MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN Programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit): lägesrapport och framtidsutsikter /* COM/2014/0368 final */





Meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén Programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit): lägesrapport och framtidsutsikter I. Inledning EU-lagstiftningen har stor betydelse för tillväxt och sysselsättning. Företagen är beroende av att EU skapar lika spelregler och främjar konkurrenskraften. Allmänheten litar på att EU skyddar deras intressen, bland annat i fråga om hälsa och säkerhet, miljö och personlig integritet. En grundläggande regel som alla medlemsstater tillämpar kan vara mycket enklare och effektivare än en snårig väv av olika nationella och regionala regler om samma sak. Det viktiga är att hålla lagstiftningen enkel: att inte gå utöver vad som är absolut nödvändigt för att nå det politiska målet och undvika överlappande lager av reglering. Europeiska kommissionen försöker lösa det här genom sitt program om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refitprogrammet), som går ut på enkla, tydliga och förutsägbara regler för företag, arbetstagare och enskilda[1]. Programmets mål är att minska krånglet, avlägsna regelbördorna samt förenkla och förbättra lagstiftningen så att de politiska målen uppnås och fördelarna med EU-lagstiftningen kan uppstå till lägsta möjliga kostnad och med minsta möjliga administrativa börda, i enlighet med fördragets bestämmelser om bl.a. subsidiaritet och proportionalitet. I Refitprogrammet granskar kommissionen löpande och systematiskt hela beståndet av EU-lagstiftning för att hitta bördor, inkonsekvenser och verkningslösa åtgärder och för att hitta sätt att förbättra lagstiftningen. I ett meddelande om Refit från oktober 2013[2] fastställer kommissionen en långtgående dagordning. Där anges på vilka områden kommissionen inte tänker gå vidare med sina planerade initiativ. Kommissionen har dragit tillbaka ett antal förslag som länge varit blockerade hos lagstiftaren och har upphävt flera rättsakter. Totalt nämns över 100 åtgärder i meddelandet, varav hälften nya förslag för att förenkla och minska regelbördan i befintlig lagstiftning. Andra åtgärder är kontroll av ändamålsenligheten och utvärderingar avsedda att bedöma EU-lagstiftningens verkan och effektivitet och förbereda nya satsningar på att minska bördorna. Kommissionen har hållit vad den lovat. I det här meddelandet redovisas läget i Refitprogrammet med några nya åtgärder. Dessutom redogör kommissionen för hur den stärker sina övergripande lagstiftningsverktyg, såsom konsekvensbedömningar, utvärderingar och samråd med de berörda parterna. Vidare granskas hur EU-institutionerna, medlemsstaterna och de berörda parterna i näringsliv och det civila samhället tar sin del av det gemensamma ansvaret för ändamålsenlig lagstiftning. Refitåtgärderna, i form av tillbakadragna förslag, ändringar och upphävanden, stärker det mervärde som reglering på EU-nivå kan tillföra genom att ersätta 28 olika nationella åtgärder med en enda EU-åtgärd, vilket leder till en enklare regleringsmiljö för företag och enskilda i hela Europa. Meddelandet åtföljs av en utförlig resultattavla över läget i alla enskilda Refitinitiativ och åtgärder som återstår att göra. Utrymmet för nya åtgärder påverkas av tidpunkten för den här rapporten. Nya åtaganden kommer att fortsätta in på nästa mandatperiod, och behöver därför övervägas noga. II. Läget i programmet om lagstiftningens ändamålsenlighet och resultat (Refit) Kommissionen prioriterar ett snabbt och grundligt genomförande av Refit, och avsevärda framsteg har gjorts med att utarbeta förslag, få dem antagna av Europaparlamentet och rådet och få medlemsstaterna att genomföra dem. Nedan sammanfattas arbetet. · Kommissionens åtgärder De flesta förslag om förenklingar och bördeminskningar i Refitmeddelandet från oktober i fjol är tänkta att antas i år[3]. Förslag till omfattande förenklingar för företagen, t.ex. en ny standardiserad EU-deklaration för moms[4] och ett bättre europeiskt småmålsförfarande[5], har redan lagts fram av kommissionen och väntar på lagstiftarens beslut. Kommissionen har formellt dragit tillbaka 53 pågående förslag efter samråd med parlamentet och rådet, inklusive alla 9 Refitinitiativen om bl.a. förenklade momskrav, stadgar för privata Europabolag[6] och skydd av jord[7]. Kommissionen har beslutat att inte lägga fram ett antal förslag under sin nuvarande mandatperiod[8] och förbereder planenliga upphävanden[9]. Arbetet har inletts med att kontrollera ändamålsenligheten hos lagstiftningen om avfall, skydd av fåglar och habitat (Natura 2000), säkerheten på passagerarfartyg samt den allmänna livsmedelslagstiftningen. Detta ska tjäna som utgångspunkt för ytterligare förenklingar och minskningar av regelbördan på dessa områden, bl.a. när det gäller minskade och förenklade rapporteringskrav. Kontroll av den allmänna livsmedelslagstiftningen: Kommissionen ska granska den grundläggande principerna i ramlagstiftningen och hur dessa sedan genomförts i förordningar och förvaltningspraxis. Särskilt uppmärksammas relevans, EU-mervärde, ändamålsenlighet, resurseffektivitet och enhetlighet. Livsmedelssäkerheten kommer också att tas upp. Kontrollen är ett exempel på samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna[10]. Kommissionen följer principen om att tänka småskaligt först[11] och verkar också för att tillämpa enklare regler på små och medelstora företag och införa undantag för mikroföretag när det är påkallat. Det finns undantag för mikroföretag och enklare regler för små och medelstora företag i 17 Refitåtgärder på resultattavlan. Dessutom har registrerings- och tillståndsavgifterna för mikroföretag satts ned inom kemikaliser, hälsa och konsumentskydd. I Refitmeddelandet från oktober 2013 menade kommissionen att eftersom lagstiftningsprocessen tar tid bör man satsa på att omedelbart minska bördorna inom ramen för befintlig lagstiftning, särskilt för att hjälpa små och medelstora företag. Detta görs bl.a. när det gäller livsmedelsinformation till konsumenter[12], eftersom livsmedelsföretag, särskilt små och medelstora, har svårt att avgöra vilka regler som gäller för dem (EU-regler eller nationella regler, generella regler eller regler för en viss kategori av livsmedel). Kommissionen har gett ut handböcker och arbetar på en databas över europeiska och nationella märkningskrav[13]. Det är tänkt att hjälpa livsmedelsföretagen att snabbt avgöra vilka krav som gäller för