Unionens totala globala marknadsandel för halvledare är 10 % sett till värde, vilket är långt under dess ekonomiska tyngd. Trots sin starka globala ställning när det gäller tillverkning av material och utrustning är unionen starkt beroende av leverantörer från tredjeländer när det gäller design, tillverkning, kapsling, testning och montering av chip.

Under det senaste året har Europa upplevt störningar i leveranserna av chip, vilket har orsakat brister inom flera ekonomiska sektorer och kan få allvarliga konsekvenser för samhället. Många sektorer i Europa, däribland bilindustrin, energi, kommunikation och hälso- och sjukvård samt strategiska sektorer som försvar, säkerhet och rymden hotas av sådana leveransstörningar. Samtidigt börjar falska chip dyka upp på marknaden, vilket äventyrar säkerheten för elektroniska apparater och system.

Detta förslag är förenligt med kommissionens övergripande digitala vision, mål och vägar för en framgångsrik digital omställning av Europeiska unionen senast 2030 i enlighet med kommissionens meddelande Digital kompass 2030: den europeiska vägen in i det digitala decenniet (meddelandet om den digitala kompassen) och kommissionens efterföljande förslag till policyprogram för det digitala decenniet, med det särskilda målet för halvledare. Detta förslag är avsett att bidra till att förse unionen med den förmåga som kommer att behövas för att uppnå dess mål för 2030.

·Skapa en ram för att säkerställa försörjningstrygghet genom att attrahera investeringar och ökad produktionskapacitet inom tillverkning av halvledare samt avancerad kapsling, testning och montering via integrerade produktionsanläggningar och EU-anläggningar för uppdragstillverkning som är de ”första av sitt slag” (pelare 2, ”Försörjningstrygghet”).

Förslaget bidrar till målen i de delar av 55 %-paketet som fokuserar på att främja renare fordon och bränslen på ett teknikneutralt sätt. Översynen av utsläppsnormerna för koldioxid för nya personbilar och lätta lastbilar ska ytterligare minska utsläppen av växthusgaser från sådana fordon och ge en tydlig och realistisk väg mot utsläppsfri mobilitet. Konsumenternas efterfrågan på fordon med nollutsläpp, såsom fordon som kan laddas med el, håller redan på att öka. Fordon som kan laddas med el har vanligtvis mer än dubbelt så mycket halvledarinnehåll per fordon som bilar med förbränningsmotor. Avancerad kapslingsteknik blir allt viktigare för att klara de ökande kraft- och energieffektivitetskraven för elfordon. Av detta följer att förslaget är förenligt med 55 %-paketets mål.

Digital teknik, både när den tillverkas och används, har ett eget miljöavtryck, bland annat från utsläpp av fluorerade växthusgaser under tillverkning och betydande energiförbrukning vid dess produktion och användning. Sektorn för informations- och kommunikationsteknik (IKT) står för 5–9 % av den totala elförbrukningen i världen och mer än 2 % av alla utsläpp. År 2018 stod enbart datacentralerna för 2,7 % av efterfrågan på el i unionen, och 2030 kommer de att stå för 3,21 % om den nuvarande utvecklingen fortsätter. Denna energiförbrukning måste minskas. Förslaget och särskilt inrättandet av designanläggningar och pilotlinjer inom pelare 1 kommer att leda till design, testning och validering av nya lågeffektprocessorer. Processorer är huvudkomponenter i servrar som hanterar datacentralernas databehandling. Större datacentraler omfattar miljontals sådana servrar, och förbättringar av processorernas elförbrukning kan ha stor påverkan på en datacentrals totala elförbrukning. Sådana chip med lågenergiavtryck bidrar också till att ge unionen en ledarställning inom hållbar digital teknik.

Förslagets åtgärder kan stödja viss central unionspolitik, som den gröna given. Tillämpning av halvledarteknik och digital teknik i största allmänhet är kraftfulla möjliggörande faktorer för hållbarhetsomställningen och kan leda till nya produkter och mer effektiva och ändamålsenliga arbetssätt som bidrar till den gröna givens mål.

·När det gäller den andra pelaren (”Försörjningstrygghet”) kan åtgärder som syftar till att påskynda investeringar i tillverkning av halvledare endast utformas och genomföras på lämpligt sätt på unionsnivå, med tanke på omfattningen av de investeringar som behövs och eftersom sådana tillverkningsanläggningar per definition kommer att tjäna hela den inre marknaden, stärka hela ekosystemet och garantera försörjningstrygghet vid kriser.

