Inför kommissionens förslag från 2011 genomfördes ett omfattande samråd med medlemsstaterna, övriga institutioner och allmänheten. Som uppföljning av en undersökning som genomfördes 2003, offentliggjorde kommissionen den 17 juli 2006 en grönbok om lagval i frågor om makars förmögenhetsförhållanden, särskilt när det gäller domstols behörighet och ömsesidigt erkännande, och inledde ett brett samråd om dessa frågor. En expertgrupp kallad PRM/III tillsattes av kommissionen för att utforma förslaget. Gruppen, som bestod av företrädare för olika berörda yrkesgrupper, och som representerade de olika rättstraditioner som finns i EU, sammanträdde fem gånger mellan 2008 och 2010. Kommissionen anordnade också en offentlig utfrågning den 28 september 2009 med ett hundratal deltagare. Diskussionerna under utfrågningen bekräftade behovet av en EU-rättsakt om makars förmögenhetsförhållanden som bland annat omfattar frågor om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställande av domar. Dessutom anordnades den 23 mars 2010 ett möte med nationella experter, i syfte att diskutera de stora dragen i det förslag som höll på att utarbetas. Slutligen har kommissionen utarbetat en gemensam konsekvensbedömning för förslagen om makars förmögenhetsförhållanden respektive förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap.

Under perioden december 2015 till februari 2016 har 17 medlemsstater riktat en begäran till kommissionen där de tillkännager sin avsikt att sinsemellan upprätta ett fördjupat samarbete när det gäller förmögenhetsförhållanden för internationella par, särskilt med avseende på domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om makars förmögenhetsförhållanden och domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap, och har uppmanat kommissionen att lämna in ett förslag till rådet för detta ändamål.

I Rapport om EU-medborgarskapet 2010 – Att undanröja hindren för EU-medborgarnas möjligheter att utöva sina rättigheter, som antogs den 27 oktober 2010, konstaterade kommissionen att osäkerheten om vad som gäller med avseende på förmögenhetsförhållandena mellan makar som kommer från olika medlemsstater var ett av de största hindren som medborgarna fortfarande stöter på i vardagen när de försöker hävda sina EU-rättigheter i andra medlemsstater. För att åtgärda dessa brister ska kommissionen enligt rapporten lägga fram ett förslag till rättsakt under 2011 som gör det lättare för internationella par (par som antingen är gifta eller har ingått registrerat partnerskap) att förutse vilka domstolar som är behöriga och vilken lagstiftning som är tillämplig med avseende på deras förmögenhetsförhållanden.

Kommissionen har också kontrollerat att förslaget är förenligt med artikel 9 i stadgan om rätten att ingå äktenskap och rätten att bilda familj enligt nationella lagar, och med artikel 21 i stadgan som förbjuder all diskriminering.

Fastigheter intar en särställning i makars egendom, och en tänkbar lösning skulle ha varit att låta sådan egendom omfattas av lagen i den stat där den är belägen (lex situs), vilket skulle kräva att man tillåter en viss brist på enhetlighet när det gäller frågan om tillämplig lag på makars förmögenhetsförhållanden. En sådan lösning tycks dock ge upphov till vissa svårigheter, bland annat i samband med avveckling av makars förmögenhetsförhållanden, eftersom den skulle innebära ett oönskat avsteg från strävan efter enhetlighet (samtidigt som ett enda lands lag skulle tillämpas med avseende på skulderna) och att olika lagar tillämpas för olika tillgångar i boet. Förordningen föreskriver också att den lag som är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden, oberoende av om den valts aktivt av makarna eller, i avsaknad av ett sådant val, fastställts enligt andra bestämmelser, kommer att gälla för all makarnas egendom, oavsett var den finns.

Förslaget till förordning innebär att det införs en enhetlig ordning för makars förmögenhetsförhållanden: all egendom som tillhör makarna, oavsett natur (lös eller fast) och belägenhet, skulle omfattas av samma lag, nämligen den lag som är tillämplig på makarnas förmögenhetsförhållanden.

Den domstol som är behörig att pröva ett mål om äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering av äktenskap i enlighet med förordning (EG) nr 2201/2003 bör också, i vissa fall under förutsättning av att makarna är överens, pröva frågor om avveckling av makars förmögenhetsförhållanden till följd av äktenskapsskillnad, hemskillnad eller annullering av äktenskap.

