C 105/143

Yttrande av Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om meddelande från kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén samt Regionkommittén – Vägen till en frisk planet för alla EU-handlingsplan: Med sikte på nollförorening av luft, vatten och mark

(COM(2021) 400 final)

(2022/C 105/22)

Föredragande: Maria NIKOLOPOULOU

Remiss Europeiska kommissionen, 31.5.2021 Rättslig grund Artikel 304 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt Ansvarig sektion Jordbruk, landsbygdsutveckling och miljö Antagande av sektionen 4.10.2021 Antagande vid plenarsessionen 20.10.2021 Plenarsession nr 564 Resultat av omröstningen (för/emot/nedlagda röster) 105/0/1

1. Slutsatser och rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén (EESK) stöder kommissionens plan för att på ett övergripande sätt ta itu med de olika typerna av föroreningar och uppfylla åtagandena i Parisavtalet och målen för hållbar utveckling. För att planen ska bli verkligt ambitiös måste målen vara helt förenliga med Världshälsoorganisationens (WHO) rekommendationer, och ambitionsnivån bör höjas redan från början, dvs. nu.

1.2 EESK uppmanar kommissionen att börja samla in data så att den inom kort kan lägga fram lagstiftningsförslag på områden där sådana saknas, till exempel när det gäller ljus- och vibrationsföroreningar.

1.3 EESK välkomnar inrättandet av intressentplattformen för nollförorening för att påskynda saneringen och vill samarbeta genom Europeiska plattformen ( 1 ) för berörda aktörer inom den cirkulära ekonomin eller på andra sätt.

1.4 EESK beklagar att sanering och ersättning av föroreningsrelaterade skador inte beaktas i lika hög grad i nollföroreningshierarkin. Åtgärder måste fastställas i de fall då förorenarna inte kan identifieras eller inte kan ersätta skadan.

1.5 Vid bedömningen av källor till partikulärt material föreslår EESK att materialets oxidationspotential och ultrafina partiklar ska ingå i lagstiftningen och övervakningen av föroreningar av sådant material.

1.6 För att bekämpa havsföroreningar bör alla hamnar ha tillgång till ett avancerat system för insamling och hantering av avfall. Dessutom bör EU uppmuntra åtgärder för att avlägsna skräp från havet på fortlöpande basis, både för att bidra till saneringen och för att säkerställa en kompletterande verksamhet för fiskerisektorn.

1.7 En del av plastföroreningarna i havet kommer från inre vatten. För att hålla våra europeiska floder rena krävs det samordning mellan de berörda länderna.

1.8 EESK anser att avfallshanteringen bör harmoniseras och att avfall bör hanteras och återvinnas i det område där avfallet uppstår eller där det finns lämpliga återvinningsanläggningar för att undvika att det påverkar tredjeländer negativt.

1.9 Även om målen fastställs på EU-nivå rekommenderar EESK att man fastställer minimitröskelvärden per land för att se till att alla medlemsstater gör tillräckliga framsteg trots att takten kommer att variera.

1.10 EESK uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att påskynda övergången till förnybara energikällor, som är mycket viktiga för att företagen ska kunna fasa ut fossila bränslen ur produktionen.

1.11 EESK ser mycket positivt på kommissionens strategi för medborgarforskning som syftar till att involvera och engagera människor genom att öka medvetenheten om föroreningar, hälsa och välbefinnande.

2. Kommissionens förslag

2.1 EU-handlingsplanen ”Med sikte på nollförorening av luft, vatten och mark” är en av de sista hörnstenarna i den gröna given. Planens överordnade mål för 2050 är att föroreningarna ska minskas till nivåer som inte är skadliga för människors hälsa och miljön. Kommissionen kommer att integrera och koppla samman alla pågående åtgärder för flera olika föroreningsmål samtidigt.

