämställdhet på arbetsmarknaden. Cedefop blev ett forum för utbyte och utvärdering av bästa praxis.

2.3 Först i och med politiken för livslångt lärande tog kommissionen initiativ på hittills försummade områden såsom vuxenutbildningen, utbildningspolitikens styvbarn. En ny fas med mångskiftande politisk verksamhet inleddes i och med de särskilda programmen för högre kvalitet och mer nyskapande inom vuxenutbildningen (från 1995 och framåt), Europeiska året för livslångt lärande (1996) samt de principer för strategin för livslångt lärande som slogs fast i slutsatserna från rådsmötet den 20 december 1996. Den 30 oktober 2000 publicerade kommissionen ett memorandum om livslångt lärande, i vilket den formulerade en strategi för att utveckla ett system för livslångt lärande och lade fram sex mycket viktiga teser för diskussion, teser som styr riktningen på utvecklingen av ett system för livslångt lärande (3).

2.4 Inom ramen för Lissabonstrategin antog rådet beslutet om livslångt lärande (4) och arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” (5). I arbetsprogrammets första fas ägnades vuxenutbildningen ingen särskild uppmärksamhet. För att förstärka den gemensamma europeiska utbildningspolitiken inleddes i arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” dock den så kallade Köpenhamnsprocessen, som gett ett första resultat i form av Helsingforskommunikén från slutet av 2006 (6).

2.5 Högskolepolitiken omfattades också av arbetsprogrammet, men inom ramen för Bolognaprocessen koncentrerade man sig samtidigt på djupgående omstruktureringar för att skapa ett europeiskt område för högre utbildning. Detta innebar att insatserna för att ge missgynnade grupper tillgång till högskolor och universitetsutbildning fick låg prioritet.

2.6 Förutom verksamheterna i samband med arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” har det på senare år gjorts integrerade insatser för att ”främja unga människors fulla deltagande i utbildning, arbetsliv och samhälle” (7) på europeisk nivå, något som inte gjorts för vuxna i olika åldersgrupper.

2.7 Kommissionens nya ”ramstrategi för flerspråkighet” (8) och dess ”Meddelande om en europeisk agenda för en kultur i en alltmer globaliserad värld” (9) har också gett vuxenutbildningen nya perspektiv.

2.8 Kommittén har på senare år i princip välkomnat och stött kommissionens aktiviteter på området livslångt lärande och utarbetat egna yttranden om detta tema.

3. Sammanfattning av handlingsplanen

3.1 Handlingsplanen för vuxenutbildning ”Det är alltid rätt tid att lära sig något nytt” är en uppföljning av kommissionens meddelande ”Vuxenutbildning: Det är aldrig för sent att lära” (10). Genom handlingsplanen ska följande fem områden prioriteras: förbättring av strukturerna för styrning inklusive vuxenutbildningssystemets kvalitet, effektivitet och ansvarighet samt inlärningsstöd och erkännande av läranderesultat/förbättring av strukturerna för styrning inklusive kvalitet, effektivitet och ansvarighet i vuxenutbildningssystemet, inlärningsstödet och erkännande av läranderesultat.

3.2 Handlingsplanen ska bidra till att följande mål i det tidigare kommissionsmeddelandet (11) uppnås: ”undanröja hindren för deltagande, öka vuxenutbildningens kvalitet och effektivitet, korta handläggningstiden för validering och erkännande, säkerställa tillräckliga investeringar och övervaka sektorn”.

3.3 Den är inriktad på dem som på grund av bristande läs- och skrivkunnighet, otillräckliga yrkeskunskaper eller otillräckliga kunskaper har små utsikter att integreras väl i samhället.

4. Allmänna kommentarer

4.1 Kommittén ser positivt på att kommissionen har utarbetat en första handlingsplan för vuxenutbildning för perioden 2007–2010. EESK stöder planen helt och fullt, med förbehåll för kommentarerna i detta yttrande. I och med handlingsplanen står det än en gång klart att det politiska arbetsprogrammet ”Utbildning 2010” även syftar till lärande för vuxna, som ett led i att främja social sammanhållning, aktivt medborgarskap, ett tillfredsställande privat- och yrkesliv samt större anpassningsförmåga och anställbarhet.

