Förslag till rådets förordning om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (96/C 52/01) KOM(95) 434 slutlig - 95/0247(CNS)

(Framlagt av kommissionen den 10 november 1995)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

På grund av olika samverkande förändringsfaktorer befinner sig frukt- och grönsakssektorn för närvarande i en ny situation till vilken producenterna måste anpassa sig. Det är därför motiverat med en ny inriktning på de grundläggande reglerna för den gemensamma marknadsorganisationen inom denna sektor. Rådets förordning (EEG) nr 1035/72 av den 18 maj 1972 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1363/95(2), har varit föremål för ett stort antal ändringar och för klarhetens skull bör därför en ny förordning antas.

Det är lämpligt att bestämmelserna i följande förordningar förs in i den nya förordningen: rådets förordning (EEG) nr 3285/83 av den 14 november 1983 om allmänna bestämmelser om vidgad giltighet för vissa regler utfärdade av producentorganisationer inom frukt- och grönsakssektorn(3), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 220/92(4), rådets förordning (EEG) nr 1319/85 av den 23 maj 1985 om en förstärkt övervakning av tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om frukt och grönsaker(5), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 404/93(6), rådets förordning (EEG) nr 2240/88 av den 19 juli 1988 om fastställande vad avser persikor, citroner och apelsiner av tillämpningsföreskrifter till artikel 16b i förordning (EEG) nr 1035/72 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(7), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1327/95(8), rådets förordning (EEG) nr 1121/89 av den 27 april 1989 om införande av en interventionströskel för äpplen och blomkål(9), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1327/95, rådets förordning (EEG) nr 1198/90 av den 7 maj 1990 om upprättande av ett register över citrusodlingarna i gemenskapen(10). Dessa förordningar bör följaktligen upphävas.

Klassificeringen av produkter enligt gemensammaoch tvingande normer som tilämpas på frukt och grönsaker som saluförs inom gemenskapen eller som exporteras till tredje land utgör, å ena sidan, en referensram som bidrar till sunda handelsförbindelser och insyn i marknaden och som, å andra sidan, utestänger produkter av undermålig kvalitet från marknaden. Att dessa normer följs bidrar således till att produktionens lönsamhet förbättras.

I förenklingssyfte förefaller det lämpligt att som tillämpliga normer för den gemensamme marknadsorganisationen anta de normer som fastställts av FN:s ekonomiska kommission för Europa i fråga om de produkter som omfattas av denna organisation. Det är nödvändigt att fastställa på vilka villkor internationella normer får anpassas till gemenskapens särskilda behov.

Fastställandet av normer kan bara få full effekt om de tillämpas i samtliga handelsled från och med avsändandet från produktionsregionen. Undantag får emellertid medges för viss verksamhet som antingen är mycket marginell och begränsad eller som äger rum i början av handelskedjan eller för produkter som är avsedda för bearbetning. Möjligheten att brist kan uppstå bör också tas i beaktande. Konsumenternas krav i fråga om egenskaperna hos frukt och grönsaker medför att det är nödvändigt att på etiketten ange produkternas ursprung fram till och med detaljhandelsledet.

Vid produktion och saluföring av frukt och grönsaker måste miljöhänsyn tas såväl på odlingsnivå som inom förvaltningen av förbrukningsmaterial och omhändertagande av produkter som återtagits från marknaden, framför allt i fråga om skydd av vattenkvalitet, upprätthållande av den biologiska mångfalden och bevarande av landskapet.

Producentorganisationerna utgör grundvalen för den gemensamma marknadsorganisationen, vars decentralisering de säkerställer på sin nivå. Inför en efterfrågan som ständigt blir mer koncentrerad framstår en omgruppering av utbudet från dessa organisationer mer ekonomiskt nödvändig än någonsin för att stärka producenternas ställning på marknaden. Denna omgruppering bör ske frivilligt och på lämpligt sätt i kraft av omfattningen och effektiviteten av de tjänster som en producentorganisation kan erbjuda sina medlemmar.

En producentorganisation som bidrar till förverkligandet av målen med den gemensamma marknadsorganisationen får endast erkännas av medlemsstaten om den uppfyller vissa villkor som den förpliktar sig och sina medlemmar att följa i enlighet med stadgarna. De producentgrupper som önskar få status som producentorganisation i enlighet med denna förordning bör kunna omfattas av en övergångsperiod under vilken finansiellt, nationellt stöd eller gemenskapsstöd får beviljas från och med det att dessa grupper tar på sig vissa förpliktelser och uppfyller dessa.

Det är lämpligt att fastställa en övergångsperiod för de producentorganisationer som redan erkänts i enlighet med förordning (EEG) nr 1035/72 men som inte omedelbart kan uppfylla kraven för erkännande enligt den här förordningen. Sådana organisationer måste visa att de snabbt kan vidta de förändringar som är nödvändiga för detta ändamål.

I syfte att ålägga producentorganisationerna större ansvar, i synnerhet vad gäller deras finansiella beslut, och för att utnyttjandet av de offentliga medel som ställs till deras förfogande skall kunna överblickas framåt i tiden bör det fastställas på vilka villkor dessa resurser får användas. Att producentorganisationerna genomför en samfinansiering av driftsfonder förefaller vara en lämplig lösning.

För att driftsfonderna skall kunna existera och förvaltas på ett riktigt sätt är det nödvändigt att producentorganisationer övertar hela frukt- och grönsaksproduktionen från sina medlemmar.

I syfte att ytterligare förstärka de åtgärder som producentorganisationerna eller sammanslutningar av sådana vidtar och för att säkerställa all önskvärd stabilitet på marknaden är det lämpligt att tillåta att medlemsstaterna på vissa villkor utsträcker räckvidden av de regler, särskilt i fråga om produktion, saluföring och miljöskydd, som organisationen eller sammanslutningen av organisationer i den berörda regionen antar för sina medlemmar, till alla producenter i den regionen som inte är medlemmar. Vissa kostnader till följd av utvidgningen av reglernas tillämpning kan, om bevis framläggs, tas ut av de berörda producenterna från och med den tidpunkt då de gynnas av dess effekter.

Branschorganisationer som bildas på initiativ av enskilda eller av aktörer som redan grupperat sig och som representerar en väsentlig del av de olika yrkeskategorierna inom frukt- och grönsakssektorn bör kunna bidra till att större hänsyn tas till hur marknaden faktiskt fungerar, till att uppmuntra förändringar av det ekonomiska beteendet i syfte att förbättra kunskapen om och organisationen av produktionen, liksom om presentationen och saluföringen av produkterna. När åtgärder från dessa branschorganisationer rent allmänt bidrar till förverkligandet av målen i artikel 39 i fördraget, särskilt de mål som gäller den nuvarande marknadsorganisationen, är det lämpligt att, efter att ha definierat de berörda åtgärdstyperna, bevilja ett särskilt erkännande till de av dess organisationer som visar sig vara representativa och som vidtar åtgärder som aktivt strävar efter att förverkliga de ovan nämnda målen. Bestämmelserna i fråga om utvidgningen av de regler som antas av producentorganisationerna eller av sådana sammanslutningar och fördelningen av de kostnader som följer av denna utvidgning bör, mot bakgrund av de likartade målen, även tillämpas på branschorganisationer.

I syfte att stabilisera priserna är det önskvärt att producentorganisationerna får intervenera på marknaden, särskilt genom beslut att inte saluföra vissa kvantiteter produkter under vissa perioder. Dessa återtag från marknaden får inte planeras som en möjlighet att avsätta ersättningsprodukter. Dels bör inte gemenskapsfinansieringen omfatta mer än en fastställd procentandel av produktionen, dels bör kompensationen från gemenskapen sänkas, utan att detta påverkar utnyttjandet av driftsfonder för detta ändamål. I förenklingssyfte förefaller det berättigat att bibehålla en enhetlig och linjär gemenskapskompensation för varje produkt. För att åstadkomma en sänkning som i omfattning är jämförbar för alla produkter blir vissa differentieringar nödvändiga.

Interventionsåtgärderna får endast full effekt om de produkter som återtas från marknaden inte åter släpps ut i den vanliga omsättningen för den typen av produkter. Olika typer av ändamål eller användning bör definieras i syfte att i största möjliga utsträckning undvika att återtagna produkter förstörs.

Den nya förvaltningen av återtaganden gör det möjligt att samtidigt upphäva gällande bestämmelser i fråga om följderna av tröskelöverskridande. Det är dock rimligt att behålla denna princip under en övergångsperiod och att ge kommissionen i uppdrag att åter sätta den i kraft om behov skulle uppstå.

I rådets förordning (EG) nr 3290/94(11) fastställs de anpassningar och övergångsåtgärder som krävs inom jordbrukssektorn för genomförandet av de avtal som har slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, särskilt den nya ordningen för handel med tredje land inom frukt- och grönsakssektorn. Bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1035/72, ändrade genom bilaga XIII till förordning (EG) nr 3290/94, skall införas i den här förordningen. Om produkter som importeras till gemenskapen är avsedda för bearbetningsindustrin, saluförs de inte i konsignation. Verifieringen av ingångspriset kan följaktligen göras på grundval av andra komponenter än ett schablonvärde. Den berörda bestämmelsen bör kompletteras i detta syfte.

Reglerna för marknadsorganisationen bör iakttas av alla de aktörer för vilka de gäller, annars kommer reglernas verkan att förvanskas med alla de konsekvenser detta medför, oavsett om det gäller utnyttjande av offentliga resurser eller konkurrens mellan aktörer. Det är därför lämpligt att gemenskapen inrättar ett särskilt kontrollorgan inom denna sektor. Med hänsyn till såväl budgeten som effektiviteten bör detta kontrollorgan bestå av anställda vid kommissionen och nationellt anställd personal.

