[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 20.11.2007

KOM(2007) 726 slutlig

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN

Möjligheter, tillgång och solidaritet: mot en ny samhällsvision för tjugohundratalets Europa

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

1. Inledning 3

2. Nya sociala förhållanden 4

3. En möjligheternas samhällsvision för Europa: välfärd genom möjligheter, tillgång och solidaritet 6

4. Centrala insatsområden 7

5. EU:s uppgift 9

6. Nästa steg 11

1. INLEDNING

Hur kan EU-medborgarnas välfärd, livskvalitet och gemensamma värderingar bäst främjas i dagens värld? Denna fråga är central i kommissionens medborgaragenda[1] och står i centrum för EU:s viktigaste instrument som den inre marknaden, Lissabonstrategin för tillväxt och sysselsättning och strategin för hållbar utveckling. Alla dessa politiska redskap måste bygga på en grundlig förståelse för EU:s sociala förhållanden och hålla jämna steg med dem.

Vad är dessa förhållanden?

- Samhällena i EU ändras snabbt: européerna lever längre, står inför helt nya förändringar i familjemönstren, gör framsteg mot ökad jämställdhet och anpassar sig till nya former av rörlighet och mångfald.

- Globalisering, tekniska framsteg och ekonomisk utveckling påverkar hur vi lever och arbetar, med nya möjligheter till arbeten, efterfrågan på nya färdigheter och allt snabbare förändringar. Fördelarna och riskerna med detta är inte jämnt fördelade, utan några delar av befolkningen har svårt att anpassa sig och hotas av arbetslöshet och utslagning.

- EU har självt ändrats till att omfatta 500 miljoner medborgare och karakteriseras av större mångfald: de nya medlemsstaternas inträde har utsträckt fördelarna med fred, frihet och välstånd över hela EU och till grannländerna.

Den här utvecklingen erbjuder helt nya möjligheter till valfrihet, sundare och längre liv, bättre levnadsvillkor och innovativare och öppnare samhällen. Men den medför också nya risker som kan minska människors möjligheter och underblåsa en känsla av otrygghet, isolering, orättvisa och ojämlikhet. Och det finns utbredda förväntningar på att EU bör uträtta mer för att främja sina medborgares välfärd mot bakgrund av globaliseringen, hjälpa dem att föregripa och uppmuntra förändringar samt föra fram de europeiska värderingarna i världen.

För att bättre kunna leva upp till denna oro och dessa förväntningar har kommissionen inlett ett brett samråd om de pågående samhälleliga förändringarna i EU. Med utgångspunkt i ett underlag från rådgivarbyrån för Europapolitik (BEPA) och en Eurobarometerundersökning[2] har kommissionen stimulerat till debatt bland de berörda parterna, medlemsstaterna och de andra EU-institutionerna[3] och startat ett samråd på Internet för att inhämta åsikter om EU:s sociala förhållanden. Syftet med detta meddelande är att underbygga samrådet om EU:s sociala förhållanden genom att föra diskussionen vidare från analys till svar. Reaktioner på denna vision kommer att användas vid utarbetandet av en förnyad social agenda som kommissionen ska lägga fram i mitten av 2008.

2. NYA SOCIALA FÖRHÅLLANDEN

Jämfört med världen i stort är de europeiska samhällena välmående, och när man frågar européerna säger de att de är lyckliga och tillfreds med sina liv. Men när man frågar dem om framtiden uttrycker de ängslan och oro, särskilt för det uppväxande släktet.

Varför? Naturligtvis går uppfattningarna isär mellan individer, länder och regioner. Det finns dock en gemensam faktor: i alla medlemsstater sker snabba, genomgripande förändringar[4].

- I samhället

- Medellivslängden har ökat dramatiskt i de europeiska samhällena: år 1900 var den 43,5 år för män och 46,0 år för kvinnor, år 2000 var den 75,5 år för män och 81,4 år för kvinnor, och den förväntas stiga fram till 2050 till 82 år för män och 87,4 år för kvinnor. Tack vare sextio år med fred, medicinska framsteg och bättre levnads- och arbetsmiljö kan nu allt fler européer njuta av en längre, aktivare pensionering. Detta får långtgående följder för välfärdssystemen genom att utgifterna förväntas öka till 2,5 % av BNP fram till 2030 och 4,3 % fram till 2050. Samtidigt varierar fortfarande tillgången till vård och förväntad frisk livslängd avsevärt mellan inkomstgrupper och regioner.

