SV Europeiska unionens officiella tidning C 303/16

Offentliggörande av en ansökan i enlighet med artikel 6.2 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel

2011/C 303/12

Genom detta offentliggörande tillgodoses den rätt att göra invändningar som fastställs i artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 510/2006 (1). Invändningar måste komma in till kommissionen senast sex månader efter dagen för detta offentliggörande.

SAMMANFATTNING

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 510/2006

”KALOCSAI FŰSZERPAPRIKA-ŐRLEMÉNY”

EG-nr: HU-PDO-0005-0393-21.10.2004

SUB ( X ) SGB ( )

I denna sammanfattning anges de viktigaste uppgifterna i produktspecifikationen i informationssyfte.

1. Behörig myndighet i medlemsstaten:

Namn: Vidékfejlesztési Minisztérium – Élelmiszer-feldolgozási Főosztály Adress: Budapest Kossuth Lajos tér 11. 1055 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tfn +36 13014419 Fax +36 13014808 E-post: Eniko.Zobor@vm.gov.hu; eefo@fvm.gov.hu

2. Grupp:

Namn: Kalocsai Fűszerpaprika-őrlemény védelméért polgári jogi társaság Huvudkontor: Kalocsa Kossuth Lajos u. 15. 6300 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Adress: Kalocsa Alkotmány u. 49. 6300 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tfn +36 78462555 Fax +36 78462211 E-post: paprikart@mail.externet.hu Sammansättning: Producenter/bearbetningsföretag ( X ) Annan ( )

3. Produkttyp:

Klass 1.8: Övriga produkter i bilaga I till fördraget (kryddor etc.)

4. Produktspecifikation:

(sammanfattning av kraven enligt artikel 4.2 i förordning (EG) nr 510/2006)

4.1 Beteckning:

”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény”

4.2 Beskrivning:

Paprikapulvret ”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” framställs genom malning av torkade frukter från spanskpepparsläktet (Capsicum annuum L. var. Longum DC.) som odlas av statligt godkända utsädessorter.

Följande sorter får användas för att framställa ”Kalocsai fűszerpaprika őrlemény”: Delikát, Favorit, Folklór, Jubileum, Kaldóm, Kalmár, Kalocsai 50, Kalocsai 801, Kalocsai merevszárú 622, Kalocsai V-2, Kalorez, Kalóz, Remény, Rubinvörös, Szegedi-178, Szegedi 20 och Szegedi 80.

”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” har följande utmärkande egenskaper:

Organoleptiska egenskaper:

— Fysiska egenskaper: Enhetlig, homogen malningsgrad.

— Färg: Djupt silkesröd.

— Arom: Behaglig, kryddig arom, aptitretande doft, påminner om karamelliserade rostade frön.

— Smak: Söt och fruktig. Speglar en harmoni mellan fem grundsmaker (sötma, surhet, sälta, beska och het/stark,) utan att vara skarp, dvs. en halt av capsaicin som är kännetecknande för sorten.

I det starka paprikapulvret ökar och intensifieras denna harmoni av smak, doft och arom. Styrkan avgörs av halten av capsaicin. Om halten är 30–200 mg/kg får paprikapulvret en medelstark smak, om den är 200–500 mg/kg är smaken stark och om den är över 500 mg/kg blir smaken mycket stark.

Fysikaliska och kemiska egenskaper:

— Partikelstorlek, malningsgrad: högst 0,5 mm.

— Analytiska egenskaper: Total pigmenthalt vid utgången av den minsta hållbarhetstiden, lägsta halt i torrsubstansen, g/kg 2,6 eller ASTA-färgvärde vid utgången av den minsta hållbarhetstiden, lägsta värde 85 Högsta fukthalt, viktprocent 11,0 Högsta halt av aska i torrsubstansen, viktprocent 0,5

— Paprikapulver får inte innehålla livsmedelstillsatser. Under konditioneringen tillsätts vatten.

4.3 Geografiskt område:

Odlingsområdet för de paprikor som får användas vid framställning av ”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” med skyddad ursprungsbeteckning utgörs av paprikaodlingsregionen Kalocsai som består av 119 orter i Bács-Kiskun, 35 i Tolna, 26 i Jász-Nagykun-Szolnok, fyra i Fejér samt en ort vardera i provinserna Baranya och Csongrád. Förteckningen över orter finns i produktbeskrivningen.

”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” måste framställas och förpackas i det geografiska området inom de administrativa gränserna för de orter som anges i produktbeskrivningen.

4.4 Bevis på ursprung:

Hela processen för att framställa ”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” måste genomföras i enlighet med rigorösa tillverknings- och kontrollbestämmelser, med kvalitetssäkringssystem som omfattar inspektion av den dokumenterade ursprungliga insamlingsplatsen för fröna och råvarorna (paprikafrukter). Detta innebär att produktens väg från råvara till mald slutprodukt kan fastställas och spåras.

Den centrala jordbruksförvaltningens regionala kontor ansvarar för att kontrollera att bestämmelserna följs.

4.5 Framställningsmetod:

Under hösten sprids gödsel eller, i avsaknad av detta, gödselmedel på jorden.

