Förslag till rådets förordning (EG) om en politik för gemenskapens flottkapacitet inom inlandssjöfarten för att främja transporter på de inre vattenvägarna (98/C 320/04) (Text av betydelse för EES) KOM(1998) 541 slutlig - 98/0281(SYN)

(Framlagt av kommissionen den 28 september 1998)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

i enlighet med det förfarande som avses i artikel 189 c i fördraget, och

av följande skäl:

Genom förordning (EEG) nr 1101/98 (1) infördes ett system för strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten för de flottor som trafikerar det nät av inre vattenvägar som är sammanbundna sinsemellan i Belgien, Frankrike, Luxemburg, Nederländerna, Tyskland och Österrike. Denna förordning syftade till att minska överkapaciteten hos inlandssjöfartens flottor genom på gemenskapsnivå samordnade åtgärder för skrotning av fartyg. Denna förordning löper ut den 28 april 1999.

I samband med de kompletterande åtgärderna till detta system för strukturella förbättringar, som syftar till att undvika att befintlig överkapacitet förvärras eller att ny överkapacitet uppstår, visade sig regeln "gammal för ny" vara nödvändig för att marknaden för inlandssjöfart skulle fungera på ett väl avvägt sätt (kommissionens rapport KOM(97) 555 slutlig av den 3 november 1997). Denna regel kvarstår dessutom som det viktigaste instrumentet för att intervenera vid störningar på nämnda marknad, såsom dessa störningar definieras i artikel 1 i direktiv 96/75/EG (2). Det är vidare lämpligt att hindra att effekterna av de skrotningsåtgärder som genomförts sedan 1990 tillintetgörs genom att ny transportkapacitet tas i bruk direkt efter att nämnda regel har löpt ut. Det är därför nödvändigt att behålla regeln "gammal för ny" under en period som är begränsad till högst fem år, samtidigt som man gradvis avvecklar kvoterna på ett sätt som säkerställer denna övergång och avvecklingen av gemenskapens interventioner på marknaden. Det har också visat sig vara viktigt att behålla det instrument för reglering av gemenskapens flottkapacitet som utgörs av regeln "gammal för ny" efter denna period på fem år, men då som en övervakningsmekanism som skall ligga på noll som bara skall kunna aktiveras på nytt i händelse av allvarliga störningar på marknaden i enlighet med vad som avses i artikel 7 i direktiv 96/75/EG.

Man måste kunna bemästra en eventuell ny överkapacitet på ett effektivt sätt inom alla marknadssektorer för transport på vattenvägar. De åtgärder som vidtas bör därför vara allmänna och inbergripa både lastfartyg och påskjutare. Det är tänkbart att undanta fartyg som inte bidrar till överkapaciteten på det nät av inre vattenvägar som är sammanbundna sinsemellan genom att de bara trafikerar avskilda nationella eller internationella marknader. Det är däremot viktigt att från åtgärderna inte undanta privata flottor som utför transporter för egen räkning, eftersom dessa har ett betydande inflytande på transportmarknaderna.

En gemensam modell där medlemsstaterna gemensamt vidtar åtgärder för att uppnå samma mål utgör en av de viktigaste förutsättningarna för att man skall kunna säkerställa en reglering av transportkapaciteten. Det är i detta avseende lämpligt att behålla de skrotningsfonder som upprättades genom förordning (EEG) nr 1101/89 i de medlemsstater som berörs av inlandssjöfarten, vilka skulle benämnas "fonder för samordning och främjande av gemenskapsflottorna". Genom dessa fonder skulle man säkerställa förvaltningen av regeln "gammal för ny". De resterande medlen från de åtgärder för strukturella förbättringar som genomförs fram till den 28 april 1999 skulle föras över till en reservfond, som skulle kopplas till nämnda fonder.

På grund av de grundläggande skillnaderna mellan marknaden för transport av torrlaster, marknaden för transport av flytande produkter samt marknaden för påskjutare är det önskvärt att i en och samma fond skapa skilda konton för torrlastfartyg, tankfartyg samt påskjutare.

