MOTIVERING

1. Bakgrund till förslaget

· Motiv och syfte

Fiske efter torsk, sill/strömming och skarpsill är viktiga fisken i Östersjön. Enligt vetenskaplig rådgivning från Internationella havsforskningsrådet (Ices[1]) är den nuvarande utnyttjandegraden för vissa av dessa bestånd inte förenlig med målet att nå maximalt hållbart uttag. Det har funnits en förvaltningsplan för torskbestånden i Östersjön sedan 2007[2] men bestånden av sill/strömming och skarpsill omfattas ännu inte av någon sådan. Detta hindrar en hållbar förvaltning av dessa bestånd och innebär att de fiskare som bedriver verksamhet i dessa fisken inte erbjuds stabila fiskemöjligheter.

Torsk, sill/strömming och skarpsill utgör inte enbart grunden för fisket utan är också viktiga delar av Östersjöns ekosystem och det finns även ett starkt biologiskt samspel mellan arterna. Torsk livnär sig på skarpsill och sill/strömming, vilket betyder att torskbeståndets storlek påverkar storleken på bestånden av sill/strömming och skarpsill, och vice versa. Vetenskapliga analyser tyder på att det biologiska samspelet inom och mellan dessa arter i Östersjön innebär att det kan vara hållbart med ett högre fisketryck än vad som rekommenderas för närvarande. Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF)[3] anser dock att det krävs ytterligare vetenskapliga undersökningar för att förstå riskerna med ett sådant utökat fiske[4].

Produktiviteten hos fiskbestånden i Östersjön, särskilt torsk och skarpsill, kan påverkas kraftigt av miljöförhållandena i Östersjön. I östra Östersjön leker torsken endast i djupa områden där vattnet är tillräckligt salt för att rommen ska kunna befruktas och de befruktade äggen flyta. Ett begränsat inflöde av havsvatten från Nordsjön har lett till syrebrist i dessa djupa salta vatten sedan mitten av 1980-talet och torsken har endast kunnat reproducera sig i de södra lekområdena. Om det skedde ett större inflöde från Nordsjön till östra Östersjön skulle detta kunna leda till en mycket större rekrytering av torsk än vad som har observerats på senare år. När det gäller skarpsill finns det en koppling mellan rekrytering och temperatur, där fler unga fiskar rekryteras till beståndet under varmare förhållanden. Denna koppling tyder på att till exempel två hårda vintrar i rad skulle kunna få allvarliga följder för skarpsillbeståndet.

Med hänsyn till den stora inverkan som det biologiska samspelet och miljöeffekterna har på bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön är det önskvärt att kunna anpassa utnyttjandegraden och utnyttjandemönstren för dessa bestånd, allteftersom vår vetenskapliga förståelse av dessa samspel och miljöförändringar förbättras. En sådan inställning skulle också vara förenlig med ekosystemansatsen i fiskeriförvaltningen. Det första steget mot en sådan anpassningsbar förvaltning skulle vara att införliva alla berörda bestånd i en enda förvaltningsplan. Planen skulle innefatta mål för fiskedödlighet uttryckta i intervall för varje bestånd, och dessa skulle ligga till grund för att fastställa årliga totala tillåtna fångstmängder för bestånden. Anpassningen skulle sedan göras utifrån en uppdatering av referenspunkterna för fiskedödlighet och beståndsstorlek för varje bestånd när vetenskaplig rådgivning pekar på att detta är lämpligt.

Syftet med förslaget är att fastställa en förvaltningsplan för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön. Planen ska garantera ett hållbart utnyttjande av dessa bestånd och skapa stabila fiskemöjligheter. Samtidigt ska den se till att förvaltningen bygger på de senaste vetenskapliga rönen om samspelet inom och mellan bestånden och andra aspekter av ekosystemet och miljön. Initiativets specifika mål är att garantera att bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön utnyttjas på ett hållbart sätt i enlighet med principerna för maximalt hållbart uttag och ekosystemansatsen i fiskeriförvaltningen. Uttaget bör därför ligga på en sådan nivå att ett maximalt hållbart uttag kan säkras.

I torskfiske och fiske efter pelagiska arter förekommer bifångster av plattfisk, särskilt rödspätta, skrubbskädda, piggvar och slätvar. Utnyttjandet av torsk och pelagiska bestånd bör inte äventyra hållbarheten för plattfisk i Östersjön.

Planen kommer att tillämpas på alla unionsfiskefartyg i Östersjön, oberoende av totallängd, eftersom detta överensstämmer med reglerna för den gemensamma fiskeripolitiken och med hur fartygen påverkar de berörda fiskbestånden.

· Allmän bakgrund

1. Torsken i östra och västra Östersjön anses vara två separata bestånd. Det finns flera olika bestånd av sill/strömming i Östersjön. Det största beståndet finns i havets östra del. Mindre bestånd finns i Bottenhavet, Bottenviken, Rigabukten och västra Östersjön. Det sistnämnda beståndet leker i västra Östersjön och migrerar sedan till Skagerrak och östra Nordsjön för att hitta föda. I dessa områden blandar sig beståndet med Nordsjösill och fångas i ett blandat fiske. Det finns ett bestånd av skarpsill i Östersjön.

2. De båda torskbestånden i Östersjön omfattas för närvarande av en förvaltningsplan2 och förvaltningsåtgärderna för fisket efter dessa bestånd omfattar årliga TAC, begränsningar av fiskeansträngning och tekniska åtgärder som minsta tillåtna maskstorlek, regler för fångstsammansättning, minsta tillåtna landningsstorlek och stängda områden/fredningstider. Den nuvarande förvaltningen av fisket efter sill/strömming och skarpsill omfattar årliga TAC och tekniska åtgärder som regler för maskstorlek och fångstsammansättning.

