Figur 2 – Maximalt berättigande bidrag och slutligt bidrag till europeiska politiska partier från EU:s budget per år

Detta innebär att om ett europeiskt politiskt parti eller en europeisk politisk stiftelse vill dra nytta av ökade budgetresurser måste de skaffa sig fler egna medel under åren i absoluta termer. Detta har dock visat sig vara problematiskt inte bara för mindre europeiska politiska partier och stiftelser, utan även för större sådana (se figur 2).

Det totala beloppet för EU-finansiering för europeiska politiska partier och stiftelser har ökat med tiden, och 46 miljoner euro har öronmärkts för europeiska politiska partier och 23 miljoner euro för stiftelser under 2021.

b)Öppenhet kring donationer

Enligt artikel 20 i förordningen förbjuds vissa typer av donationer, nämligen donationer från länder utanför EU, anonyma donationer och donationer som överstiger 18 000 euro.

På grund av brister i lagstiftningen kan dock främmande aktörer kringgå de nuvarande bestämmelserna genom mellanhänder baserade i EU:s medlemsstater och använda medel som kommer från länder utanför EU. Vidare åtföljs inte dessa förbud av motsvarande verkställande befogenheter för myndigheten, som för närvarande inte kan begära ytterligare information från donatorer.

Dessutom uttryckte vissa icke-statliga organisationer och OSSE/ODIHR sin oro över förseningar i offentliggörandet av information om donationer. De uppmanar alla till realtidspublicering av sådana uppgifter, särskilt under valperioder, i syfte att undvika utländsk inblandning i val, så att valdeltagarna kan rösta med full kännedom om alla fakta. Europaparlamentet identifierade även, i sin rapport enligt artikel 38 i förordningen om europeiska politiska partier och stiftelser, rum för förbättring av insynen i finansiering och donationer, i synnerhet i förordningen.

Det nuvarande systemet med insyn anses därför inte vara tillräckligt effektivt för att förebygga, upptäcka och/eller bekämpa utländskt inflytande.

2.Demokratiska värderingar, synlighet och könsfördelning

a)Hinder för europeiska politiska partier och stiftelser att uppfylla sitt uppdrag enligt artikel 10.4 i EU-fördraget

Under samrådsprocessen betonade europeiska politiska partier och stiftelser de hinder de står inför vad gäller att öka sin synlighet på nationell nivå. De är förhindrade att uppfylla sitt uppdrag att ”bidra till att skapa ett europeiskt politiskt medvetande och till att uttrycka unionsmedborgarnas vilja” och därigenom minskas förordningens effektivitet. Europaparlamentet identifierade också dessa hinder i sin rapport i enlighet med artikel 38 i förordningen om europeiska politiska partier och stiftelser.

Ett av dessa hinder kan kopplas till det nuvarande förbudet att direkt eller indirekt finansiera val, politiska partier, kandidater eller stiftelser på nationell nivå. För att bemöta tvetydigheten i vad som avses med ”indirekt finansiering” tog myndigheten och Europaparlamentets utanordnare fram fem principer inför valet till Europaparlamentet 2019 som gällde för Europaparlamentets valkampanjer och som, om de följdes, skulle innebära en rätt till EU-finansiering. Detta har förbättrat den rättssäkerheten i viss mån, men det har inte gjort det möjligt för europeiska politiska partier och stiftelser att i större grad vara direkt involverade i kampanjer i medlemsstater. I förordningen om europeiska politiska partier och stiftelser förbjuds dessutom användning av EU-medel i nationella kampanjer i samband med folkomröstningar, även i frågor som är relaterade till Europeiska unionen. Detta hindrar europeiska politiska partier och stiftelser från att främja den europeiska dimensionen av sådana debatter. Domstolen hänvisar även till detta förbud i tribunalens beslut T-107/19 av den 25 november 2020.

Ett annat hinder för europeiska politiska partiers synlighet på nationell nivå är bristen på klarhet och otillräckliga relaterade sanktioner vad gäller skyldigheten för nationella anknutna partier att visa logotypen för det europeiska politiska partiet som de är medlemmar i. Trots den skyldighet som fastställs i artikel 18.2a i förordningen fann European Democracy Consulting att alla europeiska politiska partier, där det enda undantaget är Europeiska demokratiska partiet, har nationella medlemspartier som inte visar deras logotyp på sin webbplats. Vidare visar 85 % av alla nationella medlemspartier inte logotypen för det europeiska politiska parti som de är knutna till på ett ”klart och användarvänligt” sätt, om vi definierar detta som att den ska förekomma högst upp på skärmen för nationella partiers webbplatser. Europeiska politiska partiers logotyper är överrepresenterade längst ner på skärmen, där nästan 58 % av logotyperna återfinns. En överväldigande majoritet av logotyperna är uppenbart ”inte synliga” (60 % och över 69 % om vi inkluderar webbplatser som inte visar någon logotyp alls). Om man fokuserar enbart på logotyper som är ”klart synliga” eller ”måttligt synliga” klarar 71 % inte testet, och upp till 78 %, om vi inkluderar webbplatser som inte visar någon logotyp alls.

