EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 04.12.1997 
KOM(97) 583 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET, EUROPAPARLAMENTET, 
EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN 
OCH REGIONKOMMITTÉN 
ATT GENOMFÖRA UNIONENS STRATEGI 
FÖR FÖRSVARSINDUSTRIN 

ATT GENOMFÖRA UNIONENS STRATEGI FÖR FÖRSVARSINDUSTRIN 
SAMMANFATTNING 
Del visar sig för var dag allt mer angelägel och brådskande att genomfora en strategi pä 
unionsnivå med anledning av de stora förändringarna inom den europeiska 
försvarsindustrin. Den industriella och tekniska basen for försvaret är pä samma gäng av 
värde för den ekonomiska utvecklingen och oumbärlig vad gäller rustningskapaciteten. 
Kommissionen uttryckte i sitt meddelande om försvarsindustrin i januari 1996 en varning 
och en uppmaning till handling, men trots detta har läget inom denna sektor ytterligare 
försämrats sedan dess. Sysselsättningen i denna sektor har minskat med 13% mellan 
1993 och 1995. Värdet av de försvarsprodukter som Europeiska unionen under 1995 
importerade frän Förenta staterna var sex ganger större än värdet av de produkter som 
unionen exporterade till Förenta staterna; 1990 var värdet av importen fem ganger 
större än värdet av exporten, och 1985 fyra ganger större. År 1996 nådde åtta europeiska 
försvarsföretag tillsammans upp till en försäljningssiffra pä 60 miljarder dollar, medan 
de tre största amerikanska företagen tillsammans uppnådde 90 miljarder. Denna 
utveckling är särskilt oroande som den utgör ett hot mot genomförandet av de politiska 
målsättningarna om "den gradvisa utformningen (...) av en gemensam försvarspolitik" 
som stadfästs i Maastrichtavtalet. Staterna har det huvudsakliga ansvaret när det gäller 
att omstrukturera försvarsindustrin. Samarbetet dem emellan inom unionens ram är dock 
viktigt och kommissionens initiativ syftar till att underlätta utvecklingen av ett sådant 
samarbete. 
För att upprätta en stor europeisk marknad för försvarsprodukter masta alla de 
instrument som unionen förfogar över kombineras - lagstiftning eller andra medel, på 
gemenskapsnivå eller inom ramen för den gemensamma gemenskaps- och 
säkerhetspolitiken. För genomförandet av denna strategi förordar kommissionen ett 
övergripande tillvägagångssätt: 
- Ft t utkast till gemensam ståndpunkt rörande utarbetandet av en europeisk 
för svarsmaterielspolitik. Kommissionen uppmanar rådet att anta den föreslagna 
gemensamma GUSP-ståndpunkten för att inleda en debatt om de viktiga frågor som 
rör försvarsmaterielspolitiken och främja medlemsstaternas deltagande i utarbetandet 
av en sådan politik. Överföringar inom gemenskapen, offentlig upphandling och ett 
gemensamt tullförfarande är de områden som berörs av detta förslag. 
- En åtgärdsplan för försvarsindustrin. Kommissionen framlägger en sådan plan i 
vilken anges de områden på vilka unionens åtgärder krävs redan nu. Kommissionen 
kommer att ta nödvändiga initiativ för att i detalj utveckla de åtgärder som antyds i 
planen. 
De pågående förändringarna sker så snabbt och är så betydande att unionens första 
åtgärder bör komma till konkret uttryck redan under 1998. 
1. BAKGRUND 
Den europeiska försvarsindustrin genomgår sedan några år en omstruktureringsprocess 
som präglas framför allt av det nya säkerhetsklimatet och den internationella 
konkurrensen. Denna process innebär, bland annat, färre arbetstillfällen och minskad 
produktionskapacitet. Den nationella ramen medger inte längre omstruktureringar av 
tillräcklig omfattning. Anpassade lösningar måste numera sökas i det europeiska 
sammanhanget. Inom den europeiska ramen har dock hittills saknats regler för en 
europeisk marknad för krigsmateriel. Den stegvisa utformningen av en europeisk 
försvarspolitik är en vedertagen målsättning men dessa första steg mot ett gemensamt 
försvar har ännu inte inneburit ett fastställande av precisa europeiska behov vad gäller 
försvarsutrustning. 
Det följer av sektorns natur att staterna själva har det huvudsakliga ansvaret för dess 
omstrukturering. Samarbetet staterna emellan på det europeiska planet är emellertid av 
stor vikt för att processen skall lyckas. Kommissionens initiativ syftar till att underlätta 
utvecklingen av ett sådant samarbete. 
Omstruktureringen och konsolideringen av försvarsindustrin, som måste ske på europeisk 
nivå, förutsätter att uppdelningen av marknaden upphör och att en tydlig och tillförlitlig 
politisk och institutionell referensram inrättas. Europeiska unionen måste vidta de 
åtgärder som krävs för alt förverkliga denna regelram. Detta är desto mer angelägel som 
den främsta konkurrenten, den amerikanska industrin, med myndigheternas öppna och 
konkreta stöd har nätt betydligt längre i sin konsolidering. De amerikanska 
exportframgångarna pä den internationella marknaden står i nära samband med de 
amerikanska företagens storlek och deras privilegierade förhällande till statsmakten. I 
kommissionens meddelande om flyg- och rymdindustrin , som innehåller en redogörelse 
för de frapperande olikheterna i de förhållanden som råder på ömse sidor om Atlanten, 
uppmanas till en reaktion pä europeisk nivå och anges inriktningar som även gäller för 
andra områden inom försvarsindustrin. 
Unionen erkände behovet av att utarbeta en strategi på detta område redan 1995 dä rådet 
tillsatte en arbetsgrupp för europeisk försvarsmaterielspolitik med uppdrag att föreslå 
konkreta åtgärder på områden som kan behandlas inom unionens ram. Dessa 
rekommendationer kunde avse såväl gemenskapen som GUSP. Efter över två års 
verksamhet kan konstateras att gruppen visserligen ännu inte förmått fastställa dessa 
rekommendationer men att den har gjort framsteg vad gäller att utreda vad som särskilt 
kännetecknar denna sektor samt att ange prioriterade åtgärdsområden. 
I Amsterdam fördraget anges ett mål för den framtida utvecklingen av en sådan politik. I 
del nya fördraget (artikel J 7.1 ) sägs all "den gradvisa utformningen av en gemensam 
försvarspolitik skall, pä del sätt som medlemsstaterna anser lämpligt, stödjas av 
samarbete mellan dem pä krigsmaterielsomrädet". 1 förklaringen om Västeuropeiska 
unionen (VEU) som utgör en bilaga till Amsterdam fördraget och som antogs av VEU:s 
ministerråd den 22 juli 1997 sägs att EU och VEU skall samarbeta i krigsmaterielsfrågor 
"i samband med rationaliseringen av den europeiska marknaden för krigsmateriel och 
inrättandet av en europeisk krigsmaterielagentur". 
Det kommande inrättandet inom ramen för VEU av JOAC (det gemensamma organet för 
samarbete i krigsmaterielsfrågor), som kommer att få stort ansvar för de gemensamma 
krigsmaterielsprogrammen, utgör en mycket viktig etapp i processen för inrättandet av 
den europeiska krigsmaterielsagenturen. Denna agentur, med vidsträckt ansvar för alla 
frågor som rör fastställandet och organisationen av efterfrågan på krigsmateriel, kommer 
att göra det lättare att omstrukturera och konsolidera den europeiska försvarsindustrin. 
Kommissionens initiativ utgör en del av denna process genom att bidra till alt skapa 
förutsättningar för ett snart inrättande av en sådan agentur. För den ekonomiska 
effektivitetens skull bör skapandet av en europeisk marknad för försvarsutrustning och 
1 KOM(97)466. 
inrättandet av agenluren inte skiljas al. De respektive verksamneisregierna nor uiiormas 
sä att de utgör en sammanhållen ram. Inrättande! av JOAC och utvecklingen av 
krigsmatcrielagenturen bör ske med beaktande av unionens regelverk. I detta perspektiv 
och i samband med utarbetandet av en europeisk försvarsmatericlspolitik mästc 
effektivare förbindelser upprättas mellan unionens institutioner och Västeuropeiska 
försvarsindustrigruppen (WEAG). 
