SV    SV SV 
SV    SV  EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 1.4.2009 
SEK(2009) 417 
  
ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
som åtföljer 
 
VITBOKEN 
 
Anpassing till klimatförändring: en europeisk handlingsram 
  
Anpassning till klimatförändring:  
utmaningen för EU:s jordbruk och landsbygd  
{KOM(2009) 147 slutlig} 
SV 2   SV ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 
 
Anpassning till klimatförändring:  
utmaningen för EU:s jordbruk och landsbygd   
1. INLEDNING  
Under de kommande årtiondena kommer jordbruket att påverkas av klimatförändringen både 
globalt sett och inom EU. Jordbruket i EU är  tekniskt välutvecklat, men dess kapacitet att 
tillhandahålla livsmedel och bidra med ekosyste mtjänster för det europeiska samhället är 
direkt beroende av klimat förhållandena. Med tanke på den ökande osäkerheten måste 
jordbrukarna i EU utforma strategier för produktion, jordbruksdrift  och investeringar.  
Klimatförändringen är en av många faktor er som påverkar EU:s jordbruk och landsbygd. 
Socioekonomiska faktorer, inte rnationell konkurrens, teknisk  utveckling och policyval 
kommer att avgöra vilka effekter  det förändrade odlingsklimatet får på EU:s jordbrukssektor. 
Eftersom jordbrukarna svarar för skötseln av den största delen av marken inom EU kan den 
gemensamma jordbrukspolitiken bidra till att underlätta anpassningen till de nya villkoren 
genom att jordbrukarna får hjälp att anpassa sin produktion till den nya klimatsituationen och 
att bidra med ytterligare ekosystemtjänste r som är beroende av markskötseln.  
Vitboken om anpassning till klimatförändring1 innehåller EU:s ram för åtgärder för att 
förbättra EU:s förmåga att klara klimatförändr ingen och där betonas att det är nödvändigt att 
ta hänsyn till denna anpassning i EU:s politik på alla områden och att förbättra samarbetet på alla förvaltningsnivåer. 
I det här dokumentet, som ko mpletterar vitboken, sammanf attas klimatförändringens 
viktigaste effekter på EU :s jordbruk. Dessutom undersöks anpassningsbehoven, beskrivs 
konsekvenserna för den gemensamma jordbrukspolitiken och behandlas möjliga riktlinjer för framtida åtgärder. Syftet är att se till att medlemsstaterna och jordbrukssektorn i större utsträckning deltar i debatten och åtgärderna när de t gäller anpassnings behov till följd av 
klimatbelastningen. 
2. K
LIMATUTMANINGEN : CENTRALA PROBLEM FÖR EU: S JORDBRUK  
2.1. Påverkan på jordbruksproduktionen 
Klimatförändringen kommer på ett komplext sä tt att påverka den bi ologisk-fysikaliska 
process som jordbrukssystemen bygger på, med bå de negativa och positiva konsekvenser för 
EU:s olika regioner. En allt högre koncen tration av koldioxid i atmosfären, högre 
temperaturer, ändrade årliga och säsongsmässi ga nederbördsmönster liksom fler extrema 
väderhändelser kommer att påverka livsmedelsp roduktionens volym, kval itet och stabilitet 
liksom den naturliga miljö i vilken jordbruk et bedrivs. Klimatvariationerna kommer att 
                                                 
1 KOM(2009) XXX. 
SV 3   SV påverka tillgången på vattenresurser, före komsten av skadegörare och sjukdomar liksom 
marken och medföra stora förändringar nä r det gäller villkoren för jordbruk och 
djuruppfödning. I extrema fall kan förstörelsen  av jordbruksekosystemen leda till 
ökenspridning, så att marken i fråga he lt förlorar sin produktionskapacitet. 
På kort sikt är det förmodligen de extrema vä derhändelsernas frekvens och intensitet liksom 
säsongsmässiga förändringar i nederbörden som kommer att få allvarligast konsekvenser för 
jordbruket. Under 2000-talet kommer de väntade klimatvillkoren att variera kraftigt mellan 
olika geografiska platser. I vissa områden kom mer det samtidigt att uppstå både negativa och 
positiva effekter med ett osäkert nettoresultat, eftersom man fortfarande inte särskilt väl känner till hur grödorna reagerar på klimatvari ationerna. Klimatförändringen är en global 
process, men den får varierande effekter på lokal nivå . De totala nettoeffe kterna på jordbruket 
kommer att variera mellan olika platser i EU och mellan olika typer av jordbruksföretag i 
samma region. 
I bilaga 1 sammanfattas de vik tigaste aspekterna på  och effekterna av klimatförändringen i 
olika EU-regioner.  
