Rambestämmelser för statligt stöd till företag i missgynnade storstadsområden (97/C 146/08)

(Text av betydelse för EES)

I. INLEDNING

1. I ett samlat försök att finna lösningar på problematiken med "tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning" rekommenderas i vitboken (1), att man bör ta i beaktande alla de sätt på vilka denna triangelmålsättning kan uppnås. Bland de prioriterade mål för att öka sysselsättningen som fastställs i vitboken finns nödvändigheten av att möta nya behov och för att detta ska bli möjligt trycker man särskilt på nödvändigheten av att ge nytt liv åt de mest missgynnade storstadsområdena, framförallt genom stöd till företag (2). Kommissionen anser att positiv ekonomisk utveckling i dessa områden kan bidra till att lösa eller mildra områdenas socio-ekonomiska problem. Det förhåller sig emellertid så, att utöver de nu gällande bestämmelserna för statligt stöd genom vilka endast ofullständiga eller inadekvata lösningar är möjliga, tycks även marknadskrafternas fria spel vara otillräckligt för att detta mål skall kunna uppnås. Dessa storstadsområden kännetecknas av att den socio-ekonomiska situationen är avsevärt mycket sämre än genomsnittet för hela den stad där området är beläget. Dessa områden har så svåra handikapp att de inte kan dra till sig företag och knappast ens upprätthålla en tillräcklig struktur för ett förvärvsliv, vilket är grunden för all ekonomisk utveckling. Avsikten med detta meddelande är således att försöka komma till rätta med det särskilda problem som marknadens brister i de mest missgynnade storstadsområdena utgör, samt finna en lösning på problemet med att de nu gällande bestämmelserna är otillräckliga och inadekvata och ersätta dessa med ett nytt instrument varigenom det blir möjligt att bevilja ekonomisk stöd till företag som etablerar sig eller redan är verksamma i dessa områden. Detta instrument bör vara av ett sådant slag att det inte påverkar konkurrensvillkoren och handeln mellan medlemsstaterna på ett sätt som strider mot det gemensamma intresset.

II. BAKGRUND OCH MÅLSÄTTNING

2. Detta meddelande från kommissionen till medlemsstaterna faller inom en redan specifik juridisk och politisk ram. Denna ram öppnar möjligheter och definierar målsättningar, men innebär också begränsningar. Avsikten med riktlinjerna är att ge medlemsstaterna möjlighet att bevilja stöd till förmån för företag som är verksamma i missgynnade storstadsområden, samtidigt som vederbörlig hänsyn tas till behovs- och proportionalitetskriterierna. Genom denna politiska styrning hoppas kommissionen befrämja ökad sysselsättning och investeringar. Den ekonomiska utveckling som man skapar på detta vis skulle i sin tur kunna bidra till ett förverkligande av gemenskapens övergripande mål för vilka instrumenten och prioriteringarna definieras här nedan.

2.1. Rättslig grund:

- Enligt artikel 92.3 c i EG-fördraget får kommissionen bedöma sådant stöd som medlemsstaterna beviljar för att "underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset" som förenligt med den gemensamma marknaden.

- I artikel 130a (3) fastställs att "för att främja en harmonisk utveckling inom hela gemenskapen skall denna utveckla och fullfölja sin verksamhet för att stärka sin ekonomiska och sociala sammanhållning";

- Slutligen har kommissionen, efter att man har konstaterat att det finns brådskande behov av åtgärder inom detta område, upprättat ett gemenskapsinitiativ för tätorter (URBAN) (4), som omfattar en råd åtgärder för vissa missgynnade storstadsområden. I denna text ges bland annat möjlighet att bevilja stöd från gemenskapen "inom ramen för ett integrerat tillvägagångssätt för att stödja skapandet av företag" (5). Avsikten är framförallt att "stödja de ansvariga myndigheterna i deras strävan att skapa de faciliteter som är nödvändiga för att dra till sig affärsverksamhet och skapa en känsla av tillit och säkerhet för invånarna i de berörda områdena och detta genom att integrera dem i det normala ekonomiska och sociala livet" (6). För att detta skall vara möjligt att genomföra, anges det uttryckligen att de insatser som görs av Europeiska fonden för regional utveckling och Europeiska socialfonden "måste kompletteras med andra resurser".

