MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET om välbefinnandet hos svin i intensiva uppfödningssystem, särskilt hos suggor som föds upp under en varierande grad av instängdhet och i lösdrift

MOTIVERING

Skyddet av svin är en av de frågor som faller under gemenskapens behörighet.

I rådets direktiv 91/630/EEG fastställs lägsta djurskyddskrav vid svinhållning.

Enligt artikel 6 i det direktivet skall kommissionen före den 1 oktober 1997 överlämna en rapport till rådet, baserad på ett yttrande från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén om sådana intensiva svinuppfödningssystem som uppfyller gällande djurhälsokrav för svin ur patologisk, zooteknisk, fysiologisk och beteendemässig synvinkel samt om ekonomiska och branschmässiga effekter av olika system. Rapporten skall särskilt behandla välbefinnandet hos suggor som föds upp under varierande grad av instängdhet och i lösdrift, och den skall åtföljas av lämpliga förslag grundade på slutsatserna i rapporten.

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande inom generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd antog den 30 september 1997 ett yttrande om välbefinnandet hos svin i intensiva uppfödningssystem.

I slutsatserna i detta yttrande betonas nödvändigheten av att vidta åtgärder för att förbättra välbefinnandet hos svin, och framför allt att i framtiden undvika att dräktiga suggor hålls i individuella boxar.

Enligt uppgifter som kommissionen förfogar över har fem medlemsstater under de senaste åren antagit lagar och bestämmelser för skydd av svin med krav utöver dem som ingår i rådets direktiv 91/630/EEG, särskilt när det gäller förbud mot individuella boxar för dräktiga suggor, förbättring av golvytor och avskilda ytor för djurens olika beteenden.

På grundval av ovanstående har kommissionen utarbetat en rapport som skall lämnas till rådet tillsammans med lämpliga förslag (se artikel 6 i direktivet).

Avsikten med kommissionens förslag är att ändra den gällande lagstiftningen i linje med nya vetenskapliga rön och enligt medlemsstaternas erfarenheter på området.

Förslaget till rådets direktiv om ändring av direktiv 91/630/EEG, enligt artikel 6, syftar till att

* förbjuda individuella boxar för dräktiga suggor och gyltor, och användning av fixeringsanordningar,

* ge suggor och gyltor större utrymmen,

* ge suggor och gyltor konstant tillgång till material att böka i,

* införa högre utbildning och kompetens i frågor som rör djurens välbefinnande för djurskötare och personal med ansvar för djuren,

* begära ny vetenskaplig rådgivning när det gäller vissa frågor om svinhållning.

Genom de aktuella förslagen skapas normer för ett acceptabelt välbefinnande för svin i hela EU. För att ge industrin tid att anpassa sig till de nya normerna, kommer åtgärderna att införas stegvis. När åtgärderna väl har införts kommer grisköttindustrin att kunna producera och saluföra sina produkter på ett sätt som är godtagbart för den stora delen av allmänheten, vilket kommer att förbättra industrins anseende. Krav på märkning för att visa detta och informera konsumenten kan övervägas senare, när åtgärderna är helt införda.

Djurskydd är central fråga vid utvecklingen av en framtida jordbrukspolitik i EU, som förenar ett gott anseende hos allmänheten med effektiva driftsystem inom jordbruket. Att anpassa anläggningsstorlek, arbetskraftsinsats och kommunikationspolitik kommer att stödja den processen liksom att framhålla fördelarna med produktionsplaner.

MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET om välbefinnandet hos svin i intensiva uppfödningssystem, särskilt hos suggor som föds upp under en varierande grad av instängdhet och i lösdrift

1. Bakgrund

I rådets direktiv 91/630/EEG [1] fastställs lägsta djurskyddskrav vid svinhållning.

[1] EGT L 340, december 1991, s. 33.

Enligt artikel 6 i detta direktiv skall kommissionen före den 1 oktober 1997 överlämna en rapport till rådet, baserad på ett yttrande från Vetenskapliga veterinärmedicinska kommittén, om sådana intensiva svinuppfödningssystem som uppfyller gällande djurhälsokrav ur patologisk, zooteknisk, fysiologisk och beteendemässig synvinkel samt om ekonomiska och branschmässiga effekter av olika system. Rapporten skall särskilt behandla välbefinnandet hos suggor som föds upp under en varierande grad av instängdhet och i lösdrift, och den skall åtföljas av lämpliga förslag från kommissionen.

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande inom generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd har fått i uppdrag att noggrant utreda välbefinnandet hos svin som föds upp intensivt, liksom ekonomiska och branschmässiga effekter av olika uppfödningssystem.

Kommittén inrättade en arbetsgrupp med experter under ledning av professor P. Jensen (institutionen för husdjurens miljö och hälsa vid Sveriges Lantbruksuniversitet i Skara, Sverige).

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande antog den 30 september 1997 ett yttrande om svins välbefinnande i intensiva uppfödningssystem. Slutsatserna i detta yttrande visar att det är nödvändigt att kommissionen vidtar åtgärder för att ytterligare förbättra svinens välbefinnande.

Kommissionen är medveten om att de system för svinuppfödning som används inom EU ständigt förändrats kontinuerligt under de senaste åren. I flera medlemsstater har man till exempel infört nationella djurhälsobestämmelser som är strängare än dem i rådets direktiv 91/630/EEG, med ytterligare krav för att svin i intensiva uppfödningssystem skall få en drägligare miljö, exempelvis skall dräktiga suggor i sådana system få leva i grupp. Av miljöskäl ställs det i flera medlemsstater krav på en ändring uppfödningssystemen för svin så att djurtätheten blir lägre.