3. Enligt Ices finns det inte tillräckliga uppgifter om det lilla beståndet av sill/strömming i Bottenviken, och i nuläget är det därför inte möjligt att göra en fullständig bedömning av beståndets status som kan ligga till grund för fångstrekommendationer. Därför omfattar planen ingen uttagsregel för detta bestånd. Eftersom beståndet är litet och fisket har ringa omfattning är det inte proportionerligt att fastställa en särskild TAC för det beståndet. I stället ska fångster av detta bestånd ingå i en kombinerad TAC för sill/strömming från Bottenhavet/Bottenviken.

4. I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken fastställs från och med den 1 januari 2014 regler för fiskeripolitiken, däribland bestämmelser om fleråriga planer och om införande av landningsskyldighet för bestånd som omfattas av TAC. I artiklarna 9 och 10 anges principer och mål för de fleråriga planerna samt deras innehåll. Enligt artikel 15 kommer landningsskyldigheten i Östersjön att gälla för laxfiske och fiske efter pelagiska arter och för arter som definierar fisket från och med 2015, och för alla andra arter som omfattas av TAC från och med den 1 januari 2017.

5. De mål som motsvarar maximalt hållbart uttag uttrycks som intervall rekommenderade av Ices. Dessa intervall möjliggör en förvaltning baserad på maximalt hållbart uttag för de berörda bestånden och förefaller medge anpassningar till följd av ändrad vetenskaplig rådgivning samtidigt som en hög nivå av förutsebarhet bibehålls. Dessa mål kompletteras med bestämmelser om skyddsåtgärder som ska vidtas vid en viss referenspunkt för bevarande. För de berörda bestånden uttrycks dessa referenspunkter som lekbeståndets biomassa, varvid uppgifter hämtas från Ices senaste utvärdering. Om uppgifter om lekbeståndets biomassa saknas bör skyddsåtgärderna vidtas när den vetenskapliga rådgivningen anger att ett bestånd är hotat.

6. I enlighet med artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013 har en skyldighet att landa alla fångster av torsk, sill/strömming, skarpsill och rödspätta som tas i fisket efter torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön införts i planen för att bidra till genomförandet av utkastförbudet, utom i situationer där det finns bevis för hög överlevnad. I enlighet med artikel 16.7 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska medlemsstaterna fördela TAC till fartyg som för deras flagg med beaktande av den troliga fångstsammansättningen och skyldigheten att landa alla fångster. För att uppnå detta får medlemsstaterna anta nationella åtgärder, till exempel att behålla en viss reserv av tillgänglig nationell TAC eller att byta kvoter med andra medlemsstater.

7. I enlighet med vetenskaplig rådgivning från STECF4 omfattar planen inga årliga begränsningar av fiskeansträngningarna.

8. I enlighet med artikel 18 i förordning (EU) nr 1380/2013 får medlemsstater med direkt förvaltningsintresse lägga fram gemensamma rekommendationer bland annat om antagande av vissa åtgärder, om kommissionen har getts befogenhet att anta genomförandeakter eller delegerade akter för att uppnå målen i en flerårig plan. I detta syfte fastställer planen regionalt samarbete för antagande av tekniska åtgärder, bestämmelser för landningsskyldigheten och särskilda bevarandeåtgärder för bifångster i fisket efter de berörda bestånden.

9. I enlighet med den gemensamma fiskeripolitikens övergripande syfte när det gäller bevarandet av fiskeresurserna, särskilt det krav på fleråriga planer som anges i artiklarna 9 och 10 i förordning (EU) nr 1380/2013, består handlingsplanen av följande huvuddelar:

– Syfte och mål (nå nivåer för fiskedödlighet som är förenliga med principen om maximalt hållbart uttag).

– Referenspunkter för bevarande uttryckta som nivåer för lekbeståndets biomassa samt särskilda bevarandeåtgärder.

– Bestämmelser om landningsskyldigheten.

– Ram för tekniska åtgärder.

– Återkommande utvärdering av planen på grundval av vetenskaplig rådgivning.

· Gällande unionsbestämmelser

I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 204/585/EG[5] fastställs den allmänna ramen för den gemensamma fiskeripolitiken och anges i vilka situationer rådet ska anta fleråriga planer.

I rådets förordning (EG) nr 1098/2007 av den 18 september 2007 om upprättande av en flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden, om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 och upphävande av förordning (EG) nr 779/97 fastställs reglerna för ett hållbart utnyttjande av torskbestånden i Östersjön.

I rådets förordning (EG) nr 2187/2005 av den 21 december 2005 av den 21 december 2005 om bevarande av fiskeresurser genom tekniska åtgärder i Östersjön, Bälten och Öresund, om ändring av förordning (EG) nr 1434/98 och om upphävande av förordning (EG) nr 88/98 anges tekniska bevarandeåtgärder i Östersjön, dvs. regler om fångstsammansättning, minsta tillåtna maskstorlek, minsta tillåtna landningsstorlek, stängda områden och fredningstider för laxfiske. Där införs också ett förbud mot drivgarnsfiske i Östersjön.

I rådets årliga förordningar om fastställande av fiskemöjligheter och därmed förbundna villkor för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön fastställs TAC-nivåerna för de berörda bestånden (torsk, sill/strömming och skarpsill) och rödspätta (t.ex. rådets förordning (EU) nr 1180/2013 av den 19 november 2013 om fastställande för 2014 av fiskemöjligheterna för vissa fiskbestånd och grupper av fiskbestånd i Östersjön).

I rådets förordning (EG) nr 1224/2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs, om ändring av förordningarna (EG) nr 847/96, (EG) nr 2371/2002, (EG) nr 811/2004, (EG) nr 768/2005, (EG) nr 2115/2005, (EG) nr 2166/2005, (EG) nr 388/2006, (EG) nr 509/2007, (EG) nr 676/2007, (EG) nr 1098/2007, (EG) nr 1300/2008, (EG) nr 1342/2008 och upphävande av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1627/94 och (EG) nr 1966/2006 fastställs de allmänna kontrollkraven för fiske samt särskilda kontrollkrav för fleråriga planer.