EU-budgeten kommer att stödja initiativet chip för Europa med totalt upp till 3,3 miljarder euro, varav 1,65 miljarder euro via Horisont Europa och 1,65 miljarder euro via programmet för ett digitalt Europa. Av detta totala belopp kommer 2,875 miljarder euro att genomföras genom det gemensamma företaget för halvledare, 125 miljoner euro genom InvestEU (som ska kompletteras med ytterligare 125 miljoner euro inom ramen för själva InvestEU) och 300 miljoner euro genom Europeiska innovationsrådet (EIC). Detta är utöver den budget som redan avsatts för åtgärder för mikroelektronik inom ramen för denna fleråriga budgetram och som uppgår till nästan 5 miljarder euro.

Regelbundna möten med medlemsstaterna genomfördes varje månad under 2021, för att förbereda det planerade andra viktiga projektet av gemensamt europeiskt intresse om mikroelektronik. Medlemsstaterna lämnade synpunkter på definitionen och bedömningen av integrerade produktionsanläggningar och EU-anläggningar för uppdragstillverkning inom pelare 2, liksom på definitionen av särskilda anläggningar inom pelare 1.

I samband med det gemensamma företaget Ecsel – föregångaren till det gemensamma företaget för viktig digital teknik – genomfördes också möten med företrädare för industrin och offentliga myndigheter under sommaren 2021. Där diskuterades den digitala kompassens syften, uppdateringen av industristrategin, alliansen och EU-förordningen om halvledare.

Inom ramen för programmet för ett digitalt Europa föreslås ett nytt specifikt mål nr 6 för initiativet chip för Europa. Detta specifika mål nr 6 omfattar komponenterna a–d i artikel 5 och ska genomföras av det gemensamma företaget för halvledare. Sammanlagt upp till 1,65 miljarder euro kommer att anslås till detta nya specifika mål nr 6 i programmet: 600 miljoner euro omfördelade från de befintliga målen för programmet för ett digitalt Europa, en minskning på 400 miljoner euro av Fonden för ett sammanlänkat Europa (FSE), däribland 150 miljoner euro från FSE – Digitalt och 250 miljoner euro från FSE – Transport, en minskning på 400 miljoner euro av kluster 4 i Horisont Europa-programmet (såsom nämns i föregående stycke, uppvägt av återanvändning av frigjorda medel) och 250 miljoner euro från den outnyttjade marginalen under rubrik 1 för att finansiera initiativet inom ramen för programmet för ett digitalt Europa.

I kapitel VI betonas att alla parter måste respektera konfidentialiteten för känslig affärsinformation och affärshemligheter. Skyldigheten gäller kommissionen, de nationella behöriga myndigheterna och andra myndigheter i medlemsstaterna samt alla företrädare och experter som deltar i möten i den europeiska nämnden för halvledare och kommittén. I kapitlet fastställs också regler om effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner och böter för underlåtenhet att fullgöra skyldigheterna enligt denna förordning, med förbehåll för lämpliga skyddsåtgärder. Kommissionen får förelägga viten om de berörda företagen under en halvledarkris inte accepterar och prioriterar vissa order. Kommissionen får dessutom ålägga ett företag böter om det lämnar oriktiga, ofullständiga eller vilseledande uppgifter eller inte lämnar informationen inom den föreskrivna tidsfristen.

Genom avdelning V inrättas styrningssystem på unionsnivå och nationell nivå. På unionsnivå inrättas genom förslaget en europeisk nämnd för halvledare, bestående av företrädare för medlemsstaterna och med kommissionen som ordförande. Den europeiska nämnden för halvledare kommer att ge råd om initiativet till de offentliga deltagarnas råd i det gemensamma företaget för halvledare (pelare 1); ge råd och bistånd till kommissionen i syfte att utbyta information om hur integrerade produktionsanläggningar och EU-anläggningar för uppdragstillverkning fungerar (pelare 2); och diskutera och utarbeta identifieringen av specifika kritiska sektorer och tekniker, ta upp övervaknings- och krishanteringsfrågor (pelare 3) och ge stöd till en konsekvent tillämpning av den föreslagna förordningen och underlätta samarbete mellan medlemsstaterna. Den europeiska nämnden för halvledare ska stödja kommissionen i det internationella samarbetet. Den ska också samordna och utbyta information med relevanta krisstrukturer som inrättats enligt unionsrätten. Den europeiska nämnden för halvledare kommer att sammanträda i olika sammansättningar och hålla separata möten för sina uppgifter inom pelare 1 och för sina uppgifter inom pelarna 2 och 3. Kommissionen får inrätta ständiga eller tillfälliga undergrupper till den europeiska nämnden för halvledare och bjuda in organisationer som företräder halvledarindustrins och andra intressenters intressen till sådana undergrupper som observatörer.