En förutsättning för en korrekt förvaltning av den gemensamma organisationen av marknaden är mycket goda kunskaper om marknaden. De åtgärder som krävs för detta bör vidtas.

Den inre marknadens verksamhet skulle kunna äventyras om visst stöd beviljades. De bestämmelser i fördraget som gör det möjligt att värdera stöd beviljade av medlemsstaterna och att förbjuda sådana som är oförenliga med den gemensamma marknaden bör därför tillämpas inom denna sektor.

Den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker måste samtidigt, och på ett lämpligt sätt, beakta de mål som anges i artiklarna 39 och 110 i fördraget.

För att underlätta genomförandet av de föreslagna bestämmelserna bör ett förfarande fastställas som innebär ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom ramen för en förvaltningskommitté.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Genom denna förordning inrättas en gemensam organisation av marknaden för frukt och grönsaker.

2. Den gemensamma organisationen avser följande produkter:

>Plats för tabell>

3. Regleringsåren för de produkter som avses i punkt 2 skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

AVDELNING I

KLASSIFICERING AV PRODUKTER

Artikel 2

1. Produkter avsedda att levereras färska till konsumenterna får klassificeras i enlighet med ett normsystem.

2. De EEG/FN-normer för färsk frukt och färska grönsaker som rekommenderas av Arbetsgruppen för standardisering av lättfördärvliga produkter samt kvalitetsförbättring inom FN:s ekonomiska kommission för Europa och som är tillämpliga den dag då denna förordning träder i kraft skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 45 för genomförandet av den gemensamma organisationen av marknaden för de produkter som anges i bilaga I. Fram till dess att dessa normer antas, skall de normer som definierats i enlighet med artikel 2 i förordning (EEG) nr 1035/72 fortsätta att tillämpas.

3. Undantag från de normer som antagits enligt punkt 2 och som är nödvändiga för att möta den gemensamma marknadsorganisationens krav skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 3

1. De produkter för vilka normer har antagits får inte ställas ut eller utbjudas till försäljning, säljas, levereras eller på annat sätt saluföras inom gemenskapen om de inte uppfyller dessa normer.

Medlemsstaterna får dock undanta följande produkter från skyldigheten att uppfylla dessa normer eller vissa bestämmelser i dessa:

a) Produkter som ställs ut eller utbjuds till försäljning, säljs, levereras eller på annat sätt saluförs av producenten i partihandelsledet, särskilt producentmarknader som är belägna i produktionsregionen.

b) Produkter som transporteras från partihandeln till sorterings- eller paketeringscentraler eller lagercentraler belägna i samma produktionsregion.

Vid tillämpning av andra stycket skall den berörda medlemsstaten till kommissionen anmäla de åtgärder som den har vidtagit i detta syfte.

2. Följande produkter behöver inte uppfylla normerna inom produktionsregionen:

a) Produkter som säljs eller levereras av producenten till sorterings- eller paketeringscentraler eller lagercentraler eller som av producenten transporteras från producentens anläggning till sådana centraler.

b) Produkter som transporteras från lagercentraler till sorterings- eller paketeringscentraler.

3. Följande produkter behöver inte uppfylla normerna:

a) Produkter som transporteras till bearbetningsanläggningar, förutsatt att eventuella lägsta kvalitetskrav för produkter avsedda för industriell bearbetning har fastställts i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Bevis skall framläggas för att dessa produkter motsvarar de fastställda villkoren, särskilt i fråga om deras ändamål.

b) Produkter som överlåts till konsumenter för deras personliga bruk av producenten på hans anläggning eller som säljs i detaljhandeln inom en viss region i en omfattning som motsvarar den traditionella konsumtionen.

4. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandena i artikel 45.

Artikel 4

Om de produkter som motsvarar normerna inte räcker till för att täcka konsumtionsbehovet, skall undantag från tillämpningen av dessa normer beslutas för en begränsad period i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 5

1. De uppgifter i fråga om märkning som föreskrivs i normerna skall anges läsligt och synligt på någon av förpackningens sidor, antingen direkt på förpackningen med outplånlig skrift, eller i form av en klisteretikett.

2. I fråga om varor som saluförs i bulk och lastas direkt ombord på ett transportmedel skall de uppgifter som avses i punkt 1 anges i ett dokument som åtföljer varan eller på ett anslag som placeras synligt inne i transportmedlet.

Artikel 6

Vid detaljhandel när produkterna bjuds ut till försäljning i förpackning, eller i den förpackning från stadiet före försäljning som avses i rådets direktiv 79/112/EEG(12), skall de föreskrivna uppgifterna i fråga om märkning anges läsligt och tydligt.

Produkterna behöver inte presenteras i förpackning under förutsättning att detaljhandlaren i anslutning till de varor som saluförs fäster ett anslag som med tydliga och läsliga bokstäver anger de uppgifter som föreskrivs i normerna liksom

- sort,

- produktens ursprung,

- kvalitetsklass.

Artikel 7

I syfte att konstatera om de produkter för vilka normer antas uppfyller bestämmelserna i artikel 3 6 skall kontroller utföras i form av stickprov i samtliga handelsled liksom under transporter, av de organ som varje medlemsstat utser i enlighet med bestämmelserna i avdelning VI.

Denna kontroll skall företrädesvis utföras före avsändningen från produktionsregionerna, vid förpackning eller lastning av varorna.

Medlemsstaterna skall till övriga medlemsstater och till kommissionen anmäla vilka behöriga kontrollorgan som har utsetts.

Artikel 8

1. De produkter för vilka normer har antagits får importeras från tredje land endast om de uppfyller dessa normer eller normer som minst motsvarar dessa.

2. Bestämmelserna i artikel 3 7 skall tillämpas på produkter som importeras till gemenskapen efter det att tullförfarandena vid import har fullgjorts i enlighet med relevanta gällande gemenskapsbestämmelser.

Artikel 9

1. De produkter för vilka normer har antagits får exporteras till tredje land endast om de uppfyller dessa normer.

Undantag får dock beviljas i enlighet med förfarandet i artikel 45, med hänsyn till kraven från marknaderna i destinationslandet.

2. De produkter som är avsedda för export till tredje land är underkastade en kvalitetskontroll innan de lämnar gemenskapens tullområde.

Artikel 10

De åtgärder som syftar till att säkerställa en enhetlig tillämpning av bestämmelserna i denna förordning skall beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Dessa åtgärder får, i fråga om produkter avsedda att importeras till gemenskapen, omfatta godkännande av officiella kontrollorgan i det exporterande tredje landet.

AVDELNING II

PRODUCENTORGANISATIONER

Artikel 11

1. I denna förordning avses med producentorganisation varje juridisk person

a) som bildas på initiativ av de producenter av frukt eller grönsaker som avses i artikel 1.2 och som särskilt har som mål

1) att säkerställa produktionsplanering och anpassa denna till efterfrågan, särskilt vad gäller kvantitet och kvalitet,

2) att främja koncentrationen av utbudet genom att på marknaden släppa ut medlemsproducenternas produktion,

3) att minska produktionskostnaderna och stabilisera priserna,

4) att främja odlings- och produktionsmetoder och en avfallshantering som är förenlig med miljökraven, särskilt för att skydda kvaliteten på vatten, mark och landskap, och att främja biologisk mångfald,

b) vars stadgar särskilt ålägger medlemsproducenterna

1) att tillämpa de regler som producentorganisationen antagit vad gäller produktkännedom, produktion, saluföring och miljöskydd,

2) att i fråga om varje enskild anläggning inte vara medlem i mer än en producentorganisation,

3) att saluföra hela sin produktion genom förmedling av producentorganisationen; om producentorganisationen tillåter det och på de villkor som denna fastställer får dock medlemsproducenterna,

- i fråga om högst 10 % av sin produktion, från sin anläggning saluföra direkt till konsumenter för deras personliga bruk, och bl.a.

- personligen eller genom förmedling av en annan producentorganisation, som producentens egen organisation utser, saluföra produkter som utgör en marginell kvantitet i förhållande till den kvantitet som producentens egen organisation kan saluföra,

- genom förmedling av en annan producentorganisation, som producentens egen organisation utser, saluföra produkter som på grund av sina egenskaper inte i första hand utgör den huvudsakliga kommersiella verksamheten hos producentens egen organisation,

4) att tillhandahålla de uppgifter som producentorganisationen kräver i statistiksyfte och som får avse särskilt markareal, skörd, avkastning och direktförsäljning,

5) att betala de medlemsavgifter som fastställts i stadgarna för inrättande och förvaltning av de driftsfonder som avses i artikel 15,

c) i vas stadgar fastställs

1) bestämmelser för fastställande, antagande och ändring av de regler som avses i b 1,

2) nödvändiga medlemsavgifter för finansieringen av producentorganisationen,

3) bestämmelser som på ett demokratiskt sätt säkerställer att medlemsproducenterna har kontrollen över organisationen och beslutsförfarandet,

4) påföljder vid överträdelse av stadgarna, särskilt om medlemsavgiften inte betalas, eller av de regler som producentorganisationen fastställt,

5) regler för antagande av nya medlemmar, särskilt en minimiperiod för medlemskap, och

d) som har erkänts av den berörda medlemsstaten i enlighet med villkoren i punkt 2.

2. Medlemsstaterna skall, vad gäller producentorganisationer i enlighet med denna förordning, erkänna producentgrupper som ansöker om detta på följande villkor:

a) De motsvarar kraven i punkt 1 och kan i detta syfte, bland annan bevisning, framlägga bevis för att de har ett lägsta antal medlemsproducenter och en lägsta kvantitet avsättningsbar produktion, som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

b) De erbjuder tillräckliga garantier i fråga om verksamhetens genomförande, varaktighet och effektivitet.

c) De ställer å ena sidan till medlemsproducenternas förfogande tekniskt stöd för att införa miljövänliga odlingsmetoder och tekniska hjälpmedel för lagring, förpackning och saluföring av produkter samt säkerställer å andra sidan en kommersiell förvaltning, inbegripet redovisning, som lämpar sig för de uppgifter de åtagit sig.