På grundval av slutsatserna från Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande och med hänsyn till den senaste utvecklingen av lagstiftningen på detta område inom gemenskapen har kommissionen beslutat att lägga fram förslag om ändring av rådets direktiv 91/630/EEG.

De förslag som utarbetats inbegriper främst ett förslag till rådets direktiv om ändring av direktiv 91/630/EEG och ett förslag som skall antas av kommissionen på grundval av yttrandet från Ständiga veterinärkommittén.

Syftet med det förslag från kommissionen som åtföljer denna rapport är att inom den intensiva uppfödningen av svin införa förbättringar för djurens välbefinnande som till exempel rör det faktum att dräktiga suggor hålls i individuella boxar, behovet av förbättra miljön som omger djuren och golvytornas egenskaper.

Det andra förslaget som skall antas av kommissionen efter yttrande från Ständiga veterinärkommittén innehåller en ändring av bilagorna till direktiv 91/630/EEG i syfte att förbättra flera tekniska komponenter i nuvarande lagstiftning. Förslaget gäller främst förändringar i samband med att svin hålls i grupp, minimiålder för avvänjning, ytterligare detaljer när det gäller golvytor och förbud mot rutinmässiga operativa ingrepp.

2. De viktigaste produktionssystemen inom Gemenskapen - Allmän översikt

Utformningen av systemen för djuruppfödning i Europa beror på ett antal faktorer, bland annat klimat, lagstiftning, ekonomi, jordbrukets struktur och ägandeförhållanden, forskning och seder och bruk.

Lagstiftning i samband med djurskydd och miljöhänsyn har på senare tid tillsammans med ekonomiska och branschmässiga frågor haft stor inverkan på system för svinuppfödning i medlemsstaterna.

Inverkan av de ovan nämnda faktorerna har lett till att det för närvarande finns stora skillnader mellan länder och regioner inom gemenskapen när det gäller svinuppfödning.

Följande avsnitt syftar till att ge en kort översikt av aktuella anläggningar för kommersiell uppfödning av svin inom gemenskapen med tonvikt på de enheter där svin föds upp i intensiva system.

2.1 Huvudkategorier för uppfödning inomhus

System för uppfödning inomhus kan delas upp i tre kategorier efter hur gödseln hanteras: system med djupströbädd, system med gödselborttagning, system med spaltgolv.

System med djupströbädd

I dessa system måste hela den yta som djuren uppehåller sig på ständigt hållas ren och torr genom att absorberande strö regelbundet breds ut och tas bort. I sådana system delar ofta djuren själva upp området i ytor där de vilar respektive gör sina behov. De väljer att ligga där temperaturen är behaglig och där de inte blir störda och de väljer att gödsla i de delar av området som är kalla, våta och dragiga.

Halm är det material som används mest i sådana system men det har emellertid på senare tid börjat utvecklas system med djupströ där man använder sågspånsbäddar, i vissa fall tillsammans med anaerobisk rötning av avfallet genom att en blandning av enzymer och bakterier regelbundet tillförs.

System med gödselborttagning

Dessa system har redan strukturerats i ytor där djuren vilar respektive gödslar, och gödseln tas bort regelbundet, för det mesta varje dag. Fördelen med system av den typen är att det krävs inget eller bara lite strö och att de fungerar bra även med mindre utrymme för djuren.

System med spaltgolv

System med spaltgolv är det oftast förekommande i gemenskapen.

När det gäller dessa system upprättshålls hygienen, för det mesta utan strö, genom att man anlagt spaltgolv genom vilket avföringen kan falla ner och förvaras på en plats som är avskild från det utrymme som djuren uppehåller sig på. Det faktum att strö inte är nödvändigt för sådana system gör att det kan tillämpas även där det inte finns odlingsbar mark och att behovet av arbetskraft inom anläggningen minskar totalt sett.

Antingen kan hela golvutrymmet bestå av spaltgolv eller så kan den del av utrymmet där djuren vilar ha fast golv medan den del där djuren gödslar utgörs av spaltgolv. På senare tid har man utvecklat spaltgolv som är särskilt utformade för att minska utsläppen av ammoniak.

2.2 Uppfödningssystem för olika typer av svin

a. Galtar

Vuxna galtar hålls vanligen åtskilda för personalens säkerhet och för att underlätta skötseln av djuren. Galtar som används vid artificiell insemination hålls i individuella boxar.

Ersättningsavelsgaltar köps vanligen när de är 5-6 månader gamla från specialiserade uppfödare. De börjar sitt verksamma liv vid 6-7 månaders ålder och på de flesta anläggningar säljs de efter 2-3 år.

b. Sinsuggor och ersättningsgyltor

Ersättningsgyltor föds vanligen upp i grupp på samma sätt som används för slaktsvin, tills de flyttas till avelsbesättningen. I de flesta fall hålls dessa gyltor skilda från äldre suggor tills de har avslutat sin första laktation.

Avelssuggor kan hållas åtskilda, i stabila grupper (som bildas vid avvänjningen eller betäckningen och förblir oförändrade fram till grisningen) eller i stora dynamiska grupper (där suggor regelbundet flyttas vidare vid grisningen och ersätts med nyligen betäckta suggor). Individuell djurhållning får ske i boxar som är helt avskärmade, eller bara delvis avskärmade boxar där suggorna hålls bundna med halsband eller bukgjord (det kommer att vara förbjudet att hålla djuren bundna efter 2005 enligt rådets direktiv 91/630/EEG).

