P9_TA(2021)0505

En ny inriktning för EU:s humanitära insatser

Europaparlamentets resolution av den 15 december 2021 om en ny inriktning för EU:s humanitära insatser (2021/2163(INI))

(2022/C 251/07)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

— med beaktande av artiklarna 208 och 214 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

— med beaktande av artikel 21 i fördraget om Europeiska unionen,

— med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd (1),

— med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/836 av den 20 maj 2021 om ändring av beslut nr 1313/2013/EU om en civilskyddsmekanism för unionen (2),

— Med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2021/947 av den 9 juni 2021 om inrättande av instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete – Europa i världen – om ändring och upphävande av beslut nr 466/2014/EU och om upphävande av förordning (EU) 2017/1601 och rådets förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 (3),

— med beaktande av den gemensamma förklaringen från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, Europaparlamentet och kommissionen om det europeiska samförståndet om humanitärt bistånd från 2008 (4),

— med beaktande av Genève-konventionen angående skydd för civilpersoner under krigstid av den 12 augusti 1949,

— med beaktande av rådets beslut 2003/335/RIF av den 8 maj 2003 om utredning och lagföring av folkmord, brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser (5),

— med beaktande av rådets slutsatser av den 26 november 2018 om en stärkt global livsmedels- och nutritionstrygghet,

— med beaktande av Europeiska unionens uppdaterade riktlinjer om främjande av internationell humanitär rätt (6),

— med beaktande av FN:s säkerhetsråds resolution 2286 av den 3 maj 2016 om skydd av sårade och sjuka, sjukvårdspersonal och humanitär personal i väpnade konflikter,

— med beaktande av FN:s generalsekreterares rapport av den 23 augusti 2016 om resultaten från världstoppmötet om humanitära frågor och de åtaganden som toppmötets deltagare gjorde,

— med beaktande av överenskommelsen Grand Bargain som undertecknades den 23 maj 2016, de årliga oberoende rapporterna om detta, särskilt 2021 års rapport, och ramverket Grand Bargain 2.0 samt bilagor som presenterades vid det årliga mötet för Grand Bargain den 15–17 juni 2021,

— med beaktande av rapporten från FN:s flyktingkommissarie från juli 2021 om användningen av flexibel finansiering under 2020, och uppdateringarna av denna,

— med beaktande av Sendai-ramverket för katastrofriskreducering 2015–2030, som antogs vid FN:s tredje världskonferens om katastrofriskreducering som ägde rum i Sendai i Japan den 14–18 mars 2015, och resultaten från de globala plattformarna för katastrofriskreducering i Cancun 2017 och Genève 2019,

— med beaktande av FN:s Agenda 2030 för hållbar utveckling och målen för hållbar utveckling,

— med beaktande av FN:s globala humanitära översiktsrapport 2021 från FN:s kontor för samordning av humanitära frågor och de månatliga uppdateringarna av den,

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 3 mars 2021En jämlikhetsunion: EU:s strategi för rättigheter för personer med funktionsnedsättning 2021-2030 (COM(2021)0101),

— med beaktande av kommissionens meddelande av den 10 mars 2021 om EU:s humanitära insatser: nya utmaningar, samma principer (COM(2021)0110) och rådets efterföljande slutsatser av den 20 maj 2021,

— med beaktande av sina tidigare resolutioner om humanitärt bistånd, särskilt av den 11 december 2013 om EU:s strategi för resiliens och katastrofriskreducering i utvecklingsländerna: lära av livsmedelsförsörjningskriser (7), av den 26 november 2015 om utbildning för barn i nödsituationer och utdragna kriser (8), av den 16 december 2015 om förberedelse inför världstoppmötet om humanitära frågor: utmaningar och möjligheter för humanitärt bistånd (9), av den 1 juni 2017 om resiliens som en strategisk prioritering för EU:s yttre åtgärder (10), och av den 17 april 2018 om genomförandet av instrumentet för utvecklingssamarbete, instrumentet för humanitärt bistånd och Europeiska utvecklingsfonden (11),

— med beaktande av artikel 54 i arbetsordningen,

— med beaktande av betänkandet från utskottet för utveckling (A9-0328/2021) och av följande skäl:

A. De humanitära behoven är rekordhöga, med 238 miljoner människor i behov av bistånd under 2021, främst på grund av konflikter men också på grund av systemiska faktorer såsom klimatförändringar, naturkatastrofer, miljöförstöring, global befolkningstillväxt, osäker livsmedelsförsörjning, begränsade vattenresurser och misslyckad styrning. De växande humanitära behoven och deras ökande komplexitet berör vart och ett av målen för hållbar utveckling och tyder på en oroande brist på globala framsteg i förhållande till Agenda 2030.

