EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 12.12.1997 
KOM(97) 677 slutlig 
97/ 0368 (ACC) 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET 
OM 
BEHANDLINGEN AV LÄNDER SOM TIDIGARE INTE HADE 
MARKNADSEKONOMI I SAMBAND MED 
ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDEN 
Förslag till 
R ÅDETS FÖRORDNING (EG) 
om ändring av rådets förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import 
från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen 
(framlagt av Kommissionen) 

SAMMANFATTNING OCH KOMMENTARER 
Ett stort antal tredje länder betecknas för närvarande i Europeiska unionens 
antidumpningslagstiftning som länder som inte har marknadsekonomi. I sådana länder 
anses det vara omöjligt att beräkna normalvärdet på grundval av inhemska prisuppgifter 
på grund av de betydande snedvridningar som den starka statliga kontrollen ger upphov 
till och avsaknaden av meningsfulla marknadssignaler. Följaktligen utvecklades systemet 
med jämförbart tredje land enligt vilket normalvärdet i länder som inte har 
marknadsekonomi fastställs på grundval av priser och kostnader i ett jämförbart tredje 
land med marknadsekonomi. I länder som betecknas som marknadsekonomier 
förekommer problemet emellertid inte och normalvärdet fastställs på grundval av 
inhemska ekonomiska uppgifter från det berörda landet. 
Den särskilda behandling som i antidumpningslagstiftningen ges länder som inte har 
marknadsekonomi härrör från 1950-talet, och 1979 kodifierade Europeiska gemenskapen 
den praxis som tillämpades i fråga om dessa länder. Sedan dess har emellertid de 
ekonomiska villkoren i många av de länder som betecknades som länder som inte har 
marknadsekonomi förändrats dramatiskt till följd av kommunismens fall i Central- och 
Östeuropa och f.d. Sovjetunionen och inledandet av ekonomiska reformer i Kina och på 
andra håll i en hittills aldrig skådad omfattning. Som ett erkännande av den ekonomiska 
omvandlingen i länderna i Central- och Östeuropa och deras utveckling mot ett 
medlemskap i Europeiska unionen har dessa länder redan tagits bort från förteckningen 
över länder som inte har marknadsekonomi, och numera behandlas de som 
marknadsekonomier vid tillämpningen av unionens antidumpningsregler. 
I EU:s antidumpningslagstiftning tas emellertid inte hänsyn till de anmärkningsvärda 
framsteg som de ekonomiska reformerna lett till i Ryssland och Kina. På grund av detta 
lir de prisberäkningsmetoder som automatiskt tillämpas vid alla undersökningar avseende 
dessa bägge länder inte alltid lämpliga längre och det finns klara ekonomiska skäl lör att 
anpassa EU:s antidumpningspraxis så att den återspeglar de nuvarande förhållandena. 
Både Ryssland och Kina är väsentliga handelspartner för EU och i framtiden kan dessa 
marknader komma att bli enorma. Handeln mellan gemenskapen och dessa bägge länder 
A*~ 
har ökat snabbt under det senaste decenniet och kommer utan tvivel att fortsätta öka 
allteftersom dessa länders ekonomier utvecklas. Antidumpningsreglerna har naturligtvis 
spelat en avgörande roll för att upprätthålla jämvikten i handelsförbindelserna i de fall 
illojal prissättning förekommit. Men trots det faktum att endast en liten andel av handeln 
omfattas av antidumpningsåtgärder (t.ex. berördes endast ungefär 1 % av importen från 
bägge länderna av antidumpningsåtgärder i Europeiska unionen 1996), fäster både 
Ryssland och Kina stor politisk vikt vid EU:s antidumpningspolitik, särskilt vad gäller 
deras ställning som länder som inte har marknadsekonomi. 
Detta förslag syftar till att införa särskilda anpassningar av EU:s antidumpningspraxis, 
grundade på en objektiv bedömning av de rådande ekonomiska förhållandena i Ryssland 
och Kina, utan att för den skull försvaga EU:s handelspolitiska skyddsinstrument. Detta 
förslag kommer särskilt att möjliggöra en viss grad av flexibilitet i enskilda fall när det 
bevisligen råder marknadsekonomiska förhållanden. Förslaget innebär att Ryssland och 
Kina inte längre kommer att betecknas som länder som inte har marknadsekonomi och att 
ett mer systematiskt tillvägagångssätt införs i samband med individuell behandling och 
beräkning av komparativa fördelar. 
Följakdigen innebär de föreslagna ändringarna ett erkännande av de insatser som 
Ryssland och Kina gjort hittills för att omvandla sina ekonomier. De kommer även att 
starkt uppmuntra till fortsatta och påskyndade reformer av de företag i Ryssland och Kina 
som ännu inte fungerar i en marknadsekonomisk miljö och stödja de ryska och kinesiska 
regeringarnas insatser för att påskynda reformer på mikroekonomisk nivå. Slutligen 
innebär de även att EU:s antidumpningsregler bringas i överensstämmelse med reglerna 
hos några av dess huvudsakliga handelspartner (t.ex. Förenta staterna, Australien och 
Kanada), vilka samtliga har möjlighet att anpassa sina antidumpningsinstrument till de 
faktiska-ekonomiska förhållandena. 
Meddelandet innehåller följande: 
• Bakgrunden till och följderna av den nuvarande behandlingen av länder som inte har 
mar i samband med antidumpningsförfaranden. 
• Följderna av den ekonomiska reformprocessen i Ryssland och Kina för reglerna om 
antidumpning. 
• Ett förslag till ändring av den nuvarande antidumpningspraxisen. 
