Yttrande från Regionkommittén om "Kommissionens meddelande: 'Beaktandet av kulturella aspekter inom gemenskapens åtgärder'"(97/C 116/09)

BAKGRUND

- Kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet och Regionkommittén "Första rapporten om beaktandet av kulturella aspekter inom gemenskapens åtgärder" (KOM(96)160 slutlig).

- Regionkommitténs beslut av den 8 mars 1996 att uppdra åt utskott 7 "Medborgarnas Europa, forskning, kultur, ungdom och konsumenter" att utarbeta ett yttrande.

- Utkastet till yttrande (CdR 206/96 rev. 2) som antogs av utskott 7 den 26 november 1996. Föredragande var Tuulikki Karjalainen.

- Behovet att bevara Europas kulturarv och i synnerhet den lokala och regionala mångfalden, vilket tidigare påpekats av ReK i yttrandena om kulturprogrammen Kaleidoskop 2000, Ariane och Raphaël () och Info 2000-programmet ().

- Språklig mångfald är en av hörnstenarna för Europas kulturarv, som ReK påpekat i sitt yttrande om det flerspråkiga informationssamhället ().

Regionkommittén antog följande yttrande vid sin 16:e plenarsessionen den 15-16 januari 1997 (sammanträdet den 16 januari).

1. Inledning

1.1. Kommissionen har avgivit sin första rapport om hur den kulturella aspekten förverkligas i Europeiska gemenskapens verksamhet. Rapporten kan ses som ett slags inventering som undersöker med vilka medel olika gemenskapsområden har beaktat den kulturella aspekten - i huvudsak före Maastrichtfördraget, som utsträckte gemenskapens befogenheter till kulturområdet. Rapporten är mångsidig, grundlig och klar, men den är inget program. Den blickar först och främst bakåt och den presenterar inga åtgärder som man kan ta ställning till.

1.2. Regionkommittén konstaterar att rapporten och debatten om den är ett viktigt bidrag för att främja den kulturella dimensionen i gemenskapsåtgärderna. I samband med denna första rapport är det därför viktigt att fastställa de riktlinjer och principer som krävs för att man skall kunna ta hänsyn till kulturaspekterna i gemenskapsåtgärder på alla områden. ReK beklagar därför att denna rapport inte försöker definiera kulturell aktivitet. Detta är i synnerhet olyckligt eftersom bristen på definition verkar leda till ett för snävt kulturbegrepp. Bristen på definition kan också förklara varför rapporten inte försöker fastställa i vilka gemenskapsåtgärder man inte tagit tillräcklig hänsyn till den kulturella dimensionen.

1.3. Behovet av en definition förstärks ytterligare av att kulturen i andra politikområdens perspektiv ofta ges en instrumentell roll, den ses som ett medel att uppnå mål inom andra verksamhetsområden. För att den instrumentella synen inte skall få negativa konsekvenser för kulturen, t.ex. prioritering av kvantitet framför kvalitet eller tradition framför förnyelse, bör EU:s regelverk slå fast att satsningar på kultur måste ske på kulturens speciella villkor med respekt för verksamhetens egenart.

2. Diskussion om rapporten

2.1. I rapporten granskas kulturens ställning i gemenskapens verksamhet med utgångspunkt i Maastrichtfördraget, och då särskilt dess artikel 128. Rapporten avslutas med att man konkretiserar (sammandraget, punkt 2) framtida riktlinjer för gemenskapens kulturpolitik. Dessa riktlinjer baseras både på tidigare kulturåtgärder och på unionens konsolideringssträvanden, som man verkar kunna stödja med kulturella medel. Dessa målsättningar innefattar en del strävanden som är motstridiga ur kulturell synpunkt och som det blir svårt att förverkliga samtidigt. Regionkommittén vill i detta sammanhang rikta uppmärksamhet på två centrala problem.

2.2. Först och främst vill Regionkommittén rikta uppmärksamhet på att det är en speciell utmaning att bevara och främja de europeiska kulturernas mångfald och samtidigt stärka grunden för en gemensam europeisk identitet och en ännu fastare union mellan Europas folk.

2.2.1. En kulturell identitet formas av traditioner som skapas av gemensamma erfarenheter, historien och livsbetingelserna i växelverkan med främmande inflytande och andra kulturer. Så länge som ett samhälle, område eller folk har sitt eget särskilda sätt att uppleva och se på saker bevaras också denna kulturs egenart. Detta garanterar kulturell mångfald. På grund av den gemensamma historien har de europeiska identiteterna mycket gemensamt. Man måste dock ändå besluta sig för i vilken utsträckning denna likhet skall stärkas. Att bevara mångfalden har i alla fall valts som hörnsten i unionens kulturpolitik.

2.2.2. Europeiska unionens huvudprincip, integrationen, baseras i hög grad på det idealistiska målet att bevara freden mellan Europas folk. För att uppnå detta mål har man med framgång strävat efter att främja mellanfolkligt samarbete och interaktion. För närvarande verkar det dock som om ett av integrationsmedlen - ekonomin - har fått en avgörande ställning, och den ekonomiska integrationen håller på att formas till ett eget självständigt mål. Regionkommittén anser att man mer kritiskt bör undersöka om denna utveckling kommer att förändra européernas levnadsvanor så att de blir så lika att den kulturella mångfalden ohjälpligt blir lidande och t.o.m. försvinner.

