Rekommendation till rådets yttrande om Polens uppdaterade konvergensprogram för 2007–2010 /* SEK/2008/2012 slutlig */





SV (...PICT...)|EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION| Bryssel den 11.6.2008 SEK(2008) 2012 slutlig Rekommendation till RÅDETS YTTRANDE om Polens uppdaterade konvergensprogram för 2007–2010 (framlagt av kommissionen) MOTIVERING 1. Allmän bakgrund Stabilitets- och tillväxtpakten syftar till att genom sunda offentliga finanser stärka förutsättningarna för prisstabilitet och stark hållbar tillväxt som kan bidra till ökad sysselsättning.. Vid reformen av pakten 2005 konstaterades att den hade visat sig användbar för att förankra budgetdisciplin. Däremot ansågs det viktigt att genom en reform stärka paktens effektivitet och ekonomiska underbyggnad och säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. Medlemsstaterna ska för rådet och kommissionen lägga fram stabilitets- eller konvergensprogram och årliga uppdateringar av dessa, enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. , som utgör en del av stabilitets- och tillväxtpakten. Medlemsstater som redan har infört den gemensamma valutan lägger fram (uppdaterade) stabilitetsprogram och medlemsstater som ännu inte har gjort det lägger fram (uppdaterade) konvergensprogram. Polens första konvergensprogram lades fram i maj 2004. I enlighet med förordningen yttrade sig rådet om programmet den 5 juli 2004, på grundval av en rekommendation från kommissionen och efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén. Enligt förordningen ska uppdaterade stabilitets- och konvergensprogram bedömas av kommissionen och granskas av kommittén. Vid behov kan de även granskas av rådet, enligt samma förfarande som ovan.[1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. 2. Bakgrund till bedömningen av det uppdaterade programmet Kommissionen har granskat den senaste uppdateringen av Polens konvergensprogram, som lades fram den 26 mars 2008, och har antagit en rekommendation till rådets yttrande om den (se faktarutan för de viktigaste punkterna i bedömningen). För att beskriva den bakgrund mot vilken den finanspolitiska strategin i det uppdaterade konvergensprogrammet bedöms, sammanfattas i denna motivering följande: (1) Landets ställning när det gäller paktens korrigeringsaspekt (förfarandet vid alltför stora underskott). (2) Den senaste bedömningen av landets ställning när det gäller paktens preventiva aspekt (en sammanfattning av rådets yttrande om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet). (3) Uppdateringen från maj 2008 av de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för finanspolitiken. (4) En sammanfattning av kommissionens bedömning av rapporten från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet. 2.1. Förfarandet vid alltför stora underskott när det gäller Polen De 5 juli 2004 antog rådet ett beslut där det fastställdes att Polen hade ett alltför stort underskott, i enlighet med artikel 104.6, på grundval av ett underskott i de offentliga finanserna som uppgick till 4,1 % av BNP 2003. Samtidigt utfärdade rådet rekommendationer enligt 104.7 för att korrigera det alltför stora underskottet. Polen rekommenderades framför allt att vidta åtgärder på medellång sikt för att, på ett trovärdigt och hållbart sätt, söka nedbringa underskottet till under 3 % av BNP senast 2007, i enlighet med rådets yttrande om konvergensprogrammet från maj 2004. I november 2006 beslutade rådet att de åtgärder som dittills vidtagits av de polska myndigheterna var otillräckliga. I februari 2007 utfärdade rådet nya rekommendationer som bekräftade 2007 som tidsgräns för korrigeringen. De polska myndigheterna rekommenderades att förbättra det strukturella saldot med minst 0,5 % av BNP mellan 2006 och 2007. I november 2007 lade kommissionen fram ett meddelande till rådet där det fastställdes att de åtgärder som Polen vidtagit efter rådets rekommendation överensstämde med rekommendationen. För 2008 och 2009 uttryckte kommissionen emellertid farhågor för att det inte skulle vara möjligt att upprätthålla korrigeringen av det alltför stora underskottet, vilket skulle innebära att förfarandet vid alltför stora underskott inte kunde upphävas. Både kommissionen och rådet uppmanade de polska myndigheterna att snarast möjligt lägga fram ett uppdaterat konvergensprogram där en strategi för de offentliga finanserna på medellång sikt för hela mandatperioden beskrivs. Denna strategi skulle vara förenlig med en varaktig korrigering av det alltför stora underskottet samt ytterligare framsteg i riktning mot målet på medellång sikt. Tillsammans med den här rekommendationen till rådets yttrande rekommenderar kommissionen rådet att upphäva förfarandet vid alltför stora underskott för Polens del, eftersom en samlad bedömning visar att situationen med ett alltför stort underskott har korrigerats. Det offentliga underskottet för 2007 uppgår till 2,0 % av BNP, vilket är under referensvärdet 3 % av BNP. Enligt kommissionens vårprognos 2008 torde underskottet understiga referensvärdet 3 % av BNP även under 2008 och 2009. 2.2. Rådets bedömning av den föregående uppdateringen I sitt yttrande av den 27 februari 2007 sammanfattade rådet på följande sätt sin bedömning av den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet för 2006–2009: ”Programmet förutser en korrigering av det alltför stora underskottet senast 2007, med hänvisning till bestämmelsen i artikel 2.7 i rådets förordning (EG) nr 1467/97, men rådet erinrar om att de hittills vidtagna åtgärderna inte förefaller vara lämpliga och att de åtgärder som planeras förefaller vara otillräckliga för att uppnå det resultatet. Under de påföljande åren räknar man i programmet med att göra tillräckliga framsteg för att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna mot en bakgrund av starka tillväxtutsikter, men det finns betydande risker när det gäller att uppnå målen för de offentliga finanserna och när det gäller anpassningens varaktighet.” Med beaktande av den nya rekommendation till Polen om att landet skulle korrigera sitt alltför stora underskott som rådet antog den 27 februari 2007 i enlighet med artikel 104.7 i fördraget, uppmanade rådet Polen att göra följande: ”i) Säkerställa att det alltför stora underskottet korrigeras senast 2007 i linje med den nya rekommendationen enligt artikel 104.7. ii) Dra nytta av de goda ekonomiska tiderna och utnyttja alla extra intäkter till att minska underskottet och höja takten i anpassningen till det medelfristiga målet efter det att den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet uppnåtts, genom att, särskilt på utgiftssidan, precisera och genomföra de ytterligare åtgärder som krävs för att uppnå den avsedda anpassningen. iii) Säkra resultaten av pensionsreformen.” 2.3. Uppdateringen från maj 2008 av de länderspecifika allmänna ekonomiska riktlinjerna för finanspolitiken Den 14 maj 2008 antog rådet en rekommendation om 2008 års uppdatering av de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik och om genomförandet av medlemsstaternas sysselsättningspolitik EUT L 139, 29.5.2008, s. 57. . Inom finanspolitiken rekommenderades Polen att ”stärka budgetkonsolideringen samt att komplettera det nominella ’ankaret’ för underskottet i de offentliga finanserna (dvs. ’taket’ för underskottet) med ytterligare mekanismer för att stärka kontrollen över utgifterna”.[2] EUT L 139, 29.5.2008, s. 57. 2.4. Kommissionens bedömning av rapporten från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet Den 11 december 2007 antog kommissionen en strategisk rapport om den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning. I denna ingår en bedömning av Polens rapport från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet Meddelande från kommissionen till Europeiska rådet: ”Strategirapport om den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning: start för den nya treårsperioden (2008–2010) – Att hålla förändringstempot uppe”, 11.12.2007, KOM(2007) 803. . Den kan sammanfattas på följande sätt:[3] Meddelande från kommissionen till Europeiska rådet: ”Strategirapport om den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning: start för den nya treårsperioden (2008–2010) – Att hålla förändringstempot uppe”, 11.12.2007, KOM(2007) 803. I Polens nationella reformprogram anges de viktigaste utmaningarna vara konsolidering och bättre styrning av de offentliga finanserna, främjande av entreprenörskap, mer innovation i företagen, modernisering och utveckling av infrastruktur, säkerställande av en konkurrenspräglad miljö i nätverkssektorerna, skapande och bevarande av arbetstillfällen och minskad arbetslöshet och förbättring av arbetskraftens och företagens anpassningsförmåga. Kommissionens bedömning var att Polen hade gjort begränsade framsteg i genomförandet av sitt nationella reformprogram under perioden 2005–2007. Mot bakgrund av identifierade starka och svaga sidor och bekräftade framsteg, rekommenderade kommissionen Polen att inrikta ansträngningarna på följande: Finanspolitisk konsolidering (mekanismer för utgiftskontroll), konkurrens inom nätverksindustrierna, offentlig forskning och stöd till forskning och utveckling i den privata sektorn, flexicurity, med en aktiv arbetsmarknadspolitik, sociala förmåner, livslångt lärande och utbildning. Dessutom bör Polen uppmärksamma följande områden: transportinfrastruktur, förfarandet för registrering av nya företag, e-förvaltning, införlivande av lagstiftningen om den inre marknaden samt barnomsorg. På grundval av kommissionens strategirapport antog rådet den 14 maj 2008 rekommendationer om 2008 års uppdatering av de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och gemenskapens ekonomiska politik, inklusive Polen. Faktaruta: De viktigaste punkterna i bedömningenFöljande punkter tas upp i bedömningen, i enlighet med artikel 5.1 (stabilitetsprogram) och artikel 9.1 (konvergensprogram) i rådets förordning (EG) nr 1466/97:Är de ekonomiska antaganden som programmet bygger på rimliga?Vilket är medlemsstatens mål för de offentliga finanserna på medellång sikt? Är anpassningsplanen lämplig för att uppnå detta mål?Är de vidtagna eller föreslagna åtgärderna för att följa denna plan tillräckliga för att över konjunkturcykeln nå målet för de offentliga finanserna på medellång sikt?I bedömningen av anpassningsplanen uppmärksammas om en större anpassning görs i ekonomiskt goda tider och en mer begränsad i ekonomiskt dåliga tider. För de medlemsstater som deltar i eurosamarbetet eller i ERM II uppmärksammas vidare om medlemsstaten som riktvärde eftersträvar en årlig förbättring av det konjunkturrensade saldot, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, motsvarande 0,5 % av BNP för att uppnå sitt mål för de offentliga finanserna på medellång sikt.När anpassningsplanen fastställs (för medlemsstater som ännu inte har uppnått målet på medellång sikt), eller vid beslut om en tillfällig avvikelse från målet (för medlemsstater som har uppnått målet), uppmärksammas genomförandet av större strukturreformer. Har dessa direkta kostnadsbesparande effekter på lång sikt (t.ex. genom att öka den potentiella tillväxten) och därigenom påvisbara effekter på de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet (samtidigt som en tillräcklig säkerhetsmarginal för referensvärdet på 3 % av BNP behålls och situationen för de offentliga finanserna under programperioden förväntas återgå till målet på medellång sikt)? Särskild uppmärksamhet ägnas här pensionsreformer som syftar till att införa system med flera pelare, varav en obligatorisk pelare som fullständigt täcks av fondmedel.Är medlemsstatens ekonomiska politik förenlig med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken?Rimligheten i programmets makroekonomiska antaganden bedöms med utgångspunkt i kommissionens vårprognos 2008 och i enlighet med den allmänt vedertagna metoden för beräkning av potentiell total produktion och konjunkturrensade saldon.Bedömningen tar också upp följandeUtvecklingen av skuldkvoten och utsikterna för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet, vilket man ”vid övervakningen av de offentliga finanserna [bör] ägna tillräcklig uppmärksamhet” enligt rådets rapport av den 20 mars 2005 – ”Att förbättra genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten”. I ett meddelande från kommissionen av den 12 oktober 2006 anges metoden för att bedöma den långsiktiga hållbarheten Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574 slutlig, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006. .Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574 slutlig, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006.Graden av överensstämmelse med de nationella reformprogram som medlemsstaterna ska lägga fram inom ramen för Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning och med motsvarande genomföranderapport från oktober 2007. I sin följenot av den 7 juni 2005 till Europeiska rådet om de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken för perioden 2005–2008 framhöll Ekofinrådet att de nationella reformprogrammen borde vara förenliga med stabilitets– och konvergensprogrammen.Efterlevnaden av uppförandekoden ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005. , som bl.a. föreskriver en gemensam struktur och uppsättning tabeller för stabilitets– och konvergensprogrammen.”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005.| Rekommendation till RÅDETS YTTRANDE om Polens uppdaterade konvergensprogram för 2007–2010 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGIVIT FÖLJANDE YTTRANDE med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. , särskilt artikel 9.3,[6] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. med beaktande av kommissionens rekommendation, och efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén. HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE. (1) Den [8 juli 2008] granskade rådet Polens uppdaterade konvergensprogram, som omfattar perioden 2007–2010 Uppdateringen lämnades in mer än 16 veckor efter tidsfristen den 1 december som fastställts i uppförandekoden, på grund av bildandet av en ny regering i november efter de allmänna valen i oktober. .[7] Uppdateringen lämnades in mer än 16 veckor efter tidsfristen den 1 december som fastställts i uppförandekoden, på grund av bildandet av en ny regering i november efter de allmänna valen i oktober. (2) Polen har nyligen lyckats minska inkomstklyftan mot EU-genomsnittet i och med att den reala BNP-tillväxten ökade från omkring 4½ % i genomsnitt 2003–2005 till över 6 % 2006–2007. Tack vare den sysselsättningsintensiva produktionsökningen förbättrades situationen på arbetsmarknaden avsevärt och arbetslösheten sjönk från nästan 20 % 2003 till 9½ % 2007. Den sjunkande arbetslösheten beror, vid sidan av en enorm ökning av sysselsättningen, på en krympande arbetsstyrka på grund av migration. Snedvridning av incitamenten för arbete, som förstärks av den stora emigrationen, ökar arbetskraftsbristen i vissa sektorer. Den alltmer ansträngda arbetsmarknaden pressar lönerna uppåt, vilket har en negativ inverkan på HIKP-inflationen, som man visserligen lyckades hålla på en måttlig nivå under en period från 2005 fram till första halvåret 2007, men som ökade avsevärt i slutet av 2007. Efter att ha nått sin högsta punkt på 6¼ % av BNP 2003 gick det offentliga underskottet i genomsnitt ned med över en procentenhet per år, för att nå 2 % av BNP 2007. De senaste åren har resultaten i allmänhet varit bättre än målen tack vare positiva överraskningar i fråga om tillväxt, som lett till extraordinära intäkter, samt ett ofullständigt genomförande av utgiftsplaner. Den fortsatta konsolideringen av de offentliga finanserna kommer på ett avgörande sätt att bero på reformen av systemet för sociala transfereringar (framför allt förtidspensioner och invaliditetsersättningar) och ett ökat deltagande på arbetsmarknaden. (3) I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten gradvis kommer att minska från 6,5 % år 2007 till i genomsnitt 5,2 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter I bedömningen beaktas särskilt 2008 års vårprognos från kommissionen samt dess bedömning av rapporten från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet. verkar scenariot bygga på rimliga tillväxtantaganden. Programmets beräkningar av inflationen verkar vara i underkant, vilket beror på något optimistiska antaganden om importpriser och en relativt liten ökning av den nominella ersättningen per anställd.[8] I bedömningen beaktas särskilt 2008 års vårprognos från kommissionen samt dess bedömning av rapporten från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet. (4) Det offentliga underskottet för 2007 uppgick till 2,0 % av BNP, jämfört med beräkningen på 3,4 % i konvergensprogrammet från november 2006. Huvudskälet var betydligt högre real och nominell BNP-tillväxt än vad som antogs i november 2006, men utgifterna stramades också åt. Framför allt gjorde företagens höga lönsamhet det möjligt att hålla tillbaka ökningen av subventionerna, samtidigt som den snabbt minskande arbetslösheten och den genom Hausnerplanen Det hittills mest heltäckande och konkreta försöket att reformera utgifterna, som föreslogs 2003, syftade till att minska de offentliga utgifterna för social trygghet, offentlig förvaltning och statligt stöd. Hausnerplanen ersatte bland annat årlig indexering med en indexering när den ackumulerade inflationen överstiger 5 % eller vart tredje år (beroende på vilket som inträffar först). avskaffade indexeringen också begränsade ökningen av sociala transfereringar. Dessutom var ersättningarna till anställda i den offentliga sektorn lägre än planerat. Slutligen var de offentliga investeringarna lägre än beräknat på grund av att EU-medel utnyttjades i mindre utsträckning än planerat. Totalt var utgifternas andel av BNP 1,5 procentenheter lägre än vad som beräknades i november 2006. På intäktssidan var intäkterna från indirekta skatter och sociala avgifter bättre än beräkningarna från november 2006, vilket huvudsakligen berodde på att sysselsättningen och lönerna ökat mycket. Dessa positiva överraskningar uppvägdes av sämre resultat för andra inkomstposter (direkta skatter på grund av höjda skatteskikt). Detta ledde till en inkomstkvot strax under den planerade. I och med att det strukturella saldot förbättrades med omkring 1½ procentenhet följde genomförandet av budgeten mer än väl uppmaningen i rådets yttrande av den 27 februari 2007 om den föregående uppdateringen av konvergensprogrammet EUT C 72, 29.3.2007, s. 13. .[9][10] Det hittills mest heltäckande och konkreta försöket att reformera utgifterna, som föreslogs 2003, syftade till att minska de offentliga utgifterna för social trygghet, offentlig förvaltning och statligt stöd. Hausnerplanen ersatte bland annat årlig indexering med en indexering när den ackumulerade inflationen överstiger 5 % eller vart tredje år (beroende på vilket som inträffar först). EUT C 72, 29.3.2007, s. 13. (5) Det viktigaste målet för budgetstrategin är en varaktig minskning av det strukturella underskottet i de offentliga finanserna (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) i syfte att uppnå målet på medellång sikt för de offentliga finanserna, som är ett strukturellt underskott på 1 % av BNP 2011, dvs. ett år efter programperioden. Detta är i enlighet med det tidigare konvergensprogrammet, enligt vilket målet på medellång sikt skulle uppnås ”efter 2010”. Efter att ha försämrats med 0,5 procentenheter till 2,5 % av BNP 2008 planeras en förbättring av det nominella underskottet till 1,5 % till 2010. Det primära saldot följer en liknande utveckling och beräknas öka från −0,2 % av BNP 2008 till 0,8 % 2010. Mot bakgrund av avtagande produktionsökning förväntas ändringarna av det strukturella saldot, som beräknats i enlighet med den allmänt vedertagna metoden, bli större och det strukturella underskottet minska från omkring 2¾ % av BNP 2008 till strax över 1 % 2010. Anpassningen av de offentliga finanserna är utgiftsbaserad och tyngdpunkten ligger på 2009 och 2010. År 2008 beror det försämrade underskottet framför allt på den kraftigt ökade investeringskvoten och en stor sänkning av de sociala avgifterna (som delvis uppvägs av en ökning av andra intäkter). Under 2009–2010 kommer konsolideringen främst att uppnås genom återhållsamhet när det gäller ersättningar till anställda, sociala transfereringar och förbrukning av insatsvaror i produktionsledet. Den planerade takten för minskningen av underskottet mellan 2007 och 2009 är lägre än i den förra uppdateringen. Startpunkten (2007) och vart och ett av de nya underskottsmålen från uppdateringen av konvergensprogrammet från mars 2008 är dock bättre än målen i uppdateringen från november 2006. Riskerna i budgetberäkningarna i programmet förefaller på det hela taget uppväga varandra för 2008, men budgetutfallen kan därefter komma att bli sämre än vad som beräknats i programmet. Underskottsmålet för 2008 enligt programmet är det samma som i vårprognosen från 2008 (2,5 % av BNP). Uppgifterna om in- och utbetalningar i statsbudgeten för första kvartalet 2008 tyder på att intäkterna kommer att vara större än enligt budgetberäkningarna, men programmet utgår från en aningen högre tillväxt än i kommissionens vårprognos från 2008 och det fortfarande ökande lönetrycket i den offentliga sektorn utgör en risk för de offentliga finanserna. Å andra sidan kommer en högre inflation än vad som antogs i programmet att minska utgiftskvoten 2008 eftersom utgifterna huvudsakligen fastställs i nominella termer. Under 2009 kan dock den högre inflationen från 2008 stimulera löneökningar i den offentliga sektorn och leda till högre pensioner och sociala förmåner än vad som antas i programmet, och detta kan förstärkas ytterligare av den reform av indexeringsmekanismen som från och med 2008 knyter sociala förmåner inte bara till konsumentpriser utan också delvis till löner. Underskottsökande åtgärder har redan antagits av parlamentet (sänkt inkomstskatt för privatpersoner), men de åtgärder som ska uppväga detta är vaga och har osäkra effekter på de offentliga finanserna (utom när det gäller punktskattehöjningar kopplade till EU-harmonisering som dock inte kommer att helt uppväga sänkningen av inkomstskatten för privatpersoner). Om den höga sysselsättningstillväxt som regeringen utgår från inte kan bibehållas kan det bli besvärligt att efter 2008 fortsätta med den konsolidering av de offentliga finanserna som 2006–2007 byggde på en sysselsättningsintensiv tillväxt. Å andra sidan har saldot i de offentliga finanserna utvecklats på ett bra sätt: Intäkterna har ofta visat sig vara högre än beräknat medan utgifterna varit lägre än planerat. (6) Med tanke på denna riskbedömning förefaller programmets finanspolitiska inriktning vara förenlig med en varaktig korrigering av det alltför stora underskottet senast 2007, i enlighet med rådets rekommendation. En säkerhetsmarginal mot överskridande av underskottsgränsen på 3 % av BNP kan dock inte säkerställas under programperioden. Dessutom är det möjligt att den finanspolitiska inriktning som redovisas i programmet inte är tillräckligt ambitiös för att målet på medellång sikt för de offentliga finanserna med säkerhet ska kunna uppnås senast 2011 i enlighet med programmet. Med tanke på att ekonomin har gynnsamma tillväxtvillkor är takten i anpassningen till det medelfristiga målet enligt programmet otillräcklig och behöver skyndas på under 2008 för att vara i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Därefter bör det som uppnåtts få stöd av åtgärder. Om ett inflations- och lönetryck skulle uppstå, kommer det att krävas en stramare finanspolitik än i programmet för att undvika överhettning. (7) Polen förefaller vara utsatt för små risker när det gäller de offentliga finansernas hållbarhet. Enligt de beräkningar baserade på den allmänt vedertagna metoden som gjordes 2005 är de långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna av befolkningens åldrande i Polen de lägsta i EU. Från och med 2008 kommer dock de sociala förmånerna att inte bara vara indexerade till konsumentpriserna utan även delvis till lönerna och detta kommer att öka utgifterna på längre sikt. Saldot för de offentliga finanserna 2007 med ett litet strukturellt primärt underskott är visserligen bättre än utgångsläget i det tidigare programmet, men det medför en risk för de offentliga finansernas hållbarhet, redan innan de långsiktiga effekterna av befolkningens åldrande tas med i beräkningen. Ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna, inklusive en reform av förtidspensionerna (införande av ”överbryggningspensioner” som begränsar förtidspensioneringen till vissa problemyrken) som planerades i konvergensprogrammet, skulle därför bidra till att både stimulera förvärvsfrekvensen och sysselsättningen och begränsa riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. (8) Konvergensprogrammet verkar ligga i linje med rapporten från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet. I synnerhet omfattar båda programmen en reform av förtidspensioner och invaliditetsersättningar, en reform av socialförsäkringssystemet för jordbrukare, en reform av hälso- och sjukvårdssektorn, en omorganisering och decentralisering av de offentliga finanserna samt en flerårig budgetplanering. Konvergensprogrammet innehåller dock inte någon kvalitativ bedömning av den sammantagna effekten enligt rapporten från oktober 2007 av genomförandet av det nationella reformprogrammet inom ramen för den finanspolitiska strategin på medellång sikt (t.ex. en diskussion om effekterna på potentiell tillväxt och sysselsättning). Programmet innehåller dock systematiska upplysningar om de direkta budgetkostnader som de viktigaste reformerna i det nationella reformprogrammet skulle medföra. (9) Konvergensprogrammets finanspolitiska strategi är delvis förenlig med de länderspecifika allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken när det gäller finanspolitiken som utfärdats inom ramen för Lissabonstrategin och som tagits med i de integrerade riktlinjerna. Programmet omfattar en fortsatt konsolidering av de offentliga finanserna, men inga ytterligare mekanismer för att stärka kontrollen över utgifterna nämns. (10) När det gäller uppgiftskraven i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram saknar programmet vissa frivilliga uppgifter. Sammantaget är slutsatsen att, efter korrigeringen av underskottet i de offentliga finanserna 2007 och trots att underskottet och skulden kommer att ligga kvar under referensvärdena på 3 % respektive 60 % av BNP, räknar programmet med en försämring av saldot i de offentliga finanserna på 0,5 % av BNP 2008 och framsteg mot det medelfristiga målet som huvudsakligen sker under åren därefter, mot bakgrund av gynnsamma tillväxtutsikter. Den beräknade strukturella försämringen med nästan ½ % av BNP under 2008 är inte i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Med tanke på riskerna för att målen för de offentliga finanserna inte uppnås från och med 2009, främst på grund av avsaknad av specificerade åtgärder, kanske målet på medellång sikt enligt programmet inte uppnås 2011. Om inflationstryck uppstår behöver dessutom finanspolitiken vara stramare än vad som förutses i programmet. Risken för de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet framstår som låg i Polen, men systemet för förtidspensionering behöver reformeras. Mot bakgrund av denna bedömning, och med hänsyn till behovet av att säkerställa hållbara offentliga finanser, uppmanas Polen att dra nytta av de gynnsamma tillväxtvillkoren för att höja takten i den strukturella anpassningen mot målet på medellång sikt, i synnerhet för att hålla tillbaka eventuellt inflationstryck, genom att använda extra intäkter och outnyttjade medel för att minska underskottet 2008 och genom att precisera och genomföra åtgärder under de följande åren, särskilt på utgiftssidan. Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar | |2006|2007|2008|2009|2010| Real BNP (förändring i %)|KP mars 2008|6.2|6.5|5.5|5.0|5.0| |KOM april 2008|6.2|6.5|5.3|5.0|Uppgift saknas| || KP nov. 2006|5.4|5.1|5.1|5.6|Uppgift saknas| HIKP-inflation (i %)|KP mars 2008|1.3|2.6|3.5|2.9|2.5| |KOM april 2008|1.3|2.6|4.3|3.4|Uppgift saknas| || KP nov. 2006|1.4|2.1|2.5|2.5|Uppgift saknas| Produktionsgap 1 (i % av potentiell BNP)|KP mars 2008|0.5|1.1|0.7|−0.2|−0.9| |KOM april 2008 2|0.6|1.2|0.5|−0.7|Uppgift saknas| || KP nov. 2006|0.5|0.5|0.3|0.4|Uppgift saknas| Finansiellt nettosparande (saldo i bytes- och kapitalbalansen) (i % av BNP)|KP mars 2008|−2.6|−2.6|−3.5|−4.2|−4.6| |KOM april 2008|−2.5|−2.6|−2.3|−3.6|Uppgift saknas| | KP nov. 2006|−1.6|−1.8|−2.2|−2.7|Uppgift saknas| Saldo i de offentliga finanserna (i % av BNP)|KP mars 2008|−3.8|−2.0|−2.5|−2.0|−1.5| |KOM april 2008|−3.8|−2.0|−2.5|−2.6|Uppgift saknas| |KP nov. 2006|−3.9|−3.4|−3.1|−2.9|Uppgift saknas| Primärt saldo (i % av BNP)|KP mars 2008|−1.1|0.2|−0.2|0.3|0.8| |KOM april 2008|−1.1|0.6|0.2|0.1|Uppgift saknas| |KP nov. 2006|−1.5|−1.0|−0.7|−0.6|Uppgift saknas| Konjunkturrensat saldo 1 (i % av BNP)|KP mars 2008|−4.0|−2.4|−2.8|−1.9|−1.1| |KOM april 2008|−4.0|−2.5|−2.7|−2.3|Uppgift saknas| |KP nov. 2006|−4.1|−3.6|−3.2|−3.0|Uppgift saknas| Strukturellt saldo 3 (i % av BNP)|KP mars 2008|−4.0|−2.4|−2.8|−1.9|−1.1| |KOM april 2008|−4.0|−2.5|−2.7|−2.3|Uppgift saknas| |KP nov. 2006|−4.1|−3.6|−3.2|−3.0|Uppgift saknas| Offentlig bruttoskuld (i % av BNP)|KP mars 2008|47.6|44.9|44.2|43.3|42.3| |KOM april 2008|47.6|45.2|44.5|44.1|Uppgift saknas| |KP nov. 2006|48.9|50.0|50.3|50.2|Uppgift saknas| Anm. :| | | | | | | 1 Programmens produktionsgap och konjunkturrensade saldon har räknats om av kommissionen, baserat på uppgifterna i dessa.| 2 Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 5,2 %, 5,9 %, 6,0 % respektive 6,2 % under perioden 2006–2009.| 3 Konjunkturrensat saldo exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. Varken kommissionens höstprognos eller det senaste programmet innehåller några engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder.| | | | | | | | Källa :| | | | | | | Konvergensprogrammet (KP), kommissionens vårprognos 2008 (KOM), kommissionens beräkningar.| [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. [2] EUT L 139, 29.5.2008, s. 57. [3] Meddelande från kommissionen till Europeiska rådet: ”Strategirapport om den förnyade Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning: start för den nya treårsperioden (2008–2010) – Att hålla förändringstempot uppe”, 11.12.2007, KOM(2007) 803. [4] Meddelande från kommissionen till rådet och Europaparlamentet – De offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt i EU, 12.10.2006, KOM(2006) 574 slutlig, och Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för ekonomi och finans (2006): ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nr 4/2006. [5] ”Närmare angivelser för genomförandet av stabilitets- och tillväxtpakten samt riktlinjer för stabilitets- och konvergensprogrammens utformning och innehåll”, som godkändes av Ekofinrådet den 11 oktober 2005. [6] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EG) nr 1055/2005 (EUT L 174, 7.7.2005, s. 1). De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. [7] Uppdateringen lämnades in mer än 16 veckor efter tidsfristen den 1 december som fastställts i uppförandekoden, på grund av bildandet av en ny regering i november efter de allmänna valen i oktober. [8] I bedömningen beaktas särskilt 2008 års vårprognos från kommissionen samt dess bedömning av rapporten från oktober 2007 om genomförandet av det nationella reformprogrammet. [9] Det hittills mest heltäckande och konkreta försöket att reformera utgifterna, som föreslogs 2003, syftade till att minska de offentliga utgifterna för social trygghet, offentlig förvaltning och statligt stöd. Hausnerplanen ersatte bland annat årlig indexering med en indexering när den ackumulerade inflationen överstiger 5 % eller vart tredje år (beroende på vilket som inträffar först). [10] EUT C 72, 29.3.2007, s. 13. ES (...PICT...)|COMISIÓN DE LAS COMUNIDADES EUROPEAS| Bruselas, 11.6.2008 SEC(2008) 2012 final Recomendación de DICTAMEN DEL CONSEJO sobre el programa de convergencia actualizado de Polonia (2007-2010) (presentada por la Comisión) EXPOSICIÓN DE MOTIVOS 1. Contexto general El Pacto de Estabilidad y Crecimiento tiene por objetivo lograr unas finanzas públicas saneadas como medio de reforzar las condiciones para la estabilidad de precios y para un crecimiento fuerte, sostenible y generador de empleo. La reforma del Pacto realizada en 2005, aunque reconocía la utilidad de éste como elemento estabilizador de la disciplina fiscal, pretendía reforzar su eficacia y sus fundamentos económicos y salvaguardar la sostenibilidad de la hacienda pública a largo plazo. El Reglamento (CE) nº 1466/97 del Consejo relativo al reforzamiento de la supervisión de las situaciones presupuestarias y a la supervisión y coordinación de las políticas económicas DO L 209 de 2.8.1997, p.1. Reglamento modificado por el Reglamento (CE) nº 1055/2005 (DO L 174, 7.7.2005, p. 1). Los documentos a que se hace referencia en este texto pueden consultarse en la siguiente dirección electrónica: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm , que forma parte del Pacto de Estabilidad y Crecimiento, establece que los Estados miembros han de presentar al Consejo y a la Comisión programas de estabilidad o de convergencia y las correspondientes actualizaciones anuales (los Estados miembros que ya han adoptado la moneda única deben presentar programas de estabilidad (actualizados), y los Estados miembros que aún no la han adoptado, programas de convergencia (actualizados)). El primer programa de convergencia de Polonia fue presentado en mayo de de 2004. De conformidad con el Reglamento, el Consejo emitió su dictamen sobre el mismo el 5 de julio de 2004, basándose en una recomendación de la Comisión y previa consulta al Comité Económico y Financiero. De conformidad con el Reglamento, los programas de estabilidad y de convergencia actualizados han de ser evaluados por la Comisión y examinados por el Comité, y, en caso necesario, y siguiendo el procedimiento mencionado, pueden ser examinados por el Consejo.[1] DO L 209 de 2.8.1997, p.1. Reglamento modificado por el Reglamento (CE) nº 1055/2005 (DO L 174, 7.7.2005, p. 1). Los documentos a que se hace referencia en este texto pueden consultarse en la siguiente dirección electrónica: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm 2. Contexto de la evaluación del programa actualizado La Comisión ha examinado la actualización más reciente del programa de convergencia de Polonia, presentada el 26 de marzo de 2008, y recomienda un dictamen del Consejo sobre ella (en el recuadro se recogen los principales aspectos tratados en la evaluación). Con el fin de establecer el marco en el que se evalúa la estrategia presupuestaria del programa de convergencia actualizado, en los siguientes apartados se resumen: (1) La situación del país respecto de la vertiente correctora del Pacto de Estabilidad y Crecimiento (procedimiento de déficit excesivo). (2) La evaluación más reciente de la situación del país respecto de la vertiente preventiva del Pacto de Estabilidad y Crecimiento (síntesis del dictamen del Consejo sobre la anterior actualización del programa de convergencia). (3) La actualización de mayo de 2008 de las orientaciones generales de política económica dirigidas al país en materia presupuestaria. (4) La evaluación por la Comisión del informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma. 2.1. Aplicación del procedimiento de déficit excesivo a Polonia El 5 de julio de 2004, el Consejo adoptó una decisión por la que, de conformidad con el artículo 104, apartado 6, declaró que Polonia tenía un déficit excesivo (déficit de las administraciones públicas equivalente al 4,1% del PIB en 2003). Al mismo tiempo, el Consejo, en virtud del artículo 104, 47, formuló una recomendación relativa a la corrección del déficit excesivo. En particular, se recomendó a Polonia tomar medidas a medio plazo a fin de situar el déficit por debajo del 3% del PIB en 2007 de forma creíble y sostenible, de conformidad con el dictamen del Consejo sobre el programa de convergencia de mayo de 2004. En noviembre de 2006, el Consejo decidió que las medidas adoptadas hasta entonces por las autoridades polacas eran insuficientes. En febrero de 2007, el Consejo emitió nuevas recomendaciones confirmando el plazo de 2007 para la corrección del déficit. Se recomendó a las autoridades polacas garantizar una mejora del saldo estructural equivalente como mínimo a 0,5 puntos porcentuales del PIB entre 2006 y 2007. En noviembre de 2007, la Comisión emitió una Comunicación al Consejo, en la que las medidas tomadas por Polonia para seguir las recomendaciones del Consejo se consideraban acordes con éstas. Sin embargo, en cuanto a 2008 y 2009, la Comisión manifestó su preocupación acerca de la durabilidad de la corrección del déficit excesivo, sin lo cual no podía ponerse fin a la aplicación del procedimiento de déficit excesivo. Tanto la Comisión como el Consejo invitaron a las autoridades polacas a presentar sin demora un programa de convergencia actualizado en el que definieran su estrategia a medio plazo para toda la legislatura, con vistas a una corrección duradera del déficit excesivo y a la realización de nuevos avances hacia el objetivo a medio plazo. Junto con su recomendación de dictamen del Consejo, la Comisión recomienda al Consejo que decida poner fin a la aplicación del procedimiento de déficit excesivo a Polonia, dado que, sobre la base de una evaluación global, se desprende que la situación de déficit excesivo ese país se ha corregido en ese país. En 2007, el déficit de las administraciones públicas fue del 2,0% del PIB, inferior, pues al valor de referencia del 3% del PIB. Según las previsiones de la primavera de 2008 de los servicios de la Comisión, el déficit se mantendría por debajo de este valor de referencia en 2008 y 2009. 