dem. Andra initiativ tas för att använda internet bättre för att förenkla och förbättra reglernas tillämpning, något som myndigheter, företag och konsumenter alla tjänar på. Med ledning av erfarenheterna av energimärkning, som nu presenteras enhetligt vid försäljning på nätet, överväger man liknande upplägg inom exempelvis livsmedelsinformation till konsumenterna. Slutligen finns det undantag i lagstiftningen om livsmedelsinformation till konsumenter, enklare regler för små volymer och återförsäljare[14] och flexibilitetsbestämmelser så att medlemsstaterna kan anpassa märkningskraven till de små och medelstora företagens särskilda behov[15]. Reglerna föreskriver också en standardiserad dag för ikraftträdande varje år och generösa övergångsbestämmelser. Allt detta torde underlätta en bättre tillämpning inom den befintliga lagstiftningens ram. • Lagstiftarens åtgärder Sedan oktober 2013 har lagstiftaren (parlamentet och rådet) antagit ett antal förslag av stor betydelse för förenkling och minskning av bördor: det ändrade direktivet om yrkeskvalifikationer ska göra det enklare att få kvalifikationer erkända och underlätta tillgången till information[16], medan de nya reglerna om offentlig upphandling ska göra det enklare och mindre betungande med upphandling och göra det lättare att använda elektronisk upphandling. Den nya förordningen om färdskrivare minskar den administrativa bördan och förenklar tillsynen genom nya digitala färdskrivare som är kopplade till satellitnavigerings-system och tillsynsmyndigheter. Hantverkare får undantag: fordon som väger mindre än 7,5 ton och körs inom ett område på högst 100 km från hantverkarens företag undantas från reglerna om arbetsmiljö och färdskrivare. Förslagen lär medföra betydande besparingar för de små och medelstora företagen. Förordningen om förenkling av informations- och prospektkrav på den inre marknaden för värdepapper[17] kan t.ex. spara 20 % eller 20 000–60 000 euro per prospekt, medan reglerna om digitala färdskrivare[18] sparar 20 % eller totalt 415 miljoner euro. Offentlig upphandling: nya direktiv om offentlig upphandling antogs i februari i år och börjar gälla i april 2016. Bland annat uppmuntras ökad användning av e-upphandling, regelbördan för små och medelstora företag minskar, det blir minskade krav på att vidimerade handlingar ska lämnas in och mindre poster kan användas i upphandling. Kommissionen uppskattar att ökad användning av självcertifiering kan minska företagens administrativa börda med 169 miljoner euro[19], och att de totala besparingarna på grund av e-upphandling kan bli 5–20 % av upphandlingskostnaderna[20]. Samtidigt finns det också fall där de besparingar som förutskickades i konsekvensbedömningarna inte förverkligades till följd av ändringar i lagstiftningsprocessen, t.ex. kraven på tillverkarregistrering i fråga om avfall från elektriska och elektroniska produkter[21]. Lagstiftaren ställde sig inte bakom förenklad miljölagstiftning i fråga om sändningar av avfall och miljökonsekvensbeskrivningar[22]. Kampen mot sena betalningar i handelstransaktioner, bolagsredovisning, statistik[23], samordning av moms och förenkling av momskrav är också områden där medlemsstaterna visat sig motvilliga att minska bördorna med hänvisning till subsidiariteten eller det nationella politiska sammanhanget. Ett antal betydande förenklingsförslag som skulle innebära stora besparingar behandlas dessutom fortfarande av lagstiftaren: bland annat skulle kommissionens förslag om gemensamma regler för beräkning av bolagsskattebasen avsevärt minska företagens kostnader för att följa skattereglerna på den inre marknaden[24]. Det finns också fall där diskussionerna i lagstiftningsprocessen kan leda till mindre besparingar än förväntat: exempelvis kan de besparingar på uppskattningsvis 15 miljarder euro om året enligt kommissionens förslag om standardiserad EU-deklaration för moms minska avsevärt om vissa av de ändringar som rådet diskuteras verkligen införs. • Medlemsstaternas åtgärder Medlemsstaterna har det stora ansvaret att i tid och fullständigt införliva och tillämpa EU-rätten. Det är alltså medlemsstaternas myndigheter som svarar för att ta vara på de möjligheter till förenkling som EU-lagstiftningen erbjuder och se till att EU-rätten tillämpas nationellt, regionalt och lokalt så ändamålsenligt och effektivt som möjligt. Uppskattningsvis tillkommer en tredjedel av den administrativa börda som hänger samman med EU-lagstiftningen i nationella genomförandeåtgärder[25]. Ett exempel på stora variationer mellan medlemsstaterna är offentlig upphandling, där det nyligen konstaterades att den normala längden på ett upphandlingsförfarande varierar mellan 11 och 34 veckor, och antalet mandagar som krävdes kunde variera med en faktor på fyra mellan olika medlemsstater[26]. Ett annat exempel är miljökonsekvensbeskrivningar, där processen i medlemsstaterna tar mellan 5 och 27 månader och de projektansvarigas direkta kostnader spänner från mindre än 4 000 euro till 200 000 euro per projekt. Flera förenklingsförslag som rör tullens säkerställande av skyddet för immateriella rättigheter och mottagning av elektronikavfall trädde i kraft i början av 2014. Förordningen om immaterialrätt[27] ska minska de administrativa bördorna och kostnaderna, göra det enklare att hantera risker och förbättra skyddet av immateriella rättigheter. Direktivet om elavfall[28] medger undantag för små återförsäljare från kravet att ta emot elektriskt och elektroniskt avfall. Det är viktigt att medlemsstaterna till fullo tar vara på de här rättsakternas möjligheter till förenkling och minskade bördor. Det finns dock gott om exempel där medlemsstaterna inte tar vara på EU-rättens möjligheter till förenklingar, eller lägger sten på börda genom nationell reglering som inte direkt regleras i EU-lagstiftningen. Det gäller till exempel livsmedelssäkerheten där de alternativa enklare reglerna för små anläggningar inte alltid tillämpas[29], inom landsvägstransporter av gods där några nationella krav på registrering av körtid för lätta nyttofordon på områden som inte regleras i EU-rätten försvårar tillvaron för småföretagen[30] samt inom de krav som gäller för bolagsredovisning[31]. De små och medelstora företagen kan också gynnas om medlemsstaterna verkligen tar vara på flexibiliteten i förordningen om livsmedelsinformation till konsumenter. Kommissionen kommer att övervaka hur medlemsstaterna tillämpar EU-rätten på de här områdena och i fråga om andra Refitåtgärder, och redovisa läget i nästa resultattavla som planeras