2.2.3. Europeiska gemenskapens åtgärder på kulturområdet har en utpräglad inriktning mot språk, byggnads- och hantverkstraditioner samt audiovisuell kultur. Stödet av riks- och minoritetsspråken ses som ett mer konkret sätt att stödja bevarandet av den kulturella mångfalden. Språket måste ses som den traditionella bäraren av kulturell identitet, och därför anser Regionkommittén att EU:s åtgärder på detta område inte är tillräckligt omfattande och att de tilldelade anslagen inte är tillräckliga.

2.2.4. Att gemenskapen vårdar och använder sig av kulturtraditionen och finansierar detta genom olika åtgärder och program - främst turism - gör att man på sitt sätt framhäver den kulturella identitetens betydelse. Regionkommittén anser att gemenskapens sätt att se på denna aspekt varit - och fortfarande är - alltför smalt. Till arvet verkar man i huvudsak bara räkna materiella objekt såsom byggnader, monument och hantverksprodukter samt museala konstskatter. Ändå har Europa en andlig kulturtradition vars värde är omätligt. Denna tradition kan bli både en gemensam identitet och ett starkt strategiskt element som främjar regional utveckling och blir utgångspunkten för dagens konstnärer som i varje ögonblick skapar ny konsthistoria. En strategisk och grundläggande del av en europeisk identitet bör vara en "multikultur" som förutsätter kunskap om, jämförelser mellan och identifiering med de gemensamma kulturella drag som finns inom vilka folkliga uttrycksformer som helst, materiella och/eller andliga.

2.2.5. De europeiska kulturernas mångfald och den gemensamma europeiska identiteten befinner sig i ett växelspel med varandra och förändras i dagens konst- och kulturliv. Det avgörande - liksom för kulturen i allmänhet - är det som händer ute i samhällena och regionerna. Regionkommittén anser att dessa processer på ett effektivt gestaltar framtiden. Även om känsliga frågor berörs får inte ens subsidiaritetsprincipen leda till att man inte tar hänsyn till dem i gemenskapens dokument och program. Hur som helst har ett modernt kulturområde - den audiovisuella kulturen - redan fått en särskild tyngd i gemenskapens kulturpolitik.

2.2.6. Inom den audiovisuella kulturen passar kanske gemenskapens allmänna mål mer tydligt ihop med kulturbranschens utvecklingsbehov. Det handlar ju om en industribransch som har avsevärda ekonomiska möjligheter, men som också kraftigt sätter den europeiska konkurrensförmågan på prov både i förhållande till amerikansk, och mer och mer också till asiatisk produktion. Det europeiska tekniska och ekonomiska kunnandet har i branschen funnit en ny expansiv industri. Samtidigt har man dock erkänt att några av de viktigaste villkoren för industriell konkurrensförmåga är innehållsliga, kulturella, ja, t.o.m. konstnärliga. När man främjar den audiovisuella industrins konkurrensförmåga stöder man samtidigt de europeiska kulturernas mångfald - eftersom innehållet i produktionen växer fram ur nationella och regionala kulturer (ett bra exempel på detta är Info 2000-programmet).

2.2.7. Regionkommittén anser att man bör försöka förverkliga samma politik på ett bredare sätt, det vill säga också på andra områden inom kulturen och konsten. Gemenskapen bör på ett bättre sätt kunna stödja kulturernas egenart och mångfald, som är den europeiska identitetens styrka och kännetecken. Regionkommittén uppmärksammar att det på kulturområdet är en ytterst känslig och svår fråga att dra gränsen mellan å ena sidan nationella och regionala åtgärder och å andra sidan gemenskapens åtgärder. På grund av detta betraktar gemenskapen nästan alltid kulturen som ett medel, inte som ett mål. Regionkommittén anser att det är viktigt att kulturen också skall ses som en målsättning för och resultat av åtgärderna inom EU.

2.2.8. Regionkommittén anser att kulturen p.g.a. sin speciella karaktär inte har samma ställning som andra instrument. Det är önskvärt att utveckla de s.k. hårda områdenas - ekonomi och teknik - grundförutsättningar för att förbättra den europeiska konkurrensförmågan, men för den europeiska kulturens "produktutveckling", för stöd av kreativ verksamhet erbjuder gemenskapens urval av åtgärder få möjligheter. Regionkommittén anser att det är viktigt att klargöra varifrån den europeiska kulturens konkurrensförmåga skall få sin näring. Exempelvis strukturfondernas smala kulturbegrepp leder lätt utvecklingsstrategierna längs en ensidig ekonomisk-teknisk linje. Regionkommittén anser att bara en mer omfattande kulturaspekt kan få en verklig strategisk betydelse för utvecklingen i perifera områden eller områden som genomgår omvandling.

2.2.9. Det är mycket viktigt att inse att alla övriga sektorers verksamhet i gemenskapen kan ha väsentligt mycket större effekt på kulturområdet än åtgärder som siktar direkt på kulturen. I gemenskapens verksamhet har man, enligt rapporten, redan på ett mångsidigt sätt beaktat den kulturella verksamhetens speciella beskaffenhet och ansträngningarna skall fortsätta på detta område. Regionkommittén påpekar att meningen med integrationsutvecklingen inte är att den skall leda till att levnadsvanorna blir likadana, på bekostnad av den kulturella mångfalden. Därför förutsätter Regionkommittén att gemenskapen sätter in särskilda åtgärder för att trygga den kulturella mångfalden.