Denna fria rörlighet skulle konkretiseras i ett enhetligt förfarande för erkännande och verkställighet av domar, officiella handlingar och förlikningar inför domstol med ursprung i en annan medlemsstat. Detta förfarande ersätter de befintliga nationella förfarandena i medlemsstaterna. Även de grunder som kan åberopas för att inte erkänna eller verkställa domar etc. i sådana fall harmoniseras på unionsnivå, samtidigt som de begränsas till vad som är absolut nödvändigt. Dessa nya grunder ersätter de skiftande och ofta omfattande grunder som för närvarande förekommer på nationell nivå.

(2)Enligt artikel 81.2 c i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt får sådana åtgärder omfatta åtgärder för att säkerställa förenlighet mellan tillämpliga bestämmelser i medlemsstaterna om lagkonflikter och om domstolars behörighet.

(6)Den 17 juli 2006 antog kommissionen en grönbok om lagval i mål om makars förmögenhetsförhållanden, särskilt när det gäller domstols behörighet och ömsesidigt erkännande. Genom denna grönbok inleddes ett brett samråd om de problem som par i EU riskerar att möta i samband med avveckling av deras gemensamma egendom samt om vilka rättsliga möjligheter som står till förfogande.

(7)Vid sitt möte i Bryssel den 10–11 december 2009 antog Europeiska rådet ett nytt flerårigt program, kallat Stockholmsprogrammet – ett öppet och säkert Europa i medborgarnas tjänst och för deras skydd. I det programmet ansåg Europeiska rådet att det ömsesidiga erkännandet borde utsträckas till områden som ännu inte täcks men som är av stor betydelse i det dagliga livet, t.ex. frågor som gäller makars förmögenhetsförhållanden, samtidigt som medlemsstaternas rättssystem, inbegripet grunderna för rättsordningen (ordre public), och de nationella traditionerna på området beaktas.

(8)I Rapport om EU-medborgarskapet 2010 – Att undanröja hindren för EU-medborgarnas möjligheter att utöva sina rättigheter, som antogs den 27 oktober 2010, tillkännagav kommissionen sina planer på att anta ett förslag till rättsakt som gör det möjligt att undanröja hindren mot den fria rörligheten för personer, särskilt de problem som par stöter på i samband med förvaltningen eller fördelningen av gemensam egendom.

(9)Den 16 mars 2011 antog kommissionen ett förslag till rådets förordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om makars förmögenhetsförhållanden och ett förslag till rådets förordning om domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap.

(10)Vid sitt möte den 3 december 2015 drog rådet slutsatsen att ingen enhällighet kunde uppnås med avseende på antagandet av förslagen till förordning om makars förmögenhetsförhållanden och förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap och att målen för samarbetet på detta område inte kunde uppnås inom en rimlig tidsperiod av unionen som helhet.

(11)Under perioden december 2015 till februari 2016 riktade Sverige, Belgien, Grekland, Kroatien, Slovenien, Spanien, Frankrike, Portugal, Italien, Malta, Luxemburg, Tyskland, Tjeckien, Nederländerna, Österrike, Bulgarien och Finland framställningar till kommissionen där de tillkännager sin avsikt att sinsemellan upprätta ett fördjupat samarbete när det gäller förmögenhetsförhållanden för internationella par, särskilt med avseende på domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om makars förmögenhetsförhållanden och domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap, och uppmanade kommissionen att lämna in ett förslag till rådet för detta ändamål.

(12)Den […] antog rådet beslut […] om bemyndigande av ett fördjupat samarbete på området för domstols behörighet, tillämplig lag samt erkännande och verkställighet av domar i mål om förmögenhetsförhållanden för internationella par, som omfattar frågor om såväl makars förmögenhetsförhållanden som förmögenhetsrättsliga verkningar av registrerade partnerskap.

(13)Enligt artikel 328.1 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska de fördjupade samarbetena när de upprättas vara öppna för samtliga medlemsstater, förutsatt att medlemsstaterna tar hänsyn till de eventuella villkor för deltagande som fastställts genom beslutet om bemyndigande. De ska också vara öppna vid varje annat tillfälle, under förutsättning att de utöver nämnda villkor tar hänsyn till de akter som redan har antagits inom denna ram. Kommissionen och de medlemsstater som deltar i fördjupat samarbete bör se till att de främjar deltagande av så många medlemsstater som möjligt. Denna förordning ska i enlighet med fördragen vara till alla delar bindande och direkt tillämplig endast i de deltagande medlemsstaterna.

(14)Denna förordning bör i enlighet med artikel 81 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt vara tillämplig med avseende på makars förmögenhetsförhållanden som har gränsöverskridande följder.

(15)För att ge gifta par rättssäkerhet när det gäller deras egendom samt erbjuda dem ett visst mått av förutsebarhet bör alla regler som är tillämpliga på makars förmögenhetsförhållanden omfattas av ett enda instrument.

