[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 13.09.2005

KOM(2005) 426 slutlig

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om undertecknande på Europeiska gemenskapens vägnar av Europarådets konvention nr 198 om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt finansiering av terrorism.

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

Europarådets konvention nr 141 om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott godkändes av dess ministerkommitté i september 1990 och öppnades för undertecknande i november samma år.

Den trädde i kraft den 1 september 1993 och alla EU-medlemsstater är nu parter i konventionen. Syftet med konventionen är att tillhandahålla bestämmelser om brottsutredningar som utmynnar i beslut om förverkande och verkställighet av sådana beslut och att skapa en effektiv mekanism för internationellt samarbete för att beröva brottslingar verktygen för och vinningen av sin verksamhet. På grund av den betydande utvecklingen sedan 1990 när det gäller att förstå vidden av och vidta åtgärder mot det hot som penningtvätten utgör, inleddes i början av 1998 diskussioner om möjliga ändringar av konventionen.

Europarådets kommitté för brottsfrågor (nedan: kommittén) beslutade i november 2000 att inrätta en särskild beredningsgrupp för att diskutera lämpligheten av att upprätta ett tilläggsprotokoll till 1990 års konvention.

Den slutliga verksamhetsrapporten från beredningsgruppen lades fram för kommittén vid ett plenarsammanträde i juni 2002. Slutsatsen i rapporten var att det fanns starka argument för en mycket omfattande uppdatering av konventionen, som bland annat skulle kunna gälla bestämmelser om identifiering, beslag och förverkande av tillgångar som vunnits genom brott samt internationellt samarbete i brottmål mellan brottsbekämpande myndigheter.

Vid sitt 52:a sammanträde i juni 2003 uppdrog kommittén åt en expertgrupp att uppdatera och komplettera 1990 års konvention. Uppdraget har därefter utvidgats till att även gälla utarbetande av bestämmelser mot finansiering av terrorism i överensstämmelse med internationella standarder på området samt av förebyggande åtgärder. Slutresultatet av dessa omfattande ändringar blev en ny konvention, inte endast ett protokoll.

Under tiden december 2003 till februari 2005 höll expertkommittén sju sammanträden, varvid den diskuterade ett projekt till ny konvention ”om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt finansiering av terrorism”. Det förslag om vilket enighet nåddes vid sammanträdet i december 2004 överlämnades för samråd till Europarådets parlamentariska församling den 27 januari 2005 (meddelande nr 254/2005). Vid ett sista sammanträde i expertkommittén i februari 2005 diskuterades parlamentarikernas ändringar och ett slutligt utkast utarbetades som granskades av kommittén den 7 mars 2005. Vid sitt 925:e sammanträde den 3 maj 2005 godkände ministerkommittén konventionen formellt, vilket gjorde det möjligt att formellt anta texten vid det tredje toppmötet mellan stats- och regeringschefer som organiserades av Europarådet i Warszawa den 16 och 17 maj 2005. Vid detta toppmöte undertecknades konventionen av elva av Europarådets medlemsstater, varav åtta EU-medlemsstater (Belgien, Cypern, Luxemburg, Malta, Polen, Portugal, Sverige och Österrike).

Konventionen öppnades för undertecknande den 16 maj 2005. Den träder i kraft den första dagen i den månad som följer efter utgången av en tremånadersperiod efter den dag då sex signatärstater, varav minst fyra av Europarådets medlemsstater, har lämnat sitt medgivande till att låta sig bindas av konventionen.

2. RESULTATET AV FÖRHANDLINGARNA

Den 25 juni 2004 antog kommissionen en rekommendation till rådet om bemyndigande för kommissionen att inleda förhandlingar inom ramen för de överläggningar som förs i Europarådets expertkommitté [SEK(2004) 822] i frågor där gemenskapen är behörig samt ett förslag till rådets gemensamma ståndpunkt om dessa förhandlingar på de områden som omfattas av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen [KOM(2004) 444].