2.3. Regionkommittén vill också peka på att om man förverkligar "medborgarnas Europa" genom att förstärka den europeiska identiteten, kan det ge upphov till problem ur subsidiaritetssynpunkt.

2.3.1. I rapportens slutsatser konstateras att "The desire is to make the citizen once again the centre of the European enterprise". Regionkommittén tror inte att medborgarna kan tillgodogöra sig en europeisk identitet om inte "det europeiska" är synligt i deras vardag. Och omvänt: Om vardagen bli mer europeisk, kan det försvaga medborgarnas egen traditionella regionala och lokala identitet. Det finns många exempel på att man inte kan ge eller påtvinga folk en kulturell identitet ovanifrån. Ur kultursynpunkt känns skapandet och betonandet av en "europeisk identitet" i viss mån t.o.m. som en misstänkt, maktpolitisk och/eller kommersiell företeelse.

2.3.2. Det enda genuina sättet att identifiera sig med omgivningen är att vänja sig vid att påverka sin omgivning, att verka i den och att få respons. Regionkommittén anser att det också är mycket viktigt att få klarlagt vilka möjligheter medborgaren har att påverka unionens verksamhet så att hur han/hon upplever sig själv som den del av Europa och det tas hänsyn till honom/henne på europeisk nivå. Regionkommittén anser att Europeiska gemenskapen i alla sina program, i synnerhet kulturprogrammen, bör uppmärksamma hur unionens åtgärder når ut till medborgarna eller deras organisationer efter att ha passerat komplicerade processer i förvaltningsorganen. Ett sätt att öka delaktigheten i den europeiska processen är program och underprogram som ger möjligheter till idé- och erfarenhetsutbyte kring gemensamma projekt i samverkan med människor från andra delar av unionen. För vidgat deltagande och fördjupad demokrati, både inom unionen och i de nya medlemsländerna är det väsentligt att dessa möjligheter skapas utanför den professionella kultursfären och inom de verksamheter som de regionala och lokala huvudmännen ansvarar för, t.ex. för kulturverksamheter inom vård, omsorg och boendemiljöer.

2.3.3. Regionkommittén anser att Europeiska unionen kan profilera sig på ett positivt sätt med hjälp av en mycket stark kulturell image. Denna image kan naturligtvis inte baseras på något annat än fakta. När man i rapporten vid flera tillfällen betonar betydelsen av att skapa en positiv kulturell image, har gemenskapen kanske anledning att tänka över sin egen verksamhets kulturella image. Regionkommittén menar att EU:s verksamhet idag kan karakteriseras som utpräglat kulturpositiv. Det bör också klarläggas hur EU:s kulturella profil kan stärkas.

2.3.4. All kultur sker eller skapas lokalt. Ur lokal kultursynpunkt är den viktigaste rättigheten den att man just kan engagera sig och göra saker. Det är också viktigt att hålla i minnet att de lokala kulturerna i Europa traditionellt har påverkat varandra, varför många lokala kulturspår har spritt sig vida omkring och fått en gemensam europeisk karaktär.

2.3.5. Europeiska gemenskapens beslutsfattande i kulturella frågor är underställt subsidiaritetsprincipen (i artikel 128 finns en förpliktelse att ta hänsyn till den nationella och regionala kulturens mångfald, ett förbud mot harmonisering av lagstiftningen, krav om enhällighet vid beslut i rådet och obligatoriskt inhämtande av yttrande från Regionkommittén). Som det är nu uppfattas kultur dock ofta snävt som en innehållslig, icke-kommersiell verksamhet inom olika konstarter och traditioner.

2.3.6. I realiteten finns viss harmonisering redan nu mellan reglerna för kulturindustrin, upphovsrätt och antikföremål, åtminstone i viss mån. Samtidigt besväras kulturlivet utan undantag bl.a. med moms, åtminstone på miniminivån, i alla medlemsstaterna. Visst har kulturaspekten beaktats i denna typ av frågor, men ofta i relation till övrigt näringsliv - och inte alltid med utgångspunkt i den speciella karaktär som kulturen har. Regionkommittén anser att det är mycket viktigt att undersöka om de domstolsbeslut som hänvisas till i meddelandet har lett till att subsidiaritetsprincipen kringgåtts på kulturområdet.

2.3.7. På grundval av artikel 128, punkt 4, skall gemenskapen inom alla sina verksamhetssektorer mer än tidigare beakta verksamhet som påverkar medborgarnas vardagskultur. Vårdandet av värdefull kultur innefattar inte bara det kunnande ute i regionerna och samhällen som baserar sig på gamla, traditionella verksamhetsmetoder och näringsfång. Regionkommittén påminner om att framtidens traditioner är dagens komplicerade europeiska vardag. Om det är omöjligt att, i enlighet med subsidiaritetsprincipen, skydda dem i gemenskapen p.g.a. att man lämnar företräde åt näringslivet är visserligen något slags gemensam europeisk identitet möjlig för medborgarna - men av nöden blir det på bekostnad av mångfalden och särprägeln.