B. Covid-19-pandemin har förvärrat redan befintliga sårbarheter och ojämlikheter, ökat de humanitära behoven – särskilt en kraftig ökning av hunger och bristen på livsmedelsförsörjning, med nästan 300 miljoner människor som riskerar att drabbas av akut osäker livsmedelsförsörjning och över 40 miljoner människor som står inför en osäker livsmedelsförsörjning på krisnivå – och hindrat de humanitära insatserna på grund av stängningar av gränser och andra restriktioner, såsom de som parterna i väpnade konflikter har försökt att genomföra. Ökningen av de humanitära behoven är delvis ett resultat av otillräckligt utvecklingsbistånd för att åtgärda drivkrafterna bakom instabilitet. Enligt Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling ökade det humanitära biståndet för alla instabila situationer med 38 % från 2015 till 2016; däremot ökade inte det programplanerade utvecklingsbiståndet för instabila situationer under samma period (12). Mellan 2014 och 2018 stod det humanitära biståndet för den näst största andelen av bidragen från det offentliga utvecklingsbiståndet i de 29 länder som ingår i kommittén för utvecklingsbistånd (DAC) (13).

C. Covid-19-pandemin har, å ena sidan, gett upphov till ett antal logistiska hinder för internationella organisationer i samband med biståndsverksamhet, samtidigt som dessa logistiska utmaningar, å andra sidan, har bidragit till ett antal förändringar av hur biståndsprogrammen genomförs, särskilt när det gäller den ökade betydelsen av att förankra det humanitära biståndet lokalt.

D. Under 2018 behövde cirka 108 miljoner människor internationellt humanitärt bistånd till följd av stormar, översvämningar, torka och skogsbränder. År 2050 kan över 200 miljoner människor komma att behöva humanitärt bistånd varje år till följd av klimatrelaterade katastrofer och socioekonomiska effekter av klimatförändringarna.

E. Kvinnor och flickor är de som drabbas hårdast av krissituationer. Risken för att unga flickor inte går i skolan är 90 % större i konfliktområden, och 70 % av kvinnor i humanitära sammanhang löper större risk att utsättas för könsbaserat våld och mer än 70 % av de som drabbas av kronisk hunger är kvinnor.

F. EU:s humanitära luftbro, som inrättades för att svara på de transportbegränsningar som pandemin orsakat, har i hög grad hjälpt till med att åtgärda viktiga brister genom att underlätta transporten av bistånd, räddningsinsatser och biståndsarbetare.

G. Den ökade förekomsten och intensiteten av klimatrelaterade katastrofer underblåser konflikter och försätter fler människor i utdragna tvångsförflyttningar på aldrig tidigare skådade sätt, samtidigt som ett antal utdragna kriser fortfarande är olösta.

H. Växande humanitära behov har inte åtföljts av tillräckliga resurser, vilket har lett till ett snabbt växande finansieringsunderskott. Under 2020 uppfylldes mindre än hälften av FN:s vädjan om humanitärt bistånd, och i augusti 2021 fanns det endast 10,9 miljarder USD disponibelt för att täcka behov på 36,6 miljarder USD (30 % av det totala beloppet) (14). Under 2020 sjönk de 20 största offentliga givarnas finansiering som inte var knuten till åtgärder mot covid-19-pandemin under 2019 års nivåer (15).

I. Det globala humanitära biståndet fortsätter att i hög grad vara beroende av ett mycket begränsat antal givare, där de tio största står för cirka 85 % av all finansiering.