till 2015[32]. Samtidigt som kommissionen samarbetar med medlemsstaterna kring genomförandet på alla områden av lagstiftningen, har övervakningen av regelverkets övergripande inverkan utvecklats tillsammans med ett ökat fokus på lagstiftningens ändamålsenlighet. Kommissionen har exempelvis inlett det nya programmet för minskning av administrativa bördor (ABR+), där man följer upp medlemsstaternas genomförande av de tolv prioriterade åtgärder[33] i det gamla programmet för minskning av administrativa bördor (ABR) 2007–2012 som hunnit längst[34]. Målet är att sprida de bästa lösningarna för genomförande och kontrollera om de uppskattade minskningarna av den administrativa bördan faktiskt förverkligats. De första resultaten tyder på att de uppskattade besparingarna faktiskt uppstod i en del medlemsstater i fråga om Intrastat, undersökningen av industriproduktion och digitala färdskrivare. Det har dock visat sig svårt att hitta tillräckligt mycket och konsekventa uppgifter och statistik, och det har influtit förhållandevis få exempel på bästa praxis och möjligheter till ytterligare förenklingar på den nationella nivån. Högnivågruppen med nationella regleringsexperter har dock uttryckt sitt tydliga stöd för denna uppföljning i samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna om EU-lagstiftningens praktiska genomslag. Kommissionen fortsätter att samarbeta med medlemsstaterna och de berörda parterna för att ta fram mer tillförlitlig information om EU-lagstiftningens effekter. Resultaten av det kommer att användas som underlag för nästa Refitresultattavla. III. Kommande Refitinitiativ Att hålla EU-lagstiftningen ändamålsenlig är en kontinuerlig process. Därför genomför kommissionen Refit som ett löpande program, och uppdaterade nyligen kartläggningen och granskningen av EU:s bestånd av lagstiftning som först genomfördes inom Refit 2013. De berörda parternas synpunkter på och förslag om Refit som lämnats sedan oktober 2013 har också beaktats[35]. På grundval av denna analys anser kommissionen att nya initiativ till förenkling och minskning av bördor behövs på flera områden, bl.a. förenkling av EU-lagstiftningen om identitets- och resehandlingar, en ny heltäckande modell för företagsstatistik (se rutan nedan), utöka upplägget med en enda instans på momsområdet till all försäljning från näringsidkare till konsumenter[36], ta fram en momsportal för EU för att informera företagen om medlemsstaternas och EU:s momsregler samt kodifiera lagstiftningen om visumkrav för tredjeländer[37]. En ny modell för EU:s företagsstatistik: Kommissionen arbetar på att förenkla reglerna och insamlingen av uppgifter för företagsstatistiken. Efter klagomål från näringslivet har ett projekt om statistik över handeln inom EU (Simstat) inletts. Här ska nya insamlingsmodeller testas, som torde underlätta en bättre användning av uppgifterna och därigenom förenkla och minska företagens rapporteringskrav. Denna kostnadseffektiva modell kan även tillämpas på andra statistikområden (t.ex. statistik om multinationella företag, internationell tjänstehandel och utländska direktinvesteringar) och ska om testen utfaller positivt tas i bruk i den övergripande ramförordningen om företagsstatistik. Kommissionen kommer att förebereda upphävanden av lagstiftning på andra områden: energimärkning[38], fraktsatser och befordringsvillkor[39], den gemensamma jordbrukspolitiken samt standardiserad miljörapportering. Dessutom håller kommissionen på att granska reglerna om polisiärt samarbete och rättsligt samarbete i straffrättsliga frågor för att hitta rättsakter som kan avskaffas i samband med att den fördragsfästa övergångsperioden löper ut[40]. Kommissionen anser att det utgör god lagstiftningssed att dra tillbaka förslag som inte går framåt i lagstiftningsprocessen, så att man kan få en nystart eller söka andra sätt att uppnå det avsedda målet med lagstiftningen. Vid en ingående granskning av alla förslag som för närvarande behandlas av lagstiftaren har kommissionen hittat fler förslag som antingen är överspelade eller saknar lagstiftarens stöd och därför bör dras tillbaka. Det är bl.a. fråga om system för kompensation till investerare, luftfartssäkerhetsavgifter, gravida arbetstagare[41], en kompensationsfond för oljeskador samt undantag för mikroföretag från vissa bestämmelser om livsmedelshygien, även om det sistnämnda förslaget skulle ha lett till stora fördelar för mindre företag[42]. Med tanke på att det väljs ett nytt parlament i år kommer den sittande kommissionen att inrikta sig på de viktigaste frågorna under 2014. Kommissionen har gått igenom sin planering och har beslutat sig för att bara ha kvar de viktigaste posterna. Slutligen överväger kommissionen att på medellång sikt inleda flera nya utvärderingar av och kontroller av ändamålsenligheten hos befintlig EU-lagstiftning och primärrätt, bl.a. konsumentskydd vid andelslägenheter, betalningsförseningar, färdigförpackade produkter, mönsterskydd i EU, direktiven om prospekt, ömsesidigt erkännande på den inre marknaden[43], infångning och lagring av koldioxid, koldioxidutsläpp från lätta lastbilar och personbilar, telelagstiftning samt otillåten inresa, transitering och uppehåll[44]. På andra områden där övergripande översyner förbereds, t.ex. den digitala inre marknaden, är det viktigt att kartlägga kvarstående hinder och bedöma reglerna med avseende på kostnader och möjligheter till förenkling[45]. Det finns ett uppenbart Refitperspektiv på den här verksamheten. Alla nya initiativ förtecknas preliminärt i arbetsdokumentet, men behöver bekräftas i kommissionens arbetsprogram för 2015. Kemikalielagstiftning: Kommissionen anser att det behövs kontinuerliga ansträngningar av EU, medlemsstaterna och de berörda parterna för att underlätta tillämpningen av kemikalielagstiftningen, särskilt Reach, och överväga områden där reglerna kan förenklas och bördorna minskas. Samtidigt måste man skydda hälsa och miljö och bevara den europeiska industrins konkurrenskraft och innovationsförmåga och skydda den fria rörligheten för varor på den inre marknaden. Kommissionens konstaterade i sin översyn av Reach[46] 2013 att det fanns vissa behov av anpassningar men att lagstiftningen i stort sett fungerade väl och inte behövde ändras nu. Kommissionen inser dock att den ekonomiska och administrativa belastning som Reach utgör för små och medelstora företag behöver minska, och tillämpningen av Reach behöver förbättras över hela linjen. Ett antal korrigeringar har därför redan införts, bl.a. avsevärt nedsatta avgifter. Nya