B.1 Individuell djurhållning i boxar

I individuella boxar har suggan en yta på 0,6-0,7 x 2,0-2,1 m vilket gör att den inte kan vända sig och att avföringen hamnar på ett bestämt ställe. Det finns många typer av boxar. Vid en bra utformning är boxens bredd anpassad efter suggans kroppsstorlek, skiljeväggarna består av stänger eller galler som möjliggör visuell kontakt men förhindrar aggression, och den nedre stångens höjd och placering är sådan att suggan inte skadas. Golven har oftast en del försedd med spalt, även om det förekommer anläggningar med enbart spaltgolv eller system med enbart strö. Suggorna har vanligen ett tråg som antingen kan vara individuellt eller gemensamt (4-6 suggor) så att suggor med samma kroppsstorlek eller i samma tillstånd kan hållas i boxar intill varandra. Utfodringen kan vara manuell eller automatisk (1-3 gånger per dag) och kan bestå av blöt- eller torrfoder.

B.2 Uppfödning i grupp

Utformningen av uppfödning i grupp är i hög grad påverkad av den praxis som för närvarande gäller för utfodring av suggor. En exakt utfodring av varje enskild sugga utan aggression kan bara garanteras om djuren hålls instängda när det är dags för utfodring.

Sinsuggor ges vanligen en ganska liten mängd koncentrerat foder en eller två gånger per dag.

De viktigaste utfodringssystemen för djur som uppföds i grupp är följande: individuella foderbås, individuella foderbås med schablonmässig automatutfodring, automatutfodring med individuell identifiering och tilldelning (foderstationer), ad lib-utfodring.

B.3 Grisning och laktation

Suggor flyttas vanligen från utrymmen för sinsuggor till utrymmen för digivande suggor 3-7 dagar före det beräknade datumet för grisning (115 dagar efter betäckning).

Vid uppfödning utomhus hålls digivande och lakterande suggor i avgränsade områden, antingen individuellt eller i grupp, och har tillträde till individuella grisningshyddor. När det gäller system med uppfödning inomhus dominerar användningen av grisningsboxar. Denna typ av boxar, oftast 2,0-2,4 x 0,6 m stora, är utformade så att suggans rörlighet begränsas och placeras mitt i eller vid ena sidan av ett utrymme som är speciellt avsett för små smågrisar.

Att hålla suggorna bundna i delvis avskärmade boxar är ett alternativ men detta kommer inte längre att vara tillåtet enligt villkoren i direktiv 91/630/EEG. I några medlemsstater tillåts grisningsboxar redan nu bara under begränsad tid vid själva grisningen.

Inom gemenskapen är det vanligaste att använda grisningsboxar under hela laktationen.

På senare tid har man utvecklat system för uppfödning inomhus där suggorna har individuella grisningsbås men kan gå ut i ett gemensamt område. Detta system innebär enkla bobås med små fyrkantiga avgränsningar med uppvärmd liggplats för smågrisarna. För närvarande används inte någon av dessa kommersiellt i någon större utsträckning.

De flesta suggorna hålls i grisningsboxar eller individuella bås under laktationen. I vissa fall kan emellertid suggor och smågrisar placeras tillsammans i ett "multisuckling" system så snart griskullen är etablerad. Griskultingarnas ålder då detta sker kan variera från 2-3 dagar till 2 veckor.

C. Avvänjning och avvanda smågrisar

Avvänjningen brukar ske tvärt vid 3 till 5 veckors ålder fastän man vid vissa anläggningar låter avvänjningen ske så sent som vid 8 veckor. Vid avvänjningen flyttas suggan tillbaka till avdelningen för betäckning och smågrisarna får antingen stanna i grisningsboxarna eller omedelbart flyttas till avdelningen för avvanda grisar.

Det finns en rad olika lokaler för avvanda smågrisar. Etageburar där mindre grupper av smågrisar hålls på spaltgolv är vanliga i högkontrollerad miljö med extra uppvärmning. " Flat decks" har också spaltgolv över hela golvytan men är öppna upptill för att det ska vara lättare att komma till.

I ett intensivt uppfödningssystem flyttas smågrisarna från den första avdelningen för avvänjning till en annan större avdelning efter 2-4 veckor. I ett mera extensivt uppfödningssystem kan de avvanda smågrisarna stanna kvar i samma box tills de väger ungefär 30-40 kg, eller, i vissa fall, till slakt.

D. Slaktsvin

Utrymmena för slaktsvin under uppgödning kan ha golv som helt eller delvis är försedda med spalt, golv med endast lite strö och yta med skrapat gödslingsutrymme eller golv med djupströ av halm eller sågspån. Trots att det finns skillnad länderna emellan inom gemenskapen, dominerar lokaler där golven helt eller delvis är av spaltgolvstyp. Foder kan ges både som blöt- eller torrfoder. Torrfoder ges ofta som ad libutfodring från en eller flera trattar. Utfodringen kan dock begränsas under senare stadium för att förhindra excessiv fetma hos svin av genotyper som inte förbättrats eller för att förhindra mycket hög slaktvikt. I kontrollerad stallmiljö är det vanligt att under svinens tillväxttid/tiden före slakt använda två eller tre olika typer av utrymmen för svinen med boxar av olika storlek för att utnyttja ytorna så effektivt som möjligt.