- Födelsetalen sjunker, men mycket tyder på att alla inte skaffar sig de barn de vill ha. Detta beror på en komplex kombination av faktorer, såsom ojämnt fördelat föräldraansvar, bristfällig barnomsorg, ansträngd bostadssituation och arbetsplatser som inte är familjevänligt organiserade.

- Sociala risker, såsom vårdbehov på gamla dagar eller social isolering, förväntas öka på grund av dessa demografiska tendenser. För närvarande bor 28 % av befolkningen över 70 ensamma. Nära två tredjedelar av de som är äldre än 75 är beroende av informell vård som främst tillhandahålls av den närmaste familjen, i synnerhet kvinnor. En sjättedel av de äldre lever i fattigdom, något som särskilt drabbar äldre kvinnor med låg pension på grund av ofullständiga yrkeskarriärer.

- Nya risker att en klyfta ska uppstå mellan den yngre och den äldre generationen när det gäller lön, anställningstrygghet och tillgång till bostäder och i fråga om hur åldrandets ekonomiska konsekvenser ska fördelas. Skillnaderna mellan den yngre generationens förväntningar och risken för begränsade möjligheter kan skapa en generationsklyfta.

- Nya familjemönster, bl.a. skilsmässor, ensamstående föräldrar och svagare släktband, föranleder nya frågor om balansen mellan arbete och privatliv och om vem som ska ha vårdnadsansvar. Hushåll med ensamstående föräldrar löper större risk att bli arbetslösa.

- Framsteg mot jämställdhet görs, men jämställdheten är långt ifrån total i EU:s 27 medlemsstater. Kvinnor är fortfarande underrepresenterade på arbetsmarknaden och i det ekonomiska och politiska beslutsfattandet, medan löneskillnaden mellan könen fortfarande är i genomsnitt 15 %. Stereotypa könsroller kvarstår.

- Skillnaderna i inkomster och möjligheter är stora mellan regioner, mellan stad och landsbygd och mellan medlemsstaterna. Över 100 miljoner människor lever på en inkomst som motsvarar högst 22 euro om dagen. Barnfattigdomen är utbredd och ökar i flera medlemsstater. Dessa barn löper mycket större risk att drabbas av utslagning och fattigdom senare i livet.

- Migrationen frestar på medlemsstaternas strategier för integration, särskilt i EU:s storstäder och gränsregioner.

- I ekonomin

- Visserligen ökar sysselsättningen och 3,5 miljoner nya jobb skapades i EU 2006, men arbetslösheten är fortfarande hög på många håll.

- Den demografiska utvecklingen ökar riskerna för flaskhalsar när det gäller färdigheter och jobb. Den genomsnittliga åldern för utträde från arbetsmarknaden ökar, men i åldersgruppen 55–64 år har redan 47 % av männen och 65 % av kvinnorna hoppat av arbetsmarknaden.

- Arbetslivet omdanas i grunden genom kombinationen av tekniska framsteg, ändrade ekonomiska krav och tjänstesektorns tillväxt. Arbetstagarna måste hantera ett accelererande förändringstempo, anpassa sig till nya affärsmodeller eller vara lyhörda för nya önskemål från konsumenterna. Samtidigt finns det möjligheter till flexiblare arbetsformer tack vare ökad IT-användning, flextid och telependling.

- Mönster och villkor i arbetslivet blir alltmer olikartade: utsikterna till en karriär med livstidsanställning ersätts av nya anställningsformer, mer deltid, större geografisk rörlighet och fler förändringar under livet av arbete och anställningsform. Detta ökar risken för en polarisering av arbetsmarknaden, som visar tecken på en ökad löneojämlikhet och på att lågutbildade fastnar i lågstatusjobb med dåliga karriärmöjligheter.

