EU står just nu i den största diskussionen om sin framtid på en hel generation. Den inleddes genom kommissionens vitbok om EU:s framtid den 1 mars 2017 och kulminerar vid det informella toppmötet i Sibiu i Rumänien den 9 maj 2019. Det är några veckor innan EU:s väljare går till valurnorna, och blir ett tillfälle för ledarna för 27 medlemsstater och för Europaparlamentet att stå upp för det EU de vill ha och förse EU med de medel som krävs för att uppnå det. Avgörande framsteg med långtidsbudgeten innan dess skulle sända ett kraftfullt budskap om beslutsamhet och vilja att fortsätta framåt tillsammans.

De ekonomiska och sociala villkoren skiljer sig avsevärt åt mellan regionerna. Visserligen har betydande konvergens uppåt ägt rum på många områden, men vissa regioner har faktiskt divergerat på senare år, även i de förhållandevis rikare länderna. Denna utveckling bör återspeglas i sammanhållningspolitiken, så att ingen region sätts på undantag. Den relativa bruttonationalprodukten inkomsten per capita förblir det viktigaste kriteriet för medelstilldelning, eftersom sammanhållningspolitikens främsta mål är och förblir att hjälpa de medlemsstater och regioner som hamnat efter ekonomiskt eller strukturellt att hinna i kapp resten av EU, men andra faktorer som arbetslöshet (i synnerhet ungdomsarbetslöshet), klimatförändringar och mottagande och integration av migranter kan också beaktas. Kommissionen vill också öka de nationella samfinansieringssatserna för att bättre återspegla dagens ekonomiska förhållanden. Detta får fördelen att delaktigheten på nationell nivå ökar, större investeringar stöds och kvaliteten på dem höjs. De yttersta randområdena och glesbefolkade områden kommer att uppmärksammas i vederbörlig ordning.

För att råda bot på eftersläpningen på investeringar i digital teknik, föreslår kommissionen att det inrättas ett nytt program för digitala Europa för att forma och stödja den digitala omställningen av Europas samhälle och ekonomi. Tekniska förändringar och digitalisering förändrar vårt näringsliv, vårt samhälle, våra jobb och karriärer och våra utbildnings- och välfärdssystem. Genom att stödja strategiska projekt längs med forskningsfronten, som artificiell intelligens, superdatorer, it-säkerhet och industriell digitalisering, och investera i digital kompetens ska det nya programmet bidra till att fullborda den digitala inre marknaden, något som är en central prioritering för EU. Kommissionen föreslår en total ökning med 64 % av anslagen till forskning, innovation och digitala investeringar under direkt förvaltning i nästa budgetram. Dessa investeringar kompletteras med projekt inom forskning, innovation och digital teknik med stöd av de europeiska struktur- och investeringsfonderna.

Direktstödet till jordbrukarna kvarstår som en väsentlig del av politiken, men ska rationaliseras och riktas bättre. En mer balanserad fördelning kommer att främjas och ett obligatoriskt tak för stödet eller degressiva utbetalningar införs på gårdsnivå. Det innebär att stödet fördelas om till medelstora och små jordbruk och eventuellt till landsbygdsutveckling. Direktstödet per hektar kommer att fortsätta att konvergera mellan medlemsstaterna och närma sig EU-genomsnittet.

Kommissionen föreslår en starkare ungdomsinriktning i nästa budgetram. Det är tänkt att ske genom att man mer än fördubblar tilldelningen till Erasmus+ och Europeiska solidaritetskåren. Programmet Erasmus+ är en av EU:s mest synliga framgångar och ska fortsätta att skapa möjligheter för ungdomars utbildning och rörlighet. Tonvikten ska läggas på inkludering och på att nå ut till fler ungdomar från mindre gynnade miljöer. Då får fler ungdomar möjlighet att flytta till ett annat land för att studera eller arbeta. Ett förstärkt Erasmus+ ska få en tilldelning på 30 miljarder euro under perioden, bl.a. inklusive 700 miljoner euro för Interrailkort för ungdomar. Kommissionen föreslår även att man grundar en samlad Europeisk solidaritetskår, som tar över det befintliga programmet för EU-frivilliga för humanitärt arbete. Detta erbjuder allmänheten i EU en unik möjlighet att delta i humanitärt arbete med behövande människor i och utanför Europa.

