[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 30.9.2009

KOM(2009) 495 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET

Europeiska unionen och Latinamerika: Globala aktörer i partnerskap {SEK(2009) 1227}

Europeiska unionen och Latinamerika: Globala aktörer i partnerskap

INLEDNING

Det strategiska partnerskapet mellan Europeiska unionen (EU) och länderna i Latinamerika och Västindien inrättades i Rio de Janeiro 1999[1]. De stora förändringar som ägt rum i såväl EU som Latinamerika samt även på global nivå under de senaste tio åren har lett till nya utmaningar och prioriteringar.

I detta meddelande görs en bedömning av läget när det gäller det strategiska partnerskapet med Latinamerika och av resultaten av kommissionens strategi för Latinamerika, vilken fastställdes i kommissionens meddelande Ett stärkt partnerskap mellan Europeiska unionen och Latinamerika[2] från 2005. Under de senaste tio åren har de båda regionerna, på grundval av en gemensam agenda, bedrivit ett samarbete om många olika typer av frågor inom diverse biregionala, bilaterala, multilaterala och sektorsspecifika forum. EU är numera Latinamerikas näst största handelspartner och den största investeraren i regionen. Under de senaste tio åren har EU-kommissionen finansierat fler än 450 projekt och program till ett värde av över 3 miljarder euro. I detta meddelande redogörs det för de mål och prioriteringar som fastställts med utgångspunkt i erfarenheterna av det hittillsvarande samarbetet och som bör ligga till grund för kommissionens strategi för regionen under de närmaste åren.

Meddelandet behandlar även de biregionala utmaningar som är följden av den globala ekonomiska och finansiella krisen (nedan kallad krisen ), klimatförändringen och andra frågor som tagits upp på den politiska dagordningen inom ramen för de bilaterala förbindelserna och som är av betydelse för Latinamerika, särskilt migrationsfrågor.

I och med att detta meddelande sammanfaller med halvtidsöversynen av Europeiska gemenskapens regionala strategidokument och landstrategidokument för perioden 2007–2013 ges det möjlighet till att företa en anpassning av de gällande samarbetsinstrumenten till nya behov och förutsättningar.

Meddelandet utgör även ett konstruktivt bidrag till förberedelserna inför nästa toppmöte mellan EU och Latinamerika/Västindien som kommer att hållas i Spanien våren 2010. Det är utformat för att skapa synergieffekter med andra institutionaliserade politiska dialoger som EU eller dess medlemsstater deltar i (t.ex. EU–Riogruppens ministermöten och de ibero-amerikanska toppmötena). Detta bör bidra till att stärka förbindelserna mellan EU och Latinamerika.

STRATEGISKA PARTNER OCH GLOBALA PARTNER: RESULTAT OCH NYA UTMANINGAR

Resultat

I sitt meddelande från 2005 Ett stärkt partnerskap mellan Europeiska unionen och Latinamerika eftersträvade kommissionen en förstärkning av den biregionala dialogen på politisk och sektoriell nivå på en rad viktiga områden. De viktigaste målen, som också är EU:s gällande strategiska prioriteringar, var att främja den regionala integrationen och förhandlingarna om ingående av associeringsavtal med olika subregioner i Latinamerika och att inrikta utvecklingssamarbetet på fattigdomsbekämpning, bekämpning av sociala orättvisor och en höjning av utbildningsnivån.

Det huvudsakliga resultatet av de biregionala förbindelserna kan sammanfattas på följande sätt:

- Ökad samordning i strategiska frågor och av de politiska och sektoriella dialogerna

Toppmötena mellan EU och Latinamerika/Västindien spelar en viktig roll i genomförandet av det strategiska partnerskapet. De främjar den dialog som förs på högsta nivå, framhäver förbindelsernas särskilda karaktär och bidrar till att utforma den biregionala agendan. Vid det senaste toppmötet i Lima 2008 gavs deltagarna tillfälle att diskutera sina ståndpunkter i strategiska frågor, t.ex. fattigdomsbekämpning och klimatförändringen, som står högt upp både på den biregionala och den internationella dagordningen. Samma utveckling kan noteras även när det gäller andra biregionala högnivåmöten som t.ex. EU–Riogruppens ministermöte i Prag i maj 2009 där man behandlade den ekonomiska och finansiella krisen, förnybar energi och energitrygghet.