- I ett kunskapssamhälle är människors utbildning och färdigheter ännu viktigare än tidigare för att skapa nya jobb och stärka den sociala integrationen. Men en femtedel av eleverna når inte upp till grundläggande krav på att kunna läsa, skriva och räkna, medan sex miljoner ungdomar lämnar skolan utan några kvalifikationer alls. Detta gör att man kan ifrågasätta de europeiska utbildningssystemens kvalitet och effektivitet. Ungdomar, särskilt de som hoppar av skolan i förtid, har svårt att ta sig in på arbetsmarknaden, eftersom det finns färre okvalificerade jobb och tillgången till livslångt lärande är ojämnt fördelad.

- I livsstil och värderingar

- Traditionella band som familj, socialgrupp och religion försvagas. Det finns en tendens att värderingar individualiseras och kulturen splittras, att man fokuserar på individen och konsumenten i stället för samhället som helhet, och det uppkommer nya frågor om tolerans och respekt för andra. Samtidigt växer nya former av sammanhållning fram, t.ex. genom nya fritids- och kulturaktiviteter.

- Den vikt som läggs vid traditionella former av politisk delaktighet minskar, och förtroendet för offentliga institutioner är ofta lågt. Samtidigt eftersträvas nya, flexiblare former av aktivt medborgarskap och det finns en vilja att forma framtiden.

- Globaliseringen har ökat mångfalden, något som stimulerar nyfikenhet och berikar samhällena. Men den har föranlett oro i anslutning till kulturell mångfald och interkulturell dialog samt om EU:s förmåga att hävda sina gemensamma värderingar.

- Nya sociala problem uppstår, t.ex. stress och depression, fetma, miljörelaterade sjukdomar och brist på motion. Dessa spär på traditionella problem som social isolering, mentalsjukdomar, narkotika- och alkoholmissbruk, brottslighet och otrygghet.

- IT-revolutionen och de nya kommunikationsverktygen har gett upphov till nya former av dialog och aktivt medborgarskap. Men det finns en risk att nya kommunikationsklyftor växer fram mellan grupper och generationer som inte är, eller inte längre är, uppkopplade. Det finns också tecken som tyder på en ”digital klyfta” håller på att uppstå, dvs. att lågutbildade, äldre och icke ekonomiskt aktiva medborgare har svårt att ta till sig den nya tekniken.

- De produktions- och konsumtionsmönster som underbygger det välstånd som råder på många håll i Europa leder till bl.a. klimatförändringar och ökade påfrestningar på naturresurserna. För att vända den rådande livsstilens negativa följder krävs ändrade beteenden, vilket kommer att få stora konsekvenser för samhället.

- Teknikens framåtskridande ger upphov till etiska frågor om t.ex. medicinsk behandling, genterapi eller stamceller.

De befintliga välfärdsstaterna är inte alltid väl lämpade för att ta itu med dessa nya utmaningar, trots många pågående reformer.

3. EN MÖJLIGHETERNAS SAMHÄLLSVISION FÖR EUROPA: VÄLFÄRD GENOM MÖJLIGHETER, TILLGÅNG OCH SOLIDARITET

I hela EU växer det fram en ny samhällsvision om hur välfärden bäst kan utvecklas med tanke på dagens utmaningar. Denna nya modell bygger på nya möjligheter, tillgång och solidaritet:

- Nya möjligheter - få en god start i livet, förverkliga sin potential och ta vara på de chanser som ett innovativt, öppet och modernt Europa erbjuder.

- Tillgång - nya, effektivare sätt att få utbildning, ta sig fram på arbetsmarknaden, få bra vård och social trygghet samt delta i kultur och samhällsliv.

- Solidaritet - främja social sammanhållning och social hållbarhet och se till att ingen lämnas åt sitt öde.

Denna vision bygger på den alltmer accepterade uppfattningen att samhället inte kan garantera lika resultat för sina medborgare, men att det måste bli mer beslutsamt i att främja lika möjligheter.