Fröna sås direkt i jorden när den har blivit minst 12 °C varm, vilket inträffar mellan början av mars och slutet av maj. Om groddplantor används drivs de upp i odlingsbänkar eller drivbänkar från och med mars och planteras ut med början i mitten av maj.

Före plantering eller sådd bearbetas jorden grundligt så att man kan så paprikafröna eller sätta paprikaplantorna. De hårdare lagren under marken bryts upp, jorden luckras upp och ytan planas ut.

De mogna paprikorna skördas med maskiner eller för hand. Efter identifiering och kvalitetsbedömning lagras de sedan beroende på undersökningsresultatet och eftermognas under naturliga förhållanden.

Under eftermognaden (10–40 dagar) lagras paprikorna i trälådor, behållare, säckar eller hängs upp i girlanger (separerade per sats) för att öka pigmenthalten så mycket som möjligt och förhindra att paprikornas kvalitet försämras eller att de kontamineras under lagringen.

Efter tillfällig lagring och eftermognad torkas paprikorna varsamt på ett sätt som efterliknar naturlig torkning genom indirekt torkning eller utomhus under naturliga förhållanden till en vattenhalt på mindre än 10 %, och märks sedan med etiketter. Under den varsamma torkningen får ytan en högsta temperatur av 80 °C. Detta är den högsta temperatur vid vilken avdunstningen av vatten från paprika motsvarar naturliga förhållanden. Därmed bevaras paprikans naturliga smak och doft, som den behåller ända fram till malning.

Efter torkning lagras den märkta produkten i svala, mörka utrymmen som är fria från skadegörare.

Efter tillfällig lagring mals den torkade paprikan vid en temperatur i paprikan som måste ligga kvar på under 80 °C. Under malningen frigörs oljan i paprikafröna och täcker fröpartiklarna med ett lager som skyddar dem mot negativa nedbrytningsprocesser. Kvarnstenar, valsverk, hammarkvarnar och kvarnar där paprikan stöts är lämpliga för malning. Under malningen tillsätts luft för att se till att temperaturen under malningen aldrig överstiger 80 °C. Den torkade paprikan måste malas med en naturlig andel frön. Den sista fasen i malningen är konditioneringsprocessen, då fukthalten i den malda paprika konditioneras till en fukthalt på minst 8 % och högst 11 % genom tillsättning av naturligt vatten som testats.

Den malda produkten får släppas ut på marknaden efter homogenisering, bakteriereduktion, förpackning och lämplig märkning och etikettering.

De ovan nämnda metoderna för eftermognad, malning och konditionering har en avgörande inverkan på produktens kvalitet, som endast kan garanteras genom att den förpackas omedelbart för att undvika att den vattenhalt som skapas under konditioneringsprocessen ändras. Dessa processer är komplicerade, vilket kräver en sakkunskap som endast finns i det angivna geografiska området. För att garantera produktens ursprung, men även dess kvalitet, måste alla steg i produktionen av ”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” – dvs. odling och beredning av råmaterialet samt förpackning – därför ske i det geografiska område som anges i punkt 4.3

4.6 Samband:

”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” – en traditionell krydda – är en lantbruksväxt som varit erkänd i Ungern och Kalocsa i omkring 500 år, odlats i över 300 år, handlats med i 150 år och varit en exportprodukt med ett varumärke de senaste 100 åren.

Under 1700-talets första årtionden odlades paprika i flera områden i Kalocsa-regionen. Det finns också bevis på att odlingen av paprika blomstrades i de flesta av byarna i dessa områden runt 1800-talet. Den första anläggningen för torkning av paprika byggdes 1880.

Paprika blev en kommersiell produkt under 1800-talet, när kryddan blev populär även i andra, mer avlägsna regioner.

Vid sekelskiftet 1800/1900-talet var den ungerska paprikan redan en stor handelsvara. I det frihandelssystem som blomstrade på den tiden begränsades inte produktionen, bearbetningen, malningen eller handeln av några statliga interventioner eller föreskrifter. Den naturliga marknaden för ungerska produkter var territoriet österrikisk-ungerska monarkin. På den tiden bör odlingsarealen ha omfattat cirka 4 000–6 000 hektar enligt fastighetsregistret, vilket bygger på uppgifter om att exporten uppgick till nästan 600 ton 1901.

Under 1917 etablerades en försöksstation för paprika (Vegykísérleti és Paprikakísérleti Állomás) i Kalocsa. Det nya institutet var inte bara framgångsrikt när det gällde att förbättra Kalocsa-paprikans kvalitet och bekämpa allt fler varumärkesförfalskningar, utan ökade även volymen producerad paprika tack vare förädlingsverksamhet som genomfördes av experter samt utbildning av jordbrukare. Den s.k. ädla paprikan från Kalocsa och de söta (inte starka) sorterna förädlades fram på försöksstationen i Kalocsa.

