[pic] | EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION |

Bryssel den 2.4.2008

SEC(2008) 406

KOMMISSIONENS ARBETSDOKUMENT SAMMANFATTNING AV KONSEKVENSBEDÖMNINGEN

VITBOKEN om skadeståndstalan vid brott mot EG:s antitrustregler {COM(2008) 165 slutlig} {SEC(2008) 404} {SEC(2008) 405}

Sammanfattning

1. Huvudfrågan som tas upp i vitboken om skadeståndstalan vid brott mot EG:s antitrustregler är den nuvarande bristen på en effektiv rättslig ram för enskilda parter som vill väcka talan om skadestånd för den skada som orsakats medborgare och företag genom överträdelser av EG:s konkurrenslagstiftning. Trots att konkurrensmyndigheterna bestraffar brott mot konkurrenslagstiftningen kan ersättning till offer endast erhållas genom nationella domstolar, i enlighet med nationella förfaranden.

2. Även om EG-domstolen 2001 bekräftade att alla offer för överträdelser av EG:s konkurrenslagstiftning har rätt till ersättning för den skada de har lidit får dessa offer sällan skadestånd. I sin grönbok från 2005 konstaterade kommissionen att detta misslyckande till stor del kan skyllas på hinder i medlemsstaternas regler om och förfaranden för skadeståndstalan i antitrustärenden. För att skapa en rättslig ram för effektivare överklagandemöjligheter anser kommissionen att det är lämpligt att genom en vitbok rekommendera ett antal minimiregler som skulle garantera ett effektivt system för skadeståndstalan i antitrustärenden.

3. Denna rapport lägger fram fem sammanhängande paket med de sannolikaste rättspolitiska alternativen för att uppnå detta mål. Alternativet i den ena änden av spektrumet omfattar rättsliga åtgärder som innebär att skadeståndsanspråk underlättas och uppmuntras maximalt, medan alternativet i den andra änden innebär att det inte vidtas några åtgärder alls på EU-nivå.

4. De olika alternativens inverkan bedöms utifrån följande fördelar och kostnader. Alternativen får högre poäng ju mer de 1) säkerställer full kompensation av hela den skada som lidits, 2) leder till ökad medvetenhet och bättre genomförande av konkurrensregler, 3) möjliggör bättre tillgång till rättvisa, 4) innebär effektivare användning av rättssystemet och slutligen 5) bidrar till mer likvärdiga villkor i Europa både för konsumenter och företag. På kostnadssidan visar rapporten hur de olika alternativen inverkar på 1) rättegångskostnader, 2) den administrativa bördan, 3) kostnader för felaktigheter och 4) kostnaden för att genomföra den föreslagna åtgärden i det nationella rättssystemet. Slutligen bedömer rapporten även, på en mer allmän nivå, de olika alternativens troliga makroekonomiska inverkan på små och medelstora företag och konsumenter.

5. Efter en bedömning av kostnaderna för och fördelarna med de fem olika alternativen konstateras i rapporten att alternativ 2 är det effektivaste sättet att till lägsta möjliga kostnad uppfylla de målsättningar som identifierats. En kombination av alternativ 2, 3 och 4 skulle dock vara ännu mer kostnadseffektivt, eftersom det skulle möjliggöra en ytterligare kostnadsminskning, medan flertalet av fördelarna skulle bibehållas. Rapporten avslutas med en analys av den totala effekten av kostnader/fördelar för detta alternativ.

6. De viktigaste inslagen i alternativet är följande:

7. Var och en (både direkta och indirekta köpare) kan kräva ersättning för den skada de lidit när det finns ett orsaksförhållande mellan skadan och överträdelsen av konkurrensreglerna.

8. Offer för överträdelser av konkurrenslagstiftningen har rätt till full ersättning för den skada som de lidit. Detta omfattar ersättning för den faktiska förlusten, intäktsförluster och dröjsmålsränta.

9. På begäran av en av parterna kan den nationella domstolen beordra den andra parten (eller tredje part) att offentliggöra särskilda kategorier av information som skulle kunna användas som bevisning. Ett beslut om utlämnande av upplysningar måste stå i proportion till syftet med skadeståndsanspråket. Företagsredogörelser (erkännande inom ramen för ett eftergiftsprogram) kan dock inte lämnas ut.

10. I fall där den direkta köparen (delvis) har övervältrat den skada som orsakats av överträdelsen (överprissättning) till sina egna kunder (de indirekta köparna), kan svaranden åberopa argumentet om övervältring mot ett krav från den direkta köparen. För att underlätta krav från indirekta köpare underlättas även möjligheterna att bevisa att överpriset övervältrades till deras nivå.

11. Nationella domstolar som behandlar skadeståndsmål i antitrustärenden kan inte gå emot resultaten från konkurrensmyndigheterna i en medlemsstat som visar att konkurrensreglerna har överträtts.

12. I medlemsstater som inte har en strikt ansvarssystem presumeras culpa föreligga så snart en överträdelse har konstaterats. Om det rör sig om ett ursäktligt fel kan dock svaranden befrias från ansvar.

13. Offer för en överträdelse av konkurrenslagstiftningen kan utnyttja mekanismer för kollektiv talan. Skadeståndstalan kan väckas av företrädare eller genom frivilligt deltagande i en kollektiv talan.

14. Skadeståndstalan i antitrustärenden kan väckas inom fem år från den tidpunkt då offret rimligen kan förväntas ha fått kännedom om överträdelsen och den skada den orsakat. Om en konkurrensmyndighet behandlar denna överträdelse kan offer väcka skadeståndstalan upp till två år efter att ett slutgiltigt beslut har fattats av myndigheten.

15. Möjligheten för nationella domstolar att flytta över alla eller vissa kostnader på den vinnande parten bör övervägas på grundval av etablerad praxis i medlemsstaterna.

16. För att skydda EU:s konkurrensmyndigheters eftergiftsprogram bör parter som beviljats immunitet endast hållas ansvariga för den skada de har vållat och inte för den totala skada som överträdelsen har orsakat.