2.3.8. En identitet uppstår ur en identifikation med omgivningen, och genuin identifikation förutsätter en positiv växelverkande relation, som innefattar möjligheten att själv påverka sin omgivning. Regionkommittén anser att i den kulturaspekt som gemenskapen tillägnat sig, betraktas helt riktigt den lokala, regionala och nationella identiteten som ofrånkomliga villkor för en hälsosam europeisk identitet. Kända åtgärder på kulturområdet utgår också från principen om respekt för och omvårdnad om den kulturella mångfalden. På samma sätt framhävs i kulturprogram och andra program vikten av närmare kontakter och utbyten: utbytesprogram för medborgarna, utbyte av erfarenheter, information och kunnande, gemensamma projekt och varaktiga nätverk för samarbete. Regionkommittén stöder sådana åtgärder eftersom de inte står i strid med subsidiaritetsprincipen och syftar till att efter hand bygga upp en positiv europeisk identitet i medborgarnas medvetande.

2.3.9. Det "europeiska medborgarskapet" har redan kommit långt; det främjas naturligt av genomförandet av de fyra friheterna. Det har redan konstaterats att språket är en av de viktigaste kulturbärarna. Genom att stödja riksspråkens ställning betonar gemenskapen den kulturella mångfaldens betydelse - en integrerad europeisk identitet kan gemenskapen främja genom att betona betydelsen av att lära sig andra europeiska språk än det egna modersmålet.

2.3.10. När medlemsstaternas medborgare kan studera var som helst i gemenskapens länder, få sin examen erkänd överallt, arbeta var som helst och omfattas av landets socialtrygghet på samma sätt som dess egna medborgare, uppstår, särskilt för ungdomar, snabbt en känsla av europeiskt medborgarskap. Denna fria europeiska identitet kommer särskilt att utnyttjas av den aktiva, vetgiriga och välfungerande delen av befolkningen, medan den övriga befolkningens möjlighet att delta i utformningen av en europeisk identitet är mer begränsad.

3. Beaktandet av den kulturella dimensionen inom de av gemenskapens verksamhetsområden som omnämns i rapporten

Utöver dessa principiella synpunkter vill Regionkommittén framföra följande specifika synpunkter på rapporten.

3.1. Kulturen och den inre marknaden - regleringsaspekter (första delen)

3.1.1. Kapitel I: Den fria rörligheten och de yrkesverksamma inom kulturbranschen

Regionkommittén föreslår att en definition av konstnärens ställning - också om den blir mycket vid - bör övervägas även fortsättningsvis. Särskilt den s.k. frie konstnären hamnar ofta i tolkningstvister med myndigheterna p.g.a. sina avvikande arbetsmetoder och arbetsförhållanden.

3.1.2. Kapitel II: Upphovsrätten

Regionkommittén anser att en hög skyddsnivå är ofrånkomlig. Lagstiftning måste vidareutvecklas på de områden där den är bristfällig (bl.a. de visuella konsterna, datortillämpningar).

Tillsammans med branschens företrädare (förmånstagare) måste man dock sträva efter att enas om en nivå som tillåter en bred användning av konstverk och produkter, särskilt för icke-kommersiella ändamål (t.ex. museer, bibliotek).

3.1.3. Kapitel III: Beskattning

Regionkommittén delar uppfattningen att man måste sträva efter att placera video och multimedia i en grupp med lägre moms, eftersom deras betydelse för dagens kultur är mycket stor. Regionkommittén anser att man bör överväga att tillåta momsbefrielse för kulturproduktion och kulturarbete. Medlemsstaterna måste kunna besitta flera olika medel för att stödja kulturen: Ett av dem har av tradition varit skattereglering - dvs. skattebefrielse. Momsen är betungande på många olika sätt, exempelvis för dem som arrangerar kulturella evenemang - redan när man köper tjänster och därefter när man säljer sina egna tjänster. Regionkommittén betonar att denna pålaga försvagar förutsättningarna just för det lokala och regionala kulturlivets verksamhet.

3.1.4. Kapitel IV: Konkurrenspolitik

Regionkommittén anser att man i diskussionen om televisionens och radions finansiering ur både regional och kulturell synvinkel måste ha en positiv inställning - såvida man förutsätter att institutionerna samtidigt skall driva verksamhet som både är till nytta för regionerna och framhäver kulturella värderingar. De privata kommersiella företagens problem är oftast att de har en ensidig redaktionell politik. Om denna brist kan avhjälpas med gemensamma europeiska undervisningsinitiativ eller andra initiativ får vår kulturella mångfald säkerligen nya, välkomna tillskott.

3.1.5. Kapitel V: Kulturföremål

Regionkommittén anser att den kulturella aspekten uppfylls påtagligt och snyggt genom att varje medlemsstat själv får betstämma vilka föremål som utgör dess nationalklenoder. Regionkommittén hoppas att samma förfarande skall genomsyra så många områden som möjligt som har att göra med den kulturella identiteten också på regional och lokal nivå.

3.1.6. Kapitel VI: Traditionell och regional jordbruksproduktion

Regionkommittén konstaterar att den kulturella mångfalden kan främjas och respekteras när man stöder lokala förhållanden och lokalt kunnande. På samma sätt stöds mångfalden om man bevarar landskap som är kännetecknande för traditionell produktion.