3. De viktigaste ekonomiska och branschmässiga aspekterna av svinuppfödning inom Europeiska Unionen

Svinpopulationen i gemenskapen har varit relativt stabil under 90-talet. Under 1998 ökade emellertid svinpopulationen med mer än 5% jämfört med föregående år och uppgick till 125 miljoner djur (EUROSTAT). Under 1999 och 2000 har svinpopulationen minskat något.

>Hänvisning till>

Totalt finns det inom EU 12,6 miljoner avelssuggor [2] (se tabellen).

[2] EUROSTAT 1997.

När det gäller fördelningen av suggor per land (se tabell nedan) hade, enligt tillgängliga uppgifter, fem länder 72% av den totala populationen i gemenskapen 1999.

Tabell 1: Antal suggor i EU:s medlemsstater (i tusental och i procent av det totala antalet (Eurostat 1999)

>Plats för tabell>

Det bör noteras att storleken på besättningarna är förhållandevis större i Danmark, Italien, Nederländerna och i Förenade kungariket jämfört med övriga länder där det finns färre anläggningar med mer än 200 suggor. I Nederländerna har nästan 90% av anläggningarna mer än 100 suggor. Besättningarna är ganska små i Tyskland där mer än 40% av anläggningarna med suggor har mindre än 10 djur. I Italien har 80% av anläggningarna mindre än 10 suggor medan 2% av anläggningarna tillsammans står för 60% av populationen av suggor [3].

[3] H.J.M. Hendriks, B.K. Pedersen, H.M. Vermeer and M. Wittman: "Pig housing systems in Europe: current trends" 49th Annual Meeting of the European Association for animal production (Warsaw - Poland. August 1998).

I Tyskland minskade besättningen av suggor under 90-talet men Tyskland är ändå det land som har den största andelen i Europa med 21,68% (EU-12) av samtliga suggor. När det gäller det totala antalet svin minskade avståndet mellan Tyskland och Spanien, som ligger på andra plats inom gemenskapen.

I EU hålls nästan 65% av alla dräktiga suggor individuellt och av dessa har mer än 60% inte tillgång till halm. I vissa länder, bland andra Danmark, Finland, Sverige, Nederländerna och Förenade kungariket ökar uppfödning i grupp på grund av att man har en lagstiftning som förbjuder system där djuren stängs in, som till exempel boxar och fixeringsanordningar som gör det omöjligt för suggorna att vända sig.

Produktionen av griskött inom EU ligger på ungefär 18 miljoner ton per år (1999). EU är självförsörjande när det gäller griskött och världens största exportör.

Konsumtionen per person av griskött inom EU har ökat stadigt och denna trend väntas fortsätta.

Svinuppfödning har blivit en mycket specialiserad industri som ofta inte är förbunden med någon markareal, utan som inriktats på inköp, gödning och försäljning av standardiserade djur som skall motsvara exakta specifikationer och stränga tidsramar för leverans.

Det bör också påpekas att sektorns struktur har påverkats av att den motsvarande organisationen av gemenskapens svinmarknad är mycket marknadsorienterad utan direkta stödåtgärder, till exempel direktstöd.

I nuläget är produktionen inom gemenskapen mycket starkt koncentrerad. 72% av svinpopulationen finns i fem medlemsstater, 21% enbart i Tyskland.

>Hänvisning till>

I dessa medlemsstater leder regional koncentration till att ett mycket stort antal svin hålls nära varandra. I t.ex. Spanien finns en tredjedel av svinpopulationen i Katalonien, 95% av svinpopulationen i Belgien finns i Vlaams Gewest, 90% av svinpopulationen i Nederländerna finns i de östra och södra delarna av landet och 65% av svinpopulationen i Tyskland finns i de tre delstaterna Bayern, Nieder-Sachsen och Nordrhein-Westfalen. Enligt uppgifter som kommissionen har tillgång till är djurtätheten i alla dessa områden, med undantag av Katalonien, högre än den som är allmänt räknas som ekologiskt hållbar (1,4 djurenhet per hektar) [4]. [5]

[4] Källa: CONCENTRATION OF LIVESTOCK PRODUCTION (Martin BOSCHMA, Alain JOARIS, Claude VIDAL - Eurostat) Hela rapporten finns på webbplatsen för Generaldirektoratet för jordbruk på följande adress: http://europa.eu.int/comm/dg06/envir/report/en/live_en/report.htm

[5] (...) Det klart högsta genomsnittliga antalet svin per hektar utnyttjad jordbruksareal har Nederländerna där siffrorna för 1995 är fyra gånger så höga som för 1975. Läget är särskilt slående med i genomsnitt mer än 47 svin per hektar för hela landet 1995, tio gånger så högt som genomsnittet för EU-15. Detta är mer än 50% högre än den näst högsta siffran för djurtäthet (Belgien) och tjugo gånger högre än i Österrike som har den lägsta siffran. Det finns stora skillnader mellan olika regioner (...)".

Det faktum att svinuppfödning enbart lönar sig om det bedrivs i allt större skala eftersom marginalerna pressats till följd av konkurrens både i och utanför det egna landet, har lett till en betydlig ökning av det genomsnittliga antalet svin per anläggning och andelen stora anläggningar. Till exempel ökade det genomsnittliga antalet svin per anläggning mellan 1990 och 1995 med 68% i Belgien, med 59% i Spanien och med 36% i Nederländerna. Ökningen i Tyskland under samma period var inte så markant (19%) beroende på den omstrukturering som ägde rum efter återföreningen.

