Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om "Meddelandet från kommissionen till rådet och Europaparlamentet om upprättande av gemenskapens handlingsplan för att inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken bevara och på ett hållbart sätt bruka fiskeresurserna i Medelhavet"

(KOM(2002) 535 slutlig)

(2003/C 133/06)

Den 9 oktober 2002 beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 262 i EG-fördraget rådfråga Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ovannämmnda meddelande.

Sektionen för jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 11 mars 2003. Föredragande var Eduardo Chagas.

Vid sin 398:e plenarsession den 26 och 27 mars 2003 (sammanträdet den 26 mars) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande enhälligt.

1. Inledning

1.1. Med detta meddelande(1) avser kommissionen att upprätta en handlingsplan för fiskeriverksamheten i Medelhavet och därmed lägga grunden för ett nytt perspektiv och en ny ram för fisket i detta område.

1.2. Detta nya perspektiv innebär att man beaktar alla faktorer som kan möjliggöra ett ansvarsfullt och hållbart fiske samt att insatserna genomförs inom ramen för ett integrerat synsätt grundat på nya principer när det gäller den miljö där fiskeriverksamheten bedrivs i varje medlemsstat.

1.3. Det handlar om en ny ram som grundar sig på ändrade principer för jurisdiktionen över farvattnen och förhållningssättet gentemot tredje länder som är verksamma inom området - en ram som gör det möjligt att tillämpa alla komponenterna i den gemensamma fiskeripolitiken (GFP). Det gäller inte minst bevarande av fiskeresurserna, som enligt de studier och undersökningar som medlemsstaternas officiella organ och andra internationella organ genomfört är överexploaterade och kräver en effektiv insats för att en återhämtning skall kunna ske.

1.4. I handlingsplanen föreslår kommissionen

- tillämpning av en konsekvent metod när det gäller att upprätta fiskeskyddszoner,

- förvaltningen av fiskeansträngningarna som huvudsakligt instrument,

- förbättring av fiskemetoderna för att minska de negativa effekterna på bestånd och miljö,

- förstärkning av åtgärderna för kontroll och genomförande,

- tillgång till fler vetenskapliga utlåtanden,

- ökat deltagande av fiskerisektorn i samrådsprocessen,

- ökat internationellt samarbete.

2. Allmänna kommentarer

2.1. Fiskeriverksamheten i Medelhavet har stor betydelse ur ekonomisk och social synvinkel och dess verkliga betydelse är i många fall avsevärt större än dess relativa bidrag till BNP. Medelhavsflottan står för 42 % av sysselsättningen inom fiskerisektorn.

2.2. Den överväldigande majoriteten av de fartyg som är verksamma i Medelhavet är kortare än 12 meter. Eftersom denna typ av fartyg utgör 80,2 % av det totala antalet gemenskapsfartyg som är verksamma där, kan Medelhavsflottans fiske karakteriseras som huvudsakligen icke-industriellt småskaligt fiske.

2.3. På grund av att kontinentalsockeln är så smal och att fartygen som är verksamma där är förhållandevis små, bedriver denna flotta ett kustnära fiske i nationella territorialvatten. Verksamheten kännetecknas därför av speciella särdrag inte bara när det gäller företagsstruktur, utan även när man ser på verksamhetsinriktning, sysselsättning, kapitalinvesteringar och fångstmängd.

2.4. Alltsedan den gemensamma fiskeripolitiken inrättades har Medelhavsfiskets särdrag varit avgörande för hur politiken tillämpats där och för de anpassningar man senare har genomfört.

2.5. Samtidigt som fiskeripolitikens struktur- och marknadsåtgärder i allmänhet tillämpats i samma utsträckning i Medelhavet som i övriga områden inom EU, har bevarandepolitiken, som kanske är det viktigaste inslaget i GFP, bedrivits på ett mindre nogräknat sätt. Detsamma gäller för kontrollpolitiken.

2.6. En integrerad fiskeriförvaltning förutsätter en analys av de biologiska, ekonomiska och sociala aspekterna, lämpliga förvaltningsinstrument samt en dialog mellan näringsidkare, myndigheter och vetenskapliga organ.

2.7. Kommittén ser med stort intresse på detta meddelande från kommissionen och den väg som stakas ut för att uppnå målsättningen att inom tre år förnya den gemensamma fiskeripolitiken i Medelhavet genom att bland annat tillämpa den mångfald av instrument som finns att tillgå inom GFP. Vi vill framhålla att det handlar om ett mycket ambitiöst mål med tanke på den begränsade tidsram som kommissionen satt upp för att nå målet.