3.1.7. Kapitel VII: Kulturen i domstolens domslut

I rapporten konstateras att domstolen försöker upprätthålla en balans mellan kulturaspektens och den ekonomiska aspektens krav - mellan primärt och sekundärt. Meningen är att hindra medlemsstaterna från att använda kulturaspekten för att skydda ekonomiska syften t.ex. i en konkurrenssituation.

3.1.8. Regionkommittén anser att gemenskapen i sin strävan efter ett regionernas och medborgarnas Europa bör beakta den kulturella brokighet som existerar i det vardagliga livet. Många av de metoder som används i småskaligt näringsliv och produktion innehåller lokalt och regionalt viktiga vardagskulturella aspekter, som t.ex. standardiseringen eller kulturpolitiken kan förändra. Sådana omständigheter kommer säkerligen också domstolen att beakta oftare än tidigare på grundval av artikel 128, punkt 4.

3.2. Kulturen i gemenskapens inre politik (andra delen)

3.2.1. Kapitel I: Kultur, sammanhållning och en balanserad regional utveckling

3.2.1.1. Den sociala och ekonomiska sammanhållningspolitiken är f.n. en av gemenskapens huvudverksamhetsområden, och den tar 30 % av gemenskapens budget i anspråk. Strukturfonderna (Regionalfonden, Socialfonden, styrningen av Jordbruksfondens strukturdel, Finansiellt instrument för utveckling av fisket) skall koncentreras på utveckling av perifera regioner och regioner som genomgår en strukturomvandling, och huvudmålsättningen är att stödja näringslivets strukturomvandlingar så att arbetsplatser uppstår i regionen, antingen genom privat verksamhet som bygger på nytt kunnande eller genom traditionellt kunnande som utnyttjar moderna metoder.

3.2.1.2. Strukturfonderna är, uttryckt i pengar, den största finansiären av kulturell verksamhet i gemenskapen (över 80 % av de pengar som går till kulturprojekt). Man måste dock lägga märke till att det i målområde 1 bara var 11 av 75 undersökta verksamhetsprogram som innehöll åtgärder på kulturområdet (12,5 % av de nämnda 75 projektens budget). Inom övriga målområden och i andra program är kulturens andel avsevärt mindre.

3.2.1.3. Regionkommittén konstaterar att strukturfonderna beviljar anslag också på andra grunder än kulturella: I programmen används kulturen som ett medel, och åtminstone tills vidare enligt en smal tolkning. I rapporten konstateras: "Dessa program...har kontakt med kulturområdet bara om kulturaktiviteterna stöder lokala eller regionala resurser och ansluter sig till den ekonomiska utvecklingsstrategin."

Kultur och regionprogram

3.2.1.4. Kulturen har två huvuduppgifter i den regionala och kommunala utvecklingen: a) Att skapa arbetsplatser och b) Att förbättra regionens eller kommunens image och dragkraft. De huvudsakliga sätten i programmen att förverkliga uppgiften om att skapa arbetsplatser är: a) Att tillgodogöra sig traditionen, i huvudsak inom turism och småföretag i hantverksbranschen och b) Genom att utveckla kulturindustrin.

3.2.1.5. Det kan vara styrning från gemenskapens sida eller ett dominerande synsätt ute i regionerna som gör att kulturen i regionala utvecklingsprogram inte setts som någon mer omfattande strategisk faktor med möjlighet att sporra den åsiktsförändring och uppfinningsförmåga som krävs i brytningstider. ReK betonar att det i varje regionalt utvecklingsprogram bör finnas en medveten kulturell synvinkel och en del som handlar om kulturell utveckling med utgångspunkt i den lokala och regionala potentialen, som finansieras som en del av programmet precis på samma sätt som andra projektområden. Detta förutsätter samarbete och en samordning mellan GD XVI och GD X, för att intensifiera den kulturella aspekten i den regionala utvecklingen.

3.2.1.6. Kommersiella projekt inom kulturbranschen är särskilt krävande eftersom man i dem måste förena två mycket olika världar och två mycket olika slag av yrkeskunnande: Man måste kunna skapa kulturell kvalitet och innehåll samt å andra sidan ha ekonomiskt och administrativt-organisatoriskt kunnande. I allmänhet är känslan för innehållet viktigare - och mer sällsynt - och därför bör de regionala utvecklingsåtgärderna särskilt fästa uppmärksamhet på kompletterande företagsledningsutbildning inom kulturbranschen. Regionkommittén betonar att ingen företagsverksamhet är möjlig utan ett grundligt, mångsidigt yrkeskunnande i kulturbranschen. Emellertid finns det en riklig innovationspotential i branschen, som borde komma till användning vid strukturomvandlingen.

3.2.1.7. Man har vant sig vid att man med minimala ekonomiska investeringar kunnat få synbara resultat på kulturområdet. Men klart är att om man förväntar sig verkligt betydande resultat på kulturområdet i termer av generell utveckling, skapande av image och sysselsättning, krävs det lika kraftiga investeringar som inom vilka som helst andra av "hårda" sektorer i samhället.

3.2.1.8. I rapporten föreslås att man skall utreda kulturens betydelse i de regionala programmen med hjälp av testregioner från stödområde 5b. Regionkommittén stöder starkt detta initiativ och föreslår att denna typ av provregioner också skall utses i stödområdena 2 och 6. På samma sätt finns det anledning att skaffa fram mer omfattande kunskap om kulturens sysselsättningseffekter i regionerna.