J. Humanitärt bistånd är en nyckelpelare i EU:s yttre åtgärder, och under 2020 uppgick EU:s och medlemsstaternas sammanlagda finansiering till 36 % av det globala humanitära biståndet – den största andelen i världen. Storleken på bidragen varierar inom EU, med fyra medlemsstater och kommissionen som står för cirka 90 % av all humanitär finansiering inom EU.

K. Det förnyade åtagandet från undertecknarna av Grand Bargain 2.0 att se till att de humanitära insatserna är så lokala som möjligt och så internationella som nödvändigt innebär ett åtagande om att tillhandahålla minst 25 % av den humanitära finansieringen så direkt som möjligt till lokala och nationella aktörer. Detta mål är dock långt ifrån uppnått.

L. Det nuvarande underskottet i biståndsfinansieringen gör det absolut nödvändigt att förbättra det humanitära systemets ändamålsenlighet, effektivitet, synlighet, riskdelning, transparens och ansvarsskyldighet, och se till att fler länder bidrar till den humanitära insatsen så att biståndet uppfyller de berörda befolkningarnas behov, vilket senast betonades i Grand Bargain 2.0, som fokuserar på lokal förankring och kvalitetsfinansiering som centrala möjliggörande prioriteringar.

M. ”Kvalitetsfinansiering” omfattar en av de två möjliggörande prioriteringarna i Grand Bargain 2.0. Enligt den andra pelaren från 2016 års politiska högnivåforum om humanitär finansiering krävs en breddning av den humanitära resursbasen genom partnerskap med nya bilaterala givare och den privata sektorn, vilket underlättar överföringsflöden och islamisk social finansiering (16). Det humanitära biståndet från privata givare har redan ökat med 9 %, från 6,2 miljarder USD 2018 till ett rekordbelopp på 6,8 miljarder USD 2019 (17).

N. Kommissionen föreslår att man inleder ett pilotprojekt om blandfinansiering för att avsevärt öka resursbasen för humanitära insatser och har begärt ytterligare deltagande av den privata sektorn för detta ändamål.

O. Fragmenteringen av det humanitära biståndet kvarstår som ett ihållande problem, med tanke på den stora mängden givare och biståndsorganisationer och den bristande samordningen mellan deras verksamhet och projekt.

P. Givarna uppmuntrar användningen av konsortieorganisationer i samband med utvecklingssamarbetet och humanitärt bistånd. I jämförelse med andra metoder kännetecknas en konsortieorganisation vanligtvis av mer omfattande mål och mer resurser.

Q. Hanteringen av humanitära kriser kräver inte bara ökad finansiering utan också beslutsamma politiska ansträngningar för att minska behoven, genom att förebygga och sätta stopp för konflikter, skydda grundläggande mänskliga rättigheter, främja hållbar utveckling, minska risker och sårbarheter, förebygga och anpassa sig till klimatförändringarna, motverka korruption vid tilldelning av medel och åtgärda bristen på insyn i förbindelserna med lokala organisationer.

R. Grundläggande normer och principer bestrids runtom i världen genom återkommande kränkningar av internationell humanitär rätt, bland annat angrepp mot civila, biståndsarbetare och medicinsk personal, och hindren för att tillhandahålla humanitärt bistånd växer hela tiden.

S. Angreppen mot biståndsarbetare har ökat dramatiskt under de senaste åren.

1. Europaparlamentet välkomnar kommissionens meddelande om EU:s humanitära insatser: nya utmaningar, samma principer, och dess konkreta förslag att förbättra tillgången till humanitärt bistånd. Parlamentet efterlyser ett snabbt genomförande av dessa förslag i nära samråd och samarbete med humanitära partner för att säkerställa att biståndet är förutsägbart, inte är fragmenterat och inte överlappar andra åtgärder. Parlamentet erinrar om att EU:s humanitära bistånd, i linje med det europeiska samförståndet om humanitärt bistånd, alltid måste tillhandahållas enbart utifrån väldefinierade och förhandsbedömda behov, vara i full överensstämmelse med de humanitära principerna om humanitet, neutralitet, opartiskhet och oberoende och särskilt uppmärksamma de utmaningar som utsatta grupper, såsom personer med funktionsnedsättning, minoriteter och andra i hög grad marginaliserade människor utsätts för när det gäller tillgången till humanitärt bistånd. Parlamentet uppmanar kommissionen att sätta principen ”ingen ska lämnas utanför” i centrum för den nya strategin för humanitära insatser. Parlamentet välkomnar kommissionens initiativ att integrera utbildning i nödsituationer för att förhindra att barn hoppar av skolan, särskilt vid långvariga konflikter.