Kommissionen får möjlighet att aktivera en krisfas genom en genomförandeakt när det finns konkreta, allvarliga och tillförlitliga bevis för en halvledarkris. En sådan halvledarkris inträffar när det uppstår allvarliga störningar i leveranserna av halvledare som leder till betydande brister, vilket får betydande negativa effekter på en eller flera viktiga sektorer i unionen, eller hindrar leverans, reparation och underhåll av väsentliga produkter som används av kritiska sektorer. I genomförandeakten kommer det att anges hur länge krisfasen ska pågå eller hur länge den ska förlängas. Innan krisfasen löper ut ska kommissionen, med beaktande av yttrandet från europeiska nämnden för halvledare, bedöma om aktiveringen av krisfasen bör förlängas. Under krisfasen kommer europeiska nämnden för halvledare att hålla extra möten för att göra det möjligt för medlemsstaterna att ha ett nära samarbete med kommissionen och samordna alla nationella åtgärder som vidtas med avseende på leveranskedjan för halvledare.

I avsnitt 1 (Övervakning) fastställs ett övervaknings- och varningssystem för värdekedjan för halvledare. Systemet bygger på regelbunden övervakning av medlemsstaterna, som i synnerhet består av observationer av tidiga varningsindikatorer och tillgången till och integriteten hos de tjänster och varor som tillhandahålls av viktiga marknadsaktörer. Kommissionen tillhandahåller grunden för övervakningsverksamheten genom en riskbedömning på unionsnivå där den identifierar de tidiga varningsindikatorerna. För att säkerställa industrins deltagande kommer medlemsstaterna att uppmana relevanta intressenter och branschorganisationer att informera om betydande variationer i efterfrågan och störningar i deras leveranskedja. Medlemsstaterna bör tillhandahålla regelbundna uppdateringar och utbyta sina resultat i europeiska nämnden för halvledare. Om medlemsstaterna får kännedom om en potentiell halvledarkris eller förekomsten av en relevant riskfaktor inom ramen för sin övervakningsverksamhet eller genom en uppdatering från intressenter, ska de varna kommissionen. Efter denna varning, eller efter en varning via andra källor, inbegripet information från internationella partner, ska kommissionen sammankalla ett extra möte i europeiska nämnden för halvledare. Syftet med mötet är att bedöma behovet av att aktivera en krisfas och diskutera en eventuell samordnad upphandling innan en brist uppkommer. Dessutom ska kommissionen på unionens vägnar inleda samråd eller samarbete med relevanta tredjeländer i syfte att finna samarbetslösningar för att hantera störningar i leveranskedjan.