2 
MEDDELANDE TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET OM 
BEHANDLINGEN AV LÄNDER SOM TIDIGARE INTE HADE 
MARKNADSEKONOMI I SAMBAND MED 
ANTIDUMPNINGSFÖRFARANDEN 
A. Inledning 
1. Enligt EU:s antidumpningslagstiftning betecknas tredje länder antingen som länder 
med marknadsekonomi eller som länder som inte har marknadsekonomi. De länder 
som EU anser vara länder som inte har marknadsekonomi anges inte i 
antidumpningsgrundförordningen utan i en bilaga till rådets förordning (EG) nr 
519/94 rörande gemenskapsregler för import från vissa tredje länder1. Alla övriga 
länder anses vara länder med marknadsekonomi. Den huvudsakliga praktiska 
skillnaden mellan dessa bägge kategorier avser det sätt på vilket normalvärdet (det 
pris till vilket exportörerna säljer varorna på sin hemmamarknad), och följaktligen 
även förekomsten av dumpning, fastställs i samband med 
antidumpningsundersökningar. 
2. Dumpning äger rum när en producent säljer varor på en exportmarknad till ett pris 
som är lägre än normalvärdet, dvs. priset på varorna på producentens 
hemmamarknad. I antidumpningsförfaranden för länder med marknadsekonomi 
grundar sig normalvärdet vanligen på hemmamarknadspriserna i exportlandet. När 
hemmamarknadspriserna inte korrekt återspeglar normalvärdet, till exempel på 
grund av att försäljningen på hemmamarknaden är för liten, används i stället 
tillverkningskostnaderna i exportlandet. 
3. Det anses vara omöjligt att beräkna normalvärdet i länder som inte har 
marknadsekonomi på grundval av inhemska prisuppgifter på grund av de betydande 
snedvridningar som den starka statliga kontrollen ger upphov till och avsaknaden av 
meningsfulla marknadssignaler. Av detta skäl innehåller antidumpningsförordningen 
särskilda bestämmelser för beräkning av normalvärdet2 som automatiskt tillämpas 
Följande länder anses vara länder som inte har marknadsekonomi: Albanien, Arménien, Azerbajdzjan, 
Georgien, Kazakstan, Kina, Kirgizistan, Moldova, Mongoliet, Nordkorea, Ryska federationen, 
Tadzjikistan, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Vietnam och Vitryssland. 
Artikel 2.7 i rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995. 
A^ 
på alla länder som ingår i förteckningen över länder som inte har marknadsekonomi. 
Enligt dessa bestämmelser skall priser och kostnader i ett jämförbart tredje land med 
marknadsekonomi användas istället för de inhemska priserna och kostnaderna. Vid 
valet av jämförbart land väljer gemenskapen ett land med marknadsekonomi vars 
priser och kostnader inte alltför kraftigt avviker från världsgenomsnittet för 
produkten i fråga. Landet väljs på grundval av ett stort antal faktorer, inbegripet 
konkurrensvillkoren i det jämförbara landet och särdragen i dess inhemska industri, 
såsom graden av rationalisering och modernisering samt kostnadsmedvetenhet. 
4. För att helt förstå resonemanget bakom behandlingen av länder som inte har 
marknadsekonomi är det till hjälp att se till dess ursprung och den historiska 
bakgrunden. Vid definitionen av dumpning läggs i artikel VI i GATT tyngdpunkten 
på begreppet "normal handel". Detta innebär att för att priser och kostnader skall 
anses vara tillförlitliga måste de fastställas på grundval av marknadssignaler som 
återspeglar utbud och efterfrågan. Så var uppenbarligen inte fallet 1955 i fråga om 
ett antal planekonomier där den statliga kontrollen över produktionsmedlen och de 
statliga ingripandena i ekonomin var så betydande att detta kunde medföra 
väsentliga snedvridningar av priser och kostnader. Som ett erkännande av dessa 
svårigheter antogs följande förklarande anmärkning till artikel VI i GATT: "Det 
erkänns att vad gäller import från länder där handeln helt eller i stor utsträckning 
omfattas av monopol och alla inhemska priser fastställs av staten kan särskilda 
svårigheter föreligga i samband med fastställandet av prisjämförbarhet enligt punkt 
1, och de importerande parterna kan i sådana fall ta hänsyn till att en exakt 
jämförelse med de inhemska priserna i ett sådant land inte alltid är lämplig." 
5. Även om eventuella svårigheter avseende pris- och kostnadsuppgifter i länder som 
inte har marknadsekonomi belystes i den förklarande anmärkningen föreslogs där 
inga alternativa kriterier för fastställande av normalvärdet. I brist på regler var det 
därför nödvändigt att hitta en lösning, och systemet med jämförbart tredje land 
utvecklades av Förenta staterna efter Kennedy rundan. Syftet med detta system var 
klart, nämligen att finna en tillförlitlig referenspunkt utanför exportlandet som inte 
har marknadsekonomi och använda priser och kostnader i ett jämförbart tredje land 
med marknadsekonomi för att kunna jämföra priserna i exportlandet med varornas 
normalvärde vid normal handel. Detta tillvägagångssätt anammades snart av övriga 
parter i GATT och 1979 införde Europeiska gemenskapen särskilda regler som 
kodifierade dess praxis på detta område. 
6. En annan skillnad i behandlingen av länder utan respektive med marknadsekonomi i 
samband med antidumpningsförfaranden är sättet på vilket antidumpningstullen 
fastställs. Vad gäller länder med marknadsekonomi fastställs enskilda tullar för varje 
exportör, men för länder som inte har marknadsekonomi tillämpas en enda 
genomsnittlig tull på all import från dessa länder. Att det är omöjligt att göra 
åtskillnad mellan enskilda producenter i länder som inte har marknadsekonomi beror 
på det faktum att alla produktionsmedel och naturtillgångar tillhör en enda enhet, 
nämligen staten. All import från länder som inte har marknadsekonomi anses därför 
härröra från en enda producent och för att undvika att tullen kringgås, dvs. att 
exporten går via den exportör som har den lägsta tullsatsen, är det nödvändigt att 
tillämpa en enda tullsats. Enligt EU:s nuvarande praxis är det tillåtet att avvika från 
denna allmänna regel om detta berättigas av de berörda företagens ekonomiska 
omständigheter. Enskilda tullsatser kan därför tillämpas i undantagsfall när ett 
företag kan visa att dess verksamhet är oberoende av staten. I mars. 1997 reviderades 
de administrativa reglerna för individuell behandling i syfte att införa ökad 
flexibilitet. För att bli berättigade till sådan behandling måste exportörerna nu 
uppfylla fem grundkriterier (se led i, iv, vi, vii och viii i bilagan) medan 
kommissionen har viss valfrihet i fråga om de återstående tre kriterierna. 