Under de senaste åren har de biregionala sektoriella dialogerna på hög nivå intensifierats, särskilt när det gäller hållbar utveckling, narkotika och migration. Inför toppmötet i Lima anordnade kommissionen det första ministermötet mellan EU och Latinamerika/Västindien om miljöfrågor, vilket hölls i Bryssel i mars 2008. Klimatförändringsfrågan har blivit en allt viktigare fråga i de biregionala förbindelserna och den var även en av huvudpunkterna vid toppmötet i Lima. Detta toppmöte ledde till inrättandet av EUrocLIMA-programmet som är ett gemensamt EU–Latinamerika-initiativ som syftar till att främja det biregionala samarbetet för att minska klimatförändringen och mildra dess negativa följder. Vid toppmötet i Lima efterlystes även en vidareutveckling av den strukturerade och övergripande dialog om migration som inleddes den 30 juni 2009 och som ska behandla frågor rörande lagliga och olagliga migrationsströmmar samt sambandet mellan migration och utveckling. Även på subregional och bilateral nivå förekommer allt fler sektoriella dialoger, till exempel på områdena narkotika, mänskliga rättigheter, utbildning, kultur, vetenskap och teknik.

Dessutom är en fördjupning av samarbetet mellan Latinamerika och Västindien ett viktigt led i partnerskapet mellan EU och Latinamerika/Västindien. Det har i olika toppmötesförklaringar uppmanats till ökade ansträngningar för att befästa förbindelserna mellan EU och hela Västindien. De två subregionerna förenas redan genom olika fördrag och avtal. Samarbetet mellan alla länder som gränsar till Karibiska havet sker även via sammanslutningen av karibiska stater (ACS), i vilken kommissionen fick observatörsstatus våren 2009.

Toppmöten | Viktigaste resultaten för Latinamerikas del |

1. Rio de Janeiro 1999 | Inrättandet av det strategiska partnerskapet mellan EU och Latinamerika/Västindien. EU – Mercosur-förhandlingarna inleddes. |

2. Madrid 2002 | Associeringsavtalet mellan EU och Chile tillkännages. Alban-programmet lanseras. Idén om ett gemensamt högre utbildnings- och kunskapsområde EU–Latinamerika/Västindien lanseras. |

3. Guadalajara 2004 | EUROsocIAL-programmet lanseras. |

4. Wien 2006 | Inledande av förhandlingarna mellan EU och Centralamerika om ett associeringsavtal. Inledande om förhandlingar mellan EU och Andinska gemenskapen om ett associeringsavtal. Den parlamentariska församlingen EU–Latinamerika (Eurolat) inrättas. |

5. Lima 2008 | EUrocLIMA lanseras. Idé till Stiftelsen EU–Latinamerika/Västindien. Beslut om att inleda en strukturerad och övergripande dialog om migration. |

- Främjande av den sociala sammanhållningen

Länderna i Latinamerika spelar en allt större roll vid utformning av nya ekonomiska och sociala styrelseformer på global nivå och har gjort betydande framsteg på det socialpolitiska området under de senaste åren. Orättvisor och socialt utanförskap utgör dock fortfarande ett brännande problem i regionen. Av denna anledning har främjandet av den sociala sammanhållningen varit ett av de viktigaste målen för det strategiska partnerskapet allt sedan det inleddes vid toppmötet i Guadalajara. Det är självklart att man får en positiv växelverkan av en biregional dialog om frågor som kunskapsutveckling för att möta arbetsmarknadens behov, ungdomsarbetslöshet, utvidgning av det sociala skyddet och arbete under anständiga villkor.

