EU:S SYSTEM MED ALLMÄNNA PREFERENSTULLAR

Europeiska unionens Allmänna preferenssystem (GSP) är en generell, icke-ömsesidig och icke-diskriminerande förmånshandelsordning som ger utvecklingsländerna förmånligt tillträde till EU:s marknad. I enlighet med artikel 208 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och i överensstämmelse med EU:s övergripande mål om hållbar utveckling ska systemet hjälpa utvecklingsländerna att minska fattigdomen genom att ge dem förmånligt tillträde till marknaden i EU och genom att främja hållbar utveckling.

Det ska stimulera utvecklingsländernas export till EU genom förmånstullar, särskilt de mest behövande ländernas, samt främja tillväxten i utvecklingsländernas export av befintliga produkter och deras diversifiering till nya produkter. Tanken är att länderna ska kunna utveckla sin industri, och därigenom öka sin produktivitet och konkurrenskraft, samt stödja diversifiering och investeringar. I enlighet med EU:s politik för hållbar utveckling ska GSP också stimulera utvecklingsländerna att åta sig att ratificera och i praktiken genomföra centrala internationella konventioner om mänskliga rättigheter, arbetstagares rättigheter, miljöskydd och gott styre.

EU införde systemet på rekommendation av Förenta nationernas konferens om handel och utveckling (Unctad), som 1968 rekommenderade att ett allmänt system av förmånstullar skulle införas så att industriländerna skulle erbjuda alla utvecklingsländer handelsförmåner. Inom WTO/GATT-systemet omfattas GSP av beslutet om differentierad och mer gynnsam behandling, reciprocitet och större medverkan av utvecklingsländer (den s.k. särbehandlingsklausulen).

Dåvarande Europeiska gemenskapen var först att införa GSP 1971. Sedan dess har systemet förändrats betydligt. För att regelbundet anpassa ordningen till det ständigt skiftande multilaterala handelssystemet beslöts att GSP skulle genomföras i tioårsperioder. Den innevarande perioden började 2006 och löper ut 2015. Systemet genomförs genom på varandra följande förordningar med tre års giltighet, så att GSP kan uppdateras regelbundet beroende på hur handeln utvecklas. Det nuvarande systemet infördes genom rådets förordning (EG) nr 732/2008[1] (GSP-förordningen) som trädde i kraft den 1 januari 2009 och löper ut den 31 december 2011. Den 26 maj 2010 antog kommissionen ett förslag som gick ut på att förordningens giltighet skulle förlängas till den 31 december 2013 för att ge tid för en översyn av GSP. Förslaget överlämnades till rådet och Europaparlamentet[2] samma dag.

Inom GSP finns tre slags ordningar för förmånsländerna: den allmänna ordningen, den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre (GSP+) samt initiativet Allt utom vapen.

Den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre (GSP+)

Den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre (GSP+) erbjuder ytterligare tullnedsättningar utöver dem i det allmänna GSP-systemet till ett antal utvecklingsländer som på grund av låg diversifiering i sitt handelsutbud och otillräcklig integration i världshandelssystemet är sårbara. För att få gå med i GSP+ ska de ha ratificerat och tillämpa vissa centrala internationella konventioner om mänskliga rättigheter, arbetstagares rättigheter, miljöskydd och gott styre. GSP+ är avsett att främja ytterligare ekonomisk tillväxt och därigenom underlätta hållbar utveckling.

I enlighet med kriterierna i artikel 8.1 i GSP-förordningen får förmåner inom GSP+ beviljas länder som

- har ratificerat och i praktiken tillämpar alla de konventioner som anges i bilaga III,

- åtar sig att fullfölja ratificeringen av konventionerna, iakttar genomförandelagstiftningen och genomförandeåtgärderna och godtar regelbunden övervakning och översyn av genomförandet av konventionerna i enlighet med genomförandebestämmelserna i de konventioner som landet har ratificerat, och som

- anses vara ett sårbart land.

Sårbarhetskriterierna finns i artikel 8.2 i GSP-förordningen. Ett sårbart land är ett land

- som inte har klassificerats som ett höginkomstland av Världsbanken under tre år i följd och de fem största avdelningarna av dess import enligt Allmänna preferenssystemet till EU svarar för mer än 75 % av värdet av den totala importen enligt Allmänna preferenssystemet till EU, och

- vars import till EU enligt GSP svarar för mindre än 1 % av värdet av den totala importen enligt GSP till EU.

GSP+ beviljas under förutsättning att landet eller territoriet ansökt om det senast den 31 oktober 2008 eller den 30 april 2010 och uppfyller kraven.

LÄGE

Enligt artikel 8.3 i GSP-förordningen ska kommissionen i god tid före diskussionen om nästa förordning lägga fram en rapport för rådet om hur ratificeringen av konventionerna i bilaga III framskrider och om vilka rekommendationer som de berörda övervakningsorganen lämnat.