· Förenlighet med Europeiska unionens politik och mål på andra områden

Förslaget och dess mål är förenliga med unionens politik, särskilt miljö-, social-, marknads- och handelspolitiken.

2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

· Samråd med berörda parter

Metoder, målsektorer och deltagarnas allmänna profil

Eftersom bestånden av torsk, sill/strömming, skarpsill och plattfisk i Östersjön främst är av intresse för det kommersiella fisket har samrådet inriktats på rådgivande nämnden för Östersjön och fiskerimyndigheterna i medlemsstaterna kring Östersjön. Rådgivande nämnden för Östersjön består av företrädare för fiskerisektorn och andra intressegrupper som påverkas av den gemensamma fiskeripolitiken. Fiskerisektorn omfattar fiskerisammanslutningar, producentorganisationer, beredningsföretag och marknadsorganisationer. Bland övriga intressegrupper finns icke-statliga miljöorganisationer, konsumenter, kvinnliga nätverk, fritids- och sportfiskare och husbehovsfiskare.

Samråds- och utvecklingsprocessen för detta initiativ följde GD Havsfrågor och fiskes etablerade förfarande för att utveckla och utvärdera långsiktiga förvaltningsplaner. Förfarandet omfattar två steg. Det första är en återblickande utvärdering av hur en befintlig förvaltningsplan har fungerat. Därefter görs vid behov en framåtblickande utvärdering där man tittar på möjliga alternativa fleråriga planer och deras eventuella effekter. Varje steg omfattar en rad möten med expertgrupper inom den vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF). Dessa möten anordnas för att utreda särskilda frågor som GD Havsfrågor och fiske anger. Alla möten är öppna för företrädare för rådgivande nämnder och medlemsstater som kan bidra till diskussioner och ta upp frågor som de tycker är relevanta. I det här fallet hölls också ytterligare ett samråd med rådgivande nämnden för Östersjön och medlemsstaterna om specifika delar av planen efter det att STECF:s utvärdering hade slutförts.

Fackområden och sakkunskap

Som beskrivits ovan har STECF:s experter gett råd under hela utvärderingsprocessen. I rådgivningen ingick bidrag från fiskeriforskare, men även från experter inom andra områden, däribland ekonomi och samhällsvetenskap. Vetenskapliga råd lämnades också av Ices.

Sammanfattning av svaren och av hur de beaktats

Efter en framåtblickande utvärdering av en förvaltningsplan för pelagiska bestånd[6] samt både en återblickande[7] och en framåtblickande utvärdering[8] av den befintliga planen för torsk i Östersjön beslutades i juni 2011 att övergå till en flerartsplan för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön. Detta beslut fattades i samråd med medlemsstaterna och intressenter vid ett möte i det regionala forumet Baltfish. Därefter formaliserades beslutet vid rådets (fiske) möte i oktober 2011[9]. Bakgrunden till detta beslut var att reformen av den gemensamma fiskeripolitiken väntades innehålla ett krav på att förvaltningsplaner om möjligt skulle omfatta flera bestånd.

Beslutet att övergå till en flerartsplan för bestånden i Östersjön gjorde det nödvändigt att inleda en ny mötesrunda inom STECF. För att lägga grunden för en framåtblickande utvärdering anordnade GD Havsfrågor och fiske ett antal expertmöten, varav de flesta hölls gemensamt av STECF och Ices. Alla dessa möten var öppna för intressenter, och medlemmar i rådgivande nämnden för Östersjön deltog i samtliga möten. Följande möten anordnades:

Inledande möte i STECF:s expertarbetsgrupp för fleråriga förvaltningsplaner, Edinburgh, Storbritannien, 28 november–2 december 2011[10].

Ices workshop om integrerad/flerartsbaserad rådgivning för fisket i Östersjön, Charlottenlund, Danmark 6–8 mars 2012[11].

Möte i STECF:s expertarbetsgrupp för fleråriga förvaltningsplaner i Rostock, Tyskland, 26–30 mars 2012[12].

Efter de ovannämnda mötena gav STECF rekommendationen att en förvaltningsplan baserad på de nuvarande målen för maximalt hållbart uttag för enskilda arter skulle uppfylla kriterierna om att möjliggöra ett högt långsiktigt uttag, med minimal risk för beståndet. Sammanfattningsvis skulle en sådan plan överensstämma med principerna för maximalt hållbart uttag (MSY). STECF påpekade också att en mer flerartsinriktad ansats kan möjliggöra högre mål för fiskedödlighet för vissa bestånd, men att mer vetenskapligt arbete krävs för att utvärdera riskerna med en sådan ansats. Mot bakgrund av denna rådgivning utarbetades ett diskussionsdokument som beskrev de båda alternativen och deras konsekvenser. Detta diskuterades med medlemsstaterna vid ett möte inom Baltfish, och med rådgivande nämnden för Östersjön, i mitten av juni 2012.

I samband med antagandet av förordningen om reformen av den gemensamma fiskeripolitiken 2013 och offentliggörandet av den slutrapport från arbetsgruppen för fleråriga planer som fastställdes av Europaparlamentet och rådet i april 2014[13] hölls ytterligare samråd med intressenter inom rådgivande nämnden för Östersjön och med medlemsstaternas myndigheter inom Baltfish. Detta skedde i mars–juni 2014.

Offentliggörande av expertutlåtanden

Rapporter från alla berörda möten med experter från STECF finns på STECF:s webbplats: https://stecf.jrc.ec.europa.eu/.

Dessutom var intressenterna under hela samrådsprocessen aktivt delaktiga i varje steg av den fortsatta utvecklingen av initiativet.