7. Kina och Ryssland är två länder som enligt antidumpningsreglerna traditionellt 
behandlas som länder som inte har marknadsekonomi. De bestämmelser som anges 
ovan utarbetades på grundval av de ekonomiska förhållandena i en planekonomi och 
de återspeglar situationen i dessa bägge länder vid den tidpunkt när den förklarande 
anmärkningen till artikel VI i GATT antogs. Sedan dess har både Kina och Ryssland 
helt klart kommit närmare ett avskaffande av planekonomin under det att EU:s 
antidumpningsregler förblivit desamma. Denna situation har föranlett en intern 
översyn av EU:s antidumpningspolitik i syfte att fastställa om några anpassningar 
behövs. 
B. Förändringar i Ryssland och Kina 
8. Det är inte alltid lätt att exakt mäta vilken reformnivå ett land skall ha uppnått för att 
anses vara tillräckligt utvecklat för att kunna behandlas som en marknadsekonomi, 
och eftersom länder som tidigare inte hade marknadsekonomi ofta väljer sina helt 
egna vägar för att genomföra reformprocessen kommer de följaktligen att ha nått 
olika långt på olika områden. Det är därför inte helt lätt att direkt jämföra olika 
länder. Vad gäller Kina och Ryssland till exempel har Kina genomfört reformer 
långsamt men stadigt sedan 1979 och experimenterade först i begränsad omfattning i 
kustområdena och utökade först därefter reformerna till att omfatta hela landet. 
Ryssland har å andra sidan genomfört sina reformer snabbt sedan 1992. 
9. Vad som står klart är emellertid att bägge länderna oåterkalleligen kommit närmare 
avskaffandet av planekonomin. Produktionen bestäms inte längre huvudsakligen 
genom centralplanering, de flesta import- och exportbegränsningar har upphävts, 
priserna fastställs inte längre av staten, den nationella valutan är konvertibel för 
bytesbalanstransaktioner, privatiseringen framskrider i rask takt och privat 
företagsamhet uppmuntras. Samtidigt pågår en översyn av de rättsliga och 
institutionella strukturerna. Även ny skattelagstiftning och nya skattesystem är under 
utarbetande. 
10. På mikroekonomisk nivå håller företagsstrukturen på att förändras. Vid sidan av de 
statsägda företagen, som uppmuntras till att gå samman och omstrukturera sig, håller 
det på att uppstå nya företag som driver sin verksamhet oberoende av staten på 
alltmer konkurrenspräglade villkor. En märkbar faktor är det ökade antalet 
utlandsägda företag som driver verksamhet i dessa länder enligt 
marknadsekonomiska principer. Det står klart att dessa företags egna priser och 
kostnader i allt större utsträckning kan användas i samband med 
antidumpningsundersökningar. 
11. Följande fakta illustrerar de ekonomiska förändringarna i Ryssland och Kina: 
Ryssland 
• På makroekonomisk nivå har den ryska ekonomin stabiliserats i betydande grad under 
de senaste två åren. Reformprocessen stärktes ytterligare genom bildandet av en ny 
regering i mars 1997, som arbetar på grundval av det mandat för förändring som 
president Jeltsin fick genom valet 1996. Regeringen har följt en konsekvent strikt 
monetär politik - valutakursen har stabiliserats, inflationen har sjunkit till mellan 1-2 
% per månad och landets allt större förmåga att utnyttja de internationella 
kapitalmarknaderna har bidragit till att få ned realräntorna till 24 % i juni 1997, vilket 
skall jämföras med 120 % i juni 1996. Produktionen visar slutligen tecken på en 
uppgång. 
• Statens roll har minskat betydligt, t.ex. har statens subventioner drastiskt skurits ned 
och lönesättningen liberaliserats. Rubeln är helt konvertibel. Viktiga frågor är 
utgången av debatten om skattelagstiftningen och antagandet av en budget som gör det 
möjligt för Ryssland att ha ett budgetunderskott som inte överskrider IMF:s riktmärke 
på omkring 5 % av BNP. 
• Priserna liberaliserades i betydande utsträckning för första gången 1992. Priserna för 
varor med vilka handel kan ske har utvecklats i riktning mot marknadsnivåer, och 
t.o.m. överskridit dem i vissa fall. Priserna på tjänster är i de flesta fall lägre än 
världsnivåerna, men ökar i snabbare takt efterhand som de konkurrensutsätts. I fråga 
om t.ex. bostäder och allmännyttiga tjänster anpassas kostnadstäckningsnivåerna i 
syfte att gradvis avveckla relaterade prissubventioner. 
• Privatiseringen skedde i två omgångar. År 1992 måste de större statsägda företagen 
emittera aktier i form av "kuponger" som kostnadsfritt bjöds ut till hela befolkningen. 
Sedan 1994 har privatiseringsprogrammet koncentrerats på en överföring av de 
återstående aktieinnehaven till den privata sektorn via auktioner eller 
anbudsförfaranden, inklusive det system för "aktier mot lån" som innebar att aktier i 
29 ledande företag såldes till banker och konsortier. Även om kritik har framförts mot 
den omfattande insiderhandeln har de senare privatiseringsprogrammen i stort sett 
genomförts på kommersiell grund. Vid mitten av 1997 hade sammanlagt 128 000 
företag av alla storlekar och i alla sektorer privatiserais. Privatiseringsprogrammet 
kommer att återupptas i slutet av 1997, delvis till följd av bristen på budgetinkomster. 