Artikel 12

1. Medlemsstaterna skall

a) besluta huruvida erkännande skall beviljas inom tre månader efter det att ansökan med all relevant bevisning lämnades in,

b) vid behov besluta om återkallelse av erkännandet efter kontroller som de skall utföra med täta intervall för att fastställa om producentorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande, samt fastställa de påföljder som skall tillämpas på de organisationer vars erkännande återkallas,

c) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut om beviljande av eller avslag på en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.

2. Villkoren för medlemsstaternas rapportering till kommissionen om producentorganisationernas verksamhet skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Kommissionen skall genom kontroller i enlighet med avdelning VI säkerställa att bestämmelserna i artikel 11 efterlevs och efter sådan kontroll i förekommande fall begära att medlemsstaten återkallar ett erkännande.

Artikel 13

1. De producentorganisationer som har erkänts fram till och med den 30 juni 1995, med stöd av artiklarna 13 och 13a i förordning (EEG) nr 1035/72, och som inte utan en övergångsperiod kan erkännas med stöd av artikel 11 i den här förordningen skall omfattas av bestämmelserna i avdelning IV under två år efter ikraftträdandet, om dessa organisationer uppfyller kraven i nämnda artiklar i förordning (EEG) nr 1035/72.

2. De två år som avses i punkt 1 skall utsträckas till fyra år under förutsättning att den berörda organisationen

a) på en fastställd dag före utgången av den period som avses i punkt 1 till den medlemsstat som skall godkänna eller avslå ansökan överlämnar en åtgärdsplan i syfte att erhålla ett erkännande i enlighet med bestämmelserna i artikel 11.2,

b) vid överlämnandet av åtgärdsplanen visar att den har inrättat driftsfonder i enlighet med artikel 15,

c) förpliktar sig, under sådant påföljdsansvar som medlemsstaten skall fastställa, att korrekt genomföra åtgärdsplanen före utgången av de fyra åren.

3. Den producentorganisation som, oavsett skäl eller tidpunkt, inte längre uppfyller villkoren i punkt 2, skall förlora sin status som sådan i enlighet med villkoren i artikel 12.1 b.

Första stycket skall dock tillämpas utan att det påverkar de individuella rättigheter som en producentorganisation kan ha erhållit i enlighet med bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1035/72.

Artikel 14

1. Nya producentorganisationer, som inte har erkänts i enlighet med förordning (EEG) nr 1035/72, får omfattas av en övergångsperiod på högst fyra år för att kunna uppfylla villkoren i artikel 11.

I detta syfte skall de till medlemsstaten överlämna en plan för erkännande, som skall godkännas inom den tidsfrist på fyra år som avses i första stycket och som utgör ett förhandserkännande.

2. Medlemsstaterna får under de fyra åren efter förhandserkännandet bevilja sådana producentorganisationer som avses i punkt 1

a) stöd för att uppmuntra bildandet av producentorganisationen och för att underlätta dess administrativa verksamhet,

b) stöd, direkt eller genom förmedling av kreditinstitut, i form av särskilda lån som är avsedda att täcka en del av de investeringar som krävs för att uppnå erkännande och som i detta syfte anges i den plan som avses i punkt 1 andra stycket.

3. Det stöd som avses i punkt 2 skall ersättas av gemenskapen i enlighet med artikel 51.2.

4. Innan medlemsstaten beviljar förhandserkännande skall den informera kommissionen om sin avsikt att göra det och de ekonomiska följderna av detta.

5. Att en producentorganisation överlämnar en erkännandeplan till en medlemsstat innebär för organisationens del att den förbinder sig att underkasta sig nationella kontroller och gemenskapskontroller som utförs i enlighet med avdelning VI, särskilt vad gäller en korrekt förvaltning av offentliga medel.

6. Medlemsstaterna skall fastställa de påföljder som skall tillämpas på producentorganisationer som inte uppfyller sina åtaganden.

Artikel 15

1. På de villkor som anges i denna artikel skall ett finansiellt stöd beviljas de producentorganisationer som inrättar en driftsfond på grundval av medlemsavgifter från medlemsproducenterna, som baseras på de kvantiteter frukt och grönsaker som faktiskt saluförs på marknaden. Detta finansiella stöd skall läggas till summan av driftsfonden.

2. De driftsfonder som avses i punkt 1 är avsedda

a) att finansiera å ena sidan återtagande från marknaden och å andra sidan förädlingen av citrusfrukter på de villkor som anges i punkt 3,

b) att finansiera ett verksamhetsprogram som skall överlämnas till de behöriga nationella myndigheterna och godkännas av dessa med tillämpning av punkt 6.

Dessa fonder får användas, helt eller delvis, till finansiering av den verksamhetsplan som i enlighet med artikel 13 framlagts av producentorganisationerna.

3. Utnyttjande av driftsfonderna för att finansiera å ena sidan återtagande från marknaden och å andra sidan förädling av citrusfrukter får ske, endast om ett verksamhetsprogram har godkänts av de behöriga nationella myndigheterna. Utnyttjandet får ske i någon av följande former:

a) Utbetalning av kompensation för återtagande för sådana produkter som inte återfinns i bilaga II.

b) Beviljande av komplettering av gemenskapens kompensation för återtagande.

c) Beviljande av komplettering av minimipriset till producenter för citrusfrukter som är avsedda för förädling inom ramen för rådets förordningar (EEG) nr 1035/77(13) och (EG) nr 3119/93(14).

Medlemsstaterna får fastställa den högsta nivån för kompensations- eller kompletteringsbelopp inom gränsen för det högsta återköpspris som skall tillämpas för regleringsåret 1995/96 i enlighet med artikel 16.3a, artiklarna 16a och 16b och artikel 18.1 a första strecksatsen i förordning (EEG) nr 1035/72.

Den andel av driftsfonderna som får användas till finansiering av återtagande får inte överskrida 40 % under det första året, 35 % under det andra året, 30 % under det tredje året, 20 % under det fjärde året och 10 % från och med det femte året, räknat från den dagen då de behöriga nationella myndigheterna godkänner det första verksamhetsprogram som överlämnats av den berörda producentorganisationen och godkänts av dessa myndigheter.

4. Det verksamhetsprogram som avses i punkt 2 b skall

a) ha som mål att förbättra produkternas kvalitet, öka deras handelsvärde, främja konsumenternas intresse för dessa produkter eller skapa serier av biologiska produkter,

b) omfatta åtgärder avsedda att utveckla medlemsproducenternas användning av miljövänliga tekniker, både i fråga om odlingsmetoder och om förvaltning av förbrukningsmaterial,

c) innehålla en finansiell uppskattning av de tekniska hjälpmedel och mänskliga resurser som krävs för att säkerställa kontroll av att växtskyddsnormer och växtskyddsbestämmelser samt bestämmelser om högsta tillåtna resthalter iakttas.

Med miljövänliga tekniker menas framför allt sådana som gör det möjligt att uppnå målen i artikel 1 a c i rådets förordning (EEG) nr 2078/92(15).

5. Det finansiella stöd som avses i punkt 1 skall motsvara summan av de medlemsavgifter som avses i den punkten vid effektiv utbetalning och skall begränsas till 50 % av beloppet för faktiska utgifter, med tillämpning av punkt 2.

Denna procentsats skall höjas till 60 % om ett verksamhetsprogram eller en del av ett verksamhetsprogram läggs fram

a) antingen av flera producentorganisationer som har sin verksamhet i de olika medlemsstaterna, för gränsöverskridande verksamhet, med undantag av sådan verksamhet som avses i punkt 2 a,

b) eller av en eller flera producentorganisationer för verksamhet som bedrivs över branschgränserna.

6. Det stöd som avses i punkt 5 skall finansieras av medlemsstaterna till 20 % och av gemenskapen till 80 %.

Detta stöd skall dock finansieras av medlemsstaterna till 10 % och av gemenskapen till 90 % för de producentorganisationer som bedriver verksamhet i sådana regioner som ingår i mål 1 enligt rådets förordning (EEG) nr 2052/88(16).

Artikel 16

1. Det verksamhetsprogram som avses i artikel 15.2 b skall överlämnas till de behöriga nationella myndigheterna som skall godkänna eller avslå detta eller föreslå ändringar, med iakttagande av bestämmelserna i denna förordning.

Medlemsstaterna skall upprätta ett nationellt regelverk för utarbetande av anbudsvillkor i fråga om de åtgärder som avses i artikel 15.4 b. De skall anmäla sitt utkast till ett sådant regelverk till kommissionen som får begära ändringar inom en frist på tre månader om den konstaterar att utkastet inte gör det möjligt att uppnå de mål som fastställs i artikel 130 r i fördraget och i gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och för en hållbar utveckling.

2. Senast den 31 januari varje år skall producentorganisationerna till medlemsstaten anmäla storleken på driftsfonden. Medlemsstaten skall underrätta producentorganisationen om storleken på det finansiella stödet i enlighet med de gränser som fastställs i artikel 15.5.

3. En sammanslutning av producentorganisationer som erkänts av den berörda medlemsstaten får i sina medlemsorganisationers ställe begära ersättning för förvaltningen av deras driftsfonder i enlighet med artikel 15.1 liksom för utarbetandet, genomförandet och överlämnandet av de verksamhetsprogram som avses i artikel 15.2 b. I sådana fall skall sammanslutningen vara mottagare av det finansiella stödet och anmäla detta i enlighet med punkt 2 i den här artikeln.