· Konsekvensbedömning

· Innan den fleråriga planen utarbetades gjordes en utförlig konsekvensbedömning. Under bedömningen analyserades tre alternativ utifrån biologiska, miljömässiga och sociala aspekter. Det alternativ som hade mest positiva effekter utarbetades sedan till den föreliggande fleråriga planen. Genom att säkerställa ett hållbart fiske på nivån för maximalt hållbart uttag senast 2015 för de berörda bestånden uppnås biologiska och miljömässiga vinster. Den troliga minskningen av det totala fisket skulle också innebära minskade utsläpp från fartygsmotorer.

· När det gäller de ekonomisk-sociala konsekvenserna skulle en förvaltningsplan som omfattar bestånden av sill/strömming och skarpsill ge en systematisk grund för att fastställa årliga totala tillåtna fångstmängder. Detta innebär en bättre förutsebarhet vad gäller fångsterna inom det pelagiska fisket, vilket skulle underlätta företagens planering och ge en stabilare försörjning. Det skulle också ge ett mervärde, eftersom förvaltningsplaner ofta är en förutsättning för att ett fiske ska kunna certifieras av exempelvis Marine Stewardship Council (MSC). Fisk som fångats i sådana certifierade fisken kan betinga ett högre pris på marknaden.

· Minskade fiskemöjligheter kan leda till något lägre vinster för fiskare och beredningsindustrin, och det kan få negativa konsekvenser för konsumenterna på kort sikt, men genom att återställa beståndens status säkerställs långsiktiga fördelar i form av vinster och hållbart fiske. Dessutom leder en tillfällig minskning av kvoterna i regel till ökande priser för beståndet i fråga.

· Avskaffandet av fiskeansträngningssystemet och av kravet att fisket ska ske inom ett och samma område kommer att förenkla den rättsliga ramen och minska den administrativa bördan för medlemsstaterna och näringen.

3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER

· Rättslig grund

Artikel 43.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt.

· Subsidiaritetsprincipen

Förslagets bestämmelser avser bevarandet av marina biologiska resurser, dvs. åtgärder inom ett område där unionen har ensam behörighet. Subsidiaritetsprincipen är därför inte tillämplig.

· Proportionalitetsprincipen

De föreslagna åtgärderna är förenliga med proportionalitetsprincipen eftersom de är ändamålsenliga, nödvändiga och inga mindre restriktiva åtgärder för att uppnå de önskade politiska målen existerar.

· Val av regleringsform

Föreslagen regleringsform: Europaparlamentets och rådets förordning.

4. BUDGETKONSEKVENSER

Förslaget påverkar inte unionens budget.

2014/0285 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om upprättande av en flerårig plan för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön och det fiske som utnyttjar dessa bestånd, om ändring av rådets förordning (EG) nr 2187/2005 och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1098/2007

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 43.2,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[14],

med beaktande av Regionkommitténs yttrande[15],

efter översändande av förslaget till de nationella parlamenten,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

(1) I Förenta nationernas havsrättskonvention av den 10 december 1982[16], där unionen är avtalsslutande part, föreskrivs bevarandeskyldigheter, bland annat i fråga om att återställa populationer av fiskade arter till nivåer som kan ge maximalt hållbart uttag.

(2) Vid världstoppmötet om hållbar utveckling i Johannesburg 2002 förband sig unionen och dess medlemsstater att vidta åtgärder mot den fortsatta nedgången av många fiskbestånd. Det är därför nödvändigt att anpassa utnyttjandegraden för torsk, sill/strömming och skarpsill i Östersjön för att se till att utnyttjandet av dessa bestånd leder till att de återställs och upprätthålls över nivåer som möjliggör ett maximalt hållbart uttag.

(3) Den gemensamma fiskeripolitiken ska bidra till skyddet av den marina miljön, hållbar förvaltning av alla kommersiellt nyttjade arter och i synnerhet till att senast 2020 uppnå god miljöstatus i enlighet med artikel 1.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/56/EG[17].

(4) I Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 fastställs bestämmelserna för den gemensamma fiskeripolitiken i linje med unionens internationella åtaganden. Målen för den gemensamma fiskeripolitiken är bl.a. att säkerställa att fisket och vattenbruket är miljömässigt hållbara på lång sikt, att tillämpa försiktighetsansatsen i fiskeriförvaltningen och att genomföra ekosystemansatsen i fiskeriförvaltningen.

(5) Enligt ny vetenskaplig rådgivning från Internationella havsforskningsrådet (Ices) och vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) är utnyttjandet av bestånden av torsk och skarpsill och vissa av bestånden av sill/strömming högre än vad som är möjligt om ett maximalt hållbart uttag ska säkras.

(6) Det har funnits en förvaltningsplan för torskbestånden sedan 2007[18] men bestånden av sill/strömming och skarpsill omfattas ännu inte av sådana planer. Eftersom det finns ett starkt biologiskt samspel mellan torsken och de pelagiska arterna kan torskbeståndets storlek påverka storleken på bestånden av sill/strömming och skarpsill, och vice versa. Dessutom har medlemsstater och intressenter uttryckt sitt stöd för utarbetande och genomförande av förvaltningsplaner för de viktigaste bestånden i Östersjön.

(7) Den fleråriga plan som upprättas genom denna förordning bör, i enlighet med artiklarna 9 och 10 i förordning (EU) nr 1380/2013, grundas på vetenskaplig, teknisk och ekonomisk rådgivning och innehålla övergripande mål och kvantifierbara mål med tydliga tidsramar, referenspunkter för bevarande och skyddsåtgärder.

(8) Det är lämpligt att fastställa en fiskeplan för flera arter som tar hänsyn till dynamiken mellan bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill, och även till bifångstarter i fisket efter dessa bestånd, dvs. Östersjöbestånden av rödspätta, slätvar, skrubbskädda och piggvar. Planens syfte bör vara att sikta på att uppnå och upprätthålla maximalt hållbart uttag för de berörda bestånden.