2.8. Detta är för övrigt en målsättning som EESK har efterlyst i ett antal tidigare yttranden(2).

2.9. Kommittén vill även framhålla förslaget om att de gemenskapsåtgärder som skall leda till att detta mål uppnås skall föregås av en bred debatt med berörda aktörer och arbetsmarknadens parter, inom ramen för särskilda befintliga eller nyinrättade organ. Inrättandet av en regional rådgivande nämnd för Medelhavet, såsom föreskrivs i den nya ramförordningen, kan vara ett steg i rätt riktning. EESK noterar också med stort intresse det arbete som pågår för att inrätta en Medelhavstäckande sammanslutning av fiskare och vill påpeka hur viktigt det är att involvera de främsta aktörerna i detta arbete, särskilt redare och arbetstagarrepresentanter.

2.9.1. Den omfattande förekomsten av illegalt fiske i Medelhavet, som inte håller sig till bra fångstmetoder och som utövas av fartyg från länder utanför detta område är oförenlig med ett ansvarsfullt och hållbart fiske. Kommittén vill framhålla att det är nödvändigt att främja samarbete mellan kustländerna och ser därför positivt på förslaget om en konferens med deltagare från Medelhavsområdet för att diskutera utvecklingen av fisket i Medelhavet.

2.10. Idén att analysera situationen och eventuellt utveckla en ny policy och en gemensam ståndpunkt med avseende på att utöka fiskevatten under nationell jurisdiktion förefaller särskilt lyckad. Detta skulle motverka den aktuella situationen med varierande förhållanden för de olika medlemsstaterna i området. För vissa gäller 6-12 nautiska mil, för ett land gäller 49 nautiska mil som fiskeskyddszon, och för en blivande medlemsstat gäller så mycket som 25 nautiska mil som exklusiv ekonomisk zon. Denna situation liksom det faktum att vissa medlemsstater i praktiken utvidgat sina vatten genom att förklara områden som miljöskyddsområden, visar att det är nödvändigt att ta itu med denna fråga på ett försiktigt men samtidigt målmedvetet sätt.

2.11. EESK ser mycket positivt på detta initiativ och uppmanar till ansträngningar från EU:s sida att när det gäller jurisdiktionen över farvattnen nå fram till en gemensam ståndpunkt som kan övergå i multilaterala överenskommelser mellan kustländerna i Medelhavsområdet. Detta kan bli grundvalen för ett lyckat genomförande av reformen av den gemensamma fiskeripolitiken.

2.12. En gemensam ståndpunkt med avseende på en utvidgning av territorialvattnen kan innebära en stor fördel bland annat när det gäller att göra förvaltningen av GFP mer enhetlig, harmonisera förfarandena, öka aktörernas ansvarstagande samt bekämpa illegalt fiske och all verksamhet som inte respekterar god praxis och inte iakttar de principer som skall gälla för ett ansvarsfullt fiske.

2.13. Kommittén stöder denna inställning som borde innebära att man inte ökar fiskeansträngningarna utan genomför effektivare kontroller från medlemsstaternas sida. Det är dock nödvändigt att se till att medlemsstaterna förfogar över tillräckliga mänskliga, tekniska och finansiella resurser för att kunna utöva denna kontroll på ett effektivt sätt.

2.14. Medlemsstaternas egna officiella organ och andra vetenskapliga organ har presenterat samstämmiga bevis för att fiskeresurserna i Medelhavet är överutnyttjade. Därför brådskar det med kraftfulla satsningar för att bevara bestånden så att man kan garantera ett hållbart utnyttjande av fiskeresurserna och upprätthålla denna verksamhet, som har en stor ekonomisk och social betydelse för vissa regioners livskraft och befolkningsstruktur.

2.15. En koppling mellan bevarandepolitik och förvaltning av gemenskapens fiskeresurser i Medelhavet och en dynamisk insats från de regionala samordningsorganen samt utveckling av samarbetet med grannländerna i området skulle kunna betyda mycket för det framtida Medelhavsfisket och leda till positiva bieffekter på andra områden. FAO:s lokala projekt i området (Adriamed, Copemed och Medsurmed) kan fungera som en grund för att stärka det vetenskapliga samarbetet.

2.16. För att genomföra en reform av den gemensamma fiskeripolitiken i Medelhavet krävs kunskap om de verkliga förhållanden som behöver åtgärdas och särskilt om situationen för de olika bestånden, deras biologiska tillstånd samt förutsättningarna för återväxt.

2.17. Fiskeriverksamheten är beroende av en komplex biologisk verklighet som påverkas av många faktorer, bland annat klimat och miljö och andra faktorer som kräver grundliga kunskaper.

2.18. I denna situation fordras att man i syfte att bibehålla denna ekonomiska verksamhet och bevara den biologiska mångfalden utformar mycket exakta regler för bevarande och förvaltning av de biologiska resurserna, då man annars riskerar att de utarmas.

2.18.1. Genom ett ökat multilateralt samarbete borde dessa regler samordnas och tillämpas av alla fiskeflottor som bedriver fiske i Medelhavet.