Redan i januari 1996 lade kommissionen fram ett meddelande om de utmaningar som den 
europeiska försvarsindustrin står inför, i vilket angavs de huvudsakliga handlingslinjerna 
för unionen. Den strategi som angavs i detta dokument godkändes av Europaparlamentet 
som i juni 1997 antog en utförlig resolution om de initiativ som unionen bör ta. 
Ekonomiska och sociala kommittén har också samtyckt till kommissionens meddelande. 
Kommissionen har utvecklat nära förbindelser med försvarsindustrin och de viktigaste 
åtgärderna pä kort och medellång sikt har kunnat fastställas genom möten och 
diskussioner. 
Det måste dock konstateras att läget för försvarsindustrin försämrats ytterligare sedan 
meddelandet antogs i januari 1996. Den varning som kommissionen då utfärdade har inte 
följts av handling på europeisk nivå. Enligt uppgifter från BICC (Bonn International 
Center for Conversion) avseende 1997 har sysselsättningen inom försvarsindustrin i 
unionen minskat med 13 % mellan 1993 och 1995. Uppgifter från U.S. Arms Control & 
Disarmament Agency visar att Europeiska unionen 1995 importerade försvarsprodukter 
från Förenta staterna till ett värde sex gånger större än värdet av de försvarsprodukter som 
unionen exporterade till Förenta staterna; värdet av samma import var 1990 fem gånger 
större än värdet av exporten och 1985 fyra gånger större. Till följd av sin konsolidering 
uppnådde de tre största amerikanska försvarsindustriföretagen en försäljning på 90 
miljarder dollar 1996 medan de åtta största europeiska företagen tillsammans nådde upp 
till 60 miljarder dollar. Detta bör ses mot bakgrund av att de amerikanska företagen agerar 
pä en inre marknad som är betydligt större än medlemsstaternas sammanlagda marknader. 
Sedan 1990 har försvarsindustrins marknad minskat markant i samtliga medlemsstater till 
följd av det kalla krigets slut. Förenta staterna har upplevt samma nedgång men har 
reagerat på det nya läget genom att omstrukturera sin försvarsindustri. Den europeiska 
marknaden är ännu allt för fragmenterad och handeln med försvarsutrustning inom 
gemenskapen förvånansvärt blygsamt jämfört med medlemsstaternas sammanlagda 
anskaffning. 
Denna nedåtgående tendens inom industrin är desto mer oroande som den gör det svårare 
att uppfylla de målsättningar till vilka medlemsstaterna högtidligen erkänt sig. I 
Amsterdamfördraget, som fick sin slutliga utformning vid Europeiska rådets möte i 
Amsterdam i juni 1997 och undertecknades den 2 oktober, sägs för första gången att "den 
gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken skall omfatta alla frågor som gäller 
unionens säkerhet, inklusive den gradvisa utformingen av en gemensam försvarspolitik 
(...) som skulle kunna leda till ett gemensamt försvar om Europeiska rådet beslutar det" 
(artikel J 7 första stycket). Vid ministcrmötct i juni 1996 och vid toppmötet i Madrid i juli 
1997 utvecklade Atlantpakten, som för övrigt stödjer den europeiska säkerhets- och 
försvarsidentitet som utvecklats inom organisationens ram, vissa målsättningar som syftar 
till detta. En europeisk försvarspolitik eller en europeisk försvarsidentitet kan dock inte 
tänkas utan en europeisk teknisk och industriell bas som är sund och konkurrenskraftig. 
2. UNIONENS STRATEGI 
Det visar sig för var dag allt mer angeläget och brådskande att genomföra en strategi på 
unionsnivå med anledning av de stora förändringarna inom den europeiska 
försvarsindustrin. De största företagen pä området och deras europeiska förbund 
uppmanar unionens institutioner att handla. Den europeiska försvarsindustrin förändras 
snabbt, dock inte lika snabbt som den amerikanska industrin. De faktorer som föranleder 
dessa förändringar kommer att göra sig gällande även framdeles. I meddelandet om den 
europeiska rymd- och flygindustrin*" belyses dessa förändringar i Förenta staterna och 
uppmanas till en europeisk kraftsamling. Inte i något mcdlemssland kan flyg- och 
rymdindustrin ensam förbli prestationsduglig och konkurrenskraftig. Det är av avgörande 
betydelse att på europeisk nivå konsolidera de civila och militära verksamheterna. 
Detsamma kan sägas även om andra delar av försvarsindustrin. Även i dessa fall bör 
statsmakterna följa upp förändringarna inom den industriella sektorn med åtgärder på 
europeisk nivå. Företagen behöver snarast en politisk och rättslig referensram som är 
tillförlitlig och lätt att överblicka. 
Kommisioncns meddelande frän januari 1996 föranledde en bred debatt som bland annat 
präglats av den resolution som Europaparlamentet antog i maj 1997 och i vilken de 
tankegångar som framfördes i meddelandet ges starkt stöd. Arbetet inom rådet i gruppen 
för europeisk försvarsindustripolilik (Polarm) har gjort det möjligt att klarlägga 
medlemsstaternas ståndpunkter och att urskilja ett antal punkter pä vilka enighet råder. 
- Först och främst måste unionen bibehålla den industriella och tekniska basen för sin 
försvarsindustri. Denna industriella grund, som i allt högre grad kan sägas förena militära 
och civila inslag, är av värde för den ekonomiska utvecklingen och oundgänglig för den 
försvarsindustriella kapaciteten. Det finns alltså skäl som avser såväl viljan att bygga ett 
försvarspolitiskt Europa som konkurrensförmågan och sysselsättningen inom 
produktionssektorer av avgörande betydelse. 
- Unionen utgör vidare en särskilt lämplig ram för åtgärder på detta område. Unionen 
kompletterar andra åtgärdsramar såsom de nationella ramarna eller de 
försvarsorganisationer i vilka de flesta medlemsstater deltar. Gemenskapsramen har visat 
sig vara effektiv vad gäller att förverkliga den europeiska marknaden iöv civila produkter 
och samma instrument kan användas för försvarsprodukter. En sådan marknad skulle vara 
mycket gynnsam för försvarsindustrin. Unionen bör i detta sammanhang använda en 
kombination av alla de instrument, lagstiftningsmässiga eller andra, som hör till den 
första eller andra pelaren. 
- Slutligen gör försvarsindustrins särskilda karaktär det nödvändigt att kombinera dessa 
olika åtgärdsmöjligheter. Försvarsindustrin är på en och samma gång ett viktigt inslag i 
produktionsapparaten och ett väsentligt instrument för utrikes- och säkerhetspolitiken. 
Europeiska unionens verksamhet måste anpassas till försvarsindustrins särskilda 
egenskaper, bland annat genom en anpassning av de medel som hör till gemenskapens 
befogenheter. 
Sammanfattningsvis, och utan att avvakta att en ny fullständig institutionell ram 
upprättas, är det av vikt att redan nu inleda de brådskande åtgärderna för bevarande av 
försvarets industriella och tekniska bas. 
Framlagt i september 1997. 
KOM(96)l(): Utmaningar för den europeiska försvarsindustrin - lilt bidrag till insatserna pä europeisk 
nivå. 