(9) Utnyttjandet av bestånden av torsk och pelagiska arter bör inte äventyra hållbarheten hos de bestånd som tas som bifångst i dessa fisken, dvs. Östersjöbestånden av rödspätta, slätvar, skrubbskädda och piggvar. Därför bör planen också syfta till att säkerställa att biomassan hos de bestånd som tas som bifångst bibehålls över nivåer som motsvarar försiktighetsansatsen.

(10) Dessutom, eftersom det genom artikel 15 i förordning (EU) nr 1380/2013 infördes en landningsskyldighet för alla arter som omfattas av TAC, bör planen också syfta till att bidra till genomförandet av landningsskyldigheten för torsk, sill/strömming, skarpsill och rödspätta.

(11) Enligt artikel 16.4 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska fiskemöjligheter fastställas i enlighet med de mål som fastställs i de fleråriga planerna.

(12) Dessa mål bör därför fastställas och uttryckas som fiskedödlighet på grundval av vetenskaplig rådgivning[19].

(13) Det måste införas referenspunkter för bevarande som möjliggör extra försiktighet när ett bestånds storlek har minskat till en viss kritisk nivå som medför allvarliga risker. Sådana referenspunkter för bevarande bör fastställas till miniminivåer för lekbeståndets biomassa som motsvarar full reproduktiv kapacitet. Korrigerande åtgärder bör vidtas om beståndets storlek sjunker under miniminivån för lekbeståndets biomassa.

(14) För bestånd som fångas som bifångst bör, om vetenskaplig rådgivning om miniminivån för lekbeståndets biomassa saknas, särskilda bevarandeåtgärder antas när den vetenskapliga rådgivningen anger att ett bestånd är hotat.

(15) Fisk som fångas med bottengarn, burar, tinor och mjärdar har hög överlevnadsförmåga tack vare egenskaperna hos dessa redskap som inte skadar fisken – detta har visats genom experimentellt fiske. Därför är det, utöver de fall som anges i artikel 15.4 a–c i förordning (EU) nr 1380/2013, lämpligt att torsk, rödspätta, sill/strömming och skarpsill som fångas med dessa redskap undantas från landningsskyldigheten.

(16) För att uppfylla den landningsskyldighet som införs genom artikel 15.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 bör planen ange andra förvaltningsåtgärder i enlighet med artikel 15.4 a–c i den förordningen. Sådana åtgärder bör fastställas genom delegerade akter.

(17) Planen bör också föreskriva vissa kompletterande tekniska åtgärder som ska antas genom delegerade akter för att bidra till uppnåendet av planens mål, särskilt när det gäller skydd av ungfisk och lekande fisk. I avvaktan på översynen av rådets förordning (EG) nr 2187/2005[20] bör det även föreskrivas att sådana åtgärder, om det är nödvändigt för att uppnå målen i planen, får avvika från vissa icke väsentliga delar av den förordningen.

(18) För att möjliggöra en lämplig och proportionerlig anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen och för att säkerställa flexibilitet och möjliggöra utveckling av vissa åtgärder bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt delegeras till kommissionen för att komplettera denna förordning i fråga om korrigerande åtgärder för rödspätta, skrubbskädda, piggvar och slätvar, genomförandet av landningsskyldigheten samt tekniska åtgärder. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. När kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.

(19) Enligt artikel 18 i förordning (EU) nr 1380/2013, varigenom kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter när det gäller vissa bevarandeåtgärder som anges i planen, bör medlemsstater med ett direkt förvaltningsintresse i Östersjöfisket ha möjlighet att lämna in gemensamma rekommendationer för sådana åtgärder, så att de är väl anpassade till de särskilda förhållanden som råder i Östersjön och fisket där. Tidsfristen för inlämning av dessa rekommendationer bör fastställas, i enlighet med artikel 18.1 i den förordningen.

(20) För att säkerställa överensstämmelse med de åtgärder som fastställs i den här förordningen bör särskilda kontrollåtgärder antas utöver dem som anges i rådets förordning (EG) nr 1224/2009[21].

(21) Eftersom Östersjön är ett relativt litet fiskeområde där främst mindre fartyg gör kortare fiskeresor bör den förhandsanmälan som krävs enligt artikel 17 i förordning (EG) nr 1224/2009 utvidgas till att omfatta alla fartyg med en total längd på minst åtta meter. Förhandsanmälan bör göras minst en timme före beräknad ankomsttid till hamn. Med tanke på den ringa påverkan fiskeresor som berör mycket små mängder fisk har på bestånden i fråga, och den administrativa bördan i samband med dessa förhandsanmälningar, är det lämpligt att som tröskelvärde för sådana förhandsanmälningar fastställa att fartygen ska ha minst 300 kg torsk eller två ton av pelagiska arter ombord.

(22) Det bör fastställas tröskelvärden för bestånden av torsk, sill/strömming och skarpsill, över vilka ett fiskefartyg är skyldigt att landa i en utsedd hamn eller på en plats nära land, i enlighet med artikel 43 i förordning (EG) nr 1224/2009. Dessutom bör medlemsstaterna, när de utser dessa hamnar eller platser nära land, tillämpa kriterierna i artikel 43.5 i den förordningen på ett sådant sätt att en effektiv kontroll av de bestånd som omfattas av den här förordningen säkerställs.

(23) I enlighet med artikel 10.3 i förordning (EU) nr 1380/2013 bör bestämmelser antas för en återkommande bedömning från kommissionens sida av ändamålsenligheten och effektiviteten i tillämpningen av denna förordning. En sådan bedömning bör följa efter och baseras på en referensutvärdering av de berörda bestånden utförd av Ices.

(24) I enlighet med artikel 9.4 i förordning (EU) nr 1380/2013 gjordes, innan planen utarbetades, en noggrann utvärdering av dess troliga ekonomiska och sociala effekter[22].

(25) När det gäller tidsramen väntas maximalt hållbart uttag för de berörda bestånden nås senast 2015. Det bör därefter bibehållas.