Med en ekonomisk politik som är förenlig med fördraget skall regleringen av transportkapaciteten i första hand åligga aktörerna inom denna sektor. Kostnaderna för de åtgärder som vidtas bör därför bäras av de företag som verkar inom sektorn för inlandssjöfart. Denna reglering består i att fastställa de villkor som skall gälla då viss ny kapacitet tas i bruk, utan att den får leda till en total blockering av tillträdet till marknaden. Dessa villkor kan begränsas i tid och styrka samt variera på ett flexibelt sätt beroende på marknadsutvecklingen, men kvoterna skall gradvis minskas till noll under en femårsperiod räknat från den 28 april 1999. Den regleringsmekanism som ovan benämns regeln "gammal för ny" kan behållas som övervakningsmekanism efter att den femårsperiod som inleds den 28 april 1999 har löpt ut, men då på nollnivå. De särskilda bidrag som betalas enligt regeln "gammal för ny" skall placeras i reservfonden och kan, om det blir nödvändigt att intervenera på marknaden, användas för att bevilja skrotningspremier.

Det är lämpligt att säkerställa att de åtgärder som planeras genom denna förordning eller deras tillämpning inte snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen, och framför allt inte gynnar vissa företag i en grad som strider mot gemenskapens intressen. För att berörda företag skall omfattas av likvärdiga konkurrensvillkor bör de särskilda bidrag som skall betalas till fonderna för nya fartyg som tas i bruk och eventuella skrotningspremier, om sådana visar sig vara nödvändiga till följd av en allvarlig störning på marknaden och enligt det förfarande som avses i artikel 8 i direktiv 96/75/EG, ha enhetliga satser och omfattas av enhetliga villkor.

De beslut som rör hur denna mekanism för reglering av transportkapaciteten skall fungera bör, med tanke på inlandssjöfartsflottans gränsöverskridande karaktär, fattas på gemenskapsnivå. Behörigheten att fatta dessa beslut, att övervaka deras tillämpning samt att vidmakthålla de konkurrensvillkor som avses i denna förordning bör ges till kommissionen.

I samband med att gemenskapsflottorna moderniseras och omstruktureras, vilket kan få positiva miljö- och säkerhetseffekter, är det önskvärt att det planeras för sociala åtgärder till förmån för personer som vill lämna sektorn för transporter på inre vattenvägar eller som vill ställa om sin verksamhet till en annan sektor. Det är också önskvärt att det planeras för åtgärder som syftar till att främja skapandet av samarbetsformationer mellan företag, att förbättra skepparnas kvalifikationer samt att främja en teknisk anpassning av fartygen.

För att förebygga snedvridningar av konkurrensen på aktuella marknader och för att effektivisera planerade åtgärder är det önskvärt att Schweiz vidtar liknande åtgärder för den del av dess flotta som trafikerar vattenvägar förbundna med berörda medlemsstater. Gemenskapen är beredd att inleda nödvändiga förhandlingar med Schweiz.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De fartyg inom inlandssjöfarten som transporterar varor mellan två eller flera punkter på medlemsstaternas inre vattenvägar skall omfattas av den politik för reglering av gemenskapens flottkapacitet som fastställs i denna förordning. Under en period på högst fem år räknat från den 28 april 1999 skall denna politik i enlighet med denna förordning inbegripa villkor för nya fartyg som tas i bruk.

Artikel 2

1. Denna förordning skall omfatta både lastfartyg och påskjutare som utför transporter för egen eller annans räkning och som är registrerade i en medlemsstat eller som, i avsaknad av sådan registrering, drivs av ett företag som är etablerat i en medlemsstat.

I denna förordning avses med "företag" varje fysisk eller juridisk person som bedriver en mindre ekonomisk verksamhet eller en industriell verksamhet.