Grödor 
Vissa av klimatförändringens aspekter, såsom högr e temperaturer, ökad fotosyntes till följd av 
mer koldioxid i luften, och längre växtsäsonge r, kan i någon mån få positiva effekter på 
jordbruksgrödornas
 produktivitet i vissa områden, i alla  fall fram till århundradets mitt. I de 
norra regionerna kan avkastningen liksom antalet odlingsbara grödor komma att öka, men 
dessa fördelar uppstår endast vi d en ringa temperaturökning och är mycket osäkra. Ytterligare 
uppvärmning kommer i allt högre grad att bli skadlig, eftersom grödornas tillväxt och 
avkastning är avhängig av temper aturtrösklar kopplade till de kritiska reproduktionsstadierna. 
En påskyndad växtcykel kan få negativa effekt er på grödornas kärnfyllnad och kvalitet. 
En rad olika negativa effekter kan väntas av st örre säsongsmässiga oc h årliga variationer när 
det gäller regn. Regnnederbörden under sommar en väntas minska i södra EU, medan 
regnnederbörden under vintern väntas bli intens ivare i centrala och norra Europa. Extrema 
väderförhållanden, såsom värmeböljor och torka, kan komma att störa produktionen allvarligt, 
framför allt under faser som är kr itiska för grödornas tillväxt.  
Produktionen av grönsaker  är mycket beroende av tillgången på vatten och kan även störas av 
mindre stress till följd av temperaturer utanför det optimala intervallet, vilket gör att den här 
produktionen är mycket känslig för klimatförändringar.  
Extrema väderhändelser medför allv arliga risker för fleråriga grödor , eftersom sådana 
händelser kan påverka produktionskapaciteten under flera år. Fleråriga odlingar påverkas 
också av de fenologiska fasernas tidigarelä ggning, men möjligheterna till anpassning genom 
att man ändrar tidsplanen för jordbruksver ksamheten är färre än för jordbruksgrödor. 
Många fruktträd  är känsliga för vårfrost under blomni ngstiden, och vintertemperaturen spelar 
en viktig roll för produktiviteten. Eftersom de  högre temperaturerna kommer att innebära att 
både den sista vårfrosten och blomningen inträ ffar tidigare kommer förmodligen inte risken 
för skador att förändras. Risken för skador till följd av tidig höstfrost kommer förmodligen att 
minska, medan behovet av vatten förmodligen ko mmer att öka. Det är troligt att det kommer 
att uppstå mer problem med skadegörare och sjukdomar.  
SV 4   SV I vinsektorn  kommer det bland annat at t röra sig om en ökad risk för frost, en kortare 
mognadsperiod, vattenstress (som kan vara mycket skadligt under mognadsfasen) och 
förändringar i skadegörar- och sjukdomsmönster.  Det område i Europa som lämpar sig för 
vin- och olivodling kan komma att utvidgas  norrut och österut. Inom de nuvarande 
produktionsområdena kommer fruktproduktione n förmodligen att bli mer varierad. 
SV 5   SV Boskap  
Torrare förhållanden och högre temperaturer kommer att påverka djuruppfödningen på olika 
sätt, bland annat djurhälsan och djurens välb efinnande. Klimatförändri ngen påverkar på ett 
komplext sätt boskapssektorn eftersom det finns många olika produktionssystem i EU.  
Uppvärmning och extrema händelser, såsom värme böljor, kommer att få direkta effekter på 
djurs hälsa, tillväxt och produktion samt repr oduktion. Detta kommer också att få indirekta 
effekter genom förändringar i betesmar kers och fodergrödors produktivitet och i 
djursjukdomars utbredning.  
Det kommer förmodligen att uppstå mycket negativ a effekter på extensiva betessystem, som 
är direkt beroende av klimatförhållandena för att det ska finnas bete  och skydd för djuren. I 
Medelhavsområdena kommer högre temperaturer och brist på nederbörd under sommaren att 
göra betesperioden kortare, minska foderprodu ktionen och försämra foderkvaliteten. I de 
fuktiga regionerna i nordvästra EU kan dock en försiktig uppvärmning gynna djuruppfödningen på kort till medellång sikt, eftersom betesmarkerna kommer att bli 
produktivare. 
2.2. Ekonomiska effekter av klimatrelaterade risker 
På EU-nivå har det inte konstaterats nå gon korrelation mellan de senaste årtiondenas 
uppvärmning och grödornas avkastning, som på det st ora hela har ökat. Effekterna av teknik, 
förbättrad jordbruksdrift och en kontinuerlig anpassning av jordbruksme toderna har hittills 
vägt tyngre än klimatförändringens effekter . Variationen i grödornas avkastning har dock 
blivit större sedan sekelskift et på grund av de extrema klim athändelserna, t.ex. torkan och 
sommarhettan 2003 och vårtorkan 2007.  