5 
Ö. ivurviiviissiurmNs IIM I AA I i v 
För genomförandet av unionens strategi förordar kommissionen ett övergripande 
tillvägagångssätt: 
• Ett utkast till gemensam ståndpunkt om utarbetandet av en europeisk 
försvarsmaterieispolitik: Kommissionen överlämnar till rådet ett utkast till 
gemensam ståndpunkt i enlighet med artikel J 2 i Fördraget om upprättandet av 
Europeiska unionen. Användningen av detta GUSP-inslrumcnt motiveras av att varje 
åtgärd som unionen vidtar pä försvarsindustriomrädet har utrikespolitisk och 
försvarspolitisk betydelse. I kommissionens förslag till gemensam ståndpunkt 
fastställs, mot bakgrund av det arbete som hittills utförts av rådet, vissa principer och 
anges de första åtgärdsområdena. Överföringar inom gemenskapen, offentlig 
upphandling och ett gemensamt tullförfarande är de områden som särskilt omfattas av 
detta förslag. Dessa områden har redan berörts av rådets arbete på området för 
krigsmateriel. Det är vidare en fördel att unionens verksamhet inom dessa områden 
kan stödjas på ett betydande gemenskapsregelverk. Förslaget till gemensam ståndpunkt 
bör göra det möjligt att inleda en debatt om de stora frågor som rör den europeiska 
försvarsmatcrielspolitiken och redan frän början engagera de politiska institutionerna 
pä en nivå som är lämplig för beslutsfattande. Förslaget syftar alltså till alt främja 
medlemsstaternas politiska engagemang för ett gradvist införande av en europeisk 
försvarsmaterieispolitik. 
• En åtgärdsplan för försvarsindustrin. Kommissionen har gått igenom de områden 
pä vilka åtgärder pä europeisk nivå förefaller nödvändiga och fastställt vilka åtgärder 
som redan nu bör vidtas för att stegvis förverkliga en europeisk marknad för 
försvarsprodukter. Dessa åtgärder kan antingen komma att kräva lagstiftningsåtgärder 
eller antas med tillämpning av de instrument som redan står till unionens förfogande. 
Atgärdsplanen har utarbetats med sikte på unionens institutioner och medlemsstaterna 
men också den europeiska försvarsindustrin. Kommissionen kommer att ta de initiativ 
som krävs för att i detalj utveckla de åtgärder som i stora drag antyds i planen. 
Kommissionen anser att det är mycket angeläget att rådet tar ställning till unionens 
strategi för försvarsindustrin. Genom de planerade åtgärderna fastställs ramen och 
programmet för kommande initiativ pä Europeiska unionens nivå. De pågående 
förändringarna är sä omfattande och sker sä snabbt att unionens första åtgärder måste 
komma till konkret uttryck redan under 1998. 
SAMMANFATTNING 
• Kommissionen uppmanar rådet att anta den föreslagna gemensamma ståndpunkten i 
bilaga 1. 
• Kommissionen uppmanar rådet att beakta atgärdsplanen i bilaga II. Kommissionen 
kommer att vidta lämpliga åtgärder i enlighet med de förfaranden som föreskrivs i 
fördraget och i nära samarbete med berörda myndigheter i medlemsstaterna. 
Kommissionen uppmanar den europeiska försvarsindustrin och andra berörda aktörer 
att samarbeta vid genomförandet av åtgärdsplanen. 
BILAGA I 
UTKAST TILL GEMENSAM STÅNDPUNKT 
OM UTARBETANDET AV EN EUROPEISK FÖRSVARSMATERIELSPOLITIK 
antagen i enlighet med artikel J 2 i Fördraget 
om Europeiska unionen 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR 
med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 
J 2 i detta, och 
med beaktande av följande: 
Utarbetandet av en europeisk försvarsmaterieispolitik som bygger 
på en konkurrenskraftig teknisk och industriell bas är en 
väsentlig förutsättning för att en europeisk försvarsidentitet 
skall kunna utvecklas inom ramen för den gemensamma utrikes- och 
säkerhetspolitiken. 
Det politiska engagemanget för en gradvis utformning av denna 
identitet, som ånyo bekräftades vid Europeiska rådets möte i 
Amsterdam den 16 och 17 juni 1997, måste komma till uttryck genom 
specifika åtgärder som även omfattar krigsmaterielssektorn. 
I Västeuropeiska unionens (VEU) förklaring om VEU:s roll och dess 
förbindelser med EU som antogs den 22 juli 1997, särskilt artikel 
7 i denna, sägs att samarbetet mellan de två organisationerna pä 
detta område skall stärkas. 
Europeiska gemenskapernas politik och handlingsmöjligheter kan på 
ett betydande sätt bidra till utvecklingen av den europeiska 
försvarsmaterielspolitiken. 
Av meddelandet om försvarsindustrin från januari 1996 och 
meddelandet om den europeiska flyg- och rymdindustrin från 
september 1997, i vilka det betonas hur angeläget det är att 
omstrukturera dessa industrigrenar på europeisk nivå samt att 
främja synergieffekter mellan civil och militär verksamhet, 
framgår behovet av att agera på det europeiska planet och särskilt 
på gemenskapsnivå. 
T 
Det är nödvändigt att bibehålla den tekniska och industriella 
basen för försvaret och att främja den europeiska industrins 
konkurrenskraft. 
Försvarsindustrin skapar många arbetstillfällen, särkilt i vissa 
regioner. 
Rådet har fastställt att överföringar inom gemenskapen och 
offentlig upphandling är prioriterade områden för unionens 
åtgärder. 
Det är förenligt med unionens och gemenskapens intressen att 
import av vissa vapen och viss militär utrustning för de 
europeiska försvarsstyrkorna befrias från tull och i detta syfte 
behövs en gemensam förteckning över sådan materiel som kan komma 
att befrias från tull. 
Rådet har i enlighet med artikel 223.2 upprättat en förteckning 
över de varor på vilka artikel 223.1 b är tillämplig. 
ANTAGIT DENNA GEMENSAMMA STÅNDPUNKT : 
Artikel 1 
Vid tillämpningen av denna gemensamma ståndpunkt skall hänsyn tas 
till krigsmaterielssektorns särskilda karaktär, bland annat sådan 
denna definieras i det bifogade dokumentet. 
Artikel 2 
Rådet anser att utformningen av en effektiv europeisk 
försvarsmaterieispolitik förutsätter genomförandet av instrument 
som rör GUSP och gemenskapsramen. 
? 
Artikel 3 
Rådet noterar att den europeiska försvarsmaterielspolitiken har 
anknytning till gemenskapspolitiken, särskilt den politik som rör 
industri, handel, tull, regioner, konkurrens, innovation och 
forskning. 
Artikel 4 
Rådet noterar att kommissionen har framlagt en åtgärdsplan för 
försvarsindustrin, i vilken olika instrument pä gemenskapnivä tas 
i anspråk, och att kommissionen kommer att ta lämpliga initiativ 
för att genomföra åtgärdsplanen. Rådet förklarar för sin avsikt 
att på denna grundval gå vidare med utformningen av en europeisk 
försvarsmaterieispolitik. 
Artikel 5 
Följande åtgärder kommer, med beaktande av artikel M i Fördraget 
om Europeiska unionen, att antas så snart som möjligt enligt 
vederbörliga förfaranden: 
1. Beträffande rörlighet för varor: 
Ett förenklat .system som kan tillämpa.", på överföringar inom 
gemenskapen, med garantier rörande export och äterexport samt 
kontroll- och övervakningsmekanismer; 
- Tvingande principer, regler och mekanismer för insyn och icke­
diskriminering vid inköp, som kan utformas på grundval av de 
gällande gemenskapsreglerna om offentlig upphandling. 
2. Beträffande tullfrågor: 
Rådet förbinder sig att före den 31 december 1998 utarbeta en 
gemensam förteckning över materiel som skulle kunna befrias från 
tillämpning av den gemensamma tulltaxan med hänsyn till 
medlemsstaternas behov i försvarshänseende och intresset av att 
främja utvecklingen av en europeisk försvarsmaterieispolitik. 
^ 
På grundval av denna förteckning kommer kommissionen att i 
förekommande fall lämna lämpliga förslag för en tullbefrielse 
grundad på Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. 