• Bank- och räntesvstemet: Affärsbankerna och de finansiella marknaderna har 
utvecklats snabbt under de senaste två åren, och till detta har den avsevärt förbättrade 
lagstiftningen bidragit. Särskilt två lagar från 1995 om bolag respektive 
värdepappersmarknader har i hög grad ökat skyddet för aktieägare. Utvecklingen av 
aktiemarknaden har dock inte hunnit långt, och reglering och övervakning är under 
utarbetande. Restriktioner gäller fortfarande för utländska aktörer. 
Liberalisering av handeln: I överensstämmelse med landets ansökan om medlemskap i 
WTO har Ryssland i betydande utsträckning liberaliserat sin utrikeshandel. År 1991 
inleddes avvecklingen av monopolet på utrikeshandel, och genom reformerna under 
1994 och 1995 fullbordades övergången till en på det hela taget öppen ordning. 
Slutsatsen är att ekonomiska reformer på makroekonomisk nivå har fått fast grund i 
Ryssland. Vissa interna inkonsekvenser kvarstår dock i form av skillnader mellan 
lagstiftning och praktik, mellan federala avsikter och regional tillämpning och 
mellan olika företag. Landets regering har i år inlett en rad reformer för att förvandla 
ord till handling. Tecken på regeringens starka önskan att påskynda reformprocessen 
är t.ex. kampanjen för att få kontroll över "naturliga monopol", de intensifierade 
ansträngningarna för att driva in förfallna betalningar samtidigt med den pågående 
debatten om den nya skattelagstiftningen och, på mikroekonomisk nivå, det 
landsomfattande genomförandet av reformer avseende redovisning och revision. 
Kina 
Kina har vidtagit omfattande åtgärder för att libéralisera sin ekonomi efter det att Deng 
Xiaoping gradvis började avveckla planekonomin 1979. Reformprocessen har fått fast 
grund, och den politiska viljan att bibehålla den bekräftades av Jiang Zemin vid den 
femtonde partikongressen i september 1997. 
Genom avreglering av priser, införande av en konvertibel valuta, avskaffande av 
handelsrestriktioner och uppmuntran av privat företagsamhet, även genom utländska 
investeringar, har marknadsprinciper gradvis införts i Kinas ekonomi. I stora områden 
av ekonomin, inte minst i de många "särskilda ekonomiska zonerna", driver utländska 
och inhemska företag verksamhet enligt marknadsvillkor. 
Liberalisering av priser: Enligt uppgifter från Världsbanken avseende 1996 bestäms 90 
% av detaljhandelspriserna och 80 % av jordbruks- och råmaterialpriserna av 
marknaden. Detta skall jämföras med situationen 1978, då 97 % av 
detaljhandelspriserna, 94,4 % av jordbrukspriserna och 99,7 % av råmaterialpriserna 
var statligt reglerade. Priserna på råolja och stål liberaliserades 1993. De statligt 
reglerade priserna har nu avskaffats på alla områden förutom gas, vatten och 
elektricitet för civil användning. Även på dessa områden håller priserna pä all 
libéraliseras, t.ex. i Beijing, där vatten- och bränsleavgifterna har stigit avsevärt. 
• Villkoren för bolag: I Kina finns det redan en effektiv internationell bolagsmodell 
(World Bank country study on China, 1997). I de fall de statsägda företagen har 
omvandlats till aktiebolag har uppgifterna om vinst och förlust blivit mera öppna för 
insyn, samtidigt som tillgångarnas bokförda värden och rättigheterna till fast egendom 
har fastställts. Privata och halvprivata företag svarar numera för mer än två tredjedelar 
av produktionen i Kina, och andelen ökar för varje år. De utländska företagens andel 
av importen och exporten steg kraftigt från 21 % 1991 till 47 % 1996 (market access 
databasey Europeiska kommissionen). Utländskt finansierade tillverkningsföretag 
svarar nu för en stor andel av Kinas export till Europa. 
• Valutafrågor och kapitalmarknader: Kina införde full konvertibilitet för 
bytesbalanstransaktioner 1996, och uppgav rätten att någonsin återinföra 
valutarestriktioner för bytesbalanstransaktioner utan Internationella valutafondens 
godkännande. Inflationen har bekämpats effektivt - den låg på en nivå över 25 % i 
början av 90-talet och är nu nere på ensiffriga nivåer (i detaljhandeln var den 
genomsnittliga inflationen 1,8 % mellan januari och juni 1997, medan den 
genomsnittliga konsumentprisinflationen var 5 % under samma år). Kinas ökande 
integrering med de globala kapitalmarknaderna avspeglas i det faktum att landet idag 
svarar för 40 % av de utländska investeringsflödena, 10 % av bankutlåningen och en 
ökande mängd portföljinvesteringar i utvecklingsländer. Vidare lanserades en gradvis 
reform av hela finanssektorn 1993, vilken inbegriper en förstärkning av 
centralbankens kontroll över statens utlåning och en omvandling av fyra specialiserade 
banker till genuina affärsbanker. 
• Särskilda ekonomiska zoner: Den privata sektorns tillväxt har sin grund både i 
reformerna för att uppmuntra inhemsk privat företagsamhet och i Beijings aktiva 
politik för att locka utländska företag att etablera samriskföretag i Kinas fem 
"särskilda ekonomiska zoner", dvs. Shenzhen (där en stor del av underleverantörerna 
till Hongkongs företag är belägna), Zhuhai, Shantou, Xiamen och Hainan. 