Det finns ingen patentlösning för Europa, men det finns gemensamma problem och ett gemensamt behov av att handla. Den viktigaste ambitionen är att uppnå en jämnare fördelning av livsmöjligheter, att ge alla i EU tillgång till de resurser, tjänster, förutsättningar och färdigheter som behövs för att omsätta de teoretiskt lika möjligheterna och det teoretiska aktiva medborgarskapet i praktisk handling.

Det är en fråga om social rättvisa och social sammanhållning. En klyfta mellan de ekonomiska och tekniska förändringarnas vinnare och förlorare kan leda till nya former av ojämlikhet, där långsiktiga risker för fattigdom sammanfaller med nya former av utslagning. I ett modernt samhälle för alla bör alla kunna bidra fullt ut till samhället och ha tillgång till nya karriärmöjligheter i olika skeden av sina liv.

Det är en ekonomisk nödvändighet. Ett väl fungerande, tillitsfullt och livskraftigt samhälle som investerar i sitt humankapital och skapar möjligheter för människorna att gå vidare under varje livsskede är en förutsättning för att bevara ekonomisk tillväxt, delaktighet på arbetsmarknaden, levnadsstandard och social integration. Det är också en sund investering: om man tar itu med sociala problem vid roten minskar risken att de sociala trygghetssystemen senare får betala räkningen för sociala problem och bristande ekonomiska möjligheter.

Det är ett politiskt krav. Ett ökat förtroende är en förutsättning för framsteg, modernisering och öppenhet inför förändringar.

4. CENTRALA INSATSOMRÅDEN

Denna satsning på nya möjligheter, tillgång och solidaritet kräver investeringar, ett förnyat åtagande att ta vara på det europeiska humankapitalet och öka allas möjligheter i livet:

- Investera i ungdomar : De nya förändringarna i samhället påverkar särskilt ungdomarna. Tecken tyder på att individens utsikter i livet ofta har grundlagts redan när ett barn börjar i skolan, med familjebakgrund och uppväxtmiljö som centrala faktorer. Viktiga kognitiva färdigheter samt läs-, skriv- och räknefärdigheter förvärvas tidigt i barndomen. Att lära sig lära, att vilja ha högre utbildning, vilka attityder man har till aktivt medborgarskap och val av sund kost och livsstil: allt detta formas vid späda år. Innovativa metoder krävs för att öka ungdomarnas välbefinnande och stärka deras förmåga att ta för sig tidigt i livet. Särskilda satsningar krävs för att bygga ut barnomsorgen och skolorna för små barn, anpassa läroplaner, motverka att elever hoppar av skolan i förtid och minska ungdomarnas svårigheter att få tillgång till arbete, bostäder och finansiering. Investeringar i barn och ungdomar ses alltmer som en förutsättning för att öka livsmöjligheterna. Det är fråga om ens livs investering – en investering i framtiden.

- Investera i tillfredsställande karriärer : I dagens och morgondagens arbetsliv kommer alla att stå inför en rad övergångar, från skola till arbete, mellan arbeten och anställningsformer, mellan arbetssökande och fortbildning, mellan karriärer och perioder av omsorg, mellan arbete och pension. Det finns en risk att arbetsmarknaden delas upp mellan dem som klarar sig och dem som inte gör det, särskilt lågutbildade. Om man anlägger ett hellivsperspektiv måste arbetsmarknaderna göras mer flexibla och ge nödvändiga incitament och nödvändig trygghet så att arbetstagare och företag kan hantera förändringarna och ta vara på ett mer diversifierat arbetsliv. Trygghet och flexibilitet kan förstärka varandra och bör bygga på varandra (”flexicurity”) för att stärka människors förmåga att ta sig in, ta sig fram och stanna kvar på arbetsmarknaden, genom att garantera smidiga övergångar och vägar under hela deras karriär. En radikal politisk och kulturell omställning håller på att äga rum, bort från modellen med livstidsanställning och tidig pension mot en modell för anställning för livet som bygger på strategier för aktivt åldrande, förstärkt och mer lättillgängligt livslångt lärande, trygga och nyskapande arbetsvillkor samt ett modernt, effektivt socialt trygghetssystem. Det är så man kan locka och hålla kvar fler människor på arbetsmarknaden, så att de kan ta vara på sina möjligheter och dessutom bli produktivare.