Det har gjorts betydande insatser för att främja den sociala sammanhållningen i regionen. Efter toppmötet mellan EU och Latinamerika/Västindien i Wien 2006 hölls det första forumet mellan EU och Latinamerika/Västindien om social sammanhållning 2007. En stor del av de gemenskapsmedel som anslagits till samarbetet med Latinamerika har anslagits till området social sammanhållning. Dialogen och samarbetet mellan myndigheter, internationella institutioner och det civila samhället har intensifierats inom ramen för EUROsociAL- och URB-AL programmen.

Kommissionen har haft ett värdefullt samarbete med organisationer som Interamerikanska utvecklingsbanken (IDB), FN:s utvecklingsprogram (UNDP), ekonomiska kommissionen för Latinamerika och Västindien (ECLAC), Världsbanken och Internationella valutafonden (IMF). Detta samarbete har gett ett viktigt bidrag till utarbetandet och genomförandet av de internationella institutionernas åtgärder och de utvecklingsplaner som genomförs i regionen, bland annat genom att skapa samstämmighet i ställningstaganden och strategier på området social sammanhållning.

De biregionala dialoger på det skattepolitiska området som har inletts bör leda till en förbättrad fördelning av inkomster och välstånd. De två högnivåforum mellan EU och Latinamerika/Västindien om skattepolitik som har hållits sedan 2008 har utgjort en plattform för utbyte av erfarenheter och varit ett tillfälle att visa på den konkreta nyttan av samarbetet med kommissionen på detta område. Tack vare stöd från kommissionen kunde man till exempel genomföra en reform av skattesystemet i Uruguay 2007. Denna reform gav ökade intäkter, vilket i sin tur gjorde det möjligt att öka utgifterna på det sociala området.

- Förstärkta förbindelser med partnerländer i regionen

Det finns två sätt för att förstärka det biregionala partnerskapet, nämligen ökade förbindelser med subregionerna och ökade förbindelser med enskilda länder.

Främjande av den regionala integrationen är fortfarande en av de viktigaste politiska prioriteringarna för EU i dess förbindelser med Latinamerika och Västindien, såsom framgår framför allt av förhandlingarna om subregionala associeringsavtal. Förhandlingarna med Centralamerika fortlöpte som planerat till dess att Honduras drabbades av en politisk kris. Man hoppas emellertid kunna återuppta förhandlingarna så snart situationen stabiliserat sig.

När det uppstod problem i förhandlingarna lade EU fram alternativa lösningar för att stödja de berörda länderna och regionerna. Vad gäller Andinska gemenskapen misslyckades man med att ingå ett interregionalt associeringsavtal. EU erbjöd ett antal andinska länder som så begärt att ingå ett handelsavtal med ett regionalt perspektiv samt möjligheten att utvidga avtalet om politisk dialog och samarbete från 2003.

Efter det att förhandlingarna med Mercosur avbröts 2004 har det gjorts framsteg i den politiska dialogen och samarbetet, vilket lett till en utvidgning av den politiska agendan. EU anser fortfarande att det är av största vikt att man lyckas återuppta förhandlingarna så snart som möjligt, även på de områden där det finns problem, och håller av denna anledning på att undersöka hur man rent praktiskt kan främja integrationen och de inbördes förbindelserna i regionen.

Samtidigt med detta håller EU även på att stärka sin förbindelser med enskilda länder i Latinamerika och Västindien. De övergripande avtalen med Chile och Mexiko har lett till en betydande förstärkning av de bilaterala förbindelserna med dessa länder, stärkt de politiska och ekonomiska förbindelserna och handeln samt skapat förutsättningarna för ett samarbete inom ett stort antal områden. EU och Chile håller på att inrätta en associering för utveckling och innovation. Strategiska partnerskap har ingåtts med Brasilien och Mexiko, vilka håller på att genomföras med hjälp av ambitiösa handlingsplaner och en ökad dialog. Det har gjorts framsteg i arbetet med att inrätta en politisk dialog på hög nivå med Argentina.

Efter många år av stagnation i förbindelserna har det inletts en politisk dialog på hög nivå med Kuba och utvecklingssamarbetet har återupptagits. Detta kan så småningom komma att skapa förutsättningarna för en avtalsmässig grund för förbindelserna mellan EU och Kuba.

