Förfarandena för utnämning av ordförande vid förvaltningsdomstolar är föremål för debatt. Berörda parter och Europarådet har upprepade gånger uttryckt oro i samband med utnämningen av ordföranden vid förvaltningsdomstolar. Även om det inte finns några konkreta reformplaner för närvarande överväger regeringen att anpassa standarderna för rekrytering för allmänna domstolar och förvaltningsdomstolar. Enligt det nuvarande systemet krävs det inte att ordförande och vice ordförande vid förvaltningsdomstolar (vilka även dömer) väljs från utnämnda förvaltningsdomare, även om de måste uppfylla de allmänna kraven enligt författningen för att bli domare vid en förvaltningsdomstol. Utnämningen regleras i den lagstiftning som är tillämplig på de olika federala och regionala förvaltningsdomstolarna. Medan det i lagen om förbundsförvaltningsdomstolen föreskrivs en medverkan från en oberoende kommission som består av medlemmar från den verkställande makten och domstolsväsendet , är detta inte fallet för alla regionala förvaltningsdomstolar. Även om det finns vissa regionala skillnader faller dessa utnämningar i allmänhet under den verkställande maktens behörighet. Under 2019 påpekade Europarådet bristen att domstolsväsendet inte medverkar vid utnämningen av ordföranden vid förvaltningsdomstolar . Europarådets rådgivande domarkommitté har antagit ett yttrande om tillsättningen av och ställningen för ordföranden vid den regionala förvaltningsdomstolen i Wien, i vilket det uttrycktes oro över efterlevnaden av Europarådets rekommendationer mot bakgrund av skillnaderna mellan förfarandet för utnämning av ordföranden/vice ordföranden och andra domare. Dessa farhågor har upprepats av berörda parter på unionsnivå och nationell nivå , vilka begär att personalkommittéer ska medverka vid alla utnämningar inom domstolsväsendet och att deras yttranden ska vara bindande. Greco har riktat flera rekommendationer till Österrike beträffande förvaltningsdomstolssystemet, bland annat om att personalkommittéernas roll vid utnämningar bör utökas och att standarderna för rekrytering inom allmänna domstolar och förvaltningsdomstolar bör anpassas till varandra. I regeringens program för 2020–2024 aviseras en allmän avsikt att anpassa rekryteringsstandarderna i detta hänseende, men inga konkreta planer har tillkännagetts så här långt.

Österrikes domstolsväsende är uppdelat i två separata delar. De allmänna domstolarna består av 115 distriktsdomstolar, 20 regionala domstolar, fyra regionala överdomstolar och Högsta domstolen. Sedan 2014 har Österrike även ett separat system av förvaltningsdomstolar med elva förvaltningsdomstolar i första instans (nio regionala förvaltningsdomstolar, en förbundsförvaltningsdomstol och skattedomstolen) och Högsta förvaltningsdomstolen. Österrike har en författningsdomstol. Utnämningar av domare görs av den verkställande makten på grundval av icke-bindande förslag från personalkommittéer som består av domare eller plenarsammanträden vid en domstol som upprättar en förteckning med en rangordning av förslag på tre kandidater för varje tjänst. Åklagarmyndigheten är en rättslig myndighet med en hierarkisk struktur som står under justitieministerns tillsyn, vilken kan utfärda både allmänna anvisningar och anvisningar i enskilda mål. Advokater är registrerade i ett av de nio lokala advokatsamfunden, vilka utgör offentligrättsliga, självstyrande organ som är organiserade under det federala advokatsamfundet.

Österrike fördelar en stor mängd statlig reklam till medieföretag. Fördelningen av statlig reklam regleras i den federala författningslagen om samarbete inom medier och mediefinansiering samt i lagen om transparens vid samarbete inom medier och mediefinansiering. Uppgifter om stödmottagarens namn och stödets storlek måste lämnas ut och revisionsmyndigheten för register över detta. Enligt MPM 2020 visar indikatorn på statlig regleringen av resurser och stöd till mediesektorn en medelhög risk för mediepluralismen. Reglerna för fördelning av direkt och indirekt stöd är transparenta. Enligt MPM 2020 förefaller emellertid de stora kvällstidningarna gynnas oproportionerligt av stödet. Berörda parter har även uttryckt oro över ett eventuellt politiskt inflytande vid fördelningen av den statliga reklamen. Denna fråga har behandlats i flera utredande reportage från journalister. Genom 2012 års lag om transparens inom medierna säkerställs att regeringen, offentliga organ och statsägda företag lämnar ut uppgifter om sina medierelationer (såsom reklam och andra typer av stöd). Emellertid saknas det regler för att säkerställa en rättvis fördelning av den statliga reklamen bland medierna. Medan det statliga stödet till medierna uppgick till 40 miljoner euro år 2018, uppgick utgifterna för statlig reklam nästan till 170 miljoner euro.