2. Denna förordning omfattar inte

a) fartyg som enbart trafikerar nationella vattenvägar som inte är förbundna med andra inre vattenvägar i gemenskapen,

b) fartyg som på grund av sin storlek inte kan lämna de nationella vattenvägar som de trafikerar eller som inte kan nå andra inre vattenvägar i gemenskapen (isolerade fartyg), förutsatt att dessa fartyg inte kan förmodas börja konkurrera med fartyg som omfattas av denna förordning,

c) fartyg som enbart trafikerar den slutna marknaden på Donau (och dess bifloder) upp till Kelheim utan att någonsin lämna denna marknad,

d) påskjutare vars drivkraft inte överstiger 300 kilowatt,

e) kombinerade havs- och flodgående fartyg samt läktare i den mån som de enbart utför internationella eller nationella transporter under resor som inbegriper en sträcka till havs,

f) fartyg som enbart är ägnade åt förvaring av varor, dvs. lastning och därefter avlastning av varor på en och samma plats,

g) muddringsutrustning såsom skopfartyg och pontoner samt flytande utrustning som tillhör byggföretag,

h) färjor,

i) fartyg som är ägnade åt icke-kommersiella tjänster.

Artikel 3

1. Var och en av medlemsstaterna vars inre vattenvägar är sammanbundna med inre vattenvägar i en annan medlemsstat och vars flottas totala tonnage överstiger 100 000 ton, hädanefter benämnda "berörda medlemsstater", skall i sin lagstiftning och med egna administrativa medel upprätta en "fond för samordning och främjande av gemenskapsflottorna", hädanefter benämnd "fond".

2. Förvaltningen av varje fond skall ombesörjas av behöriga myndigheter i berörd medlemsstat. Medlemsstaterna skall i denna förvaltning samarbeta med de nationella organisationer som företräder inlandssjöfarten.

3. Varje fond skall innehålla tre skilda konton: ett för torrlastfartyg, ett för tankfartyg samt ett för påskjutare.

4. Varje fond skall vara kopplad till en reservfond som skall fyllas på med

- resterande medel från de åtgärder för strukturella förbättringar som genomförs fram till den 28 april 1999, och som utgörs av bidrag från berörda medlemsstater, gemenskapen och branschen,

- de särskilda bidrag som avses i artikel 4 i denna förordning,

- de ekonomiska medel som kan ställas till förfogande i händelse av allvarliga störningar på marknaden enligt vad som avses i artikel 7 i förordning 96/75/EG.

5. Reservfonden kan utnyttjas för sådana lämpliga åtgärder som avses i artikel 7 i rådets direktiv 96/75/EG, och särskilt då för förbättringsåtgärder som organiseras på gemenskapsnivå enligt de former som definieras i artikel 6 i denna förordning.

6. Reservfonden kan utnyttjas för sådana åtgärder som avses i artikel 8 i denna förordning endast om de organisationer som företräder inlandssjöfarten på gemenskapsnivå enhälligt begär detta.

Artikel 4

1. Fartyg som omfattas av denna förordning och som är nykonstruerade, har importerats från tredje land eller flyttats från sådana nationella marknader som avses i artikel 2.2 a-c, får tas i bruk under förutsättning (regeln "gammal för ny") att ägaren till fartyget antingen:

- utan att erhålla skrotningspremier skrotar ett visst tonnage lastkapacitet enligt det förhållande som benämns "kvot" mellan det gamla tonnaget och det nya, och som fastställs av kommissionen, eller

- till den fond som fartyget tillhör eller som ägaren har valt enligt artikel 5.2 för över ett särskilt bidrag som fastställs till ett visst belopp som funktion av nämnda kvot, eller genom att ägaren skrotar ett tonnage som understiger denna kvot och betalar mellanskillnaden mellan det nya fartygets tonnage och det skrotade tonnaget.

2. Kvoten kan fastställas till olika nivåer för de olika marknadssektorerna torrlastfartyg, tankfartyg och påskjutare. Kvoten skall gradvis minskas till noll, vilket skall ha skett senast efter fem år räknat från 28 april 1999. Då kvoten har nått nollnivå skall systemet omvandlas till en övervakningsmekanism och kan bara aktiveras på nytt i händelse av allvarliga störningar på marknaden enligt artikel 7 i direktiv 96/75/EG.