Specialisering i vissa medlemsstater som till exempel Nederländerna resulterar i att smågrisar flyttas från anläggning till anläggning, medan slutna system, som är det vanligaste systemet i Danmark, minimerar antalet flyttningar och därmed risken för sjukdomsspridning.

4. SAmmanfattning av de nu gällande bestämmelserna i medlemsstaterna beträffande skydd av svin i intensiva uppfödningssystem

Den gällande lagstiftningssituationen i gemenskapens medlemsstater presenteras i tabellen nedan grundad på de uppgifter som de behöriga myndigheterna lämnat in under de första sex månaderna 2000.

Dessa uppgifter visar att frågor som rör djurs hälsa och välbefinnande och miljöhänsyn har haft inflytande på svinuppfödningen i en del medlemsstater. Jordbrukare ställs inför allt större krav när det gäller djurstallar och djurskötsel i olika regioner i gemenskapen.

I flera medlemsstater föreskriver lagen nu att dräktiga suggor skall hållas i grupp och i två medlemsstater (Förenade kungariket och Sverige) har bestämmelserna redan trätt i kraft. I Förenade kungariket hålls 85% av suggorna för närvarande i grupp och andelen ökar ständigt.

Främst i norra Europa finns det i lagstiftningen för uppfödning av svin nya krav på djurskydd som återspeglas i yttrandet från Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande, bland annat tekniska krav på golvbeläggningen, minimimått för de individuella boxarna som gör att djuren lätt kan vända sig, material för förbättrad livsmiljö, noggrant preciserade krav för operativa ingrepp på svin eller förbud mot vissa av dessa.

Miljöhänsyn och tillhörande lagstiftning påverkar svinhållningen inom hela gemenskapen. Gemenskapens lagstiftning föreskriver nu särskilda krav för att minska djurtätheten och detaljbestämmelser för utformningen av golvytor och avfallshanteringen i syfte att minska utsläppen av ammoniak.

Den viktigaste akten inom gemenskapens lagstiftning för att minska den intensiva djuruppfödningens miljöpåverkan är rådets direktiv 91/676/EEG om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket [6]. Det direktivet är fortfarande inte fullt ut genomfört i flera medlemsstater trots att tidsfristerna för de flesta åtgärderna redan löpt ut [7].

[6] EGT L 375, 31.12.1991, s. 1.

[7] För ytterligare uppgifter se KOM(1997)473 och KOM(1998)16 slutlig.

Miljöskäl tillsammans med nya standarder för djurs hälsa och välbefinnande pressar i dagsläget svinuppfödarna att ändra sina produktionssystem i linje med ett nytt koncept för svinuppfödning.

Det som driver på dessa förändringar är främst konsumentkrav och nya handelsnormer som utvecklats av större kedjor inom detaljhandeln.

Tabell 2: Lagar och bestämmelser för skydd av svin i medlemstaterna

>Plats för tabell>

(*) Strängare åtgärder för djurs välbefinnande måste tillämpas när en jordbrukare skriver under ett "contrats territoriaux d'exploitation".

(**) Gällande lag.

(ñ) Medlemsstaten har inte meddelat kommissionen dessa uppgifter.

5. Ekonomiska och branschmässiga aspekter av förbättringar av vissa djurhälsokrav för svin enligt Kommissionens förslag

Det är tydligt att bättre förhållanden för djuren har ett pris, och åtgärderna i det här förslaget utgör inga undantag. I en industrigren med så hård konkurrens som grisköttindustrin, där vinstmarginalerna är oerhört små, kan till och med små prisförändringar ha betydande följder för konkurrensen. Detta har även följder för konsumenterna, som i slutänden betalar priset för de strängare normerna för djurens välbefinnade.

Produktionen av svin inom EU kommer allt mer att påverkas av internationell handel och ändrade värderingar hos konsumenterna. Producenterna måste i högre grad än tidigare ta hänsyn till konsumenterna, till frågor som engagerar dem och till deras önskemål.

I de flesta medlemsstater är djurskydd en fråga som blir allt viktigare och lagstiftningen på det här området håller på att bli mer och mer omfattande. Kraven på djurskydd är idag starkt förknippade med produktionens image. Både konsumenter och producenter blir allt mer medvetna om den inverkan som uppfödnings- och djurhållningsmetoder kan ha på djur, på djurs hälsa och välbefinnande och, inte minst, på miljön.

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande redovisar i kapitel 6.3 i sin rapport en ekonomisk bedömning av åtgärder för att förbättra djurens välbefinnande. I flera modellberäkningar baserade på jordbrukspriserna i Nederländerna jämförs åtgärder för förbättring av djurens välbefinnande med utgångsläget enligt rådets direktiv 91/630/EEG. I beräkningen ingår följande:

- Jämförelse mellan individuell djurhållning och uppfödning i grupp för sinsuggor.

- Ekonomiska verkningar vid ändring av uppfödningssystem för lakterande suggor.

- Ekonomiska verkningar av ändring av avvänjningsåldern.

- Möjliga effekter till följd av större utrymmen för slaktsvin och användning av halm.

- Uppskattning av hur högre produktionskostnader till följd av åtgärder för förbättring av djurens välbefinnande kan påverka konsumtionen av griskött och tankar kring konsumenternas attityder och beteende.