Artikel 6 
Denna gemensamma ståndpunkt skall ses över 18 månader från dagen 
för dess antagande. 
Artikel. 7 
Denna gemensamma ståndpunkt träder i kraft samma dag som den 
antas. 
Denna gemensamma ståndpunkt skall offentliggöras i Europeiska 
gemenskapernas officiella tidning. 
/ô 
Tillägg till bilaga 1 
Definition av vad som utmärker den lorsvnrsrchiternclc sektorn 
(Utarbetat av gruppen för europeisk försvarsmaterieispolitik och godkänd av Core per 
den 10 december 1996) 
1. Alla definitioner av vad som utmärker den försvarsrelaleradc sektorn mäste la sin 
utgångspunkt i de förhållandena som för tillfället råder inom denna sektor. Det 
finns flera politiska och ekonomiska faktorer som har särskild betydelse för denna 
sektor. Vad gäller den politiska delen finns här den inverkan som slutet på det kalla 
kriget har haft samt de förändringar som har givit upphov till det internationella 
klimat i vilket utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken utformas och bedrivs. Det 
sker också en utveckling av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik 
(GUSP) som "skall omfatta alla frågor som gäller unionens säkerhet, inklusive 
utformningen på sikt av en gemensam försvarspolitik som med tiden skulle kunna 
leda till ett gemensamt försvar". EU:s regeringskonferens genomför för närvarande 
en översyn av de bestämmelser i Fördraget om Europeiska unionen som rör GUSP. 
Vid sitt möte i Berlin i juni 1996 enades NATO:s ministerråd om att utveckla en 
europeisk säkerhets- och försvarsidentitet inom NATO, och för närvarande arbetar 
VEU och NATO med att genomföra de aspekter som står i nära förbund med de 
beslut som fattades i Berlin. 
2. När det gäller den ekonomiska delen har den inhemska efterfrågan pä europeisk 
försvarsutrustning minskat sedan 1987 och världsmarknaden för vapen har praktiskt 
taget halverats under det senaste decenniet. Denna nedskärning i de europeiska 
ländernas försvarsutgifter går ut över en oberoende industriell och teknologisk 
försvarssektors överlevnadsmöjligheter. Antalet anställda inom denna sektor har 
minskat med 37 % sedan 1984 (från 1,6 miljoner till 1 miljon). Detta har drabbat 
särskilt vissa regioner och har återverkningar på den europeiska industrins 
produktionsbas och innovationskapacitet i stort. Marknaden är alltjämt uppdelad -
under perioden 1988-92 utgjorde handeln inom Europa 3-4% av den totala 
inköpsvolymen. Bristen på konkurrens samt det faktum att det är omöjligt att fullt 
ut utnyttja stordriftsfördelar har sedan 80-talet försämrat Europas 
konkurrenssituation i förhållande till USA. Sammanslagningar av försvarsrelaterade 
industrier har skett i mycket större utsträckning i USA än i Europa, vilket bl.a. beror 
på att marknaden i USA inte är så uppdelad, att harmoniseringen av europeiska 
operativa krav inte har gått tillräckligt långt och de olika säkerhetshänsyn som 
måste tas i Europa. 
3. Att särskilda förhållanden utmärker den försvarsrelaterade sektorn har erkänts allt 
sedan gemenskapen grundades och hänsyn till detta tas genom bestämmelserna i 
artikel 223 i fördraget. 
// 
4. Den försvarsrelaterade industrin är en strategisk industri och dess produkter kan 
spela en nyckelroll för det nationella försvaret. Till skillnad frän andra industrier, 
där ekonomiska överväganden är den avgörande faktorn, styrs 
försvarsmaterielspolitiken, i varierande grad, också av säkerhets- och 
försvarspolitik. Politiska, strategiska och säkerhetsmässiga överväganden lar därför 
betydelse för när de villkor som industrin skall verka under fastställs samt för 
efterfrågan på dess produkter. 
5. 90 % av produktionen av försvarsmateriel inom EU är koncentrerad till några 
medlemsstater: Frankrike, Förenade kungariket, Tyskland, Italien och Sverige. 
6. Eftersom regeringar är de enda kunderna och i vissa fall huvudägare i 
försvarsindustrier, skiljer sig marknaden från de flesta övriga sektorer av ekonomin. 
Dessutom skiljer sig förbindelserna mellan regeringar och de försvarsrelaterade 
företagen avsevärt åt från medlemsstat till medlemsstat, t.ex. när det gäller 
omfattningen av FoU-resurser m.m.. Regeringarnas roll är en förklaring till mänga 
av särdragen inom denna sektor och har ett avgörande inflytande pä hur sektorn är 
uppbyggd och strukturerad. Samtidigt har själva industrin en särskild roll samt ett 
särskilt ansvar i detta sammanhang. 
Följande överväganden blir aktuella i samband med den roll som regeringar spelar: 
- För det första är tillverkning av och handel med försvarsmateriel underställd 
statliga licensförfaranden. 
- För det andra, eftersom regeringarna är de enda kunderna, kan dessa ensamma 
bestämma de operativa kraven och de tekniska specifikationerna. Som enda 
kunder bestämmer regeringarna efterfrågan på industrins produkter. 
Vidare kan den långsiktiga efterfrågan inte prognosticeras med säkerhet i och 
med att den beror pä hur hotsituationen utvecklas vilket påverkar 
bedömningen av behov och budgetplaneringen. 
- Till delta kommer att förhällandet mellan kvalitet och pris inte är det enda 
kriteriet för inköpspolitiken. Utjämnande (kompenserande) moment, vilket 
inbegriper både industriella samarbetsavtal och politiska, ekonomiska och 
säkerhetsmässiga överväganden av strategisk art, kan också utgöra en faktor. 
- Slutligen kräver nationella försvarsintressen säkra leverantörskällor. Detta 
krav på leveranssäkerhet går längre än det normala kund-leverantör­
förhållandet. På vissa områden anser medlemsstaterna att en inhemsk 
kapacitet är av avgörande vikt för de nationella intressena. Detta bör dock inte 
hindra regeringarna från att köpa från en extern leverantör. 
il 
7. Industrins långsiktiga tekniska värde är viktigt. Delia inbegriper underhäll av såväl 
teknisk som industriell förmåga. Försvarsprogram kan löpa över 20-30 är och till 
följd av långvariga utvecklingsprogram kan utrustning vara i bruk under sä läng tid 
som 30 år eller mer. 
8. Sekretess i fråga om känslig militär information är av avgörande betydelse för de 
nationella intressena. Detta kan leda till begränsningar av konkurrensen samt till 
förhållanden mellan kund och leverantör som är starkare än normalt. 
9. Mänga produkter inom försvarsmatericlseklorn medför oproportionerligt höga 
kostnader för forskning och utveckling. Det ställs höga krav eftersom tekniska 
framsteg är nödvändiga för det nationella försvaret. Avkastningen pä denna 
investering är emellertid osäker. Massproduktion som skulle kunna uppväga dessa 
höga kostnader för FoU är sällsynt jämfört med den civila industrin. Kravet på 
sekretess kan hindra att tekniska landvinningar får spridning och därmed också 
hindra de ekonomiska fördelarna av en sådan spridning. Det kommer alltid att 
finnas behov av helt speciella beställningar som det kan vara olönsamt att tillverka. 
Många program är begränsade och FoU-avdelningar kan inte stödjas av rent 
kommersiella medel i pauserna mellan programmen. Kommersiella organisationer 
som styrs av marknadskrafter kan inte förväntas investera sä mycket som behövs i 
FoU och i vissa fall kan det därför krävas statligt stöd. 
10. Viss försvarsrelaterad teknologi kan ha såväl civila som militära 
tillämpningsområden. Synergin mellan civil och militär teknologi ökar dock på 
vissa områden och de utmärkande drag som nämnts ovan för rent militära program 
kan inte tillämpas på alla försvarsrelaterade områden eller på alla produkter med 
dubbla användningsområden. 