2.2. Politisk bakgrund

- Som redan nämnts ovan rekommenderade kommissionen år 1993 i vitboken Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning - Utmaningarna och vägarna in i 2000-talet medlemsstaterna att stärka dynamiken i små och medelstora företag och på ett bredare plan ge "statlig intervention inom industrin en ny inriktning på horisontella åtgärder" (7). Stöd till företag och i synnerhet till små och medelstora företag nämns således flera gånger bland de medel som bör utnyttjas för att nå vitbokens överordnade mål och för att möta de nya behov som skapas genom den ekonomiska och samhälleliga utvecklingen.

- Vid Europeiska rådets möte i Essen 1994, där det slogs fast vilka åtgärder som skall vidtas för att förbättra situationen vad gäller sysselsättning och tillväxt, begärde rådet sådana åtgärder för att "främja initiativ som, framförallt på regional och lokal nivå, medverkar till att skapa arbeten som motsvarar de nya behoven . . ." (8).

- Europeiska rådets möte i Cannes 1995 innebar en klar bekräftelse av de tidigare riktlinjerna och rådet tryckte särskilt på "de små och medelstora företagens avgörande roll för att skapandet av sysselsättning och mera allmänt som en faktor som skapar social stabilitet och ekonomisk dynamik" och på behovet av att stödja "entreprenörernas initiativ, . . . deras beslut om anställningar och investeringar . . ." (9).

III. EN DEFINITION AV PROBLEMET

3. Erfarenheter visar att företag som är etablerade och utövar ekonomisk verksamhet i vissa missgynnade storstadsområden stöter på många och mångskiftande svårigheter som kan få följder för företagens ekonomiska utveckling och till och med för deras livskraft. Bland de faktorer som visar på detta syndrom kan man nämna en låg utbildningsnivå, vilket gör att företagen endast har tillgång till mycket litet kvalificerad arbetskraft; vidare kan anges en ständigt allt fattigare befolkning, vilket tar sig uttryck i svag köpkraft och låg konsumtion; hög kriminalitetsnivå vilket ger en hög grad av osäkerhet; stor arbetslöshet; sliten miljö och slitna offentliga infrastrukturer, samt dåliga lokala faciliteter.

4. Dessa faktorer, som för förvärvslivet är synonyma med storstadsproblem och ekonomiska nackdelar, medför ofta ett avståndstagande från förvärvslivets sida. Det kan konstateras, att nya investerare som söker efter en plats där de kan etablera en verksamhet, vänder sig ifrån denna typ av områden för att söka sig till områden som är mer lämpliga för en sund ekonomisk verksamhet. Dessutom föredrar de företag som redan är etablerade i området ofta att flytta till andra lämpligare områden. Detta kan förklaras helt konkret genom de direkta eller indirekta omkostnader som är kopplade till etablering i dessa områden (stölder, höga försäkringspremier, vandalisering etc.) och områdenas inneboende strukturella handikapp (svårigheten att finna kvalificerad arbetskraft som är villig att arbeta i området, den allmänt nedsatta ekonomin, de slitna eller obefintliga offentliga infrastrukturerna, osäkerheten, de lokala myndigheternas finansiella svårigheter, problem med "public image" etc.).

5. Gemenskapens nu gällande konkurrensregler ger endast mycket begränsade, om ens några, möjligheter att ta itu med dessa problem, även om detta har efterfrågats av vissa medlemsstater (10). För ögonblicket finns det faktiskt inga effektiva instrument som kan fungera som incitament för att dra till sig nya produktiva och sysselsättningsskapande investeringsprojekt och för att förhindra att förvärvslivsstrukturen upplöses i områden som har dessa kännetecken. Ett sätt finns på vilket medlemsstaterna och kommissionen kan motverka detta fenomen - de förstnämnda genom att avsätta budgetmedel och den sistnämnda genom att inta en principiellt positiv hållning - och det består i åtgärder och instrument som kan fungera som ekonomiska och finansiella incitament. De nuvarande bestämmelserna förefaller vara olämpliga för ändamålet av följande anledningar:

