SV Europeiska unionens officiella tidning C 43/7

Utkast till yttrande från Regionkommittén om: Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om ”Att öka äldre arbetstagares sysselsättning och senarelägga utträdet från arbetsmarknaden”

(2005/C 43/03)

REGIONKOMMITTÉN HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av

meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén om ”Att öka äldre arbetstagares sysselsättning och senarelägga utträdet från arbetsmarknaden” (KOM(2004) 146 slutlig),

kommissionens beslut av den 3 mars 2004 att rådfråga kommittén i detta ärende i enlighet med EG-fördragets artikel 265 första stycket,

ordförandens beslut av den 27 januari 2004 att ge utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik i uppdrag att utarbeta yttrandet i ärendet,

rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, beställd av Europeiska rådet i Stockholm: ”Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande” (KOM(2002) 9 slutlig),

kommitténs yttrande om rapport från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén – Rapport beställd av Europeiska rådet i Stockholm: ”Öka andelen arbetstagare och främja ett aktivt åldrande” (CdR 94/2002 fin) (1),

kommissionens meddelande om ”Att stödja nationella strategier för trygga och stabila pensioner genom ett integrerat förhållningssätt” (KOM(2001) 362 slutlig),

slutsatserna från Europeiska rådets möte i Stockholm 2001,

slutsatserna från Europeiska rådets möte i Barcelona 2002,

rapport från kommissionen till Europeiska rådets vårmöte ”Genomförelse av Lissabonstrategin – Reformer for det utvidgade EU” (KOM(2004) 29),

kommissionens arbetsdokument om ”Stockholms- och Barcelonamålen – Att öka äldre arbetstagares sysselsättning och senarelägga utträdet från arbetsmarknaden” (SEK(2003) 429).

”Jobs, Jobs, Jobs, Creating more employment in Europe”, rapport från arbetsgruppen för sysselsättning med Wim Kok som ordförande, november 2003,

”Employment policies in the EU and the Member States — Joint Report 2003–2004”, 2004,

det utkast till yttrande (CdR 151/2004 rév. 1) som antogs av utskottet för ekonomisk politik och socialpolitik den 6 juli 2004 (föredragande: Alvaro Ancisi, kommunfullmäktigeledamot i Ravenna (IT–PPE),

och av följande skäl:

1. Aktivt åldrande och äldre arbetstagares medverkan på arbetsmarknaden är prioriterade områden för att uppnå målen för hållbar tillväxt och social sammanhållning i Lissabonstrategin från 2000.

2. Vid Europeiska rådets möte i Stockholm 2001 enades man om att hälften av befolkningen i åldern 55-64 år borde vara sysselsatt senast 2010.

3. En slutsats från Europeiska rådets möte i Barcelona 2002 är att det krävs en successiv höjning på cirka fem år av den faktiska genomsnittsålder vid vilken människor i EU upphör att arbeta.

4. Trots förbättringar på senare år ligger EU fortfarande långt ifrån bägge målen, och det finns risk att man inte kommer att uppnå det mål på 70-procentig sysselsättning som fastställts i Lissabonstrategin.

5. Trots att ett allt större antal medlemsstater håller på att genomföra egna nationella strategier, framför allt i fråga om pensionsreformer, finns det fortfarande stora skillnader mellan olika länder.

6. Könsskillnaderna när det gäller deltagande i arbetslivet är en svag punkt, och sysselsättningsgraden för kvinnor i åldern 55–64 år är fortfarande cirka 30 %.

7. Befolkningens åldrande innebär att människor som är 50 år och äldre kommer att utgöra en avsevärt större andel av den potentiella arbetskraften, och att färre ungdomar kommer att komma in på arbetsmarknaden.

8. En ökning av antalet äldre arbetstagare på arbetsmarknaden är en förutsättning för att den ekonomiska tillväxten och systemen för social trygghet skall kunna upprätthållas.

9. Den allt högre medellivslängden innebär att människor får större möjligheter att uppfylla sin potential under hela livet, och ett längre aktivt liv gör det möjligt att utveckla den mänskliga potentialen bättre.

Yttrandet antogs vid Regionkommitténs 56:e plenarsession den 29–30 september 2004 (sammanträdet den 29 september).