De flesta bedömningarna pekar på att sett  till EU som helhet kommer de väntade 
förändringarna av genomsnittliga klimatvariab ler att gynna jordbruksproduktionen under de 
närmaste tre årtiondena. Allt negativare effekter kan dock väntas till följd av extrema väderhändelser innan vi nått århundradets mitt.  Förutom att störa den årliga produktionen kan 
extrema klimathändelser allvarligt påverka jordbruksinfrastrukturen  och orsaka stora 
ekonomiska förluster.  
Även om prognoserna för klimatförändringens effekter på jordbruk sproduktiviteten och 
jordbrukspriserna är osäkra väntas det ökande antalet extrema väderhändelser få konsekvenser 
för jordbruksproduktionens stabilitet, på grund av  väderrelaterade brists ituationer. Även om 
de slutgiltiga effekterna på jordbruksinkomst erna avgörs av många olika faktorer som 
samspelar, såsom den globala marknaden oc h policystödet, kan den ökade risken för 
misslyckad produktion leda till en mer instab il ekonomisk situation för de jordbrukare som 
påverkas av extrema klimathändelser.  
2.3. Ökade klimatrisker för landsbygden 
Landsbygdsområden är utsatta för en lång rad effe kter av klimatvariationerna, förutom de 
effekter som direkt påverkar jordbruket. Det rör sig bland annat om ökad risk för 
översvämningar, framför allt i de centrala och norra regionerna, och ri sker för skador på 
infrastruktur till följd av andra extrema händelser. En ökad konkurrens om vatten mellan olika användningsområden kommer också att påverk a landsbygdens befolkning och ekonomi.  
SV 6   SV I många landsbygdsområden spelar skogsekos ystem och skogsbruk en viktig roll. 
Klimatförändringen kommer att medföra ökade risk er för störningar ge nom stormar, bränder 
och skadegörar- och sjukdomsangrepp, vilket påverkar skogens tillväxt och produktion. Detta 
kommer att påverka skogsbrukets  ekonomiska bärkraft, framför a llt i de södra regionerna, och 
skogarnas kapacitet att stå för miljötj änster, t.ex. fungera som kolsänkor.  
Trenden i riktning mot minskat snötäcke i bergsområden kommer att få negativa 
konsekvenser för vinterturismen och de lands bygdsekonomier som är beroende av inkomster 
från turismen. Detta kan även bli fallet för de  områden som har brist på vatten, medan ett 
varmare klimat kan skapa nya möjligheter till turism i landsbygdsområden i andra delar av EU.  
2.4. Anpassningskapacitet, sårbarhe t och regionala skillnader 
Att anpassa sig till väderförhålla ndena har alltid varit en del av att driva ett jordbruk, och en 
anpassning till klimatförändringen följer i viss mån samma principer som en anpassning till 
kortvariga svängningar. Redan nu sker en anpa ssning av jordbruksteknik och jordbruksdrift. 
Under de kommande årtiondena kan dock klim atförändringens omfattning komma att kräva 
en större anpassning än vad må nga jordbrukare klarar av.  
Hur sårbart jordbruket i EU är varierar beroende på exponeringe n för negativa klimateffekter 
och de socioekonomiska förhållandena. Rå dande jordbruksekolog iska villkor och 
erfarenheterna av att hantera nya  villkor påverkar jo rdbrukarnas anpassni ngskapacitet. Bland 
annat följande socioekonomiska faktorer är avgörande för förmågan att klara  en 
klimatförändring: 
– Jordbruksföretagets egenskaper, såsom produktionstyp, storlek och intensitet.  
– Diversifiering av odlings- och djuruppf ödningssystem, och förekomsten av andra 
inkomstkällor vid sida n av jordbruket.  
– Tillgång till relevant information, kompetens och kunskap när det gäll er klimattrender och 
anpassningsmöjligheter. Rådgivningstjänste r för att underlätta en anpassning. 
– Den allmänna socioekonomiska situationen. Mest sårbara är de jordbrukare som har 
begränsade resurser eller bor i avlägset belägna områden.  
– Tillgång till teknik och infrastrukturkapacitet.  
Klimatförändringens ojämna effekter väntas ök a de regionala skillnaderna och förvärra de 
ekonomiska olikheterna mellan landsbygds områdena i EU. På lång sikt kan 
klimatbelastningen leda till att jordbruket margin aliseras ytterligare eller till och med till att 
jordbruksmark överges i delar av EU, medan jordbruksvillkoren kan förbättras och jordbruksinkomsterna öka i andra områden. Detta  skulle kunna påverka landskapet och den 
biologiska mångfalden i hög grad och inverka på den allmänna ut vecklingen i EU:s regioner.  