EU-budgeten har även en viktig roll att spela när det gäller att infria stats- och regeringschefernas löften från det sociala toppmötet i Göteborg i november 2017. Detta förutsätter en förstärkning av EU:s sociala dimension, bland annat genom ett fullständigt genomförande av den europeiska pelaren för sociala rättigheter. Inom sammanhållningspolitiken ska Europeiska socialfonden förstärkas och omstruktureras och få anslag på omkring 100 miljarder euro under perioden, vilket motsvarar cirka 27 % av sammanhållningsanslagen. Den ska ge riktat stöd till ungdomars sysselsättning, kompetensutveckling, social inkludering och fattigdomsminskning. För att maximera effekterna av anslagen på detta område föreslår kommissionen att resurserna från Europeiska socialfonden, sysselsättningsinitiativet för unga, Fonden för europeiskt bistånd till dem som har det sämst ställt, programmet för sysselsättning och social innovation samt hälsoprogrammet slås samman till ett heltäckande instrument.

En ny europeisk investeringsstabiliseringsfunktion ska komplettera befintliga instrument på nationell och europeisk nivå för att absorbera stora asymmetriska makroekonomiska chocker i euroområdet. Som märktes under den senaste krisen är de nationella automatiska stabilisatorerna inte alltid tillräckliga för att hantera stora asymmetriska chocker och de nedskärningar i investeringar som ofta blir följden. Förutom befintliga mekanismer föreslår kommissionen att EU-budgeten ska garantera back-to-back-lån på upp till 30 miljarder euro. Lånen kommer att göras tillgängliga för medlemsstater som uppfyller stränga villkor på en sund budget- och näringspolitik. Europeiska investeringsstabiliseringsfunktionen ska också erbjuda räntesubventioner för att tillhandahålla den finansiering som krävs för att de nationella budgetarna ska kunna upprätthålla investeringsnivåerna. De här subventionerna är tänkta att finansieras genom bidrag från euroländerna som bygger på en andel av deras inkomster från utgivning av sedlar och mynt (seigniorage). Stabiliseringsfunktionen kan kompletteras vartefter med andra finansieringskällor utanför EU-budgeten, t.ex. en försäkring som finansieras av frivilliga bidrag från medlemsstaterna eller med en eventuell roll för Europeiska stabilitetsmekanismen och den nya Europeiska valutafonden. Europeiska investeringsstabiliseringsfunktionen ska stå öppen för medlemsstater utanför euroområdet, om de bidrar till finansieringen enligt fördelningsnyckeln för teckning av Europeiska centralbankens kapital.

Ett nytt, starkt reformstödprogram ska erbjuda tekniskt och ekonomiskt stöd till reformer på nationell nivå med en total budget på 25 miljarder euro. Det nya programmet är fristående från men kompletterar nästa omgång av de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Det ska inbegripa ett reformverktyg som tillhandahåller ekonomiska incitament i alla medlemsstater för viktiga reformer som har lyfts fram under den europeiska planeringsterminen. Det inriktas på sådana reformer som kan bidra mest till att göra de inhemska ekonomierna mer motståndskraftiga och som får positiva spridningseffekter på andra medlemsstater. Det är bl.a. fråga om reformer av produkt- och arbetsmarknaderna, utbildningsreformer, skattereformer, utveckling av kapitalmarknader, reformer för bättre företagsklimat samt investeringar i humankapital och reformer av den offentliga förvaltningen. Det nya programmet omfattar också en särskild konvergensfacilitet för att stödja de medlemsstater som vill införa euron under nästa fleråriga budgetram. Konvergensfacilitetens anslag kommer att överföras till reformverktyget om de stödberättigade medlemsstaterna inte senast i slutet av 2023 vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att ansöka om stöd från konvergensfaciliteten. Deltagande i reformstödprogrammets tre delar blir frivilligt, och medlemsstaterna behåller det fulla ansvaret för reformerna.

När det gäller försvar måste EU ta ett större ansvar för att skydda sina intressen, värderingar och levnadssätt, som komplement till arbetet inom Nato (Nordatlantiska fördragsorganisationen). Även om EU inte kan ersätta medlemsstaternas insatser på försvarsområdet, kan man främja och utnyttja samarbetet mellan dem för att utveckla de försvarsresurser som behövs för att ta itu med gemensamma säkerhetsutmaningar. Kommissionen vill se en förstärkt Europeisk försvarsfond som ska främja försvarsindustrins konkurrenskraft och innovationsförmåga i hela EU genom stöd till samarbete under hela industricykeln från och med forskningen. Härigenom undviks dubbelarbete, och skalfördelar uppstår som i förlängningen leder till att skattebetalarnas pengar används effektivare. Kommissionen vill också att EU bygger ut sin strategiska transportinfrastruktur för att anpassa den till militär rörlighet genom Fonden för ett sammanlänkat Europa.