1. Regionkommitténs ståndpunkt

1.1 Regionkommittén håller med kommissionen om att det finns en risk att EU:s sysselsättningsmål inte uppnås om man inte vidtar radikala åtgärder rörande den äldre befolkningens sysselsättning.

1.2 Kommittén instämmer i analysen av de särskilda villkor som måste råda på arbetsmarknaden för att underlätta ett längre arbetsliv, till exempel lämpliga ekonomiska incitament, skydd av hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, flexibel arbetsorganisation, kontinuerlig tillgång till utbildning, effektiv aktiv arbetsmarknadspolitik och ökad arbetskvalitet.

1.3 Det är positivt att kommissionen anser att medlemsstaterna bör vidta radikala åtgärder och utarbeta en heltäckande politik för aktivt åldrande som inte endast rör pensionssystemen, utan främjar allas tillgång till utbildning och till en aktiv arbetsmarknadspolitik, oberoende av ålder. Denna politik bör också under hela yrkeslivet främja sådana arbetsförhållanden som gör det lättare att vara kvar i arbetslivet.

1.4 Kommittén anser att det är viktigt att särskild uppmärksamhet ägnas åt att öka sysselsättningen hos kvinnor i åldrarna 55-64 år med hjälp av särskilda strategier.

1.5 Kommittén är övertygad om att arbetsmarknadens parter spelar en avgörande roll när det gäller att anta strategier för aktivt åldrande och bidra till bättre arbetslivskvalitet.

1.6 Kommittén är övertygad om att den gemensamma politiken och de gemensamma åtgärderna kan bidra till att upprätthålla och sprida strategier för aktivt åldrande.

2. Regionkommitténs rekommendationer

2.1 Kommittén betonar att sysselsättningen av äldre arbetstagare bör ses som en del av arbetslivets och arbetskraftens normala struktur. I samband med den strategiska personalförvaltningen bör man därför tala om hanteringen av olika åldersgrupper eller av mångfalden, i stället för att uttryckligen behandla äldre arbetstagare som en särskild grupp. Alla som deltar i arbetslivet bör ges möjlighet att kombinera arbetet med familjelivet under alla skeden av karriären.

2.2 ReK stöder kommissionens förslag till prioriterade strategier för att främja en djupgående kulturell omvandling som innebär att man tillvaratar mänskligt kapital under hela livet, främjar ett aktivt åldrande, undviker att äldre blir socialt marginaliserade samt ökar sysselsättningsgraden för äldre arbetstagare, en viktig faktor i tillgången på arbetskraft när den yrkesaktiva befolkningen förväntas minska.

2.3 ReK anser dock att detta inte är tillräckligt för att ta till vara den äldre befolkningens potential, utan att man även måste erkänna de äldres omfattande insatser i frivillig och informell, socialt viktig verksamhet. Man bör därför uppmärksamma att alla typer av arbete, både det som har ekonomisk och det som har social betydelse, är viktiga för ekonomin, det personliga välbefinnandet och den sociala sammanhållningen på lokal nivå.

2.4 Precis som kommissionen vill kommittén framhålla att en hög sysselsättningsgrad för äldre arbetstagare kräver strategier för skydd av hälsa och säkerhet på arbetsplatsen under alla livets skeden, flexibel arbetsorganisation, kontinuerlig tillgång till utbildning, ökad arbetskvalitet och aktiv arbetsmarknadspolitik för att kunna anställa människor i alla skeden av det yrkesverksamma livet.

2.5 Om man vill åstadkomma att kvinnor lämnar arbetsmarknaden senare, att äldre kvinnor lättare kan komma in i arbetslivet igen och att sysselsättningsgraden för kvinnor ökar, anser kommittén dock att det inte räcker med enskilda åtgärder, utan att det krävs aktiva strategier som gör det möjligt för kvinnor att förena arbetsliv och familjeliv i alla skeden av det yrkesverksamma livet.

2.6 Mot bakgrund av den fråga kommissionen ställer utifrån uppgiften att det inte finns några empiriska bevis på att yngre och äldre arbetstagare kan ersätta varandra, hoppas kommittén att man inom ramen för de strategier som utarbetas kan ingå solidariska överenskommelser mellan generationerna om en flexibel arbetsorganisation som uppmuntrar äldre till ett successivt utträde ur arbetslivet och låter ungdomar dra nytta av de äldres erfarenheter och yrkeskompetens.