4. Verksamhetsprogrammet och dess finansiering med privata eller offentliga medel skall vara flerårigt och avse minst tre men högst fem år.

5. Att en producentorganisation eller, med tillämpning av punkt 3 en sammanslutning av producentgrupper, överlämnar ett verksamhetsprogram till en medlemsstat innebär för organisationens eller sammanslutningens del att den förbinder sig att underkasta sig nationella kontroller och gemenskapskontroller som utförs i enlighet med avdelning VI, särskilt vad gäller den korrekta förvaltningen av offentliga medel.

Artikel 17

1. Om de övergripande styrmedlen för den gemensamma marknadsorganisationen visar sig vara otillräckliga eller olämpliga för de produkter i artikel 1 som har stor ekonomisk eller ekologisk, lokal eller regional betydelse och som är utsatta för en betydande internationell konkurrens, får särskilda åtgärder för att ökakonkurrenskraften och främja dessa produkter beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Dessa åtgärder får särskilt omfatta de verksamheter som avses i artikel 19.1 c.

Artikel 18

1. Om en producentorganisation, eller en sammanslutning av producentorganisationer med samma regler, som är verksam i en viss ekonomisk sektor i fråga om en produkt anses vara representativ för produktionen och producenterna inom den sektorn, får den berörda medlemsstaten, på begäran av denna organisation eller sammanslutning, för de producenter som är etablerade inom denna sektor och som inte tillhör den organisationen eller sammanslutningen ge tvingande karaktär åt

a) de regler som avses i artikel 11.1 b.1,

b) de regler för återtagande som har antagits av den berörda organisationen eller sammanslutningen.

Detta skall ske under förutsättning att dessa regler

- har varit tillämpliga i minst ett år,

- anges i den uttömmande förteckningen i bilaga III,

- är tvingande under högst tre regleringsår.

2. I denna artikel avses med ekonomisk sektor ett geografiskt område som består av produktionsregioner som gränsar till varandra eller närliggande produktionsregioner och i vilka produktions- och saluföringsvillkoren är enhetliga.

3. En producentorganisation eller sammanslutning av producentorganisationer anses vara representativ i den mening som avses i punkt 1, om den omfattar minst två tredjedelar av producenterna i den ekonomiska sektor där den är verksam och omfattar minst två tredjedelar av produktionen i den sektorn.

4. De regler som har gjorts tvingande för samtliga producenter i en viss ekonomisk sektor

a) får inte påverka övriga producenter vare sig i medlemsstaten eller inom övriga gemenskapen negativt,

b) skall, om inte annat följer av dessa regler, inte vara tillämpliga på produkter som levereras för bearbetning inom ramen för ett avtal som undertecknats före regleringsårets början, med undantag av de regler för erkännande som anges i punkt 1 a,

c) får inte strida mot gällande gemenskapslagstiftning.

5. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål till kommissionen anmäla de regler som de har gjort tvingande för samtliga producenter i en viss ekonomisk sektor.

Kommissionen skall besluta att medlemsstaten skall upphäva den utvidgning av reglerna som den beslutat i följande fall:

a) Om kommissionen konstaterar att utvidgningen innebär att konkurrensen i fråga om en väsentlig andel av den inre marknaden utestängs, att den har en negativ inverkan på det fria handelsutbytet eller äventyrar de mål som anges i artikel 39 i fördraget.

b) Om kommissionen konstaterar att artikel 85.1 i fördraget är tillämplig på det avtal, det beslut eller den praxis som utvidgningen grundar sig på. Det beslut som kommissionen fattar med hänsyn till detta avtal, detta beslut eller denna praxis skall tillämpas först från och med dagen för detta konstaterande.

c) Om kommissionen, efter de kontroller som utförts i efterhand med stöd av avdelning VI, konstaterar att bestämmelserna i denna artikel inte följts.

6. Om punkt 1 tillämpas får den berörda medlemsstaten, om bevis framläggs, besluta att icke-medlemsproducenter står i skuld till organisationen, eller i förekommande fall sammanslutningen, för en del av de medlemsavgifter som medlemsproducenterna betalar och som är avsedda att täcka

a) de administrativa utgifter som uppstår till följd av tillämpningen av den ordning som avses i punkt 1,

b) kostnaderna för forskning, marknadsundersökningar och försäljningskampanjer som genomförs av organisationen eller sammanslutningen och som hela produktionen i den berörda sektorn gynnas av.

7. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna en förteckning över de ekonomiska sektorer som avses i punkt 2. Inom en månad från överlämnadet skall kommissionen godkänna förteckningen eller, efter samråd med den berörda medlemsstaten, besluta om de ändringar som bör göras i förteckningen.

AVDELNING III

BRANSCHORGANISATIONER OCH BRANSCHAVTAL

Artikel 19

1. I denna förordning avses med erkända branschorganisationer, nedan kallade "branschorganisationer", varje juridisk person,

a) som förenar företrädare för näringsverksamhet med anknytning till produktion, bearbetning eller saluföring av de produkter som avses i artikel 1.2,

b) som har bildats på initiativ av samtliga eller några de organisationer eller sammanslutningar som den består av,

c) som i en eller flera gemenskapsregioner bedriver flera av följande verksamheter, i förekommande fall med hänsyn till konsumentintressena:

- Att förbättra kunskapen om och överskådligheten hos produktionen och marknaden.

- Att bidra till en bättre samordning av utsläppande på marknaden av frukt och grönsaker, särskilt genom marknadsundersökningar och marknadsstudier.

- Att utarbeta avtalstyper som är förenliga med gemenskapens regler.

- Att ge frukt och grönsaker ett större värde.

- Att ta fram den information och de undersökningar som behövs för att inrikta produktionen på produkter som är bättre anpassade till marknadens krav och konsumenternas smak och förväntningar, särskilt i fråga om produkternas kvalitet och miljöskydd.

- Att forska om metoder som gör det möjligt att begränsa användningen av växtskyddsmedel och andra tillsatser och som säkerställer produktkvalitet samt mark- och vattenskydd.

- Att utveckla metoder och medel för att förbättra produkternas kvalitet.

- Att värdesätta och skydda ekologiskt jordbruk, ursprungs- och kvalitetsbeteckningar samt geografiska beteckningar.

- Att, i fråga om de regler för produktion och saluföring som anges i bilaga III, fastställa regler som är strängare än reglerna i gemenskapens lagstiftning eller i nationell lagstiftning;

d) som har erkänts i enlighet med villkoren i punkt 2.

2. Medlemsstaterna skall som branschorganisationer, efter ansökan, erkänna de organisationer som är etablerade inom deras territorium under förutsättning att

a) de bedriver sin verksamhet i en eller flera regioner inom detta territorium,

b) de representerar en väsentlig andel av produktionen, bearbetningen och, i förekommande fall, saluföringen av frukt och grönsaker samt av bearbetade produkter av frukt och grönsaker i de berörda regionerna och, i de fall då flera regioner berörs, de har en lägsta representativitet i fråga om var och en av de omgrupperade produktgrupperna i var och en av de berörda regionerna,

c) de bedriver flera av de verksamheter som avses i punkt 1 c,

d) de inte själva bedriver produktions-, bearbetnings- eller saluföringsverksamhet i fråga om frukt och grönsaker eller bearbetade produkter av frukt och grönsaker.

3. Innan de beviljar erkännandet skall medlemsstaterna till kommissionen anmäla vilka branschorganisationer som har lämnat in ansökan om erkännande med alla relevanta uppgifter om dessa organisationers representativitet och om de olika verksamheter som dessa bedriver liksom alla andra nödvändiga bedömningsgrunder.

Kommissionen får framföra invändningar mot erkännandet inom två månader räknat från mottagandet av en sådan anmälan.

4. Medlemsstaterna skall

a) besluta huruvida erkännande skall beviljas inom tre månader från det att ansökan, med all relevant bevisning lämnades in,

b) vid behov besluta om återkallelse av erkännandet efter kontroller som de skall utföra med täta intervall för att fastställa om branschorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande samt besluta om de påföljder som är tillämpliga på sådana organisationer vars erkännande återkallas,

c) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut om godkännande av eller avslag på en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.

5. Villkoren för medlemsstaternas rapportering till kommissionen om branschorganisationernas verksamhet skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Kommissionen skall säkerställa att bestämmelserna i punkt 2 följs, genom kontroller som utförs i enlighet med avdelning VI och får, efter sådan kontroll, kräva att medlemsstaterna återkallar ett erkännande.

6. Ett erkännande skall innebära tillstånd att bedriva sådan verksamhet som anges i punkt 1 c, på de villkor som anges i denna förordning.

Artikel 20

1. Om en branschorganisation som är verksam i en eller flera fastställda regioner i fråga om en viss produkt anses vara representativ för produktionen, bearbetningen och, i förekommande fall, saluföringen av denna produkt får den berörda medlemsstaten på begäran av denna organisation och under en begränsad tid föreskriva att vissa beslut eller avtal som sluts inom ramen för denna organisation skall vara tvingande för de aktörer, även enskilda aktörer, som bedriver verksamhet i den eller de berörda regionerna och som inte tillhör denna organisation.

2. En branschorganisation skall anses vara representativ i den mening som avses i punkt 1, om den omfattar minst två tredjedelar av produktionen, bearbetningen eller saluföringen av frukt och grönsaker i den eller de berörda regionerna. Om en ansökan om utvidgning av reglerna omfattar flera regioner, skall branschorganisationen ha en viss lägsta representativitet i fråga om var och en av de omgrupperade branscherna i var och en av de berörda regionerna.

3. För de regler i fråga om vilka utvidgning får begäras skall följande gälla:

a) De får endast avse ett av följande områden:

- Kännedom om produkten och marknaden.