Den parlamentariska församlingen EU–Latinamerika (Eurolat) som inrättades vid toppmötet i Wien har lett till en rik och dynamisk parlamentarisk dialog. Det har även förts en regelbunden dialog med det civila samhällets organisationer i syfte att göra dessa delaktiga i partnerskapet och, framför allt, i förhandlingarna om associeringsavtal.

Nya utmaningar

Sedan 2005 har det sammanhang i vilket partnerskapet ska fungera förändrats. Det har ökat i komplexitet, samtidigt som det har tillkommit nya globala utmaningar som måste finna sin lösning.

Båda regionerna har drabbats av effekterna av de volatila livsmedels- och råvarupriserna, vilka dessutom förvärrats ytterligare genom den ekonomiska och finansiella krisen. Tack vare ekonomiska reformer och en ihållande tillväxt under de senaste åren är Latinamerika bättre rustat att möta den aktuella krisen än det varit inför tidigare externa chocker. Krisen har dock påverkat nivån på de utländska direktinvesteringarna och överföringar från utvandrare till regionen, samtidigt som exporten minskat. En avgörande förutsättning för att man ska lyckas återupprätta det ekonomiska förtroendet och lösa de aktuella problemen är att man lyckas vända denna utveckling, dock utan att använda sig av protektionistiska metoder. Eftersom krisen även har haft betydande sociala konsekvenser, särskilt för de sårbaraste grupperna i samhället, kommer det att bli mycket svårt för många länder att främja den sociala sammanhållningen.

De negativa verkningarna av klimatförändringen har redan gjort sig kända i Latinamerika och de kommer sannolikt att bli ännu allvarligare under det kommande årtiondet, vilket i sin tur kan inverka mycket negativt på förutsättningarna för en hållbar utveckling. Latinamerikas rika biologiska mångfald och produktivitet i jordbruket är hotade. Samtidigt är många latinamerikanska länder mycket viktiga förhandlingspartner i de internationella klimatförhandlingarna och har förutsättningar att vara pådrivande när det gäller att hitta utvecklingslösningar som innebär låga koldioxidutsläpp, energieffektivitet och inhemska förnybara energikällor. Vad gäller insatser för att milda verkningarna av klimatförändringen är bekämpningen av avskogningen av särskild betydelse och bör därför prioriteras både i vår dialog och i samband med samarbetsåtgärder. Allt detta gör att samarbetet med Latinamerika om anpassning till och mildring av klimatförändringen, vetenskap och teknik och katastrofriskreducering är av största betydelse.

På senare tid har även en ökad brottslighet tillkommit som ytterligare ett problem att lösa utöver regionens allvarligaste problem, nämligen fattigdomen. Narkotikahandel, människohandel, organiserad brottslighet och våld utgör ett ökande problem som hotar stabiliteten, säkerheten, en god samhällsstyrning och utvecklingen i de berörda länderna och regionerna. En av de viktigaste frågorna i detta sammanhang är samarbetet mellan alla länder utmed de viktigaste handelsvägarna för den olagliga handeln.

Migrationen är en annan utmaning, som dock även innebär möjligheter för partnerskapet, eftersom den potentiellt kan skapa ekonomiska, sociala och kulturella fördelar både för ursprungsländerna och mottagarländerna. Migrationen måste därför hanteras väl så att den verkligen blir till nytta för alla berörda länder och migranterna själva, utan att de mänskliga rättigheterna äventyras. Den strukturerade och övergripande biregionala dialog som inleddes i juni 2009 är således av största betydelse, särskilt med tanke på de ökande migrationsflödena från Latinamerika och Västindien till EU. Dialogen utgör en plattform där parterna kan utbyta synpunkter och få ökad förståelse för varandras situation, problem och behov. För att uppnå detta krävs det att man i dialogen behandlar alla aspekter av migrationen på ett öppet, balanserat och konstruktivt sätt och att alla parter tar sitt ansvar för hanteringen av migrationsflödet.