åtgärder vidtas under 2014: särskilt stöd till små och medelstora företag för att hålla tidsfristen 2018 för ämnen med låg produktionsvolym, kartläggning av effektivare sätt att hantera ämnen som inger mycket stora betänkligheter och alternativ till farliga kemikalier, bättre kommunikation med de små och medelstora företagen samt analys av hur Reach påverkar både de små och medelstora företagen och konkurrenskraften och innovationen. På medellång sikt övervägs andra åtgärder för att förbättra tillståndsgivningen för kemikalier så att den blir mer förutsägbar för företagen. Det är bl.a. fråga om att inte ändra förteckningen över tillståndspliktiga ämnen så ofta, förenkla tillståndsgivningen i vissa fall med låg risk och ta större hänsyn till socioekonomiska effekter när nya ämnen görs tillståndspliktiga[47]. Det är viktigt att industrin och medlemsstaterna verkar aktivt med att tillämpa Reach. Det kan bl.a. omfatta att man bygger ut kapaciteten vid nationella hjälptjänster eller handelskammare som ger råd om Reach och att man samordnar bättre mellan och inom medlemsstaterna. Ett åtgärdspaket för kemilagstiftningens ändamålsenlighet kommer att läggas fram 2014, med bl.a. en kumulativ kostnadsbedömning och en kontroll av ändamålsenligheten i annan kemikalielagstiftning än Reach. Resultaten från det här arbetet, inbegripet den pågående utvärderingen av arbetsmiljölagstiftningen och den tidigare översynen av Reach, kommer att ge en heltäckande lägesbild och en uppfattning om möjligheterna att göra lagstiftningen ändamålsenligare på detta område. Kommissionen uppmanar de berörda parterna och medlemsstaterna att gemensamt fundera på de här frågorna och lämna synpunkter till en lägesrapport som planeras till 2016. IV. Övergripande åtgärder Refit ingår i kommissionens övergripande politik för smart lagstiftning, som också inbegriper konsekvensbedömningar, samråd och utvärderingar. Kommissionen är fast besluten om att ytterligare stärka dessa verktyg och andra övergripande åtgärder, bl.a. genom mer fokus på bedömningar av lagstiftningens kostnader och nytta och mindre administrativa skyldigheter så som rapporteringskrav[48]. • Konsekvensbedömningar Kommissionens system för konsekvensbedömningar kommer in tidigt i den politiska processen, när nya förslag utformas, för att lägga grunden för välunderbyggt, evidensbaserat beslutsfattande och se till att kommissionen följer subsidiaritets- och proportionalitets-principerna. Systemet har byggts ut löpande sedan det kom till 2002, bl.a. genom de reviderade riktlinjerna som offentliggjordes 2009 och kompletterande riktlinjer på vissa områden (konkurrenskraft, mikroföretag, grundläggande rättigheter, sociala och lokala konsekvenser). Evidensbasen, dvs. bättre underlag och vetenskapliga yttranden, stärks hela tiden i processen. För att göra konsekvensbedömningarna mer lättillgängliga och lyfta fram kostnad och nytta införde kommissionen 2013 en standardiserad sammanfattning på två sidor. Med ledning av de här erfarenheterna (över 350 konsekvensbedömningar har utförts sedan 2010) har kommissionen beslutat att uppdatera sina riktlinjer för konsekvensbedömningar och kommer att inhämta de berörda parternas synpunkter i ett offentligt samråd med början i juni 2014. • Utvärderingar Systematiska utvärderingar i efterhand av EU:s lagstiftning kontrollerar om de förväntade resultaten verkligen uppnåtts. Planeringen av utvärderingarna har förbättrats genom att den offentliggörs på kommissionens webbplats Europa[49]. För att förbättra utvärderingarnas utformning och tillämpning ytterligare genomförde kommissionen ett offentligt samråd om sina nya riktlinjer för utvärdering från november 2013 till februari 2014. Samrådet ska ligga till grund för den kommande översynen av riktlinjerna[50]. Bland annat ska man ta med en hänvisning till kontroller av ändamålsenligheten, som infördes 2010 som heltäckande politiska utvärderingar av enhetlighet och konsekvens mellan och inom regleringsområden och av huruvida den totala regelmiljön för ett helt politikområde är ändamålsenlig. Sådana här kontroller har sedan dess genomförts på flera politikområden, bl.a. miljö (EU:s sötvattenpolitik), sysselsättning och socialpolitik (information till och samråd med arbetstagare), industripolitik (typgodkännande av motorfordon) och transporter (den inre marknaden för luftfart)[51] och kan leda till att lagförslag läggs fram för att förenkla reglerna och minska bördan[52]. • Samråd Dialog med enskilda, arbetsmarknadens parter och andra berörda parter i näringsliv och civilsamhälle bidrar till att hålla EU:s lagstiftning öppen, målinriktad och enhetlig. Samrådet med arbetsmarknadens parter och andra berörda parter föreskrivs i fördragen och är särskilt viktigt för att identifiera frågor som rör proportionalitet och subsidiaritet[53]. Kommissionen genomför samråd under alla steg i lagstiftningsprocessen. För att förbättra, vidga och förfina samråden kommer kommissionen att fortsätta att förbättra sin planering av samråden genom samrådsstrategier under utarbetandet av lagstiftning och löpande offentliggörande av planeringen av utvärderingarna. Kommissionen kommer att utfärda riktlinjer till stöd för den personal som genomför samråd med parter utanför EU-institutionerna för att förbättra samråden. Riktlinjerna kommer att gå ut på samråd innan kommissionen antar dem. Kommissionen kommer också att fortsätta arbetet på att nå ut mer med samråden genom fler språk, inom gränserna för budgeten. Kommissionen kommer att använda samråd mer i utvärderingar och kontroller av ändamålsenligheten genom att tillämpa minimikrav på samråd i likhet med vad som nu gäller för konsekvensbedömningar[54]. Kommissionen kommer att rekommendera att EU-organen följer minimikraven i sina samråd. Kommissionen överväger också hur samråd om genomförandeakter och delegerade akter kan förbättras. Kommissionen kommer att förbättra återkopplingen. Berörda parter kan redan i dag lämna synpunkter på planerade samråd genom Din röst i Europa[55] och på de färdplaner som kommissionen lägger ut med preliminära uppgifter om lagstiftning. Ett system med elektroniska nyheter har nyligen införts[56]. Man kommer också att satsa på att förbättra webbplatserna så att det blir lättare att lämna synpunkter. Enskilda svar från de berörda parterna läggs normalt ut inom 15 arbetsdagar från samrådets slut, och en sammanfattning läggs ut senast i samband med att kommissionen antar förslaget. Några medlemsstater samlar också systematiskt in synpunkter och förslag från de berörda parterna, något