De viktigaste resultaten av beräkningen sammanfattas i nedanstående 5 punkter:

1. Några av de nya metoder och uppfödningssystem vars syfte är att öka djurens välbefinnande gör att priset på griskött höjs och alltså minskar jordbrukarens inkomst, medan andra åtgärder inte medför några kostnader eller till och med innebär en inkomstökning. Eftersom marginalen är liten kan emellertid till och med små kostnadsförändringar förändra balansen.

2. Den billigaste formen av grupphållning av dräktiga suggor är billigare än samtliga system för individuell djurhållning, beräknat efter investering per sugga. Denna vinst skulle emellertid kunna minska eller helt utraderas av suggornas minskade produktivitet (en minskning av antalet överlevande grisar per kull eller en ökning av andelen utslagna suggor per år).

3. Det antas att de flesta konsumenter inte är villiga att betala mer för griskött som producerats under förhållanden som de anser vara bättre när det gäller djurs välbefinnande. Det kommer därför att uppstå ett allvarligt hot mot inkomsterna och sysselsättningen inom svinuppfödningen i gemenskapen på grund av sämre konkurrenskraft dels när det gäller export på världsmarknaden, dels när det gäller eventuell import av griskött från tredje land där kraven beträffande djurens välbefinnande är lägre.

4. Om konsumenterna inte är villiga att betala för förbättrat välbefinnande för djuren när importen inte kan begränsas från tredje länder där kraven på djurens välbefinnande är lägre, har svinuppfödningen inget annat val än att försöka att uppväga kostnadsökningarna till exempel genom att öka storleken på besättningarna och förbättra den ekonomiska effektiviteten.

5. Möjligheten att konsumenterna helt slutar att köpa griskött om svinens välbefinnande anses vara oacceptabelt låg borde tas med i beräkningen även om det inte föreligger uppgifter för detta i dagsläget.

Man bör komma ihåg att det skulle vara mycket svårt att beräkna kostnaderna om de nuvarande uppfödningssystemen för suggor anpassades i enlighet med det aktuella förslaget, eftersom situationen i dagsläget ser så olika ut från medlemsstat till medlemsstat. Givetvis skulle de extra kostnaderna vara störst för nyligen byggda stängda anläggningar, eftersom avskrivningarna ännu inte skulle ha minskat värdet av tidigare investeringar.

I vetenskapliga kommitténs rapport framhålls också att kostnadsberäkningen ser helt annorlunda ut om förändringar av uppfödningssystemen görs i slutet av den normala livslängden för en anläggning där djuren hålls instängda. Även om det är svårt att kvantifiera de extra omkostnader som följer av att avskaffa individuella boxar för suggor, antar man att kostnaderna kommer att öka med omkring 0,006 euro per kilo/grisslaktkropp (byggkostnader + arbetskraftskostnader i ny byggnad med spaltgolv). Alla de uppgifter som kommissionen har fått visar att kostnaderna blir högre om omställningarna av systemen måste utföras inom tio år, vilket skulle öka beloppet till 0,02 euro per kilo/slaktkropp.

Vad gäller grupphållningssystem visar uppgifterna att kostnaderna för byggnader faktiskt är lägre än inom system med individuell djurhållning. I Vetenskapliga veterinärkommitténs rapport (avsnitt 6.3.3) sägs att "Den viktigaste orsaken till minskningen (av investeringskostnader) är att de dyrbara boxarna inte längre behövs". Driftskostnaderna påverkas framför allt av två faktorer: användningen av halm (kostnaderna för detta är inte lätta att kvantifiera) och utfodringssystemet.

I tabell 3 jämförs kostnaderna och den ekonomiska avkastningen mellan ett företag i Nederländerna som uppfyller kraven enligt rådets direktiv 91/630/EEG och som håller suggor i individuella boxar utan halm med olika typer av uppfödningssystem i grupp. Tabellen bekräftar att produktionskostnaderna för djurhållning med elektroniska utfodringssystem är lägre än vad som är fallet för djurhållning med individuella boxar. Produktionskostnaderna ökar då halm används (vilket framför allt beror på det höga priset på halm i Nederländerna) och då den tillgängliga ytan ökas (med mer än vad som ingår i kommissionens förslag).

I tabell 3 sammanfattas de uppgifter som ges i tabellerna i avsnitt 6.3 i Vetenskapliga veterinärkommitténs rapport, som innehåller mer detaljerade uppgifter.

Tabell 3: Förändringar av kostnader och ekonomisk avkastning vid gruppuppfödning med EUS jämfört med uppfödning i individuella boxar vid en typisk(**) nederländsk anläggning med suggor (165 suggor)

(Vetenskapliga veterinärkommitténs rapport)

>Plats för tabell>

(*) EUS: Elektroniskt utfodringssystem

(**) Typisk: som uppfyller kraven i rådets direktiv 91/630/EEG

Det måste understrykas att denna tabell bygger på ett scenario med två typer av nya anordningar, den ena med gruppuppfödning och den andra med de individuella boxar som redan finns i dag. Den tar inte upp frågan om ytterligare kostnader för de producenter som utan den föreslagna ändringen av direktivet inte skulle behöva investera i nya anordningar.

När det gäller det finansiella stödet till jordbrukare för investeringar i byggnader och tekniska anordningar för att förbättra svinens välbefinnande bör det noteras att det i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden föreskrivs stöd till investeringar i jordbruksföretag i syfte att bevara och förbättra djurens välfärd. Stödåtgärderna måste ingå i de planer för utveckling av landsbygden som utarbetats av medlemsstaterna och godkänts av kommissionen. De kommer att medfinansieras av EUGFJ och den berörda medlemsstaten.