Att skapa en välfungerande multilateralism är både ett gemensamt ansvar och en utmaning för partnerskapet. Man bör vinnlägga sig ytterligare om att samla EU:s och Latinamerikas krafter till en gemensam insats när det gäller de många globala frågor där parterna har samma ståndpunkt. De två regionerna behöver göra sig bättre gällande på världsscenen, där de tillsammans svarar för ungefär en tredjedel av medlemmarna i FN och G-20.

FRAMTIDSUTSIKTER: NYA STRATEGIER OCH NYA LÖSNINGAR

Intensifiering av den biregionala dialogen

- Toppmötenas fulla politiska potential har ännu inte till fullo utnyttjats. Detta skulle kunna ske genom att toppmötena görs mer resultatorienterade. Dialogen bör därför inriktas på konkreta mål och medlen för att uppnå dessa. Toppmötena bör koncentreras på ett fåtal initiativ och vara det viktigaste verktyget i planeringen av det biregionala samarbetet.

- Man bör förstärka dialogen och samarbetet med andra regionala processer som t.ex. de ibero-amerikanska toppmötena, Sydamerikanska nationernas union (Unasur) och Amerikanska samarbetsorganisationen (OAS).

- Dialogen och den strategiska samordningen bör förstärkas på ett antal viktiga områden som har nära samband med de globala utmaningarna, t.ex. migrationsfrågan.

- Dialogen bör vara övergripande och omfatta det civila samhället, icke-statliga aktörer, kulturella och finansiella institutioner osv. Detta kan åstadkommas med stöd av Stiftelsen EU–Latinamerika/Västindien.

Förslag

- Intensifiera den biregionala makroekonomiska och finansiella dialogen

Ökad samordning av ståndpunkter i syfte att bättre kunna lösa de problem som uppstått till följd av krisen, främja världshandeln och de globala investeringarna, hindra protektionism och skapa samarbete i frågor rörande tillsyn på det finansiella området och reformen av de internationella finansinstituten i överensstämmelse med G20-reformprogrammet.

- Intensifiera dialogen om miljöfrågor, klimatförändringen, katastrofriskreducering och energifrågor.

Dialogen bör fortsätta både i FN:s regi och på annat sätt i syfte att skapa enighet och underlätta ingåendet och uppföljningen av internationella avtal, inbegripet avtalet om klimatförändringen i Köpenhamn i december 2009.

- Intensifiera dialogen på områdena vetenskap, forskning, högre utbildning, teknik och innovation.

Som förberedelse inför toppmötet i Spanien 2010 bör man hålla en dialog på området vetenskap och teknik om kunskaps- och innovationsfrågor i syfte att utveckla ett kunskapsområde EU–Latinamerika/Västindien[3]. Det nyligen bildade EU:s strategiska forum för internationellt samarbete (SFIC)[4] kan spela en viktig roll när det gäller att stärka det vetenskapliga och tekniska samarbetet med Latinamerika/Västindien. Vid det femte ministerforumet om informationssamhället mellan EU och Latinamerika/Västindien 2010 kommer det att företas en översyn av det nuvarande samarbetet på området informations- och kommunikationsteknik.

- Intensifiera dialogen om sysselsättning och sociala frågor.

Den biregionala sektoriella dialogen bör bidra till att det görs framsteg i frågan om arbete under anständiga villkor, även i den pågående globala debatten om sysselsättning och den sociala dimensionen i samband med återhämtningen efter krisen och om en hållbar tillväxt, och behandla viktiga sysselsättningsfrågor som att matcha kompetens med arbetsmarknadens behov, ungdomsarbetslöshet och utvidgning av det sociala skyddet.

- Intensifiera den biregionala dialogen om migration.

Migrationsfrågan bör hanteras på ett sådant sätt så att både ursprungs- och destinationsländerna samt migranterna själva gynnas. Dialogen om migration utgör en plattform där parterna kan utbyta synpunkter och få ökad förståelse för varandras situation, problem och behov.

Rekommendationer

- Den politiska dialogen bör förstärkas genom att toppmötena inriktas med på konkret handling.

- Dagordningarna för toppmötena och ministermötena bör fås att stämma överens.