2.5. Globala effekter på jordbruk och livsmedelstrygghet 
Klimatförändringen medför ett ytterligare pe rspektiv på den globala utmaningen att öka 
jordbruksproduktionen i takt med den berä knade befolkningsökni ngen och garantera 
livsmedelstryggheten och inkomsterna på landsbygden samtidigt som höga miljöskyddskrav upprätthålls världen över.  
SV 7   SV På lägre breddgrader, där de flesta utveck lingsländer ligger, kommer även en begränsad 
temperaturökning att leda till en  sämre och mer osäker avkast ning på grödor, vilket kommer 
att få allvarliga konsekvenser för livsmedelstry ggheten på lokal nivå. De negativa effekterna 
på jordbruksavkastningen kommer att förvärras av  att fler extrema väde rhändelser inträffar. 
Detta kommer förmodligen att ök a beroendet av livsmedelsim port och leda till att fler 
människor riskerar svält.  
På högre breddgrader väntas de n dominerande effekten under de närmaste årtiondena vara 
ökad produktivitet. Trots regionala förändrin gar i produktionen kommer inte den totala 
globala livsmedelsproduktionen att hotas under de närmaste två eller tre årtiondena, utan den 
väntas öka i takt med den växande värl dsbefolkningens ökande livsmedelsbehov. De 
nuvarande beräkningarna tar dock inte alltid full hänsyn till vissa av riskerna med extrema 
klimathändelser och sjukdoms- och skadegörar angrepp, vilka skulle kunna förvärra den 
nuvarande bilden av klimatpåverkan på  produktionen i både industriländer och 
utvecklingsländer. Vid århundradets mitt kan de n globala jordbruksproduktiviteten komma att 
börja minska.  
Kombinationen av förändringar i jordbrukets pro duktionspotential i olika delar av världen och 
fler extrema händelser skulle kunna leda till st örre produktionsvariatione r, vilket bidrar till 
mer instabila priser och ändrade handelsflöden.  
3. ANPASSNING AV EU: S JORDBRUK TILL KLIMATFÖRÄNDRING  
Anpassningsåtgärderna inom jordbruket sträcker  sig från tekniska lösningar till anpassningar 
av jordbruksdrift eller jordbruksstruktur er och politiska förändringar, såsom 
anpassningsplaner. På kort sikt  kan det räcka med en självstä ndig anpassning på gårdsnivå, 
men på lång sikt kommer det att bli nödvändigt med tekniska eller strukturella förändringar. 
Detta kommer att kräva planerade strategier base rade på analyser av lokala och regionala 
förhållanden.  
3.1. Anpassning på gårdsnivå  
I hela EU sker en kontinuerlig  utveckling av odlingsmönster, metoder för jordbruksdrift och 
markanvändning, bland annat med anledning av klimatvariationen. Anpassningen på 
gårdsnivå syftar till att öka produktiviteten och hantera rådande klimatförhållanden och 
bygger på jordbrukarnas kunskaper och erfarenhet er. Under de närmaste årtiondena är det 
möjligt att anpassningen måste omfatta mer än ba ra justeringar av nuvarande metoder. På kort 
till medellång sikt kan det röra sig om följande anpassningslösningar :  
– Anpassning av tidpunkten för olika arbeten, så som plantering, sådd och behandlingar.  
– Tekniska lösningar, såsom att skydda frukttr ädgårdar mot frostskador eller förbättra 
ventilation och kylning av djurstallar.  
– Val av grödor och sorter som är bättre anpa ssade till växtsäsongens väntade längd och 
tillgången på vatten och som bättre tål de nya temperatur- och luftfuk tighetsförhållandena.  
– Anpassning av grödor med hjälp av den befintliga genetiska mångfalden och de nya 
möjligheter som biotekniken erbjuder.  
SV 8   SV – Förbättrad effektivitet när det gäller bekäm pning av skadegörare och sjukdomar, genom till 
exempel bättre övervakning, olika växtföljder elle r integrerad bekämpning av skadegörare.  
– Effektivare vattenanvändning genom att mi nska vattenförlusterna, förbättra 
bevattningsmetoderna och återanvända eller lagra vatten.  
– Förbättrad markskötsel genom att öka fältkapac iteten för att bevara fukten i marken, och 
landskapsförvaltning, såsom bevarande av insl ag i landskapet som kan användas som regn- 
och vindskydd för djuren.  
– Införande av mer värmetåliga boskapsraser och anpassning av djurens födointag vid 
förhållanden som medför värmestress.  
Dessa lösningar har både enski lt och i kombination stora möjlighe ter att motverka de negativa 
klimatförändringarna och utnyttja de positiva förändringarna. Många av dessa anpassningslösningar kan genomföras av jord brukare i dag eller inom en snar framtid, 
förutsatt att de har tillräckliga kunskaper oc h riktlinjer. Klimatriskerna är dock endast  en 
aspekt som påverkar jordbrukarnas beslut , vilka bygger på många socioekonomiska och 
marknadsmässiga faktorer.  