- Reglerna för regionalstöd (11) har sådana urvalskriterier att det i allmänhet varken är möjligt att ge stöd till företag som, oavsett storlek, har sin verksamhet i eller i utkanten av storstadsområden (framför allt på grund av urvalskriteriet BNP/invånare), eller att ge stöd till befintliga företag utan anknytning till någon investeringstransaktion (endast nyinvesteringar kommer ifråga). Det är inte heller möjligt att ta hänsyn till begränsade geografiska enheter (det territoriella underlaget motsvarar nivå III i NUTS (12)). Reglernas tillämpningsområde är dessutom för omfattande vad gäller det stödmottagande företagets storlek eftersom instrumenten däri även kan tillämpas på stora företag. Detta innebär att det varken är möjligt att rikta stödet till små och medelstora företag och lösa deras särskilda problem eller att respektera kravet på ett rimligt förhållande mellan problemens lokala karaktär och effekterna av stöd till större företag, vilka oftast bedriver transnationell verksamhet.

- Även om reglerna för stöd till små och medelstora företag (13) kan tillämpas utan territoriella begränsningar, ger även de endast begränsade möjligheter vad gäller stödnivån utanför de områden som är berättigade till regionalstöd.

- Även om reglerna för sysselsättningsstöd (14) kan befrämja skapandet av sysselsättning horisontalt är de trots allt ändå inte inriktade på att främja ett skapande av sysselsättning i samband med produktiva investeringar. Detta faller inom ramen för de normala villkoren och kriterierna för investeringsstöd.

6. För att motverka dessa svårigheter och åtgärda dessa brister vill kommissionen ge uttryck för sin målsättning att i framtiden inta en positiv hållning gentemot statligt stöd som begränsas till att gälla för företag som är verksamma i sådana storstadsområden som uppfyller de kriterier som fastställs nedan. Kommissionen kommer att betrakta sådana åtgärder som varande av ett sådant slag, generellt sett, att handeln mellan medlemsstaterna inte påverkas och således utgör åtgärderna inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i EG-fördraget (15). Inte heller kommer kommissionen att betrakta dessa åtgärder såsom innehållande ett stödelement utan som varande förenliga med den gemensamma marknaden eftersom de villkor som fastställs i detta meddelande säkerställer att den påverkan på handeln som kan uppkomma inte strider mot det gemensamma intresset.

IV. URVALSKRITERIER FÖR OMRÅDENA

7. För att komma ifråga för att utnyttja de möjligheter som erbjuds genom dessa rambestämmelser skall stöd som medlemsstaterna tänker erbjuda och som anmäls till kommissionen i enlighet med artikel 93.3 i EG-fördraget vara begränsat till företag som ligger i geografisk avgränsade storstadsområden med problem och som uppfyller följande villkor. Områdena skall

antingen

- vara geografiskt identifierbara och homogena, samt

- ha mellan 10 000 (tiotusen) och 30 000 (trettiotusen) invånare och vara delar av städer eller tätorter med minst 100 000 (hundratusen) invånare (kommissionen kan om det är berättigat, i fall som ligger strax över eller strax under dessa tröskelvärden, vara flexibel i sin bedömning beroende på hur dessa villkor uppfylls totalt sett), samt

- kännetecknas av märkbart lägre nivåer, både i förhållande till de nationella genomsnittsnivåerna och genomsnittsnivån för staden eller tätorten som området är en del av, oavsett vilken absolut eller relativ välståndsnivå dessa ligger på. Bland de socio-ekonomiska indikatorer som används för att definiera dessa storstadsområden är följande särskilt framträdande: arbetslöshetsnivå (med särskild vikt på de mest missgynnade grupperna av arbetslösa (16)), andelen unga under 25 år, andelen unga över 15 år utan högre utbildning, inkomst/tillgångar per invånare, osv.,

eller

- ha valts ut inom ramen för gemenskapsinitivativet URBAN.

8. Det är rimligt att anta att begränsningen av den berörda befolkningsandelen innebär att konkurrensvillkoren förblir välbalanserade och att man härigenom förhindrar att de möjligheter som öppnar sig genom detta meddelande inte utnyttjas för målsättningar och strategier som inte är i linje med meddelandets ordalydelse och anda. Den sammanlagda befolkningsmängd som ingår i samtliga de områden som en medlemsstat slutligen väljer ut i enlighet med dessa rambestämmelser bör således ligga på en sådan nivå att det både är möjligt att ta hänsyn de olika nationella förhållandena och respektera proportionalitets- och nödvändighetsprinciperna. Befolkningsmängden har fastställts till 1 % (en procent) av den totala befolkningen. Kommissionen kommer emellertid att kunna godkänna att detta tak överskrids marginellt om medlemsstaten kan motivera detta på grundval av objektiva socio-ekonomiska uppgifter.