(16)För att uppnå dessa mål bör man i denna förordning sammanföra bestämmelserna om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande eller, i tillämpliga fall, godkännande, verkställbarhet och verkställighet av domar, officiella handlingar och förlikningar inför domstol.

(17)Begreppet äktenskap, som definieras i medlemsstaternas nationella lagstiftning, definieras inte i denna förordning.

(18)Denna förordnings tillämpningsområde bör innefatta alla civilrättsliga aspekter av makars förmögenhetsförhållanden, såväl den löpande förvaltningen av makarnas egendom som avveckling av den, i synnerhet till följd av att makarna separerar eller av att en av makarna avlider. I denna förordning bör begreppet makars förmögenhetsförhållanden tolkas fristående och bör inte bara omfatta regler som makarna inte får avvika från, utan även alla frivilliga regler som makarna kan ha kommit överens om i enlighet med tillämplig lagstiftning, liksom standardregler i den tillämpliga lagstiftningen. Det omfattar inte endast förmögenhetsförhållanden som specifikt och exklusivt anges i vissa nationella rättssystem för äktenskap utan även sådana egendomsförhållanden mellan makar och i deras förhållande till tredje man som är en direkt följd av deras äktenskap eller dess upplösning.

(19)För tydlighetens skull bör ett antal frågor som skulle kunna betraktas som knutna till frågor rörande makars förmögenhetsförhållanden uttryckligen undantas från denna förordnings tillämpningsområde.

(20)Denna förordning bör således inte tillämpas på frågor som rör makars allmänna rättskapacitet. Emellertid bör detta undantag inte omfatta en av eller båda makarnas befogenheter och rättigheter när det gäller egendom, vare sig dem emellan eller avseende tredje parter, eftersom dessa befogenheter och rättigheter bör omfattas av förordningen.

(21)Den bör inte tillämpas på andra prejudiciella frågor, såsom förekomsten, giltigheten eller erkännandet av ett äktenskap, som fortsätter att omfattas av medlemsstaternas nationella lagstiftning, inklusive deras regler inom internationell privaträtt.

(22)Eftersom frågor om underhållsskyldighet mellan makar regleras i förordning (EG) nr 4/2009 av den 18 december 2008 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet bör de undantas från tillämpningsområdet för den här förordningen, vilket även gäller frågor om arv efter avliden make eller maka, som omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 650/2012 om behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt godkännande och verkställighet av officiella handlingar i samband med arv och om inrättandet av ett europeiskt arvsintyg.

(23)Frågor om rätten till överföring eller justering mellan makar av pensions- eller sjukpensionsrättigheter, av vilket slag som helst, som uppkommit under ett äktenskap och som inte har genererat någon pensionsinkomst under det äktenskapet, är områden som även fortsättningsvis bör undantas från tillämpningsområdet för den här förordningen, med beaktande av de specifika system som finns i medlemsstaterna. Emellertid bör ett sådant undantag även fortsättningsvis tolkas snävt. Följaktligen bör denna förordning i synnerhet reglera frågor om klassificering av pensionstillgångar, de belopp som redan har betalats till den ena av makarna under äktenskapet, och den eventuella kompensation som skulle ges när det gäller pension som finansierats med gemensamma tillgångar.

(24)Denna förordning bör medge uppkomst eller överlåtelse som följer av makars förmögenhetsförhållanden av en rättighet i fast eller lös egendom i enlighet med den lag som är tillämplig på makars förmögenhetsförhållanden. Den bör dock inte inverka på det begränsade antal (numerus clausus) sakrätter som är kända i vissa medlemsstaters nationella lagstiftning. En medlemsstat bör inte vara skyldig att erkänna en sakrätt avseende egendom belägen i den medlemsstaten om denna sakrätt inte är känd i medlemsstatens rättsordning.

(25)För att makarna ska komma i åtnjutande i en annan medlemsstat av de rättigheter som uppkommit eller överlåtits på dem som en följd av makars förmögenhetsförhållanden bör denna förordning dock möjliggöra anpassningen av en okänd sakrätt till den närmast likvärdiga sakrätten enligt lagstiftningen i den andra medlemsstaten. En sådan anpassning bör genomföras med beaktande av de syften och intressen som den specifika sakrätten motiveras av och den verkan den har. För att kunna bestämma närmast likvärdiga nationella sakrätt får myndigheterna eller de behöriga personerna i den stat vars lag tillämpas på makarnas förmögenhetsförhållanden kontaktas angående ytterligare information om sakrättens natur och verkningar. I detta syfte kan befintliga nätverk på området för rättsligt samarbete på privaträttens område användas liksom alla andra tillgängliga medel som underlättar förståelsen av utländsk lag.