2.2 Enligt EU-lagstiftningen, ambitionerna i den gröna given och i synergi med andra initiativ bör EU fram till 2030 minska — luftföroreningarnas hälsoeffekter (förtida dödsfall) med mer än 55 %, — andelen människor som är kroniskt störda av trafikbuller med 30 %, — de ekosystem i EU där luftföroreningar hotar den biologiska mångfalden med 25 %, — förluster av näringsämnen, användning av och risker med kemiska bekämpningsmedel, användning av de farligare bekämpningsmedlen, och försäljning av antimikrobiella medel för produktionsdjur och vattenbruk med 50 %, — plastskräp till havs med 50 % och mikroplast som släpps ut i miljön med 30 %, — den totala avfallsgenereringen betydligt och kommunalt restavfall med 50 %.

2.3 De rapporter som planeras för 2022 och 2024 inom övervaknings- och prognosramen för nollförorening syftar till att utvärdera processen för att uppnå målen för 2030 och kommer att ligga till grund för besluten om vilka åtgärder som behöver genomföras eller förstärkas för att uppnå dessa mål. Därefter kommer nästa steg att fastställas för att uppnå nollutsläpp senast 2050.

2.4 Kommissionen kommer tillsammans med Europeiska regionkommittén att inrätta en intressentplattform för nollförorening.

2.5 Ramdirektivet om en marin strategi kommer att ses över senast 2023 i syfte att minska plastavfall och annat skräp, undervattensbuller samt föroreningar.

2.6 Översynen av direktivet om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse och direktivet om avloppsslam kommer att höja ambitionsnivån när det gäller att avlägsna näringsämnen från avloppsvatten och förbereda renat vatten och slam för återanvändning. Förordningen om avfallstransporter kommer att ses över för att bättre kontrollera avfallsexporten, säkerställa en hållbar hantering och begränsa exporten av avfall som får skadliga miljö- och hälsoeffekter i tredjeländer.

3. Allmänna kommentarer

3.1 Såsom anges i handlingsplanen är kampen mot föroreningar också en kamp för rättvisa, eftersom föroreningarnas mest skadliga hälsoeffekter drabbar de mest sårbara grupperna, bland annat barn, äldre personer, personer med medicinska tillstånd, personer med funktionsnedsättning och personer som lever under sämre socioekonomiska förhållanden ( 2 ) . Globalt sett drabbas låg- och medelinkomstländer hårdast av föroreningsrelaterade sjukdomar, med nästan 92 % av alla dödsfall till följd av sådana sjukdomar ( 3 )

3.2 EESK stöder kommissionens plan och dess flaggskeppsinitiativ för att på ett övergripande sätt ta itu med de olika typerna av föroreningar och uppfylla åtagandena i Parisavtalet och målen för hållbar utveckling. För att planen ska bli verkligt ambitiös måste målen vara helt förenliga med WHO:s rekommendationer.

3.3 EESK ställer sig bakom strategin att stärka den befintliga lagstiftningen på olika områden och anpassa den där den inte har genomförts på ett framgångsrikt sätt, till exempel när det gäller luftkvalitet och vatten. Vi upprepar att EU:s miljöpolitik har visat att ett bristfälligt, fragmenterat och ojämnt genomförande av EU:s miljölagstiftning är ett allvarligt problem i många medlemsstater ( 4 ) . Problemet är dessutom inte att det saknas kunskap om vad som borde göras, utan att det finns brister när det gäller genomförandet av välkända åtgärder, som ofta beslutats sedan länge, och när det gäller politisk vilja ( 5 )

3.4 EESK uppmanar kommissionen att börja samla in data så att den inom kort kan lägga fram lagstiftningsförslag på områden där sådana saknas, till exempel när det gäller ljus- och vibrationsföroreningar.

3.5 I vilken utsträckning målen har uppnåtts kommer att bedömas med hjälp av resultaten i övervaknings- och prognosramen för 2024. Detta kommer att utgöra startskottet för diskussionerna för att bedöma ambitionsnivån och, vid behov, se över målen och lagstiftningen mer ingående. EESK befarar att denna process kommer att bli för långdragen med tanke på den korta tid som återstår för att uppnå målen för 2030, och anser att ambitionsnivån bör höjas redan från början, dvs. nu.