Kommissionen föreslår ökade anslag till asyl- och migrationsfonden för att stödja de nationella myndigheternas arbete med att ta emot asylsökande och migranter under perioden omedelbart efter ankomsten till EU:s territorium, samt för att utveckla en gemensam asyl- och migrationspolitik och se till att återsändanden fungerar i praktiken. Sammanhållningspolitiken kommer att stödja integrationen på längre sikt efter det inledande mottagandet. Instrumenten inom politiken för yttre åtgärder ska inriktas på migrationens grundorsaker och stödja samarbetet med tredjeländer kring migrationshantering och säkerhet, och på så sätt bidra till genomförandet av partnerskapsramen för migration.

De senaste årens utveckling har visat att EU måste kunna sätta in operativt stöd snabbt för att hantera oförutsedda händelser, naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människan. Därför föreslår kommissionen att resurserna för krishantering utökas. Det tar formen av en förstärkt civilskyddsmekanism (Resc-EU) och en utökad reserv för katastrofbistånd för att tillhandahålla ekonomiska medel utöver budgetramens utgiftstak i nödsituationer i och utanför EU. Kommissionen föreslår också att man behåller outnyttjade reserver i vissa program, t.ex. asyl- och migrationsfonden och fonden för inre säkerhet, som kan användas i kriser och nödsituationer.

Taket för EU:s administrativa utgifter 2020 utgör 6,7 % av den totala fleråriga budgetramen. Här ingår de administrativa utgifterna för alla EU-institutioner, samt pensioner och kostnaderna för Europaskolorna. Efter de mycket betydande ansträngningarna, särskilt av kommissionen, under den innevarande perioden, skulle ytterligare minskningar äventyra EU–institutionernas funktion och verkningsfulla genomförande av politiken. Ett starkt EU, som får sig många ytterligare uppgifter anförtrodda av medlemsstaterna, kräver en effektiv och handlingskraftig förvaltning som kan locka till sig begåvningar från alla medlemsstater för att arbeta till nytta för alla i EU. Kommissionen föreslår därför att andelen för administrativa utgifter kvarstår på den nuvarande nivån.

Det bör också påpekas att dessa förändringar ägde rum i ett skede då EU-personalen behövde intensifiera sitt arbete, ta sig an nya uppgifter på nya prioriterade områden och hantera oförutsedda utmaningar som migrations- och flyktingkriserna.

Under de senaste åren har den europeiska offentliga förvaltningen genomgått omfattande reformer. Som en del av överenskommelsen om den gällande fleråriga budgetramen gjordes i december 2013 betydande rationaliseringar i de nya tjänsteföreskrifterna. Dessutom åtog sig EU-institutionerna att skära ned personalen med 5 %. Kommissionen har hållit detta åtagande fullständigt, och de andra EU-institutionerna och EU-organen håller också på att genomföra nedskärningen, som leder till en minskning av kommissionens personal som andel av alla EU-organ. Revisionsrätten drog nyligen slutsatsen att minskningen i stort sett uppnåtts av alla institutioner och organ.

Denna nivå på åtagandena motsvarar 1 246 miljarder euro i betalningar, eller 1,08 % av bruttonationalinkomsten i EU-27, för att genomföra nuvarande och kommande utgiftsprogram till och med 2027. För att hålla sig under det gällande taket för egna medel, särskilt de första två åren av nästa fleråriga budgetram, föreslår kommissionen en minskning av förfinansieringsnivån för de sammanhållningspolitiska programmen och programmen för landsbygdsutveckling.

Den föreslagna budgetramen gäller i sju år, 2021–2027, och en halvtidsöversyn av den ska göras 2023. Kommissionen håller med om att det kan vara fördelaktigt att successivt samordna budgetramens löptid med den femåriga politiska cykeln i EU-institutionerna. Att gå över till en femårscykel 2021 skulle dock inte vara optimalt. Den föreslagna sjuåriga cykeln ger den nya kommission som tillträder efter Europaparlamentsvalet 2024 möjlighet att, om den så önskar, lägga fram en ny budgetram med en löptid på fem år med start 2028.