Det kommer att bli betydligt svårare att hantera de n allt större klimatvari ationen än att enbart 
anpassa sig till successiva förändringar av de  genomsnittliga klimatvariablerna. Detta kan 
kräva ökade insatser för att garantera jordbr uksproduktionens stabilitet och motståndskraft 
liksom jordbruksinkomsterna i sårbara region er. Det kan bli nödvändigt att diversifiera 
jordbruksverksamheten och inkomstkällorna , och göra genomgripande förändringar i 
jordbruksstrukturen och i vissa fall göra ytterligare investeringar.  
3.2. Anpassning på sektorsnivå 
Möjligheten till självständig anpassning på gårdsn ivå kan komma att nå sin gräns i takt med 
att klimatförändringarna blir att mer drastiska.  Det kan behövas sektorsomfattande lösningar 
som anpassats till det regionala  och lokala jordbrukets må ngfald och som myndigheterna 
ansvarar för. Detta kan främja fler och bättre samordnade a npassningsåtgärder och förhindra 
en felaktig anpassning, vilket skulle kunn a få allvarliga miljömässiga och ekonomiska 
konsekvenser. 
Nationella och regionala anpassn ingsstrategier kan utgöra en ram för anpassningsåtgärder. 
EU:s medlemsstater befinner sig i olika skeden  när det gäller att förbereda och utarbeta 
nationella anpassningsstrategier , bland annat för jordbrukssekt orn. Anpassningsstrategierna 
kan förbättra jordbrukarnas medvetenhet om de väntade förändringarna, uppmuntra åtgärder i 
ett tidigt skede och underlätta lämpliga lösningar som är långsiktigt hållbara. 
Arbetsmarknadsparterna inom jordbruket kan främja sådana anpassningsstrategier och bör 
engageras i processen.  
Anpassningsåtgärderna på sektor snivå kan utgöras av följande:  
– Identifiering av sårbara områden och se ktorer liksom bedömning av behov av och 
möjligheter till ändring av grödor och sort er med hänsyn till klimattrenderna.  
– Stöd till jordbruksforskning och försöksprodu ktion som syftar till val av grödor och 
utveckling av sorter som är bäst anpassade till nya förhållanden.  
SV 9   SV – Uppbyggnad av anpassningskapacitet geno m att förbättra medvetenheten och 
tillhandahålla viktig informati on och råd om jordbruksdrift.  
– Ökade investeringar för att skapa bättre effektivitet i bevattningsinfrastruktur och teknik 
för vattenanvändning, liksom hantering av vattenresurser.  
– Framtagande av bevattningsplaner som bygg er på grundliga bedömningar av effekter, 
framtida tillgång på vatten och olika användare s vattenbehov, med häns yn till strävan efter 
balans mellan efterf rågan och tillgång.  
– Utveckling av instrument för risk- och krisha ntering för att man ska klara klimatstyrda 
händelsers ekonomiska konsekvenser. 
Sektorsomfattande planering oc h rådgivning behövs eftersom vissa åtgärder för anpassning 
till de nya klimatförhållandena förmodligen  kommer att bli kostsamma och kräva att 
jordbrukarna gör stora invester ingar. Vissa anpassningsåtgärd er skulle kunna bidra till att 
jordbrukarna kan upprätthålla sina  inkomster på lång sikt, men medföra risker på kort sikt. 
Användningen av nya sorter eller grödor ka n till exempel kräva specifik teknik eller 
marknadsföring, som det tar tid att få fram. 
Anpassningsplanering är en utmaning på gr und av den osäkerhet som är förknippad med 
klimatutveckling och lokala effekter. Detta gör  det svårt att avgöra vilka förändringar i 
jordbrukssystemen som är optimala. För att anpassningsplaneringen ska bli bra måste man 
starta i ett tidigt skede och pl aneringen måste vara flexibel så  att osäkerheter kan hanteras.  
4. GJP  – BIDRAG TILL ANPASSNING  
Den väntade klimatutvecklingen kan påverk a möjligheterna att uppnå den gemensamma 
jordbrukspolitikens mål att garantera tillgången på tillräckliga livsmedel till rimliga priser, 
bidra till jordbruks- och landsbygdsområde ns livskraft och främja miljövänliga 
jordbruksmetoder. De viktigaste målen med en anpassning av EU:s jordbruk är att garantera 
motståndskraft mot klimatvariationer, socioekonomisk livskraft i jordbruks- och 
landsbygdsområden samt överensstämmelse med miljöskyddsmålen.  