2.2. Evaluación realizada en el dictamen del Consejo sobre la actualización anterior En su dictamen de 27 de febrero de 2007, el Consejo resumió su evaluación de la anterior actualización del programa de convergencia, referente al periodo 2006-2009, de la forma siguiente. «El programa contempla una corrección del déficit excesivo en 2007 según lo dispuesto en el artículo 2, apartado 7, del Reglamento (CE) no 1467/97 del Consejo, pero el Consejo recuerda que las medidas adoptadas hasta ahora no resultan adecuadas y las programadas parecen insuficientes para lograr ese resultado. Aunque el programa prevé que en los años siguientes Polonia avanzará adecuadamente hacia el objetivo a medio plazo, en un contexto de perspectivas de fuerte crecimiento, el riesgo de que no se alcancen los objetivos presupuestarios y de que el ajuste no sea duradero es elevado». Teniendo en cuenta una nueva recomendación formulada a Polonia para que corrigiera su déficit excesivo, adoptada por el Consejo el 27 de febrero de 2007 en virtud del artículo 104, apartado 7, del Tratado, el Consejo instó a Polonia a que: «i) garantice la corrección del déficit excesivo en 2007, conforme a la nueva recomendación formulada en virtud del artículo 104, apartado 7, del Tratado ii) aprovechando las coyunturas económicas favorables y utilizando todos los ingresos extraordinarios para reducir el déficit, acreciente el ritmo de ajuste hacia el objetivo a medio plazo del programa, una vez corregido el déficit excesivo, especificando y aplicando las medidas adicionales necesarias, especialmente en lo que a gastos se refiere, para conseguir el ajuste perseguido; iii) salvaguarde los resultados de la reforma del régimen de pensiones». 2.3. Actualización de mayo de 2008 de las orientaciones generales de política económica dirigidas al país en materia de política presupuestaria El 14 de mayo de 2008, el Consejo adoptó una Recomendación relativa a la actualización de las orientaciones generales de política económica 2008 de los Estados miembros y de la Comunidad y sobre la ejecución de las políticas de empleo de los Estados miembros DO L 139 de 29.5.2008, p. 57. . En materia de política presupuestaria se recomendó que Polonia «refuerce la consolidación presupuestaria y complemente el déficit estatal nominal mediante una norma destinada a contener el crecimiento de los gastos».[2] DO L 139 de 29.5.2008, p. 57. 2.4. Evaluación del informe de aplicación de octubre de 2007 del programa nacional de reforma realizada por la Comisión El 11 de diciembre de 2007, la Comisión adoptó su informe estratégico sobre la estrategia de Lisboa renovada para el crecimiento y el empleo, que incluye una evaluación del informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma de Polonia Comunicación de la Comisión al Consejo Europeo, «Informe estratégico sobre la estrategia de Lisboa renovada para el crecimiento y el empleo: lanzamiento del nuevo ciclo (2008-2010)», 11.12.2007, COM(2007)803. Ésta puede resumirse como se expone a continuación.[3] Comunicación de la Comisión al Consejo Europeo, «Informe estratégico sobre la estrategia de Lisboa renovada para el crecimiento y el empleo: lanzamiento del nuevo ciclo (2008-2010)», 11.12.2007, COM(2007)803. El programa nacional de reforma de Polonia plantea como principales prioridades: el saneamiento y la mejora de la gestión de las finanzas públicas, el desarrollo del espíritu de empresa, el aumento de la innovación empresarial; la mejora y desarrollo de las infraestructuras, garantizando la competencia en las industrias de redes, creando y manteniendo empleos y reduciendo el desempleo; y la mejora de la adaptabilidad de trabajadores y empresas. Según la evaluación de la Comisión, Polonia ha realizado avances limitados en la aplicación de su programa nacional de reforma durante el periodo 2005-2007. Teniendo en cuenta los factores favorables y desfavorables detectados y los progresos alcanzados, la Comisión recomendó que se instase a Polonia a tomar medidas en las áreas de: saneamiento presupuestario (mecanismos de control del gasto); competencia en las industrias de redes; investigación pública y apoyo a la actividad de I+D privada; flexibilidad y seguridad del empleo, con inclusión de políticas activas del mercado laboral, prestaciones sociales, educación y formación permanente. Por otra parte, se recomienda a Polonia centrarse también en las áreas de: infraestructura de transportes; procedimiento de registro de empresas; administración electrónica; transposición de la legislación sobre el mercado interior; e instalaciones de asistencia a la infancia. Basándose en el Informe Estratégico de la Comisión, el Consejo adoptó el 14 de mayo de 2008 su Recomendación relativa a la actualización de 2008 de las Orientaciones Generales de Política Económica de los Estados miembros, incluidas las dirigidas a Polonia. Recuadro: Principales aspectos tratados en la evaluaciónDe conformidad con el artículo 5, apartado 1 (programas de estabilidad), y con el artículo 9, apartado 1 (programas de convergencia), del Reglamento (CE) nº 1466/97 del Consejo, la evaluación debe:Determinar si los supuestos económicos en los que se basa el programa son realistas.Examinar el objetivo presupuestario a medio plazo presentado por el Estado miembro y determinar si la senda de ajuste es adecuada.Determinar si las medidas que se están adoptando o se propone adoptar para seguir esta senda de ajuste bastan para alcanzar el objetivo presupuestario a medio plazo durante el ciclo.Al evaluar la senda de ajuste hacia el logro del objetivo a medio plazo, determinar si en coyunturas económicas favorables se realiza un mayor esfuerzo de ajuste, mientras que el esfuerzo puede ser más limitado en coyunturas económicas desfavorables, y, en el caso de los Estados miembros del MTC II y de la zona del euro, si el Estado miembro considerado, a fin de alcanzar su objetivo a medio plazo, persigue una mejora anual de su saldo ajustado en función del ciclo, excluidas las medidas excepcionales y otras medidas de carácter temporal, equivalente como mínimo al 0,5% del PIB.Al definir la senda de ajuste hacia el objetivo a medio plazo (para los Estados miembros que aún no lo hayan alcanzado) o permitir una desviación temporal respecto de este objetivo (para los países que lo hayan alcanzado), examinar la aplicación de importantes reformas estructurales que tengan efectos directos sobre la reducción de costes a largo plazo (en particular elevando el potencial de crecimiento) y, por consiguiente, un impacto verificable sobre la viabilidad a largo plazo de la hacienda pública (a condición de que se mantenga un margen de seguridad adecuado respecto del valor de referencia del 3% del PIB y de que se prevea que la situación presupuestaria vuelva al objetivo a medio plazo dentro del periodo de programación), prestando especial atención a reformas de las pensiones que introduzcan un sistema de varios pilares que incluya un pilar obligatorio financiado por capitalización.Determinar si la política económica del Estado miembro considerado es compatible con las orientaciones generales de política económica.El realismo de los supuestos macroeconómicos del programa se evalúa haciendo referencia a las previsiones de la primavera de 2008 de los servicios de la Comisión, empleando asimismo la metodología común para la estimación del potencial de producción y de los saldos presupuestarios ajustados en función del ciclo. En la evaluación también se examina:La evolución del ratio de deuda y las perspectivas de sostenibilidad a largo plazo de las finanzas públicas, a las que debe prestarse atención suficiente en el proceso de supervisión de las situaciones presupuestarias, de conformidad con un informe del Consejo de 20 de marzo de 2005 sobre la « Mejora de la aplicación del Pacto de Estabilidad y Crecimiento » (una Comunicación de la Comisión de 12 de octubre de 2006 establece el enfoque para la evaluación de la sostenibilidad a largo plazo Comunicación de la Comisión al Consejo y al Parlamento Europeo: «Sostenibilidad a largo plazo de las finanzas públicas en la UE», COM(2006)574, 12.10.2006; y Comisión Europea, Dirección General de Asuntos Económicos y Financieros (2006), « The long-term sustainability of public finances in the European Union », Economía Europea, nº 4/2006. );Comunicación de la Comisión al Consejo y al Parlamento Europeo: «Sostenibilidad a largo plazo de las finanzas públicas en la UE», COM(2006)574, 12.10.2006; y Comisión Europea, Dirección General de Asuntos Económicos y Financieros (2006), « The long-term sustainability of public finances in the European Union », Economía Europea, nº 4/2006.El grado de integración con el programa nacional de reforma, presentado por cada Estado miembro en el contexto de la estrategia de Lisboa para el crecimiento y el empleo, y su informe de aplicación de octubre de 2007 (en su nota explicativa de 7 de junio de 2005 sobre las orientaciones generales de política económica para el periodo 2005-2008, dirigida al Consejo Europeo, el Consejo EcoFin declaró que los programas nacionales de reforma deben ser compatibles con los programas de estabilidad y de convergencia).El cumplimiento del código de conducta, que, en particular, prescribe una estructura y un conjunto de cuadros de datos comunes para los programas de estabilidad y de convergencia «Condiciones de aplicación del Pacto de Estabilidad y Crecimiento y directrices sobre el contenido y el formato de los programas de estabilidad y de convergencia», aprobadas por el Consejo EcoFin de 11 de octubre de 2005. .«Condiciones de aplicación del Pacto de Estabilidad y Crecimiento y directrices sobre el contenido y el formato de los programas de estabilidad y de convergencia», aprobadas por el Consejo EcoFin de 11 de octubre de 2005.