2.19. För att besluten skall kunna baseras på en säker grund krävs bättre vetenskapliga utlåtanden om fisket, en grundläggande förutsättning för att ge trovärdighet åt hela den lagstiftningsstruktur som rör åtgärder för Medelhavsfisket.

2.20. I det arbete som olika vetenskapliga institut och vetenskapskretsar runt om i EU genomför för att ta fram studier och utlåtanden som rör sektorn behöver man ta större hänsyn till de verkliga förhållanden och behov som gäller, så att innehållet blir objektivt och betydelsefullt för sektorn.

2.21. Såväl när det gäller Atlanten som Medelhavet har EESK å andra sidan redan framhållit att det krävs "ökad forskning på detta område, att samarbetet och informationsutbytet på europeisk nivå måste främjas och att tillräckliga resurser måste anslås..."(3) I detta sammanhang vill kommittén uttrycka sin oro för den nedskärningen av anslagen för forskning avseende fiskerisektorn inom ramen för sjätte ramprogrammet.

2.22. Inrättandet av en undergrupp för Medelhavet inom STECF(4) skulle med tillräckliga mänskliga och finansiella resurser kunna vara av stor nytta för att stödja nya insatser och åtgärder avseende förvaltningen.

2.23. Som EESK framhållit i yttrandet(5) om den vägledande tidsplanen(6) stöder kommittén att man successivt upphör med sådana fiskemetoder som har en negativ inverkan på havsmiljön och främjar bruket av mer selektiva och miljövänliga metoder. Vi vill dessutom återigen framhålla att det är av avgörande betydelse att låta aktörer som företräder de ekonomiska och sociala intressena delta i utformningen av åtgärderna, exempelvis i arbetet med den planerade översynen av förordning (EG) nr 1626/94.

2.24. En ingående analys bör också genomföras av den fiskeverksamhet som rubriceras som fritidsfiske, och som i vissa fall kan likställas med regelrätt yrkesverksamhet.

2.25. Målsättningarna för GFP i Medelhavet bör bidra till att värna om gemenskapens ledande roll i tillämpningen av dess olika delar. Syftet är att garantera hållbara insatser och konsekventa strategier och samtidigt låta den nationella och lokala nivån få delta i arbetet med specifika frågor i lämplig utsträckning, särskilt genom de regionala rådgivande nämnderna.

2.26. För att man skall kunna upprätthålla sådana miljömässiga förhållanden att de biologiska fiskeresurserna skyddas, krävs det generellt sett stor vaksamhet i samband med miljöåtgärder och insatser för att bekämpa förorening och skydda livsmiljön. Detta är särskilt angeläget när det gäller hav med sådan särprägel som Medelhavet.

2.26.1. Skyddet av den marina miljön är grundläggande för att kunna garantera fiskets hållbarhet. Större uppmärksamhet bör helt klart ägnas åt denna aspekt. Man bör gå från ord till handling och försöka åstadkomma en verkligt övergripande och integrerad strategi för att skydda havsmiljön. Denna bör bland annat omfatta en beredskap för de allvarliga problem som uppstår på grund av föroreningar som orsakats av transportfartyg som transporterar olja och annat farligt gods eller vid oljeutsläpp i havet.

2.27. De anpassningar och reformer som kommer att bli nödvändiga för att kunna tillämpa GFP i Medelhavet kommer även att få återverkningar på den sociala strukturen.

2.28. Faktum är att ett fullskaligt genomförande i Medelhavsområdet av strategierna som avser bevarande, strukturpolitik och marknader, även om de självfallet anpassas efter den situation och verklighet som råder, kommer att leda till sociala konsekvenser för dem som är verksamma inom sektorn och får sin utkomst där.

2.29. Kommittén framhåller att stödet till utvecklingen av vattenbruk som komplement till det traditionella fisket måste säkerställas.

2.30. EESK rekommenderar att man för in den sociala dimensionen i reformen av den gemensamma fiskeripolitiken i detta område med tanke på dess stora betydelse och förankring. Kommittén vill här särskilt hänvisa till det yttrande som är under utarbetande om "Handlingsplan för att motverka de sociala, ekonomiska och regionala konsekvenserna av omstruktureringen av EU:s fiskeindustri". Dessutom framhåller kommittén att kvinnorna har en viktig roll att spela med tanke på att fiskesektorn i området huvudsakligen kännetecknas av en småskalig struktur.

2.31. Under tiden är det viktigt att man inbördes anpassar de socioekonomiska åtgärder som skall införas och som medlemsstaterna skall stå för, i syfte att dels undvika oönskad snedvridning av konkurrensen, dels säkerställa ett betryggande socialt skydd, vilket man för närvarande saknar.

Bryssel den 26 mars 2003.

Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Roger Briesch

(1) KOM(2002) 535 slutlig.

(2) EUT C 85, 8.4.2003.

(3) EUT C 85, 8.4.2003.

(4) Vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerisektorn.

(5) EUT C 85, 8.4.2003.

(6) KOM(2002) 181 slutlig.