som kan fungera som ett värdefullt underlag för kommissionens arbete för ändamålsenliga EU-regler. Kommissionen planerar också att lägga fram förslag om hur man kan nå ut bättre till arbetsmarknadens parter och andra berörda parter, särskilt små och medelstora företag, genom direkta kontakter vid konferenser i medlemsstaterna och samråd genom europeiska och nationella småföretagarföreningar och nätverket Enterprise Europe. • Mätning av lagstiftningens kostnad och nytta Att mäta kostnader och nytta är en viktig del av smart lagstiftning. Kommissionen lade nyligen fram en extern undersökning av metoder för att bedöma lagstiftningens kostnad och nytta, som kan tjäna som underlag för de nya riktlinjerna för konsekvensbedömningar[57]. Mätning av lagstiftnigens kostnad och nytta är också ett viktigt inslag i kontroller av ändamålsenligheten och i utvärderingar. För att bedöma den mängd regelkostnader som drabbar enskilda branscher gör kommissionen s.k. kumulativa kostnadsbedömningar. Två sådana bedömningar om stålindustrin och aluminiumindustrin har utförts[58], en har inletts för kemiindustrin och mer arbete planeras för skogsindustrin, keramik- och glasindustrin och byggsektorn. Kumulativa kostnads-bedömningar ger en helhetsbild över en rad viktiga kostnadsfaktorer. Eftersom de har begränsad räckvidd och bara inriktas på reglernas kostnad och inte deras nytta kan kumulativa kostnadsbedömningar inte ensamma tjäna som grund för politiska rekommendationer. Resultaten av dem används som underlag för utvärderingar, kontroller av ändamålsenligheten och konsekvensbedömningar. Att mäta regleringskostnader på EU-nivå är särskilt problematiskt, eftersom de skattade kostnaderna för kommissionens förslag ofta påverkas av ändringar under lagstiftnings-processen och medlemsstaternas införlivande. Det innebär att bedömningen av kostnad och nytta måste uppdateras av parlamentet och rådet om förslagen ändras under resans gång[59]. Dessutom beror precisionen i kostnad-nytto-mätningarna i konsekvensbedömningar och utvärderingar på hur bra det underlag är som medlemsstaterna, arbetsmarknadens parter och de andra berörda parterna tillhandahåller. I efterhand kan det visa sig att de faktiska kostnaderna skiljer sig betydligt från vad som uppskattades på förhand. Både kostnader och besparingar kan överskattas[60]. I sina utvärderingar undersöker kommissionen allt oftare i vilken mån den faktiska kostnaden och nyttan överensstämmer med uppskattningarna i konsekvensbedömningarna. • Rapporteringskrav Regelbördan kan minskas genom ökad effektivitet, enhetlighet och samstämmighet samt genom minskade rapporteringskrav[61]. Kommissionen strävar i nya förslag efter att minimera rapporteringskraven och anpassa olika krav till varandra. Förenkling och sammanslagning av rapporteringskrav förutsätter att parlamentet och rådet samarbetar, eftersom sådana krav ofta tillkommer under lagstiftningsprocessen[62]. Man bör också se över nationella, regionala och lokala krav för att hitta krav som går längre än vad EU-lagstiftningen föreskriver. För rapporteringen till och av kommissionen har kommissionen sett över miljö[63] och arbetsmiljö[64]. Rapporteringskraven har förenklats inom bl.a. sammanhållningspolitiken och energipolitiken[65]. Arbetet kan utökas till fler områden under 2015. V. Ändamålsenlig lagstiftning: ett gemensamt mål Kommissionen välkomnar medlemsstaternas och de berörda parternas intresse för Refit, och ser särskilt positivt på Europeiska rådets och Europaparlamentets stöd[66]. Sedan kommissionen lade fram sin Refitagenda i oktober i fjol har medlemsstaterna[67] och de berörda parterna lämnat många synpunkter och förslag. Dessa har beaktats under den nya granskningen av lagstiftningen inom Refit 2014 och läggs ut på kommissionens webbplats för smart lagstiftning för att tjäna som underlag för eftertanke, diskussion och handling[68]. Kommissionen är också nöjd med att näringslivet och det civila samhället ser lagstiftningens ändamålsenlighet som något nödvändigt och viktigt. Som svar på några berörda parters farhågor kan kommissionen bekräfta att Refit inte ruckar på etablerade politiska mål eller genomförs på bekostnad av enskildas, konsumenters eller arbetstagares hälsa och säkerhet eller på miljöns bekostnad. Det är viktigt att framhålla det, så att alla berörda parter kan se fördelarna med Refit, nämligen att kommissionen försöker se till att EU-lagstiftningen är så ändamålsenlig och resurseffektiv som möjligt och införs på rätt nivå med ett tydligt styrkt EU-mervärde. Erfarenheterna av Refit har visat att ändamålsenlig lagstiftning bara kan uppnås med förenade ansträngningar av EU-institutionerna, medlemsstaterna (på nationell, regional och lokal nivå) och de berörda parterna i näringsliv och civilsamhälle. Ändamålsenlig lagstiftning bör prioriteras och alla EU-institutioner bör bedöma konsekvenserna av deras politiska val, oavsett om det sker under förberedelserna eller i lagstiftningsprocessen. Samarbete med medlemsstaterna är också en förutsättning för att samla in uppgifter och avgöra om EU-lagstiftningen har fått förväntad verkan. De nationella parlamenten har också en uppgift att fylla genom att lämna synpunkter till kommissionen tidigt i beslutsprocessen och granska kommissionens förslag i samband med subsidiaritetskontrollen[69]. Synpunkter från arbetsmarknadens parter, berörda parter, ideella organisationer och en bredare allmänhet är också viktiga för att smart lagstiftning inte ska gå i stå. Dessa förenade ansträngningar kring smart lagstiftning har de senaste åren tagit emot bidrag från två högnivågrupper för bättre lagstiftning och administrativa bördor. Kommissionen anser att detta stöd och denna sakkunskap lämpligen kan förenas i en enda grupp, som får ett nytt mandat att bedöma de praktiska konsekvenserna av EU-lagstiftningen i medlemsstaterna och bidra till de resultat som tillkännages varje år i resultattavlan för Refit. Arbetet kan också bidra till att kartlägga de regleringsområden som behöver utvärderas och bidra till utvärderingar och kontroller av ändamålsenligheten på valda områden. Ett förslag om inrättande av en ny högnivågrupp för att bistå arbetet i framtiden kommer att läggas fram om några månader. VI. Slutsatser och framtidsutsikter Kommissionen har agerat i enlighet med sina åtaganden om ändamålsenlig lagstiftning sedan december 2012. I det här meddelandet visas de resultat som uppnåtts inom Refit och de områden som bör uppmärksammas särskilt framöver. Flera lärdomar kan dras av erfarenheterna av Refit