- Produktionsregler som är strängare än reglerna i gemenskapslagstiftningen respektive nationell lagstiftning.

- Regler om saluföring.

- Regler om miljöskydd.

- Åtgärder för att främja och uppvärdera produktionen.

- Åtgärder för att skydda ekologiskt jordbruk, ursprungs- och kvalitetsbeteckningar samt geografiska beteckningar.

De regler som avses i andra, tredje och fjärde strecksatserna får inte vara andra än de som återfinns i bilaga III.

b) De skall ha varit tillämpliga i minst ett år.

c) De får inte göras tvingande i mer än högst tre år.

d) De får inte påverka övriga aktörer vare sig i medlemsstaten eller inom övriga gemenskapen negativt.

Artikel 21

1. Medlemsstaterna skall utan dröjsmål till kommissionen anmäla de regler som de har gjort tvingande för alla aktörer i en eller flera fastställda regioner.

Kommissionen skall besluta att medlemsstaten skall upphäva den utvidgning av reglerna som den beslutat, i de fall som avses i artikel 18.5 andra stycket.

2. Om, med tillämpning av denna artikel, regler har gjorts tvingande för aktörer som inte är medlemmar i en branschorganisation, får medlemsstaten, om bevis framläggs, besluta att icke-medlemmar, även enskilda icke-medlemmar, står i skuld till organisationen med hela eller en del av den medlemsavgift som medlemmarna betalar.

AVDELNING IV

OM ORDNINGEN FÖR INTERVENTION

Artikel 22

1. Producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa får, i fråga om de produkter enligt artikel 1.2 som de fastställer, besluta att inte saluföra dessa produkter från medlemmarna i fråga om sådana kvantiteter och under perioder som de själva bestämmer.

2. Användningen av de produkter som återtas från marknaden med tillämpning av punkt 1 skall fastställas av producentorganisationen eller sammanslutningar av dessa, på så sätt att å ena sidan den normala avsättningen av produkten inte påverkas och å andra sidan med hänsyn till miljön, särskilt till kvaliteten på vatten och landskap.

3. Vid tillämpning av punkt 1 skall, i fråga om var och en av de produkter som avses i bilaga II och som motsvarar normerna, producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa till medlemsproducenterna utbetala den gemenskapskompensation för återtagande som fastställts i enlighet med artikel 25 med högst 10 % av den saluförda produktionen.

Den gräns på 10 % som fastställs i föregående stycke skall tillämpas på den produktion som saluförs av enskilda medlemmar i den berörda producentorganisationen eller, med tillämpning av artikel 11.1 b.3 andra och tredje strecksatserna i en annan organisation, men inte omfatta de återtaganden som görs i enlighet med artikel 23.

4. Den gräns på 10 % som fastställs i punkt 3 skall tillämpas från och med det femte regleringsåret från den dag då denna förordning träder i kraft. De återtaganden som görs under den övergångsperiod som omfattar de fyra föregående regleringsåren får inte överskrida 50 % under det första året, 40 % under det andra året, 30 % under det tredje året och 20 % under det fjärde året av den saluförda produktionen så som den definierats i enlighet med förfarandet i artikel 45.

I fråga om citrusfrukter skall dock dessa procentandelar vara 30 % under det första året, 25 % under det andra året, 20 % under det tredje året och 15 % under det fjärde året.

Bestämmelserna i punkt 3 andra stycket skall tillämpas på denna punkt.

Artikel 23

I fråga om de produkter som avses i bilaga II skall producentorganisationerna tillämpa bestämmelserna i artikel 22 på de odlare som inte är medlemmar i någon av de kollektiva sammanslutningar som avses i denna förordning, på begäran av dessa odlare.

Gemenskapskompensationen för återtagande skall dock nedsättas med 10 %. Det utbetalade beloppet skall dessutom, om bevis framläggs, ta hänsyn till medlemmarnas sammanlagda kostnader för återtagandet. Kompensationen får inte beviljas med en procentandel som överskrider 10 % av odlarens saluförda produktion.

Artikel 24

Producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa skall till de nationella myndigheterna anmäla samtliga uppgifter som avser tillämpningen av artiklarna 22 och 23 samt i synnerhet av de åtgärder som vidtagits för att säkerställa miljöhänsynen vid återtag, och dessa skall vidarebefordra uppgifterna till kommissionen.

Vilka uppgifter som skall vidarebefordras skall vid behov fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Medlemsstaterna skall upprätta ett nationellt regelverk för utarbetande av anbudsvillkor i fråga om miljövänliga återtagsmetoder. De skall anmäla sitt utkast till ett sådant regelverk till kommissionen som får begära ändringar inom en frist på tre månader, om den konstaterar att utkastet inte gör det möjligt att uppnå de mål som fastställs i artikel 130 r i fördraget och i gemenskapens åtgärdsprogram för miljön och för en hållbar utveckling.

Artikel 25

1. Gemenskapens kompensation för återtagande för det första regleringsår som följer efter denna förordnings ikraftträdande skall vara densamma för var och en av de produkter som avses i bilaga II, med undantag av citrusfrukter, räknat på genomsnittet av de lägsta tillämpliga månatliga återtagspriserna under regleringsåret 1995/96 i enlighet med artikel 16.3a, artiklarna 16a och 16b samt artikel 18.1 a första strecksatsen i förordning (EEG) nr 1035/72.

Från och med det femte regleringsåret, räknat från och med denna förordnings ikraftträdande, skall gemenskapens kompensation för återtagande för var och en av de berörda produkterna vara lika med 85 % av den kompensation som fastställts i enlighet med föregående stycke.

Skillnaden mellan den kompensation som avses i första stycket och den kompensation som avses i andra stycket skall tas upp i lika stora andelar från det andra regleringsåret till det femte, räknat från och med denna förordnings ikraftträdande.

2. Gemenskapens kompensation för återtagande i fråga om citrusfrukter skall för det första regleringsåret som följer efter denna förordnings ikraftträdande för var och en av dessa produkter, med undantag av satsumas, motsvara det lägsta återtagspris som tillämpas under regleringsåret 1995/96 i enlighet med artiklarna 16a, 16b och 18.1 a första strecksatsen i förordning (EEG) nr 1035/72 samt för satsumas det högsta återtagspriset.

Från och med det femte regleringsåret, räknat från denna förordnings ikraftträdande, skall gemenskapens kompensation för återtagande för var och en av produkterna motsvara det lägsta återtagspris för klementiner som fastställs i enlighet med bestämmelserna i första stycket.

Skillnaden mellan den kompensation som avses i första stycket och den kompensation som avses i andra stycket skall tas upp i lika stora andelar från det andra regleringsåret till det femte, räknat från och med denna förordnings ikraftträdande.

3. Gemenskapens kompensation för återtagande skall vara ett enhetligt belopp som skall gälla inom hela gemenskapen.

4. De belopp som avses i denna artikel skall vid behov fastställas i början av de regleringsår som avses i punkterna 1 och 2, i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 26

1. Om en produktmarknad enligt bilaga II berörs eller troligen kommer att beröras av en allmän och strukturell obalans som ger eller skulle kunna ge upphov till en alltför stor kvantitet för återtagande enligt artikel 22, skall en interventionströskel fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45 före denna produkts regleringsår, och det finansiella ansvaret för överskridande, beräknat enligt produkt och på basis av verkställda återtaganden under ett regleringsår eller en motsvarande period eller på basis av ett genomsnitt av verkställda interventioner under flera regleringsår, skall åvila producenterna.

Ett överskridande av interventionströskeln skall ha till följd att gemenskapens kompensation för återtagande minskas under nästföljande regleringsår. Denna minskning skall inte gälla regleringsåren därefter.

2. I enlighet med förfarandet i artikel 45 skall följande fastställas:

a) Följderna av ett överskridande av dessa trösklar i fråga om var och en av de berörda produkterna.

b) Vid behov, den minskade gemenskapskompensationen för återtagande samt tillämpningsföreskrifter för denna artikel.

3. Denna artikel skall tillämpas under de fyra regleringsår som följer efter det att denna förordning trätt i kraft.

Artikel 27

1. Medlemsstaterna skall varje marknadsdag under vart och ett av de berörda regleringsåren till kommissionen anmäla de priser som noteras på de representativa marknaderna för vissa produkter som definieras enligt sina kommersiella egenskaper, såsom sort eller typ, kvalitetsklass, storlek eller förpackning.

2. Förteckningen över de marknader och produkter som avses i punkt 1 skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

I den mening som avses i punkt 1 skall de marknader i medlemsstaterna anses vara representativa där en väsentlig andel av den nationella produktionen av en fastställd produkt saluförs under hela regleringsåret eller under en av de perioder som regleringsåret indelas i.

Artikel 28

1. Medlemsstaterna skall utbetala den gemenskapskompensation för återtagande som fastställs i artikel 25 till de producentorganisationer eller sammanslutningar av dessa som har verkställt återtagandet på de villkor som anges i artiklarna 22 och 23 samt som är kompensationsskyldiga gentemot sina medlemmar eller gentemot de odlare som inte är medlemmar.

Utbetalningar och förskott skall göras på de villkor som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

2. Gemenskapskompensationen för återtagande skall betalas utan att detta, i förekommande fall, påverkar de finansiella följderna av att en interventionströskel överskrids.

Denna kompensation skall dessutom minskas med producentorganisationernas eller deras sammanslutningars nettoinkomster av de produkter som återtas från marknaden.

3. Beviljande av gemenskapskompensation för återtagande skall, i fråga om produkter som producentorganisationerna eller deras sammanslutningar inte kan använda för något av de ändamål som anges i artikel 29.1, omfattas av en användning som är förenlig med medlemsstatens instruktioner, med stöd av artikel 29.2, 29.3 och 29.4.