V. STÖDMOTTAGARE

9. Vid fastställandet av vilka företag som är berättigade att få stöd inom ramen för detta meddelande bör man jämka mellan de behov som hänger ihop med att man försöker lösa problem av socio-ekonomisk art och de begränsningar som följer av att man önskar skydda det gemensamma intresset och att bevara rättvisa konkurrensvillkor inom gemenskapen. Stöd till företag omfattas endast av artikel 92.1 i EG-fördraget i de fall då handelsutbytet mellan medlemsstaterna påverkas. Stöd till mindre företag som ligger i missgynnade storstadsområden och vars verksamhet återfinns i förteckningen i bilaga I omfattas inte av artikel 92.1 i EG-fördraget, så länge verksamheten inte är av transnationell natur. Likaledes utgör följande former av stöd vanligtvis inte statligt stöd: offentliga finansiella ingripanden till fördel för vissa företagskategorier som exempelvis mindre företag, som är verksamma inom den lokala servicesektorn eller lokala sysselsättningsskapande aktiviteter eller till affärsdrivande föreningar och rehabiliteringsföretag. Däremot är det, vad gäller stödåtgärder som omfattas av artikel 92.1, nödvändigt att ringa in vilka företag, som kan vara berättigade till stöd enligt föreliggande bestämmelser så att eventuella snedvridningar av konkurrensen och påverkan på handeln inom gemenskapen håller sig på en sådan nivå att de inte strider mot det gemensamma intresset.

10. De stödmottagande företagens storlek

De problem som företagen i missgynnade storstadsområden stöter på är till största delen problem av lokal karaktär som inte berättigar till ingrepp av det slag som står till buds för större företag. Om det ges möjlighet att ge stöd till de sistnämnda kan detta stöd få oproportionerliga följder i form av snedvridning av konkurrensen och negativa effekter för sammanhållningen. Eftersom de missgynnade områdena kan vara delar av städer som totalt sett är välmående eller vara delar av städer som ligger i den mest välmående delen av en missgynnad region (17), bör de möjligheter som skapas genom detta meddelande begränsas till att gälla för små företag, enligt definitionen i kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 om definitionen på små och medelstora företag (18), utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 16.

11. De stödmottagande företagen

För att det inte skall bli fråga om diskriminering av de företag som redan har etablerat sig i de berörda områdena utan att ha kunnat få tillgång till stöd till nyinvesteringar är kommissionens avsikt att både nystartade och redan etablerade företag skall omfattas av bestämmelserna i detta meddelande. Då redan etablerade företag kan få stöd som inte är kopplat till investeringar eller skapande av sysselsättning finns det anledning att begränsa omfattningen till de företag som bedriver verksamhet av lokalt slag, i enlighet med vad som fastställs i bilaga I på grundval av den allmänna näringsgrensindelningen (NACE) (19). Om ett redan etablerat företag gör en nyinvestering (i utrustning eller i arbetskraft) och erhåller stöd för detta omfattas företaget ånyo av bestämmelserna för nya företag.

12. Särskilda villkor

För att vara berättigat till stöd i enlighet med rambestämmelserna skall företaget

- bedriva sin huvudsakliga ekonomiska aktivitet och investera i det område som definierats som missgynnat storstadsområde. Förekomsten av ett huvudkontor eller annan form av icke-produktivt etableringsställe (administrativ adress, postbox, . . .) är, med få undantag (20), inte tillräckligt för att berättiga till statligt stöd,

- avsätta minst 20 % av de arbeten som skapas för personer som är fast bosatta i ett missgynnat storstadsområde, i enlighet med definitionen i detta meddelande.