I denna rapport beskrivs läget i fråga om ratificering och praktisk tillämpning av konventionerna i bilaga III till GSP-förordningen i de 16 förmånsländerna i GSP+: Armenien, Azerbajdzjan, Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Georgien, Guatemala, Honduras, Mongoliet, Nicaragua, Panama, Peru, Paraguay och Sri Lanka.

Den 9 december 2008 antog kommissionen ett beslut[3] om förteckningen över de 16 länderna i GSP+, som alltså uppfyllde kraven i GSP-förordningen: Armenien, Azerbajdzjan, Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Georgien, Guatemala, Honduras, Mongoliet, Nicaragua, Peru, Paraguay, Sri Lanka och Venezuela.

Sedan den tidigare omgången av GSP+ 2006–2008[4] har tre nya länder tillkommit (Armenien, Azerbajdzjan och Paraguay), medan Moldavien och Venezuela har utgått. I mars 2008 ströks Moldavien eftersom landet fick autonoma förmåner enligt en särskild EU-rättsakt. I augusti 2009 ströks Venezuela[5] eftersom landet inte hade ratificerat Förenta nationernas konvention mot korruption.

Panama lämnade ingen ansökan om GSP+ före den 31 oktober 2008 och omfattades därför inte av GSP+ under tiden 1 januari 2009–30 juni 2010[6].

Den 16 augusti 2010 upphävdes GSP+ tillfälligt för Sri Lanka (se nedan i avsnittet om konventioner om mänskliga rättigheter).

A. Läge i fråga om ratificering

Alla förmånsländer har ratificerat alla konventioner i bilaga III till GSP-förordningen.

B. Läge i fråga om praktisk tillämpning

Enligt artikel 8.3 i GSP-förordningen ska kommissionen övervaka ratificeringen och tillämpningen av de konventioner som har betydelse för GSP+ genom att granska tillgänglig information från relevanta övervakningsorgan. Kommissionen förväntas övervaka den praktiska tillämpningen av de internationella konventionerna med deras respektive övervakningssystem. Övervakningen av att kraven för GSP+ är uppfyllda bygger alltså på de berörda internationella organisationernas rapporter och iakttagelser.

I den här rapporten ges en allmän översikt över de berörda övervakningsorganens slutsatser. Rekommendationer från Förenta nationerna (FN), Internationella arbetsorganisationen (ILO) och andra övervakningskommittéer redovisas mer utförligt i bilaga IV till det arbetsdokument som åtföljer den här rapporten. Övervakningen har särskilt inriktats på hur läget förändrats sedan föregående rapport.

Konventioner om mänskliga rättigheter

Förmånsländerna följer i allmänhet kraven på praktisk tillämpning av konventionerna om mänskliga rättigheter. De flesta länderna rapporterar dock till FN:s övervakningsorgan med en viss försening. Under rapporteringsperioden har övervakningsorganen noterat flera positiva inslag, bl.a. lagstiftning och politiska åtgärder för att genomföra konventionerna. Övervakningsorganen välkomnade denna positiva utveckling och rekommenderade ökade satsningar på att få den nationella rätten att helt överensstämma med konventionerna.

Samtidigt har övervakningsorganen fäst uppmärksamheten på vissa brister i lagstiftningens anpassning till konventionerna och den praktiska tillämpningen av dem. Därför har organen utfärdat rekommendationer till förmånsländerna om vad de bör göra. Kommissionen använder sin bilaterala dialog (se avsnittet om dialogen inom GSP+) för att övervaka förmånsländernas framsteg med att följa konventionerna och för att bidra till ytterligare framsteg. Vid behov kommer åtgärder att vidtas, vilket ärendet Sri Lanka visar.

Kommissionen erfor 2008 från offentligt tillgängliga rapporter, uttalanden från FN-källor och andra relevanta källor som icke-statliga organisationer att Sri Lankas nationella lagstiftning om införlivande av internationella konventioner om mänskliga rättigheter, särskilt den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter, konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning samt konventionen om barnets rättigheter, inte tillämpades i praktiken. I oktober 2008 inledde kommissionen en undersökning[7]. Under undersökningen rådfrågade kommissionen externa experter, och fann att Sri Lanka i praktiken inte tillämpade dessa tre konventioner. Den 15 februari 2010 beslöt rådet att tillfälligt upphäva förmånstullarna i GSP+ för Sri Lanka[8]. Sri Lanka kan återinträda om skälen för upphävandet inte längre föreligger. EU är beslutet att använda GSP+ som incitament för att främja mänskliga rättigheter i Sri Lanka. Det tillfälliga upphävandet trädde i kraft den 16 augusti 2010.

Konventioner om arbetstagares rättigheter

För det mesta tillämpar förmånsländerna i praktiken ILO:s centrala krav på arbetstagares rättigheter enligt de grundläggande ILO-konventionerna. Bristande tillämpning av vissa konventioner har dock rapporterats av ILO:s övervakningsorgan, särskilt konventionerna nr 87 och 98 men även konventionerna nr 100, 111, 138 och 182. Trots det anser övervakningsorganen att förmånsländerna har en konstruktiv inställning till övervakningen och de åtgärder de vidtagit för att råda bot på läget. Kommissionen använder sina bilaterala dialoger (se avsnittet om dialogen inom GSP+) för att övervaka förmånsländernas framsteg med att följa konventionerna och för att bidra till ytterligare framsteg. Vid behov kommer åtgärder att vidtas.