11. Exporten inom denna sektor är föremål för statliga licensförfaranden. 
Vapenexportpolitiken, däribland medlemsstaternas exportkontrollpolitik, skiljer sig 
åt. Europeiska rådet har antagit gemensamma kriterier som skall tillämpas på 
vapenexport. 
Slutsatser oeh rekommendationer 
12. Den slutsatsen drogs att analysen i detta dokument om vad som utmärker den 
försvarsrelaterade sektorn är ett användbart bidrag till de överväganden om punkter 
på dagordningen för ad hoc-gruppen för en europeisk försvarsmaterieispolitik som 
pågår nu, och den kommer att beaktas på lämpligt sätt, bl.a. i samband med en 
fördjupad diskussion om "förenkling av de kontroller som styr handeln med 
försvarsmateriel och andra försvarsrelaterade produkter inom EU" och 
"upphandlingspolitik". Det rekommenderas att ad hoc-gruppen i enlighet med sitt 
mandat behåller punkten "definition av vad som utmärker den försvarsrelaterade 
sektorn" på sin dagordning, i syfte att vidareutveckla sin analys mot bakgrund av 
framtida händelser. 
13 
•Cl u vV F;UROPF;ISKA KOMMISSIONF:N 
BILAGA II 
Handlingsplan för försvarsindustrin 
M 
Handlingsplan försvarsindustrin 
I. Inledning 
II. Försvarsindustrins strukturomvandling 
III. Den europeiska basen för försvarsteknik och försvarsindustri 
IV. Målen för handlingsplanen 
V. Åtgärder 
V.l Förenkling av leveranser inom gemenskapen 2 
V.2 Bolagsformen Europabolag 3 
V.3 Offentlig upphandling 3 
V.4 FoTU (forskning och teknisk utveckling) 4 
V.5 Standardisering 4 
V.6. Tullar 5 
V.7 Innovation, tekniköverföring och små och medelstora företag 5 
V.8 Konkurrenspolitik 6 
V.9 Export 6 
V.10 Strukturfonderna 7 
V.ll Beskattning 8 
V. 12 Principer för marknadstillträde 9 
V. 13 Benchmarking 9 
V.14 Utvidgningen 9 
VI. Tidtabell 10 
I. INLEDNING 
I såväl fördraget om upprättandet av Europeiska unionen som i del nyligen undertecknade 
Amsterdamfördraget efterlyses ett ökat samarbete mellan Europeiska unionen och 
Västeuropeiska unionen, och därigenom erbjuds utrymme för åtgärder när del gäller 
försvarsindustrin. För detta samarbete och som stöd till denna nya förbindelse skulle 
Europeiska kommissionen kunna ställa sina erfarenheter och rättsliga och administrativa 
redskap till förfogande. 
Den nödvändiga och brådskande strukturomvandlingen av de europeiska 
försvarsindustriföretagen, som fortfarande verkar främst nationellt, kräver att man skapar 
en europeisk dimension åt denna industri och ät den marknad - både pä producent- och 
kundsidan - där industrin verkar. 
Vad gäller kundsidan är den roll som medlemsstaterna, Västeuropeiska unionen och andra 
multilaterala organisationer spelar särskilt viktig inom områden som t.ex. harmonisering 
av operativa krav i fråga om tider och innehåll samt inrättandet av en europeisk 
försvarsmaterielbyrå som skall driva program i europeisk skala. 
Vad gäller producentsidan har de senaste månadernas intensiva diskussioner mellan 
kommissionen och industrin varil (ill nytta pä sä sätt all man kunnat fastslå industrins 
behov av att upprätta en stark, integrerad och konkurrenskraftig europeisk bas för 
försvarsteknik och försvarsindustri. 
I den föreliggande handlingsplanen beaktas de frågor som industrin tagit upp och som 
ligger inom Europeiska unionens befogenheter. Planen kommer att genomföras enligt 
tidsplanen i kapitel VI. 
En del av de aktuella åtgärderna har också tagits fram tillsammans med en gemensam 
ståndpunkt i enlighet med artikel J.2 i Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
(GUSP). 
II. FÖRSVARSINDUSTRINS STRUKTUROMVANDLING 
Minskad efterfrågan och ökad konkurrens har lett till en strukturomvandling av Europas 
försvarsindustri. Omstruktureringen har än sä länge huvudsakligen ägt rum pä nationell 
nivä, men det finns ett brådskande behov av alt bedriva detta arbete även pä europeisk 
nivå. 
Den europeiska industrin måste tillåtas genomföra denna nödvändiga strukturomvandling 
och samarbeta eller slå ihop verksamheter som är likartade eller kompletterar varandra för 
att förbättra sin konkurrensställning. Även om det är industrin som måste gå i täten för 
denna process måste medlemsstaterna och de europeiska institutionerna och 
organisationerna sträva efter att fastställa de ramar som behövs för att den europeiska 
marknaden för materiel med anknytning till försvaret skall fungera. Vid fastställandet av 
dessa ramar måste man ta hänsyn till den europeiska industrins ställning på 
världsmarknaden. 
/<* 
III. DEN EUROPEISKA BASEN KOR EÖRSVARSTEKNIK OCH FÖRSVARSINDUSTRI 
Den försvarstckniska och försvarsinduslriella basen, l.ex. teknisk kunskap, institutioner 
för forskning och utveckling, välutbildad arbetskraft, tillverkningsanläggningar och 
kapacitet för marknadsföring och export, är en central strategisk tillgång för Europa och 
måste därför befästas och bevaras. Några mycket viktiga skäl till detta är att 
- den är en förutsättning för skapandet av en verklig europeisk identitet på säkcrhets-
och försvarsområdet, 
- den är nödvändig för att bevara och utveckla en teknisk och industriell bas som är 
viktig för såväl militära som civila ändamål, 
- den är en viktig faktor för sysselsättningen, särskilt i vissa europeiska regioner, och för 
många små och medelstora företag. 
Den situation som råder idag, där europeiska företag är uppsplittrade på alltför många och 
alltför små nationella leverantörer, har blivit ohållbar. Följderna av den nuvarande 
strukturen är t.ex. 
- att nationella leverantörer bedriver dyrbar forskning och utveckling av likartad teknik 
och likartade system, 
- att system tillverkas i alltför små serier och att stordriftsfördelarna därför är 
otillräckliga. 
IV. MÅLEN FÖR HANDLINGSPLANEN 
De viktigaste målen för handlingsplanen är därför att fastställa vilka villkor som behövs 
för att 
- stärka den europeiska försvarsindustrins konkurrensförmåga, 
- bevara den försvarstekniska och försvarsindustriella basen, 
- främja ett införlivande av Europas försvarstekniska och försvarsindustriella bas med 
den allmänna ekonomin för att undvika att satsningar inom de civila och militära 
områdena överlappar varandra, 
- skapa nödvändiga förutsättningar för en europeisk säkerhets- och försvarsidentitet. 
V. ÅTGÄ iARDER 
I avsnitt VI finns en tidtabell för de åtgärder som föreslås nedan. Tidtabellen visar att 
kommissionen kommer att arbeta parallellt med åtgärder som skall genomföras på kort 
sikt och åtgärder som skall genomföras på medellång sikt. 
V.l Förenkling av leveranser inom gemenskapen 
De nationella förfarandena för leveranser av försvarsrelaterade produkter mellan stater 
inom gemenskapen är betungande och tidskrävande. En förenkling av dessa förfaranden 
kan öka den europeiska försvarsindustrins konkurrensförmåga, mjuka upp de 
administrativa formaliteterna och minska kostnaderna. 
17 
Förenklingsmålet kan inte uppnås utan ett betydande åtagande från medlemsstaternas 
sida. Det förutsätter också att det inrättas förlroendemekanismer mellan medlemsstaterna. 
