MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET Kommissionens yttrande om ett utkast till rådets beslut om sammansättningen av och stadgarna för Kommittén för ekonomisk politik

I enlighet med artikel 209 i fördraget skall rådet efter yttrande från kommissionen fastställa regler för Kommittén för ekonomisk politik. Den 16 mars 2000 hörde rådet kommissionen om ett utkast till rådets beslut om sammansättningen av och stadgarna för Kommittén för ekonomisk politik (rådsdokumenten 6220/00, 6380/00 ADD1, 2000/0802(CNS)).

Kommissionen kan på det hela taget inte godta utkastet till stadgar för och sammansättning av Kommittén för ekonomisk politik och rekommenderar rådet att inte anta dem.

1. Inledning och bakgrund

1.1. Kommittén för ekonomisk politik (KEP) inrättades genom rådets beslut 74/122 av den 18 februari 1974. Regler för samordning av den ekonomiska politiken fastslogs samma dag i rådets beslut 74/120 om uppnående av en hög grad av konvergens i medlemsstaternas ekonomiska politik. KEP ålades uppgifter som dittills tillhört tre olika kommittéer (politik på kort sikt, budgetpolitik, politik på medellång sikt). KEP fick i uppgift att bidra till samordningen av medlemsstaternas ekonomiska politik på kort och medellång sikt. Kommittén har omfattat fyra medlemmar per land, vilka i allmänhet har kommit från ministerierna (t.ex. allmän ekonomisk politik, budgetpolitik, strukturpolitik) och landets centralbank.

1.2. I och med inrättandet av Europeiska monetära systemet (EMS) 1979 koncentrerades samordningen av den ekonomiska och monetära politiken till detta. Monetära kommittén (MK, som inrättades genom EEG-fördraget men vars roll dittills huvudsakligen begränsats till monetär politik) blev alltmer engagerad i samordningen av inte bara monetär utan även ekonomisk politik, och KEP:s roll i det praktiska arbetet minskade betydligt. När begreppet multilateral övervakning 1990 infördes i gemenskapslagstiftningen genom rådets beslut 90/141 om uppnående av successiv konvergens under EMU:s första etapp (vilket upphävde beslut 74/120), tillföll förberedandet av rådets arbete om övervakning MK, som därför omfattade experter i form av ledamöter i KEP.

1.3. I Maastrichtfördraget bekräftades till fullo den ökande betydelse som MK fått på bekostnad av KEP. Enligt artikel 114 ges MK (Ekonomiska och finansiella kommittén (EFK) sedan den 1 januari 1999) vissa specifika uppgifter, inbegripet att bidra till att förbereda rådets arbete, medan KEP inte ges någon särskild roll när det gäller samordningen av den ekonomiska politiken och endast omnämns kort en gång i artikel 272, som rör EU:s budget.

2. Kep och efk - kommissionens roll

2.1. Denna utveckling beaktas inte i utkastet till KEP:s stadgar, vilka har samma rättsliga utformning som EFK:s stadgar och i vilka KEP ges roller som denna inte uttryckligen tilldelas enligt fördraget eller sekundärrätten. Den enda hänvisning till KEP som görs i fördraget förekommer i artikel 272.9, där det står följande: "Kommissionen skall efter samråd med kommittén för ekonomisk politik bestämma denna maximala procentsats (för ökningen av icke-obligatoriska utgifter) beroende på ...". Eftersom detta rör en så viktig fråga som samordningen av den ekonomiska politiken, skulle det ha varit att föredra om utkastet till KEP:s stadgar först hade initierats genom ett förslag från kommissionen. På så sätt hade man respekterat andan i artikel 99.5 i fördraget, där det uttryckligen anges att rådets beslut om förfaranden för multilateral övervakning måste initieras genom ett förslag från kommissionen samt att Europaparlamentet skall vara fullt inbegripet i processen. Om man hade förfarit på så sätt, skulle processen åtminstone ha varit erforderligt öppen och konsekvent. Kommissionen anser emellertid inte att villkoren för ett framläggande av ett dylikt förslag ännu har uppfyllts (se punkt 3.3 nedan).

2.2. I flera artiklar i utkastet till stadgar verkar inte den institutionella jämvikten beaktas på vederbörligt sätt. Detta är särskilt påfallande när det gäller kommitténs uppgifter, speciellt artikel 1.2 och 1.3 i utkastet till stadgar. Det erinras om att enligt avdelning VII i fördraget (Ekonomisk och monetär politik) skall rådets politikbeslut grundas på en rekommendation eller ett förslag från kommissionen, om vilket EFK måste yttra sig. Tydliga exempel är de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och genomförandet av dessa (artikel 99.2 och 99.3), förfarandet vid alltför stora underskott (artikel 104) samt besluten för införande av den gemensamma valutan (artiklarna 121 och 122). Enligt utkastet till stadgar förefaller emellertid en av KEP:s uppgifter vara att på områden den själv väljer utarbeta politikrekommendationer till rådet och då inte på grundval av rekommendationer/förslag från kommissionen. Medan kommissionens initiativrätt, som är klart angiven i fördraget, till fullo respekteras i EFK:s stadgar, verkar detta inte bli fallet för utkastet till KEP:s stadgar.