4.2 Kommittén varnar för en föga effektiv överlappning av yrkesutbildningens mål och projekt inom ramen för Köpenhamnsprocessen, EU:s sysselsättningsriktlinjer för perioden 2005–2008, Europeiska socialfonden och yrkesutbildningsprogrammet Leonardo da Vinci. I detta sammanhang har redan mycket gjorts för att bygga upp informations- och rådgivningstjänster, godkänna färdigheter som förvärvats på informell väg, inrätta och genomföra en europeisk referensram för kvalifikationer samt främja goda styresformer inom yrkesutbildningen.

4.3 Kommittén anser fortfarande att alla Europamedborgare behöver livslång tillgång till modern vuxenutbildning. Alla ska kunna förvärva nya färdigheter eller friska upp och uppdatera gamla i livets olika skeden. Våra yrken och liv förändras också av den demografiska utvecklingen, klimatförändringarna, den nya informations- och kommunikationstekniken och de utmaningar och möjligheter som globaliseringen medför. Dessa förändringar kräver också nya kunskaper och färdigheter som vuxna i olika åldersgrupper inte fick ta del av under sin skol- eller studietid.

4.4 EESK saknar en övergripande integrerad vision inom vilken alla vuxnas inlärningsmöjligheter och -behov får plats. Kommittén har alltid förespråkat gynnsamma utbildningsvillkor för alla, också för personer med funktionshinder. Härigenom uppstår många samverkansvinster för alla berörda. Även lärande över generationsgränser, interkulturellt lärande och lärande på flera språk underlättas.

4.5 EESK uppmanar kommissionen att låta en grupp sakkunniga på vuxenutbildningsområdet komplettera handlingsplanen med en jämställdhetsplan som innefattar positiv särbehandling och ett livslångt perspektiv.

4.6 Kommittén hänvisar till den gemensamma europeiska ramen för nyckelkompetenser (12) som även alla vuxna borde kunna förvärva. I detta sammanhang betonar man om och om igen en rad centrala begrepp som även kan inspirera till nya organisationssätt och innovativa undervisningsmetoder nämligen kritisk reflektion, kreativitet, initiativ, problemlösning, riskbedömning, beslutsfattande och konstruktiv hantering av känslor.

4.7 Kommittén rekommenderar kommissionen att undersöka om handlingsplanen för vuxenutbildning kan kombineras med en årlig europeisk utbildningsfestival och upplysnings- och motiveringskampanj i press, TV och radio, med inriktning på livslångt lärande. EESK uppmanar kommissionen att beakta behovet av uppsökande verksamhet för att uppmuntra studieovana individer att engagera sig i studier. Enligt EESK är denna personliga kontakt en viktig del av ambitionen att öka utbildningsnivån, stärka förändringskompetensen hos alla samt att öka jämlikheten i tillgången till livslångt lärande.

5. Särskilda kommentarer

5.1 Kommittén välkomnar att man i handlingsplanen inledningsvis (punkt 1 i handlingsplanen) inte bara framhåller strävan efter en konkurrenskraftig kunskapsekonomi, utan även grundar sin vision på ett kunskapssamhälle för alla som syftar till social integration och social sammanhållning. Kommittén anser därför också att lokalt aktiva arbetsmarknadsparter, företag, det civila samhällets organisationer samt utbildningsmässigt missgynnade personer och deras anhöriga bör involveras i alla analyser av utbildningsbehov och diskussioner om integration genom livslångt lärande.

5.1.1 EESK framhåller att för att de ”lågkvalificerade” grupper som nämns i kommissionens dokument ska hjälpas, måste dessa människor inte bara förändra sin egen inställning utan de utbildningshinder som fortfarande finns måste även tas bort. Kommittén anser att handlingsplanen vid valet av målgrupper tar för lite hänsyn till utbildningshindren för personer som är missgynnade på flera olika sätt, fattiga, invånare i regioner och orter som släpar efter samt personer som bor på hem, anstalter och slutna institutioner.

5.1.2 EESK varnar för risken att segregeringen ökar på grund av lokal och regional ”handel” med tjänster för vuxna, t.ex. anbudsförfaranden för särskilda utbildningsåtgärder i arbetsförmedlingens och socialtjänstens regi. Kommittén anser att vuxna skulle vara mer intresserade av olika utbildningsmöjligheter om de i anslutning till utbildningen skulle få pålitlig information om läget på den lokala och regionala arbetsmarknaden och om de inte skulle riskera att hindras av rättsliga eller praktiska åldersrelaterade begränsningar när de söker arbete.