Kommissionen kommer därför att föreslå att man inför ett förenklat licensieringssystem 
för transporter av försvarsrelaterade produkter inom Europeiska gemenskapen. Detta 
system skall inrymma garantier för export och vidareexport liksom mekanismer för 
kontroll och tillsyn. 
V.2 Bolagsformen Europabolag 
Inrättandet av bolagsformen Europabolag, som skulle göra det lättare att skapa och driva 
företag i europeisk skala, skulle underlätta den nödvändiga strukturomvandlingen av 
denna industri. Kommissionen kommer att fortsätta sina ansträngningar för att skapa en 
sådan rättslig ram. 
I Davignon-gruppens rapport om bolagsformen Europabolag öppnas nya möjligheter för 
att man de kommande månaderna kan nå politisk enighet om de anställdas medverkan i 
Europabolagen. Om detta hinder kan övervinnas skulle man kunna gä vidare och anta 
bolagsformen som en av de prioriterade åtgärderna enligt den handlingsplan I or ôcn inre 
marknaden som antogs vid Europeiska rådets möte i Amsterdam. Del är därför viktigt att 
rådet fattar ett positivt beslut i denna fråga snarast möjligt. 
V.3 Offentlig upphandling 
Det konkreta regelsystem som skall tillämpas på upphandling av försvarsmateriel 
kommer att ha en betydande inverkan på hur en konkurrenskraftig försvarsteknisk och 
försvarsindustrieli bas skall inrättas. 
Detta system bör föreskriva öppna anbudsförfaranden närhelst detta är möjligt. 
Vidare måste systemet bidra till att den grundläggande industriella förmågan och 
kompetensen på centrala teknikområden bibehålls och vidareutvecklas på europeisk nivå. 
Bestämmelserna måste dessutom garantera försörjningstrygghet när det gäller nödvändiga 
produkter samtidigt som de skall göra det möjligt att gradvis eliminera överkapacitet. 
Därför är det, med hänsyn till behovet av all bygga upp ett omfattande stöd i denna fråga, 
nödvändigt att inrätta ett ändamålsenligt syslem av principer, regler och mekanismer lör 
försvarets upphandlingsverksamhet. Rirait ta hänsyn till sektorns särdrag, och dä särskilt 
till behovet av sekretess och försörjningstrygghet, bör en lämplig nivå av flexibilitet 
tillgodoses där sä behövs. 
För detta ändamål kan försvarsmaterielen delas in i tre kategorier: 
- Produkter som är avsedda för försvarsmakten men inte för militärt bruk. De omfattas 
därför varken av artikel 223 i EG-fördraget eller av direktiv 93/36/EEG 
(sekretesskyddade marknader, skydd av livsviktiga intressen, nationell säkerhet etc). 
Eftersom dessa produkter redan omfattas av gemenskapens bestämmelser om offentlig 
upphandling, kommer kommissionen att i tillämpliga fall och på lämpligaste sätt 
utfärda tillämpningsföreskrifter för dessa bestämmelser. 
- Produkter som är avsedda för försvarsmakten och för militärt bruk men som inte utgör 
"högkänslig försvarsmateriel". Kommissionen skulle kunna ta fram ett relativt flexibelt 
regelverk, med iakttagande av principerna om insyn och likabehandling, med 
utgångspunkt i gemenskapens befintliga bestämmelser om offentlig upphandling. 
IP 
- Högkänslig materiel som omfattas av artikel 223 i EG-fördragel. Dessa produkter 
skulle kunna undantas frän ovannämnda bestämmelser när sä krävs med hänsyn till 
säkerheten eller skyddet av del berörda landets väsentliga nationella intressen. För 
detta ändamål bör ett anmälningsförfarande inrättas för att åstadkomma en viss män av 
kontroll och insyn. 
V.4 FoTU (forskning och teknisk utveckling) 
Kostnaderna för forskning och utveckling i förhållande till omsättningen är i allmänhet 
mycket högre i den militära sektorn än i den civila. Tekniken har en central roll för 
försvarsindustriföretagens konkurrenskraft. 
I USA är den ökade integreringen av civil och militär forskningsverksamhet inom 
företagen redan verklighet, speciellt inom vissa grenar av försvarsindustrin, t.ex. flyg- och 
rymdindustrin. Det kan nämnas att kommissionen betonade detta fenomen i sin analys av 
samgåendet mellan Boeing och McDonnell Douglas. 
Det är därför önskvärt att såväl de europeiska företagen som medlemsstaterna drar 
slutsatserna av denna utveckling vad beträffar strukturomvandlingen av dessa företag, 
sammanslagning av forskningsgrupper och den effekt vissa militära upphandlingar har på 
den civila tekniska kapaciteten. 
Gemenskapens ramprogram för forskning och teknisk utveckling är inriktat uteslutande 
pä civila ändamål. Vissa av de teknikområden som omfatlas av programmet (t.ex. 
materialteknik samt informations- och kommunikationsteknik) har tillämpningar inom 
flera användningsområden, och utvecklingen av denna teknik kan därför bidra till alt 
förbättra den försvarstekniska basen och öka industrins konkurrenskraft. Kommissionen 
anser också att man bör eftersträva att nationella och europeiska forskningsprogram blir 
komplement till varandra för att undvika slöseri i form av överlappande verksamhet. 
V.5 Standardisering 
Inrättandet av en europeisk marknad för försvarsmateriel och befästandet av Europas 
försvarsindustriella bas kommer att kräva ansträngningar för att rationalisera den rad av 
standarder som för närvarande används av medlemsstaternas försvarsministerier. 
I och med att man i de militära systemen allt mer använder teknik med både civila och 
militära tillämpningar går den rådande trenden ut pä att använda civila standarder sä 
mycket som möjligt. 
Den övergång från militära standarder till civila standarder som pågår i USA bör beaktas 
så att man undviker att Europas industri hamnar på efterkälken. 
Det är för att främja användningen av internationella industriella standarder som 
kommissionen föreslår att hänsyn skall tas till de erfarenheter som gemenskapen har gjort 
inom standardiseringsområdet. 
1 Kommissionen antog 9 april 1997 ett loislag om Se rainprgrammet (C()M(97)I42). 
4 h 
Därför kommer kommissionen att vidta följande åtgärder: 
- Uppmana berörda industrikretsar att samlas för att utarbeta ett arbetsprogram för 
fastställandet av ett enhetligt system av standarder för försvarsmaterielprogram. 
- Bedömning av olika tillvägagångssätt och metoder for att inrätta ett system för 
regelbundet informationsutbyte mellan Nato och de europeiska 
standardiseringsorganen för att minimera risken för överlappande verksamhet i 
framtiden så mycket som möjligt. 
- Stöd på gemenskapsnivå till de berörda standardiseringsorgan som har enats om att det 
krävs åtgärder. När det gäller detta stöd skall särskild hänsyn tas till de berörda 
industribranschernas särdrag (flygteknik, rymdteknik, elektronik, mekanik etc.) och de 
berörda frågornas "försvarskaraktär". 
V.6 Tullar 
Gemensamma tullar för importerade produkter är en grundläggande princip för 
tullunionen och den gemensamma marknaden. 
Artikel 28 i fördraget utgör därför den enda tillåtna rättsliga grunden för beviljandet av 
autonoma upphävanden av tullar. I detta avseende medför existensen av varierande 
nationell praxis i fråga om tullordningar för import av militär materiel eller av materiel 
med både civila och militära tillämpningar att aktörerna behandlas olika, och av detta skäl 
behöver det fastställas gemensamma bestämmelser om tullordningarna för sådan materiel. 
Följaktligen 
- bör det vidtas lagstiftningsåtgärder för att harmonisera tullordningarna i syfte att 
åstadkomma likabehandling av aktörer inom hela gemenskapen, 
- bör kommissionens förslag från 1988 om tillfälligt upphävande av importtullar för 
vissa vapen och viss militär materiel ses över och antas. 