Den senaste tidens erfarenheter visar att flexibiliteten inom ramen är viktigast. De många utmaningar som EU stått inför de senaste åren har tänjt den befintliga flexibiliteten till bristningsgränsen. EU:s budget måste vara tillräckligt flexibel för att EU ska kunna reagera snabbt och effektivt på oförutsedda behov. Kommissionen vill därför göra om den befintliga flexibilitetsmekanismen och införa en ny unionsreserv.

·Flexibilitet inom och mellan programmen. Kommissionen tänker föreslå inbyggda reserver för att skapa flexibilitet inom programmen. Dessutom föreslås att det belopp som får överföras från ett program till ett annat under samma rubrik ska ökas från 10 % till 15 %. Kommissionen föreslår också en möjlighet till blandfinansiering med olika former av stöd, övergångar mellan olika förvaltningssätt, överföring av medel i halvtid samt särskilda översyner av de nationella anslagen som anpassning till utvecklingen under perioden. Detta ökar flexibiliteten ännu mer, samtidigt som rättvisan i systemet bevaras.

·Flexibilitet mellan rubriker och år. Förutom tillräckliga outnyttjade marginaler föreslår kommissionen att den samlade marginalen för betalningar, som infördes i den nu gällande budgetramen, ska användas fullt ut. Kommissionen föreslår att man utvidgar omfattningen på och tillämpningsområdet för den samlade marginalen för åtaganden i syfte att inrätta en unionsreserv. Den finansieras med disponibla marginaler under taken för åtaganden för det föregående budgetåret samt genom medel som har avsatts för EU:s budget men inte använts vid genomförandet av programmen. Denna reserv är ett nytt, kraftfullt verktyg för att hantera oförutsedda händelser och reagera på nödsituationer inom exempelvis säkerhet och migration. Den bidrar också till att ta itu med de ekonomiska och sociala konsekvenserna av handelsstörningar, när andra tillgängliga instrument har utnyttjats.

·Särskilda instrument. Kommissionen har sett över de särskilda instrumentens omfattning, bl.a. reserven för katastrofbistånd, Europeiska unionens solidaritetsfond och Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter. Dessa instrument låter ytterligare medel föras in i EU-budgeten, utöver taken i budgetramen. Kommissionen föreslår, där så är lämpligt, att de instrumentens tillämpningsområde utökas, till exempel genom att reserven för katastrofbistånd får tas i anspråk för nödsituationer inom EU. Kommissionen föreslår också att man ska rationalisera förfarandena för utnyttjande av dessa instrument, och att man ska utöka flexibilitetsmekanismen till 1 miljard euro (2018 års priser) per år.

5.ETT MODERNT SYSTEM FÖR FINANSIERING AV EU-BUDGETEN

Utgifterna och inkomsterna i EU:s budget är två sidor av samma mynt. Båda behöver moderniseras för att maximera EU-budgetens bidrag till EU:s politiska prioriteringar. I enlighet med rekommendationerna från Mario Montis högnivågrupp om EU:s finansiering i framtiden vill kommissionen modernisera och förenkla det befintliga systemet för egna medel och diversifiera inkomstkällorna.

I och med det brittiska utträdet upphör den brittiska budgetrabatten. Samma sak gäller för de rabatter på den brittiska rabatten som några medlemsstater beviljats. De rabatter som hänger samman med sänkta uttagssatser för de momsbaserade egna medlen och schablonnedsättningar av bidrag som bygger på bruttonationalinkomsten löper automatiskt ut i slutet av 2020.

Detta är ett tillfälle att förenkla och reformera systemet och stärka kopplingen till EU:s politik och prioriteringar. Kommissionen föreslår att alla korrigeringar på inkomstsidan ska avskaffas som en del av ett rättvist och balanserat budgetpaket. De uppbördskostnader som medlemsstaterna behåller av de traditionella egna medlen återställs från 20 % till den ursprungliga nivån på 10 %, för att bättre anpassa det ekonomiska stödet till tullverksamhetens utrustning, personal och information till faktiska kostnader och behov. Hur dessa åtgärder påverkar bördorna med tullkontroller kommer att övervakas noga.