12)För att initiativet ska kunna uppnå sitt allmänna mål och bemöta utmaningarna både på sidan för tillgång och för efterfrågan i det nuvarande ekosystemet för halvledare bör det innehålla fem huvudkomponenter. För det första bör initiativet, i syfte av att stärka Europas designkapacitet, stödja åtgärder för att bygga upp en virtuell plattform som är tillgänglig i hela unionen. Plattformen bör koppla samman grupper av företag på designområdet, små och medelstora företag och nystartade företag, leverantörer av immateriella rättigheter och verktyg med forsknings- och teknikorganisationer för att tillhandahålla virtuella prototyplösningar som bygger på gemensam teknikutveckling. För det andra bör initiativet, för att stärka försörjningstryggheten och resiliensen och minska unionens beroende av produktion från tredjeländer, stödja utveckling av och tillgång till pilotlinjer. Pilotlinjerna bör möjliggöra för industrin att testa, experimentera med och validera halvledarteknik och systemdesign med högre teknisk mognadsgrad över nivå 3 men under nivå 8, samtidigt som miljöpåverkan minskas så mycket som möjligt. Investeringar i pilotlinjer som unionen gör tillsammans med medlemsstaterna och den privata sektorn är nödvändiga för att bemöta de strukturella utmaningar och marknadsmisslyckanden som uppstår när sådana faciliteter inte finns tillgängliga i unionen, vilket hämmar innovationspotentialen och unionens globala konkurrenskraft. För det tredje bör initiativet, för att möjliggöra investeringar i alternativ teknik såsom kvantteknik som främjar utvecklingen av halvledarsektorn, stödja åtgärder som designbibliotek för kvantchip, pilotlinjer för konstruktion av kvantchips och test- och experimentanläggningar för kvantkomponenter. För det fjärde bör initiativet stödja inrättandet av kompetenscentrum för halvledare i varje medlemsstat för att främja användningen av halvledarteknik, ge tillgång till konstruktions- och pilotanläggningar och åtgärda kompetensbrister i hela unionen. Tillgång till offentligt finansierad infrastruktur, såsom pilot- och testanläggningar, och till kompetensnätverket, bör vara öppen för ett brett spektrum av användare och måste beviljas på ett transparent och icke-diskriminerande sätt och på marknadsvillkor (eller kostnader plus rimlig marginal) för stora företag, samtidigt som små och medelstora företag ska kunna dra nytta av förmånstillträde eller lägre priser. Sådan tillgång, även för internationella forskningspartner och handelspartner, kan leda till bredare korsbefruktning och ökad kunskap och spetskompetens, samtidigt som den bidrar till kostnadstäckning. För det femte bör kommissionen inrätta ett investeringsinstrument med särskild inriktning på halvledare (som en del av den investeringsfrämjande verksamhet som gemensamt beskrivs som chipfonden) som erbjuder lösningar både vad gäller eget kapital och lån, inbegripet ett blandfinansieringsinstrument, inom ramen för InvestEU-fonden inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/523, i nära samarbete med Europeiska investeringsbanksgruppen och tillsammans med andra genomförandepartner, såsom nationella utvecklingsbanker och -institutioner. Chipfondens verksamhet bör stödja utvecklingen av ett dynamiskt och resilient halvledarekosystem genom att möjliggöra ökad tillgång till medel som ska stödja tillväxten i uppstartsföretag och små och medelstora företag samt investeringar i hela värdekedjan, även för andra företag i värdekedjan för halvledare. I detta sammanhang kommer Europeiska innovationsrådet att tillhandahålla ytterligare särskilt stöd genom bidrag och kapitalinvesteringar till marknadsskapande högriskinnovatörer.

11)För att förse unionen med den forsknings- och innovationskapacitet inom halvledarteknik som krävs för att hålla dess forsknings- och industriinvesteringar i framkant, och överbrygga den nuvarande klyftan mellan forskning och utveckling och tillverkning, bör unionen och dess medlemsstater samordna sina insatser bättre och saminvestera. För att uppnå detta bör unionen och medlemsstaterna beakta målen för den digitala och gröna omställningen. Initiativet bör i möjligaste mån integrera och maximera fördelarna med tillämpning av halvledarteknik i alla komponenter och åtgärder som en kraftfull möjliggörande faktor för övergången till hållbarhet som i sin tur kan leda till nya produkter och en effektivare, mer ändamålsenlig, ren och hållbar användning av resurser, inbegripet energi och material som behövs för produktion och användning av halvledare under hela livscykeln.

10)Ramprogrammet Horisont Europa, som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/695 (Horisont Europa) – ramprogrammet för forskning och innovation – har som mål att stärka det europeiska forskningsområdet och verka för att det ska bli mer konkurrenskraftigt, också inom industrin, och samtidigt främja all forsknings- och innovationsverksamhet för att förverkliga unionens strategiska prioriteringar och åtaganden, vilka i förlängningen syftar till att främja fred, unionens värden och medborgarnas välfärd. Eftersom programmet är en viktig prioritering för unionen bör de totala finansiella medel som tilldelas det inte minskas, och den minskning av programmets finansiella resurser som görs i syfte att stärka finansieringsramen för programmet för ett digitalt Europa och bidra till initiativet för chip, bör kompenseras av en annan källa. Utan att det påverkar Europaparlamentets och rådets institutionella befogenheter bör därför ett belopp i åtagandebemyndiganden motsvarande minskningen göras tillgängligt för Horisont Europa under perioden 2023–2027 till följd av att projekt som tillhör det programmet eller dess föregångare helt eller delvis inte genomförts, i enlighet med artikel 15.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU, Euratom) 2018/1046 (budgetförordningen). Detta belopp kommer att läggas till de 0,5 miljarder euro (i 2018 års priser) som redan nämns i Europaparlamentets, rådets och kommissionens gemensamma förklaring om återanvändning av frigjorda medel i samband med forskningsprogrammet.