b)Jämn könsfördelning

För närvarande innehåller inte förordningen något krav på öppenhet eller jämställdhet mellan könen. När förordningen ändrades 2019 kom medlagstiftarna endast överens om att nämna en frivillig åtgärd i skäl 5.

I Världsekonomiskt forums globala jämställdhetsrapport är klyftan mellan könen inom politisk egenmakt fortsatt globalt sett den största av de fyra klyftor som följs, där skillnaden endast har minskats i 22 % av fallen. Det har varit en positiv trend mot jämnare könsfördelning i Europaparlamentet under åren, men frivilliga åtgärder har visat sig vara otillräckliga för att säkerställa jämställdhet. Per januari 2021 var procentandelen kvinnliga ledamöter i Europaparlamentet 38,9 %, jämfört med 16,6 % under den första direktvalda lagstiftande församlingen 1979. Detta är över genomsnittet i världen för nationella parlament och över det europeiska genomsnittet för nationella parlament, som ligger på 30,5 %. Men Europaparlamentets utredningstjänst pekar på stora skillnader mellan medlemsstater och identifierar den låga andelen kvinnor bland kandidater som en bakomliggande orsak i länder med låg andel kvinnliga ledamöter som väljs till Europaparlamentet. Detta, i sin tur, kan bero på interna processer i de politiska partierna. Det verkar som om europeiska politiska partier missade en möjlighet att uppmuntra sina nationella medlemspartier att främja en jämn könsfördelning på partilistor. Jämställdhet i europeiska politiska partiers och stiftelsers styrande organ har inte heller uppnåtts. Förordningen misslyckas därför att effektivt främja en jämn könsfördelning.

c)Efterlevnad av EU:s värden

Enligt artikel 3.1 och 3.2 i förordningen är europeiska politiska partier och stiftelser, men inte deras medlemspartier, skyldiga att respektera EU:s grundläggande värden enligt definitionen i artikel 2 i EU-fördraget. För att öka skyddet av de grundläggande värdena bör även medlemspartierna i unionen respektera dessa värden och de europeiska politiska partierna och stiftelserna måste se till att deras medlemmar utanför unionen följer motsvarande värden. Enligt Europaparlamentets utvärderingsrapport i enlighet med artikel 38 i förordningen rekommenderas en ändring av artikel 3 för att klargöra att respekten för EU:s grundläggande värden bör gälla för både de europeiska politiska partierna själva och för deras medlemspartier.

3.Genomdrivande

a)Ökade befogenheter för myndigheten för europeiska politiska partier och stiftelser

I förordningen inrättades för första gången ett oberoende tillsynsorgan, myndigheten för europeiska politiska partier och europeiska politiska stiftelser, för att säkerställa oberoende översyn över de europeiska politiska partiernas och stiftelsernas verksamheter. Vissa brister i de nuvarande bestämmelserna begränsar dock myndighetens möjlighet att utföra effektiva kontroller.

Förordningen ger inte myndigheten tillräckliga undersökningsbefogenheter i händelse av donationer. Donatorer i Europeiska unionen (både fysiska och juridiska personer), som kan fungera som tredje parter för att kanalisera medel till europeiska politiska partier och stiftelser, har för närvarande inga rättsliga skyldigheter att samarbeta med myndigheten. Dessutom fastställs det inte några standarder för minsta dokumentation eller interna kontrollmekanismer i förordningen för mottagande av donationer. Så myndigheten kan enkelt sakna nödvändig bevisning för att effektivt verifiera donationer och sätten att inhämta dem.

För det andra har myndigheten varnat för att dess begränsade resurser kan underminera dess effektivitet vid extraordinära eller icke-återkommande arbetsflöden såsom formella undersökningar, rättstvister inför unionens domstolar och, potentiellt, verifieringsförfaranden för frågor som gäller europeiska val eller frågor som påverkar europeiska politiska partiers och stiftelsers respekt för de värden som unionen grundar sig på.