| Recomendación de DICTAMEN DEL CONSEJO sobre el programa de convergencia actualizado de Polonia (2007-2010) EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA, Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea, Visto el Reglamento (CE) nº 1466/97 del Consejo, de 7 de julio de 1997, relativo al reforzamiento de la supervisión de las situaciones presupuestarias y a la supervisión y coordinación de las políticas económicas DO L 209 de 2.8.1997, p.1. Reglamento modificado por el Reglamento (CE) nº 1055/2005 (DO L 174 de 7.7.2005, p. 1). Los documentos a que se hace referencia en este texto pueden consultarse en la siguiente dirección electrónica: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. , y, en particular, su artículo 9, apartado 3,[6] DO L 209 de 2.8.1997, p.1. Reglamento modificado por el Reglamento (CE) nº 1055/2005 (DO L 174 de 7.7.2005, p. 1). Los documentos a que se hace referencia en este texto pueden consultarse en la siguiente dirección electrónica: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. Vista la Recomendación de la Comisión, Previa consulta al Comité Económico y Financiero, HA EMITIDO EL PRESENTE DICTAMEN: (1) El [8 de julio de 2008], el Consejo examinó el programa de estabilidad actualizado de Polonia, que abarca el periodo 2007-2010 La actualización fue presentada 16 semanas después del plazo del 1 de diciembre establecido en el código de conducta debido a la formación de un nuevo Gobierno en noviembre tras las elecciones generales celebradas en octubre. .[7] La actualización fue presentada 16 semanas después del plazo del 1 de diciembre establecido en el código de conducta debido a la formación de un nuevo Gobierno en noviembre tras las elecciones generales celebradas en octubre. (2) Polonia ha realizado recientemente progresos en la reducción de la diferencia con el nivel medio de renta de la UE: el crecimiento del PIB real aumentó de aproximadamente el 4,5% anual de media en 2003-2005 a una cifra superior al 6% anual en 2006-2007. Un crecimiento de la producción intensivo en trabajo mejoró considerablemente la situación del mercado laboral, habiendo caído el desempleo de alrededor del 20% en 2003 al 9,5% en 2007. Sin embargo, esta caída del desempleo no sólo refleja la extraordinaria expansión del empleo, sino también la contracción de la mano de obra provocada por la emigración. Por otro lado, las distorsiones de los incentivos al trabajo fomentadas por el significativo volumen de emigración aumentaron la escasez de mano de obra en algunos sectores. El endurecimiento del mercado laboral ejerció presión sobre los salarios, afectando negativamente a la inflación IPCA, que, tras un período de moderación entre 2005 y el primer semestre de 2007, volvió a subir significativamente al final de este último año. Después de alcanzar el máximo de 6,25% del PIB en 2003, el déficit de las administraciones públicas disminuyó por término medio más de un punto porcentual al año hasta llegar al 2% del PIB en 2007. En los últimos años, los resultados han superado a los objetivos gracias a un crecimiento superior al esperado, que ha proporcionado ingresos no previstos, y a la realización incompleta de los planes de gasto. La continuación del saneamiento presupuestario dependerá esencialmente de la reforma del sistema de transferencias sociales (sobre todo de las pensiones por jubilación anticipada y de las prestaciones de invalidez) así como del aumento de la tasa de actividad. (3) Según el escenario macroeconómico subyacente en el programa, el crecimiento del PIB real disminuiría gradualmente del 6,5% en 2007 a una media del 5,2% durante el resto del período cubierto por el programa. Partiendo de la información disponible La evaluación tiene en cuenta particularmente las previsiones de la primavera de 2008 de los servicios de la Comisión y la evaluación por la Comisión del informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma. , este escenario parece basarse en hipótesis de crecimiento verosímiles. Las previsiones de inflación del programa parecen bajas debido a unas hipótesis sobre los precios de importación ligeramente favorables y a una subida relativamente baja de los salarios nominales.[8] La evaluación tiene en cuenta particularmente las previsiones de la primavera de 2008 de los servicios de la Comisión y la evaluación por la Comisión del informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma. (4) En 2007, el déficit de las administraciones públicas fue del 2,0% del PIB, frente al 3,4% previsto en el programa de convergencia de noviembre de 2006. Ello se debió principalmente a un crecimiento del PIB real y nominal superior al previsto en noviembre de 2006, y en menor medida, a una limitación de los gastos. En particular, la alta rentabilidad de las empresas permitió contener la subida de las subvenciones, mientras que la rápida reducción del desempleo y la ausencia de indización impuesta por el Plan Hausner Este plan constituye la iniciativa más específica y global hasta la fecha, propuesta en 2003 y encaminada a reducir los gastos públicos en protección social, administración pública y ayudas estatales. Entre otras cosas, el Plan Hausner prevé la sustitución de la indización anual por una indización cada tres años o en el momento en que la inflación acumulada rebase el 5% (si esta circunstancia se produce antes). también limitó la expansión de las transferencias sociales. Por otra parte, los salarios del sector público fueron inferiores a los previstos. Por último, la inversión pública fue inferior a la prevista debido a una absorción de fondos de la UE inferior a la prevista. Globalmente, el ratio gasto/PIB fue 1,5 puntos porcentuales inferior al previsto en noviembre de 2006. Por el lado de los ingresos, los ingresos procedentes de los impuestos indirectos y de las cotizaciones sociales fueron superiores a los previstos en noviembre de 2006, debido principalmente a un nivel de empleo y unos salarios mucho mayores. Estas sorpresas favorables fueron contrarrestadas por un comportamiento peor de otras partidas de ingresos (de los impuestos directos como consecuencia de una ampliación de los tramos impositivos). De forma global, esto llevó a un ratio de ingresos ligeramente inferior al previsto. Con una mejora del ratio de saldo estructural de aproximadamente 1,5 puntos porcentuales, la ejecución del presupuesto en el año 2007 cumplió con creces la invitación formulada en el dictamen del Consejo de 27 de febrero de 2007 sobre la anterior actualización del programa de convergencia DO C 72 de 29.3.2007, p. 13. .[9][10] Este plan constituye la iniciativa más específica y global hasta la fecha, propuesta en 2003 y encaminada a reducir los gastos públicos en protección social, administración pública y ayudas estatales. Entre otras cosas, el Plan Hausner prevé la sustitución de la indización anual por una indización cada tres años o en el momento en que la inflación acumulada rebase el 5% (si esta circunstancia se produce antes). DO C 72 de 29.3.2007, p. 13. (5) El principal objetivo de la estrategia presupuestaria es una reducción durable del déficit estructural (saldo ajustado en función del ciclo excluidas las medidas puntuales y otras medidas de carácter temporal) de las administraciones públicas a fin de alcanzar el objetivo a medio plazo para la situación presupuestaria, consistente en un déficit estructural del 1% del PIB, en 2011, esto es, un año después de la finalización del período cubierto por el programa. Esto es coherente con el anterior programa de convergencia, que contemplaba alcanzar el objetivo a medio plazo «después de 2010». Se prevé que, tras deteriorarse en 0,5 puntos porcentuales, hasta el 2,5% del PIB en 2008, el déficit global mejore hasta el 1,5% de en 2010. El saldo primario seguiría una senda similar, aumentando del –0,2% del PIB en 2008 al 0,8% en 2010. En el contexto de moderación del crecimiento de la producción, las variaciones en el saldo estructural calculadas aplicando la metodología común se prevé que sean mayores, con un déficit estructural que disminuiría de aproximadamente el 2,75% del PIB en 2008 a una cifra ligeramente superior al 1% en 2010. El ajuste presupuestario se realizaría principalmente por el lado de los gastos y se concentraría en 2009 y 2010. En 2008, el deterioro del déficit sería principalmente la consecuencia de un fuerte aumento del ratio de inversión y de amplios recortes de las cotizaciones sociales (que se compensarían en parte con un incremento de otros ingresos). En 2009-2010, el saneamiento se deberá alcanzar principalmente mediante un control de los salarios, de las transferencias sociales y del consumo intermedio. La tasa prevista de reducción del déficit entre 2007 y 2009 es inferior a la de la anterior actualización; sin embargo, el punto de partida (2007) y cada uno de los nuevos objetivos de déficit de la actualización de marzo de 2008 del programa de convergencia son mejores que los objetivos indicados en la actualización de noviembre de 2006. Los riesgos para las previsiones presupuestarias del programa parecen globalmente equilibrados en cuanto a 2008, pero a continuación podrían ser peores que lo previsto en el programa. El objetivo de déficit para 2008 incluido en el programa es idéntico al de las previsiones de la primavera de 2008 (2,5% del PIB). Los datos de caja para el primer trimestre de 2008 relativos a la administración central apuntan a un comportamiento de los ingresos superior a las previsiones presupuestarias; sin embargo, el programa contempla un crecimiento en 2008 ligeramente superior al anunciado en las previsiones de la primavera de 2008 de los servicios de la Comisión, y la persistencia de las presiones al alza de los salarios del sector público plantea un riesgo para la hacienda pública. Por otra parte, una inflación mayor que la prevista en el programa reduciría el ratio de gastos en 2008, ya que los gastos se han fijado predominantemente en términos nominales. No obstante, en 2009, la mayor inflación de 2008 podría estimular los aumentos salariales en el sector público y llevar a unas pensiones y unas prestaciones sociales mayores que las previstas en el programa, lo que se vería agravado por una reforma del mecanismo de indización, que a partir de 2008 asocia las prestaciones sociales no sólo a los precios de consumo, sino también en parte a los salarios. Aunque el Parlamento ya ha adoptado medidas que aumentan el déficit (reducciones del tipo del impuesto sobre la renta de las personas físicas), las medidas compensatorias son vagas y su efectos presupuestarios son inciertos si se exceptúan las subidas de los impuestos especiales realizadas en el marco de la armonización dentro de la UE (que, en cualquier caso, no contrarrestarán completamente la producción los recortes en el impuesto sobre la renta de las personas físicas). Si no prosigue el alto incremento del empleo, como supone el Gobierno, después de 2008 podría ser difícil continuar el saneamiento presupuestario basado en un crecimiento con un importante componente de empleo que se ha registrado en el periodo 2006-2007. Por otra parte, los antecedentes de la evolución del saldo de las administraciones públicas son favorables: los ingresos han sido frecuentemente superiores a los previstos, mientras que los planes de gasto no se han ejecutado completamente. (6) A la luz de esta evaluación de riesgos, la estrategia presupuestaria del programa parece compatible con una corrección duradera del déficit excesivo en 2007 conforme a la recomendación del Consejo. Sin embargo, en el período cubierto por el programa no se garantizaría el margen de seguridad para impedir que el déficit rebase el límite del 3% del PIB. Por otra parte, la estrategia presupuestaria del programa podría no ser suficiente para alcanzar el objetivo a medio plazo de aquí a 2011, como prevé el programa. Dado que la economía disfruta de unas favorables condiciones de crecimiento, el ritmo de ajuste hacia el objetivo a medio plazo que implica el programa es insuficiente y deberá reforzarse en 2008 para ajustarse al Pacto de Estabilidad y Crecimiento. A continuación, deberá respaldarse con medidas. Por otro lado, en caso de que se materialicen las presiones inflacionistas y salariales, será necesario aplicar una política fiscal más estricta que la prevista en el programa con objeto de evitar el recalentamiento de la economía. (7) Polonia parece presentar un bajo nivel de riesgo en cuanto a la sostenibilidad de su hacienda pública. Según las previsiones realizadas en 2005, y aplicando la metodología común, las repercusiones del envejecimiento de la población sobre el presupuesto a largo plazo serían las más bajas de la UE. Sin embargo, a partir de 2008 las prestaciones sociales estarán indizadas no sólo a los precios de consumo sino