2. Europaparlamentet noterar med oro det kraftigt ökande humanitära finansieringsunderskottet, då stora givare drar in på finansieringen i en tid av ökande behov. Parlamentet betonar de stora skillnaderna i bidrag, både på global nivå och inom EU. Parlamentet uppmanar kommissionen att tillhandahålla en stark årlig budget för EU:s humanitära bistånd för att garantera snabb, förutsägbar och flexibel finansiering av humanitärt bistånd redan från början av varje budgetår, både för att hantera utdragna kriser och för att svara på nya kriser, och att avsätta ett öronmärkt anslag inom reserven för solidaritet och katastrofbistånd till humanitära kriser utanför EU samt att upprätthålla den befintliga kapaciteten att snabbt mobilisera ytterligare medel i händelse av nya, eskalerande eller plötsligt uppkomna nödsituationer. Parlamentet uppmanar EU att förespråka en större internationell ansvarsfördelning och ökning av den humanitära finansieringen. Parlamentet uppmanar med eftertryck medlemsstaterna att föregå med gott exempel och bidra med en fast andel av sin bruttonationalinkomst till humanitärt bistånd. Parlamentet uppmanar kommissionen att årligen rapportera om det belopp som betalats ut i humanitärt bistånd från EU på global nivå.

3. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och Europeiska utrikestjänsten att utarbeta en strategi för långsiktigt samarbete med tredjeländer, i synnerhet nya givare, genom att utnyttja EU:s bilaterala, regionala och multilaterala diplomati för att utvidga antalet givarländer som bidrar till humanitärt bistånd på frivillig basis. Parlamentet understryker att ett bidrag från ytterligare givarländer skulle göra det möjligt att anskaffa det belopp som behövs för att hantera internationella humanitära kriser. Parlamentet noterar med oro avsaknaden av ett formellt arrangemang inom ramen för handels- och samarbetsavtalet mellan EU och Förenade kungariket för humanitärt bistånd och uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att arbeta för ett formellt partnerskap mellan EU och Förenade kungariket om humanitärt bistånd.

4. Europaparlamentet betonar kommissionens åtagande att använda privat finansiering och ytterligare involvera den privata sektorn i EU:s humanitära bistånd, och lanseringen av ett pilotinitiativ för blandfinansiering från EU:s humanitära budget under 2021. Kommissionen uppmanas att förse parlamentet med mer information och en skriftlig bedömning av genomförandet av pilotprojektet för blandfinansiering för humanitära insatser, där man bedömer anpassningen till målen för yttre åtgärder. Parlamentet betonar potentialen i blandfinansieringsinitiativ, däribland obligationer med humanitär påverkan och katastrofriskförsäkringssystem, och att fullt ut utnyttja Europeiska investeringsbanken och Europeiska fonden för hållbar utveckling plus för humanitära ändamål. Parlamentet betonar dock att ytterligare samarbete med den privata sektorn kräver en analys av de resultat som hittills uppnåtts genom samarbete, och att man uteslutande främjar partnerskap som är förenliga med EU:s mål för yttre åtgärder och internationella humanitära principer.

5. Europaparlamentet är oroat över det ökande antalet allvarliga kränkningar av internationell humanitär rätt och människorättslagstiftning. Parlamentet begär att man inrättar en EU-samordningsmekanism för att utveckla en enhetlig EU-strategi för internationell humanitär rätt, övervakar kränkningar samt förespråkar att man säkerställer att den internationella humanitära rätten respekteras, bland annat genom att använda relevanta politiska, biståndsmässiga, handelsmässiga och ekonomiska hävstänger i EU:s yttre åtgärder.