(26) I och med att fiskeansträngningssystemet upphör är det nödvändigt att avskaffa de särskilda regler om särskilda fisketillstånd och utbyte av fartyg eller maskiner som gäller för Rigabukten. Rådets förordning (EG) nr 2187/2005 bör därför upphävas.

(27) Rådets förordning (EG) nr 1098/2007[23] bör upphävas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1. Genom denna förordning upprättas en flerårig plan (nedan kallad planen) för följande bestånd (nedan kallade berörda bestånd) i unionens vatten i Östersjön och det fiske som utnyttjar de berörda bestånden:

a) Torsk (Gadus morhua) i Ices-delområdena 22–24, (torsk i västra Östersjön).

b) Torsk (Gadus morhua) i Ices-delområdena 25–32, (torsk i östra Östersjön).

c) Sill/strömming (Clupea harengus) i Ices-delområdena 25, 26, 27, 28.2, 29 och 32 (sill/strömming i mellersta Östersjön).

d) Sill/strömming (Clupea harengus) i Ices-delområde 28.1 (sill/strömming i Rigabukten).

e) Sill/strömming (Clupea harengus) i Ices-delområde 30 (sill/strömming i Bottenhavet).

f) Sill/strömming (Clupea harengus) i Ices-delområde 31 (sill/strömming i Bottenviken).

g) Sill/strömming (Clupea harengus) i Ices-område IIIa och delområdena 22–24 (sill/strömming i västra Östersjön).

h) Skarpsill (Sprattus sprattus) i Ices-delområdena 22–32.

2. Planen ska också gälla för rödspätta, skrubbskädda, piggvar och slätvar i Ices-delområdena 22–32 som fångas vid fiske efter de berörda bestånden.

Artikel 2

Definitioner

Vid tillämpningen av denna förordning gäller följande definitioner, utöver de definitioner som anges i artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1380/2013, artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 1224/2009 och artikel 2 i rådets förordning (EG) nr 2187/2005:

a) pelagiska bestånd: de bestånd som anges i artikel 1 c–h eller en kombination av dessa.

b) bottengarn: stora nätredskap som är förankrade, fastsatta på pålar eller i vissa fall flytande och som är öppna vid ytan och har olika anordningar för att fånga in och hålla kvar fisken, och som i allmänhet är uppdelade i avdelningar som är stängda med nät i botten.

c) burar, tinor och mjärdar: små fällor i form av burar eller korgar gjorda i olika material med en eller flera öppningar eller ingångar; fällorna som är avsedda för att fånga kräftdjur eller fisk sätts ut på havsbotten antingen enskilt eller i rader, och är länkade med rep (bojlinor) till bojar på havsytan som visar deras position.

d) berörda medlemsstater: Danmark, Estland, Finland, Tyskland, Lettland, Litauen, Polen och Sverige.

KAPITEL II MÅL

Artikel 3

Övergripande mål

1. Planen ska syfta till att bidra till de mål för den gemensamma fiskeripolitiken som anges i artikel 2 i förordning (EU) nr 1380/2013, och särskilt att

(a) uppnå och upprätthålla maximalt hållbart uttag för de berörda bestånden, och

(b) säkra bevarandet av bestånden av rödspätta, slätvar, skrubbskädda och piggvar i linje med försiktighetsansatsen.

2. Planen ska syfta till att bidra till genomförandet av den landningsskyldighet som fastställs i artikel 15.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 för de berörda bestånden och för rödspätta.

Artikel 4

Mål

1. Målet för fiskedödligheten ska nås senast 2015 och därefter bibehållas för de berörda bestånden inom följande intervall:

Bestånd || Mål för fiskedödlighet

Torsk i västra Östersjön || 0,23-0,29

Torsk i östra Östersjön || 0,41-0,51

Sill/strömming i mellersta Östersjön || 0,23-0,29

Sill/strömming i Rigabukten || 0,32-0,39

Sill/strömming i Bottenhavet || 0,13-0,17

Sill/strömming i Bottenviken || Ej fastställt

Sill/strömming i västra Östersjön || 0,25-0,31

Skarpsill i Östersjön || 0,26-0,32

2. I enlighet med artikel 16.4 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska fiskemöjligheterna vara förenliga med de mål som anges i punkt 1.

KAPITEL III REFERENSPUNKTER FÖR BEVARANDE

Artikel 5

Miniminivåer för lekbeståndets biomassa

1. Referenspunkterna för bevarande, uttryckta som den miniminivå för lekbeståndets biomassa som är förenlig med bibehållen reproduktionskapacitet, ska vara följande för de berörda bestånden:

Bestånd || Minsta nivå för lekbeståndets biomassa (ton)

Torsk i västra Östersjön || 36 400

Torsk i östra Östersjön || 88 200

Sill/strömming i mellersta Östersjön || 600 000

Sill/strömming i Rigabukten || Ej fastställt

Sill/strömming i Bottenhavet || Ej fastställt

Sill/strömming i Bottenviken || Ej fastställt

Sill/strömming i västra Östersjön || 110 000

Skarpsill i Östersjön || 570 000

2. När biomassan för något av de berörda bestånden under ett visst år ligger under den miniminivå för lekbeståndets biomassa som anges i punkt 1 ska lämpliga korrigerande åtgärder antas för att se till att det berörda beståndet snabbt återgår till försiktighetsnivån. Genom undantag från artikel 4.2 i den här förordningen och i enlighet med artikel 16.4 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska fiskemöjligheterna fastställas till lägre nivåer än de som ger de målintervall för fiskedödlighet som fastställs i artikel 4.1. De korrigerande åtgärderna kan vid behov också inkludera inlämning av lagförslag från kommissionen och nödåtgärder antagna av kommissionen i enlighet med artikel 12 i förordning (EU) nr 1380/2013.