Den nuvarande gemensamma jordbrukspolitik en ger jordbrukarna en grundläggande 
inkomstsäkerhet och skapar villkor för hållbar skötsel av den naturliga miljö där jordbruket 
bedrivs. Övergången från stöd knu tet till produktionen till frikoppl at stöd gör att jordbrukarna 
kan reagera på externa krav, marknadssignaler och utveckling till följd av klimatförändringen. Inom politiken för landsbygdsutveckling finns flera åtgärder som medlemsstaterna kan 
utnyttja för att ge riktat stöd till verksa mhet som bidrar till en anpassning till 
klimatförändring. 
Hälsokontrollen av den gemensamma jordbrukspolitik en är ytterligare et t steg i riktning mot 
ett hållbart jordbruk med särskild vikt på begr änsning av och anpassning till klimatförändring 
liksom skydd av vatten och biologisk mångfald, för vilket ytterligare 
landsbygdsutvecklingsmedel har godkänts. Utmaningen och möjligheterna för EU och dess medlemsstater under perioden fram till slutet  av 2013 är att på bästa sätt utnyttja den 
gemensamma jordbrukspolitikens ve rktyg för att stödja en anpassning. 
SV 10   SV 5. RIKTLINJER FÖR EN ANPASSNINGSSTRATEGI FÖR JORDBRUKET  
5.1. Prioritering av ”no regret”-åtgärder 
På grund av osäkerheterna kommer en prioriteri ng av ”no regret”-lösni ngar att garantera det 
mest kostnadseffektiva tillvägagångssättet när det gäller anpassningsåtgärder. Sådana lösningar gör att man kan hantera ett brett spektrum av möjliga förändringar och de ger positiva socioekonomiska och miljömässiga bieffe kter. I jordbrukssektorn innebär detta att 
jordbrukets ekosystem får bättre motståndskraft genom att naturres urserna, framför allt vatten 
och mark, används på ett mer hållbart sätt. Genom att skydda den bas av naturresurser som jordbruket är beroende av kan sektorn bättre klara av klimatförändrin gen. Sådana lösningar 
kommer att garantera att de förvaltningsbeslut  som fattas under de närmaste årtiondena inte 
försämrar möjligheterna att hant era eventuella större effekter senare under århundradet.  
Såsom anges i vitboken Anpassning till klimatförändri ng: en europeisk handlingsram , är det 
också nödvändigt att avgöra vilka krav gällande vattenförvaltning som bör integreras vidare i 
relevanta instrument inom den gemensamma jo rdbrukspolitiken. Anpassningsåtgärder som rör 
jordbruket kan också integreras i medlemsstater nas genomförande av ramdirektivet om vatten 
och direktivet om översvämningar. 
5.2. Ekosystemtjänster – jordbrukets ökade betydelse  
Med tanke på de väntade effekterna av k limatförändringen på de hydrologiska systemen, 
livsmiljöerna och den biologiska mångfalden i Eu ropa kan skötseln av jordbruksmark, genom 
sin ekosystembevarande funktion, vara vikt ig för den allmänna motståndskraften mot 
klimatförändringar. Jordbruket kan till exempel bidra till förvaltningen av avrinningsområden, skyddet av livsmiljöer och biologisk mångfal d och bevarandet och återskapandet av 
mångfunktionella landskap. Bland annat kan arters migration unde rlättas genom a tt det skapas 
ekologiska spridningskorridorer för vilda arter på jordbruksmark, och betesmarkers 
fältkapacitet kan bidra till att minska risken fö r översvämningar. Jordbr ukets potentiella roll 
som tillhandahållare av sådan grön infrastruktur kan erkännas och framhållas ytterligare. 
De nuvarande miljöåtgärderna inom jordbruket bidrar  till det här målet, me n kanske inte alltid 
i tillräcklig grad ökar möjligheterna för arter att sprida sig mellan områden som skyddar den 
biologiska mångfalden. I detta avseende s kulle åtgärder för landsbygdsutveckling som 
genomförs regionalt, och inte bara på ensk ilda jordbruk, kunna bi dra till en lyckad 
anpassning.  
5.3. Ökad motståndskraft hos jordbruksinfrastrukturen 
Som produktionssystem är jordbruket beroende av fasta tillgångar (t.ex. utrustning, byggnader 
och maskiner) och infrastruktur , som kan påverkas av extrem a händelser. De potentiella 
ekonomiska förlusterna till följd av sådana hände lser kan bli ett allvarligt problem för sektorn, 
framför allt eftersom värdet av de fasta till gångarna inom jordbruket i allmänhet är högt i 
förhållande till den genomsn ittliga årliga produktionen och jordbruksinkomsten. Det är därför 
nödvändigt att vidareutveckla före byggande åtgärder och ta fram instrument som anpassats till 
regionala förhållanden, så att den pot entiella skadan ska kunna hanteras.  
