Yttrande om förslag till rådets direktiv om en första ändring av direktiv 90/394/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet () (96/C 97/07)

Den 10 oktober 1995 beslutade rådet, i enlighet med artikel 118a i Maastrichtfördraget, att begära yttrande om ovan nämnda förslag.

Sektionen för sociala frågor och familje-, utbildnings- och kulturfrågor, som ansvarat för beredningen av kommitténs arbete i ämnet, antog sitt yttrande den 18 januari 1996. Föredragande var Thomas Etty.

Vid sin 332:a plenarsession (sammanträdet den 31 januari 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén enhälligt följande yttrande.

1. Inledning

1.1. Kommissionens förslag är framlagt som en ändring av direktivet om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet (90/394/EEG), vilket antogs under ramdirektivet av den 12 juni 1989. Detta ramdirektiv utgör grunden för hälso- och säkerhetsskydd för arbetstagare mot exponering för kemiska, fysiska och biologiska riskfaktorer i arbetet, vilket återspeglas i en rad olika specifika direktiv.

1.2. Ekonomiska och sociala kommittén har fortlöpande deltagit i utvecklingen av dessa åtgärder; under senare år har vi berett yttranden om förslagen om ändring av direktivet om biologiska ämnen, direktivet om fysiska agentier och direktivet om kemiska ämnen ().

1.3. Det nuvarande direktivet om carcinogener utgör grunden för en rad allmänna åtgärder som arbetsgivarna skall vidta för att se till att arbetstagarnas exponering för carcinogena ämnen reduceras till tekniskt möjliga lägsta nivå. (I detta sammanhang avses med "carcinogen" kemiska ämnen som kan framkalla cancer; fysiska och biologiska agentier som medför cancerrisker täcks inte av varken nuvarande eller föreslaget direktiv).

1.4. Det nuvarande direktivet om carcinogener (artikel 16) utgjorde den juridiska grunden när rådet skulle fastställa gränsvärden utifrån tillgänglig information, inklusive vetenskapliga och tekniska data, för alla carcinogena ämnen där detta varit möjligt, och i de fall det är nödvändigt också för andra direkta åtgärder. Några sådana gränser har ännu inte satts. Föreliggande ändringsförslag innebär därför en början på denna process genom att man fastställer ett gränsvärde för bensen, som är känt som ett för människor cancerframkallande ämne, vilket klart bevisats i epidemiologiska studier. För närvarande tillämpar man både inom Europa och i andra länder olika gränsvärden för bensen.

1.5. Ändringsförslaget innebär ett erkännande av fyra viktiga aspekter då man fastställer ett gränsvärde för bensen:

(i) Behovet av en kompromiss mellan tekniska krav för arbetsskydd och ett praktiskt genomförbart steg framåt vid denna tidpunkt.

(ii) Behovet av tillfälliga avvikelser så att de industrier och arbetsplatser som behöver göra tekniska anpassningar för att uppfylla normerna får tid till detta, förutsatt att reglerna om arbetarskydd i direktiv 90/394/EEG följs.

(iii) Behovet av enhetlighet inom Europeiska unionen genom att fastställa en lägsta skyddsnivå för alla arbetare inom unionen, för att på så sätt undvika konkurrensstörningar.

(iv) Det faktum att man inte kommer att behöva vidta några åtgärder för att minska exponeringen, eftersom det redan finns regler i de flesta medlemsstater som begränsar eller förbjuder användandet av bensen.

1.6. Förutom frågan om gränsvärden i allmänhet och för bensen i synnerhet som ett exempel för fastställande av gränsvärden för carcinogena ämnen, innebär förslaget en avsevärd utvidgning av carcinogendirektivets omfattning genom att man tar bort den implicita begränsningen i det nuvarande instrumentets ordalydelse.

1.7. I nuvarande direktiv faller carcinogener i form av substanser under direktiv 67/547/EEG och preparat under direktiv 88/369/EEG, där man placerat riskfras R45 "kan framkalla cancer" tillsammans med vissa specificerade ämnen, preparat eller processer i en kort förteckning i bilaga I. Det nya förslaget skulle utvidga direktivet till att också omfatta medicinska och veterinära produkter, kosmetiska produkter, blandade avfallsämnen, bekämpningsmedel, vapen och ammunition och sprängämnesprodukter. Förslaget skulle därmed innebära att man undviker olika gränsvärden för olika arbetare beroende på om de exponeras för carcinogener i form av substanser eller preparat.