- Det är absolut nödvändigt att man intensifierar den politiska dialogen på prioriterade områden som har nära samband med de globala utmaningarna, t.ex. makroekonomiska och finansiella frågor, säkerhetsfrågor, mänskliga rättigheter, sysselsättning, sociala frågor, miljöfrågor, klimatförändringen, energifrågor, högre utbildning och teknik/innovation.

- Utveckla och stärka mekanismen för samarbete och samordning på narkotikaområdet mellan EU och Latinamerika/Västindien och fortsätta med den pågående strukturerade och övergripande dialogen om migration på ett öppet och konstruktivt sätt, i överensstämmelse med EU:s övergripande strategi för migration.

- Förutom deltagande i den pågående politiska dialogen bör man tillämpa en nedifrån och upp-strategi genom att stärka de inbördes förbindelserna och samarbetet på kunskaps- och innovationsområdet.

Förstärkning av den regionala integrationen och de inbördes förbindelserna

- EU bör fortsätta att visa sitt stöd för den regionala integrationen i Latinamerika genom att fortsätta med pågående förhandlingar och ge sitt stöd till integrationssträvandena i regionen, bland annat i form av nya institutionella grupperingar som t.ex. Unasur.

- Det nuvarande stödet till utveckling av en hållbar infrastruktur bör fortsätta, eftersom det bidrar till att stärka den regionala integrationen så att denna kan främja en hållbar utveckling och tillväxt. Särskild vikt bör läggas vid de inbördes förbindelserna. Till detta hör utarbetandet av gemensamma initiativ och projekt, i vilka såväl den offentliga och privata sektorn som finansinstituten deltar.

- Kommissionen kommer att inrätta investeringsinstrumentet för Latinamerika (LAIF) . I detta initiativ, som ska utarbetas på grundval av investeringsinstrumentet för grannskapspolitiken (NIF)[5], ingår gåvobistånd från gemenskapen och eventuellt ytterligare gåvobistånd från medlemsstaterna. Ett belopp på 100 miljoner euro kommer att tas från befintliga anslag i gemenskapens budget för perioden fram till 2013. Bidragen från LAIF kommer att göra det enklare att anskaffa medel från finansinstituten för finansiering av projekt inom framför allt följande tre områden:

i. Inbördes förbindelser och infrastruktur, särskilt energieffektivitet, förnybara energisystem, hållbara transporter och kommunikationsnät.

ii. Det sociala området och miljösektorn, inbegripet anpassning till och mildring av klimatförändringen.

iii. Åtgärder för att skapa tillväxt inom den privata sektorn (framför allt små och medelstora företag).

LAIF är således inte bara avsett för den aktuella krisen, utan utgör även ett stöd för den långsiktiga utvecklingen, tack vare stödet till hållbara investeringar i regionen.

Rekommendationer

- Förhandlingarna om associeringsavtal bör fortsätta, liksom stödet till integrationsinsatserna i regionen.

- Man bör tillämpa en nedifrån och upp-strategi för den regionala integrationen genom att stärka de inbördes förbindelserna. Investeringsinstrumentet för Latinamerika (LAIF) bör inrättas.

Förstärkning av de bilaterala förbindelserna: ökat hänsynstagande till diversiteten

Kommissionen anser att man måste fördjupa förbindelserna, och föra en mer strukturerad och intensivare dialog, med enskilda länder i regionen. Denna dialog måste dock ha ett mervärde. För detta ändamål bör den bilaterala dialogen och det bilaterala samarbetet intensifieras på de områden som är av gemensamt intresse, t.ex. energi, transporter, forskning, vetenskap, teknik och god styrning i skattefrågor, där förbindelserna kan stärkas. Detta innebär att man skräddarsyr förbindelserna i varje enskilt fall i syfte att uppnå största möjliga ömsesidiga nytta. Detta tillvägagångssätt utgör ett komplement och stöd till insatserna för att åstadkomma en ökad regional integration.

Rekommendationer

- Man bör dra full nytta av de befintliga strategiska partnerskapen (med Brasilien och Mexiko), associeringsavtalen (Chile och Mexiko) och bilaterala samarbetsavtalen.