3. Fartygets ägare kan välja mellan att betala ett särskilt bidrag eller att skrota gammalt tonnage antingen då denna gör en faktisk beställning av ett fartyg som skall konstrueras eller importeras förutsatt att det tas i bruk inom följande 18 månader, eller då det nykonstruerade eller importerade fartyget faktiskt tas i bruk. Detta val skall göras då fartygsbeställningen eller importordern utfärdas. Det fartyg som skall skrotas som kompensation för den nya lastkapaciteten skall vara skrotat innan det nya fartyget tas i bruk. Ägare till nya fartyg som tas i bruk, och som har skrotat ett tonnage som överskrider erforderligt tonnage, skall inte uppbära någon ekonomisk ersättning för det överskjutande skrotade tonnaget. Fartyg som för gott dras tillbaka från marknaden för att användas för andra syften än varutransport, såsom för humanitärt bistånd eller som museer, och fartyg som exporteras till utvecklingsländer utanför Europa eller som ställs till en icke vinstdrivande organisations förfogande, kan efter beslut av kommissionen utnyttjas som kompensationstonnage, det vill säga betraktas som om de hade skrotats.

4. För påskjutare skall begreppet tonnage ersättas med begreppet drivkraft.

5. De villkor som fastställs i artikel 4.1 skall också tillämpas på kapacitetsökningar till följd av att ett fartyg förlängs eller då en påskjutares motor byts ut.

6. Kommissionen kan från tillämpningsområdet för artikel 4.1 undanta specialiserade fartyg. Med specialiserade fartyg avses fartyg som är speciellt och tekniskt utformade för att enbart transportera en viss typ av vara, fartyg som tekniskt sett inte är kapabla att transportera andra varor, men den typ av vara som transporteras skall inte heller kunna transporteras av fartyg som inte har dessa särskilda förutsättningar och ägare till sådana specialiserade fartyg skall också skriftligen förbinda sig att inte transportera andra varor på sina fartyg så länge som regeln "gammal för ny" är tillämplig.

Artikel 5

1. För fartyg som är registrerade i en av de berörda medlemsstaterna skall det särskilda bidraget föras över till fonden i den medlemsstat i vilken fartyget är registrerat. För oregistrerade fartyg som används av ett företag etablerat i en av de berörda medlemsstaterna skall det särskilda bidraget föras över till fonden i den medlemsstat i vilken företaget är etablerat.

2. För fartyg som är registrerade i en annan medlemsstat och oregistrerade fartyg som används av ett företag etablerat i en annan medlemsstat skall det särskilda bidraget enligt fartygsägarens val föras över till en av de fonder som upprättats i de berörda medlemsstaterna.

Artikel 6

1. I händelse av allvarliga störningar på marknaden såsom de definieras i artikel 7 i direktiv 96/75/EG kan kommissionen, på begäran av en medlemsstat, efter samråd med den kommitté som avses i artikel 8 i direktiv 96/75/EG och enligt det förfarande som föreskrivs, på nytt aktivera regeln "gammal för ny" för en i tiden begränsad period enligt artikel 7 i direktiv 96/75/EG, eller vidta förbättringsåtgärder genom vilka ägaren till varje sådant fartyg som avses i artikel 2.1 kan uppbära en skrotningspremie som fastställs av kommissionen enligt de villkor som föreskrivs i artikel 7 om ägaren låter skrota hela fartygsskrovet eller, för påskjutare, låter förstöra motorn. Denna skrotningspremie skall tas från den fond till vilken ägaren tillhör och inom ramen för tillgängliga medel. Premien kan bara beviljas för ett fartyg vilket ägaren bevisar utgör en del av den "aktiva flottan", vilket innebär

- att fartyget skall vara i gott skick,

- att ägaren kan uppvisa antingen ett giltigt sjövärdighets- och skeppsmätningsintyg eller ett tillstånd att utföra nationella transporter som utfärdats av behörig myndighet i en av de berörda medlemsstaterna,

- att fartyget har utfört åtminstone tio resor under de senaste 24 månaderna före inlämnandet av ansökan om skrotningspremie. Med begreppet "resa" avses en kommersiell transport på en sträcka som är normal för varutransporter av aktuell typ (mer än 50 km) och med en tranporterad lastvolym som är rimlig med tanke på fartygets lastkapacitet (åtminstone 70 %).

Ingen premie kan beviljas eller betalas ut för fartyg som till följd av haveri eller annan skada inte längre går att reparera eller vars reparationskostnader överstiger skrotningspremiens belopp.