År 1922 utfärdades ett ministerdekret (nr 83.000/1922. jordbruksministeriet) för att reglera klassificeringen av paprika i olika klasser utifrån kvalitet, och den första lagen om klassificering av papprika offentliggjordes. I grundbeslut 1890/1934 M.E. förklarades Kalocsa-regionen som ett ”begränsat produktionsområde” vilket innebar att det hädanefter krävdes en licens för paprikaproduktion.

Efter andra världskriget ökade arealen för paprikagrödor till omkring 4 000–5 000 hektar. När paprikan åter började exporteras och exporten snabbt ökade lades ytterligare land om för paprikaodling. På 1950-talet odlades paprika på cirka 6 000–7 000 hektar. De jordbrukskooperativ som bildades på 1960-talet fortsatte att producera paprika i de upprättade områdena. Paprikapulver framställs av paprikasorter med avlång, uppstående och slokande spets som odlas i Kalocsa-området. Tack vare de sekelgamla odlingstraditionerna har de sorter som har bevarat dessa genetiska särdrag anpassat sig ytterst väl till regionens jordar och klimat vilket beror på att man vid växtförädlingen använde sig av den paprikapopulation som innehöll den ursprungliga arom, smak och färg som utvecklats i denna region i mer än etthundra år. Efter malningen spreds paprikan ut och fick ligga en natt i en sval bod, så att paprikapulvret skulle absorbera tillräckligt mycket vatten från luftfuktigheten. Den moderna konditioneringsprocessen bygger på denna fas i böndernas traditionella paprikaberedning.

Utvecklingen av paprikaproduktionen i Kalocsa-regionen berodde inte bara på yrkeskunskapen, utan regionens jord- och klimatförhållanden hade också en stor betydelse.

”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény” produceras framför allt i ett område mellan Donau och den största kanalen i Donaubäckenet och breder ut sig till flodslätterna vid floden Tisza. Området breder ut sig över den centrala delen av produktionsområdet i slätten mellan floderna Donau och Tisza, främst över Donaus alluviala jord. Detta följs av sandbankar i centrala Donau–Tisza-området och Dunaföldvár och flodbankar med lössjord i norra Bácska. Den jordmån som är utmärkande för regionerna i centrala Donau–Tisza-området är slättmark med alluvial jordmån och dess sorter som – österut – övergår till slättmark med svartjord i den centrala delen av den lilla regionen. Den särskilda jordmånen vid regionens östra gräns har en hög salthalt. Eftersom paprika främst sås direkt i jorden kräver den en högre temperatur för grobarhet vilket jordarna i regionen tillhandahåller eftersom de värms upp så snabbt. Paprika är också känslig för jordens pH-värde (det krävs ett subalkaliskt pH-värde på 7,2–8,2 för att paprika ska utvecklas korrekt) och det krävs näringsämnen som är lätta för plantan att absorbera, vilket innebär att medelhårda, lättuppvärmda, subalkaliska eller neutrala jordar är lämpliga för produktion.

Eftersom de alluviala jordar som bildades på Donaus och Tiszas löss- och sandbankar har liknande jordegenskaper, bredde produktionsområdet för råmaterialet – med Kalocsa-sorterna och odlingsmetoderna – ut sig mot mikroregionen Szolnok (Mezőhék) på 1970-talet.

Under odlingssäsongen ligger den genomsnittliga temperaturen i Kalocsa-regionen på mellan 17,5 och 18 °C. Trots att antalet soltimmar under odlingssäsongen – vilket är en avgörande faktor för paprikans kvalitet – uppgår till uppemot 1 500 timmar kan paprikan i detta område, på grund av de särskilda klimatförhållandena i regionen, aldrig mogna i lika hög grad som den i andra länder med mycket sol, vilket innebär att paprikafrukterna innehåller en mycket hög restsockerhalt när de skördas. Kondenseringsreaktionen mellan en del av detta restsocker och proteinet i paprikafrukterna, den karamellisering av sockret som sker under torkningen och malningen och oljan i fröna skapar den djupa färg som kännetecknar ”Kalocsai fűszerpaprika-őrlemény”, och den söta och fruktiga smaken speglar harmonin av fem grundsmaker (sötma, surhet, sälta, beska och het/stark).

Detta är också det område där risken för sen vårfrost och tidigt höstfrost är lägst, vilket skapar det frostfria förhållande som är absolut nödvändigt för paprikaproduktion.

Den ungerska patentmyndigheten registrerade ursprungsbeteckningen den 30 november 1998 (registreringsnr 26), och i enlighet med Lissabonöverenskommelsen förde Världsorganisationen för den intellektuella äganderätten (Wipo) in den i det internationella registret över ursprungsbeteckningar den 6 maj 1969 (registreringsnr 501).

4.7 Kontrollorgan:

Namn: Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal Központ, Élelmiszer- és Takarmánybiztonsági Igazgatóság Adress: Budapest Mester u. 81. 1095 MAGYARORSZÁG/HUNGARY Tfn +36 4563012 E-post: etbi@mgszh.gov.hu

och de regionala kontor för Mezőgazdasági Szakigazgatási Hivatal som förtecknas i produktbeskrivningen.

4.8 Märkning:

—

(1) EUT L 93, 31.3.2006, s. 12.