När det gäller djurs välbefinnande internationellt sett och förhållandet till WTO är det uppenbart att det är en invecklad fråga som inbegriper flera områden som ekonomi, etik, djurs välbefinnande, folkhälsa, livsmedelsproduktion och lagstiftning. Av den anledningen kommer den här rapporten inte att direkt ta upp frågan utan i stället redovisa de olika initiativ som gemenskapen tagit för att djurs välbefinnande skall tas upp inom ramen för förhandlingarna med WTO så att handeln inte undergräver gemenskapens ansträngningar för att förbättra skyddet av djur inom jordbruket.

I samband med detta överlämnade gemenskapen i juni 2000 under ett WTO-möte ett särskilt dokument om "Djurs välbefinnande och handel inom jordbruket". Dokumentet inleds med en presentation av gemenskapens mål när det gäller förhandlingarna om djurs välbefinnande inom ramen för WTO, varav särskilt kan nämnas att se till att handel inte undergräver gemenskapens ansträngningar att förbättra skyddet för djurens välbefinnande. Gemenskapen föreslår en kombination av ett antal åtgärder för att hantera detta viktiga problem: 1) upprättandet av multilaterala avtal, 2) lämpliga märkningsregler, 3) undantag av kompensation för extra kostnader för att uppfylla normer för djurs välbefinnade från krav på nedskärningar.

Tabell 4: Marknadspriser för griskött(1)

>Plats för tabell>

Källa: Europeiska kommissionen, Generaldirektoratet för jordbruk

(1) Representativa marknader

(2) Slaktvikt - Klass U. Efter den 1 juli 1995, klass E.

(3) Beräknat på grundval av priserna i nationell valuta.

(4) Vägd Ø euro/100 kg

6. Huvudområden där det krävs åtgärder för att förbättra välbefinnandet hos svin som föds upp i intensiva system

Vissa behov hos svin måste uppfyllas för att trygga deras välbefinnande.

Det rör sig bland annat om att få ge utlopp för vissa artspecifika beteenden som att röra sig tillräckligt och inta lämpliga rörelser och ställningar så att muskler, ben och leder utvecklas rätt, att skyddas från skador, sjukdomar och parasiter och att bo i lämplig social miljö.

Svins beteende, hälsa och produktivitet påverkas i hög grad av hur lokalerna är utformade, av klimatfaktorer samt av djurskötarna.

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande har lagt fram ett antal slutsatser och rekommendationer för att förbättra välbefinnandet hos de olika kategorier av svin som föds upp i intensiva system.

På grundval av dessa slutsatser och mot bakgrund av den utveckling som nu sker när det gäller uppfödningsmetoder i Europa har kommissionen utarbetat ett förslag till rådets direktiv om ändring av gällande gemenskapslagstiftning på de områden som nämns nedan.

6.1 Att hålla svin isolerade, särskilt användningen av system med individuella boxar för suggor, orsakar allvarliga problem när det gäller välbefinnandet hos djuren

Med undantag av vuxna galtar och suggor vid tiden för grisning är svin sociala djur.

Varken galtar eller gyltor bör födas upp isolerade. Det är acceptabelt att hålla galtar individuellt men de bör inte permanent hållas så att de inte kan se eller lukta andra svin.

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande drar slutsatsen att en del allvarliga problem när det gäller suggors välbefinnande består även i det bästa uppfödningssystem med bås. Fördelarna ur välbefinnandesynpunkt när det gäller uppfödning av suggor i grupp jämfört med att hålla dem i boxar ligger främst i att ett normalt socialt samspel kan upprättas och att det finns bättre möjligheter att tillhandahålla material för dem att böka i eller sysselsätta sig med. De stora problem som förekommer i samband med att svin hålls bundna förekommer även när svin hålls i bås. Följaktligen uppvisar suggor som uppföds i grupp färre tecken på onormal utveckling av ben och muskler, mindre grad av onormalt beteende, sannolikheten för extrema fysiologiska reaktioner minskar liksom urinvägsinfektioner som beror på inaktivitet och deras hjärt- och kärlsystem är i bättre form.

Individuella boxar som inte ger utrymme för suggan att lätt vända sig bör inte användas.

Förslaget från kommissionen innehåller ett förbud mot användning av individuella boxar under tiden från och med fyra veckor efter betäckningen till sju dagar för den beräknade tidpunkten för grisningen. Att binda suggor och galtar kommer oåterkalleligt att förbjudas. I förslaget föreskrivs det en minimistorlek för boxarna så att suggorna ges möjlighet att vända sig.

6.2 Att hålla svin i lokaler med konstgjord golvbeläggning, särskilt golvytor med enbart spaltgolv, påverkar djurens välbefinnande

De behov hos svin som särskilt berörs av konstgjorda golvbeläggningar är följande: att ha en bekväm liggyta och undvika skador, att minimera risken för sjukdomar, att reglera kroppsvärmen till de olika höga och låga temperaturer som kan förekomma. När det gäller golv som är perforerade eller försedda med spalt snarare än fasta kan hygienen förbättras genom att kontakten mellan svinen och avföring/urin minskas. Risken för skador på klövar är mindre på hela golv än på perforerade. Klövarna kan fastna i vissa former av perforeringar eller spalt i golv och den fasta delen mellan perforeringarna eller spalten är ibland för smal för att ge jämt stöd för hela foten.