3.6 De luftföroreningsmål som fastställts för 2030 bygger på referensår som ligger alltför långt tillbaka i tiden. Referensåren skiljer sig åt mellan de olika målen eftersom de bygger på olika data och lagstiftning. Även om långa perioder med kumulativa uppgifter underlättar prognoser anser EESK att bedömningen av hur arbetet med målen fortskrider bör utgå från samma tidpunkt för alla mål så att man får en realistisk bild av graden av efterlevnad.

3.7 Den stödjande ramen ska hjälpa företag, inbegripet små och medelstora företag, att tillämpa lagstiftningen om begränsning av föroreningar samtidigt som de administrativa bördorna begränsas till ett minimum. Eftersom EU:s föroreningar inte stannar vid gränserna behöver man också ett harmoniserat regelverk på internationell nivå.

3.8 EESK anser att samarbetet mellan sektorer är avgörande för att genomföra övergången. Kommittén välkomnar därför inrättandet av intressentplattformen för nollförorening och vill samarbeta genom Europeiska plattformen för berörda aktörer inom den cirkulära ekonomin eller på andra sätt. Kommittén rekommenderar också att man upprättar ett nära samarbete med tredjeländer och forum för samarbete mellan det civila samhället i de olika regionerna, eftersom föroreningar inte har några gränser.

4. Särskilda kommentarer

4.1 EU:s stöd till innovation, investeringar och forskning om ny utrustning och ny teknik är viktigt för alla företag och för att skapa nya arbetstillfällen av hög kvalitet. Det är dock viktigt att investera i natur och biologisk mångfald (återställande av ekosystem och regenerativt jordbruk), välstånd (hållbar infrastruktur och omställning till förnybar energi, byggnader och miljövänlig mobilitet/kollektivtrafik) och människor (utbildning och överbryggande av den digitala klyftan/FoU, skattereformer för att skapa rättvisare och mer jämställda möjligheter när det gäller utbildning, hälsa och miljö).

4.2 EESK beklagar att sanering och ersättning av föroreningsrelaterade skador inte beaktas i lika hög grad i nollföroreningshierarkin. Principen om att förorenaren betalar har inte varit särskilt effektiv, vilket det stora antal förorenade områden som fortfarande finns i EU visar. Åtgärder måste fastställas i de fall då förorenarna inte kan identifieras eller inte kan ersätta skadan.

4.3 När det gäller luftföroreningar vill EESK uppmärksamma kommissionen på partikulärt material som är kopplat till miljontals förtida dödsfall runt om i världen. Vid bedömningen av de toxikologiska effekterna av partikulärt material på människors hälsa bör standardiserade mätmetoder fastställas som inte bara utgår från masskoncentration utan även från storlek och kemisk sammansättning. Vid bedömningen av källor till partikulärt material är oxidationspotentialen och de ultrafina partiklar viktiga, eftersom dessa aspekter avgör hur farligt det partikulära materialet är, och de bör ingå i lagstiftningen och övervakningen av föroreningar av sådant material.

4.4 Vattenlagstiftningen kommer att anpassas i syfte att minska kemiska föroreningar och mikroplast. Plastavfall är mycket oroande eftersom det är svårt att avlägsna och absorberar andra föroreningar samt eftersom de omfattande kemiska och toxikologiska effekterna av tillsatser i plasten och av den nanoplast som uppstår till följd av fragmentering av avfallet inte beaktas ( 6 ) . OECD-länderna bidrar i hög grad till det plastavfall som produceras i andra länder, och man måste därför hitta lösningar på gränsöverskridande föroreningar och fastställa en ny specifik global gräns för plastavfall. Förebyggande är också grundläggande, och man bör uppmuntra och skapa incitament för ekodesign. Industrin och miljöforskningen bör samarbeta för att undersöka genomförbara lösningar.