5.1.3 Kommittén framhåller att den språkliga och kulturella mångfald som invandrare från europeiska och utomeuropeiska länder tillför är en viktig tillgång för Europa. Erkännande av meriter och examensbevis från europeiska och utomeuropeiska länder bör vidareutvecklas. Kommittén påpekar att invandrares (t.ex. asylsökande, erkända flyktingar, europeiska arbetskraftsinvandrare, personer från tredje land etc.) ytterst varierande rättsliga ställning ofta begränsar deras tillgång till utbildning, samtidigt som de också blir skyldiga att delta i vissa utbildningsåtgärder, exempelvis språkkurser.

5.1.4 Kommittén beklagar att kommissionen inte dragit tydliga slutsatser av den demografiska utvecklingens följder för livslångt lärande i den äldre generation som inte längre är yrkesverksam. Kommittén hänvisar till sina många rekommendationer i initiativyttrandet om demografiska förändringar (13). I detta yttrande gör man klart att personer i alla åldrar behöver lära sig mera både i privatlivet och i yrkeslivet, för att kunna påverka denna utveckling, ta ansvar för andra och kunna leva ett självständigt liv så länge som möjligt. Inom många yrkesområden behövs ytterligare kvalifikationer, och inom andra utvecklas helt nya yrkesprofiler som nödvändiggör utbildning och fortbildning på ett tidigt stadium.

5.1.5 I samband med handlingsplanen rekommenderar kommittén även att man tillgodoser behoven hos inlärare med behov av särskilt stöd, och på ett aktivt sätt tar hänsyn till funktionshindrades särskilda behov, i synnerhet genom att bidra till att de integreras i den gängse utbildningen (14) och förbättra tillgången till distansutbildning (e-learning).

5.1.6 Kommittén är kritisk till att man inte ägnar tillräcklig uppmärksamhet åt utbildningsbehoven hos vuxna som inte är ekonomiskt aktiva, men som är aktiva i samhället. De har ofta inte tillräckligt med resurser för att få tillgång till vuxenutbildning.

5.1.7 Kommittén rekommenderar att hela det formella utbildningssystemet i högre grad öppnas för vuxnas utbildningsbehov. Kommittén anser dessutom att det är tid att ”se längre än till de åldersrelaterade begränsningar som tvingats på allmänheten i de europeiska utbildningssystemen” (15). Vid behov ska tidigare förvärvade färdigheter erkännas i ett formellt utbildningssystem med öppnare och flexiblare strukturer. Tillgång för alla till utbildningsinrättningarnas IT-utrustning kan främja livslångt lärande och inlärning via Internet.

5.1.8 Vidareutbildning vid universiteten har varit underprioriterad i politiken för högre utbildning. Universiteten måste också ta sitt ansvar vad gäller livslångt lärande. EESK anser att vuxenutbildningen vid universiteten och vidareutbildningen av akademiker bör vara nära kopplade till utvecklingen av vuxenutbildningen och ingå i programmen för livslångt lärande.

5.2 Kommittén konstaterar att det allmänna målet med handlingsplanen för vuxenutbildning bör vara att genomföra de fem nyckelbudskapen från kommissionens meddelande ”Det är aldrig för sent att lära”. Kommittén noterar kritiskt att inga insatser föreslagits för det fjärde nyckelbudskapet (säkerställa tillräckliga investeringar) och anser att en sådan fjärde insats måste innefattas av handlingsplanen.

5.2.1 Kommittén föreslår att näringslivet och staten inför incitament för vidareutbildning. Vidareutbildningscentrumens förväntningar om ”utbyte” (punkt 2.2 i handlingsplanen) kan inte vara den enda motivationen till att skapa lika möjligheter i tillgången till livslångt lärande.

5.2.2 EESK anser att det ännu inte finns någon pålitlig kostnadskalkyl för arbetet med godkännandet av färdigheter som förvärvats på informell väg. Kommittén vill på förhand säga att detta inte under några omständigheter får leda till att en utökning av vuxenutbildningen äventyras. Den europeiska ramen för kvalifikationer (EQF) (16) och nationella kvalifikationsramar kommer i flera medlemsländer fortfarande att befinna sig på ett tidigt utvecklingsstadium vad gäller godkännandet under perioden 2007–2010.