2.3. Kommissionen anser likaledes att den sista meningen i artikel 8.1 "Sekreteraren och personalen skall handla enligt kommitténs instruktioner när de utför de åtaganden de har i förhållande till kommittén" bör strykas. Anledningen är att sekretariatets sekreterare och personal kommer att vara kommissionstjänstemän, och sådana är enligt tjänsteskrifterna förbjudna att handla på uppdrag av organ utanför kommissionen. Meningen är dessutom överflödig, eftersom det i artikelns första mening står att kommittén skall biträdas av ett sekretariat under ledning av en sekreterare.

3. Slutsatser

3.1. Kommissionen anser emellertid att de uppgifter som fastställs i artikel 1 i utkastet till stadgar omfattar frågor som har betydelse för att EMU skall fungera på ett smidigt sätt och att gemenskapens övergripande ekonomiska mål enligt fördraget skall uppnås. Dessutom har de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken blivit mer omfattande som en följd av slutsatserna från flera möten i Europeiska rådet beträffande samordningen av den ekonomiska politiken, senast slutsatserna från Europeiska rådet i Santa Maria da Feira. I dessa slutsatser upprepas behovet av att stärka de allmänna riktlinjernas samordnande roll. Där anges också att de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken syftar till att bibehålla en tillväxt- och stabilitetsorienterad ekonomisk politik, att öka unionens tillväxtpotential, att förbättra de offentliga finansernas kvalitet och hållbarhet samt att gå vidare med långtgående och omfattande reformer av produkt-, kapital- och arbetsmarknaderna och på så vis bidra till att uppfylla de mål som angavs vid Europeiska rådets särskilda möte i Lissabon.

Räckvidden för multilateral övervakning har följaktligen utökats i motsvarande omfattning. Kommissionen anser emellertid att EFK med sin nuvarande utformning inte har möjlighet att behandla alla dessa frågor på ett adekvat sätt. Europaparlamentet gav 1998 uttryck för en liknande uppfattning i sitt yttrande om utkastet till EFK:s stadgar [1].

[1] Europaparlamentets resolution 226.977 av den 18 maj 1998.

3.2. Frågan kvarstår emellertid om hur man på ett adekvat sätt skall fördela de uppgifter och de ansvarsområden som är förknippade med en dylik vittomfattande utövning av multilateral övervakning. Nuvarande arrangemang, som innebär en informell arbetsfördelning mellan EFK och KEP, har visat sig kunna uppfylla kraven vad avser multilateral övervakning, och denna skulle således inte riskeras om dessa arrangemang bibehålls. Frågan måste dock tas upp till förnyad prövning i sinom tid.

3.3. Det är uppenbart att en enhetlig sekundärrättsakt för sådana förfaranden för multilateral övervakning som avses i artikel 99 i fördraget skulle bidra till att lösa frågan. Det har emellertid ännu inte upprättats någon sekundärrätt av det slag som avses i artikel 99.5. Detta är på intet vis anmärkningsvärt, eftersom EMU:s tredje etapp inleddes för bara drygt ett år sedan, och det är klokt att avvakta tills man har betydande erfarenhet av befintliga förfaranden. En enhetlig sekundärrätt skulle bl.a. innebära att samordningen av den ekonomiska politiken organiseras på ett klart och öppet sätt och skulle troligtvis omfatta en roll för KEP. Den rapport om samordning av den ekonomiska politiken som Europeiska rådet i Helsingfors ställde sig bakom ger en möjlig bild av sekundärrätten i dessa frågor.

3.4. Sekundärrätt om multilateral övervakning på grundval av artikel 99.5 måste initieras genom ett förslag från kommissionen, och Europaparlamentet skulle inbegripas genom det förfarande som avses i artikel 252. Kommissionen har för avsikt att i en inte alltför avlägsen framtid och så snart man har mer erfarenhet på området, t.ex. en fullständig "Lissabon-cykel", att för rådet lägga fram ett förslag om detaljerade regler för multilateral övervakning enligt artikel 99.5. Kommissionen anser det inte lämpligt att ändra de nuvarande reglerna för KEP förrän dylik sekundärrätt upprättas.

Mot bakgrund av ovannämnda argument kan kommissionen inte avge ett positivt yttrande till rådet om utkastet till stadgar för KEP, i synnerhet om de inte ändras på de punkter som anges detta yttrande.