Om de behöriga myndigheterna på välgrundade skäl tvivlar på att det fartyg för vilket skrotningspremie har sökts är i gott skick, kan de begära att en besiktningsman upprättar ett intyg om att berört fartyg befinner sig i ett tekniskt skick som medger fartyget att utföra transporter. Myndigheterna kan vägra att bevilja skrotningspremien om fartyget inte uppfyller detta krav.

2. Det skall råda ekonomisk solidaritet mellan fonderna när det gäller de skilda konton som avses i artikel 3.3. Denna solidaritet skall gälla fondernas alla utgifter och resurser enligt artikel 3.4 för att säkerställa lika behandling av alla transportörer som omfattas av denna förordning, oberoende av vilken fond fartyget tillhör.

Artikel 7

1. Kommissionen skall för torrlastfartyg, tankfartyg respektive påskjutare separat fastställa

- kvoter för regeln "gammal för ny" för de fartyg som avses i artikel 2,

- satser för de särskilda bidragen,

- den period, de tilldelningsvillkor och de skrotningspremiesatser som avses i artikel 6,

- värderingskoefficienter (likvärdiga tonnage) för olika typer och kategorier av materiel avsett för inlandssjöfart.

2. De särskilda bidragen och skrotningspremierna uttryckta i euro. Satserna skall vara samma för alla fonder.

3. De särskilda bidragen och skrotningspremierna skall för lastfartyg beräknas som funktion av deras dräktighet och för påskjutare som funktion av deras drivkraft.

4. Kommissionen skall fastställa formerna för den ekonomiska solidaritet som avses i artikel 6.2.

Då kommissionen fattar sina beslut skall den också beakta resultaten av studierna över gemenskapens transportmarknad och dess förutsebara utveckling samt nödvändigheten att undvika att konkurrensen snedvrids i en omfattning som strider mot gemenskapens intressen. För att bidra till dessa studier av marknaden skall ägarna till nykonstruerade eller importerade fartyg informera fonderna om detta sex månader innan dessa fartyg tas i bruk.

Artikel 8

Medlemsstaterna kan vidta åtgärder för att

- underlätta för transportörer inom inlandssjöfarten som vill dra sig tillbaka från denna bransch att erhålla förtidspension eller att ställa om sig till en annan ekonomisk verksamhet,

- organisera yrkesutbildnings- eller omställningsåtgärder för löntagare som lämnar detta yrke till följd av att deras fartyg skrotas,

- uppmuntra privata skeppare att gå samman i handelsföreningar,

- främja en teknisk anpassning av fartygen för att krav på goda arbetsvillkor och tekniska säkerhetskrav skall tillgodoses,

- förbättra skepparnas kvalifikationer för att säkerställa yrkets utveckling och framtid.

Artikel 9

Gemenskapen skall med Schweiz och andra icke-medlemsstater inleda sådana förhandlingar som krävs för tillämpningen av denna förordning.

Artikel 10

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa denna förordning och underrätta kommissionen om detta.

Dessa åtgärder skall framför allt inbegripa en ständig och effektiv efterlevnadskontroll i fråga om de skyldigheter som enligt denna förordning åligger företagen samt nödvändiga nationella bestämmelser för förordningens tillämpning och lämpliga sanktioner för överträdelser.

2. Medlemsstaterna skall varje år till kommissionen lämna alla viktiga uppgifter om resultaten av regeln "gammal för ny" samt om deras fonders och reservfonders ekonomiska ställning.

3. Kommissionen skall före den 29 april 1999 anta de beslut som den är ålagd enligt artikel 7.

4. Kommissionen skall säkerställa att fonderna tillämpar denna förordning på ett enhetligt sätt och att deras verksamhet samordnas.

Artikel 11

Denna förordning träder i kraft den 29 april 1999.

(1) EGT L 116, 28.4.1989, s. 25. Förordningen ändrades senast genom kommissionens förordning (EG) nr 742/98 av den 2 april 1998 (EGT L 103, 3.4.1998, s. 3).

(2) EGT L 304, 27.11.1996, s. 12.