Artikel 29

1. De produkter som återtas från marknaden i enlighet med bestämmelserna i artikel 22.3 och som inte sålts skall avsättas enligt följande:

a) I fråga om samtliga produkter:

- Gratis utdelning till välgörenhetsorganisationer och välgörenhetsstiftelser som av medlemsstaterna godkänts för detta ändamål i deras verksamhet för att hjälpa personer som enligt nationell lagstiftning har rätt till offentligt understöd på grund av bristande resurser för sitt uppehälle.

- Gratis utdelning till fängelser och feriehem för barn liksom tillsjukhus och ålderdomshem som utsetts av medlemsstaterna, varvid dessa vidtar nödvändiga åtgärder för att se till att de utdelade kvantiteterna läggs till de kvantiteter som normalt köps in av dessa inrättningar.

- Gratis utdelning utanför gemenskapen genom förmedling av välgörenhetsorganisationer som av medlemsstaterna godkänts för detta ändamål till förmån för behövande befolkningar i tredje land.

I andra hand:

- Användning till andra ändamål än livsmedel.

- Användning som djurfoder, antingen färskt eller efter bearbetning i djurfoderindustrin.

b) I fråga om frukt, gratis utdelning till skolbarn utöver de reguljära måltiderna i skolmatsalar.

c) I fråga om äpplen, päron, persikor och nektariner, bearbetning till alkohol som till minst 80 % erhålls direkt genom destillation av produkten.

d) I fråga om samtliga produkter skall vissa kategorier överlämnas till bearbetningsindustrin, förutsatt att ingen snedvridning av konkurrensen uppstår för de berörda industrierna inom gemenskapen eller för importerade produkter. Genomförandet av denna bestämmelse skall beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

2. Den verksamhet med gratis utdelning som avses i punkt 1 a första, andra och tredje strecksatserna samt i punkt 1 b skall organiseras under medlemsstaternas överinseende.

I fråga om gratis utdelning av frukt till skolbarn får dock kommissionen, i samband med forskning och marknadsföring, ta initiativ till och ansvara för lokala pilotåtgärder.

3. Medlemsstaterna skall organisera kontakterna mellan producentorganisationerna och de välgörenhetsorganisationer eller välgörenhetsorgan som kan vara intresserade av att använda produkter som återtagits från marknaden inom deras territorium för någon av de former för gratis utdelning som avses i punkt 1 a och 1 b.

4. Överlämnandet av produkter till djurfoderindustrin skall verkställas genom ett anbudsförfarande genom det organ som den berörda medlemsstaten utser.

Sådan destillation som avses i punkt 1 c skall genomföras av destillationsindustrin antingen för egen del eller på uppdrag av det organ som den berörda medlemsstaten utser. I det förstnämnda fallet skall överlämnandet av produkter till dessa industrier verkställas av detta organ genom ett anbudsförfarande. I det senare fallet skall organet överlåta destillationsåtgärderna till dessa industrier genom ett anbudsförfarande.

5. På de villkor som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 13 i förordning (EEG) nr 729/70(17) skall gemenskapen å ena sidan betala en del av transportkostnaderna i samband med den gratis utdelning som avses i punkt 1 a 4 och 1 b, och å andra sidan kostnaderna för sortering och förpackning i samband med gratis utdelning av äpplen och citrusfrukter, om de senare verkställs i etapper inom ramen för avtal mellan producentorganisationerna och de välgörenhetsorganisationer eller välgörenhetsorgan som avses i punkt 3.

6. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel, särskilt villkoren för anbudsförfarande, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

AVDELNING V

ORDNINGEN FÖR HANDEL MED TREDJE LAND

Artikel 30

1. All import till gemenskapen eller export från denna av de produkter som avses i artikel 1.2 får underkastas krav på uppvisande av en import- eller exportlicens.

Licensen skall utfärdas av medlemsstaterna till den som begär det, oavsett var inom gemenskapen denne är etablerad, utan att detta påverkar de bestämmelser som antas för tillämpningen av artiklarna 35 och 36.

Import- och exportlicenser skall vara giltiga inom hela gemenskapen. Utfärdandet av dessa licenser får underkastas krav på att en säkerhet ställs, vilken garanterar att importen eller exporten äger rum under licensens giltig hetstid; säkerheten skall, utom i fall av force majeure, innehållas helt eller delvis, om importen eller exporten inte genomförs inom den tiden eller endast genomförs till viss del.

2. Licensernas giltighetstid och övriga tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 31

1. Om inte annat följer av denna förordning skall tullsatserna i Gemensamma tulltaxan tillämpas på de produkter som avses i artikel 1.2.

2. Om tillämpningen av tullsatsen i den gemensamma tulltaxan sker i förhållande till ingångspriset på det importerade partiet skall det faktiska priset på detta verifieras med hjälp av ett schablonvärde vid importen, som skall fastställas av kommissionen, per ursprung och per produkt, på grundval av det viktade genomsnittet av priserna för de berörda produkterna på de representativa importmarknaderna i medlemsstaterna eller, i förekommande fall, på andra marknader. Särskilda bestämmelser kan dock komma att antas i enlighet med förfarandet i artikel 45 i syfte att verifiera ingångspriset på import av produkter som huvudsakligen är avsedda för bearbetning.

3. Om det deklarerade ingångspriset för det berörda partiet är högre än schablonvärdet vid import, ökat med en marginal som fastställts i enlighet med punkt 5 och som inte får överskrida schablonvärdet med mer än 10 %, skall det krävas att en säkerhet ställs som motsvarar de importtullar som fastställts på grundval av schablonvärdet vid import.

4. Om ingångspriset för det berörda partiet inte deklareras vid förtullningen skall tillämpningen av Gemensamma tulltaxan ske i förhållande till schablonvärdet vid import eller, på de villkor som skall fastställas i enlighet med punkt 5, med tillämpningen av relevanta bestämmelser i tullagstiftningen.

5. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 32

1. I syfte att undvika eller stävja de skadliga effekter på gemenskapsmarknaden som kan följa av import av vissa av de produkter som avses i artikel 1.2 skall import av en eller flera av dessa produkter, förutom den tullsats som anges i Gemensamma tulltaxan beläggas med en tilläggsimporttull, om de villkor som följer av artikel 5 i det jordbruksavtal som har slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan är uppfyllda, med udantag av de fall då importen inte riskerar att orsaka störningar på gemenskapsmarknaden eller om effekterna skulle bli orimliga i förhållande till det avsedda syftet.

2. De utlösande priser under vilka en tilläggsimporttull får tas ut skall vara de som gemenskapen anmäler till Världshandelsorganisationen.

De utlösande kvantiteter som skall överskridas innan en tilläggsimporttull får tas ut skall särskilt fastställas, på grundval av importen till gemenskapen under de tre år vilka föregår det år under vilket de skadliga effekter som avses i punkt 1 uppstår eller riskerar att uppstå.

3. De importpriser som skall beaktas vid uttagandet av en tilläggsimporttull skall fastställas på grundval av importpriset cif för den berörda försändelsen.

I detta syfte skall importpriset cif fastställas på grundval av de representativa priserna på den berörda produkten på världsmarknaden eller på den importmarknad i gemenskapen som produkten är avsedd för.

4. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45. Dessa föreskrifter skall särskilt avse

a) de produkter på vilka tilläggningsimporttullar skall tillämpas enligt villkoren i artikel 5 i jordbruksavtalet,

b) övriga kriterier som är nödvändiga för att säkerställa att punkt 1 tillämpas i överensstämmelse med det artikel 5 i detta avtal.

Artikel 33

1. Tullkvoter för de produkter som avses i artikel 1.2 enligt de avtal som har slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan skall öppnas och förvaltas enligt de föreskrifter som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

2. Förvaltningen av tullkvoterna får verkställas med tillämpning av någon av följande metoder eller en kombination av dessa:

a) En metod baserad på kronologisk ordning efter tidpunkten då ansökningarna lämnades in (enligt principen "först till kvarn får först mala").

b) En metod med fördelning i förhållande till de kvantiteter som ansökningarna gällde vid tidpunkten då ansökningarna lämnades in (enligt metoden "samtidig granskning").

c) En metod där hänsyn tas till traditionella handelsförbindelser (enligt metoden "stamgäster/nyanlända").

Andra lämpliga metoder får fastställas.

Metoderna skall undvika all diskriminering av berörda aktörer.

3. Den förvaltningsmetod som fastställs skall, när så är lämpligt, beakta gemenskapsmarknadens försörjningsbehov och nödvändigheten av att vidmakthålla jämvikten på denna, samtidigt som hänsyn får tas till tidigare tillämpade metoder för de kvoter som motsvarar de som avses i punkt 1, utan att detta påverkar tillämpningen av de tullar som följer av de avtal som har slutits inom ramen för handelsförhandlingarna i Uruguayrundan.

4. I de föreskrifter som avses i punkt 1 skall öppnandet av kvoter ske på årlig basis och, om nödvändigt, fördelas på lämpligt sätt över året, och den tillämpliga förvaltningsmetoden skall anges; föreskrifterna skall i förekommande fall innehålla

a) bestämmelser som garanterar produktens art, härkomst och ursprung,

b) bestämmelser för erkännandet av det dokument som gör det möjligt att verifiera den garanti som avses i a, samt

c) leveransvillkor och importlicensernas giltighetstid.

Artikel 34

1. I den utsträckning det är nödvändigt för att tillåta en ekonomiskt betydande import av de produkter som avses i artikel 1.2 på grundval av priserna på dessa produkter inom den internationella handeln och inom de gränser som följer av de avtal som har slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget, får skillnaden mellan dessa priser och priserna i gemenskapen täckas genom ett exportbidrag.