KAPITEL IV

Särskilda bevarandeåtgärder för rödspätta, skrubbskädda, piggvar och slätvar

Artikel 6

Åtgärder vid hot mot rödspätta, skrubbskädda, piggvar och slätvar

1. Om den vetenskapliga rådgivningen anger att bevarandet av något av Östersjöbestånden av rödspätta, skrubbskädda, piggvar eller slätvar är hotat ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 15 om särskilda bevarandeåtgärder för det hotade beståndet avseende

(c) a) anpassning av fiskekapacitet och fiskeansträngning,

(d) b) tekniska åtgärder, inbegripet

(1) fiskeredskapens egenskaper, särskilt maskstorlek, garntjocklek och redskapens storlek,

(2) användning av fiskeredskap, särskilt nedsänkningstid och på vilket djup redskapet används,

(3) förbud mot eller begränsning av fiske i särskilda områden,

(4) förbud mot eller begränsning av fiske under särskilda perioder,

(5) minsta referensstorlek för bevarande.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 ska syfta till att nå de mål som anges i artikel 3.1 b och ska vara grundade på vetenskaplig rådgivning.

3. De berörda medlemsstaterna får lämna gemensamma rekommendationer i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 för de särskilda bevarandeåtgärder som avses i punkt 1.

KAPITEL V

LANDNINGSSKYLDIGHET

Artikel 7

Undantag för bottengarn, burar, tinor och mjärdar

Genom undantag från artikel 15.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska landningsskyldigheten inte tillämpas på de berörda bestånden och rödspätta om fisket sker med följande redskap: bottengarn, burar, tinor och mjärdar.

Artikel 8

Genomförandet av landningsskyldigheten

1. Kommissionen ska ges behörighet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 15 avseende

a) den förteckning över arter som det är förbjudet att fiska i enlighet med undantaget från landningsskyldigheten enligt artikel 15.4 a i förordning (EU) nr 1380/2013,

b) undantag från landningsskyldigheten enligt artikel 15.4 b i förordning (EU) nr 1380/2013 för arter för vilka det finns vetenskapliga belägg för en hög överlevnadsgrad, med beaktande av egenskaperna hos redskapen, fiskemetoderna och ekosystemet, och

c) undantag av mindre betydelse som avses i artikel 15.4 c i förordning (EU) nr 1380/2013.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 ska syfta till att nå det mål som anges i artikel 3.2 och ska vara grundade på vetenskaplig rådgivning, i tillämpliga fall. Undantag av mindre betydelse ska vara förenliga med artikel 15.5 c i förordning (EU) nr 1380/2013.

3. De berörda medlemsstaterna får lämna gemensamma rekommendationer i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 för åtgärder som avses i punkt 1.

KAPITEL VI TEKNISKA ÅTGÄRDER

Artikel 9

Ram för tekniska åtgärder

1. Kommissionen ska ges behörighet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 15 avseende följande tekniska åtgärder:

a) Specifikationer av fiskeredskapens egenskaper och regler för användningen av dem.

b) Specifikationer av ändringar av fiskeredskap eller tilläggsutrustning till fiskeredskap.

c) Begränsningar eller förbud av användningen av vissa fiskeredskap och av fiskeverksamhet i vissa områden eller under vissa perioder.

d) Minsta referensstorlekar för bevarande för bestånd som omfattas av denna förordning.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 ska syfta till att nå de mål som anges i artikel 3 och särskilt skyddet av ungfisk och lekande fisk.

3. De delegerade akter som avses i punkt 1 får, om det är nödvändigt för att uppnå de mål som avses i punkt 2, avvika från följande bestämmelser i förordning (EG) nr 2187/2005:

a) Specifikationer för målarter och maskstorlekar som fastställs i bilagorna II och III enligt artiklarna 3 och 4.

b) Strukturer, egenskaper och regler för användningen av aktiva redskap som anges i artikel 5.2, 5.3 och 5.4 och artikel 6.

c) Strukturer, egenskaper och regler för användningen av passiva redskap som anges i artikel 8.

d) Koordinaterna för förbjudna områden och tillämpningsperioder som anges i artikel 16.

e) Art, geografiska områden och tillämpningsperioder för begränsningar av fisket efter vissa bestånd som fastställs i artikel 18a.1, och de tekniska detaljerna för det undantag som anges i artikel 18a.2.

f) Det trålförbud för Rigabukten som anges i artikel 22.

4. De berörda medlemsstaterna får lämna gemensamma rekommendationer i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 för de åtgärder som avses i punkt 1.

KAPITEL VII REGIONALISERING

Artikel 10

Regionalt samarbete

1. Artikel 18.1–18.6 i förordning (EU) nr 1380/2013 ska tillämpas på de åtgärder som avses i detta kapitel.

2. De berörda medlemsstaterna får lämna gemensamma rekommendationer i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EU) nr 1380/2013 inom följande tidsfrister:

a) För de åtgärder som anges i artikel 6.1 och som avser ett visst kalenderår, senast den 1 september det föregående året.

b) För de åtgärder som anges i artiklarna 8.1 och 9.1, första gången senast sex månader efter det att denna förordning trätt i kraft och därefter sex månader efter varje framläggande av utvärderingen av planen i enlighet med artikel 14.

KAPITEL VIII KONTROLL OCH VERKSTÄLLIGHET

Artikel 11

Förhållande till rådets förordning (EG) nr 1224/2009

De kontrollåtgärder som föreskrivs i detta kapitel ska gälla utöver dem som föreskrivs i förordning (EG) nr 1224/2009, om inte annat föreskrivs i detta kapitel.

Artikel 12

Förhandsanmälan

1. Genom undantag från artikel 17.1 i förordning (EG) nr 1224/2009 ska kravet på förhandsanmälan enligt den artikeln gälla för befälhavare på unionsfiskefartyg med en total längd på åtta meter eller mer som har minst 300 kg torsk eller två ton av pelagiska arter ombord.