6. Europaparlamentet uppmanar kommissionen, vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik och medlemsstaterna att noga övervaka kränkningar av den internationella humanitära rätten och att ta med kränkningar av internationell humanitär rätt som ett kriterium för att föra upp individer eller enheter på förteckningar i de relevanta EU-systemen för sanktioner i enlighet med EU:s riktlinjer för främjande av efterlevnaden av den internationella humanitära rätten. Parlamentet noterar att sanktioner och restriktioner som vidtas inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik måste vara förenliga med internationell humanitär rätt och får inte förhindra humanitär verksamhet. Parlamentet betonar behovet av att konsekvent inbegripa humanitära undantag i system med restriktiva åtgärder och att tillhandahålla det stöd och den vägledning till partnerna som behövs för att tillämpa dessa undantag effektivt.

7. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att stärka den internationella humanitära rätten och kraftfullt lagföra och bestraffa dem som använder svält som krigsvapen, för att motverka de utbredda kränkningarna av rätten till mat under konflikter, den återkommande användningen av svält som en krigföringsmetod och vägran att ge tillträde för humanitärt bistånd.

8. Europaparlamentet uppmanar EU och medlemsstaterna att skyndsamt uppfylla de åtaganden som de gjorde vid världstoppmötet om humanitära frågor och som en del av Grand Bargain-överenskommelsen. Europaparlamentet betonar vikten av att göra det humanitära biståndet mer effektivt och ändamålsenligt genom att öka den flexibla finansieringen genom icke öronmärkt, mjukt öronmärkt och flerårig finansiering som är skräddarsydd för lokala förhållanden, behovsbaserad och människocentrerad, samt minska den administrativa bördan för humanitära partner genom att harmonisera och förenkla givarnas förslag och rapporteringskrav, finansiera nationella och lokala aktörer och främja innovativa lösningar, bland annat genom att harmonisera och förenkla givarförslag och rapporteringskrav, finansiera nationella och lokala aktörer och främja innovativa lösningar. Parlamentet påminner om att utdragna kriser fortfarande är humanitära sammanhang och uppmanar EU och dess medlemsstater att överväga konkreta lösningar för en effektiv fördelning av humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd till partner som verkar i dessa sammanhang. Parlamentet uppmanar EU och dess medlemsstater att införa åtgärder i bidragsavtal med partner för att säkerställa tillräcklig programflexibilitet för dessa partner, så att de snabbt kan gå över från utvecklingsverksamhet till katastrofberedskap i händelse av en plötslig nödsituation, bland annat när det gäller finansiering från det nya instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete – Europa i världen.

9. Europaparlamentet uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att upprätthålla och främja en realistisk riskdelningsdialog mellan de berörda avdelningarna, med sina humanitära partner och med andra berörda aktörer, som bygger på senaste erfarenheter och lärdomar, i syfte att kontinuerligt sträva efter att förbättra befintliga finansieringsregler och göra dem mer effektiva och ändamålsenliga, särskilt vid mycket instabila humanitära kriser. Parlamentet påpekar att riskmedvetenhet har visat sig vara ett effektivt verktyg för riskreducering.

10. Europaparlamentet betonar att det är särskilt viktigt att stödja lokala aktörer och uppmanar enträget kommissionen att utveckla en ambitiös politik för lokal förankring, bland annat att främja transparens, utnyttja partnernas sakkunskap och erfarenhet, och beskriva hur man kan ge mer och bättre stöd till lokala aktörer för att stärka deras kapacitet, göra det möjligt för dem att utnyttja alla tillgängliga instrument och säkerställa deras deltagande i beslutsprocesserna, samtidigt som frågan om ömsesidig ansvarighet och riskdelning tas upp, eftersom en stärkning av lokala aktörer är en viktig faktor för att minska behovet av internationellt humanitärt bistånd i framtiden. Parlamentet uppmanar kommissionen att se till att kvinnors lika deltagande och egenmakt uttryckligen integreras i alla nya mekanismer för att stärka lokala aktörers roll i humanitära insatser.