también parcialmente a los salarios, lo que aumentará los gastos a largo plazo. A pesar de ser mejor que la situación de partida del programa anterior, la situación presupuestaria en 2007 —pequeño déficit estructural—, encierra riesgos para la sostenibilidad de la hacienda pública incluso sin tener en cuenta las repercusiones del envejecimiento de la población sobre el presupuesto a largo plazo. Por lo tanto, un mayor saneamiento de la hacienda pública, en particular mediante la reforma del régimen de jubilación anticipada (introducción de «pensiones puente» que limiten la jubilación anticipada a determinadas profesiones con unas condiciones de trabajo particularmente penosas), como se propone en el programa de convergencia, contribuiría a estimular la actividad laboral y el empleo y a evitar los riesgos para la sostenibilidad de las finanzas públicas. (8) El programa de convergencia parece compatible con el informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma. En particular, ambos programas contemplan la reforma del régimen de jubilación anticipada y de las prestaciones de invalidez, del Fondo Social Agrario y de la asistencia sanitaria, la reorganización y descentralización de las finanzas públicas y la planificación presupuestaria plurianual. Sin embargo, el programa de convergencia no contiene una evaluación cualitativa de los efectos globales del informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma en el marco de la estrategia fiscal a medio plazo (por ejemplo, debate acerca de las repercusiones sobre el potencial de crecimiento y el empleo). En cambio, proporciona información sistemática sobre los costes presupuestarios directos de las reformas contempladas en el programa nacional de reforma. (9) La estrategia presupuestaria del programa de convergencia es parcialmente compatible con las orientaciones generales de política económica por país incluidas en las Directrices integradas en el ámbito de las políticas presupuestarias formuladas en el contexto de la Estrategia de Lisboa. Aunque el programa contempla la continuación del saneamiento fiscal, no se mencionan mecanismos de fomento del control del gasto. (10) En cuanto a los requisitos en materia de datos que establece el código de conducta para los programas de estabilidad y de convergencia, el programa presenta lagunas en los datos opcionales. De forma general se puede concluir que, tras la corrección del déficit de las administraciones públicas en 2007, aunque el déficit y la deuda se mantendrán por debajo de sus valores de referencia de, respectivamente, el 3% y el 60% del PIB, el programa contempla un deterioro del saldo presupuestario de los administraciones públicas equivalente a 0,5 puntos porcentuales del PIB en 2008 y a continuación un avance hacia el objetivo a medio plazo concentrado en los últimos años del programa, en un contexto de perspectivas de crecimiento favorables. En 2008, el deterioro previsto del saldo estructural de cerca de medio punto porcentual del PIB no es conforme con el Pacto de Estabilidad y Crecimiento. Teniendo en cuenta los riesgos para los objetivos presupuestarios a partir de 2009, debidos principalmente a la ausencia de medidas específicas, el objetivo a medio plazo podría no alcanzarse en 2011 según prevé el programa. Por otra parte, si aparecen presiones inflacionistas será necesaria una política fiscal más estricta que la prevista en el programa. En cuanto a la viabilidad a largo plazo de la hacienda pública, Polonia parece presentar un bajo nivel de riesgo, aunque habrá que reformar el régimen de jubilación anticipada. A la luz de la anterior evaluación y teniendo en cuenta la necesidad de garantizar unas finanzas públicas sostenibles, se invita a Polonia a aprovechar las favorables condiciones de crecimiento para reforzar su ritmo de ajuste estructural hacia el objetivo a medio plazo, particularmente a fin de contener las presiones inflacionistas que pudieran aparecer, dedicando los posibles ingresos no esperados y los recursos no gastados a la reducción del déficit de 2008 y definiendo y aplicando medidas, particularmente por el lado del gasto, en los años siguientes. Comparación de las principales previsiones macroeconómicas y presupuestarias | |2006|2007|2008|2009|2010| PIB real (% variación)|PC Mar 2008|6,2|6,5|5,5|5,0|5,0| |COM Abr 2008|6,2|6,5|5,3|5,0|–| |PC Nov 2006|5,4|5,1|5,1|5,6|–| Inflación IPCA (%)|PC Mar 2008|1,3|2,6|3,5|2,9|2,5| |COM Abr 2008|1,3|2,6|4,3|3,4|–| |PC Nov 2006|1,4|2,1|2,5|2,5|–| Brecha de producción 1 (% del PIB potencial)|PC Mar 2008|0,5|1,1|0,7|−0,2|−0,9| |COM Abr 2008 2|0,6|1,2|0,5|−0,7|–| |PC Nov 2006|0,5|0,5|0,3|0,4|–| Saldo neto de las operaciones financieras con el resto del mundo (% del PIB)|PC Mar 2008|−2,6|−2,6|−3,5|−4,2|−4,6| |COM Abr 2008|−2,5|−2,6|−2,3|−3,6|–| |PC Nov 2006|−1,6|−1,8|−2,2|−2,7|–| Saldo presupuestario de las administraciones públicas (% del PIB)|PC Mar 2008|−3,8|−2,0|−2,5|−2,0|−1,5| |COM Abr 2008|−3,8|−2,0|−2,5|−2,6|–| |PC Nov 2006|−3,9|−3,4|−3,1|−2,9|–| Saldo primario (% del PIB)|PC Mar 2008|−1,1|0,2|−0,2|0,3|0,8| |COM Abr 2008|−1,1|0,6|0,2|0,1|–| |PC Nov 2006|−1,5|−1,0|−0,7|−0,6|–| Saldo presupuestario ajustado en función del ciclo 1 (% del PIB)|PC Mar 2008|−4,0|−2,4|−2,8|−1,9|−1,1| |COM Abr 2008|−4,0|−2,5|−2,7|−2,3|–| |PC Nov 2006|−4,1|−3,6|−3,2|−3,0|–| Saldo estructural 3 (% del PIB)|PC Mar 2008|−4,0|−2,4|−2,8|−1,9|−1,1| |COM Abr 2008|−4,0|−2,5|−2,7|−2,3|–| |PC Nov 2006|−4,1|−3,6|−3,2|−3,0|–| Deuda pública bruta (% del PIB)|PC Mar 2008|47,6|44,9|44,2|43,3|42,3| |COM Abr 2008|47,6|45,2|44,5|44,1|–| |PC Nov 2006|48,9|50,0|50,3|50,2|–| Notas :| | | | | | | 1 Brechas de producción y saldos ajustados en función del ciclo recalculados por los servicios de la Comisión partiendo de los datos del programa .| 2 Sobre la base de un potencial de crecimiento estimado del 5,2%, el 5,9%, el 6,0% y el 6,2% , respectivamente, en 2006, 2007, 2008 y 2009 .| 3 Saldo presupuestario ajustado en función del ciclo excluidas las medidas puntuales y otras medidas de carácter temporal . En el programa más reciente y en las previsiones de otoño de los servicios de la Comisión no constan medidas puntuales ni otras medidas de carácter temporal.| | | | | | | | Fuente :| | | | | | | Programa de convergencia (PC); previsiones de los servicios de la Comisión (COM) de la primavera de 2008; cálculos de los servicios de la Comisión.| [1] DO L 209 de 2.8.1997, p.1. Reglamento modificado por el Reglamento (CE) nº 1055/2005 (DO L 174, 7.7.2005, p. 1). Los documentos a que se hace referencia en este texto pueden consultarse en la siguiente dirección electrónica: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm [2] DO L 139 de 29.5.2008, p. 57. [3] Comunicación de la Comisión al Consejo Europeo, «Informe estratégico sobre la estrategia de Lisboa renovada para el crecimiento y el empleo: lanzamiento del nuevo ciclo (2008-2010)», 11.12.2007, COM(2007)803. [4] Comunicación de la Comisión al Consejo y al Parlamento Europeo: «Sostenibilidad a largo plazo de las finanzas públicas en la UE», COM(2006)574, 12.10.2006; y Comisión Europea, Dirección General de Asuntos Económicos y Financieros (2006), « The long-term sustainability of public finances in the European Union », Economía Europea, nº 4/2006. [5] «Condiciones de aplicación del Pacto de Estabilidad y Crecimiento y directrices sobre el contenido y el formato de los programas de estabilidad y de convergencia», aprobadas por el Consejo EcoFin de 11 de octubre de 2005. [6] DO L 209 de 2.8.1997, p.1. Reglamento modificado por el Reglamento (CE) nº 1055/2005 (DO L 174 de 7.7.2005, p. 1). Los documentos a que se hace referencia en este texto pueden consultarse en la siguiente dirección electrónica: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. [7] La actualización fue presentada 16 semanas después del plazo del 1 de diciembre establecido en el código de conducta debido a la formación de un nuevo Gobierno en noviembre tras las elecciones generales celebradas en octubre. [8] La evaluación tiene en cuenta particularmente las previsiones de la primavera de 2008 de los servicios de la Comisión y la evaluación por la Comisión del informe de octubre de 2007 sobre la aplicación del programa nacional de reforma. [9] Este plan constituye la iniciativa más específica y global hasta la fecha, propuesta en 2003 y encaminada a reducir los gastos públicos en protección social, administración pública y ayudas estatales. Entre otras cosas, el Plan Hausner prevé la sustitución de la indización anual por una indización cada tres años o en el momento en que la inflación acumulada rebase el 5% (si esta circunstancia se produce antes). [10] DO C 72 de 29.3.2007, p. 13. ET (...PICT...)|EUROOPA ÜHENDUSTE KOMISJON| Brüssel 11.6.2008 KOM(2008) 2012 lõplik Soovitus: NÕUKOGU ARVAMUS Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2007–2010 (komisjoni esitatud) SELETUSKIRI 1. Üldine taust Stabiilsuse ja kasvu pakt põhineb eesmärgil muuta valitsemissektori rahalised vahendid usaldusväärseks, mis on hindade stabiilsuse ning uute töökohtade loomist soodustava tugeva ja püsiva majanduskasvu tingimuste tugevdamise vahend. Pakti reformimisel 2005. aastal tunnistati selle kasulikkust eelarvedistsipliini kehtestamisel, kuid püüti tugevdada selle tõhusust ja majanduslikku mõju ning kindlustada riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus. Nõukogu määruses (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. mis moodustab osa stabiilsuse ja kasvu paktist, on sätestatud, et liikmesriigid peavad nõukogule ja komisjonile esitama stabiilsus- või lähenemisprogrammi ning selle iga-aastase ajakohastatud versiooni. Ühisraha kasutusele võtnud liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) stabiilsusprogrammi ning ühisraha veel mitte kasutavad liikmesriigid esitavad (ajakohastatud) lähenemisprogrammi. Poola esitas esimese lähenemisprogrammi 2004. aasta mais. Määruse kohaselt esitas nõukogu 5. juulil 2004. aastal komisjoni soovituse põhjal ja pärast konsulteerimist majandus- ja rahanduskomiteega programmi kohta oma arvamuse. Määrusega nähakse ette, et komisjon peab ajakohastatud stabiilsus- ja lähenemisprogramme hindama ja komitee peab neid kontrollima, samas kui nõukogul on õigus ajakohastatud programme eespool nimetatud sama menetluse kohaselt vajaduse korral kontrollida.[1] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Dokumendid, millele on viidatud käesolevas tekstis, asuvad veebilehel: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. 2. Ajakohastatud programmi hindamise taust Komisjon on kontrollinud Poola lähenemisprogrammi viimast ajakohastatud versiooni, mis esitati 26. märtsil 2008, ning esitab soovituse nõukogu sellekohase arvamuse kohta (vt hinnangus käsitletud põhipunktid). Asjaolud, mille põhjal on ajakohastatud lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegiat hinnatud, on kokkuvõtlikult järgmised: (1) riigi seisund stabiilsuse ja kasvu pakti korrigeerivate sätete alusel (ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus); (2) viimane hinnang riigi seisundile stabiilsuse ja kasvu pakti ennetavate sätete alusel (kokkuvõte nõukogu arvamusest lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooni kohta); (3) mais 2008 ajakohastatud riigispetsiifilised majanduspoliitika üldsuunised eelarvepoliitika valdkonnas; (4) komisjoni hinnang riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruandele. 2.1. Poola ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlus Nõukogu võttis 5. juulil 2004 EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 6 kohaselt vastu otsuse, et Poolal on ülemäärane eelarvepuudujääk, kusjuures valitsemissektori eelarve puudujääk oli 4,1 % SKTst 2003. aastal. Samal ajal esitas nõukogu asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaselt soovitused, et ülemäärane eelarvepuudujääk tuleb korrigeerida. Eelkõige soovitati Poolal võtta meetmeid keskpikas perioodis, et vähendada eelarvepuudujääki usaldusväärselt ja jätkusuutlikult alla 3 %-ni SKTst 2007. aastaks kooskõlas nõukogu arvamusega 2004. aasta mais esitatud lähenemisprogrammi kohta. Nõukogu otsustas 2006. aasta novembris, et Poola ametiasutuste seni võetud meetmed ei ole piisavad. Nõukogu esitas 2007. aasta veebruaris uued soovitused, milles kinnitati, et puudujääk tuleb korrigeerida 2007. aastal. Poola ametiasutustel soovitati parandada 2006.