hittills. För det första kräver smart, ändamålsenlig lagstiftning en fast politisk vilja och anpassningar av politik och processer över hela linjen, inom kommissionen, mellan EU-institutionerna och i medlemsstaterna. Ändamålsenlig lagstiftning är inte en snabb bantningskur, eller en ”fylleriövning” på en blankett. Den förutsätter att förvaltningarna får uppdraget och medlen för att genomföra ett evidensbaserat beslutsfattande, med aktivt deltagande från arbetsmarknadens parter och de berörda parterna i alla led i den politiska processen, från konsekvensbedömning till utvärdering i efterhand. För det andra behöver regleringen granskas. Konsekvensbedömningsnämnden har visat sig ha stor betydelse för kvalitetskontrollen. Den verkar enligt formregler som garanterar att bara de förslag som åtföljs av en välunderbyggd konsekvensbedömning får läggas fram för kommissionskollegiet. Europaparlamentet och allt oftare även rådet utgör ett andra lager av granskning, och bedömer om kommissionens konsekvensbedömning är sund. Detta är något unikt: få lagstiftare eller regeringar tillämpar själva eller är föremål för samma grad av kvalitetskontroll och granskning som Europeiska kommissionen. Det har framförts förslag på att ett externt organ för kvalitetskontroll bör inrättas. Kommissionen ställer sig inte bakom denna tanke, eftersom det skulle störa dess beslutsfattande och lagstiftande roll: för att kommissionen ska kunna lägga fram goda, välavvägda förslag måste den utföra sina egna konsekvensbedömningar. När kommissionen väl har offentliggjort sina bedömningar kan de utsättas för en fullständig offentlig granskning där synpunkter lämnas. För det tredje visar erfarenheten att kvantifiering av kostnad och nytta är en nödvändig del av bedömningarna av regelverket. Man måste dock också erkänna att kvantifieringen har sina gränser. Kommissionen granskar systematiskt kostnad och nytta i sina konsekvens-bedömningar, som tar ett helhetsgrepp på konsekvenserna för ekonomin, samhället och miljön. Konsekvenserna kvantifieras när det är möjligt. Det är dock ingen exakt vetenskap att beräkna kostnaden eller nyttan. Ofta finns de uppgifter som behövs inte tillgängliga. Den förväntade kostnaden och nyttan av det alternativ som väljs i konsekvensbedömningen kommer att öka eller minska beroende på vad Europaparlamentet och rådet väljer under lagstiftningsprocessen och vad medlemsstaterna väljer under införlivandet. De faktiska kostnaderna kan inte beräknas förrän i efterhand. Därför bör man inom Refit fokusera på att kvantifiera kostnad och nytta i möjligaste mån under lagstiftningsprocessen genom tillförlitlig övervakning och utvärdering, som ses över och anpassas vid varje väsentlig ändring av lagstiftningen, så att nödvändiga uppgifter finns tillgängliga när man ska bedöma den faktiska kostnaden och nyttan. För det fjärde talar behovet av rättssäkerhet och förutsägbarhet i kombination med den tid det tar att ändra EU-lagstiftning mot snabba lösningar och snitsiga upplägg för minskad lagstiftning. Varje ändring har en kostnad, och övergångskostnaderna beaktas inte alltid tillräckligt. Övergångskostnaden måste vägas noggrant mot kostnaden för att inte göra något alls. För det femte kan de direkt drabbades uppspårning av onödiga bördor och kostnader vara ett viktigt komplement till den kvantitativa bedömningen. Därför är det oerhört viktigt med samråd och debatt. Med utgångspunkt i dessa överväganden kommer kommissionen i framtiden att prioritera och driva vidare arbetet med ändamålsenlig lagstiftning. Den kommer att fortsätta att fokusera på områden där ett betydande EU-mervärde kan tillföras, i enlighet med subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Den kommer att slutföra förberedelserna inför de reviderade riktlinjerna om konsekvensbedömningar, samråd och utvärderingar inom de närmaste månaderna. Refit kommer att befästas i kommissionens rutiner och förfaranden. Kommissionen kommer att fortsätta att samarbeta med parlamentet och rådet för att se till att nyttan med förenkling och bördeminskning kvarstår genom lagstiftningsprocessen, och uppmanar lagstiftaren och alla medlemsstater att utveckla tillräcklig kapacitet för att bidra till detta arbete på sina respektive ansvarsområden och genomföra konsekvensbedömningar av väsentliga ändringar av kommissionens förslag under lagstiftningsprocessen[70]. Kommissionen kommer också att fortsätta att samarbeta med medlemsstaterna och de berörda parterna, bl.a. inom programmet ABR+, för att bekräfta uppskattade besparingar, kartlägga bästa praxis i genomförandet och förbättra insamlingen av de uppgifter om kostnad och nytta som krävs för att bedöma EU-lagstiftningens inverkan i praktiken[71]. Samarbetet mellan kommissionen och medlemsstaterna kring utvärdering och bedömning av lagstiftningens kostnad och nytta bör utökas. Samarbete bör inledas kring bedömningar av genomförandet av EU-lagstiftningen på nationell, regional och lokal nivå. Europaparlamentets och kommissionens nya mandatperioder från och med i år är ett tillfälle för alla EU-institutioner att stärka sin beslutsamhet att satsa på smart, ändamålsenlig lagstiftning. Kommissionen vill gärna få in synpunkter, uppgifter och underlag från arbetsmarknadens parter och andra berörda parter om läget och framtidsutsikterna för Refit med utgångspunkt i det här meddelandet och det åtföljande arbetsdokumentet. [1] SWD(2013) 401 final, 1 augusti 2013. [2] COM(2013) 685 final, 2 oktober 2013. [3] Av sammanlagt 23 förslag som kommissionen lagt fram för att förenkla och minska regelbördan antogs 2 förslag 2013, medan 15 förslag till förhoppningsvis antas under 2014. [4] COM(2013) 721. [5] COM(2013) 794. [6] Förslaget om enmansbolag, som antogs den 9 april 2014, innehåller flera väsentliga delar av detta tidigare förslag. [7] Andra förslag som dragits tillbaka inom Refit rör bl.a. information till allmänheten om läkemedel, EU-statistik om trygghet från brott, mönsterskydd, EU-patent (förslaget har gjorts om till fördjupat samarbete) samt körkort som fungerar som förarkort. [8] Gäller frisörers arbetsmiljö, muskel- och skelettsjukdomar, passiv rökning samt carcinogena och mutagena ämnen. [9] Gäller bl.a. lagstiftning om klassificering, förpackning och märkning av farliga beredningar, vetenskapligt samarbete i livsmedelsfrågor, stålstatistik, samarbete mellan finansunderrättelseenheter samt eftermontering av speglar på tunga lastbilar. [10] Arbetet övervakas av högnivågruppen för bättre lagstiftning, där nationella lagstiftningsexperter sitter. Gruppen