BILAGA FÖR KÄNNEDOM

Utkast till kommissionens förordning (EG) om fastställande av vissa tillämpningsåtgärder för rådets förordning (EG) nr . . ./99 om en politik för gemenskapens flottkapacitet inom inlandssjöfarten för att främja transporter på de inre vattenvägarna

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr . . ./99 om en politik för gemenskapens flottkapacitet inom inlandssjöfarten för att främja transporter på de inre vattenvägarna, särskilt artikel 11.3 i denna, och

av följande skäl:

Enligt artikel 7 i förordning (EG) nr . . ./99 skall kommissionen fastställa de praktiska formerna för genomförandet av den politik för reglering av gemenskapens flottkapacitet som definieras i nämnda förordning.

Det är lämpligt att behålla de särskilda bidragssatser som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 241/97 av den 10 februari 1997 (1) eftersom de har visat sig vara effektiva.

Det är lämpligt att behålla nivån på de olika kvoterna i artikel 4 i rådets förordning (EG) nr . . ./99, enligt kommissionens förordningar (EG) nr 2812/94 (2) av den 18 november 1994 vad gäller tankfartyg, nr 2310/96 (3) av den 2 december 1996 vad gäller påskjutare samt nr 742/98 (4) av den 2 april 1998 vad gäller torrlastfartyg.

För att den ekonomiska solidariteten mellan fonderna för samordning och främjande av gemenskapsflottorna skall fungera tycks det vara lämpligt att kommissionen, tillsammans med de myndigheter som förvaltar fonderna, i början av varje år upprättar räkenskaper över tillgängliga resurser i reservfonden samt utför en kontoutjämning vid en eventuell ny förbättringsåtgärd.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning har diskuterats med berörda medlemsstater och de organisationer som företräder inlandssjöfarten på gemenskapsnivå.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I denna förordning fastställs bland annat de särskilda bidragssatser som avses i artikel 7 i förordning (EG) . . ./99, de kvoter för regeln "gammal för ny" som avses i artikel 7 i nämnda förordning samt de praktiska formerna för att, inom ramen för den politik som syftar till att reglera gemenskapens flottkapacitet, bevilja skrotningspremier då detta är nödvändigt.

Artikel 2

Särskilda bidrag

1. Beloppen för de särskilda bidragen för de olika typerna och kategorierna av fartyg skall uppgå till mellan 70 % och 115 % av följande satser (5*):

- Torrlastfartyg

- motorfartyg: [120] (6*) euro/ton,

- läktare: 60 euro/ton,

- pråmar: [43] (7*) euro/ton,

- Tankfartyg

- motorfartyg: [216] (8*) euro/ton,

- läktare: 108 euro/ton,

- pråmar: [39] (9*) euro/ton,

- Påskjutare

180 euro/kilowatt med en linjär ökning upp till 240 euro/kilowatt för en motorkraft lika med eller högre än 1 000 kW.

2. - För fartyg med en dräktighet på mindre än 450 ton skall de högsta särskilda bidrag som avses i artikel 2.1 minskas med 30 %.

- För fartyg med en dräktighet på mellan 650 och 450 ton skall de högsta särskilda bidragen minskas med 0,15 % för varje ton med vilket fartygets dräktighet understiger 650 ton.

- För fartyg med en dräktighet på mellan 650 och 1 650 ton skall de högsta särskilda bidragen ökas linjärt från 100 % till 115 %. För en dräktighet som överstiger 1 650 ton skall de högsta särskilda bidragen ligga kvar på 115 %.

3. Omräkningen av de särskilda bidragen uttryckta i euro till berörd fonds nationella valuta skall ske enligt den kurs som gäller den dag då den första utgåvan av Europeiska gemenskapernas officiella tidning ges ut under aktuellt år, och i vilken anges de räntesatser som Europeiska monetära institutet tillämpat för sina transaktioner i euro under januari månad.