Den 31 mars 2008 inledde kommissionen en undersökning[9] för att ta reda på om El Salvadors lagstiftning fortfarande omfattade ILO-konvention nr 87 och om lagstiftningen hade upphört att tillämpas i praktiken. I enlighet med artikel 19.2 i GSP-förordningen fattade kommissionen beslut genom det förfarande som avses i artikel 27.5 i förordningen att undersökningens resultat inte motiverade ett tillfälligt upphävande av GSP+, och avslutade därför undersökningen.

Konventioner om miljöskydd och gott styre

Enligt övervakningsorganens rapporter är efterlevnaden av konventionerna om miljöskydd och gott styre i allmänhet tillfredsställande. Övervakningsorganen nämner ett antal positiva nyheter under rapporteringsperioden, bl.a. framsteg med tillämpningen av vissa konventioner. Det finns dock vissa brister i efterlevnaden av rapporteringsskyldigheterna. Även här använder kommissionen sina bilaterala dialoger (se nästa avsnitt) för att övervaka förmånsländernas framsteg med att följa konventionerna och för att bidra till ytterligare framsteg. Vid behov kommer åtgärder att vidtas.

Dialogen inom GSP+

Eftersom GSP+ fungerar som incitament för förmånsländerna att i praktiken följa konventionerna, inledde kommissionen 2009 en rad bilaterala dialoger med enskilda förmånsländer inom GSP+ om detta, särskilt på de punkter där den internationella övervakningen har visat på problem och där dialogen kan bidra mest till bättre genomförande i praktiken av de konventioner som GSP+ bygger på. Alla regeringar i länderna i GSP+ har reagerat positivt på denna process, och de uppskattar särskilt dess informella, konstruktiva och resultatinriktade karaktär.

Kommissionen har för avsikt att fortsätta och vid behov förstärka sin bilaterala dialog med enskilda länder i GSP+ för att uppmuntra löpande förbättringar av tillämpningen av de konventioner som GSP+ bygger på.

[1] Rådets förordning (EG) nr 732/2008 av den 22 juli 2008 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet under perioden 1 januari 2009–31 december 2011 (EUT L 211, 6.8.2008, s. 1).

[2] Enligt artikel 207.2 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska Europaparlamentet och rådet genom förordningar i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet besluta om åtgärder för att fastställa inom vilken ram den gemensamma handelspolitiken ska genomföras. De tidigare GSP-förordningarna antogs av rådet ensamt.

[3] Kommissionens beslut 2008/938/EG av den 9 december 2008 om en förteckning över förmånsländer som får omfattas av den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre i enlighet med rådets förordning (EG) nr 732/2008 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet under perioden 1 januari 2009–31 december 2011 (EUT L 334, 12.12.2008, s. 90).

[4] Kommissionens beslut 2005/924/EG av den 21 december 2005 om förteckningen, i enlighet med artikel 26 e i rådets förordning (EG) nr 980/2005 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet, över förmånsländer som får omfattas av den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre (EUT L 337, 22.12.2005, s. 50).

[5] Kommissionens beslut 2009/454/EG av den 11 juni 2009 om ändring av beslut 2008/938/EG om en förteckning över förmånsländer som får omfattas av den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre i enlighet med rådets förordning (EG) nr 732/2008 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet under perioden 1 januari 2009–31 december 2011 (EUT L 149, 12.6.2009, s. 78).

[6] Panama återinträdde i GSP+ den 1 juli 2010 i enlighet med kommissionens beslut 2010/318/EU av den 9 juni 2010 om de förmånsländer som uppfyller villkoren för den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre under perioden 1 juli 2010–31 december 2011, i enlighet med rådets förordning (EG) nr 732/2008 (EUT L 142, 10.6.2010, s. 10).

[7] Kommissionens beslut 2008/803/EG av den 14 oktober 2008 om inledande av en undersökning i enlighet med artikel 18.2 i rådets förordning (EG) nr 980/2005 när det gäller den faktiska tillämpningen av vissa konventioner om mänskliga rättigheter i Sri Lanka (EUT L 277, 18.10.2008, s. 34).

[8] Rådets genomförandeförordning (EU) nr 143/2010 av den 15 februari 2010 om tillfälligt upphävande av den särskilda stimulansordningen för hållbar utveckling och gott styre i enlighet med förordning (EG) nr 732/2008 vad gäller Demokratiska socialistiska republiken Sri Lanka (EUT L 45, 20.2.2010, s. 1).

[9] Kommissionens beslut 2008/316/EG av den 31 mars 2008 om inledande av en undersökning, i enlighet med artikel 18.2 i rådets förordning (EG) nr 980/2005, om skyddet av föreningsfriheten och organisationsrätten i El Salvador (EUT L 108, 18.4.2008, s. 29).