Regeringen överväger en reform för att förbättra tillgången till information. Skyldigheten att lämna ut information erkänns i författningen och anges i federal lagstiftning och i delstaternas lagstiftning, men det finns inte någon allmän rättighet att få tillgång till handlingar från offentliga myndigheter i Österrike och den tystnadsplikt som föreskrivs i författningen och 1979 års lag om offentlig tjänst begränsar tillgången till information i praktiken. Berörda parter har uttryckt oro över detta system samt över de långa tidsfrister inom vilka offentliga organ formellt är skyldiga att besvara förfrågningar (efter sex månader, med ett informellt svar efter åtta veckor). Den särskilda betydelsen av mediernas rätt att i egenskap av allmänhetens väktare få tillgång till information, i förhållande till de offentliga myndigheternas rätt till sekretess, har stöd i högsta förvaltningsdomstolens rättspraxis . Regeringen har aviserat planer på att införa en ny rätt till information som kan verkställas i domstolar, både genom en ändring av författningen och genom antagandet av en lag om fri tillgång till information.

Det finns inga särskilda regler för journalistskydd. Myndigheterna har uppgett att det inte finns någon särskild lagbestämmelse om säkerhet för journalister och att journalister har samma skydd som andra medborgare i strafflagen. Förtal kan bestraffas med bland annat fängelse. Det har inte förekommit några fall av attacker mot journalisters fysiska säkerhet, men antalet kränkande och hotfulla uttalanden – särskilt mot kvinnliga journalister och journalister som arbetar vid det offentliga programföretaget ORF – har ökat. Europarådets plattform för att främja skyddet av journalistik och journalisters säkerhet offentliggjorde tre larm som gällde Österrike under 2019 och 2020, av vilka ett sedan dess har lösts.

Berörda parter har uttryckt oro över skyddet för det redaktionella oberoendet . Skyddet för den ”redaktionella konfidentialiteten” (Redaktionsgeheimnis) föreskrivs i avsnitt 31 i medielagen. I denna bestämmelse föreskrivs det att journalister har rätt att vägra vittna i straffrättsliga förfaranden när det gäller information de har erhållit i samband med yrkesutövningen. Vidare garanteras oberoendet för journalisterna inom det offentliga programföretaget ORF genom den federala lagen om det österrikiska radio- och televisionsbolaget , och i ett antal beslut understryks de effektiva rättsmedel som finns för att skydda oberoendet för journalisterna vid ORF. I MPM 2020 rapporteras emellertid en hög risk när det gäller regleringsåtgärder som garanterar det redaktionella oberoendet. Medan tv- och radiostationer är skyldiga att ha redaktionella stadgar, föreskrivs det inte några regleringsåtgärder för att förebygga politiskt inflytande över utnämningar och avskedande av chefredaktörer inom nyhetsmedierna. De två största dagstidningarna (Kronen Zeitung och Heute) vidtar inte några självreglerande åtgärder och är inte medlemmar i det österrikiska pressrådet.





IV.Andra institutionella problem med koppling till kontroller och motvikter

Österrike är en federal stat med ett parlament som består av två kammare, nämligen nationalrådet (Nationalrat) och förbundsrådet (Bundesrat). Lagförslag kan läggas fram av regeringen, av medlemmar från båda kammarna i parlamentet eller genom ett medborgarinitiativ. Författningsdomstolen genomför i efterhand en kontroll av en lags förenlighet med författningen, vilket är möjligt både i konkreta fall och som en abstrakt kontroll av en lag på grundval av överklaganden från förbundsregeringen eller någon av delstaternas regeringar eller av en tredjedel av medlemmarna i någon av kamrarna i parlamentet. Flera olika ombudsmän bidrar till att de grundläggande rättigheterna efterlevs.

Lagstiftningsprocessen omfattar regelbundet samråd med berörda parter, men det finns inte någon formell ram för sådana samråd. Österrike har infört ett avancerat system för konsekvensbedömning av lagstiftningsåtgärder, både för förhandsbedömning och för utvärdering i efterhand av lagstiftning. Det är allmänt vedertaget att lagförslag från regeringen offentliggörs på parlamentets webbplats för offentligt samråd, vid vilket ett antal centrala berörda parter uttryckligen uppmanas delta. Nationalrådet har antagit en resolution vars syfte är att samrådsförfarandet ska blir mer lättillgängligt för allmänheten. Emellertid finns det inte någon särskild rättslig ram med krav på samråd, och berörda parter har rapporterat att fristerna ofta är kortare än de sex veckor som regeringen rekommenderar eller att samrådsförfarande ibland hoppas över helt. Greco har rekommenderat Österrike att anta tydliga regler för samråd om lagstiftningsförslag från både parlamentet och regeringen, med lämpliga tidsfrister.