- Investera i längre, friskare liv : Konsekvenserna av den åldrande befolkningen är uppenbara: nya hälsorelaterade och sociala risker får långtgående konsekvenser för de sociala trygghetssystemen. Men de demografiska förändringarna skapar också nya möjligheter att sprida innovativa tjänster, varor och tekniker, t.ex. inom äldreomsorg, med en avsevärd potential för tillväxt och sysselsättning. Om man anlägger ett hellivsperspektiv förutsätter åldrandets sociala och ekonomiska konsekvenser en radikal förändring av ansvarsfördelningen mellan generationerna och hur kostnaderna fördelas mellan dem. EU bör gripa det tillfälle som den nuvarande goda konjunkturen erbjuder för att införa långsiktigt hållbara reformer.

- Investera i jämställdhet : Det finns fortfarande för många hinder för kvinnor att delta i arbets- och samhällslivet, och dessutom finns risken att det nya åldersrelaterade omsorgsansvaret drabbar dem särskilt hårt. Det är viktigt att den europeiska ekonomin fortsätter sin utveckling bort från den social- och skattepolitiska modellen med den manliga familjeförsörjaren till en modell som stöder individuella rättigheter och familjer med två förvärvsarbetande, där bägge parter kan förena sitt yrkesliv med sitt privatliv och sitt familjeansvar. Här är prioriteringarna att ta itu med löneskillnader, se över skattesystemen för att uppmuntra till arbete, utveckla lättillgänglig barn- och äldreomsorg till överkomlig kostnad samt sprida familjevänliga lösningar i arbetslivet med flexiblare ledighet över hela livet. Sådana åtgärder underlättar också för fler att hålla sig kvar på arbetsmarknaden och minskar riskerna för fattigdom.

- Investera i aktiv integration och likabehandling : Livets chanser är inte jämnt fördelade i dagens samhällen. Verklig, lika tillgång till anställning, livslångt lärande, sociala tjänster och hälso- och sjukvård varierar markant i EU: en avsevärd andel av EU:s befolkning upplever fattigdom och social utslagning och har allvarliga problem att få en dräglig försörjning och hitta ett arbete. Varje situation är annorlunda: reaktionen förutsätter en skräddarsydd uppsättning åtgärder med en kombination av bidrag som är tillräckligt höga för ett värdigt liv med en anknytning till arbetsmarknaden genom arbetstillfällen eller yrkesutbildning och bättre tillgång till sociala tjänster som gör det möjligt för individen att ta vara på sina möjligheter. Dessutom uppger omkring 44,6 miljoner människor i åldrarna 16–64 (16 % av EU:s befolkning i arbetsför ålder) att de har ett långvarigt hälsoproblem eller funktionshinder. Många av dem kan och vill börja arbeta, men på sina egna villkor. Det är förbjudet med diskriminering på grund av funktionshinder, ålder, religion, ras, etnisk härkomst eller sexuell läggning, men diskriminering hindrar fortfarande mångas livsval. I takt med befolkningens åldrande, så att kanske fem generationer snart kommer att leva samtidigt, och i takt med alltmer individualiserade livsval och en mer varierad migration bli våra samhällen alltmer öppna, skiftande och komplexa. Européerna måste prioritera att acceptera mångfald, aktivt integrera de mest missgynnade grupperna, främja jämlikhet och utrota diskriminering för att uppnå personlig frihet och ta vara på sina egna möjligheter.

- Investera i rörlighet och integration : Européerna blir allt rörligare, och dagens europeiska ungdom är rörligare än sina föräldrar. Rörlighet inom EU är en grundläggande rättighet för medborgarna, men också ett välkommet tecken på en mer integrerad ekonomi. Dessutom betraktas en fortsatt invandring som nödvändig för att EU ska kunna hantera den åldrande och minskande arbetsföra befolkningen. Invandringen kommer antagligen att bli mer varierad än den har varit tidigare, i och med att allt fler invandrar till EU och sedan återvänder till sitt hemland. Allt detta innebär att de europeiska samhällena kommer att bli öppnare, mer skiftande och komplexa. Nya, framåtblickande lösningar krävs för att främja en bättre integration av invandrare och uppmuntra respekt för varandra i en dubbelriktad process som går ut på att utöva rättigheter och fullgöra skyldigheter.