samarbetar med kommissionen för att se över och utveckla dagordningen för smart lagstiftning i EU och i medlemsstaterna. [11] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sme/small-business-act/think-small-first/ [12] Förordning (EU) nr 1169/2011 börjar tillämpas i december 2014, med undantag för obligatorisk näringsmärkning som börjar gälla i december 2016. [13] http://ec.europa.eu/food/food/labellingnutrition/foodlabelling/proposed_legislation_en.htm [14] Undantagen avser bl.a. livsmedel som säljs direkt från gården eller av små lokala återförsäljare. Lättare regler tillämpas även i andra fall som är viktiga för småföretag, t.ex. att näringsinformation får baseras på beräkningar från allmänt vedertagna uppgifter så att man undviker dyra laboratorieanalyser. [15] Medlemsstaterna får bl.a. föreskriva att information om allergener eller intolerans i icke-förpackade livsmedel eller i restauranger bara lämnas muntligt eller på begäran. [16] Direktiv 2013/55/EU av den 20 november 2013 (EUT L 354, 28.12.2013, s. 132). [17] Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 862/2012. [18] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 165/2014 av den 4 februari 2014 om färdskrivare vid vägtransporter, om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3821/85 om färdskrivare vid vägtransporter och om ändring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 561/2006 om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet. [19] Direktiven 2014/24/EU och 2014/25/EU. Om man godtar egna uppgifter som preliminärt underlag och bara kräver att den vinnande anbudsgivaren ska lämna in handlingar, minskar de administrativa bördorna i offentlig upphandling med 80 %. Se även konsekvensbedömningen: http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/PDF/?uri=CELEX:52011SC1585&from=EN. [20] Upphandlande myndigheter och enheter som redan gått över till e-upphandling brukar uppge att de sparar 5–20 %, och erfarenheten visar att investeringen snabbt lönar sig. Med tanke på upphandlingsmarknadens storlek i EU kan 5 % i besparingar innebära omkring 100 miljarder euro tillbaka till statskassan (En strategi för e-upphandling, COM(2012) 179 final). [21] Direktiv 2012/19/EU. Förslagen om driftskompatibilitet och dataöverföring mellan nationella tillverkarregister förväntades bespara tillverkarna omkring 66 miljoner euro om året. Lagstiftaren antog inte denna del av kommissionens förslag. [22] Lagstiftaren motsatte sig en obligatorisk enda kontaktpunkt som samordnar och integrerar förfaranden och åtgärder för att påskynda beslutsfattandet enligt direktivet om bedömning av inverkan på miljön (2011/92/EU), vilket minskar effektiviteten för företagen. Lagstiftaren motsatte sig också obligatoriskt datautbyte inom avfallstransporter, uppskattningsvis en besparing för företagen på 44 miljoner euro om året. [23] Se avsnitt III, En ny modell för EU:s företagsstatistik. [24] Kommissionens förslag om en gemensam konsoliderad bolagsskattebas (COM(2011) 121) har behandlats av lagstiftaren sedan mars 2011. [25] KOM(2009) 544: Åtgärdsprogram för minskade administrativa bördor i Europeiska unionen - Områdesspecifika planer för minskade bördor och åtgärder under 2009. [26] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/executive-summary_en.pdf [27] Förordning (EU) nr 608/2013. [28] Direktiv 2012/19/EU. [29] Enligt EU:s lagstiftning om livsmedelssäkerhet får medlemsstaterna införa enklare regler för vissa småföretags investeringar i köttbehandlingssektorn. [30] EU-lagstiftningen kräver att körtid ska registreras för lätta nyttofordon på 3,5 ton och mer, med undantag för hantverkare på lokala körningar i fordon på upp till 7,5 ton, medan en del medlemsstater kräver registrering av körtiden från och med 2,8 ton. [31] Direktiv 2006/46/EG. [32] Den första upplagan av Refitresultattavlan, som läggs fram samtidigt med det här meddelandet, omfattar ännu inge någon information om medlemsstaternas genomförande. [33] 1) Låta fler små och medelstora företag omfattas av förenklade redovisnings- och revisionsregler, direktiv 2006/46/EG av den 14 juni 2006. 2) Låta medlemsstaterna undanta mikroföretag från vissa bestämmelser i redovisningsdirektiven, direktiv 2012/6/EU av den 14 mars 2012. 3) Enklare system för anmälning av avfallssändningar, kommissionens skrivelse till medlemsstaterna i juli 2010. 4) Bara det vinnande företaget behöver lämna styrkande handlingar i upphandlingsförfaranden, KOM(2011) 896. 5) Färre uppgiftslämnare för statistiken om handeln inom EU, förordning (EG) nr 638/2004 av den 31 mars 2004. 6) Minskade rapporteringskrav för industriproduktionen i EU, rådets förordning (EEG) nr 3924/91 av den 19 december 1991 och kommissionens förordning (EG) nr 36/2009 av den 11 juli 2008. 7) Avskaffa ytterligare krav på fakturor och möjliggöra mer användning av e-fakturor, rådets direktiv 2010/45/EU av den 13 juli 2010. 8) Avskaffa kravet i momsreglerna att pappersblanketter ska fyllas i på språket i det land där återbetalningen ansöks, rådets direktiv 2008/9/EG av den 12 februari 2008. 9) Digitala färdskrivare, bl.a. att digitala färdskrivare införs och blir enklare att använda, att hantverksföretagens undantag från kravet på färdskrivare kan utökas i framtiden och att andra förenklingar kan göras, förordning nr 3821/85 av den 19 juli 2011. 10) Avskaffande av kravet att anmäla fraktsatser och minskade krav på att ha styrkande handlingar ombord, rådets förordning (EG) nr 569/2008 av den 12 juli 2008. 11) Enklare krav på gods- och passagerartransport på väg, förordning (EG) nr 1071/2009 av den 21 oktober 2009 och förordning (EG) nr 1072/2009 av den 21 oktober 2009. 