·Artikel 1.4 c, i vilken det fastställs att artikel 5 även ska gälla beteenden i förhållande till referensvärden, hade inte införlivats (fullt ut) i fyra medlemsstater.

·Artikel 1.2 om direktivets tillämplighet på olika typer av finansiella instrument hade inte införlivats fullt ut i två medlemsstater, i och med att lagstiftningen är begränsad till handel med vissa multilaterala handelsplattformar (led b) och organiserade handelsplattformar (led c) och/eller inte omfattar alla finansiella instrument.

När denna rapport skrevs hade alla deltagande medlemsstater anmält att de införlivat direktivet fullt ut. Kommissionen började bedöma de nationella åtgärdernas överensstämmelse med direktivet så fort medlemsstaterna anmälde dem. Till följd av detta inleddes överträdelseförfaranden för bristande överensstämmelse i 14 fall. Under informella kontakter med medlemsstaterna kunde flera brister i införlivandet åtgärdas i samarbete med de berörda medlemsstaterna och fem överträdelseförfaranden avslutas. Dessa brister tas inte upp i denna rapport. Överträdelseförfaranden pågår i nio fall. I sex av dessa utfärdades en formell underrättelse.

I punkt 3 första stycket anges på vilka personer artikeln är tillämplig. Vidare anges i andra stycket att artikeln även är tillämplig på varje person som har erhållit insiderinformation under andra omständigheter än vad som nämns i första stycket, om denna person inser att det rör sig om insiderinformation. Två medlemsstater har inte införlivat den senare skyldigheten (”andra omständigheter”).

3.3.4.Marknadsmanipulation

Enligt artikel 5 är medlemsstaterna skyldiga att kriminalisera marknadsmanipulation enligt definitionen i den artikeln. I princip avses med marknadsmanipulation att inleda en transaktion, lägga en handelsorder eller något annat beteende som ger marknaden falska eller vilseledande signaler eller som låser fast priset på ett finansiellt instrument på en onormal nivå.

Denna artikel har gett upphov till flest brister i införlivandet. Sammanlagt konstaterades över 20 brister i sju olika medlemsstater.

Samtliga dessa sju medlemsstater uppvisade brister i införlivandet av punkt 2 a, enligt vilken det med marknadsmanipulation avses att ”inleda en transaktion, lägga en handelsorder eller något annat beteende som i) ger falska eller vilseledande signaler i fråga om tillgång, efterfrågan eller pris på ett finansiellt instrument eller ett därtill relaterat spotavtal avseende råvaror” [vår understrykning].

I samtliga fall hade den berörda medlemsstaten underlåtit att ta med ”något annat beteende” i definitionen av brottet. Dessutom hade tre medlemsstater inte tagit med spotavtal avseende råvaror. En medlemsstat införlivade inte punkt 2 a alls.

När det gäller punkterna 2 b (vilseledande beteende som påverkar priset på ett finansiellt instrument eller ett därtill relaterat spotavtal avseende råvaror) och 2 c (sprida information via medier som ger falska eller vilseledande signaler för att erhålla fördelar) hade fyra respektive tre medlemsstater inte tagit med alla former av beteenden och/eller spotavtal avseende råvaror.

Avslutningsvis hade fyra medlemsstater inte införlivat alla delar av punkt 2 d (marknadsmanipulation när det gäller beräkningen av ett referensvärde), i och med att led d inte hade införlivats alls eller inte omfattade ”något annat beteende” för att manipulera beräkningen av ett referensvärde.

3.4.Anstiftan, medhjälp och försök (artikel 6)

Enligt artikel 6.1 ska medlemsstaterna kriminalisera anstiftan och medhjälp till de överträdelser som fastställs i artiklarna 3 (med undantag för att rekommendera eller förmå en annan person att ägna sig åt insiderhandel), 4 och 5 i direktivet.

Enligt artikel 6.2 ska även försök att begå dessa överträdelser straffbeläggas, dock endast när det gäller artiklarna 3 (inklusive att rekommendera eller förmå en annan person att ägna sig åt insiderhandel) och 5, och inte för olagligt röjande av insiderinformation (artikel 4).

Samtliga medlemsstater ska uppfylla dessa krav, som i regel fastställs i den allmänna delen av respektive medlemsstats strafflagstiftning.

3.5.Straffrättsliga sanktioner för fysiska personer (artikel 7)

Enligt artikel 7.1 ska medlemsstaterna se till att de överträdelser som avses i artiklarna 3–6 är belagda med effektiva, proportionerliga och avskräckande straffrättsliga påföljder.

Enligt artikel 7.2 ska insiderhandel och marknadsmanipulation vara belagda med ett maximistraff på minst fyra års fängelse. Enligt artikel 7.3 ska olagligt röjande vara belagt med ett maximistraff på minst två års fängelse.

Överensstämmelsen med artikel 7.1 bedömdes mot bakgrund av

I.sanktionsnivån för liknande brott,

II.andra typer av straffbara gärningar i respektive nationell lagstiftning som medför samma sanktionsnivå.

Alla medlemsstater tillämpar fängelsestraff för marknadsmissbruk. Det längsta maximistraffet var tio års fängelse. En medlemsstat konstaterades inte ha fullgjort sin skyldighet enligt artikel 7.2, eftersom det lägsta maximistraffet för insiderhandel och marknadsmanipulation var under fyra års fängelse. En annan medlemsstat tillämpade olika påföljder när det gäller å ena sidan artikel 3.3 d och å andra sidan artikel 3.3 a, b och c.

3.6.Juridiska personer (artiklarna 8 och 9)

3.6.1.Juridiska personers ansvar (artikel 8)