5.2.3 Dessutom uppmärksammar EESK i hög grad de sociala och ekonomiska kostnader som uppstår på längre sikt på grund av att så stora samhällsgrupper har en lägre grund- och yrkesutbildning.

5.2.4 Kommittén framhåller att den eventuella och önskvärda öppning inom ESF och programmet ”Livslångt lärande” som man nu ser tecken på kräver avsevärda omprioriteringar av utgifter på bekostnad av de områden som hittills haft hög prioritet, samtidigt som staterna avsätter egna medel till vuxenutbildningen. Kommittén påpekar att endast få länder och regioner i Europa kan utnyttja ESF-medel till innovationer i någon större omfattning, och att dessa medel inte kan användas till vuxenutbildning. Den pågående omfördelningen av ESF-medel i de nya medlemsstaterna kommer även att leda till begränsningar i andra regioner.

5.3 Kommittén ser positivt på att de europeiska arbetsmarknadsparterna och icke-statliga organisationerna, efter att de deltagit i samrådsprocessen (punkt 1.1 i handlingsplanen) i den förberedande fasen, även får delta i genomförandet av handlingsplanen och bidra med sina erfarenheter. EESK betonar att man särskilt bör se till att tjänsteleverantörer får människovärdiga arbetsvillkor och att vuxna studerande garanteras en människovärdig och gynnsam studiemiljö samtidigt som deras rättigheter som användare beaktas oavsett om de själva betalar för studierna eller inte.

5.4 Kommittén rekommenderar även att flera av kommissionens generaldirektorat och relevanta EU-institutioner involveras i det fortsatta arbetet med handlingsplanen. Detta samarbete skulle främja den politiska samstämmigheten mellan målen och åtgärderna i de olika generaldirektoraten.

5.5 EESK ser positivt på att även internationella organisationer deltar i samrådet (punkt 1.1 i handlingsplanen). Kommittén rekommenderar kommissionen och de berörda generaldirektoraten att som nästa steg i samråd utarbeta en kompletterande internationell handlingsplan för vuxenutbildning.

5.6 När man fastställer god praxis för utbildningsanordnare (”Styrning”, punkt 2.2 i handlingsplanen) hoppas kommittén att man ska ge tillräckligt utrymme för mångfald, så att även företag med ett särskilt kulturellt ”mervärde” och innovativa arbetssätt får möjlighet att tilldelas nytt stöd.

5.7 EESK anser att moderna och multifunktionella lokala lärcentrum är en grundförutsättning för god styrning (punkt 2.2 i handlingsplanen).

5.7.1 Kommittén välkomnar den inledande hänvisningen till nyttiga ”partnerskap” (punkt 2) i städer och regioner, men saknar dock konkreta rekommendationer om behovet av samordning i samband med den systematiska territoriella utbyggnaden av vuxenutbildningen. I detta sammanhang vill kommittén fästa uppmärksamheten på den föredömliga rörelsen ”Learning Cities and Regions” (17) i Europa.

5.7.2 Kommittén rekommenderar även att man inom ramen för handlingsplanen satsar på att bygga nya visionära, attraktiva och bostadsnära lärcentrum för alla vuxna i alla Europas regioner. En stor del av vuxenutbildningen sker fortfarande i lokaler som egentligen är utformade för andra ändamål, och ofta är den begränsad till deltid.

5.7.3 Kommittén beklagar att handlingsplanen inte uttryckligen involverar folkhögskolorna, som ju har en framträdande roll inom den europeiska vuxenutbildningen när det gäller utbildningsmetoder. Internatformen erbjuder en viktig träffpunkt för rörliga studerande från hela Europa. Under det senaste årtiondet har folkhögskolorna förlorat en stor del av sitt stöd och åtskilliga av dem – även sådana som haft en europeisk profil – har lagts ner under de senaste åren.