- Investera i aktivt medborgarskap, kultur och dialog : Ett aktivt deltagande i kollektiva verksamheter som kultur, idrott och samhällelig och politisk aktivism bidrar till sammanhållningen och solidariteten i Europas samhällen och kan därigenom minska riskerna för splittring och isolering. Ideellt arbete och aktivt medborgarskap är också viktigt för att stärka den sociala sammanhållningen. I dagens Europa är det kulturella utbytet lika livskraftigt som någonsin. Den ökade fritiden har skapat en rekordstor efterfrågan på nya kulturprodukter. Europas kulturella mångfald är en källa till mänsklig rikedom och inspirerar hela världen. Den är också en ekonomisk tillgång genom att innovation och kreativitet leder till näringsverksamhet och sysselsättning i den kunskapsbaserade ekonomin.

Det här är investeringar i våra samhällens mänskliga och sociala kapital. De kräver en ansträngning från enskilda, familjer, lokalsamhällen, samhällets och näringslivets organisationer, frivilligorganisationer och lokala, regionala och nationella myndigheter. Ibland kan detta innebära en ny inriktning på eller en ny fördelning av de socialpolitiska medlen. Det handlar inte om att lägga pengar på konsekvenserna av samhällets misslyckanden, utan om en social investering som måste motiveras med bästa tillgängliga prognoser av den sociala och ekonomiska avkastningen i förhållande till en hållbar utveckling. Exempelvis ger investeringar i utbildning eller förebyggande hälsovård i unga år mycket hög avkastning senare i livet eller en generation längre fram, inte bara i form av högre sysselsättning och produktivitet, utan också i form av en minskning av de enorma kostnader som sociala misslyckanden innebär för våra samhällen. Så förenas rättvisa och effektivitet.

5. EU:S UPPGIFT

Medlemsstaterna har huvudansvaret för den ändring av politiken som krävs för att förverkliga denna vision. EU kommer bara att agera om mervärdet kan visas och om subsidiaritets- och proportionalitetskraven uppfylls. Detta är vad medborgarna väntar sig och detta är vad som brukar vara mest effektivt. Men det hindrar inte att EU tar på sig en mer aktiv roll för att påskynda förändringar och styra, stödja och följa eventuella reformer.

Den här rollen har en solid grund i gemenskapens regelverk och de gemensamma rättigheter och värderingar som tydligt uttrycks i artikel 2 i reformfördraget samt i stadgan om de grundläggande rättigheterna: respekt för den mänskliga värdigheten, frihet, demokrati, jämlikhet, rättssamhälle och respekt för de mänskliga rättigheterna, bl.a. rättigheterna för personer som tillhör minoriteter. Dessa värderingar är gemensamma för alla medlemsstater, europeiska samhällen där mångfald, likabehandling, tolerans, rättvisa, solidaritet och jämställdhet råder.

EU:s styrka är inte bara att det är en värdegemenskap, utan också att det är en handlingens gemenskap där medlemsstaterna med förenade krafter uppnår resultat. Reformfördraget innehåller en övergripande social klausul där EU:s mål om sysselsättning och social trygghet framhävs, samtidigt som regionernas och arbetsmarknadsparternas betydelse som en del av EU:s politiska, ekonomiska och sociala sammanhang lyfts fram. För att bemöta de utmaningar som skisserats ovan måste denna kollektiva energi styras mot innovativa ekonomiska och socialpolitiska lösningar. De flesta av dem står att söka på lokal, regional och nationell nivå, men EU kan bidra på åtminstone fem sätt:

- Lägga den politiska grunden för insatserna : På många socialpolitiska områden talar olikheterna i politik, praxis och institutioner i medlemsstaterna mot harmonisering. Men det finns ändå ett tydligt behov och en gemensam vilja att arbeta för gemensamma mål. Därför har EU på en rad politikområden, t.ex. sysselsättning, social integration, social trygghet, utbildning, ungdomspolitik, kultur, hälso- och sjukvård och integration av invandrare, satt upp gemensamma mål med egna tidplaner, rapporteringsformer och indikatorer för att mäta framstegen och jämföra de bästa lösningarna. Erfarenheterna från den europeiska sysselsättningsstrategin, som inleddes för tio år sedan och nu är en väsentlig del av Lissabonstrategin, visar att sådana mekanismer kan bidra genom att sprida nytt ljus över frågor som inte varit högprioriterade på EU-nivå, exempelvis flexicurity, arbetskvalitet, arbetsproduktivitet, barnomsorg, invandring, svartarbete och minoritetsfrågor, samt nyskapande sätt att ta itu med dem. De här processerna har nu fungerat i åtskilliga år. De har gjort det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att sätta upp gemensamma mål, men det har inte gått lika bra att uppmuntra till den politiska vilja som krävs för att nå målen. I likhet med vad som görs inför översynen av Lissabonstrategin bör EU överväga hur man kan göra de här frivilliga processerna mer dynamiska och mer praktiskt inriktade och samtidigt ta hänsyn till olika institutioner och traditioner. Modellen med ”gemensamma principer” som används för flexicurity kan också användas, t.ex. för att främja aktiv integration av dem som står längst bort från arbetsmarknaden, utan att inkräkta på de nationella sammanhangen och medlemsstaternas behörighet. Dessutom måste man tänka på att bevara enhetligheten och ta vara på synergieffekterna mellan de olika samordningsprocesserna (bl.a. Lissabonstrategin, strategin för hållbar utveckling och strukturfondsprogrammen).

- Värna EU:s värderingar och skapa lika spelregler för alla : EU vilar på en solid rättslig grund på områden som jämställdhet, likabehandling, fri rörlighet för arbetstagare, arbetsmiljö och anställningsvillkor. Arbetsmarknadens parter i EU har aktivt förhandlat fram avtal eller utarbetat gemensamma strategier på centrala områden, bl.a. föräldraledighet, stress på arbetsplatsen, livslångt lärande och hantering av strukturomvandlingar. Mot bakgrund av de förändrade sociala förhållandena, EU:s ökade mångfald och det nya reformfördraget måste lagstiftningen ses över och ibland anpassas så att den uppnår de gemensamma målen effektivt. EU:s lagstiftning kommer att förbli av stor betydelse för att skydda medborgarnas fördragsfästa rättigheter, bl.a. genom bättre att de nationella reglerna görs mer förenliga med varandra. Slutligen har EU uttryckt sin åsikt om hur Europa framgångsrikt kan verka i globaliseringens tidevarv genom att forma globala regler, och undersöka de bästa sätten att främja global konvergens av standarder.

- Sprida erfarenheter och bra lösningar : Trots mångfalden i EU står medlemsstaterna ofta inför samma sociala tendenser och praktiska problem, så det finns oerhörda möjligheter att lära av varandra. Framstegen mot EU:s gemensamma mål måste mätas, utvärderas och jämföras. Sociala innovationer måste prövas och den sociala nyttan av olika slags investeringar måste bedömas. De bästa lösningarna måste börja tillämpas: EU-instrument för erfarenhetsutbyte, gemensamma utvärderingar och inbördes granskning bör ges ny kraft så att de blir en del av den dagliga nationella och europeiska politiska debatten. För detta måste man se till att nationella och regionala folkvalda församlingar och myndigheter, arbetsmarknadens parter och ideella organisationer deltar.