2.7 ReK instämmer i kommissionens påpekande att äldre arbetstagare också kan dra fördel av att integreras på arbetsmarknaden via värdefulla projekt som finansieras av Europeiska socialfonden. Exempel på bästa praxis har visat att äldre före detta företagsledare kan utveckla och aktualisera sina kunskaper i syfte att säkerställa sysselsättningen inom organisationer som ställs inför en bristande tillgång på ledarkompetens på den lokala arbetsmarkanden.

2.8 ReK påpekar hur viktigt det är att genomföra lokala sysselsättningsplaner där arbetsmarknadens parter görs delaktiga i att ge tillgång till yrkesutbildning och annan utbildning under hela livet, att stärka den aktiva arbetsmarknadspolitiken, framför allt när det gäller att ge äldre arbetslösa vägledning och anställa dem, att utforma åtgärder som förenar sysselsättningspolitiken med välstånd och social sammanhållning, och att främja äldres deltagande i ett socialt aktivt liv.

2.9 ReK vill framhålla vilken betydelsefull roll de lokala och regionala myndigheterna spelar för dessa strategier. Det är särskilt viktigt att uppmärksamma verksamheter och program som ligger inom myndigheternas särskilda behörighets- eller intresseområden och som gör det möjligt att undvika en riskabel indelning i aktiva och ekonomiskt produktiva äldre respektive socialt marginaliserade äldre.

2.9.1 Framför allt är det viktigt att erkänna de lokala och regionala myndigheternas uppgift när det gäller att främja äldres arbetsinitiativ med socialt mervärde (frivilligarbete som äldre utför utan ersättning eller mot låg ersättning i närområdet, samhällstjänst för äldre etc.). Sådant arbete med stor social betydelse är inte bara viktigt i solidaritetshänseende och stärker de äldres integration och medverkan i samhällslivet samtidigt som det främjar kontakter mellan generationerna etc., utan det kan även förenas med successivt utträde ur arbetslivet eller innebära en återanställning av personer som inte längre arbetar.

2.9.2 Målet att öka sysselsättningsgraden för kvinnor i åldern 55–64 år kräver att de lokala och regionala myndigheterna får en central roll i samband med vård av och omsorg om vissa familjemedlemmar (minderåriga eller vuxna som inte klarar sig själva). Med tanke på den nuvarande befolkningsutvecklingen har denna ålderskategori ett stort ansvar för omvårdnaden om familjen. Parallellt med de åtgärder för livslångt lärande och flexibel arbetsorganisation under hela yrkeslivet som kommissionen drar upp linjerna för i dokumentet, bör man satsa på strategier för utbildning och organisation samt utbildningstjänster, sociala tjänster och vårdtjänster som gör det möjligt för kvinnor att förena yrkesliv och familjeliv under hela livet.

2.9.3 Kommittén anser att det är viktigt att inte bara främja nationella pensionsstrategier, utan även lokala sysselsättningsplaner som involverar de lokala och regionala myndigheterna och möjliggör strategier som arbetsmarknadsparterna kan medverka i. Sådana planer måste medge en innovativ politik med målet att motverka social marginalisering av äldre, öka sysselsättningsgraden för äldre och utnyttja deras potential både ekonomiskt och socialt. Endast genom lokala planer som får stöd genom gemenskapsåtgärder och EU-finansiering kan man hantera alla de ekonomiska och sociala aspekterna på befolkningens successiva åldrande och den samtidiga minskningen av den yrkesaktiva befolkningen.

2.10 Slutligen betonar ReK vikten av att medlemsstaterna utbyter välfungerande metoder, vilket särskilt gäller utbyte av erfarenheter på lokal och regional nivå, och utvecklar gemenskapsinitiativ och gemensamma handlingsplaner som inte bara rör medlemsstaternas politik för att reformera pensionssystemen utan även stöder lokal socialpolitik och ekonomisk politik för att öka antalet äldre arbetstagare.

Bryssel den 29 september 2004 Regionkommitténs ordförande Peter STRAUB

(1) EGT C 287, 22.11.2002, s. 1.