Lagstiftningen är avsedd att attrahera högteknologi och uppmuntra tillverkning för 
export och föreskriver rätten att etablera helägda företag och att exportera fritt utan 
skyldighet att gå via. de statliga handelsföretagen och utan godkännande i förväg frän 
staten. Lagstiftningen erbjuder även under vissa villkor förmånliga satser i fråga om 
tullar, inkomstskatt, produktskatt och moms. I många fall har dessa reformer fått 
fotfäste och spritt sig utanför zonerna. Dessa zoner har en hög grad av 
självbestämmande gentemot centralregeringen och drar fördel av den framväxande 
företagskulturen inom dem, som främjats av utländska investerare, förbindelser med 
Taiwan och Hongkong och statliga system för att inrätta en modern företagsstruktur. 
Ett flertal utländska banker driver redan betydande verksamhet inom många områden. 
Förutom de särskilda ekonomiska zonerna öppnades 14 större kuststäder för fri 
företagsamhet 1984, och samma villkor kom senare att gälla för ett antal 
gränsstäder, många regionhuvudstäder inåt landet och ett flertal städer längs floden 
Yangtse. Öppna kuststäder har sedan dess gått samman för att inrätta större 
utvecklingsområden, t.ex. Pearl River Delta i Guangdong och Yangtse-deltat (vilket 
inbegriper Shanghai). Många företag i dessa zoner driver redan verksamhet på 
marknadsvillkor. I Kinas kustområden, där marknadsreformerna har hunnit längst, 
bor 350 miljoner människor. 
• Liberalisering av handeln: Kinas ledarskap anser att en gradvis avveckling av handels-
och investeringshinder utgör ett nödvändigt komplement till dess egna interna 
reformprogram, och Kina har redan avsevärt liberaliserat sin handelsordning. År 1979 
fanns det 14 statsägda handelsföretag, medan det idag finns över 12 000 företag med 
rätt att bedriva utrikeshandel. I samband med förhandlingarna om en anslutning till 
WTO har Kina erbjudit sig att sänka sina importavgifter från ett genomsnitt på 17 % 
idag till 10 % år 2005 (1994 var genomsnittet 34 %) och att avveckla alla återstående 
kvoter år 2005. 
Slutsatsen är att de ekonomiska reformerna har fått fast grund i Kina. 
Reformprocessen är ännu inte fullbordad överallt i Kina, exempelvis vad gäller 
fastställande av löner och arbetsvillkor, men det finns en politisk vilja att genomföra 
de nödvändiga förändringarna. I synnerhet gör regeringen samlade ansträngningar 
för att sprida vinsterna av ekonomiska reformer till alla regioner och påskynda 
omstruktureringen av statsägda företag. Nya välfärdsprogram och arbetsrättsliga 
åtgärder håller på att utformas för att bl.a. anpassa landet till det ökande antalet 
migrerande arbetstagare och till en tillfällig uppgång i arbetslösheten allteftersom 
arbetskraften lämnar traditionella industrier och går över till nya ekonomiska 
sektorer. 
12. Noggranna överväganden inom kommissionen till följd av de betydande 
ekonomiska reformer som konstaterats i Ryssland och Kina och den positiva 
inverkan som behandlingen av denna fråga kan ha på förbindelserna mellan 
Europeiska unionen och Ryssland och Kina har lett till att detta förslag utarbetats. 
Förslaget innebär ett steg bort från status som länder som inte har marknadsekonomi 
(men innebär inte att länderna får status som fullgoda marknadsekonomier) på 
grundval av en mer flexibel analys från fall till fall av de ekonomiska förhållanden 
som är relevanta i varje antidumpningsundersökning. 
13. En viktig aspekt är att detta tillvägagångssätt kommer att stödja regeringamas politik 
för att uppmuntra till en grundläggande omstrukturering på företagsnivå, inbegripet 
införandet av moderna metoder för bokföring, revision och företagsledning, en 
effektiv konkurrens- och konkurslagstiftning och lösningar på problem med 
återbetalningar av lån. I detta avseende stimulerar förslaget fortsatta reformer både i 
Ryssland och Kina, ett mål som EU kommer att fortsätta att stödja genom att 
tillhandahålla lämpligt bistånd. 
14. De föreslagna förändringarna innebär att unionens antidumpningsregler blir 
förenliga med reglerna hos några av våra viktigaste handelspartner, som redan har 
möjlighet att anpassa sin antidumpningspraxis till den ekonomiska verkligheten på 
platsen. I detta sammanhang undersöktes även antidumpningspraxisen hos andra 
länder som är parter i GATT. 
15. Australien och Kanada har redan lagstiftning enligt vilken inhemska priser och 
kostnader i länder som befinner sig i en övergångsfas kan användas om det anses att 
det råder marknadsekonomiska förhållanden - Australien använde nyligen sådana 
inhemska ekonomiska uppgifter i två fall som rörde Kina. Förenta staterna har en 
liknande lagstiftning och beslut fattas enligt en på förhand fastställd förteckning 
över villkor som kan tillämpas från fall till fall. Förenta statemas lagstiftning tillåter 
särskilt att normalvärden baseras på priser och kostnader i länder som befinner sig i 
en övergångsfas, om det visas att de varor som är föremål för undersökning 
tillverkas av en "marknadsorienterad industri". För att fastställa huruvida industrin 
9 
är marknadsorienterad undersöker USA i vilken utsträckning kostnaderna för 
insatsvaror bestäms av marknaden och graden av statligt inflytande i företagsbeslut 
om tillverkning och prissättning. Denna bestämmelse har inte åberopats i särskilt 
stor omfattning av de företag som har varit föremål för 
antidumpningsundersökningar i USA, och dess tillämpning har således varit 
begränsad. USA granskar för närvarande villkoren för att betecknas som en 
marknadsorienterad industri i syfte att öka graden av öppenhet och förståelse vid 
tillämpningen av kriterierna. Vidare beviljar USA individuell behandling i nästan 
samtliga fall. Landet använder i detta avseende ett aktivt tillvägagångssätt som 
baseras på systematiska besök på platsen. 