Artikel 3

Kvoter för regeln "gammal för ny"

Från och med den 29 april 1999 skall följande kvoterna för fartyg som tas i bruk, och som omfattas av villkoret i artikel 4.1 i förordning nr . . ./99, fastställas till följande:

1. Torrlastfartyg: [1,25:1] (10*) (förhållandet mellan gammalt och nytt tonnage).

2. Tankfartyg: [1,50:1] (11*).

3. Påskjutare: [1:1] (12*).

Artikel 4

Ekonomisk solidaritet

1. För bokföringen av tillgängliga resurser i reservfonden eller för att verkställa den ekonomiska solidaritet mellan de olika kontona i fonderna som avses i artikel 6.2 i förordning (EG) nr . . ./99, skall varje fond i början av varje år till kommissionen lämna följande uppgifter:

- Fondens intäkter under föregående år, oavsett om intäkterna syftar till att betala skrotningspremier eller om de rör främjande åtgärder (Rdn).

- Fondens ekonomiska åtaganden under föregående år i form av skrotningspremier eller främjande åtgärder (Pn).

- Fondens överskott från intäkter som syftar till att betala skrotningspremier eller främjande åtgärder per den 1 januari föregående år (Sn).

2. I samråd med de myndigheter som förvaltar fonderna skall kommissionen på grundval av de uppgifter som avses under artikel 4.1 fastställa

- fondernas samlade ekonomiska åtaganden i form av skrotningspremier och främjande åtgärder under föregående år (Pt),

- samtliga fonders samlade intäkter under föregående år (Rdt),

- samtliga fonders samlade överskott per den 1 januari föregående år (St);

- de standardiserade årliga ekonomiska åtagandena (Pnn) för varje fond som beräknas enligt följande formel:

Pnn = >NUM>Pt >DEN>(Rdt + St) × (Rdn + Sn)

- skillnaden mellan de årliga ekonomiska åtagandena (Pn) och de standardiserade årliga ekonomiska åtagandena för varje fond (Pnn),

- de belopp som varje fond med årliga ekonomiska åtaganden som understiger de standardiserade årliga ekonomiska åtaganden (Pn < Pnn) för över till en fond med årliga ekonomiska åtaganden som överstiger de standardiserade årliga ekonomiska åtagandena (Pn >Pnn).

3. Varje berörd fond skall före den 1 mars innevarande år till de övriga fonderna föra över de belopp som avses i den femte strecksatsen i punkt 2 a och i den sjätte strecksatsen i punkt 2 b.

Artikel 5

Likvärdigt tonnage

1. Då en ägare tar i bruk ett sådant fartyg som avses i artikel 4 i förordning (EG) nr . . ./99 och erbjuder sig att skrota ett tonnage av en annan typ av fartyg, skall det likvärdiga tonnage som skall beaktas inom de två sektorer av fartyg som anges nedan fastställas som funktion av följande värderingskoefficienter:

- Torrlastfartyg

- motorfartyg på mer än 650 ton: 1,00

- läktare på mer än 650 ton: 0,50

- pråmar på mer än 650 ton: 0,36

- Tankfartyg

- motorfartyg på mer än 650 ton: 1,00

- läktare på mer än 650 ton: 0,50

- pråmar på mer än 650 ton: 0,18

2. För fartyg med en dräktighet på mindre än 450 ton skall de koefficienter som avses i artikel 6.1 minskas med 30 %. För fartyg med en dräktighet på mellan 450 och 650 ton skall dessa koefficienter minskas med 0,15 % för varje ton med vilket fartygets dräktighet understiger 650 ton.

Artikel 6

Samråd

1. Kommissionen skall samråda med medlemsstaterna varje gång den planerar att ändra denna förordning.

2. Kommissionen skall i alla frågor som rör politiken för reglering av gemenskapens flottkapacitet inhämta ett yttrande från en grupp bestående av experter från de branschorganisationer som företräder inlandssjöfarten på gemenskapsnivå samt från berörda medlemsstater. Denna grupp skall benämnas "Expertgruppen för reglering och främjande av gemenskapens flottkapacitet".

Artikel 7

Slutbestämmelser

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Förordning nr 1102/89 skall fortsätta att gälla fram till dagen för denna förordnings ikraftträdande.

(1) EGT L 40, 11.2.1997, s. 11.

(2) EGT L 298, 19.11.1994, s. 22.

(3) EGT L 313, 3.12.1996, s. 8.

(4) EGT L 103, 3.4.1998, s. 3.

(5*) Aktuella vägledande satser.

(6*) Aktuella vägledande satser.