–2007. aastal struktuurset eelarveseisundit vähemalt 0,5 protsendipunkti võrra SKTst. 2007. aasta novembris esitas komisjon nõukogule teatise, mille kohaselt olid meetmed, mis Poola võttis vastuseks nõukogu soovitusele, kooskõlas soovitusega. Samas oli komisjonil 2008. ja 2009. aasta suhtes kahtlus, kas ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine on püsiv, kuna vastasel juhul ei saa ülemäärase eelarvepuudujäägi menetlust tühistada. Komisjon ja nõukogu kutsusid Poola ametiasutusi üles võimlikult kiiresti esitama ajakohastatud lähenemisprogramm, milles kirjeldatakse keskpika perioodi strateegiat, mis hõlmab kogu seadusandlust ja on kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiva korrigeerimisega ning aitab veelgi edendada keskpika perioodi eesmärke. Komisjon soovitab käesolevas soovituses nõukogu arvamuse kohta, et nõukogu otsustaks tühistada Poola ülemäärase eelarvepuudujäägi menetluse, kuna üldine hinnang on, et Poola ülemäärane eelarvepuudujääk on korrigeeritud. 2007. aastal oli valitsemissektori eelarve puudujääk 2,0 % SKTst, mis jääb alla kontrollväärtuse 3 % SKTst. Komisjoni talituste 2008. aasta kevadprognoos näitab, et eelarvepuudujääk peaks jääma alla kontrollväärtuse 3 % SKTst 2008. ja 2009. aastal. 2.2. Programmi eelmisele ajakohastatud versioonile nõukogu arvamuses antud hinnang Lähenemisprogrammi eelmisele ajakohastatud versioonile, mis hõlmas ajavahemikku 2006–2009, andis nõukogu oma 27. veebruari 2007. aasta arvamuses järgmise kokkuvõtliku hinnangu: „Programmis nähakse ette ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimine aastaks 2007 vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1467/97 artikli 2 lõikes 7 sätestatule, ent nõukogu tuletab meelde, et siiani võetud meetmed ei näi sobivat ja kavandatud meetmed näivad olevat ebapiisavad selle eesmärgi saavutamiseks. Kuigi programmis on järgmisteks aastateks ette nähtud keskpika perioodi eesmärgi suunas liikumine seoses kiire majanduskasvu väljavaadetega, on eelarve eesmärkide ja püsiva kohandamise saavutamisega seotud olulised riskid.” Arvestades Poolale ülemäärase eelarvepuudujäägi korrigeerimiseks adresseeritud uut soovitust, mille nõukogu võttis 27. veebruaril 2007 EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohaselt vastu, kutsus nõukogu Poolat üles „ i) tagama eelarvepuudujäägi korrigeerimine 2007. aastaks kooskõlas EÜ asutamislepingu artikli 104 lõike 7 kohase uue soovitusega; ii) pärast eelarvepuudujäägi kavandatud korrigeerimist kiirendama majanduse tõusuajal eelarve kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas, kasutades puudujäägi vähendamiseks lisatulusid ning määratledes ja rakendades eelkõige kulude poolel selle jaoks vajalikke täiendavaid meetmeid; iii) kindlustama pensionireformi tulemusi”. 2.3. Mais 2008 ajakohastatud riigispetsiifilised majanduspoliitika üldsuunised eelarvepoliitika valdkonnas Nõukogu võttis 14. mail 2008 vastu soovituse liikmesriikide ja ühenduse majanduspoliitika üldsuuniste ajakohastamise kohta 2008. aastal ja liikmesriikide tööhõivepoliitika rakendamise kohta ELT L 139, 29.5.2008, lk 57. . Eelarvepoliitika valdkonnas soovitati Poolal „parandada eelarve tasakaalustamist ja rakendada lisaks riigieelarve nominaalse puudujäägi ülemmäärale täiendavaid mehhanisme, et tõhustada kontrolli kulutuste üle”.[2] ELT L 139, 29.5.2008, lk 57. 2.4. Komisjoni hinnang riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruandele Komisjon võttis 11. detsembril 2007 vastu strateegilise aruande majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kohta, Komisjoni teatis Euroopa Ülemkogule „Strateegiline aruanne majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kohta: uue tsükli käivitamine (2008–2010)”, KOM(2007) 803, 11.12.2007. kusjuures aruandes antakse hinnang Poola riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruandele ja kõnealune hinnang on kokkuvõtlikult järgmine.[3] Komisjoni teatis Euroopa Ülemkogule „Strateegiline aruanne majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva uuendatud Lissaboni strateegia kohta: uue tsükli käivitamine (2008–2010)”, KOM(2007) 803, 11.12.2007. Poola riiklikus reformikavas on määratud kindlaks peamised prioriteedid: riigi rahanduse tugevdamine ja parem juhtimine, ettevõtlusvaimu arendamine, ettevõtjate uuendusmeelsuse soodustamine, infrastruktuuri täiustamine ja arendamine, konkurentsivõimelise keskkonna tagamine võrkude valdkonnas, töökohtade loomine ja säilitamine, tööpuuduse vähendamine ning töötajate ja ettevõtjate kohanemisvõime suurendamine. Komisjoni hinnangul on Poola 2005.–2007. aastal riikliku reformikava rakendamisel saavutanud vähest edu. Tuvastatud tugevusi ja nõrkusi ning saavutatud edu arvesse võttes soovitas komisjon, et Poola võtaks meetmeid järgmistes valdkondades: eelarve tugevdamine (kulutuste kontrollimehhanismid), konkurents võrkude valdkonnas, avaliku sektori teadustegevus ning erasektori teadus- ja arendustegevuse toetamine, kaitstud paindlikkus, sh aktiivne tööturupoliitika, sotsiaalhüvitised, elukestev õpe ja haridus. Lisaks peaks Poola keskenduma järgmistele valdkondadele: transpordiinfrastruktuur, äriettevõtete registreerimine, e-valitsus, siseturualaste õigusaktide ülevõtmine, ja lastehoiuasutused. Komisjoni strateegilise aruande alusel võttis nõukogu 14. mail 2008 vastu soovitused liikmesriikide (sealhulgas Poola) majanduspoliitika üldsuuniste ajakohastamise kohta 2008. aastal. Hinnangus käsitletud põhipunktidVastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1466/97 artikli 5 lõikele 1 (stabiilsusprogrammid) ja artikli 9 lõikele 1 (lähenemisprogrammid) käsitletakse hinnangus järgmisi teemasid:kas programmi aluseks olevad majandusprognoosid on usutavad;kas liikmesriigi esitatud keskpika perioodi eelarve-eesmärk ning sellele suunatud kohandamiskava on asjakohased;kas kõnealuse kohandamiskava järgimiseks võetud ja/või kavandatud meetmed keskpika perioodi eesmärgi saavutamiseks kõnealusel ajavahemikul on piisavad;kas keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud kohandamiskava hindamisel on majanduse tõusuaegadel kohandamine suurem ja langusaegadel väiksem ning kas euroala ja vahetuskursimehhanismis osalevate (ERM II) liikmesriikide puhul on liikmesriik oma keskpika perioodi eesmärgi saavutamisel seadnud sihiks, et eelarve tsükliliselt kohandatud eelarveseisund paraneb (ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) 0,5 % SKTst aastas;keskpika perioodi eesmärgile suunatud kohandamiskava kindlaksmääramisel (liikmesriikide puhul, kes ei ole seda veel saavutanud) või keskpika perioodi eesmärgist ajutise kõrvalekaldumise lubamisel (liikmesriikide puhul, kes on selle saavutanud) peamiste struktuurireformide rakendamine, millel on pikaajaline kokkuhoidu soodustav mõju (sh võimalikku majanduskasvu suurendades) ning seega tõestatav mõju riigi rahanduse pikaajalisele jätkusuutlikkusele (tingimusel et säilitatakse asjakohane kindlusvaru kontrollväärtuse 3 % SKTst suhtes ning et eelarveseisund peaks programmiperioodi jooksul taastuma keskpika perioodi eesmärgini), kusjuures eritähelepanu pööratakse pensionireformidele, millega kehtestatakse mitmesambaline süsteem, mis hõlmab kohustuslikku täielikult finantseeritavat pensionisammast;kas liikmesriigi majanduspoliitika on kooskõlas majanduspoliitika üldsuunistega.Programmi makromajanduslike prognooside usutavust hinnatakse komisjoni talituste koostatud 2008. aasta kevade majandusprognoosi põhjal, kasutades ka potentsiaalse SKT ja tsükliliselt kohandatud eelarveseisundi ühiselt kokku lepitud hindamismetoodikat.Hinnangus vaadeldakse ka:võla suhte arengut ja riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkuse väljavaateid, millele tuleks stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise parandamise kohta esitatud nõukogu 20. märtsi 2005. aasta aruande kohaselt pöörata „eelarveseisundi järelevalves piisavat tähelepanu”. Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta teatises esitatakse lähenemisviis pikaajalise jätkusuutlikkuse hindamiseks Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, KOM(2006) 574, 12.10.2006, ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, European Economy nr 4/2006. ;Komisjoni teatis nõukogule ja Euroopa Parlamendile „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, KOM(2006) 574, 12.10.2006, ning Euroopa Komisjoni majanduse ja rahanduse peadirektoraat (2006) „Riigi rahanduse pikaajaline jätkusuutlikkus Euroopa Liidus”, European Economy nr 4/2006.kooskõla majanduskasvu ja tööhõivet käsitleva Lissaboni strateegia raames liikmesriikide esitatud riikliku reformikava ja selle 2007. aasta oktoobri rakendusaruandega. Majandus- ja rahandusministrite nõukogu märkis Euroopa Ülemkogule 7. juunil 2005. aastal saadetud edastamisteatises majanduspoliitika üldsuuniste kohta aastateks 2005–2008, et riiklikud reformikavad peaksid olema kooskõlas stabiilsus- ja lähenemisprogrammidega;vastavust tegevusjuhendile, „Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta”, mille kinnitas majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005. milles nähakse stabiilsus- ja lähenemisprogrammide jaoks muu hulgas ette ühtne struktuur ning ühtsed andmetabelid.„Täpsustused stabiilsuse ja kasvu pakti rakendamise kohta ning suunised stabiilsus- ja lähenemisprogrammide sisu ja vormi kohta”, mille kinnitas majandus- ja rahandusministrite nõukogu 11. oktoobril 2005.| Soovitus: NÕUKOGU ARVAMUS Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi kohta aastateks 2007–2010 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU, võttes arvesse Euroopa Ühenduse asutamislepingut, võttes arvesse nõukogu 7. juuli 1997. aasta määrust (EÜ) nr 1466/97 eelarveseisundi järelevalve ning majanduspoliitika järelevalve ja kooskõlastamise tõhustamise kohta, EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis osutatud dokumendid asuvad veebilehel: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. eriti selle artikli 9 lõiget 3,[6] EÜT L 209, 2.8.1997, lk 1. Määrust on muudetud määrusega (EÜ) nr 1055/2005 (ELT L 174, 7.7.2005, lk 1). Käesolevas tekstis osutatud dokumendid asuvad veebilehel: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. võttes arvesse komisjoni soovitust, olles konsulteerinud majandus- ja rahanduskomiteega, ON ESITANUD KÄESOLEVA ARVAMUSE: (1) 8. juulil 2008] vaatas nõukogu läbi Poola ajakohastatud lähenemisprogrammi aastateks 2007–2010 Võttes arvesse uue valitsuse moodustamist novembris pärast oktoobris toimunud üldvalimisi, esitati ajakohastatud versioon 16 nädalat pärast 1. detsembrit, s.o tegevusjuhendis kehtestatud tähtpäeva. .[7] Võttes arvesse uue valitsuse moodustamist novembris pärast oktoobris toimunud üldvalimisi, esitati ajakohastatud versioon 16 nädalat pärast 1. detsembrit, s.o tegevusjuhendis kehtestatud tähtpäeva. (2) Poola on hiljuti hakanud järele jõudma ELi keskmisele sissetulekute tasemele, kusjuures SKT reaalkasv suurenes keskmiselt ligikaudu 4,5 %-lt 2003.–2005. aastal rohkem kui 6 %-le 2006.–2007. aastal. Töömahuka toodangu kasv parandas tunduvalt tööturu olukorda ja töötuse määr vähenes peaaegu 20 %-lt 2003. aastal 9,5 %-le 2007. aastal. Samas kajastab töötuse määra vähenemine lisaks tööhõive määra ebatavalisele kasvule ka tööjõu vähenemist, mis on tingitud rändest. Lisaks on töötamise stiimulite moonutamine, mida on soodustanud tuntav väljaränne, suurendanud tööjõu nappust mõnedes sektorites. Pingestuv tööturg avaldab survet palkadele ja mõjutab negatiivselt THHI inflatsiooni, kusjuures 2005. aastast kuni 2007. aasta esimese pooleni oldi edukad THHI inflatsiooni ohjamisel, kuid 2007. aasta lõpus kiirenes see märgatavalt. Valitsemissektori eelarve puudujääk jõudis 2003. aastal 6,25 %ni ja vähenes seejärel keskmiselt rohkem kui 1 protsendipunkti võrra aastas ning 2007. aastal oli vastav näitaja 2 % SKTst. Viimastel aastatel olid eelarvetulemused eesmärgiks seatust üldiselt paremad tänu positiivsest majanduskasvust tingitud ootamatule tulule ja kuluplaanide mittetäielikule täitmisele. Eelarve täiendav tugevdamine sõltub olulisel määral sotsiaaltoetuste süsteemi reformist (peamiselt ennetähtaegsed vanaduspensionid ja töövõimetushüvitised) ja tööjõu suuremast osalemisest tööturul. (3) Programmi aluseks oleva makromajandusliku stsenaariumiga nähakse ette, et SKT reaalkasv väheneb järk-järgult 6,5 %-lt SKTst 2007. aastal keskmiselt 5,2 %-le SKTst ülejäänud programmiperioodil. Praegu kättesaadava teabe põhjal näib, Hinnangus võetakse eelkõige arvesse komisjoni talituste 2008. aasta kevadprognoosi ja komisjoni hinnangut riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruande kohta. et kõnealune stsenaarium põhineb usutavatel kasvuprognoosidel. Programmis prognoositud inflatsioonitase näib liiga madal, mis kajastab impordihindade veidi liiga optimistlikke prognoose ja töötaja kohta makstava nominaalse töötasu üsna väikest kasvu.