C. Förslag till ändring av EU:s antidumpningspolitik gentemot Ryssland och Kina 
16. På grund av att regeln om jämförbart land inte är flexibel kan inom ramen för EU: s 
antidumpningssystem för närvarande ingen hänsyn tas till förändringarna i den 
kinesiska och den ryska ekonomin. Om ett land är angivet i förteckningen över 
länder som inte har marknadsekonomi har EU inget annat val än att använda 
uppgifter för ett jämförbart land, även om det kan påvisas att de ekonomiska 
omständigheterna gör ett sådant val onödigt eller olämpligt. För att införa en viss 
grad av flexibilitet i EU:s praxis i syfte att ta hänsyn till fall där det bevisligen råder 
marknadsekonomiska förhållanden har följande anpassningar av den nuvarande 
behandlingen av dessa länder fastställts: 
i) Ryssland och Kina kommer att strykas från förteckningen över länder som 
inte har marknadsekonomi. 
ii) EU kommer att ges möjlighet att avvika från regeln om jämförbart land för 
de fall i Ryssland och Kina där de ekonomiska förhållandena gör att detta är 
berättigat. Detta innebär särskilt följande: 
En särskild bestämmelse kommer att införas i 
antidumpningsgrundförordningen om att EU från fall till fall kan 
undersöka om en eller flera tillverkare som omfattas av en 
antidumpningsundersökning driver verksamhet på ett sådant sätt 
som gör att det är meningsfullt att använda deras inhemska priser 
10 
och kostnader vid fastställandet av normalvärdet. Detta 
fastställande kommer att baseras på korrekt underbyggda 
ansökningar från berörda tillverkare mot bakgrund av de kriterier 
som anges i bilaga I till det bifogade förslaget till rådets 
förordning3. 
För att inhemska priser och kostnader skall kunna användas i 
antidumpningsförfaranden bör exempelvis företagets bokföring 
korrekt avspegla kostnaderna för att tillverka den berörda 
produkten. Vidare bör värderingen av kostnaderna för insatsvaror, 
t.ex. mark, råmaterial, arbetskraft osv., ske på en rimlig grund. 
Det samma gäller för allmännyttiga tjänster, t.ex. energi, och 
kostnader för teknik (inklusive immateriella rättigheter). I de fall 
där kostnaderna för vissa insatsvaror verkar vara snedvridna, 
kommer dessa insatsvaror att värderas enligt sina motsvarande 
värden i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi. 
Hänsyn kommer att tas till huruvida företaget finansieras genom 
upplåning eller genom eget kapital. Företaget bör även fritt kunna 
bestämma sina priser och kvantiteter i syfte att uppnå målet med 
en maximal avkastning på sina tillgångar.4 
Vid inledandet av förfarandet kommer kommissionen att 
underrätta de berörda tillverkarna om att de kan lämna in en 
sådan begäran. Bevisbördan ligger på de berörda exporterande 
tillverkarna. Vid undersökningen av en begäran kommer 
kommissionen att använda alla tillgängliga uppgifter. I den 
utsträckning det råder marknadsekonomiska förhållanden 
kommer inhemska uppgifter att användas och individuella 
dumpningsmarginaler att fastställas för de berörda företagen. 
3 Detta hindrar inte att gemenskapsindustrin kan inge klagomål som grundar sig på uppgifter för ett 
jämförbart land. Om det därefter i samband med antidumpnmgsundersökningen emellertid kan påvisas 
att det råder marknadsekonomiska förhållanden för berörda företag kommer EU att grunda 
beräkningen av normalvärdet på inhemska priser eller tillverkningskostnader. 
4 Den fullständiga förteckningen över kriterier finns i bilaga I till det bifogade förslaget till rådets 
förordning. 
11 
Detta tillvägagångssätt är tillämpligt endast på 
antidumpningsundersökningar som inleds efter det au de 
relevanta lagändringarna trätt i kraft. 
Det ytterligare arbete som krävs i samband med undersökningen 
av om landet har marknadsekonomi måste fullgöras tillräckligt 
tidigt i undersökningen för att de obligatoriska tidsfristerna skall 
kunna följas. Det är avgörande att ett oåterkalleligt beslut om 
huruvida marknadsekonomiska förhållanden råder för enskilda 
företag fattas så tidigt som möjligt under undersökningen, dvs. 
inom en månad efter förfarandets inledande. 
iii) Om det inte kan påvisas att det råder marknadsekonomiska förhållanden 
kommer såsom nu uppgifter för ett jämförbart land att användas. Vår praxis 
kommer dock att förbättras i följande hänseenden: 
- Enligt nuvarande praxis undersöker kommissionen huruvida normalvärdet 
för ett jämförbart land behöver justeras för att beakta de ryska eller 
kinesiska tillverkarnas eventuella allmänna naturliga komparativa fördelar 
i förhållande till tillverkarna i det jämförbara landet5. I detta avseende 
kommer kommissionen i framtiden att ta initiativet till att underrätta de 
berörda tillverkarna om deras rättigheter, och den kommer att sända dem 
frågeformulär och kontrollera lämnade uppgifter via kontrollbesök på 
platsen. I motiverade fall kommer justeringar att göras. Det normalvärde 
som fastställs på detta sätt kommer att korrekt återspegla de verkliga 
tillverknings- och försäljningsförhållandena i Ryssland och Kina. 