2. Beträffande tilldelningen av de kvantiteter som får exporteras med bidrag skall den metod fastställas som

a) är bäst anpassad för produktens beskaffenhet och förhållandena på marknaden i fråga, och som medger effektivast möjliga användning av tillgängliga resurser utan att, hänsyn tagen till effektiviteten och exportstrukturen i gemenskapen, medföra diskriminering mellan stora och små aktörer,

b) är minst administrativt betungande för aktörerna med hänsyn till förvaltningskraven,

c) undviker varje form av diskriminering av berörda aktörer.

3. Bidraget skall vara detsamma inom hela gemenskapen.

Om förhållandena inom den internationella handeln eller särskilda krav på vissa marknader gör det nödvändigt får exportbidraget för en bestämd produkt differentieras efter produktens destination.

Bidraget skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45. Detta skall ske regelbundet.

De bidrag som fastställs regelbundet får, om så är nödvändigt, ändras av kommissionen under perioden på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ.

4. Exportbidragen skall fastställas med hänsyn till följande:

a) Situationen eller den troliga utvecklingen

- av priserna samt tillgången på frukt och grönsaker på gemenskapsmarknaden,

- de faktiska priserna inom internationell handel.

b) Kostnader för saluföring och lägsta transportkostnader från gemenskapens marknader till hamnar eller andra exportsplatser inom gemenskapen liksom kostnader för transport till marknaderna i destinationslandet.

c) Den ekonomiska betydelsen av den planerade exporten.

d) De gränser som följer av de avtal som slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget.

5. Marknadspriserna inom gemenskapen i enlighet med punkt 1 skall fastställas med hänsyn till de priser som visar sig vara mest gynnsamma i exportsyfte.

De priser inom den internationella handeln som avses i punkt 1 skall fastställas med hänsyn till

a) de priser som noteras på marknaderna i tredje land,

b) de priser som är mest gynnsamma vid import från tredje land och som tas ut i de tredje länder som är destinationsländer,

c) konstaterade produktionspriser i exporterande tredje länder,

d) anbudspriserna fritt gemenskapens gräns.

6. Exportbidrag skall endast beviljas på begäran och mot uppvisande av vederbörlig exportlicens.

7. Det bidragsbelopp som skall tillämpas vid export av de produkter som avses i artikel 1.2 skall vara det som gäller den dag då ansökan om exportlicens lämnas in och, i fråga om differentierat bidrag, det som gäller den dagen

a) för den destination som anges i licensen, eller

b) för den verkliga destinationen om denna är en annan än den som anges i licensen. I sådana fall får det tillämpliga beloppet inte överskrida det belopp som är tillämpligt för den destination som anges i licensen.

I syfte att förhindra missbruk av den flexibilitet som avses i denna punkt får lämpliga åtgärder vidtas.

8. Undantag får göras från punkterna 6 och 7 i fråga om de produkter som avses i artikel 1.2 och som omfattas av bidrag inom ramen för åtgärder avseende livsmedelsbistånd i enlighet med förfarandet i artikel 45.

9. Exportbidraget skall utbetalas vid uppvisande av bevis för att produkterna

- har exporterats från gemenskapen,

- har sitt ursprung i gemenskapen, och

- vid differentierat exportbidrag, har nått den destination som anges på exportlicensen eller en annan destination för vilken exportbidrag har fastställts, utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 7 b. Undantag från denna bestämmelse får dock fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45, förutsatt att motsvarande garantier lämnas på villkor som skall fastställas.

10. Iakttagande av de kvantitetsbegränsningar som följer av den avtal som har slutits i enlighet med artikel 228 i fördraget skall säkerställas på grundval av exportlicenser som utfärdas för däri angivna referensperioder och som är tillämpliga på de berörda produkterna. Vad gäller iakttagande av de skyldigheter som följer av de avtal som har slutits inom ramen för handelsförhandlingarna i Uruguayrundan skall exportlicensernas giltighet inte påverkas av att en referensperiod upphör.

11. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel, inbegripet bestämmelser om omfördelning av kvantiteter som får exporteras och som inte har tilldelats eller utnyttjats, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 35

1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning eller fastställs med stöd av en bestämmelse i denna, skall det vid import av de produkter från tredje land som avses i artikel 1.2 vara förbjudet att

- ta ut avgift som har motsvarande verkan som tull,

- tillämpa varje form av kvantitativ restriktion eller åtgärder med motsvarande verkan.

2. De allmänna bestämmelserna för tolkningen av den kombinerade nomenklaturen och de särskilda tillämpningsföreskrifterna för denna skall tillämpas på klassificeringen av de produkter som omfattas av denna förordning. Den tullnomenklatur som följer av tillämpningen av denna förordning skall anges i den gemensamma tulltaxan.

Artikel 36

1. Lämpliga åtgärder får tillämpas på handelsförbindelserna med tredje land, om marknaden för en eller flera av de produkter som avses i artikel 1.2 inom gemenskapen drabbas eller hotas att drabbas av allvarliga störningar till följd av importen eller exporten som kan äventyra målen i artikel 39 i fördraget.

Dessa åtgärder får endast tillämpas till dess störningen eller hotet om störning har upphört respektive de återtagna eller sålda kvantiteterna har minskat väsentligt.

Rådet skall på förslag av kommissionen och i enlighet med omröstningsförfarandet i artikel 43.2 i fördraget anta allmänna regler för tillämpningen av denna punkt samt fastställa i vilka fall och inom vilka gränser medlemsstaterna får vidta skyddsåtgärden.

2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår, skall kommissionen, på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ, besluta om nödvändiga åtgärder som skall meddelas medlemsstaterna och som skall vara direkt tillämpliga. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslut i frågan inom tre arbetsdagar efter mottagandet av denna begäran.

3. Varje medlemsstat fär hänskjuta kommissionens beslut till rådet inom tre arbetsdagar efter det att beslutet meddelades. Rådet skall sammanträda genast. Rådet får med kvalificerad majoritet ändra eller upphäva åtgärder i fråga.

4. Bestämmelserna i denna artikel skall tillämpas med iakttagande av de skyldigheter som följer av de internationella avtal som har slutits i enlighet med artikel 228.2 i fördraget.

AVDELNING VI

NATIONELL KONTROLL OCH GEMENSKAPSKONTROLL

Artikel 37

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att gemenskapens regelverk för marknaden för frukt och grönsaker följs, särskilt på de områden som avses i bilaga IV.

2. Kontrollerna skall utföras antingen systematiskt eller genom stickprov. I fråga om stickprovskontroller skall medlemsstaterna genom kontrollernas art och frekvens liksom på grundval av en riskanalys säkerställa att dessa är avpassade till den kontrollerade åtgärden och genomförs i hela deras territorium samt står i förhållande till den produktvolym inom frukt- och grönsakssektorn som saluförs eller innehas i avsikt att saluföras.

Utnyttjandet av offentliga medel skall omfattas av systematiska kontroller utan att detta påverkar genomförandet av sådana kontroller på andra områden.

3. Medlemsstaterna skall övervaka att de behöriga organen till sitt förfogande har tillräckligt många anställda, vars kvalifikationer och erfarenhet lämpar sig för att utföra kontroller effektivt, särskilt på de områden som avses i bilaga IV.

Artikel 38

1. Utan att det påverkar de kontroller som utförs av nationella myndigheter med stöd av artikel 37 skall kommissionen, i samarbete med de behöriga organen i den berörda medlemsstaten, utföra eller låta utföra kontroller på platsen i syfte att säkerställa en enhetlig tillämpning av gemenskapens regelverk för marknaden för frukt och grönsaker, särskilt på de områden som avses i bilaga IV.

2. Kommissionen skall på förhand skriftligen underrätta den berörda medlemsstaten om syftet med och platsen för de planerade kontrollerna, dagen då dessa avses inledas liksom kontrollanternas namn och befattning.

Artikel 39

1. Ett särskilt kontrollorgan för marknaden för frukt och grönsaker skall inrättas, som skall bestå av å ena sidan kontrollanter från kommissionen som har de tekniska kunskaper, kvalifikationer och den erfarenhet som är lämplig för dessa uppdrag, och å andra sidan av anställda från medlemsstaterna i enlighet med artikel 37.3.

2. Under kommissionens ledning skall det särskilda kontrollorganet verkställa följande uppdrag:

a) Samarbeta vid de kontroller som planeras och utförs av de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.

b) På kommissionens initiativ verkställa kontroller vid vilka anställda från den berörda medlemsstaten får delta.

c) Utvärdera de nationella kontroller som genomförs liksom uppföljning av dessa och uppnådda resultat.

d) Informera sig om samtliga åtgärder som genom lagstiftning eller på annat sätt vidtas av de behöriga myndigheterna i syfte att förbättra iakttagandet av tillämpningen av gemenskapens regelverk för marknaden för frukt och grönsaker.

e) Utveckla samarbetet och informationsutbytet mellan medlemsstaternas olika organ i syfte att bidra till en enhetlig tillämpning av regelverket för marknaden för frukt och grönsaker och att underlätta omsättningen av de berörda produkterna inom den sektorn.

3. I fråga om de kontroller som skall verkställas med tillämpning av punkt 2 b skall kommissionen i god tid före genomförandet informera det behöriga organet i den medlemsstat inom vars territorium kontrollerna skall utföras.

4. Kommissionen skall själv bestämma var dessa kontroller skall genomföras och fastställa de praktiska detaljerna för detta.

Artikel 40

1. Vid fullgörandet av sina uppgifter skall kommissionens kontrollorgan, utan att detta påverkar tillämpningen av de begränsningar som fastställs av medlemsstaterna för deras egna anställda i fråga om utförandet av de berörda kontrollerna, ha följande rättigheter och befogenheter:

a) Tillträde till samtliga lokaler, magasin, markområden, anläggningar och transportmedel som kan beröras av kontrollverksamheten.

b) Rätt att begära förklaringar av varje berörd aktör.

c) Tillgång till varje uppgift eller juridisk handling, bokföring eller andra dokument som kan behövas vid kontrollerna och rätt att begära kopior av eller utdrag ur dessa.