Gemenskapsinitiativ

3.2.1.9. Regionkommittén beklagar att man tyvärr noterar att kulturdimensionen i Interreg II-programmet för åren 1994-1999 bara är företrädd i 1 % av projekten. Just i gränsregioner finns ett särskilt intresse för kultur och därför borde Regionkommittén föreslå att gemenskapen ger anvisningar om den kulturella aspekten som en naturlig del också i dessa projekt.

3.2.1.10. I kultursamarbetet kan man också stödja bildandet av intresseorganisationer i unga demokratier. För att demokratin t.ex. skall stärkas i Ryssland är förutsättningen just den att intresseorganisationerna och kulturen som stöder demokratin blir starkare. Därför skulle främjandet av regionalt och lokalt kultursamarbete stödja grundinriktningen för unionens Rysslandspolitik. Kultursamarbete är också det mest effektiva sättet att lära känna och respektera ett annat samhälles värderingar och sätt att fungera, vilket i sin tur främjar samarbetet inom alla andra områden. Regionkommittén föreslår således att kulturaspekten borde inarbetas i Tacis- och Phare-programmen.

3.2.1.11. I rapporten konstateras att Leader II-programmet lett till att kulturaspekten i utvecklingsprojekten på landsbygden har stärkts. Regionkommittén anser att man kan dra lärdomar från Leader-projekten inför struktureringen av utvecklingsprogram för andra regioner.

Artikel 10, Regionalfondens pilotprojekt

3.2.1.12. Olika kulturprojekt kan också genomföras som pilotprojekt. Det enda område som direkt avser kultur känns otillräckligt p.g.a. sitt smala innehåll: "Kulturell och ekonomisk utveckling". Under den rubriken passar som vanligt bara turism och hantverk som utnyttjar traditionerna in. Regionkommittén anser att man bör förvänta sig ett bredare strategiskt synsätt på kulturens betydelse när det gäller innovativa pilotprojekt.

3.2.1.13. Ett bredare strategiskt synsätt på kulturens betydelse kan beaktas genom att man experimenterar med integrerade planeringsformer och systematisk utveckling av miljörelaterade och kulturella tjänster samt turisttjänster. Detta bör göras i syfte att främja ekonomisk och social utveckling inom olika regioner genom att involvera offentliga och privata aktörer. Dessa processer främjar inre utveckling av de aktuella regionerna och ökad sysselsättning.

3.2.2. Kapitel II: Kultur, social verksamhet och mänskliga resurser

Kultur, sysselsättning och social sammanhållning

3.2.2.1. Regionkommittén noterar med tillfredsställelse att det via socialfonden och dess kompletterande program verkar vara möjligt både att ingripa för att sysselsätta dem inom kulturbranschen som blivit arbetslösa. Samtidigt kan man få stöd till utveckling av innovativa arbetsformer inom kulturbranschen, samt att använda kulturell verksamhet på ett mångsidigt sätt för att förhindra en marginalisering. Det handlar också om hur nyskapande och sakkunniga de kulturfrågerepresentanter är som bär utvecklingsansvaret på olika nivåer i medlemsstaterna.

3.2.2.2. Det är viktigt att Leda-programmets prov- och utvärderingsresultat kan användas av Regionkommittén. Den i rapporten konstaterade bristen på kulturstatistik är en olägenhet, som gemenskapen bör inleda långsiktiga åtgärder för att avhjälpa.

Kulturen och de mänskliga resurserna

3.2.2.3. Regionkommittén konstaterar att det inom gemenskapens program som rör skola och studier finns mångsidiga och rikhaltiga möjligheter att genomföra kulturprojekt. Skapandet av en europeisk identitet är i mycket hög grad avhängigt av hur skolungdomar i alla åldrar får information om Europas kulturer och vilket slags bild de skapar sig av Europa och även av unionens verksamhet. För framtidens Europa är barnens och ungdomars välfärd och deras jämlika tillgång till denna välfärd av yttersta vikt. Inte minst gäller det för den kulturella välfärden. Det finns inom unionen ett flertal goda exempel inom barn- och ungdomskulturen, värda att stödja, utvecklas och informera om. Regionkommittén föreslår att särskilt utrymme skapas för nätverk och stöd av europeisk barn- och ungdomskultur.

3.2.2.4. Utbyte och utbildning av konstnärer och konststuderande av olika slag är också ur kultursynpunkt viktiga möjligheter i gemenskapens utbildningsprogram.

3.2.2.5. Lingua-programmet, som stöder små språk och främjar en bred språkkunnighet i Europa, förverkligar på ett utmärkt sätt målen i artikel 128 om att vården av de europeiska kulturernas mångfald och fördjupa förståelsen för dem. Regionkommittén stöder utvecklingen av EU-program i stil med Lingua på andra områden som berör minoritetskulturer.

3.2.3. Kapitel III: Kulturen och den utvecklade teknologin

3.2.3.1. Detta är ett av huvudområdena i gemenskapens verksamhet och dess mål är att förstärka den europeiska industrins konkurrenskraft och förbättra livskvaliteten i Europa. Tekniken verkar dock vid sidan av ekonomin vara det andra område som lätt blir ett mål i sig själv. I teknisk utveckling och uppbyggnad investeras resurser, vid vars sida de resurser som är disponibla för utveckling av det innehållsliga ofta är minimala. Regionkommittén vill påpeka att man när man slussar resurser till teknologi, bör överväga vad det är för slags livskvalitet som man försöker skapa med teknologins hjälp.