33)För att utföra denna övervakning kan medlemsstaternas behöriga myndigheter behöva viss information som eventuellt inte är tillgänglig för allmänheten, såsom information om ett enskilt företags roll längs hela värdekedjan för halvledare. Under dessa begränsade omständigheter, under vilka det är nödvändigt och proportionellt för genomförandet av övervakningsverksamheten, bör medlemsstaternas behöriga myndigheter kunna begära denna information från det berörda företaget.

20)Om en EU-anläggning för uppdragstillverkning erbjuder produktionskapacitet till företag som inte är knutna till anläggningens operatör bör anläggningen inrätta, genomföra och upprätthålla lämplig och effektiv funktionell åtskillnad för att förhindra utbyte av konfidentiell information mellan intern och extern produktion. Detta bör gälla all information som erhålls under designstadiet och i processerna för frontend- eller backend-tillverkning.

16)I syfte att påskynda genomförandet av åtgärderna i initiativet är det nödvändigt att tillhandahålla en möjlighet att genomföra vissa av initiativåtgärderna, särskilt vad gäller pilotlinjer, genom ett nytt rättsligt instrument, europeiskt konsortium för chipinfrastruktur (konsortiet). Ett europeiskt konsortium för chipinfrastruktur bör vara en juridisk person. Detta innebär att konsortiet självt, och inte de enskilda enheter som ingår i konsortiet, kan vara sökanden i samband med ansökan avseende åtgärder som ska finansieras genom initiativet. Konsortiets främsta syfte bör vara att uppmuntra ett effektivt och strukturerat samarbete mellan rättsliga enheter, däribland forsknings- och teknikorganisationer. Därför måste konsortiet inbegripa minst tre juridiska personer från tre medlemsstater och drivas som ett offentlig-privat konsortium för en särskild insats. Inrättandet av ett europeiskt konsortium för chipinfrastruktur bör inte innebära att ett nytt unionsorgan inrättas och bör inte inriktas på en specifik åtgärd inom ramen för initiativet. Det bör åtgärda bristerna i den verktygslåda som unionen förfogar över för att kombinera finansiering från medlemsstaterna, unionens budget och privata investeringar i syfte att genomföra initiativets åtgärder. I synnerhet kan starka synergier uppnås genom en kombinerad utveckling av de olika pilotlinjerna i ett konsortium, där unionens bidrag förenas med medlemsstaternas och andra deltagares kollektiva resurser. Den budget för konsortiet som medlemsstaterna och den privata sektorn kommer att ställa till förfogande under den planerade verksamhetsperioden bör respektera tidsramarna för de åtgärder som genomförs inom ramen för detta initiativ. Kommissionen bör inte vara en direkt part i konsortiet.

35)Som en del av övervakningen bör de nationella behöriga myndigheterna också kartlägga företag som är verksamma i unionen längs den leveranskedja för halvledare som är etablerad på deras nationella territorium och anmäla denna information till kommissionen.

36)För att underlätta en effektiv övervakning krävs en ingående bedömning av de risker som är förenade med olika led i värdekedjan för halvledare, inbegripet ursprung och försörjningskällor utanför unionen. Sådana risker kan vara kopplade till kritiska insatsvaror och utrustning för industrin, inbegripet digitala produkter som kan vara sårbara, eventuella effekter av förfalskade halvledare, tillverkningskapacitet och andra risker som kan störa, äventyra eller inverka negativt på leveranskedjan. Dessa risker kan inbegripa leveranskedjor med en svag länk eller som på annat sätt är starkt koncentrerade. Andra relevanta faktorer kan vara tillgången till substitut eller alternativa källor för kritiska insatsvaror och resilienta och hållbara transporter. Kommissionen bör, med hjälp av europeiska nämnden för halvledare och med beaktande av information från de viktigaste användarkategorierna, utarbeta en riskbedömning på unionsnivå.