Kommissionens kontrollanter skall under sina kontroller uppföra sig på ett sätt som är förenligt med sedvanlig yrkespraxis i den berörda medlemsstaten och skall vara ålagda tystnadsplikt.

2. Kommissionen skall etablera lämpliga kontakter med de behöriga organen i medlemsstaterna i syfte att utarbeta gemensamma kontrollprogram. Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen för att underlätta för denna att fullgöra denna uppgift.

3. Kommissionen skall till det behöriga organet i den berörda medlemsstaten så snart som möjligt meddela resultaten av den uppdrag som verkställts av kontrollanterna. Detta meddelande skall innehålla en redogörelse för eventuella svårigheter och konstaterade överträdelser mot gällande bestämmelser.

4. Den berörda medlemsstaten skall till kommissionen så snart som möjligt anmäla de åtgärder som den vidtagit för att svårigheterna eller överträdelserna skall upphöra.

Artikel 41

De resultat som meddelas medlemsstaten med tillämpning av artikel 40.3 får likställas med de uppgifter som avses i artikel 5 i förordning (EEG) nr 729/70.

AVDELNING VII

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 42

Om inte annat följer av denna förordning skall bestämmelserna i artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget tillämpas på produktion av och handel med de produkter som anges i artikel 1.

Artikel 43

1. Medlemsstaterna och kommissionen skall meddela varandra de uppgifter som är nödvändiga för att tillämpa denna förordning. Dessa uppgifter skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45. Enligt samma förfarande skall bestämmelserna för meddelande och spridning av dessa uppgifter fastställas.

2. Utan att det påverkar bestämmelserna i artiklarna 11 och 19 skall de uppgifter om odlad markareal liksom kvantiteter som skördas, saluförs eller inte saluförs inom ramen för artikel 22, som producentorganisationerna skall samla in bland sina medlemmar fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45, liksom på vilka vilkor dessa uppgifter samlas in av en eller flera producentorganisationer som utses av den berörda medlemsstaten från enskilda producenter som inte är medlemmar i någon av de kollektiva sammanslutningar som avses i denna förordning.

3. Medlemsstaterna skall säkerställa statistisk behandling av de uppgifter som avses i punkt 2. De skall vidta alla nödvändiga kontrollåtgärder i syfte att verifiera att uppgifterna är korrekta. De skall informera kommissionen om dessa åtgärder.

Artikel 44

En förvaltningskommitté för färsk frukt och färska grönsaker, nedan kallad "kommittén" inrättas härmed. Den skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

Artikel 45

1. När hänvisning görs till förfarandet i denna artikel skall kommittén sammankallas av ordföranden, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.

2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.

Kommissionen skall besluta med omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande, skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall får kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna under en tid som inte överstiger en månad från dagen då rådet underrättades.

Rådet får inom en månad fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet.

Artikel 46

Kommittén får behandla varje annan fråga som dess ordförande, antingen på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat, hänskjuter till den.

Artikel 47

Tillämpningsföreskrifterna för denna förordning, och särskilt de som avser avdelningarna II, III och IV, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 45.

Artikel 48

Denna förordning skall tillämpas på ett sådant sätt att vederbörlig hänsyn samtidigt tas till de mål som anges i artiklarna 39 och 110 i fördraget.

Artikel 49

Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att beivra överträdelser mot bestämmelserna i denna förordning och för att förebygga och hindra bedrägerier.

Artikel 50

När medlemsstaterna antar lagar och andra författningar för att tillämpa eller med tillämpning av denna förordning, skall de underrätta kommissionen om detta senast en månad efter antagandet. Detsamma gäller för ändringar av bestämmelser i dessa.

Artikel 51

1. Utgifter i anslutning till utbetalning av gemenskapskompensationen för återtagande och gemenskapsfinansiering av driftsfonden, särskilda åtgärder enligt artikel 17 och de kontrollåtgärder som avses i artiklarna 38 och 39 skall anses vara interventionsåtgärder avsedda att stabilisera jordbruksmarknaderna i den mening som avses i artikel 1.2 b i förordning (EEG) nr 729/70.

2. Det stöd som medlemsstaterna beviljar i enlighet med artikel 14 utgör en gemensam åtgärd i den mening som avses i artikel 2.1 i rådets förordning (EEG) nr 4256/88(18). De skall omfattas av de bestämmelser för årliga utgifter som avses i artikel 31.1 i rådets förordning (EEG) nr 2328/91(19).

Artikel 1.3 i förordning (EEG) nr 2328/91 skall tillämpas på det stöd som fastställs i denna punkt.

3. Utbetalning av finansiellt stöd skall verkställas i enlighet med artikel 21 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88(20). För utbetalning av restbelopp eller återbetalning skall, förutom de villkor som avses i punkt 4 i den artikeln, utbetalningen baseras på

a) en utgiftsdeklaration som utfärdas av medlemsstaterna under ett kalenderår, och

b) en rapport om tillämpning av åtgärder under det aktuella kalenderåret, upprättad i enlighet med artikel 25.4 i förordning (EEG) nr 4253/88,

vilka skall överlämnas till kommissionen före den 1 juli följande år.

4. Kommissionen skall fastställa tillämpningsföreskrifter för punkterna 2 och 3 i denna artikel efter samråd med den kommitté som avses i artikel 29 i förordning (EEG) nr 4253/88.

5. Bestämmelserna i avdelning VI skall tillämpas utan att detta påverkar tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 4045/89(21).

Artikel 52

Senast den 31 december 2000 skall kommissionen till rådet överlämna en rapport om hur denna förordning fungerar, samt vid behov framlägga lämpliga förslag.

Artikel 53

Förordningarna (EEG) nr 1035/72, (EEG) nr 3285/93, (EEG) nr 1319/85, (EEG) nr 2240/88, (EEG) nr 1121/89 och (EEG) nr 1198/90 skall upphöra att gälla.

Hänvisningar till ovannämnda förordningar skall tolkas som hänvisning till den här förordningen och skall läsas enligt jämförelsetabellerna i bilaga V.

Artikel 54

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1996.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

(1) EGT nr L 118, 20.5.1972, s. 1.

(2) EGT nr L 132, 16.6.1995, s. 8.

(3) EGT nr L 325, 22.11.1983, s. 8.

(4) EGT nr L 24, 1.2.1992, s. 7.

(5) EGT nr L 137, 27.5.1985, s. 39.

(6) EGT nr L 47, 25.2.1993, s. 1.

(7) EGT nr L 198, 26.7.1988, s. 9.

(8) EGT nr L 128, 13.6.1995, s. 8.

(9) EGT nr L 118, 29.4.1989, s. 21.

(10) EGT nr L 119, 11.5.1990, s. 59.

(11) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.

(12) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.

(13) EGT nr L 125, 19.5.1977, s. 3.

(14) EGT nr L 279, 12.11.1993, s. 17.

(15) EGT nr L 215, 30.7.1992, s. 85.

(16) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 9.

(17) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.

(18) EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 25.

(19) EGT nr L 218, 6.8.1991, s. 1.

(20) EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 1.

(21) EGT nr L 388, 30.12.1989, s. 18.

BILAGA I

>Plats för tabell>

BILAGA II

Förteckning över de produkter som får omfattas av gemenskapskompensation för återtagande i enlighet med artikel 22.3

Blomkål

Tomater

Auberginer

Aprikoser

Persikor

Nektariner

Citroner

Päron (med undantag av päron till päroncider eller päronsaft)

Bordsdruvor

Äpplen (med undantag av äpplen till cider)

Satsumas

Mandariner

Klementiner

Apelsiner

BILAGA III

Uttömmande förteckning över de regler som tillämpas av producentorganisationerna och som får utvidgas till att omfatta producenter som inte är medlemmar i enlighet med artikel 18.1

1. Regler om produktkännedom

a) Deklaration om avsikt att börja odla, per produkt och eventuellt per sort.

b) Meddelande om att odling påbörjats.

c) Deklaration av sammanlagt odlade markarealer, med fördelning per produkt och om möjligt per sort.

d) Deklaration av förväntade kvantiteter och troliga skördedagar per produkt och om möjligt per sort.

e) Periodisk deklaration av skördade kvantiteter eller tillgängliga lager, per sort.

f) Information om lagringskapacitet.

2. Regler om produktion

a) Iakttagande av det utsäde som skall användas enligt den planerade destinationen för produkten: färskvarumarknad eller bearbetningsindustri.

b) Iakttagande av bestämmelser för gallring av fruktträdgårdar.

3. Regler om saluföring

a) Iakttagande av fastställda dagar för att påbörja skörd och iakttagande av regler om saluföring i etapper.

b) Iakttagande av minimikrav i fråga om kvalitet och storlekssortering.

c) Iakttagande av regler för sortering, presentation, förpackning och märkning i första handelsledet.

d) Uppgift om produktens ursprung.

4. Regler om miljöskydd

a) Regler om användning av gödnings- och gödselmedel.

b) Regler om användning av växtskyddsmedel och andra metoder för att skydda odlingar.

c) Regler om maximalt innehåll av rester av växtskydds- eller gödningsmedel i frukt och grönsaker.

d) Regler om bortskaffande av biprodukter och förbrukningsmaterial.

e) Regler om destruering av produkter som återtagits från marknaden.

5. Regler om återtagande

Regler som antas i enlighet med artikel 20 på de villkor som anges i artikel 22.

BILAGA IV

>Plats för tabell>

BILAGA V

Jämförelsetabeller