VI. STÖDETS FORM OCH STÖDNIVÅN

13. För de företag som har sin verksamhet i de missgynnade storstadsområdena uppkommer svårigheter både på grund av områdens socio-ekonomiska situation och på grund av de handikapp och merkostnader som företagen måste klara. Dessa svårigheter är av en sådan art att de motsvarar svårigheterna i de områden som erhåller stöd i enlighet med bestämmelsen om undantag i artikel 92.3 c. För att inte avvika från proportionalitetskriterierna måste man finna en jämvikt mellan å ena sidan stödets form och den högsta tillåtna stödnivån och å andra sidan hur problemet ser ut, hur akut det är och hur omfattande det är.

14. Avseende nya företag och redan etablerade företag som beslutar att göra investeringar, skall stödet vara kopplat till att man skapar sysselsättning och sättas i förhållande antingen till nyinvesteringen enligt beräkningsunderlaget (21) eller till antalet nya jobb. Den högsta tillåtna stödnivån, efter att alla former av stöd lagts samman, är fastställd till 26 % av investeringens netto-subventionsekvivalent (22) eller till ett stödbelopp på 10 000 ecu per nytt jobb (23). Stödnivån motsvarar vad små och mellanstora företag som är belägna i områden som omfattas av artikel 92.3 c kan erhålla i regionalstöd.

15. Konkurrensvillkoren på de lokala marknaderna rättfärdigar att även de redan befintliga företagen som inte gör nyinvesteringar ges rätt att få ta del av de möjligheter som ges nystartade företag. Den konkurrensfördel som de redan etablerade företagen ges får dock inte under några omständigheter vara större än de fördelar som ett nytt företag som etablerar sig i samma område kan få. Således är det nödvändigt att fastställa taknivån för de etablerade företagen till samma nivå som för de nya företagen. För detta ändamål kan man, efter att vederbörliga ändringar gjorts, överföra nettosubventionsekvivalenten på 26 % för den investering som gjorts av det redan etablerade företaget (24) eller beloppet på 10 000 ecu för varje nytt jobb på det antal anställda som redan arbetar i företaget. Slutligen bör man hålla i minnet att eftersom stödet till redan etablerade företag i allmänhet kommer att vara begränsat till små företag som bedriver lokal verksamhet, av det slag som finns förtecknat i bilaga I, kommer handeln inom gemenskapen inte att påverkas.

VII. FÖRFARANDE, VARAKTIGHET OCH SAMEXISTENS MED ÖVRIGA REGLER

16. Dessa rambestämmelser skall tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av övriga bestämmelser för statligt stöd. Framför allt påverkas inte regeln om försumbart stöd (25), som i många fall är tillräcklig, och ej heller rambestämmelserna för sysselsättningsstöd, som är tillämpliga i alla fall där man skapar jobb utan att detta knyts till en investering (26).

17. Om stöd beviljas på grundval av dessa rambestämmelser till förmån för företag eller verksamheter som tillhör sektorer eller sysslar med produkter som omfattas av särskilda gemenskapsbestämmelser, skall detta stöd uppfylla de särskilda materiella och procedurmässiga villkor som gäller för sektorn ifråga.

18. Rambestämmelsernas tillämpning är dessutom underordnad gemenskapsrättens bestämmelser om ackumulering av stöd till olika ändamål (se EGT nr C 3, 5.1.1985) eller stöd till samma ändamål som härrör från stödsystem som antagits av en och samma enhet eller av olika enheter (centrala, regionala eller lokala). I det sistnämnda fallet får det ackumulerade stödet inte överskrida den högsta tillåtna nivån i de olika berörda stödsystemen.

19. Enligt artikel 93.3 i EG-fördraget åligger det medlemsstaterna att till kommissionen förhandsanmäla planerade stödåtgärder som utarbetas med avsikt att konkret tillämpa dessa rambestämmelser. Anmälan skall innehålla alla de upplysningar som är av relevans och nödvändiga för en prövning av huruvida stödåtgärden överensstämmer med bestämmelserna i denna text. Stödåtgärderna skall anmälas inom ramen för förfarandet för gemensam anmälan (27).

20. Dessa rambestämmelser skall vara giltiga under fem år från det datum då de offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Innan utgången av denna femårsperiod kommer kommissionen att göra en utvärdering av hur rambestämmelserna fungerat för att kunna ta ställning till en eventuell förlängning av varaktigheten och till de ändringar som, om så visar sig nödvändigt, kommer att behöva göras.