Författningsdomstolen granskar åtgärder som vidtagits i samband med covid-19-pandemin. I samband med covid-19-pandemin vidtogs åtgärder i synnerhet genom två särskilda lagar som antogs genom en skyndsam handläggning, genom vilka hälsoministern gavs behörighet att anta dekret. I juli 2020 hade 68 klagomål med anknytning till dessa åtgärder lämnats till författningsdomstolen. I juli 2020 slog författningsdomstolen fast att den rättsliga grunden för inträdesförbud på företag, arbetsplatser och andra platser var förenlig med författningen, men fann att särskilda dekret genom vilka det infördes ett allmänt inträdesförbud på allmänna platser och tillåtelse att enbart återöppna vissa affärer var olagliga. Författningsdomstolen slog fast att flera andra fall inte kunde tas upp till prövning, bl. a. eftersom rättslig prövning kan ske i förvaltningsdomstolarna, och ett antal mål pågår fortfarande.

Flera olika ombudsmän bidrar till att grundläggande rättigheter efterlevs inom olika områden. Ombudsmannanämnden fungerar som den nationella institutionen för mänskliga rättigheter och tilldelades senast 2011 på nytt B-status av Global Alliance of National Human Rights Institutions (GANHRI). GANHRI:s underkommitté för ackreditering (SCA) uppmuntrade ombudsmannanämnden att begära en utökning av sitt mandat när det gäller mänskliga rättigheter och bygga upp regelbundna och systematiska arbetsförbindelser med civilsamhället. Både SCA samt, år 2019, FN:s kommitté om avskaffandet av alla former av diskriminering av kvinnor, har understrukit att det är viktigt med ett tydligt och transparent urvalsförfarande som bygger på delaktighet. Ombudsmannanämnden hanterar klagomål från medborgarna om passivitet eller anklagelser om grov vårdslöshet från administrativa organ. Den har även tagit på sig rollen att granska administrativa beslut i samband med covid-19-pandemin och har fram till maj 2020 erhållit omkring 280 klagomål. Flera andra oberoende myndigheter, såsom ombudsmannen för likabehandling, vilken är det nationella organet för jämställdhet, ombudsmannen för personer med funktionsnedsättningar och ombudsmannen för barn och ungdomar, bidrar till upprätthållandet av grundläggande rättigheter.

Regeringen har för avsikt att vidareutveckla dialogen med det civila samhället. Regeringen har i sitt program för 2020–2024 aviserat ett antal åtgärder för att ytterligare främja det civila samhällets engagemang . Den har särskilt åtagit sig att föra en aktiv dialog med det civila samhället och ha ett respektfullt samarbete med organisationer inom det civila samhället. När det gäller lagstadgade bestämmelser gäller inte skattebefrielse för gåvor på samma sätt för alla aktörer i det civila samhället. I synnerhet gäller inte skattebefrielse för ett antal icke-statliga organisationer inom områdena för mänskliga rättigheter, civila och politiska rättigheter, demokrati, transparens eller vuxenutbildning , vilket berörda parter har uttryckt oro över.

Bilaga I: Källförteckning i alfabetisk ordning*

* Förteckningen över bidrag som tagits emot i samband med samrådet inför 2020 års rapport om rättsstatsprincipen finns på (kommissionens webbplats).

Föreningen för förvaltningsdomare, Agenda för förvaltningsdomstolarna 2022.

Föreningen för europeiska förvaltningsdomare (2020), bidrag från föreningen för europeiska förvaltningsdomare för 2020 års rapport om rättsstatsprincipen.

Österrikes regering (2020), underlag från Österrike för 2020 års rapport om rättsstatsprincipen.

Österrikes regering (2020), Out of a Sense of Responsibility for Austria. Regeringens program för 2020–2024.

Österrikiska parlamentet (2 juni 2017), ”12165/AB XXV.GP – Anfragebeantwortung”. https://www.parlament.gv.at/PAKT/VHG/XXV/AB/AB_12165/imfname_638955.pdf

Österrikiska parlamentet, Neu im Verfassungsausschuss. https://www.parlament.gv.at/PAKT/PR/JAHR_2019/PK0964/index.shtml

Österrikiska parlamentet, Postenschacher stoppen (1000/A(E)). https://www.parlament.gv.at/PAKT/VHG/XXVI/A/A_01000/index.shtml#tab-ParlamentarischesVerfahren