V.7 Innovation, tekniköverföring och små och medelstora företag 
I kommissionens grönbok om innovation frän december 1995 pekas pä möjligheterna att 
tillämpa militär teknik inom civila användningsområden. Allmänna politiska åtgärder för 
alt främja tekniköverföring kan underlätta det civila utnyttandet av militär teknik, och här 
bör också små och medelstora företag delta p.g.a. deras intresse av och roll i denna 
process. 
I det här sammanhanget kommer kommissionen att stödja initiativ i syfte att sprida idéer, 
teknik och bästa arbetsmetoder. 
Kommissionen kommer särskilt att ge fortsatt stöd till följande verksamhet: 
- Inrättande av partnerskap mellan leverantörer (t.ex. Interprise) och mellan leverantörer 
och forskningsinstitut. 
- Inrättande av partnerskap mellan huvudleverantörer och underleverantörer (t.ex. 
IBEX). 
10 
V.8 Konkurrenspolitik 
Uppkomsten av en gemenskapsmarknad för försvarsindustrin lill följd av gemensamma 
program, en nödvändig strukturomvandling och europeiska allianser samt (ill följd av 
gemensamma regler om offentlig upphandling förutsätter att man i gemenskapens 
konkurrenspolitik beaktar alla konkurrensfrågor inom försvarsindustrin pä ett lämpligt 
sätt. 
Strukturomvandlingen av den europeiska industrin, och dä särskilt av försvarsindustrin 
och företag med anknytning till den, har gett upphov till och fortsätter ge upphov till ell 
växande antal fall av sammanslagningar och samarbete mellan företag inom Europeiska 
unionen. En sådan utveckling måste välkomnas, eftersom den ligger i linje med kraven pä 
dynamisk konkurrens och kan öka den europeiska industrins konkurrenskraft, och särskilt 
då försvarsindustrins, så länge utvecklingen inte varaktigt skadar konkurrensen.. Det är 
därför som gemenskapens konkurrenspolitik, och då särskilt rådets förordning (EEG) nr 
4064/89 om kontroll av företagskoncentrationer, tillgodoser en tydlig ram och snabba 
beslut för att underlätta sädana sammanslagningar och sådant samarbete mellan förelag 
som inte hindrar en effektiv konkurrens. Gemenskapens kontroll av statligt stöd inom alla 
industrisektorer, även försvarssektorn, gör del dessutom möjligt alt skilja mellan ä ena 
sidan stöd som krävs för strukturomvandling - i den mån det kan påskynda förändringar, 
uppmuntra forskning, utveckling och innovation saml mildra de sociala konsekvenserna 
av omställningen - och å andra sidan stöd för att bibehålla en tillräcklig 
försörjningstrygghet, och å den tredje sidan stöd som medlemsstaterna beviljar enbart för 
att skydda sina inhemska företag och som inte främjar den samlade konkurrensförmågan 
inom sektorn. 
I detta avseende är det vid tillämpningen av gemenskapens konkurrenspolitik viktigt att ta 
hänsyn till den försvarsindustrins särdrag, särskilt i fråga om marknadens geografiska 
omfattning. Samtidigt som denna omfattning kan hållas begränsad genom bestämmelser 
om offentlig upphandling och administrativa förfaranden, kan konkurrens - på europeisk 
nivå och till och med pä världsnivå - förekomma i ökande omfattning för vissa produkter. 
I detta sammanhang kommer kommissionen alt ta hänsyn till pä vilket sätt i synnerhet 
regeringar i vapenproducerande länder utanför EU formulerai" och tillämpar 
konkurrenslagstiftningen med avseende pä sin egen industri. 
V.9 Export 
Varor och teknik med både civila och militära tillämpningar 
Ett gemensamt system med exportkontroller för varor med både civila och militära 
tillämpningar antogs på kommissionens förslag av rådet i december 1994. Systemet 
grundas på två rättsliga bestämmelser, nämligen artikel 113 i förordning nr 3381/94 och 
en gemensam åtgärd inom ramen för Gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 
(94/942/GUSP), som tillsammans utgör ett integrerat system. 
Detta system ligger i linje med de internationella överenskommelserna om icke-spridning 
av massförstörelsevapen. 
När det gäller varor med både civila och militära tillämpningar uppmanas industrin och 
förvaltningarna lägga fram bevis om de europeiska exportkontrollerna innebär nackdelar 
för dem jämfört med USA:s och Japans kontroller. Om nödvändigt kommer 
kommissionen att arbeta för att rätta till situationen och skapa en rättvis spelplan inom 
detta område. 
II 
Kommissionen kommer att utarbeta en rapport om tillämpningen av förordningen 
beträffande varor med både civila och militära tillämpningar och ta fram förslag med vars 
hjälp man skulle kunna bygga ut och förbättra det nuvarande systemet. Därvid kommer 
man särskilt att beakta EG-domstolens domar i målen C-70/94 och C-83/94, där det 
fastställs att varor med både civila och militära tillämpningar omfattas av den 
gemensamma handelspolitiken som den definieras i artikel 1 13. 
Konventionella vapen 
Ökat industriellt samarbete i form av transnationellt samarbete och transnationella 
företagsfusioner är nödvändigt för att uppnå en effektiv industristruktur. Det är därför 
angeläget att begränsningarna för sådant samarbete till följd av skillnaderna i 
exportpolitik undanröjs. 
1 det här sammanhanget bör det erinras om att del redan finns politiska riktlinjer, särskilt i 
form av de åtta kriterier som antogs vid Europeiska rådets möten i Luxemburg (juni 1991) 
och Lissabon (juni 1992) som vägledning för medlemsstaternas beslut om vapenexport. 
Med hänsyn till svårigheterna när del gäller att skapa en gemensam grund för 
harmoniseringen av vapenexportpolitiken bör man följa en gradvis process. För del första 
bör man intensifiera utbytet av information inom rådet om tillämpningen av de åtta 
kriterierna. För det andra skulle det innebära ett viktigt framsteg om medlemsstaterna 
inom EU:s ram antog en uppförandekod om vapenexport, något som Förenade kungariket 
har uttryckt skall ges prioritet under dess kommande ordförandeskap. 
I den resolution som antogs av Europaparlamentet i maj 1997 till stöd för kommissionens 
meddelande om försvarsindustrin uppmanas kommissionen att lägga fram en vitbok om 
vapenexportpolitik. Kommissionen planerar att utarbeta en sådan vitbok med 
beskrivningar av möjliga handlingsalternativ för att komma framåt i arbetet på en 
gemensam vapenexportpolitik, som skulle kunna bidra till upprättandet av en 
verkningsfull uppförandekod. 
I fråga om samarbetsprogram skulle fortsatia framsteg kunna åstadkommas om man 
utgick frän vissa erfarenheter, nämligen genom all följa principen om att tillämpa 
exportbcstämmelserna som gäller i det land där huvudleverantören är etablerad eller där 
slutmonteringen sker och exporten äger rum rent fysiskt. 
V. 10 Strukturfonderna 
I Agenda 2000 (EU-bulletinens supplement 5/97) föreslår kommissionen en reform av 
strukturfonderna med hänsyn till den nya budgetplanen (för perioden 2000-2006). 
Tre mål förutses inom ramen för de nya strukturfonderna. Förutom Mål 1 som rör 
utveckling och strukturanpassning i eftersatta regioner, kommer ett nytt Mål 2 att 
fastställas för regioner med strukturproblem. Med detta avses områden som genomgår 
ekonomiska förändringar (inom industri- eller tjänstesektorn), som har 
landsbygdsområden som är drabbade av ekonomisk nedgång, krisdrabbade områden som 
är beroende av fiskeindustrin eller stadsomräden med problem, lin begränsal antal vikliga 
områden bör fastställas för att underlätta en integrerad strategi lör ekonomisk 
diversifiering. Mål 3 kommer att handla om strategin för mänskliga resurser utanlor dessa 
områden. 