Den 19 november 2004 antog rådet ett beslut om bemyndigande för kommissionen att förhandla om de artiklar i konventionsförslaget som omfattas av gemenskapens behörighet med stöd av artikel 300 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och en gemensam ståndpunkt för övriga frågor. Till detta bemyndigande fogades förhandlingsdirektiv.

Förhandlingarna präglades av nära samarbete mellan medlemsstaterna, de irländska, nederländska och luxemburgska ordförandeskapen och kommissionen vid regelbundna och givande samordningssammanträden. De ursprungligen meddelade tidsfristerna iakttogs, och konventionsförslaget fanns därför tillgängligt vid stats- och regeringschefernas toppmöte i Warszawa i maj 2005.

Kommissionen finner att de mål som fastställts av rådet hade uppnåtts då förhandlingarna avslutades. I den nya konventionen beaktas övriga internationella instrument på området, däribland rekommendationerna från arbetsgruppen för finansiella åtgärder mot penningtvätt (FATF). Därigenom har konventionen även kunnat utsträckas till att även omfatta finansiering av terrorism inom klart fastställda ramar, bland annat genom hänvisning till definitionen av finansiering av terrorism i FN-konventionen av den 9 december 1999.

Man har även uppnått övergripande samstämmighet med gällande EU-rättsakter. Detta gäller särskilt bestämmelserna om förebyggande åtgärder i artikel 13 samt om inrättandet av finansunderrättelseenheter (artiklarna 1 f och 12) och om dessas verksamhetsformer (som behandlas i artiklarna 14, 46 och 47). I den utformning de har givits är dessa bestämmelser fullständigt förenliga med rådets direktiv 91/308/EEG av den 10 juni 1991 om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning av pengar[1], ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/97/EG[2], och rådets beslut 2000/642/RIF av den 17 oktober 2000 om en samarbetsordning för medlemsstaternas finansunderrättelseenheter avseende utbyte av information[3]. I konventionen beaktas också förslag som på senare tid överlämnats av kommissionen, bl.a. förslaget till tredje penningtvättdirektiv (KOM(2004) 448) och förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om förebyggande av penningtvätt genom tullsamarbete (KOM(2002) 328).

Det internationella samarbetet i brottmål har stärkts, bland annat genom bestämmelser som gör det möjligt att överlämna upplysningar som gäller innehavare av bankkonton och deras transaktioner. Det har även föreskrivits en möjlighet att utsträcka tillämpningen av dessa bestämmelser till andra finansiella institut än banker.

Artikel 52.4 i konventionen innehåller en frånskiljandeklausul, som gör det möjligt för parter som är medlemmar i EU att tillämpa motsvarande EG- eller EU-bestämmelser i stället för bestämmelserna i konventionen. Därigenom säkras gemenskapslagstiftningens med nödvändighet evolutiva karaktär och det förhindras att oförenligheter uppkommer i framtiden.

Slutligen har Europeiska gemenskapen möjlighet att underteckna konventionen. Den kommer att underrättas om övriga parters undertecknanden, ratifikationer, förklaringar och förbehåll samt om varje annan handling som är knuten till konventionen. Den kommer slutligen att vara medlem i den partskonferens som föreskrivs genom artikel 48 med syfte att bevaka genomförandet av konventionen. I motsats till vad som föreskrivs i Europarådets övriga konventioner kommer dock gemenskapen inte att få rätt att yttra sig om eventuella ändringar och om godkännandet av nya avtalsslutande parter i konventionen, trots att gemenskapen är bunden av alla de förpliktelser som konventionen ger upphov till. I stället tillerkänns rätten att fatta sådana beslut Europarådets medlemsstater (inom ramen för ministerkommittén), dvs. stater som kan stå utanför konventionen och därför inte omfattas av någon förpliktelse till följd av denna. Det är av uppenbar betydelse att gemenskapen deltar, inte bara därför att det bidrar till att man kommer upp i det antal deltagande parter som krävs för att konventionen skall träda i kraft, utan också för att ge incitament åt övriga parter till att ingå och ratificera konventionen vid en tidpunkt då behovet av internationellt samarbete på området för kampen mot penningtvätt och finansiering av terrorism aldrig har varit större.