Svin föredrar isolerade golv eller golv med strö som är både bekväma och varma. Vid värme är det viktigare för svinen att de kan kylas av golvet än den fysiska bekvämlighet eller den isolering som ett yta med strö ger. Följaktligen kan system med djupströ eller kompost skapa problem med värmeregleringen hos svin som hålls i hög rumstemperatur.

Golv med strö inverkar inte bara på bekvämligheten, det ger också material att undersöka och sysselsätta sig med, och när det gäller halm, så kan denna utgöra kostfibrer och ge möjlighet för svinen att visa ätbeteende. Dessa aspekter kan inte analyseras oberoende av varandra.

Uppfödningssystem för svin under tillväxt/svin som snart skall slaktas bör underlätta funktionell uppdelning av ytorna (för utfodring, vila och gödsling), eller förhindra att direkt kontakt med gödseln förekommer i utrymmena för vila.

Jordgolv som passar att böka i, och föremål eller material som svin kan sysselsätta sig med eller undersöka förbättrar miljön i kala stall. Svin tycker särskilt om material som kan deformeras, t.ex. trä med bark på eller tjocka rep. Det skall dock påpekas att djuren gradvis tappar intresset för sådana främmande föremål. Alla svin bör ha konstant tillgång till jord att böka i eller material att sysselsätta sig med.

Kommissionens förslag innehåller särskilda krav för betonggolv med spalt. Denna bestämmelse har till syfte att förhindra att svinens klövar fastnar och att det blir obekvämt för djuren att gå eller stå. Svin bör ha tillgång till olika ändamålsenliga miljöer och bör ha ständig tillgång till material att undersöka och sysselsätta sig med. I förslaget från kommissionen krävs det att djuren har ständig tillgång till foder med fibrer.

6.3 Otillräckliga utfodringsplatser är en möjlig källa till aggressioner och låg foderomvandling. Hunger hos djuren gör att agonistiskt beteende ökar

Vissa problem med välbefinnande hos sinsuggor kan uppträda under olika uppfödningsförhållanden. Sinsuggor ges vanligen mindre foder än vad suggorna själva skulle valt att äta, så djuren går hungriga större delen av sitt liv.

Alla suggor bör få tillräcklig mat för att leva, växa och producera smågrisar. Alla suggor bör få grovfoder eller foder med högt fiberinnehåll och foder med högt energiinnehåll för att minska hungern och tillfredsställa behovet att tugga.

Suggor som uppföds i grupp bör utfodras med ett system som garanterar att varje svin får tillräckligt med foder utan att attackeras, även när suggor som konkurrerar om maten ingår i gruppen.

Enligt kommissionens förslag bör man använda ett utfodringssystem genom vilket det garanteras att varje djur har tillgång till tillräcklig mat utan att bli attackerat.

6.4 En djurskötare som inte har kännedom om uppfödningsmetoder och djurhälsokrav skapar problem i ett i övrigt bra system

Kvaliteten på djurskötarna är av stor betydelse för svinens välbefinnande i alla uppfödningssystem. En skicklig djurskötare kan kompensera många dåliga sidor i vissa uppfödningssystem.

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande rekommenderar att all personal som sysslar med svinskötsel skall ha behörighet för detta. Sådan behörighet skulle erhållas efter utbildning och utfärdande av intyg,

Det bör understrykas att i synnerhet uppfödning av suggor i grupp kräver särskilda kunskaper i lämpliga uppfödningsmetoder och medvetenhet om vikten av att fastställa särskilda förfaranden för djurskötseln.

I kommissionens förslag krävs det att alla som arbetar med svinskötsel känner till bestämmelserna om svins välbefinnande och anses kunna tillämpa dessa bestämmelser på lämpligt sätt.

7. Huvudområden där det krävs framtida forskning för ytterligare förbättringar när det gäller skydd av svin

Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande drar slutsatsen att det krävs mer kunskaper på vissa områden där uppfödningsmetoders inverkan på svinens välbefinnande ännu inte har undersökts.

Kommissionens förslag behandlar dessa framtida frågor.

Vissa krav i direktivet kommer förmodligen att behöva ses över i framtiden i linje med utvecklingen inom vetenskaplig forskning och av nya uppfödningsmetoder för svin.

Kommissionen tar särskilt upp behovet av kunskaper inom följande områden: utvärdering av effekterna på djurens välbefinnande av tillväxtstimulerande substanser, användningen av antibiotika i foder och antibiotikaresistens, effekterna av vissa uppfödningsmetoder i förhållande till tillgängligt utrymme, utformningen av bås och golvbeläggning för slaktsvin, följderna av att svin hålls instängda under laktationen och utvecklingen av uppfödning i lösdrift under denna period utan fara för smågrisarnas överlevnad, utfodringssystem och sambandet mellan dessa och tillgången på material för att böka och sysselsätta sig med.

Yttrandet från Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande visar att det bör läggas särskild vikt vid studier om riskfaktorer för de vanligaste endemiska sjukdomarna, eftersom infektionssjukdomar är ett stort problem när det gäller välbefinnande. Även genetiska förändringar som orsakats av genteknik bör ägnas särskild uppmärksamhet. I dagsläget finns det inte många arbeten inom den vetenskapliga litteraturen som behandlar välbefinnandet hos transgena svin eller hos svin som behandlats med substanser som producerats med rekombinant DNA-teknologi. Det är sannolikt att denna del av utvecklingen av uppfödningsmetoder kommer att kräva fler åtgärder från gemenskapslagstiftningen i framtiden.