- Slutligen kommer förbättringar att införas i fråga om individuell 
behandling, dvs. fastställandet av individuella dumpningsmarginaler som 
5 Enligt de europeiska domstolarnas rättspraxis måste vid antidumpningsundersökningar de naturliga 
komparativa fördelarna för tillverkare i länder som inte har marknadsekonomi beaktas, se mål C-16/90, 
Detlef Nölle mot Hauptzollamt Bremen-Freihafen. I den gemensamma förklaringen i samband med 
artikel 18 i partnerskaps- och samarbetsavtalet mellan EU och Ryssland hänvisas uttryckligen till 
komparativa fördelar, och det överenskoms att vederbörlig allmän hänsyn måste tas till de naturliga 
komparativa fördelar som de berörda tillverkarna visar att de har i fråga om faktorer såsom tillgång på 
råmaterial, produktionsprocesser, produktionens närhet till kunderna eller särskilda egenskaper hos 
produkten. 
12 
utgör ett undantag från regeln om att en enda dumpningsmarginal skall 
gälla för hela landet. Enligt rådande praxis kan individuell behandling på 
grundval av kriterierna i bilagan till detta meddelande och enligt den 
förvaltningspraxis som beskrivs i punkt 6 i detta meddelande beviljas om 
tillverkaren kan bevisa att han bedriver sin verksamhet oberoende av 
staten. Kommissionen kommer att fortsätta att använda dessa kriterier. I 
detta sammanhang kommer stor vikt att läggas vid om det finns risk för 
kringgående av tullarna. Genom kontrollbesök på platsen kommer 
kommissionen att undersöka alla bevis som lämnats till stöd för begäran 
om sådan behandling, så att den skall kunna fatta beslut på grundval av en 
övergripande bedömning av i vilken utsträckning ett berört företag är 
oberoende. 
Dessa anpassningar utgör grunden för en väl avvägd paketlösning som nu 
bör genomföras som en lämplig reaktion på de ekonomiska förändringarna i 
de bägge berörda länderna. 
17. Om marknadsekonomiska förhållanden råder för ett visst företag i Ryssland 
eller Kina kommer enligt detta förslag inhemska priser och kostnader att 
tillämpas i fall där uppgifter för ett jämförbart tredje land annars hade 
använts. Vilken verkan förslaget kommer att få beror därför på hur 
omfattande reformerna är i dessa länder, och det kommer att återspegla de 
enskilda företagens beteende och verksamhetsvillkor. Förslaget kommer 
därför inte på något sätt att göra EU:s antidumpningsinstrument mindre 
effektivt. Antidumpningsåtgärder kommer givetvis även i fortsättningen att 
vidtas om det är berättigat. 
18. Detta förslag föregriper inte de pågående förhandlingarna rörande Kinas och 
Rysslands anslutning till Världshandelsorganisationen. Även om 
förhoppningen är att detta förslag på ett positivt sätt kommer att samverka 
med de pågående anslutningsförhandlingarna genom att ytterligare stimulera 
reformer, innebär förslaget inte en lättnad eller en begränsning av EU:s krav 
för att dessa länder skall få bli medlemmar i WTO. Vad gäller de andra 
länder som för närvarande betecknas som länder som inte har 
marknadsekonomi kommer kommissionen att följa utvecklingen i dessa 
13 
länder och regelbundet rapportera om de framsteg som gjorts inom ramen för 
pågående reformprocesser för att åstadkomma en marknadsekonomi, i syfte 
att på lämpligt sätt anpassa behandlingen av dessa länder i samband med 
antidumpningsförfaranden. 
14 
BILAGA 
KRITERIER FÖR INDIVIDUELL BEHANDLING 
i) Merparten av aktierna skall innehas av företag som verkligen är privata, och inga 
statliga företrädare får ingå i styrelsen eller inneha ledande chefsbefattningar. Det 
faktum att ett företag kontrolleras av en utländsk investerare kommer att anses vara 
ett relevant bevis för oberoende. 
ii) Den mark på vilken företagets anläggningar är uppförda skall hyras av staten på 
villkor som är jämförbara med dem som råder i länder med marknadsekonomi, eller 
vara köpt (t.ex. ett hyresavtal). 
iii) Företaget skall ha rätt att anställa och avskeda arbetstagare samt att fastställa 
lönerna. 
iv) Företaget skall ha full kontroll över sin tillgång på råmaterial och insatsvaror av alla 
slag. 
v) Allmännyttiga tjänster skall garanteras på avtalsenliga villkor. 
vi) Det skall finnas bevis för att det är möjligt att exportera vinster och återföra 
investerat kapital (gäller endast för utländska investeringar, t.ex. samriskföretag). 
vii) Exportpriserna skall fastställas fritt. Det faktum att exportförsäljningen sker till en 
närstående part utanför det berörda landet kommer att vara en avgörande faktor. 
viii) Näringsfriheten skall vara säkerställd, särskilt i följande avseenden: 
• Försäljningen på den inhemska marknaden får inte vara föremål för några 
restriktioner. 
• Rätten att driva rörelse skall inte godtyckligt kunna dras in. 
• Företagen skall ha rätt att fritt fastställa storleken på de kvantiteter som tillverkas 
för export i överensstämmelse med den traditionella efterfrågan på deras 
exportmarknader. 
15 
FÖRSLAG 
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr .J91 
om ändring av rådets förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import 
från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen 
16 
Rådets förordning (EG) nr ..797 
om ändring av förordning (EG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från 
länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 
113 i detta, 
med beaktande av kommissionens förslag6, 
med beaktande av Europaparlamentets yttrande7, och 
med beaktande av följande: 
Genom förordning (EG) nr 384/968 (antidumpningsgrundförordningen) antog rådet 
gemensamma regler för skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i 
Europeiska gemenskapen. 
Genom förordning (EG) nr 519/949 antog rådet gemensamma regler för import från vissa 
tredje länder som anges i bilaga 1 till den förordningen. 
I artikel 2.7 i rådets förordning (EG) nr 384/96 anges i fråga om import från länder som 
inte har marknadsekonomi och särskilt sådana länder på vilka förordning (EG) nr 519/94 
tillämpas att normalvärdet skall bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade 
värdet i ett jämförbart tredje land med marknadsekonomi. 