1.8. Förslaget innebär också en korrigering av två specifika brister i nuvarande direktiv:

(i) Det preciserar skyddet mot aromatiska polycykliska kolväten.

(ii) Det omfattar förutom övriga exponeringssätt även risken för exponering genom huden (och inte bara på huden).

1.9. Sammanfattningsvis innebär ändringsförslaget ett logiskt steg framåt inom ramen för principerna i ramdirektivet för att stärka skyddet av arbetstagare mot risker vid exponering för carcinogener i arbetet.

2. Allmänna iakttagelser

2.1. I allmänna ordalag anser kommittén att kommissionens förslag om ändring av direktivet om carcinogener är ett värdefullt framsteg när det gäller arbetarskydd och förbättring av de föreskrivna kontrollerna, förutsatt att:

(i) Det inte på något sätt strider mot befintliga direktiv om hälsa och säkerhet.

(ii) Kommittén informeras av kommissionen om de arrangemang man väntar sig för utökningen av förteckningen över de ämnen för vilka specifika gränsvärden kommer att tillämpas och de metoder som skall användas vid fastställandet av dessa inom Europeiska unionen. I detta sammanhang vill kommittén citera sitt yttrande om direktivförslaget om kemiska ämnen:

"Kommittén anser ... att gränsvärden bör fastställas genom ett förfarande som inbegriper ett fullständigt deltagande av arbetsmarknadens parter, Ekonomiska och sociala kommittén samt Europaparlamentet"

Kommittén noterar hänvisningen till den rådgivande kommittén för säkerhet, hygien och hälsa i arbetet, dess generella stöd för den föreslagna ändringen och dess medlemmars syn på det föreslagna gränsvärdet för bensen. Ekonomiska och sociala kommittén inser att, även om det finns skillnader i synen på det gränsvärde som nu kan komma att fastställas, är kommissionens förslag om 1 ppm med olika tidsbegränsade avvikelser det lämpligaste vid denna tidpunkt. Som grund för denna åsikt har kommittén information om gränsvärden som gäller eller diskuteras både inom och utanför Europeiska unionen. De nivåer som rekommenderas i förslaget, som de i direktivet om carcinogener, är miniminivåer. Kommittén uppmanar arbetsgivare att vidta ytterligare skyddsåtgärder om så är möjligt.

2.2. Kommittén betonar att skyddsåtgärderna i 1990 års direktiv om carcinogener inte på något sätt påverkas av förslaget. Åtgärderna måste också kontrolleras i de sektorer och aktiviteter som undantas från betämmelserna. Kommittén påminner också kommissionen om kritiken och förslagen i 1988 års yttrande om direktivförslaget om carcinogener och anmodar kommissionen att vidta ytterligare åtgärder på grundval av detta.

2.3. Förslaget får inte innebära några onödigt kostsamma åtgärder, och kommittén noterar att kommissionen bekräftar att så inte kommer att bli fallet. Kommittén betonar tillämpningen av riskbedömningar i enlighet med artikel 6 i ramdirektiv 89/391/EEG. Kommissionen måste tillhandahålla ytterligare information om både fördelarna när det gäller hälsoskydd och de kostnader som utvidgningen av direktivets omfattning medför.

2.4. Kommittén noterar att cancerrisker är en aspekt av negativa kemiska effekter. Samtidigt påminner ESK kommissionen om att andra effekter, såsom genetiska risker, är lika allvarliga, och skulle i framtiden kunna kräva gemenskapsåtgärder.

3. Särskilda iakttagelser

3.1. Artikel 1

3.1.1. Kommittén anser att kommissionen, med tanke på ämnets komplicerade karaktär och utvidgningen av direktivets omfattning till följd av det föreslagna utbytet av artikel 2, bör lägga fram en vägledande skrivelse som kunde hjälpa arbetsgivare och arbetstagare att tillämpa det reviderade direktivet i en viss arbetsmiljö. Detta kommer i synnerhet att förbättra arbetsmiljön i små och medelstora företag. Kommittén inser att grunden för klassifieringen består i att föra ett ämne eller preparat till endera carcinogenkategori 1 eller 2, vilka direktivet (med föreslagen ändring) beskriver på följande sätt:

Kategori 1: Ämnen som är kända som cancerframkallande för människor och där det finns tillräckliga belägg för att fastställa orsakssambandet mellan människors exponering för ett ämne och utvecklingen av cancer, dvs genom epidemiologiska data.