4.5 Det är viktigt, särskilt inom jordbruket, att investera i innovation när det gäller teknik och driftsmodeller som underlättar återanvändning av vatten och förbättrar vattenkvaliteten, och att tillämpa lösningar för att minska miljöavtrycket (t.ex. när det gäller växtnäringsbevattning, användning av bekämpningsmedel och nitratutsläpp). Kapacitetsuppbyggnad för aktörer och utbildning i ny teknik och digitala lösningar kommer att göra det lättare att tillämpa dem och främja efterlevnaden av vattenlagstiftningen.

4.6 Avfall från fiskeverksamhet, i synnerhet nätredskap, måste hanteras mycket noggrant. Eftersom plastavfall i havet inte rör sig utifrån fasta mönster bör internationell lagstiftning genomföras, eller åtminstone regler som är uppdelade utifrån plastproduktionen och plastförbrukningen i varje land, så att de som förorenar mer också måste betala mer. Icke-statliga organisationer och vissa länder har visat att det finns redskap för insamling av marint skräp och personer som är redo att hjälpa till med detta, och att det går att inrätta nödvändig hamnstruktur för lagring och återvinning av skräpet ( 7 ) . Denna möjlighet utnyttjas dock inte, eftersom fiskarna inte får någon ekonomisk ersättning för insamling och sortering av avfall och eftersom små hamnar ännu inte kan hantera denna verksamhet. Alla hamnar, också de minsta, bör ha tillgång till ett avancerat system för insamling och transparent hantering av avfall ( 8 ) . EU bör uppmuntra dessa åtgärder på fortlöpande basis, både för att bidra till saneringen och för att säkerställa en kompletterande verksamhet för fiskerisektorn ( 9 )

4.7 80 % av avfallet i haven passerar genom inre vatten (sjöar och floder) ( 10 ) . Det är effektivare att hantera och kontrollera problemet vid källan. För att hålla våra europeiska floder rena krävs det samordning mellan olika länder. De berörda länderna har dock mycket olika rättssystem och olika myndighetsskyldigheter när det gäller förvaltningen av avrinningsområden.

4.8 Att ta itu med kemiska blandningar är ett viktigt steg framåt i riskbedömningen av kemikalier. Forskning och utveckling är avgörande för att främja kunskap om samt bedömningen och hanteringen av kemiska blandningar ( 11 )

4.9 Att styra EU mot nollutsläpp kräver incitament för att främja förändring, kapacitetsuppbyggnad inom ny teknik och digitala lösningar, tekniskt stöd, samhällsupplysning samt harmonisering och genomförande av riktlinjer för god praxis när det gäller produktion och konsumtion. Företagen behöver tillgång till tillräckligt med förnybar energi till överkomliga priser och gasformiga bränslen utan eller med låga koldioxidutsläpp för att kunna fasa ut fossila bränslen ur sina tillverkningsprocesser. EESK uppmanar medlemsstaterna och kommissionen att påskynda övergången till förnybara energikällor.

4.10 Översynen av direktivet om industriutsläpp ger som helhet en hög miljöskyddsnivå. Att använda bästa tillgängliga teknik som inte medför orimliga kostnader skulle vara ett lämpligare tillvägagångssätt för små och medelstora företag. Genomförandet av direktivet om industriutsläpp bör omfatta hela värdekedjan, inbegripet inköp av råvaror utanför EU. Efterlevnadsnivåerna bör vara rättsligt bindande för industriutsläpp och det behövs en standardiserad och tillförlitlig övervakningsmetod som säkerställer en jämförelse av korrekta uppgifter liksom en harmoniserad bedömning som säkerställer lika villkor inom industrin i hela EU.