11. Europaparlamentet betonar att en lokal förankring i samband med covid-19-pandemin bidrar till att genomföra hälsoinsatser som är anpassade till utvecklingsländernas situation, så att man undviker en europeisk vinkling, särskilt när det gäller regler för begränsning av smittspridning och förebyggande kampanjer. Parlamentet begär att det utbredda eurocentriska perspektivet på nödsituationer ifrågasätts på lämpligt sätt genom att öka den lokala förankringen av humanitära insatser.

12. Europaparlamentet framhåller de utmaningar som klimatförändringarna medför och välkomnar åtagandena att i ännu högre grad integrera klimatförändringarnas konsekvenser och miljöfaktorer i de humanitära insatserna, stärka sårbara regioners motståndskraft mot klimatförändringar och bygga upp sårbara samhällens motståndskraft mot klimatförändringar genom katastrofberedskap och förebyggande åtgärder genom en tredubbel sambandsstrategi, som involverar ursprungsbefolkningar och lokalsamhällen, med tanke på de särskilda stöd- och skyddsbehoven hos befolkningsgrupper som drabbats av katastrofer och de negativa effekterna av klimatförändringarna, särskilt fördrivna personer och värdsamhällen. Parlamentet välkomnar också de åtaganden som gjorts för att göra EU:s humanitära bistånd mer miljömässigt hållbart och för att spåra klimatrelaterade utgifter. Parlamentet uppmanar kommissionen att ställa nödvändiga resurser till förfogande för anpassning till klimatförändringar och katastrofriskreducering bland annat genom instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete – Europa i världen, och att påskynda genomförandet av Sendai-åtagandena i EU:s externa åtgärder.

13. Europaparlamentet välkomnar de konkreta resultaten av EU:s humanitära luftbro och idén om att upprätta en europeisk insatskapacitet för humanitärt bistånd för att åtgärda bristerna i EU:s humanitära insatser. Parlamentet begär att medlemsstater och humanitära partner regelbundet rådfrågas om eventuella nya initiativ från kommissionen, som bör bygga på – inte kopiera – befintlig kapacitet hos humanitära aktörer och EU-mekanismer som civilskyddsmekanismen.

14. Europaparlamentet understryker att även om humanitärt bistånd syftar till att ta itu med omedelbara, livshotande situationer, orsakas kriser av drivkrafter som kräver långsiktiga lösningar, då underliggande instabilitet är ett förebådande tecken på humanitära kriser. Parlamentet uppmanar kommissionen och Europeiska utrikestjänsten att anta ett meddelande som utvecklar en tydlig politik om kopplingen mellan humanitärt bistånd, utveckling och fred, för att överbrygga klyftan mellan enskilda politikområden, samtidigt som man säkerställer att den särskilda rättsliga naturen och principerna för humanitärt bistånd respekteras. Parlamentet betonar att denna sambandsstrategi bör stärka motståndskraften och främja hållbara lösningar, samtidigt som målen för hållbar utveckling bör användas som en ram för en sådan strategi, eftersom Agenda 2030 erbjuder en unik möjlighet att ta itu med de bakomliggande orsakerna till instabilitet och konflikter, bland annat utifrån icke-statliga organisationers praktiska erfarenheter. Parlamentet uppmanar EU och medlemsstaterna att skyndsamt införa denna sambandsstrategi, med särskilt fokus på att ta itu med instabilitet, förbygga konflikter, bekämpa svält, hantera tvångsförflyttningar på grund av katastrofer och klimatförändringarnas negativa effekter, tillhandahålla utbildning och försörjningsmöjligheter, stödja tidig återhämtning, stärka insatskapacitet och bygga upp självständighet och motståndskraft. Parlamentet uppmanar kommissionen att offentliggöra en utvärdering av det operativa genomförandet av kopplingen mellan humanitärt bistånd och utvecklingssamarbete i de sex pilotländer som utsågs 2017.