3.2.3.2. Regionkommittén anser att tekniken öppnar nya möjligheter t.ex. för museerna, biblioteken och den audiovisuella kulturen. Den i rapporten omnämnda åsikten - att gemenskapen borde verka som en katalysator när man skapar en ram, inom vilken kulturvärlden (de som kan det innehållsliga) kan samarbeta med industrins och handelns företrädare - kan i bästa fall leda till en balanserad utveckling. Enligt Regionkommitténs åsikt måste man dock noga överväga hur man kan upprätthålla "hög kulturell kvalitet" i en kommersiell konkurrenssituation som helt och hållet fungerar enligt marknadens villkor - särskilt om det är frågan om en minoritetskultur som bevarar kulturernas mångfald.

3.2.4. Kapitel IV: Kulturen och den övriga inre strategin

Kultur och miljö

3.2.4.1. Eftersom frågor som berör miljön tas upp i gemenskapens politik som en egen helhet måste man egentligen konstatera att alla andra frågor som rör människornas livsmiljö till sin karaktär är mer eller mindre kulturfrågor. Regionkommittén anser att det är mycket viktigt att den kulturella aspekten får ett starkare erkännande och framhävs på alla nivåer i miljöpolitiken.

3.2.4.2. Miljön är den fysiska plats där vi lever, och är därmed en av de viktigaste yttre faktorerna som påverkar oss både medvetet och omedvetet. Till vår vardagsmiljö hör föremål, byggnader, boende- och trafikinfrastruktur, konstverk och växlande naturelement. Regionkommittén betonar att man i miljöplaneringen inte skall ta hänsyn till enbart balansen i naturen, utan också till den kulturella aspekten. Arkitekturen, formgivningen, planeringen och byggnadsplanerna bör respektera de bästa regionala, nationella och europeiska traditionerna och ta hänsyn till trivsel så att estetiska, historiska och konstnärliga aspekter betonas. Det handlar inte bara om turism utan om livskvaliteten för varje medborgare.

3.2.4.3. Regionkommittén betonar att man i större utsträckning än tidigare bör beakta och värdesätta kulturaspekten i gemenskapens miljöpolitik.

Turism och kultur

3.2.4.4. Det har konstaterats att turismen har avsevärd betydelse i den regionala utvecklingen. Rapporten konstaterar att just kulturell turism är viktig för uppkomsten av känslan av europeiskt medborgarskap. Regionkommittén håller med om den oro som kommer fram i rapporten för att okontrollerade massor av turister som reser till kulturmål eventuellt så småningom kan ge upphov till problem med förslitning.

3.2.4.5. Regionkommittén betonar också att lokalbefolkningen, i synnerhet i strukturomvandlingsregioner, lätt blir den sämst betalda arbetskraften inom turistnäringen, om inte särskild uppmärksamhet fästs vid att utveckla deras yrkesskicklighet och kunnande.

Kulturen och forskningen

3.2.4.6. Regionkommittén konstaterar att kulturforskningen, enligt rapporten, till stor del verkar ha koncentrerat sig på forskning som är till nytta för bevarandet av byggnadstradition och historiska monument. Dessutom nämns forskning om sociala problem som innefattar en kulturkomponent. Vidare kan man konstatera att kulturdimensionen har vunnit terräng i gemenskapens utvecklings- och forskningspolitik.

3.2.4.7. Regionkommittén anser att man bör främja omfattande forskning om kulturell utvecklingsverksamhet - inte minst eftersom man på detta område ofta måste börja med att utveckla en metodik. På samma sätt bör utvärderingssystem utvecklas.

De små och medelstora företagen, handeln och kulturen

3.2.4.8. I rapporten konstateras att små och medelstora företag i kulturbranschen står för en viktig kulturdimension. Den är dock svår att definiera och värdera inom gemenskapens nuvarande strategi. Regionkommittén betonar att detta dock inte får vara en omöjlig uppgift. I annat fall måste gemenskapens verksamhetspolitik uppenbarligen förändras, eftersom det handlar om utveckling av många kulturella färdigheter i detta gemenskapens verksamhetsområde.

Organisationerna och kulturen

3.2.4.9. Medborgarorganisationernas och enskilda personers kulturverksamhet är i allmänhet livlig och gemenskapen borde ge mer stöd till detta än tidigare. ReK vill påpeka att aktiviteterna inom icke-vinstdrivande organisationer i synnerhet är värdefulla eftersom de utgör en bro mellan staten och medborgaren. Det är genom dessa organisationers arbete som medborgarna utvecklar en positiv inställning till det demokratiska samhället och också själva bidrar till det. Det är alltså genom dessa organisationer som medborgarnas idealism och verkliga känsla för kultur blir en del av gemenskapsåtgärderna, som motvikt till den betydelse som fästs vid de ekonomiska och politiska aspekterna. ReK anser därför att gemenskapen borde sporra de icke-vinstdrivande organisationernas aktiviteter mer, för främjande av delaktighet, pluralism och demokratiska processer. Vidare bör tillkomsten av speciell lagstiftning för europeiska föreningar påskyndas.