4.11 EESK anser att kompetensagendan är avgörande för utvecklingen av arbetsmarknaden som en vägledning av utbildningen av yrkesverksamma för att göra dem medvetna om klimat, miljö och hälsa. Kommittén välkomnar också utbildningen av arbetstagare inom hälso- och sjukvårdssektorn och den sociala sektorn, vilket kommer att förbättra deras förmåga att hantera miljörisker. Denna strategi kommer att göra det lättare för entreprenörer, företag, små och medelstora företag, egenföretagare och alla arbetstagare att anpassa sig och därmed minimera förlusten av arbetstillfällen.

4.12 Kommunerna och regionerna befinner sig i frontlinjen när det gäller genomförandet av program för föroreningsbekämpning. De lokala och regionala myndigheternas insatser är avgörande för genomförandet av agendan. Det är mycket viktigt att harmonisera krav och åtgärder i alla regioner och att se till att genomförandet och de mål som slutligen uppnås upprätthålls över tiden, oberoende av politiska förändringar. Även om målen fastställs på EU-nivå rekommenderar EESK att man fastställer minimitröskelvärden per land för att se till att alla medlemsstater gör tillräckliga framsteg trots att takten kommer att variera.

4.13 Det är viktigt att harmonisera avfallshanteringen, eftersom sorteringen och behandlingen inte fungerar på samma sätt i EU:s olika regioner och på lokal nivå i varje land, vilket minskar effektiviteten i hanteringen och förebyggandet av föroreningar. Export av avfall som inte uppfyller EU:s normer bör förbjudas, oberoende av regleringsåtgärderna i det land till vilket det är avsett att exporteras. Dessutom bör avfall från EU hanteras och återvinnas i det område där avfallet uppstår eller där det finns lämpliga återvinningsanläggningar för att undvika att det påverkar tredjeländer, såvida avfallet inte används som råvara i miljövänlig hållbar produktion.

4.14 Kommissionen kommer att utarbeta en integrerad övervaknings- och prognosram för nollförorening för att bedöma dess hälsomässiga, miljömässiga, ekonomiska och sociala konsekvenser. Övervakningen av flodernas tillstånd bör också ingå. Uppgifterna bör samlas in med hjälp av standardiserade metoder och vara transparenta, tillförlitliga, spårbara och tillgängliga för alla. Databasen bör omfatta källorna från de viktigaste institutioner som är knutna till kommissionen samt alla erkända institutioner som vill bidra till övervakningen av föroreningar och deras effekter.

4.15 EESK ser mycket positivt på kommissionens strategi för medborgarforskning som syftar till att involvera och engagera människor genom att öka medvetenheten om föroreningar, hälsa och välbefinnande. Detta kommer att ge människor möjlighet att övervaka föroreningar och integrera data som samlas in för beslutsfattande. För att se till att strategin blir framgångsrik måste samordningen mellan myndigheter, icke-statliga organisationer, samhällen och vetenskap säkerställas.

Bryssel den 20 oktober 2021. Christa SCHWENG Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

(1) Europeiska plattformen för berörda aktörer inom den cirkulära ekonomin.

(2) EEA:s rapport nr 22/2018, ”Unequal exposure and unequal impacts”.

(3) UNEP/EA.4/3 (2018), genomförandeplanen ”Towards a pollution-free planet”.

(4) EUT C 110, 22.3.2019, s. 33.

(5) EUT C 123, 9.4.2021, s. 76.

(6) Se Sendra et al., 2020.

(7) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/883 av den 17 april 2019 om mottagningsanordningar i hamn för avlämning av avfall från fartyg, om ändring av direktiv 2010/65/EU och upphävande av direktiv 2000/59/EG (EUT L 151, 7.6.2019, p. 116).

(8) EUT C 62, 15.2.2019, s. 207.

(9) ”Can fishers help cleaning the sea from plastic waste?”, ETF.

(10) FN:s miljöprogram, ”Marine plastic debris and microplastics”, 2016.

(11) EUT C 286, 16.7.2021, s. 181.