Det förslag till rådsbeslut som kommissionen lägger fram innehåller därför en enda artikel. Genom denna uppmanas rådet att på Europeiska gemenskapens vägnar godkänna undertecknandet av Europarådets konvention nr 198 om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt finansiering av terrorism.

Förslag till

RÅDETS BESLUT

om undertecknande på Europeiska gemenskapens vägnar av Europarådets konvention nr 198 om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt finansiering av terrorism.

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 47.2 och 95 jämförda med artikel 300.2 första stycket i detta,

med beaktande av kommissionens förslag[4], och

av följande skäl:

(1) Europeiska gemenskapen anser att förebyggandet av penningtvätt och finansiering av terrorism och kampen mot dessa företeelser är frågor som är av avgörande betydelse för sunda förhållanden, integritet och stabilitet hos kreditinstitut och andra finansiella institut samt för förtroendet för det finansiella systemet och skapandet av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.

(2) Europarådets medlemmar och Europeiska gemenskapen har förhandlat fram ett nytt instrument som bygger på Europarådets konvention nr 141 om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott för att ta hänsyn till utvecklingen av dessa hot och framstegen i bästa internationella praxis.

(3) Kommissionen har i enlighet med artikel 300.1 första stycket i fördraget genomfört förhandlingarna på Europeiska gemenskapens vägnar.

(4) Förhandlingarna har slutförts och den nya konvention nr 198 om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt finansiering av terrorism öppnades för undertecknande hos Europarådets generalsekreterare av berörda stater och Europeiska gemenskapen den 16 maj 2005.

(5) Med förbehåll för att den senare ingås bör Europeiska gemenskapen underteckna denna konvention.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Med förbehåll för att den senare ingås bemyndigas rådets ordförande att utse den person som skall ha rätt att på Europeiska gemenskapens vägnar underteckna konventionen om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av vinning av brott samt finansiering av terrorism.

Utfärdat i Bryssel den […]

På rådets vägnar

Ordförande

BILAGA 1

Uttalande från kommissionen

[till protokollet för rådssammanträdet om yttrandet om undertecknandet]

Kommissionen konstaterar att vissa allmänna och institutionella klausuler i denna konvention – bland annat de som gäller antagande av ändringar och godkännande av nya avtalsslutande parter och som återfinns i artiklarna 54.1–3 och 50.1 – inte gör det möjligt för gemenskapen att fullt ut utöva sina externa befogenheter i samma utsträckning som övriga parter, trots att gemenskapen är underkastad samtliga förpliktelser som följer av konventionen.

Kommissionen finner detta förhållande mycket besvärande med hänsyn till sin uppgift som fördragens väktare och till domstolens rättspraxis.

De allmänna bestämmelserna och slutbestämmelserna i konventionen kan därför under inga omständigheter anses ha prejudicerande verkan på andra konventioner.

Kommissionen vill vidare framhålla nödvändigheten av att konventionen tillämpas på ett sätt som är förenligt med de 40 rekommendationerna från arbetsgruppen för finansiella åtgärder mot penningtvätt (FATF), varav den senaste är från 2003, och med regelverket på området. Detta gäller särskilt rekommendation 36 c om ömsesidig rättslig hjälp och utlämning, enligt vilken verkställande av en begäran om rättslig hjälp inte bör vägras av det enda skälet att överträdelsen också anses ha beskattningsaspekter.

[1] EGT L 166, 28.6.1991, s. 77.

[2] EGT L 344, 28.12.2001, s. 76.

[3] EGT L 271, 24.1.2000, s. 4.

[4] EGT C […], […], s. […].