2. Genom undantag från artikel 17.1 i förordning (EG) nr 1224/2009 ska tiden för förhandsanmälan som anges i den artikeln vara minst en timme innan fartyget beräknas anlöpa hamnen.

Artikel 13

Utsedda hamnar

Det tröskelvärde som ska tillämpas på den levande vikten av arter som omfattas av den fleråriga planen, ovanför vilket ett fiskefartyg måste landa sina fångster i en utsedd hamn eller en plats nära land i enlighet med artikel 43 i förordning (EG) nr 1224/2009 ska vara

a) 750 kg torsk,

b) 5 ton av pelagiska bestånd.

KAPITEL IX UPPFÖLJNING

Artikel 14

Utvärdering av planen

Kommissionen ska säkerställa en utvärdering av denna plans effekter på de bestånd som omfattas av denna förordning och på det fiske som utnyttjar dessa bestånd, särskilt för att beakta förändringar i vetenskaplig rådgivning, sex år efter planens ikraftträdande och därefter vart sjätte år. Kommissionen ska lägga fram resultatet av dessa utvärderingar för Europaparlamentet och rådet.

KAPITEL X FÖRFARANDEBESTÄMMELSER

Artikel 15

Utövande av delegering

1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 6, 8 och 9 ska ges till kommissionen tills vidare från och med den dag då denna förordning träder i kraft.

3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 6, 8 och 9 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

5. En delegerad akt som antas enligt artiklarna 6, 8 och 9 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period av två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

KAPITEL XI ÄNDRINGAR

Artikel 16

Ändringar av rådets förordning (EG) nr 2187/2005

Artiklarna 20 och 21 i förordning (EG) nr 2187/2005 ska utgå.

KAPITEL XII UPPHÄVANDE

Artikel 17

Upphävande av rådets förordning (EG) nr 1098/2007

Förordning (EG) nr 1098/2007 ska upphöra att gälla. Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen.

KAPITEL XIII Slutbestämmelser

Artikel 18

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2015.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

[1] http://www.ices.dk/aboutus/aboutus.asp.

[2] Rådets förordning (EG) nr 1098/2007 av den 18 september 2007 om upprättande av en flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden, om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 och upphävande av förordning (EG) nr 779/97 (EUT L 248, 22.9.2007, s. 9).

[3] Kommissionens beslut av den 26 augusti 2005 om inrättande av en vetenskaplig, teknisk och ekonomisk kommitté för fiskerinäringen (2005/629/EG).

[4] Rapport från STECF:s expertgruppsmöte: Multispecies management plans for the Baltic (STECF-12-06).

[5] EUT L 354, 28.12.2013, s. 22.

[6] MRAG, september 2009: Economic and social impacts of the proposed scenarios for a multi-annual management plan for Baltic pelagic fisheries, FISH/2006/09 – Lot 4.

[7] Rapport från undergruppen om mål och strategier för förvaltningen (STECF, SGMOS 10-06). Part e) Evaluation of multi-annual plan for Baltic cod.

[8] Rapport från STECF:s expertgruppsmöte: Impact Assessment of Baltic cod multi-annual plans (STECF 11-05).

[9] Europeiska unionens råd, dokument 16684/11 ADD 1, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/11/st16/st16684-ad01.en11.pdf.

[10] Rapport från STECF:s expertgruppsmöte: Scoping for Impact Assessments for Multi-Annual plans for Baltic Multispecies and cod in the Kattegat, North Sea, West of Scotland and Irish Sea. (STECF-12-05).

[11] Report of the Workshop on Integrated/Multispecies Advice for Baltic Fisheries (WKMULTBAL) 6–8 mars 2012, Charlottenlund, Danmark. ICES CM 2012/ACFM:43.

[12] Rapport från STECF:s expertgruppsmöte: Multispecies management plans for the Baltic (STECF-12-06).

[13] http://www.europarl.europa.eu/meetdocs/2009_2014/documents/pech/dv/taskfor/taskforce.pdf

[14] EUT C, , s. .

[15] EUT C, , s. .

[16] EGT L 179, 23.6.1998, s. 3.

[17] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1380/2013 av den 11 december 2013 om den gemensamma fiskeripolitiken, om ändring av rådets förordningar (EG) nr 1954/2003 och (EG) nr 1224/2009 och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2371/2002 och (EG) nr 639/2004 och rådets beslut 2004/585/EG (EUT L 354, 28.12.2013, s. 22).

[18] Rådets förordning (EG) nr 1098/2007 av den 18 september 2007 om upprättande av en flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden, om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 och upphävande av förordning (EG) nr 779/97 (EUT L 248, 22.9.2007, s. 1).

[19] Ices tekniska avdelning, september 2014 http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2014/Special%20Requests/EU_Fmsy_range_for_Baltic_cod_and_pelagic_stocks.pdf.

[20] Rådets förordning (EG) nr 2187/2005 av den 21 december 2005 om bevarande av fiskeresurser genom tekniska åtgärder i Östersjön, Bälten och Öresund, om ändring av förordning (EG) nr 1434/98 och om upphävande av förordning (EG) nr 88/98 (EUT L 349, 31.12.2005, s. 1).

[21] Rådets förordning (EG) nr 1224/2009 av den 20 november 2009 av den 20 november 2009 om införande av ett kontrollsystem i gemenskapen för att säkerställa att bestämmelserna i den gemensamma fiskeripolitiken efterlevs (EUT L 343, 22.12.2009, s. 1).

[22] Konsekvensbedömning offentliggjord ... (ska kompletteras).

[23] Rådets förordning (EG) nr 1098/2007 av den 18 september 2007 om upprättande av en flerårig plan för torskbestånden i Östersjön och det fiske som utnyttjar de bestånden, om ändring av förordning (EEG) nr 2847/93 och upphävande av förordning (EG) nr 779/97 (EUT L 248, 22.9.2007, s. 1).