37)För att förutse och förbereda sig för framtida störningar i de olika etapperna i unionens värdekedja för halvledare bör kommissionen, med hjälp av europeiska nämnden för halvledare, fastställa tidiga varningsindikatorer i unionens riskbedömning. Sådana indikatorer kan omfatta tillgången på de råvaror, mellanprodukter och det humankapital som behövs för tillverkning av halvledare, eller lämplig tillverkningsutrustning, den prognostiserade efterfrågan på halvledare på unionsmarknaden och de globala marknaderna, prisökningar som överstiger normala prisfluktuationer, effekterna av olyckor, attacker, naturkatastrofer eller andra allvarliga händelser, effekterna av handelspolitik, tullar, exportrestriktioner, handelshinder och andra handelsrelaterade åtgärder samt effekterna av företagsnedläggningar, utlokalisering eller förvärv av centrala marknadsaktörer. Medlemsstaterna bör övervaka dessa tidiga varningsindikatorer.

38)Ett antal företag som tillhandahåller varor eller tjänster kopplade till halvledare antas vara väsentliga för en effektiv leveranskedja för halvledare i unionens ekosystem, på grund av antalet unionsföretag som är beroende av deras produkter, deras unionsmarknadsandel eller globala marknadsandel, deras betydelse för att säkerställa en tillräcklig leveransnivå eller de möjliga effekterna av ett avbrott i leveranserna av deras produkter eller tjänster. Medlemsstaterna bör identifiera dessa centrala marknadsaktörer på sitt territorium.

39)Enligt artikel 4 i förordning (EU) 2019/452 om upprättande av en ram för granskning av utländska direktinvesteringar i unionen, får medlemsstaterna och kommissionen, när de fastställer huruvida en utländsk direktinvestering sannolikt kan inverka på säkerhet eller allmän ordning, överväga dess potentiella effekter på kritisk teknik och produkter med dubbla användningsområden enligt definitionen i artikel 2.1 i rådets förordning (EG) nr 428/2009, inbegripet halvledare.

40)Som en del av övervakningen skulle medlemsstaterna särskilt kunna överväga tillgången till och integriteten hos de centrala marknadsaktörernas tjänster och varor. Den berörda medlemsstaten skulle kunna uppmärksamma europeiska nämnden för halvledare på sådana frågor.

41)För att unionen snabbt, effektivt och samordnat ska kunna reagera på en halvledarkris är det nödvändigt att i god tid förse beslutsfattarna med aktuell information om den pågående operativa situationen samt att säkerställa att effektiva åtgärder kan vidtas för att trygga försörjningen av halvledare till berörda kritiska sektorer.

42)Krisfasen för halvledare bör aktiveras om det finns konkreta, allvarliga och tillförlitliga bevis för en sådan kris. En halvledarkris inträffar om det uppstår allvarliga avbrott i försörjningen av halvledare vilket leder till betydande brister som medför betydande förseningar och negativa effekter på en eller flera viktiga ekonomiska sektorer i unionen, antingen direkt eller genom spridningseffekter av bristen, eftersom unionens industrisektorer utgör en stark användarbas för halvledare. Alternativt eller dessutom uppstår en halvledarkris också när allvarliga avbrott i försörjningen av halvledare leder till betydande brister som hindrar leverans, reparation och underhåll av viktiga produkter som används av kritiska sektorer, t.ex. medicinsk och diagnostisk utrustning.

43)För att säkerställa ett smidigt och effektivt svar på en sådan halvledarkris bör kommissionen ges befogenhet att aktivera krisfasen genom genomförandeakter och under en förutbestämd tidsperiod, med beaktande av yttrandet från europeiska nämnden för halvledare. Kommissionen bör bedöma behovet av förlängning och förlänga krisfasens varaktighet under en förutbestämd period, om ett sådant behov skulle fastställas, med beaktande av yttrandet från europeiska nämnden för halvledare.

44)Nära samarbete mellan kommissionen och medlemsstaterna och samordning av alla nationella åtgärder som vidtas med avseende på leveranskedjan för halvledare är absolut nödvändigt under krisfasen för att hantera störningar med nödvändig samstämmighet, resiliens och effektivitet. I detta syfte bör europeiska nämnden för halvledare vid behov hålla extra möten. De eventuella åtgärder som vidtas bör vara strikt begränsade till krisfasens varaktighet.