- Stödja lokala, regionala och nationella insatser : Tack vare sammanhållningspolitiken och strukturfonderna har EU haft stor betydelse för att minska skillnaderna i välstånd och levnadsstandard i EU. Fonderna har gett och fortsätter att ge finansiellt stöd så att mindre utvecklade regioner och medlemsstater kan komma ikapp, och så att handel och kommunikationer mellan medlemsstaterna förbättras. På sistone har instrumenten i allt högre grad knutits till EU:s politiska satsning på tillväxt och sysselsättning. Under åren 2007–2013 satsar Europeiska socialfonden (ESF) 75 miljarder euro för att utrusta arbetskraften med nya färdigheter och företagen med nyskapande arbetsorganisation. Dessutom har på kommissionens initiativ en europeisk globaliseringsfond inrättats för att hjälpa arbetstagare som friställts på grund av ändrade globala handelsmönster att komma tillbaka till arbetsmarknaden. Den här fonden är ett viktigt tecken på solidaritet med dem som drabbats av globaliseringen, och den ska ge dem effektiva förebyggande och aktiva åtgärder för att hjälpa dem att anpassa sig och gå vidare. Kommissionen har inlett en debatt om EU-budgeten efter 2013. Det är viktigt att använda resultaten från det här samrådet om sociala förhållanden som underlag i den debatten.

- Informera och bygga upp en stark kunskapsbas : EU har stor betydelse för att uppmärksamma centrala frågor, stimulera till diskussion och skapa en politisk vilja för att ta itu med gemensamma utmaningar i EU. Initiativ som de europeiska åren för lika möjligheter för alla (2007), interkulturell dialog (2008) och för bekämpning av utslagning och fattigdom (2010) underlättar den här typen av diskussion. Information om och analys av sociala frågor har ofta hindrats av bristande tillgång till fullständig, aktuell EU-omfattande statistik och indikatorer. Jämförbara uppgifter måste samlas in, och det är en krävande syssla. Beslutsfattarna behöver dessa uppgifter som underlag för den offentliga debatten och för att bedöma de sociala konsekvenserna av ett politiskt initiativ. Ett antal stiftelser och organ, t.ex. Europeiska fonden för förbättring av levnads- och arbetsvillkor, den nystartade Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter och Europeiska jämställdhetsinstitutet, kommer i allt högre grad att bidra till beslutsunderlag och information. Dessutom bör samråd och oberoende experter, även i länder utanför EU, oftare tillfrågas för att stärka kunskapsbasen och stötta den europeiska politiska debatten.

6. NÄSTA STEG

Syftet med den här inventeringen av de sociala förhållandena är att ta en ny titt på de sociala förändringarnas komplexa dynamik så att vi kan avgöra hur relevanta och lämpliga de nuvarande politiska initiativen är och bygga upp en solid bas för framtiden.

I det här meddelandet skisseras en ny social vision för tjugohundratalets Europa som bygger på livsmöjligheter. Det utgår från en preliminär analys av hur våra samhällen förändras, vilka nya sociala utmaningar de står inför och hur medlemsstaterna och EU med förenade krafter kan ta itu med de utmaningarna. Meddelandet bidrar till det pågående samrådet genom att skissera områden där insatser kan göras och vad EU kan göra i sammanhanget. Samrådet pågår och de berörda parterna uppmanas att lämna sina synpunkter. För att göra det lättare att svara förlängs tidsfristen till den 15 februari 2008[5].

Med utgångspunkt i samrådet kommer kommissionen att utarbeta en förnyad social agenda i mitten av 2008. Kommissionen ska då se över de instrument som används på de olika områdena, deras utformning och räckvidd samt hur de kan kombineras. Samtidigt kommer de nya institutionella förutsättningarna i reformfördraget att beaktas. Tillsammans med översynen av den inre marknaden kommer denna förnyade sociala agenda att bidra till fler konkreta resultat för EU:s medborgare.

[1] KOM(2006) 211, 10.5.2006.

[2] Se http://ec.europa.eu/citizens_agenda/social_reality_stocktaking/more index_en.htm

[3] Se bl.a. Europaparlamentets betänkande av den 17 november 2007 (A6-400/07), Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande av den 18 januari 2007 (2007/C 93/11) samt aktiviteter vid Europeiska kommissionens representationer i Dublin, Paris och Budapest.

[4] BEPA:s rapport ger en detaljerad översikt över tendenser i samhället. Mer fakta finns i kommissionens rapport från 2007 om den sociala situationen.

[5] Svar och kommentarer kan skickas till: SG-Social-Reality@ec.europa.eu