5.8 Kommittén anser att de möjligheter och problem som är förbundna med den nya informationstekniken i högre grad bör beaktas vid genomförandet av handlingsplanen och även framhållas mer i själva planen. Bristande tillgång till informationsteknik är ytterligare en dimension av social marginalisering och får allt större betydelse. Exempelvis har 46 % av alla hushåll i Europa ingen Internettillgång i hemmet (18), och 40 % av européerna har enligt egen uppgift ingen Internetkompetens (19). Det har inte gjorts några större insatser för att utöka utbudet av kostnadsfri och lättillgänglig utbildning för alla vuxna på Internet, även om man samtidigt har diskuterat och ansökt om patent för undervisningskoncept. (20).

5.9 EESK inser att arbetsgivarna också tillhandahåller en stor del av vuxenutbildningen i Europa (punkt 2.2 i handlingsplanen). Men fackföreningarna främjar också vuxenutbildning i egen regi och på arbetsplatser, t.ex. genom lokala och transnationella kurser inom sina egna organisationer och motiverande rådgivnings- och stödverksamhet på arbetsplatserna. Det är viktigt att handlingsplanen ser till att det skapas balans mellan utbildningserbjudande och lika tillträdesvillkor för alla studeranden.

5.10 Kommittén lägger särskild vikt vid principen om att vidareutbildningsanordnarnas frihet att utforma läroplaner och program och att välja personal inte får inskränkas i de fall där staten ger grundläggande och projektspecifikt stöd. Naturligtvis finns det dock vissa kvalitets- och effektivitetsnormer som måste respekteras.

5.11 EESK anser att det är viktigt att det anges att de studerande ska stå i centrum för goda styresformer inom utbildningen och att ”nära kontakter” ska knytas med ”utbildningsorgan som lärandeorganisationer”. Kommittén anser dock att detta inte är tillräckligt inom vuxenutbildningen.

5.11.1 Kommittén saknar tydliga uttalanden om vuxna studerandes och deras intresseorganisationers medverkan i vuxenutbildningen. I de flesta europeiska länder har det hittills funnits betydligt bättre garantier för skolelevers och unga studenters demokratiska rättigheter i det formella utbildningssystemet än för studerandes rättigheter inom vuxenutbildningen.

5.11.2 Kommittén föreslår att alla utvärderingar ska ske med fokus på inlärarnas egna bedömningar. Det bör framför allt ske ett utbyte av efterfråge- och inlärarinriktade modeller för kvalitetskontroll, och dessa bör prioriteras framför införandet av nya statliga ”kontrollåtgärder” för utbildningsanordnarnas kvalitet (21).

5.11.3 Kommittén föreslår också att man särskilt ska reflektera över vuxna användares (”konsumenters”) rätt till betald utbildning. Deras rättigheter bör fastställas på detta område, t.ex. i de fall då en kursdeltagare måste avbryta kursen eller gör det på grund av missnöje, eller när schemat ändras eller lektioner ställs in. Rekommendationerna rörande passagerarnas rättigheter i Europa skulle kunna användas som förebild.

5.12 EESK håller med om att medlemsstaterna och kommissionen bör ägna mer uppmärksamhet åt grundutbildning och vidareutbildning samt statusen och lönerna för personal inom vuxenutbildningen (punkt 3.2 i handlingsplanen).

5.12.1 Kommittén inser att vuxenutbildningen behöver personal som kan sättas in på ett ytterst flexibelt sätt, eftersom de lärande står i centrum. Vi begär dock att höga krav på flexibilitet ska kombineras med en hög grad av socialt skydd. Arbetsmarknadsparterna skulle kunna ta kompletterande initiativ för att komma till rätta med lärarnas utsatta situation och förbättra deras rätt till aktiv medverkan.

5.12.2 EESK rekommenderar att man utöver kompetens för vuxenanpassad undervisning ska ägna särskild uppmärksamhet åt ämneskunskaperna, när det gäller att förbättra lärarnas professionalitet. En lärares yrkesmässiga framgångar är nämligen i hög grad beroende av ämneskunskaperna.

5.12.3 Vi föreslår också att man utarbetar studier och rekommendationer om ställningen för frivilliga med anknytning till det civila samhället som engagerar sig inom vuxenutbildningen.