5.4. Synergier mellan anpassning och begränsning  
Jordbruket är en stor källa ti ll utsläpp av dikväveoxid och me tan, som bidrar till den globala 
uppvärmningen. I EU kan jordbruket bidra till att begränsa klimatförändringen genom att 
SV 11   SV minska sina utsläpp, producera förnybar energi och bioprodukter och lagra kol i 
jordbruksmarken.  
För att samtidigt hantera de bägge probl emen med utsläpp av växthusgaser och 
klimatförändring måste man se till att det finns synergier mellan begränsning och mildring i så stor utsträckning som möjligt. Man måste ta  fram och främja åtgärder som ger positiva 
sidoeffekter i form av minskade utsläpp oc h ökad motståndskraft hos jordbruket, t.ex. 
markberednings- och odlingsmetoder som bidrar til l att bevara och öka det organiska kolet i 
jorden liksom metoder för skydd och skötsel av betesmarker. Det ekologiska jordbruket kan 
bidra till begränsningen genom sitt effektiv a kretslopp av näringsäm nen och sin effektiva 
jordbearbetning. Eftersom det vanligtvis medför  en ökad biologisk mångfald och förutsätter 
omfattande kunskap om hur jordbrukets ekosys tem fungerar har denna typ av jordbruk 
förmodligen bättre motståndskraft mot klimatförändring.  
När man beslutar om lämpliga åtgärder bör ma n ta hänsyn till even tuella konflikter mellan 
målen och i vissa fall kan det bli nödvändigt att kompromissa. Medlem sstaterna kan använda 
medel för landsbygdsutveckling för att genomföra dessa åtgärder.  
5.5. Förbättring av jordbrukarnas anpassningsförmåga 
Jordbrukets anpassning förutsät ter att jordbrukarnas anpassningsförmåga förbättras. Det är 
viktigt att ge bättre information och rådgivning i klimatrelaterade frågor till jordbrukare och arbetstagare inom jordbruket fö r att motivera och förbereda de m för en anpassning. Detta kan 
ske på olika sätt, t.ex. genom riktade kurser,  fackpress och kommunikationsteknik. Det är 
också viktigt att klimatförändringen integreras  i utbildningssystemen för unga jordbrukare, 
arbetstagare inom jordbruket oc h lärlingar. Jordbrukets rådgi vningstjänster kan utvecklas så 
att de bidrar till att sprida regionalt specifik information och konkreta anpassningslösningar 
som förbättrar jordbrukarnas kompetens  att hantera framtida förändringar.  
De åtgärder som antogs vid hälsokontrollen  av den gemensamma jordbrukspolitiken ger 
ytterligare möjligheter, inom politiken för landsbygdsutveckling, att finansiera spridnings- 
och utbildningsprogram och att använda  jordbruksrådgivningstjänster.  
5.6. Främjande av samarbete mellan medlemsstater 
Det är viktigt att främja framtagandet av nationella och regionala/lokala program och 
strategiskt tänkande när det gä ller behoven av anpassn ing till klimatförändring. Utbyte mellan 
medlemsstater av strategier, erfarenhet och bä sta praxis när det gälle r anpassningslösningar 
inom jordbruket kan skynda på framtagandet av jordbruksmetoder och produktionssystem 
som på bästa sätt är anpassade till den väntad e klimatutvecklingen. I slutet av 2009 kommer 
det att inrättas en teknisk arbets grupp för jordbruket, som ska st ödja den styrgrupp för effekter 
och anpassning som föreslogs i vitboken. 
Kommissionen har tagit initiati v till en clearing house-mekani sm, som ska fungera som en 
plattform för informationsutbyte om klimatförändr ingens effekter och så rbarhetsaspekter. En 
del av mekanismen måste vara specifikt avse dd för utbyte av medlemsstaternas utveckling, 
projektresultat och bästa prax is inom jordbrukssektorn.  
5.7. Intensifierad jordbruks- och klimatforskning  
Anpassningsplaneringen inom jordbruket kan inte bara bygga på kunskap om globala 
klimatmönster, utan det krävs också detaljerad  information om regionala effekter och en 
SV 12   SV bedömning av möjliga anpassningslösningar och deras genomförbarhet på lokal nivå och 
gårdsnivå. Det krävs förbättring och finslipni ng av tidsmässiga och geografiska aspekter i 
samband med bedömningarna av de väntade k limateffekterna och sårbarheten. Det krävs 
också bättre kunskap om växelspelet mellan jor dbruk och klimat. I ett nyligen offentliggjort 
meddelande från kommissionen om  europeisk jordbruksforskning2 behandlas behoven och 
inriktningen när det gäller EU:s forskning oc h innovation på området klimatförändring, bland 
annat gällande jordbruket. Klimat förändring har angetts som ett pr ioriterat område av ständiga 
kommittén för jordbruksforskning, som konstaterat att det finns stora brister i samordningen 
av forskning på europeisk nivå. En arbe tsgrupp bestående av programansvariga i 
medlemsstaterna har inrättats och ska undersöka  hur klimatförändringen påverkar jordbruket 
och hur jordbruket på lämpligt sätt kan a npassas till och begränsa dessa effekter. 