15. Europaparlamentet uppmanar kommissionen att utvärdera tidigare erfarenheter och program om könsrelaterade frågor, eftersom det finns ett växande behov av att ta itu med dessa med tanke på kvinnors framträdande roll som offer för konflikter och katastrofer. Parlamentet efterlyser mer konkreta inslag av jämställdhetsintegrering i framtida humanitära insatser, däribland kontextspecifika och genusmedvetna analyser, samtidigt som rättigheterna för utsatta grupper, däribland kvinnor, flickor och hbtqi+-personer skyddas. Parlamentet stöder obehindrad tillgång till kostnadsfria offentliga hälso- och sjukvårdstjänster samt insatser för att minska dödligheten och sjukligheten, och betonar behovet av att stärka beredskapen mot epidemier och pandemier.

16. Europaparlamentet uppmanar EU och dess medlemsstater att genomföra och främja Nanseninitiativets agenda för skydd av personer som tvingas fly över gränser på grund av katastrofer och klimatförändringar. Parlamentet betonar vikten av samarbete mellan aktörer inom humanitärt bistånd, utveckling, katastrofriskreducering och klimatförändringar, för att minska risken för tvångsförflyttning i samband med katastrofer och klimatförändringarnas negativa effekter samt tillgodose bistånds- och skyddsbehov.

17. Europaparlamentet begär att man ägnar särskild uppmärksamhet åt nutrition, som är en grundläggande rättighet för alla, för att trygga livsmedelsförsörjningen och stärka livsmedelssystemens motståndskraft mot ekonomiska, klimatmässiga och mänskliga chocker. Parlamentet begär att EU:s handlingsplan för nutrition ska ses över, för att ta itu med alla former av undernäring i humanitära sammanhang och utvecklingssammanhang, i linje med rådets slutsatser från november 2018.

18. Europaparlamentet upprepar kommissionens åtagande och pågående insatser för att främja synlighet för och medvetenhet om EU:s humanitära bistånd hos olika berörda aktörer i hela EU, inbegripet icke-statliga organisationer, och stärka EU:s synlighet i dess yttre åtgärder.

19. Europaparlamentet välkomnar tillkännagivandet om EU:s första humanitära forum någonsin, som kommer att äga rum i januari 2022. Parlamentet betonar att forumet bör vara inkluderande, tillgängligt, involvera humanitära genomförandepartner, sträva efter att öka synligheten i EU:s humanitära bistånd och arbetet för dess partner, främja en strategisk dialog om EU:s humanitära politik, öka det politiska stödet för och medvetenheten om hur EU:s princip- och behovsbaserade humanitära bistånd är beskaffat och påskynda genomförandet av de nyckelåtgärder som fastställs i kommissionens meddelande.

20. Europaparlamentet uppdrar åt talmannen att översända denna resolution till rådet, kommissionen, vice ordföranden för kommissionen/unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik, Europeiska utrikestjänsten och medlemsstaternas regeringar och parlament.

(1) EGT L 163, 2.7.1996, s. 1.

(2) EUT L 185, 26.5.2021, s. 1.

(3) EUT L 209, 14.6.2021, s. 1.

(4) EUT C 25, 30.1.2008, s. 1.

(5) EUT L 118, 14.5.2003, s. 12.

(6) EUT C 303, 15.12.2009, s. 12.

(7) EUT C 468, 15.12.2016, s. 120.

(8) EUT C 366, 27.10.2017, s. 151.

(9) EUT C 399, 24.11.2017, s. 106.

(10) EUT C 307, 30.8.2018, s. 177.

(11) EUT C 390, 18.11.2019, s. 33.

(12) Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, States of Fragility 2018, 17 juli 2018.

(13) Nomura, S., Sakamoto, H., Ishizuka, A., Shimizu, K. and Shibuya, K., Tracking sectoral allocation of official development assistance: a comparative study of the 29 Development Assistance Committee countries, 2011-2018, Global Health Action, januari 2021.

(14) FN:s kontor för samordning av humanitära frågor, det finansiella spårningssystemet, bidrag till humanitärt bistånd 2021.

(15) Development Initiatives, Global Humanitarian Assistance Report 2021.

(16) Rapport från högnivågruppen för humanitär finansiering till generalsekreteraren med titeln Too important to fail – addressing the humanitarian financing gap, 17 januari 2016.

(17) Development Initiatives, Global Humanitarian Assistance Report 2021.