[8] Hinnangus võetakse eelkõige arvesse komisjoni talituste 2008. aasta kevadprognoosi ja komisjoni hinnangut riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruande kohta. (4) Valitsemissektori eelarve puudujääk oli 2007. aastal 2,0 % SKTst võrreldes 2006. aasta novembri lähenemisprogrammis prognoositud 3,4 %ga. Peamine põhjus oli see, et SKT reaal- ja nominaalkasv oli palju suurem kui 2006. aasta novembris prognoositi, kuid samuti oli see tingitud kulutuste piiramisest. Eelkõige ettevõtete kasumlikkus võimaldas piirata toetuste kasvu, samal ajal kui töötuse määra kiire vähenemine ja Hausneri kavaga Seni kõige terviklikum ja konkreetsem reformikatse, mis kavandati 2003. aastal ja mille eesmärk oli vähendada riiklikke kulutusi sotsiaalkaitsele, avalikule haldusele ja riigiabile. Muu hulgas oli Hausneri kavaga ette nähtud, et indekseerimine ei toimu mitte iga aasta, vaid siis, kui kumulatiivne inflatsioon ületab 5 % või hiljemalt iga kolme aasta tagant. kaotatud indekseerimine pidurdasid sotsiaaltoetuste kasvu. Lisaks said avaliku sektori töötajad kavandatust vähem hüvitisi. Valitsemissektori investeeringud olid prognoositust väiksemad, kuna ELi rahalisi vahendeid kasutati kavandatust aeglasemalt. Üldiselt oli kulude suhe SKTsse 1,5 protsendipunkti madalam kui 2006. aasta novembris prognoositi. Tulude poole pealt osutus kaudsetest maksudest ja sotsiaalmaksudest saadud tulu suuremaks, kui prognoositi 2006. aasta novembris, tänu tööhõive ja palkade palju suuremale kasvule. Halvemad näitajad teiste tuluartiklite osas (otsesed maksud, mis tulenesid maksuastmete suurendamisest) tasakaalustasid kõnealust ootamatult positiivset tulemust. Üldiselt oli tulemuseks see, et tulu suhe osutus kavandatust veidi väiksemaks. Kuna struktuurne eelarveseisund paranes 1,5 protsendipunkti võrra, oli eelarve täitmine 2007. aastal rohkem kui kooskõlas lähenemisprogrammi eelmist versiooni käsitlevas nõukogu 27. veebruari 2007. aasta arvamuses esitatud üleskutsega ELT C 72, 29.3.2007, lk 13. .[9][10] Seni kõige terviklikum ja konkreetsem reformikatse, mis kavandati 2003. aastal ja mille eesmärk oli vähendada riiklikke kulutusi sotsiaalkaitsele, avalikule haldusele ja riigiabile. Muu hulgas oli Hausneri kavaga ette nähtud, et indekseerimine ei toimu mitte iga aasta, vaid siis, kui kumulatiivne inflatsioon ületab 5 % või hiljemalt iga kolme aasta tagant. ELT C 72, 29.3.2007, lk 13. (5) Eelarvestrateegia peamine eesmärk on valitsemissektori eelarve struktuurse puudujäägi (st tsükliliselt kohandatud puudujääk ilma ühekordsete ja muude ajutiste meetmeteta) püsiv vähendamine, et saavutada eelarveseisundi keskpika perioodi eesmärk struktuurne puudujääk 1% SKTst 2011. aastal, st üks aasta pärast programmiperioodi. See on kooskõlas lähenemisprogrammi eelmise ajakohastatud versiooniga, milles oli kavandatud saavutada keskpika perioodi eesmärk „pärast 2010. aastat”. Programmi kohaselt peaks valitsemissektori eelarve puudujääk 2008. aastal suurenema 0,5 protsendipunkti, s.o 2,5 %-le SKTst, ja 2010. aastaks peaks vastav näitaja vähenema 1,5 %-le. Esmane eelarveseisund järgib sarnast suundumust ja see peaks prognooside kohaselt suurenema −0,2 %-lt SKTst 2008. aastal 0,8 %-le SKTst 2010. aastal. Arvestades majanduskasvu aeglustumist, peaks ühiselt kokkulepitud metoodika alusel arvutatav struktuurne eelarveseisund prognooside kohaselt rohkem muutuma, kusjuures struktuurne puudujääk väheneb ligikaudu 2,75 %-lt SKTst 2008. aastal veidi üle 1 %-le 2010. aastal. Eelarve kohandamine on kulupõhine ja see toimub peamiselt programmi lõpus 2009. ja 2010. aastal. 2008. aastal on puudujäägi suurenemine peamiselt tingitud investeeringute suhte märgatavast suurenemisest ja sotsiaalmaksete tuntavast kärpimisest (osaliselt tasakaalustab seda muu tulu suurenemine). 2009.–2010. aastal tugevdatakse eelarvet peamiselt nii, et piiratakse töötajate hüvitisi, sotsiaaltoetusi ja vahetarbimist. Puudujäägi vähendamise tempo on 2007.–2009. aastal aeglasem kui lähenemisprogrammi eelmises ajakohastatud versioonis sätestati, kuid lähtepunkt (2007) ja 2008. aasta märtsi ajakohastatud versioonis esitatud kõik eelarvepuudujäägi uued eesmärgid on 2006. aasta novembri ajakohastatud versioonis sätestatust paremad. Programmis esitatud eelarveprognoosidega seotud riskid tunduvad olevat üldiselt tasakaalustatud 2008. aastal, kuid programmi hilisemas etapis võivad eelarvetulemused osutuda prognoositust halvemaks. Programmi 2008. aasta eelarvepuudujäägi eesmärk on sama, mis esitati 2008. aasta kevadprognoosis (2,5 % SKTst). Keskvalituse eelarve 2008Q1 kassapõhised andmed osutavad sellele, et tulu saadi eelarveprognoosides prognoositust rohkem, kuid programmis eeldatakse, et 2008. aastal on majanduskasv veidi suurem kui komisjoni 2008. aasta kevadprognoosis prognoositi ja avaliku sektori ikka veel suurenev palgasurve kujutab ohtu riigi rahandusele. Samas vähendab programmis prognoositust suurem inflatsioon kulude suhet 2008. aastal, kuna kulutused on peamiselt nominaalselt kindlaks määratud. Samas võib 2008. aasta suurem inflatsioon soodustada palgakasvu avalikus sektoris 2009. aastal ja seega võivad pensionid ja sotsiaalhüvitised olla programmis prognoositust suuremad, mida süvendaks veelgi indekseerimise mehhanismi reform, millega seotakse alates 2008. aastast sotsiaalhüvitised mitte ainult tarbijahindadega, vaid osaliselt ka palkadega. Kuigi parlament on juba vastu võtnud eelarvepuudujääki suurendavaid meetmeid (üksikisiku tulumaksu määra vähendamine), on tasakaalustavad meetmed ebamäärased ja nende mõju eelarvele on ebaselge (v.a aktsiisimaksu suurendamine seoses ELis toimuva ühtlustamisega, mis ei tasakaalusta täielikult üksikisiku tulumaksu määra vähendamist). Kui valituse prognoositav tööhõive suur kasv ei jätku, võib tööhõivel põhinev eelarve tugevdamine, nagu seda tehti 2006.–2007. aastal, osutuda pärast 2008. aastat keeruliseks. Samas on valitsemissektori eelarve seisundi osas seni saadud häid tulemusi: tulud on sageli osutunud prognoositust suuremaks, samal ajal kui kuluplaane ei ole täielikult täidetud. (6) Seda riskihinnangut arvestades tunduvad lähenemisprogrammi eelarvealased põhimõtted olevat kooskõlas ülemäärase eelarvepuudujäägi püsiva korrigeerimisega aastaks 2007, nagu on nõukogu soovitanud. Samas ei suudeta programmiperioodil tagada piisavat kindlusvaru, et ei ületataks puudujäägiläve 3 % SKTst. Lisaks ei pruugi programmi eelarvepõhimõtted olla piisavad, et tagada keskpika perioodi eesmärgi saavutamine 2011. aastaks, nagu on programmiga ette nähtud. Kuna majanduskasvu tingimused on praegu soodsad, on programmis kavandatud keskpika perioodi eesmärgi saavutamisele suunatud eelarve kohandamise tempo ebapiisav ja seda tuleks 2008. aastal kiirendada, et viia see kooskõlla stabiilsuse ja kasvu paktiga. Seejärel tuleks seda toetada meetmetega. Kui tekib inflatsiooni- ja palgasurve, tuleb rakendada programmiga ettenähtust rangemaid eelarvepõhimõtteid, et hoida ära ülekuumenemine. (7) Näib, et riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud riskitase on Poolas madal. 2005. aasta prognooside ja ühiselt kokku lepitud metoodika kohaselt on elanikkonna vananemise pikaajaline mõju eelarvele Poolas üks ELi madalamaid. Samas hakatakse alates 2008. aastast sotsiaalhüvitisi indekseerima mitte ainult lähtuvalt tarbijahindadest, vaid osaliselt ka palkadest, mis suurendab kulutusi pikas perspektiivis. Programmis 2007. aastaks prognoositav väike struktuurne esmane eelarvepuudujääk on küll eelmise ajakohastatud versiooni lähtepunktist parem, kuid kujutab endast ohtu riigi rahanduse jätkusuutlikkusele, isegi kui ei võeta arvesse elanikkonna vananemise pikaajalist mõju eelarvele. Riigi rahanduse täiendav tugevdamine, sh ennetähtaegselt pensionile jäämise reform (väljateenitud aastate pensioni kehtestamine, millega piiratakse ennetähtaegselt pensionile jäämine teatavate raskete ametitega), nagu on lähenemisprogrammiga ette nähtud, aitaks seega ergutada tööjõu aktiivsust ja tööhõivet ning vähendada riigi rahanduse jätkusuutlikkusega seotud riske. (8) Lähenemisprogramm näib olevat kooskõlas riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruandega. Eelkõige on mõlema programmiga ette nähtud ennetähtaegselt pensionile jäämise ja töövõimetushüvitiste reform, põllumajandustootjate sotsiaalfondi reform, tervishoiureform, riigi rahanduse ümberkorraldamine ja detsentraliseerimine ning mitmeaastane eelarvekava. Samas ei ole lähenemisprogrammis esitatud kvalitatiivset hinnangut selle kohta, milline on riikliku reformikava 2007. aasta oktoobri rakendusaruande üldmõju keskpika perioodi eelarvestrateegia raames (nt mõju potentsiaalsele majanduskasvule ja tööhõivele). Programmis on siiski esitatud korrapärane teave selle kohta, millised on riikliku reformikavaga kavandatud peamiste reformide otsesed eelarvekulud. (9) Lähenemisprogrammis esitatud eelarvestrateegia on osaliselt kooskõlas Lissaboni strateegia raames välja antud integreeritud suunistes sisalduvate riigispetsiifiliste majanduspoliitika üldsuunistega eelarvepoliitika valdkonnas. Kuigi programmiga on ette nähtud eelarve jätkuv tugevdamine, ei mainita täiendavaid mehhanisme, millega parandada kulutuste kontrollimist. (10) Seoses stabiilsus- ja lähenemisprogrammide tegevusjuhendis esitatud andmenõuetega esineb programmis vabatahtlike andmete osas puudujääke. Üldine järeldus on, et pärast valitsemissektori eelarve puudujäägi korrigeerimist 2007. aastal ja kuigi eelarvepuudujääk ja võlg jäävad alla vastava kontrollväärtuse 3 % ja 60 % SKTst, prognoositakse programmis valitsemissektori eelarve seisundi halvenemist 0,5 protsendipunkti võrra SKTst 2008. aastal ja seda, et keskpika perioodi eesmärkide suunas liikumisel ollakse edukad järgnevatel aastatel seoses majanduskasvu soodsate väljavaadetega. 2008. aastal ei ole struktuurse eelarveseisundi prognoositud vähenemine peaaegu 0,5 protsendipunkti võrra SKTst kooskõlas stabiilsuse ja kasvu paktiga. Arvestades alates 2009. aastast eelarveesmärkidega seotud riske, mis on peamiselt tingitud erimeetmete puudumisest, võib keskpika perioodi eesmärk jääda programmis kavandatud 2011. aastaks saavutamata. Kui tekib inflatsioonisurve, tuleb rakendada rangemaid eelarvepõhimõtteid, kui on programmiga ette nähtud. Riigi rahanduse pikaajalise jätkusuutlikkusega seotud riskitase Poolas tundub olevat madal, kuid on vaja reformida ennetähtaegselt pensionile jäämise süsteemi. Arvestades kõnealust hinnangut ja vajadust tagada riigi rahanduse jätkusuutlikkus, kutsutakse Poolat üles kasutama ära soodsaid kasvutingimusi, et kiirendada struktuurset kohandamist keskpika perioodi eesmärgi suunas, et eelkõige ohjata võimalikku inflatsioonisurvet, milleks tuleks lisatulusid ja kasutamata vahendeid kasutada eelarvepuudujäägi vähendamiseks 2008. aastal ja järgmistel aastatel tuleks täpsustada ja rakendada meetmed, eriti kultuste poole peal. Peamiste makromajanduslike ja eelarveprognooside võrdlus | |2006|2007|2008|2009|2010| SKT reaalkasv (%)|LP märts 2008|6,2|6,5|5,5|5,0|5,0| |KOM apr 2008|6,2|6,5|5,3|5,0|Puudub| |LP nov 2006|5,4|5,1|5,1|5,6|Puudub| THHI inflatsioon (%)|LP märts 2008|1,3|2,6|3,5|2,9|2,5| |KOM apr 2008|1,3|2,6|4,3|3,4|Puudub| |LP nov 2006|1,4|2,1|2,5|2,5|Puudub| SKT lõhe 1 (% potentsiaalsest SKTst)|LP märts 2008|0,5|1,1|0