- På handelsområdet gäller framför allt att man bör slutföra förhandlingarna om genomförandet av utvecklingsklausulerna i de gällande avtalen med Chile och Mexiko.

- Man bör stärka de bilaterala förbindelserna med enskilda länder som ett komplement till EU:s stöd till de regionala grupperingarna.

Skräddarsy och specialanpassa samarbetsprogram

- Det övergripande målet för EU:s utvecklingssamarbete är att utrota fattigdomen och främja en hållbar ekonomisk och social utveckling, vilket även inbegriper uppnående av millennieutvecklingsmålen. Detta gäller både för länderna i Latinamerika och utvecklingsländerna. Detta mål bör dock specialanpassas för regionen, eftersom den även omfattar länder som är tillväxtekonomier och länder med högre medelinkomst.

- Man bör närmare undersöka fördelarna av en långtgående diversifiering av instrumenten och målen för gemenskapens samarbete. Även om de ekonomiska resurserna även i fortsättningen bör koncentreras till de fattigaste länderna bör EU dock försöka hitta nya former för samarbete med länder som uppnått en högre utvecklingsnivå. Vad gäller alla länder kan det röra sig om att man lägger ökad vikt vid samarbete på områden som klimatförändringen (mildring och anpassning), högre utbildning, flerspråkighetsforskning samt vetenskap och teknik, inbegripet energieffektivitet och förnybar energi, i syfte att komplettera gemensamma insatser. Finansieringsinstrumentet för samarbete med industriländer (ICI+)[6], som länderna i Latinamerika omfattas av, bör användas för detta ändamål.

- EU bör fortsätta samarbetet på området social sammanhållning, särskilt genom det nya EuroSociAL-programmet. Ökad vikt bör läggas vid stöd till de sociala skyddsnäten och andra åtgärder som ger påtagliga resultat på kort sikt och därmed tjänar till att utjämna effekterna av konjunktursvängningarna. Kommissionen bör undersöka möjligheterna till att öka den institutionella samverkan inom ramen för pågående sektoriella dialoger (partnersamverkan)[7]. Detta bör bidra till att öka kunskapsöverföringen och främja utbytet av erfarenheter och bästa praxis mellan myndigheter.

- Då ett antal länder i regionen har inlett samarbete med fattigare länder bör man undersöka vilka ytterligare möjligheter som finns till Syd–Syd-samarbete och trepartssamarbete. EU kan inleda trepartssamarbete med partner både i Latinamerika och andra regioner, både som en gemensam insats för att uppnå millennieutvecklingsmålen och för att hantera transregionala hot.

REKOMMENDATIONER MAN BÖR UTARBETA SAMARBETSPROGRAM MED LATINAMERIKA I SYFTE ATT SKAPA EN HÅLLBAR TILLVÄXT MED LÅGA KOLDIOXIDUTSLÄPP, SYSSELSÄTTNING OCH EN JÄMNARE INKOMSTFÖRDELNING OCH ATT MILDRA KRISENS VERKNINGAR. Man bör använda sig av halvtidsöversynen för att undersöka möjligheterna till en ökad diversifiering av instrumenten och anpassa kommissionens samarbetsåtgärder till de olika behov som finns, vilket innebär följande: Fortsatt inriktning av de ekonomiska resurserna inom ramen för finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (DCI) på de fattigaste länderna och de mest sårbara befolkningsgruppernas behov. Förbättrat samarbete, särskilt på området social sammanhållning och regional integration, genom att inrikta programmen på nya behov och skapa mer påtagliga resultat. Utforska möjligheterna till ett stärkt samarbete på kunskaps- och innovationsområdet, inbegripet forskning, högre utbildning, vetenskap, teknik och förnybar energi. Integrera klimatförändringsfrågan, både mildring och anpassning, i EU:s utvecklings- och samarbetsprogram, inbegripet bekämpning av avskogningen. Utveckla nya samarbetsformer inom ramen för ICI+. Man bör inom ramen för det nya EUROsociAL-programmet undersöka vilka möjligheter som finns till samverkan mellan institutioner och trepartssamarbete. Öka samarbetet på området rättvisa, frihet och säkerhet. |