45)Lämpliga, effektiva och proportionella åtgärder bör identifieras och genomföras när krisfasen aktiveras, utan att det påverkar ett eventuellt fortsatt internationellt samarbete med relevanta partner, i syfte att begränsa den pågående krissituationen. När så är lämpligt bör kommissionen begära information från företag längs hela leveranskedjan för halvledare. Dessutom bör kommissionen, när så är nödvändigt och proportionellt, kunna ålägga integrerade produktionsanläggningar och EU-anläggningar för uppdragstillverkning att godta och prioritera en order på produktion av krisnödvändiga produkter och fungera som inköpscentral på uppdrag av medlemsstaterna. Kommissionen kan begränsa åtgärderna till vissa kritiska sektorer. Dessutom kan europeiska nämnden för halvledare yttra sig om behovet av att införa en ordning för exportkontroll i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/479. Europeiska nämnden för halvledare kan också bedöma och yttra sig om ytterligare lämpliga och effektiva åtgärder. Användningen av alla dessa nödåtgärder bör vara proportionell och begränsas till vad som är nödvändigt för att hantera de betydande störningar som är aktuella, i den mån detta ligger i unionens intresse. Kommissionen bör regelbundet informera Europaparlamentet och rådet om de åtgärder som vidtagits och de bakomliggande orsakerna. Kommissionen får, efter samråd med nämnden, utfärda ytterligare vägledning om genomförandet och användningen av krisåtgärderna.

46)Ett antal sektorer är avgörande för att den inre marknaden ska fungera väl. Dessa kritiska sektorer är de sektorer som förtecknas i bilagan till kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om kritiska entiteters resiliens. Vid tillämpningen av denna förordning bör försvarsverksamhet och annan verksamhet som är relevant för den allmänna säkerheten dessutom betraktas som en kritisk sektor. Vissa åtgärder bör endast vidtas för att trygga försörjningen till kritiska sektorer. Kommissionen får begränsa nödåtgärderna till vissa av dessa sektorer eller till vissa delar av dem när halvledarkrisen har stört eller hotar att störa deras verksamhet.

47)De begäranden om information som under krisfasen riktas till företag längs leveranskedjan för halvledare, som är etablerade i unionen, ska utmynna i en ingående bedömning av halvledarkrisen för att identifiera potentiella begränsnings- eller nödåtgärder på unionsnivå eller nationell nivå. Sådan information kan omfatta produktionsförmåga, produktionskapacitet och föreliggande primära störningar och flaskhalsar. Dessa aspekter skulle kunna inbegripa det typiska och aktuella faktiska lagret av krisnödvändiga produkter i företagets produktionsanläggningar belägna i unionen och i de anläggningar i tredjeländer som företaget driver, eller ingår kontrakt med eller köper leveranser från; den typiska och aktuella genomsnittliga ledtiden för de vanligaste tillverkade produkterna; förväntad produktion under de följande tre månaderna för varje produktionsanläggning i unionen; skäl till att den reella produktionskapaciteten inte kan uppnås; andra befintliga uppgifter som är nödvändiga för att bedöma halvledarkrisens karaktär eller potentiella begränsnings- eller nödåtgärder på nationell nivå eller unionsnivå. Varje begäran bör vara proportionell, ta hänsyn till företagets legitima mål och till de kostnader och ansträngningar som krävs för att göra uppgifterna tillgängliga samt ange lämpliga tidsfrister för att tillhandahålla den begärda informationen. Företagen bör vara skyldiga att tillmötesgå begäran och kan bli föremål för sanktioner om de underlåter att uppfylla kraven eller lämnar oriktiga uppgifter. All information som inhämtas bör omfattas av sekretessregler. Om ett företag är föremål för en begäran om information om dess halvledarverksamhet från ett tredjeland, bör det informera kommissionen så att den kan bedöma om en begäran om information från kommissionen är motiverad.

48)För att säkerställa att kritiska sektorer kan fortsätta sin verksamhet i kristider och när det är nödvändigt och proportionellt för detta ändamål, kan kommissionen ålägga integrerade produktionsanläggningar och EU-anläggningar för uppdragstillverkning att godta och prioritera order av krisnödvändiga produkter. Denna skyldighet kan även utvidgas till att omfatta anläggningar för tillverkning av halvledare som har godtagit en sådan möjlighet inom ramen för offentligt stöd. Beslutet om en prioritetsklassad order bör fattas i enlighet med alla tillämpliga unionsrättsliga skyldigheter, med beaktande av omständigheterna i ärendet. Skyldigheten att tillmötesgå prioritetsklassade order bör ha företräde framför eventuella skyldigheter enligt privat- eller offentligrättslig lagstiftning, samtidigt som den bör ta hänsyn till företagens legitima mål och till de kostnader och insatser som krävs för varje förändring av tillverkningsserien. Företag kan bli föremål för sanktioner om de underlåter att uppfylla skyldigheten avseende prioritetsklassade order.