Eftersom landsbygdsområdena är utsatta för större klimatrisker och stora delar av 
landsbygden i EU kännetecknas av ekonomisk mu ltifunktionalitet är det viktigt med en 
förståelse av klimatförändringens effekter på landsbygdsekonomierna och 
landsbygdssamhällena. Den socioekonomiska fo rskningen om klimatproblemen och deras 
effekter på landsbygdens hållbarhet s kulle därför kunna intensifieras. 
Klimatproblemen visar återigen hur viktigt de t är med kontinuerlig jordbruksforskning, på 
EU-nivå och nationell nivå, till exempel om utvecklingen av gr ödor, sorter och boskap som är 
bättre anpassade till framtida förhållanden. Be gränsningsåtgärderna måste också stödjas av 
forskning för vidareutveckling av lämplig te knik och innovation till rimliga priser. Den 
kommande etapputvärderingen av sjunde rampr ogrammet för forskning ger en möjlighet att 
ompröva balansen mellan tematiska prioritering ar och samtidigt ta upp frågan om stöd till 
klimat- och jordbruksforskning. 
En viktig utmaning är också a tt integrera resultaten på områdena fysik och agronomi med den 
lokala kunskap som finns hos jordbrukare, för a tt utveckla solida anpassningsstrategier som i 
olika klimatmässiga och socioekonomiska sc enarier kan minimera klimatförändringens 
negativa effekter. Systemet för jordbruksrådgiv ning kan bli ett viktigt verktyg även i detta 
avseende.  
Det är lika viktigt att förbättra regionala inst itutioners kapacitet att använda lämpliga verktyg 
för att hantera klimatförändringen. Part nerskap mellan nationella och regionala 
forskningsinstitutioner, rådgivningstjänster oc h arbetsmarknadens parter inom jordbruket 
liksom regionala nätverk för tillhandahållande av information till jordbrukssamhällena kommer att bidra till utformningen av lä mpliga strategier för olika platser.  
5.8. Framtagande av indikatorer på sårbarhet 
Man kan undersöka möjligheterna att ta fram sp ecifika indikatorer för jordbruket, t.ex. ett 
index för anpassningskapacitet och sårbarhet. Id entifieringen av sårbarhet måste göras på låg 
geografisk nivå på grundval av nuvarande känsligh et för klimatvariationer och naturliga risker 
liksom förändringsscenarier när det gälle r vädermönster. För att ta fram en 
sårbarhetsindikator, som tar hänsyn till a npassningskapaciteten, kommer det att krävas en 
mångdimensionell strategi som kombine rar klimatmässiga, miljömässiga och 
socioekonomiska faktorer.  
                                                
 
2 KOM(2008) 862 Mot en enhetlig strategi för EU:s jordbruksforskningsagenda .  
SV 13   SV 6. SLUTSATSER  
Klimatförändringen kommer att kräva att jord brukarna gör anpassningar samtidigt som de 
måste minska utsläppen av växthusgaser från  sin verksamhet och förbättra jordbrukets 
miljöresultat. Klimatförändringen kräver a tt det utformas omfattande strategier som 
kontinuerligt utvecklas för at t EU-jordbrukets motståndskraft och konkurrenskraft ska kunna 
upprätthållas, så att jordbruket även i framtiden kan tillhandah ålla livsmedel av hög kvalitet 
och miljö- och landskapstjänster och bi dra till en hållbar utveckling i EU:s 
landsbygdsområden. Klimatförändringen medför också ett ytterligare perspektiv på utmaningen att trygga livsm edelsförsörjningen.  
Anpassningen är en långsiktig process som måste utvecklas under de  kommande årtiondena 
med hänsyn till klimattrender och på grundval av ökande kunskap och pr aktiska erfarenheter. 
I denna process är det viktig t att jordbrukarna en gageras i diskussionen om anpassningsbehov 
och när det gäller utbyte av bra metoder, eftersom förändringar på gårdsnivå är en viktig del i 
anpassningen.  
I samband med översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken efter 2013 måste man 
undersöka behovet av att garantera gynnsamma villkor för jordbrukets och landsbygdens anpassning. En effektiv anpassning och infö randet av ny teknik, som bidrar både till en 
begränsning av klimatförändringen och till jordbr ukets långsiktiga livskraf t, kommer att kräva 
mer omfattande investeringar och planering än  vad enskilda jordbruksföretag klarar av. 
Myndigheterna kommer att spela en roll när det gälle r att stödja och underlätta strategierna för 
anpassning till klimatförändringen.