INFÖR NÄSTA TOPPMÖTE MELLAN EU OCH LATINAMERIKA/VÄSTINDIEN I MAJ 2010

- Toppmötet mellan EU och Latinamerika/Västindien i Spanien utgör ytterligare ett steg på vägen mot ett nytt strategiskt partnerskap mellan dessa båda regioner och det kommer att fokusera på innovation och teknik som ett verktyg för att uppnå en hållbar utveckling och social integration. Vid mötet kommer man att bedöma vilka framsteg som gjorts när det gäller att genomföra de åtaganden som gjordes vid det föregående mötet, t.ex. inrättandet av Stiftelsen EU–Latinamerika/Västindien, som ska tjäna till att stimulera debatten om gemensamma strategier, och när det gäller åtgärder för att främja och synliggöra det biregionala partnerskapet och utvecklingen av kunskapsområdet EU–Latinamerika/Västindien.

REKOMMENDATIONER DET ÄR VIKTIGT ATT MAN VID TOPPMÖTET BEHANDLAR KRISENS VERKNINGAR, SÄRSKILT FÖR SYSSELSÄTTNINGEN OCH PÅ DET SOCIALA OMRÅDET, OCH ATT DETTA LEDER TILL HÅLLBARA RESULTAT. Investeringsinstrumentet för Latinamerika (LAIF) bör inrättas. Man bör intensifiera dialogen och samarbetet mellan de två regionerna på området grön teknik med låga koldioxidutsläpp och innovation genom konkreta åtgärder, som t.ex. förbättrad institutionell kapacitet för vetenskapligt och tekniskt samarbete i regionen. Bekräfta inrättandet av Stiftelsen EU–Latinamerika/Västindien. Främja samarbete om frågor av gemensamt intresse mellan Latinamerika och Västindien. |

SLUTSATSER

- Under de senaste tio åren har EU och Latinamerika åtagit sig att befästa sina förbindelser genom ett strategiskt partnerskap mellan EU och Latinamerika/Västindien. I detta meddelande anges en rad rekommendationer, vars genomförande alla berörda parter ansvarar för. Kommissionen uppmanar rådet och Europaparlamentet att granska dessa rekommendationer, särskilt som ett led i förberedelserna inför nästa toppmöte mellan EU och Latinamerika/Västindien som kommer att hållas i Spanien i maj 2010. Kommissionen föreslår att detta meddelande tas upp till diskussion med de latinamerikanska partnerländerna i syfte att stimulera till en debatt om hur man bäst kan stärka förbindelserna mellan EU och Latinamerika.

[1] Vid toppmötena mellan EU och Latinamerika/Västindien deltar även de länder i Västindien som är parter i Cotonouavtalet. Detta meddelande är inriktat på förbindelserna mellan EU och Latinamerika.

[2] KOM(2005) 636, 8.12.2005.

[3] Kunskaps- och innovationsfrågor står även i centrum för det ibero-amerikanska toppmötet (som hålls i Portugal i november 2009).

[4] Forumet inrättades vid rådets (konkurrenskraft) 2891:a möte i december 2008.

[5] En innovativ finansieringsmekanism som har till syfte att anskaffa ytterligare medel för att täcka investeringsbehoven i de länder som omfattas av EU:s grannskapspolitik vad gäller infrastruktur på områdena transport, energi och miljö och det sociala området. Även den privata sektorn kan få stöd genom denna mekanism, t.ex. i form av riskkapital till projekt avseende små och medelstora företag.

[6] Detta är ett reviderat finansieringsinstrument för samarbete med industriländer (föreslaget av Europeiska kommissionen) som möjliggör finansiering även av åtgärder till förmån för utvecklingsländerna som inte finansieras genom offentligt utvecklingsbistånd.

[7] Partnersamverkan är ett gemensamt projekt mellan samarbetspartner som önskar uppnå konkreta resultat på det praktiska planet.