12) Enklare äggmärkning, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 av den 17 december 2013. [34] Se slutrapporten om ABR-programmet, SWD(2012) 423 final. [35] Kommissionen har fått synpunkter och förslag från medlemsstaterna (Finland, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket) näringslivet, de fackliga organisationerna och andra av civilsamhällets organisationer. Inläggen finns på kommissionens webbplats för smart lagstiftning: http://ec.europa.eu/smart-regulation/refit/index_en.htm [36] Initiativets mål är att minska hindren för handel över gränserna och trygga medlemsstaternas momsintäkter genom att göra EU:s momssystem enklare, neutralt och mer tillförlitligt. [37] Andra initiativ är bl.a. översyn av den kärntekniska lagstiftningen, ett förslag om tillfälliga pass och en översyn av förordningarna om import av textilprodukter och föremål som kan användas både civilt och militärt. [38] Energimärkning av kylskåp (direktiv 2003/66/EG), diskmaskiner för hushållsbruk (direktiv 1999/9/EG) och tvättmaskiner (direktiv 1995/12/EG) sedan nya genomförandeåtgärder antagits. [39] Rådets förordning nr 11 om avskaffande av diskriminering såvitt avser fraktsatser och befordringsvillkor enligt artikel 79.3 i Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen av den 16 augusti 1960. [40] Artikel 10 i protokoll 36 om övergångsbestämmelser. [41] KOM(2008) 600/4. [42] KOM(2007) 90 slutlig. [43] På uppmaning av rådet i december 2013 att senast i mitten av 2015 rapportera om tillämpningen av principen om ömsesidigt erkännande (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/intm/139846.pdf). [44] Det är också fråga om marknadsföring av kalvkött, märkning av nötkött, programmet för de yttersta randområdena, direktivet om bränslekvalitet (när det införlivats och tillämpas fullt ut), oljelager, förordningen om kontroll av fisket, kärnsäkerhet, standardisering, asbestförorening, djurförsök, strategiska miljöbedömningar, översvämningsrisker, flyktiga organiska föreningar, försäkringar (när tillräcklig erfarenhet av genomförandet föreligger), utbildning, kvalificering och tillstånd för vägfrakt, sjöfart och sjöfartssäkerhet, mottagning i hamn av avfall från fartyg, e-fakturering av moms och momsportalen, byggsektorn samt glas- och keramikindustrin. [45] Här ska man granska lagstiftningen om nättjänster, direktiv 98/84/EG om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång och direktiv 2000/31/EG om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden. [46] COM(2013) 49, åtföljt av SWD(2013)25. [47] Se det åtföljande arbetsdokumentet för mer information. [48] COM(2012) 746. [49]Se kommissionens webbplats för smart lagstiftning: http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/index_en.htm [50] Det har kommit in 53 svar från myndigheter, berörda parter och enskilda under samrådet. Synpunkterna offentliggörs med en sammanfattning på kommissionens webbplats för smart lagstiftning: http://ec.europa.eu/smart-regulation/index_en.htm [51] Slutrapporter: http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/documents_en.htm [52] Bland annat ledde kontrollen av information till och samråd med arbetstagare till att tre direktiv kunde slås ihop efter samrådet med arbetsmarknadens parter, medan kontrollen av typgodkännanden av motorfordon leder till en översyn av ramdirektivet 2007/46/EG (mer information finns i resultattavlan för Refit). [53] Samråd föreskrivs i artikel 11 i EU-fördraget och protokoll nr 2 om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna. Samråd med arbetsmarknadens parter i socialpolitiska frågor föreskrivs i artiklarna 153, 154 och 155 i EUF-fördraget, som också ger dem möjlighet att delta i Refit. [54] Särskilda former för samråd som föreskrivs i fördragen, EU:s sekundärrätt eller internationella avtal (t.ex. med arbetsmarknadens parter) ingår inte här. [55] http://ec.europa.eu/yourvoice/index_en.htm [56] Prenumerera på: https://webgate.ec.europa.eu/notifications/homePage.do?locale=en [57] Undersökningen Assessing the costs and benefits of regulation, http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/commission_guidelines/docs/131210_cba_study_sg_final.pdf [58] Se http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/metals-minerals/files/steel-cum-cost-imp_en.pdf och http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=7124&lang=en&title=Final-report [59] Ett exempel där detta kan vara motiverat är reglerna för införsel av växter och växtprodukter till EU, där de ändringar av kommissionens förslag som för närvarande diskuteras av lagstiftaren riskerar att öka kostnaderna för företagen (COM(2013) 267, kommissionens förslag till förordning om skyddsåtgärder mot växtskadegörare, se även den åtföljande resultattavlan). [60] Faktiska kostnader som kontrolleras i efterhand kan skilja sig från uppskattningar på förhand på grund av tekniska framsteg, innovation och effektivitet. I stålindustrin har t.ex. kostnaderna för miljöskydd per ton produkt legat stilla eller minskat de senaste två årtiondena, trots att industrin förbättrat sitt miljöarbete (kumulativ kostnadsbedömning för stålindustrin: http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/metals-minerals/files/steel-cum-cost-imp_en.pdf). [61] Rapporteringskrav hänger ofta samman med varandra: t.ex. kan ett krav att kommissionen ska rapportera till rådet eller parlamentet medföra ytterligare rapporteringskrav för medlemsstaternas myndigheter, de berörda parterna och företagen. [62] I förordningen om gemensamma sammanhållningspolitiska bestämmelser finns 28 enskilda rapporteringskrav på 11 områden, varav 6 kräver regelbunden rapportering. I direktivet om utstationerade arbetstagare infördes fler rapporteringskrav på medlemsstaterna under lagstiftningsprocessen (se resultattavlan för Refit). [63] Avsevärda framsteg har gjorts med att slå samman tidigare separat rapportering inom vattenpolitiken (ramdirektivet om en marin strategi, vattenramdirektivet och habitat- och fågeldirektiven), så att uppgifterna bara behöver lämnas en gång, vilket avsevärt minskar den administrativa bördan. Ett separat pilotprojekt för att minska rapporteringskraven om avloppsvatten i tätorter ska leda till enklare och effektivare rapporteringskrav. [64] Sedan 2007 lämnar medlemsstaterna i stället för separata rapporter en enda rapport till kommissionen om tillämpningen av 24 arbetsmiljödirektiv (direktiv 2007/30/EG om ändring av ramdirektivet 89/391/EEG). [65] Kommissionen granskade 2013 rapporteringskraven inom energi- och sammanhållningspolitiken för att förenkla dem. Enbart inom energipolitiken kunde 43 rapporteringskrav slås samman till 14. [66] Europeiska rådets slutsatser den 24–25 oktober 2013, rådets (konkurrenskraft) slutsatser från december 2013 och Europaparlamentets resolution av den 17 april 2014 om Topp 10-samrådet och om att minska EU-regelbördan för små och medelstora företag. [67] Särskilt har inlägg inkommit från Finland, Tyskland, Nederländerna och Förenade kungariket. [68] http://ec.europa.eu/smart-regulation/refit/index_en.htm [69] I enlighet med protokoll nr 2 till fördragen. [70] Se även analysen av hur ändringar under lagstiftningsprocessen påverkar förslag om förenkling och minskade bördor i resultattavlan för Refit som åtföljer detta meddelande. [71] Uppskattningsvis beror en tredjedel av den regelbörda som hänger samman med EU-lagstiftningen på nationella genomförandeåtgärder.