(1) Kommissionens vitbok Tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning - Utmaningarna och vägarna in i 2000-talet, antogs genom ett beslut av den 5 december 1993, Europeiska gemenskapernas bulletin, tillägg 6/93.

(2) Idem, s. 20.

(3) Avdelning XIV "Ekonomisk och social sammanhållning", ändrad genom artikel G.38, i Fördraget om Europeiska unionen.

(4) Kommissionens meddelande till medlemsstaterna om fastställande av riktlinjer för de operativa program som medlemsstaterna uppmanas till att utarbeta inom ramen för ett gemenskapsinitiativ för storstadsområden, EGT nr C 180, 1.7.1994, s. 6.

(5) Idem, nr 6.

(6) Idem, nr 8.

(7) Se ovan, s. 83.

(8) Slutsatser från Europeiska rådets möte i Essen, den 9 och 10 december 1994, SI(94) 1000 av den 10.12.1994, s. 4.

(9) Slutsatser från Europeiska rådets möte i Cannes, den 26 och 27 juni 1995, SI(95) 500 av den 27.6.1995, s. 4.

(10) Se särskilt ärendet "Pacte de relance pour la ville" (statligt stöd nr N 159/96, Frankrike), Bull. 3-1996, punkt 1.3.43 och EGT nr C 215, 25.7.1996.

(11) Jfr kommissionens meddelande om föreskrifter för tillämpningen av EG-fördragets artikel 92.3 a och c på regionalstöd, EGT nr C 212, 12.8.1988.

(12) Nomenklatur för statistiska territorella enheter, nivå III.

(13) Se "Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till små och medelstora företag", EGT nr C 213, 23.7.1996.

(14) Jfr "Riktlinjer för sysselsättningsstöd", EGT nr C 334, 12.12.1995, s. 4.

(15) Det kommer normalt sett bli fallet med redan etablerade företag som bedriver lokal verksamhet (jfr punkt 11).

(16) Detta är vanligtvis långtidsarbetslösa unga, kvinnor, äldre eller människor med funktionshinder.

(17) Gemenskapsinitiativet URBAN, se ovan, punkt 5.

(18) EGT nr L 107, 30.4.1996.

(19) Rådets förordning (EEG) nr 3037/90, EGT nr L 293, 24.10.1990.

(20) Detta undantag gäller det begränsade antal fall då en viss typ av företag, som till exempel företag i byggbranschen, som kan ha rekryterat sin personal i ett missgynnat storstadsområde eller där den den ekonomiska verksamheten utövas där. Således är det försvarligt (ur sysselsättningssynpunkt) att betrakta företaget som berättigat till stöd även om en del av verksamheten bedrivs utanför området.

(21) Begreppet nyinvestering definieras i kommissionens meddelande, EGT nr C 31, 3.2.1979, bilagan, punkt 18, och begreppet beräkningsunderlag i rådets resolution, EGT nr C 111, 4.11.1971, bilagan, punkt 5.

(22) Nettostödnivån på 26 % motsvarar den nettostödnivå på 20 % som kommissionen oftast använder i praktiken som tak för grundläggande regionalstöd (för större företag) i regioner som omfattas av artikel 92.3 c, vartill läggs 10 % brutto (vilket i genomsnitt motsvarar 6 % netto) som "bonus" till små företag, i enlighet med vad som fastställts i rambestämmelserna för stöd till små och medelstora företag, se ovan.

(23) Taket på 10 000 ecu per nyskapat jobb motsvarar en stödnivå på 20 % i nettosubventionsekvivalent på grundval av en genomsnittlig investering på 50 000 ecu per jobb.

(24) Beräkningsunderlaget på vilket stöd till redan gjorda investeringar skall beräknas bör utgå ifrån investeringens nettovärde vid den tidpunkt då stödet beviljades (med beaktande framförallt av de avskrivningar som redan gjorts).

(25) Kommissionens meddelande om försumbart stöd, EGT nr C 68, 6.3.1996.

(26) Se ovan.

(27) Jfr kommissionens skrivelser till medlemsstaterna av den 2.8.1995 respektive den 15.5.1996.

BILAGA 1

>Plats för tabell>