Vänortsprogram

3.2.4.10. Vänskapsprogrammet syftar till att stödja och stärka den europeiska dimensionen bland medborgarna. Regionkommittén anser att denna typ av samarbete, som sker på gräsrotsnivå, är mycket viktigt och att kulturdelen i denna verksamhet bör stimuleras genom gemenskapens åtgärder.

3.3. Den audiovisuella strategin (tredje delen)

3.3.1. Regionkommittén konstaterar att det är i gemenskapens audiovisuella politik som de allmänna ekonomiska och tekniska principerna kanske bäst förenas med beaktandet av den kulturella dimensionen. En gemensam europeisk audiovisuell tjänstesektor ("television utan gränser") skapar europeisk identitet och samhörighet, men ger också samtidigt den kulturella mångfalden ett forum. Främjandet av europeisk programproduktion stöder också kulturens inre, kvalitativa aspekt på ett sätt som förhoppningsvis kan förverkligas även inom andra konstnärliga och kulturella områden.

3.4. Åtgärder i samband med samarbete utåt (fjärde delen)

3.4.1. Regionkommittén konstaterar att det i gemenskapens internationella relationer ingår en mycket stor kulturell dimension. Den har dock inte någon särskilt planering och heller inga anslagna resurser. ReK anser att det är viktigt att stärka samarbetet och koordinationen mellan GD I och X. Dessutom vill ReK åter påpeka behovet av att stärka den kulturella dimensionen i Tacis-, Phare-, Media- och Interreg II-programmen. I samarbetet med de associerade länderna bör man ta hänsyn till de kulturella aspekterna på alla politiska områden, eftersom dessa länders språkliga och kulturella mångfald också utgör en del av det kulturarv som ligger till grund för den europeiska identiteten.

3.4.2. Enligt Regionkommittén förpliktigar artikel 128.3 unionen och medlemsstaterna främja kulturellt samarbete med tredje länder och med internationella organ aktiva inom kultursektorn, t.ex. UNESCO och Europarådet. Regionkommittén vill lyfta fram vikten av sådant samarbete. Kulturen lever av utbyte och korsbefruktning. Om genomströmning av idéer och nya kulturella kontakter uppmuntras med länder utanför unionen, kommer det på sikt ge ny livskraft för den europeiska kulturen. ReK betonar också att invandrarna gör den europeiska kulturen rikare.

3.4.3. Regionkommittén anser att den globala kulturella mångfalden, och därmed också Europas ansvar för utvecklingsländer bör åtföljas av en mer framskjuten plats i gemenskapspolitiken.

4. Slutsatser

4.1. Regionkommittén konstaterar att den kulturella dimensionen genomsyrar gemenskapens hela verksamhet, trots att den ännu inte beaktats i hela sin omfattning. Redan nu finns det via flera, och också överraskande, verksamhetsområden många fler möjligheter att finansiera kulturprojekt än vad ansökarna har fantasi och kunskaper till. Därför bör man i program och dokument ge mer information om kulturens betydelse och det faktum att det i dag finns bredare möjligheter att föra fram idéer för kulturprojekt. Gemenskapen borde själv se kulturen som en självständig, likvärdig utvecklingspotential som på ett medvetet sätt måste finnas närvarande i alla strategier. Regionkommittén betonar att EU måste förbättra informationen om finansieringsmöjligheter på kulturområdet och stimulera samarbetet mellan aktörer inom förvärvs- och kulturlivet.

4.2. Kommissionen utfäster sig i rapporten att med inre styrning säkerställa att lagstiftningsförslagen och verkställandet av gemenskapens politik i framtiden kommer att vara i samklang med målsättningarna för kulturen. Regionkommittén anser dock att detta inte räcker för att helt och hållet garantera ett erkännande av kulturens betydelse. Rapporten borde också leda till ännu flera, tydligare åtgärder som medför att den kulturella dimensionen synliggörs. För att garantera att kulturens intressen får genomslagskraft inom andra programområden, bör alla direktorat enligt Regionkommitténs mening tillföras kompetens på kulturområdet. Av samma skäl bör alla unionens initiativ inom kulturområdet följas upp och underkastas en kontinuerlig kvalitativ och kvantitativ utvärdering. Det måste utredas om detta kräver att GD X:s samordnande roll stärks och att anslagen höjs. I varje fall borde man inleda ett samarbete för att samordna den kulturella dimensionen mellan alla huvudområden, såsom nu sker på miljöområdet. Man måste kontinuerligt följa och utvärdera hur kulturaspekten förverkligas, och nästa rapport från kommissionen bör komma senast om fem år.

4.3. Regionkommittén anser att kulturen måste ses som ett mål för gemenskapens politik, inte som ett medel, med andra ord som en möjlighet för varje medborgare att låta humaniteten i det egna livet få en framträdande plats, på ett ärligt och djupt sätt. Det är verkligen en blomstrande mångfald av kulturer som är Europas främsta tillgång. Gemenskapens ansvar för att vårda denna skatt måste understrykas.

Bryssel den 16 januari 1997.

Regionkommitténs ordförande

Pasqual MARAGALL i MIRA

() EGT nr C 100, 2.4.1996, s. 30, 35, 119.

() EGT nr C 129, 2.5.1996, s. 39.

() EGT nr C 337, 11.11.1996, s. 45.