49)Det berörda företaget bör vara skyldigt att godta och prioritera en prioritetsklassad order. I vederbörligen motiverade undantagsfall kan företaget begära att kommissionen ser över den ålagda skyldigheten. Detta gäller antingen om anläggningen inte kan uppfylla ordern även om den prioriteras, antingen på grund av otillräcklig produktionsförmåga eller otillräcklig produktionskapacitet, eller på grund av att detta skulle innebära en orimlig ekonomisk börda och medföra särskilda svårigheter för anläggningen.

50)Under den exceptionella omständigheten att ett företag som är verksamt längs leveranskedjan för halvledare i unionen mottar en begäran om en prioritetsklassad order från ett tredjeland, bör det underrätta kommissionen om denna begäran, så att denna information kan ligga till grund för en bedömning av huruvida kommissionen, i det fall försörjningstryggheten för kritiska sektorer påverkas väsentligt och de övriga kraven på nödvändighet, proportionalitet och laglighet är uppfyllda, även bör införa en skyldighet om en prioritetsklassad order.

51)Mot bakgrund av vikten av att säkerställa försörjningstryggheten för kritiska sektorer som utför nödvändiga samhällsfunktioner bör fullgörandet av skyldigheten att tillmötesgå en prioritetsklassad order inte medföra skadeståndsansvar gentemot tredje part för ett eventuellt åsidosättande av avtalsförpliktelser som kan bli följden av nödvändiga tillfälliga ändringar av den berörda tillverkarens operativa processer, begränsat till den utsträckning i vilken åsidosättandet av avtalsförpliktelserna var nödvändigt för att uppfylla den föreskrivna prioriteringen. Företag som potentiellt omfattas av skyldigheten att genomföra en prioritetsklassad order bör föregripa denna möjlighet i villkoren i sina kommersiella avtal. Utan att det påverkar tillämpningen av andra bestämmelser påverkas inte det skadeståndsansvar för produkter med säkerhetsbrister som föreskrivs i rådets direktiv 85/374/EEG av den 25 juli 1985 av detta undantag från ansvar.

52)Skyldigheten att prioritera tillverkningen av vissa produkter respekterar det väsentliga innehållet i näringsfriheten, och den avtalsfrihet som följer därav, vilken fastställs i artikel 16 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan), liksom det väsentliga innehållet i rätten till egendom enligt artikel 17 i stadgan, och kommer inte att påverka dessa på ett oproportionellt sätt. Varje begränsning av dessa rättigheter i denna förordning kommer, i enlighet med artikel 52.1 i stadgan, att vara föreskriven i lag, förenlig med det väsentliga innehållet i dessa rättigheter och friheter och förenlig med proportionalitetsprincipen.

53)När krisfasen aktiveras kan två eller flera medlemsstater ge kommissionen i uppdrag att aggregera efterfrågan och agera på deras vägnar i en offentlig upphandling i allmänhetens intresse, i enlighet med unionens befintliga regler och förfaranden, och därigenom samla köpkraften. Mandatet skulle kunna bemyndiga kommissionen att ingå avtal om inköp av krisnödvändiga produkter för vissa kritiska sektorer. Kommissionen bör för varje begäran bedöma nyttan, nödvändigheten och proportionaliteten i samråd med nämnden. Om den har för avsikt att inte följa begäran bör den informera de berörda medlemsstaterna och nämnden och ange skälen till detta. Dessutom bör de deltagande medlemsstaterna ha rätt att utse företrädare som ska ge vägledning och rådgivning under upphandlingsförfarandena och vid förhandlingarna om inköpsavtalen. Ibruktagande och användning av inköpta produkter bör ligga kvar inom de deltagande medlemsstaternas ansvarsområde.

54)Under en halvledarkris kan unionen behöva överväga skyddsåtgärder. Europeiska nämnden för halvledare får framföra sina synpunkter som underlag för kommissionens bedömning av huruvida marknadssituationen utgör en betydande brist på väsentliga varor i enlighet med förordning (EU) 2015/479.