Kategori 2: Ämnen som skall betraktas som om de vore cancerframkallande för människor. Det finns tillräckliga belägg för att man med stor säkerhet skall kunna anta att människors exponering för ett ämne kan resultera i utvecklingen av cancer, dvs vanligen på grundval av djurförsök eller andra relevanta data.

Kommissionen måste garantera att dessa kriterier tillämpas vid genomförandet av direktivet och vid alla eventuella förslag till gränsvärden för olika ämnen.

Kommittén rekommenderar att man i artikel 2(a) uttryckligen hänvisar till ämnen som har klassifierats som R 49 och till preparat som har klassifierats som R 45.

3.1.2. Kommittén stöder den ändring av artikel 3(3) (punkt 2 i ändringsförslaget) som innebär att man erkänner att risken i samband med hudexponering inte bara begränsas till exponering på huden, utan också inbegriper absorbering genom huden.

3.1.3. Kommittén godtar de undantag som föreslås i bilaga III, och noterar kommissionens redogörelse om utvidgning av direktivet till bland annat olika sorters avfall.

3.1.4. Kommittén anser att punkt 3 i ändringsförslaget behöver klargöras. ESK inser att de tidsbegränsade avvikelserna bara gäller det föreslagna gränsvärdet för bensen inom vissa aktivitetssektorer, men att de inte medger undantag från uppfyllande av övriga skyddsåtgärder som stipuleras av nuvarande direktiv. Det är oklart vilka ytterligare skydd ändringsförslaget medför.

3.1.5. Kommittén stöder punkt 4 i ändringsförslaget, vilken innebär en lösning på de tolkningsproblem som i vissa länder medfört att man felaktigt inbegripit stenkolsdamm tillsammans med stenkolssot, stenkolstjära och stenkolsbeck i definitionerna i bilaga 1:s förteckning över ämnen, preparat och processer som innebär exponering för polycykliska aromatiska kolväten. Denna viktiga grupp av kemiska ämnen omfattar några erkända carcinogener som kommittén hoppas att kommissionen uppmärksammar i en nära framtid.

3.1.6. Med särskild syftning på bensen och det föreslagna gränsvärdet i ändringsförslaget beträffande bilaga 3, hänvisas till punkt 1.5 ovan. Kommittén upprepar sitt stöd för kommissionens förslag om att begränsa exponeringen för bensen i arbetet till 1 ppm som ett mått eller en beräkning enligt fotnot 5 till del A i bilaga 3, med reservation för berättigade avvikelser för specifika aktiviteter eller aktivitetssektorer där det kan vara svårt att införa gränsvärdet inom den uppställda tidsfristen (den 31 december 1998). Kommittén rekommenderar kommissionen att undersöka möjligheten att så snart som möjligt efter den 31 december 1998 ändra bilaga 3 för att ytterligare sänka gränsvärdet.

Kommittén begär information från kommissionen om tillgängligheten av mätinstrument och teknisk expertis som hjälp för arbetsgivare, särskilt i små och medelstora företag, att uppfylla gränsvärdeskravet.

3.1.7. Kommittén är medveten om att bensen används som lösningsmedel och reagens eller reagensmedel i vissa industrier, exempelvis parfymindustrin, där dess användning kan accepteras förutsatt att den är kontrollerad.

3.1.8. Kommittén anser att det är avgörande att ett enhetligt kontrollförfarande fastställs för hela Europeiska unionen.

3.1.9. Kommittén har i tidigare yttranden, särskilt i yttrandet om förslaget till rådets förordning (EEG) om inrättandet av Byrån för arbetarskydd (), sagt att den fäster stor vikt vid att man förbättrar utbytet av information och erfarenheter samt samarbetet med och mellan specialiserade institut och andra organ på området för arbetarskydd. Kommittén anser även att en mycket viktig uppgift är att se till att nationella uppgifter om arbetarskydd går att jämföra. Kommissionen vill upprepa detta i anslutning till detta yttrande.

Bryssel den 31 januari 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs

ordförande

Carlos FERRER

() EGT nr C 317, 28. 11. 1992, s. 16.

() EGT nr C 56, 6. 3. 1989, s. 38; EGT nr C 249, 13. 9. 1993, s. 28; EGT nr C 34, 2. 2. 1994, s. 42.

() EGT nr C 169, 6. 7. 1992.