5.13 Kommittén noterar det prioriterade målet att så många vuxna som möjligt ska kunna ”höja sin kvalifikationsnivå med minst ett steg” (punkt 3.3). Indelningen av människor och deras utbildningsmål på basis av utbildningsstadium tillför endast kunskaper av begränsat värde vad gäller den allmänna vuxenutbildningen, även om man naturligtvis särskilt måste beakta att studenternas förkunskaper överensstämmer med varandra på vissa kurser. Man kan inte heller garantera att människor får ett större socialt erkännande eller ens ett arbete efter att ha nått upp till en högre utbildningsnivå. Mötet mellan inbördes mycket olika inlärare är snarare den viktigaste kryddan i många kurser – eller i ekonomiska termer ”det sociala kapital” som kurserna erbjuder.

5.14 Man bör klargöra vilka planerade indikatorer som också inbegriper icke yrkesinriktad vuxenutbildning, det lokala och regionala utbudet, samt i högre grad än hittills – och utan åldersgränser – även människor som inte är yrkesverksamma.

Bryssel den 13 mars 2008 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Dimitris DIMITRIADIS

(1) ”Vuxenutbildning: Det är aldrig för sent att lära” (KOM (2006) 614 slutlig).

(2) Dansken N.F.S. Grundtvig verkade för vuxenutbildning och inspirerade med sina demokratiska och sociala idéer till 1800-talets folkhögskolerörelse. År 2001 uppkallade Europeiska kommissionen det andra stödprogrammet för vuxenutbildning, handlingsplanen ”Grundtvig”, under det nya Sokratesprogrammet 2001–2006 efter honom.

(3) SEK(2000) 1832, 30.10.2000.

(4) Rådets resolution av den 27 juni 2002 om livslångt lärande, EUT C 163, 9.7.2002.

(5) Detaljerat arbetsprogram för uppföljningen av målen för utbildningssystemen i Europa av den 14.6.2002, EUT C 142, 14.6.2002.

(6) Kommuniké om utvärdering av Köpenhamnsprocessens prioriteringar och strategier, Helsingfors, 5.12.2006, www.minedu.fi/export/sites/default/vet2006/pdf/Helsinki_Communiqué_sv.pdf.

(7) KOM(2007) 498 slutlig.

(8) KOM(2005) 596 slutlig. Se EESK:s yttrande i EUT C 324 av den 30.12.2006, föredragande: An Le Nouail Marlière.

(9) SEK(2007) 570 slutlig.

(10) KOM(2006) 614 slutlig.

(11) Ibid.

(12) KOM(2005) 548 slutlig. Se även EESK:s yttrande om nyckelkompetenser i EUT C 195, 18.8.2006, föredragande: Mária Herczog. Förutom kompetenser i modersmålet, främmande språk, matematik, naturvetenskap/teknik, datakunskap och inlärning är även social kompetens, kompetenser som samhällsmedborgare, i initiativtagande, entreprenörskap, kulturell förståelse och förmåga att uttrycka sig likvärdiga dimensioner.

(13) Se EESK:s initiativyttrande av den 15.9.2004”Mot det 7:e ramprogrammet: Forskningsbehov inom området demografiska förändringar – Livskvalitet för gamla samt tekniska behov”, föredragande: Renate Heinisch EUT C 74, 23.3.2005.

(14) Se EESK:s yttrande av den 10.2.2005 om ”Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om att inrätta ett integrerat handlingsprogram inom livslångt lärande”, föredragande: Christoforos Koryfidis EUT C 221, 8.9.2005.

(15) Ibid.

(16) KOM(2006) 479 slutlig. Se EESK:s yttrande av den 30.5.2007”Förslag till Europaparlamentets och rådets rekommendation om en europeisk referensram för kvalifikationer för livslångt lärande”, föredragande: Rodrígiez García-Caro (EUT C 175, 27.7.2007).

(17) Exempel på detta återfinns i följande dokument från Generaldirektoratet för utbildning och kultur: ”European Networks to promote the local and regional dimension of lifelong learning” (det s.k. R3L-initiativet), mars 2003.

(18) Hushåll med minst en person mellan 16 och 74 år, EU-27 (Eurostat, situationen den 8 februari 2008).

(19) Personer mellan 16 och 74 år, EU-27 (Eurostat, situationen den 8 februari 2008).

(20) Den politiska grundvalen för detta är bl.a. rådets resolution om att utnyttja informationssamhällets möjligheter för social integration (EGT C 292, 18.10.2001 s. 6), men resultatet av denna verksamhet bedömdes inte i samband med handlingsplanen.

(21) I Tyskland får den oberoende stiftelsen Stiftung Bildungstest stöd.