M 
I Agenda 2000 planerar kommissionen ingen fortsättning på ett antal särskilda 
gemenskapsinitiativ, däribland initiativet rörande omställning av områden som är 
beroende av försvarssektorn, eftersom dessa mål redan har kunnat inlemmas i de tidigare 
nämnda programmen. 
Eventuella behov av divcrsificring och omställning inom försvarsindustrin måste därför 
noga övervägas vid planeringen av nya program för nästa programperiod. De nya 
programmen för stöd ät Mål 2-omräden bör vara inriktade pä ekonomisk omställning och 
diversifiering, bl.a. i områden som är starkt beroende av en enda ekonomisk sektor som 
befinner sig i nedgång. Av detta skäl bör särskild uppmärksamhet ägnas smä och 
medelstora företag och innovation, yrkesutbildning, lokal utveckling, miljöskydd och 
kampen mot social utslagning. 1 detta sammanhang kan regional omställning med 
anknytning till försvarsindustrin också bli föremål för åtgärder som syftar till ekonomisk 
och social omställning av områden som omfattas av Mål 2. Ett liknande tillvägagångssätt 
kan följas inom Mål 1-områden. Vidare kan Mål 3 eventuellt bidra när det gäller 
anpassning av arbetstagare i samband med industriella förändringar. 
V.11 Beskattning 
Indirekt beskattning 
I juli 1996 offentliggjorde kommissionen sitt förslag till ett program för ett gemensamt 
mervärdesskattesystem för Europeiska gemenskapen (KOM 328(96) slutlig). För att 
uppnä detta måste de grundläggande delarna i det nya systemet säkerställa att 
- ingen åtskillnad görs mellan sädana transaktioner som görs inom en medlemsstat och 
sädana som görs inom gemenskapen, 
- alla transaktioner beskattas i EG på grundval av ursprungsprincipen, 
- en ny mekanism inrättas för att fastställa var omsättningen av varor och tjänster sker, 
- mervärdesskattesatserna förenklas. 
Kommissionen anser att det nya systemet kommer att innebära fördelar även för 
försvarsindustrin. Parallellt med detta kommer kommissionen att se till att genomförandet 
av det åttonde direktivet blir mer fullständigt. 
Direkt beskattning 
I enlighet med sin nya övergripande inställning till beskattning antog kommissionen i 
november 1997 ett meddelande om ett skattepaket som den uppmanade medlemsstaterna 
att nå politisk överenskommelse om. I paketet ingår en begäran till medlemsstaterna om 
att de skall göra ett politiskt åtagande att sträva efter att omgående anta ett direktiv för att 
undanröja källskatter pä ränte- och royaltybetalningar mellan företag. Ett sådant direktiv 
skulle undanröja elt betydande hinder för överföringen av kapital och teknik mellan 
företag, eftersom dessa källskatter skapar hinder för ekonomiska aktörer (de kan medföra 
tidsödande formaliteter, leda till ett försämrat betalningsflöde och ibland till 
dubbelbeskattning). 
Kommissionens nya förslag till ett direktiv om räntor och royaltyn kan väntas i början av 
1998. 
V 
V. 12 Principer för marknadstillträde 
Grundat pä principerna om likvärdigt och faktiskt tillträde till marknader bör 
gemenskapen sträva efter att undanröja hinder, däribland tullar, för europeiska exportörer. 
När det gäller USA (handelsförhållandet mellan EU och USA är 1:6) kan frågan, om L\CU 
europeiska och amerikanska industrin så beslutar, tas upp i den transatlantiska 
företagsdialogen (The Transatlantic Business Dialogue) eller inom ramen för den nya 
transatlantiska agendan (avsnittet om den nya transatlantiska marknaden). 
V. 13 Benchmarking 
I linje med kommissionens industripolitik att främja benchmarking som elt verktyg för att 
öka den europeiska industrins konkurrensförmåga och sprida bästa arbetsmetoder, 
kommer kommissionen att överlägga med industrin och andra berörda aktörer om 
benchmarking inom vissa områden som är av intresse för försvarsindustrins 
konkurrenskraft. I ett sådant program skulle man t.ex. kunna undersöka frågor såsom 
bästa arbetsmetoder för att utnyttja synergieffekter som uppstår i samspelet mellan civil 
och militär informationsteknik, bästa arbetsmetoder för integrering av civila och militära 
standarder eller bästa arbetsmetoder för multilaterala projekt. 
V. 14 Utvidgningen 
Kommissionen kommer att sätta i gång en utredning för att bättre kunna bedöma 
försvarsindustrins situation i länderna i Central- och Östeuropa. Resultatet av denna 
utredning plus annan relevant information bör användas som underlag för vidare analyser 
och överväganden vad gäller följande frågor: 
- Kapaciteten hos den försvarstckniska och försvarsindustriella basen i de central- och 
östeuropeiska länderna och hur den kan påverka den europeiska industrin. 
- Betydelsen av att främja industriellt samarbete och de bästa sätten att göra det. 
o?1 
VI. TIDTABELL FOR VIK IK;ARE ÀK;ÄRDER I IIANDUIN(;SI»I,ANEIN 
Område Åtgärd Tidpunkt 
V.l Leveranser inom Kommissionen skall lämna torslag till ett 1998 
gemenskapen förenklat licensieringssystem. 
V.2 Bolagsformen Europabolag Beslut av rådet. 1998 
V.3 Offentlig upphandling Förslag till bestämmelser om upphandling 1998-1999 
inom försvarssektorn. 
V.4 FoTU Se till att nationella och europeiska 1998 1999 
forskningsprogram blir komplement till 
varandra. 
V.5 Standardisering Slutföra utredningen. Andra halvätet 1998 
Utarbeta ett arbetsprogram för fastställande Slutet av 1998 
av enhetliga system av standarder för 
försvarsmateriel-planering. 
V.6 Tullar Kommissionen skall föreslä lagstift- Slutet av 1998 
ningsiniliativ för harmonisering av 
tullordningar inom gemenskapen. 
Se (Wer och anta kommissionens beslut frän Slutet av 1998 
1988 om tillfälliga upphävanden av 
importtullar. 
V.7 Innovation, tekniköverföring Fortsatt stöd till initiativ som Interprise och Pågår 
samt små och medelstora IBEX. 
företag 
V.8 Konkurrenspolitik Beaktande av försvarsindustrins särdrag vid Pågår 
konkurrensbedömningar. 
V.9 Export 
Varor och teknik med både - Rapport om tillämpningen av Första halvåret 1998 
civila och militära förordningen beträffande varor med både 
tillämpningar civila och militära tillämpningar. 
- Vitbok. Första halvåret 1998 
- Konventionella vapen - Förslag till en uppförandekod. I enlighet med 
vitboken 
V. K) Strukturfonderna - Förslag till en allmän reformering av Första halväret 1998 
sammanhällningspoliliken i enlighet med 
Agenda 2000. 
- Överläggningar om dessa förslag inom Andra halvätet 1998 
rådet och i parlamentet samt samråd med 
(ivriga institutioner och organ. 
- Genomförande av den nya förordningen Slutet av 1998 slutet 
och ramen. "v 19W 
V. 11 Indirekt beskattning Diskussioner inom rådet. Pågår 
Direkt beskattning Förslag till ett direktiv om räntor och Början av 1998 
royal ty n. 
V. 12 Principer för Frågan skall tas upp inom ramen för den 1998-1999 
marknadstillträde transatlantiska företagsdialogen, om industrin 
i EU och USA så beslutar, eller i den nya 
transatlantiska agendan. 
V. 13 Benchmarking Kommissionen kommer att överlägga med 1998-2000 
industrin och andra berörda aktörer om ett 
program för benchmarking inom försvars-
industrin. 
V.14 Utvidgningen Slutföra utredningen. Slutet av 1998 
Bedöma effekterna pä industrin. | 1998 2000 
10 V 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 583 slutlig 
DOKUMENT 
SV 06 10 01 15 
Katalognummer : CB-C0-97-627-SV-C 
ISBN 92-78-27699-5 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg 
U