6 EGT nr.... 
7 EGT nr.... 
8 EGT nr.... 
9 EGT nr.... 
17 
Reformprocesserna i Ryssland och Kina har ändrat dessa ekonomier i grunden och lett till 
att det uppstått företag och sektorer som verkar under marknadsekonomiska förhållanden. 
Bägge länder har till följd av detta utvecklats i riktning bort från de ekonomiska 
förhållanden som låg till grund för metoden med jämförbart tredje land. 
Gemenskapens antidumpningspraxis bör ses över för att hänsyn skall kunna tas till de 
ändrade ekonomiska förhållandena i Ryssland och Kina. Det bör särskilt anges att 
normalvärdet får fastställas i enlighet med de regler som är tillämpliga på länder med 
marknadsekonomi i fall där det kan påvisas att en eller flera undersökta tillverkares 
produktion och försäljning av den berörda produkten sker under marknadsekonomiska 
förhållanden. 
Det bör anges att en undersökning av huruvida marknadsekonomiska förhållanden råder 
kommer att utföras på grundval av korrekt underbyggda ansökningar inlämnade av en 
eller flera tillverkare som är föremål för undersökning och som önskar utnyttja 
möjligheten att få normalvärdet fastställt på grundval av de bestämmelser som tillämpas 
på länder med marknadsekonomi. 
För att den nya metoden skall kunna införas utan att detta inverkar på de gemensamma 
reglerna för import i fråga om Ryssland och Kina bör hänvisningen i artikel 2.7 i 
antidumpningsgrundförordningen till den förteckning över länder som är bifogad 
förordning (EG) nr 519/94 tas bort, och i stället bör den ändrade förteckningen över de 
berörda länderna införas i en fotnot. 
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
Artikel 1 
Artikel 2.7 i förordning (EG) nr 384/96 skall ersättas med följande: 
18 
Ma) I fråga om import från länder som inte har marknadsekonomi*1) skall 
normalvärdet bestämmas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett tredje 
land med marknadsekonomi eller priset från ett sådant tredje land till andra länder, 
inbegripet gemenskapen, eller om detta inte är möjligt, på någon annan skälig grund, 
exempelvis det pris som faktiskt betalas eller skall betalas i gemenskapen för den 
likadana produkten, vid behov vederbörligen justerat för att inbegripa en skälig 
vinstmarginal. 
Ett lämpligt tredje land med marknadsekonomi skall väljas ut på ett sätt som inte är 
oskäligt, varvid hänsyn skall tas till alla tillförlitliga uppgifter som är tillgängliga när 
valet görs. Hänsyn skall även tas till tidsfrister. När det är lämpligt skall ett tredje land 
med marknadsekonomi, som är föremål för samma undersökning, användas. 
Partema i undersökningen skall snarast efter det att undersökningen inletts underrättas 
om vilket tredje land med marknadsekonomi som kommer att användas och skall ges en 
frist på tio dagar för att lämna sina synpunkter. 
b) I fråga om antidumpningsundersökningar rörande import från Ryska federationen 
och Kina skall normalvärdet bestämmas i enlighet med punkt 1-6 om det på grundval av 
korrekt underbyggda ansökningar från en eller flera tillverkare som omfattas av 
undersökningen och mot bakgrund av de kriterier som anges i bilaga I till denna 
förordning visas att det råder marknadsekonomiska förhållanden för tillverkaren eller 
tillverkarna vad gäller produktion och försäljning av den berörda likadana produkten. Om 
så inte är fallet skall de regler som anges i a tillämpas." 
Artikel 2 
Denna förordning träder i kraft den Den skall tillämpas på alla 
antidumpningsundersökningar som inleds efter dess ikraftträdande. 
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. 
Utfärdad i Bryssel 
d) Detta inbegriper följande länder: Albanien, Arménien, Azerbajdzjan, Georgien, Kazakstan, Kirgizistan, 
Moldova, Mongoliet, Nordkorea, Tadzjikistan, Turkmenistan, Ukraina, Uzbekistan, Vietnam och 
19 
BILAGA I 
Kriterier för att fastställa om inhemska priser och kostnader skall användas i 
antidumpningsförfaranden som rör länder som tidigare inte hade 
marknadsekonomi 
Beslut om huruvida, och i vilken utsträckning, inhemska priser och kostnader i länder 
som tidigare inte hade marknadsekonomi kan användas för att fastställa normalvärdet i 
samband med antidumpningsundersökningar skall baseras på följande kriterier: 
• Företagens beslut om priser, kostnader och insatsvaror, exempelvis vad gäller 
råmaterial, kostnader för teknik och arbetskraft, produktion samt investeringar, skall 
fattas på grundval av marknadssignaler som återspeglar utbud och efterfrågan och utan 
ett större statligt inflytande. Kostnader för de viktigaste insatsvarorna skall i stort sett 
återspegla marknadsvärden. 
• Företagen skall ha en enda uppsättning räkenskaper som överensstämmer med på ett 
lämpligt sätt kontrollerade internationella redovisningsnormer och som används för 
alla ändamål. 
• Företagens tillverkningskostnader och ekonomiska situation skall inte vara föremål för 
betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet, 
särskilt vad gäller avskrivning av tillgångar, andra nedskrivningar, byteshandel och 
betalning genom skuldavskrivning. 
• De berörda företagen skall vara tillförsäkrade en skälig tillämpning av lagstiftning om 
konkurser och ägandeförhållanden som garanterar rättssäkerhet och stabila villkor för 
företag. 
• Valutaomräkning skall ske till marknadskurser. 
Vitryssland. 
20 

ISSN 1024-4506 
KOM(97) 677 slutlig 
DOKUMENT 
SV 02 11 10 06 
Katalognummer : CB-CO-97-734-SV-C 
ISBN 92-78-29718-6 
Byrån för Europeiska gemenskapemas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg