MOTIVERING

1. BAKGRUND TILL FÖRSLAGET

Periklesprogrammet är ett program för utbyte, stöd och utbildning för att skydda euron mot penningförfalskning. Programmet inrättades genom rådets beslut 2001/923/EG av den 17 december 2001 och dess verkan utvidgades även till de EU-medlemsstater som inte införts euron som valuta genom rådets beslut 2001/924/EG av den 17 december 2001. Senare ändringar i de grundläggande rättsakterna gjordes genom rådets beslut 2006/75/EG, 2006/76/EG, 2006/849/EG och 2006/850/EG, varigenom programmets löptid förlängdes till och med den 31 december 2013.

Fördraget skyddar euron genom att hänvisa till nödvändiga åtgärder när det gäller användningen av euron som gemensam valuta (artikel 133 i EUF-fördraget).

Eftersom den rättsliga grunden för Perikles upphör att gälla i slutet av 2013 bör den ersättas för att garantera stöd från unionen till kommissionens och medlemsstaternas verksamhet för att förbättra informationsutbyte och personalutbyte, genomföra studier och tillhandahålla fortbildning eller tekniskt och vetenskapligt stöd för att skydda euron mot penningförfalskning och därmed sammanhängande bedrägerier.

Euron är fortfarande ett attraktivt mål för brottsligor som sysslar med penningförfalskning, inte bara i Europa utan även i andra delar av världen. De internationella aspekterna på hotet mot euron med avseende på penningförfalskning kräver överstatlig samordning; via Periklesprogrammet utför kommissionen sådan samordning med hjälp av utbyten, fortbildning och tekniskt bistånd. Programmet kompletterar nationella utbildningsinsatser genom att tillföra en tvärfacklig och gränsöverskridande aspekt, i synnerhet genom en strategi[1] för specialiserad fortbildning och bistånd som tillhandahålls i samförstånd med medlemsstaterna. Detta ger mottagarna möjlighet att delta i internationella fortbildningsinsatser och höjer standarden på samarbetet med länder utanför EU genom att direkt beröra de mest utsatta tredjeländerna i särskilda utbildningsinsatser.

Programmet uppfyller behovet av kontinuerlig bevakning, fortbildning och tekniskt bistånd som behövs för att skydda euron mot penningförfalskning, genom att erbjuda en stabil ram för medlemsstaternas programplanering. Detta arbetssätt har givit goda resultat med avseende på antal utbildade personer, kvaliteten på utbildningen, synergieffekter och konkreta resultat i arbetet med att skydda euron.

2. RESULTAT AV SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR

2.1. Periklesprogrammet omfattar en rad tvärvetenskapliga verksamheter med aktörer som är viktiga i kampen mot penningförfalskning av euron och som deltar på olika sätt beroende på om de är tekniker, jurister, ekonomer eller rättstillämpare.

Kommissionen har samlat in synpunkter på Periklesprogrammet från aktörerna genom i) en halvtidsutvärdering bland programmets mottagare i början av 2011, ii) utvärderingsblanketter som deltagare i Periklesprogrammet fyller i efter varje verksamhet och iii) de åsikter som framfördes av sakkunniga i expertgruppen mot förfalskning av euron[2], som brukar diskutera genomförandet av Periklesprogrammet. Halvtidsutvärderingen tydde på att många var nöjda med programmet: samtliga mottagare (100 %) var nöjda och rekommenderade att programmet borde förlängas efter 2013. De uppskattade också kommissionens förvaltning av programmet: 98 % av de som deltagit i Periklesverksamheten var nöjda med detta. De sakkunniga i expertgruppen ansåg dessutom att de väsentligt eller mycket väsentligt deltagit i förvaltningen av programmet, både multilateralt och bilateralt.

Mottagarnas och experternas åsikter visar att Perikles fortbildningsinsatser i) har ökat antalet utbildade personer nationellt och höjt kvaliteten på utbildningen genom att tillföra en internationell och tvärvetenskaplig aspekt, ii) kompletterar och tillför något till de nationella utbildningsinsatserna, iii) är direkt kopplade till konkreta resultat (fortbildning av personal som arbetar direkt med att skydda euron, såsom polis, jurister och ekonomer), och iv) är grundläggande för att mottagarna själva ska kunna genomföra utbildningsinsatser.

Med utgångspunkt i utvärderingen kartlades en rad områden som kunde förbättras. Detta avser bland annat förenkling av hur bidragsbeloppet beräknas och tydligare metoder. Kommissionens förslag har tagit hänsyn till dessa förslag.

2.2. Kommissionen har gjort en konsekvensbedömning. Fyra alternativ har övervägts:

Alternativ 1: Att fortsätta programmet med samma finansieringsnivå (grundscenario).

Alternativ 2: Periklesprogrammet förlängs med bättre mål och metoder, i synnerhet höjda tak för samfinansieringen.

Alternativ 3: Periklesprogrammet sammanförs med övriga kommissionsprogram.

Alternativ 4: Periklesprogrammet upphör och istället får medlemsstaterna organisera verksamhet nationellt för att skydda euron.

Mot bakgrund av tidigare erfarenheter av såväl medlemsstaternas som kommissionens insatser för att skydda euron, samt de förväntade resultaten av bland annat utvecklingsinsatserna, föredras det alternativ som avser en förlängning av programmet med bättre mål och metoder. Detta alternativ har fått ett budgetanslag i faktiska priser på samma nivå som det nuvarande anslaget (cirka en miljon euro per år). Det ger flexibilitet för att fastställa bidragsbeloppet och gör det lättare att fastställa vilka kostnader som ska bäras av medlemsstaterna[3]. Förslaget breddar de stödberättigande verksamheterna eftersom det blir möjligt att få finansiering för inköp av utrustning som ska användas av instanser som är specialiserade på insatser mot penningförfalskning för att skydda euron. Förslaget innebär också att samfinansieringen ökar till högst 90 procent av de stödberättigande kostnaderna i vederbörligen motiverade fall. Detta bör råda bot på den utveckling som uppkommit på senare år där medlemsstaterna i lägre grad kunnat samfinansiera projekt på grund av en allmän brist på medel i de offentliga förvaltningarna. Den högre samfinansieringsgraden kommer särskilt att underlätta en mer välbalanserad geografisk fördelning av verksamheter genom att medlemsstaterna lättare kan ansöka.

Skulle programmet avslutas skulle det visserligen minska utgifterna på EU-nivå, men det skulle inte skapa några verkliga besparingar utan istället kräva investeringar nationellt eller inom ramen för något annat EU-program, varför det skulle medföra risker för ett effektivt och enhetligt skydd av euron i alla medlemsstater och tredjeländer.

3. FÖRSLAGETS RÄTTSLIGA ASPEKTER

3.1 Skydda euron mot penningförfalskning

Europeiska unionen har exklusiv behörighet när det gäller den monetära politiken för de medlemsstater som har euron som valuta (artikel 3.1 c i EUF-fördraget).

Fördraget föreskriver att Europaparlamentet och rådet ska anta nödvändiga åtgärder när det gäller användningen av euron som gemensam valuta (artikel 133 i EUF-fördraget). Dessa åtgärder ska även skydda euron mot penningförfalskning. Av denna artikel följer att EU har exklusiv behörighet att skydda användningen av euron som gemensam valuta (artikel 3.1 c i EUF-fördraget). Samtidigt är det de nationella myndigheterna som ansvarar för att ge ut eurosedlar och mynt i enlighet med artikel 128 i EUF-fördraget. Medlemsstaterna har antagit nationell lagstiftning och interna skyddsregler för att skydda euron.

Periklesprogrammet avser Europeiska kommissionens särskilda verksamhet och samarbetet med medlemsstaternas behöriga myndigheter, samt med övriga EU-institutioner och organ, särskilt via Olaf.

Det är viktigt att även fortsättningsvis disponera över ett instrument som är särskilt ägnat åt att skydda euron mot penningförfalskning och liknande bedrägerier. Stöd från program som har bredare syften skulle vara mindre effektivt för att lösa sådana särskilda frågor och EU-institutionerna bör rent politiskt visa att de är fast beslutna att hantera denna viktiga aspekt av EU:s politik och den europeiska identiteten. Därför ska Periklesprogrammet

- inriktas särskilt på att skydda euron, enligt en långsiktig vision som är förenlig med EU:s övriga målsättningar, med utgångspunkt i de prioriteringar som fastställs på sakområdet varje år,

- tillåta att övriga EU-program genomförs med inriktning på andra prioriteringar än att skydda euron,

- ta full hänsyn till resultaten av tidigare samfinansierade insatser på området, däribland regler som särskilt inriktas på mottagare och geografisk balans,

- syfta inte bara till att direkt påverka situationen i vissa medlemsstater utan lägga stor vikt vid EU-aspekten på skyddet av unionens gemensamma valuta.

3.2 Förenklingar

En av kommissionens prioriteringar för programmet, liksom för andra program som berörs av den fleråriga budgetramen, är att förenkla lagstiftningen och så långt som möjligt underlätta för medlemsstaternas behöriga myndigheter att få tillgång till programmet och använda det i relevanta tredjeländer. Metoden tillämpas i Perikles 2020 genom en enklare, mer konsekvent och standardiserad handläggning för de mottagare som ansöker om finansiering.

Förslaget till program är förenligt med budgetförordningen och dess genomförandebestämmelser. Bidrag och upphandling är de huvudsakliga finansiella verktyg som används för att genomföra programmet. Med utgångspunkt i resultaten av halvtidsutvärderingen ska programmet göra det lättare för de behöriga nationella myndigheterna att ansöka. För att förenkla förfarandet och minska byråkratin ska bidragsbeloppen beräknas på ett tydligare sätt och programmet göras mer användarvänligt. Reglerna ska ändras för att ge mer flexibilitet i användningen av bidragsbeloppet. Detta ska åstadkommas genom förenkling av de bestämmelser i programmet som reglerar vilka kostnader som ska bäras av medlemsstaterna respektive av kommissionen.

En annan planerad förenkling avser direkt information till och hörande av medlemsstaternas företrädare i expertgruppen mot förfalskning av euron i olika etapper av programmet. Därmed kan förbättringar av genomförandet och metoderna direkt tas med i det årliga arbetsprogrammet med utgångspunkt i återkoppling från experterna i arbetsgruppen.

3.3 Proportionalitetsprincipen och programmets mervärde

Periklesprogrammet rör delvis Europeiska kommissionens, och i synnerhet Olafs, verksamhet samt samarbetet med övriga EU-institutioner och organ samt med medlemsstaterna. Därför kan de huvudsakliga målsättningarna i förslaget inte uppnås enbart genom nationella insatser.

Samrådet 2011 med de aktörer som huvudsakligen berörs av Periklesprogrammets genomförande har också visat att proportionalitetsprincipen respekteras.

Det är kommissionen som ska ta initiativ till unionens årliga och fleråriga programplanering (artikel 17 i fördraget om Europeiska unionen). Unionen får stödja medlemsstaternas ansträngningar att förbättra sin administrativa förmåga att genomföra unionsrätten. Sådana åtgärder får bestå särskilt i att underlätta utbyte av information och av offentliga tjänstemän och att främja utbildningsprogram. Med avseende på EU:s exklusiva behörighet är alltså utgifter på EU-nivå motiverade för att skydda euron. Mervärdet av Periklesprogrammet framgår huvudsakligen av de resultat som de gemensamma specialiserade fortbildnings- och biståndsinsatserna givit. Utan Periklesprogrammet hade dessa tvärfackliga utbildningar, internationella insatser för att öka medvetenheten om frågorna och det övriga särskilda biståndet inte kunnat genomföras. Personalutbyte är ett av Periklesprogrammets mest framgångsrika initiativ och detta har bidragit till ett närmare samarbete och till att skapa nätverk som knappast funnits om inte programmet genomförts.

Perikles har bidragit till ett gott samarbete mellan medlemsstaterna och med tredjeland, vilket resulterat i relativt få förfalskningar av euron och regelbunden upptäckt av falsktryckerier och falskmynterier, med därpåföljande anhållanden av förövarna. Periklesprogrammet 2020 kommer att väsentligt bidra till att bevara och förbättra ett gott skydd för euron samtidigt som det gränsöverskridande samarbetet, utbytet och biståndet väntas intensifieras. Övergripande besparingar kommer också att kunna göras eftersom verksamheten och upphandlingen organiseras gemensamt, istället för inom ramen för eventuella nationella initiativ. Prioriteringar och genomförandestrategier diskuteras regelbundet vid möten i expertgruppen mot förfalskning av euron. Expertgruppen samordnar och deltar i genomförandet av Periklesverksamheter.

Målen har vidare förnyats särskilt för att göra dem specifika, mätbara, realistiska, relevanta och tidsbundna. Detta kommer också att underlätta genomförandet och översynen.

3.4 Rättslig grund

Den rättsliga grunden för förslaget är artikel 133 i EUF-fördraget. Tillämpningen av Periklesprogrammet ska utvidgas till att även omfatta medlemsstater som inte infört euron som sin valuta, genom ett parallellt förslag till förordning som bygger på artikel 352 i EUF-fördraget.

4. BUDGETKONSEKVENSER

Programmet omfattar perioden 2014–2020.

Den totala budgeten ligger på 7 700 000 euro i löpande priser. Beloppet ligger i linje med kommissionens förslag till nästa fleråriga budgetram för perioden 2014–2020: En budget för Europa 2020[4].

Den finansieringsöversikt som bifogas förslaget till förordning beskriver hur budgeten påverkas av förslaget och vilken personal och övriga administrativa resurser som krävs.

2011/0449 (COD)

Förslag till

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING

om inrättande av ett program för utbyte, stöd och utbildning för att skydda euron mot penningförfalskning (Periklesprogrammet 2020)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 133,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[5],

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska centralbankens yttrande,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och

av följande skäl:

1. Unionen och medlemsstaterna har som målsättning att vidta nödvändiga åtgärder när det gäller användningen av euron som gemensam valuta. Dessa åtgärder avser även att skydda euron mot penningförfalskning.

2. Rådets förordning (EG) nr 1338/2001[6] av den 28 juni 2001 om fastställande av nödvändiga åtgärder för skydd av euron mot förfalskning innehåller bestämmelser om informationsutbyte, samarbete och ömsesidigt bistånd som ger en harmoniserad ram för skyddet av euron. Tillämningen av förordningen har utvidgats till att även omfatta medlemsstater som inte antagit euron som sin gemensamma valuta, för att ge euron likvärdigt skydd inom hela EU.

3. Verksamhet som avser främjande av informations- och personalutbyte, tekniskt och vetenskapligt stöd och särskild fortbildning bidrar väsentligt till att skydda den gemensamma valutan mot penningförfalskning och därmed sammanhängande bedrägerier och därmed även till en hög och likvärdig skyddsnivå inom hela unionen.

4. Unionen och medlemsstaternas insatser för att skydda euron mot penningförfalskning har kunnat utökas tack vare tidigare stöd för liknande förslag, till exempel genom rådets beslut 2001/923/EG av den 17 december 2001 om inrättande av ett handlingsprogram för utbyte, stöd och utbildning med avseende på skydd av euron mot förfalskning (Periklesprogrammet)[7] Målen för Periklesprogrammet uppfylldes både för perioden 2002–2006 och för perioden 2007–2013.

5. Kommissionen gjorde en konsekvensbedömning år 2011 för att utvärdera om programmet borde förlängas eller ej.

6. Detta avser att fortsätta och vidareutveckla unionens och medlemsstaternas insatser för att skydda euron mot penningförfalskning, även med hänsyn till de nya utmaningar som besparingskraven medför. Enligt det nya programmet får förslag från de deltagande medlemsstaterna avse även deltagare från tredjeland, om deras närvaro är viktig för skyddet av euron.

7. Man bör se till att det här åtgärdsprogrammet överensstämmer med och kompletterar EU:s andra program och verksamheter. För att kunna utvärdera eurons skyddsbehov bör kommissionen samråda med de berörda huvudaktörerna (i synnerhet de behöriga nationella myndigheter som medlemsstaterna utsett, Europeiska centralbanken och Europol) i den rådgivande kommitté som avses i förordning (EG) nr 1338/2001, bland annat när det gäller utbyte, bistånd och fortbildning i samband med genomförandet av programmet.

8. Den här förordningen bör genomföras i överensstämmelse med bestämmelserna i förordning (EG, Euratom) nr XX/XX av den XX 2012 om de ekonomiska bestämmelserna för Europeiska unionens årliga budget. Under hela utgiftscykeln bör Europeiska unionens ekonomiska intressen skyddas med hjälp av proportionella åtgärder som ska göra det möjligt att förebygga, spåra och utreda oriktigheter, återkräva sådana medel som förlorats eller som utbetalats eller använts felaktigt, och att fastställa påföljder vid behov.

9. Den utvärdering av programmet som gjordes tillsammans med berörda aktörer visade att Periklesprogrammets mervärde innebar ökad effektivitet, såväl på grund av gott samarbete mellan medlemsstaterna och tredjeland som programmets komplementaritet med nationella insatser. Förlängningen av Periklesprogrammet på unionsnivå kommer att väsentligt bidra till att bevara och ytterligare förbättra skyddet av euron samtidigt som det gränsöverskridande samarbetet, utbytet och biståndet väntas intensifieras. Övergripande besparingar kommer också att kunna göras eftersom verksamheten och upphandlingen organiseras gemensamt, istället för inom ramen för eventuella nationella initiativ.

10. Kommissionen bör för Europaparlamentet och rådet lägga fram en oberoende halvtidsrapport om programmets genomförande och en slutlig rapport om hur målen uppfyllts.

11. Den här förordningen är förenlig med principen om mervärde och proportionalitetsprincipen. Periklesprogrammet underlättar samarbetet mellan medlemsstaterna och mellan kommissionen och medlemsstaterna om skyddet av euron mot penningförfalskning, utan att inkräkta på medlemsstaternas ansvarsområden och med en mer effektiv resursanvändning än vad som blivit resultatet av nationella insatser. Åtgärder på unionsnivå behövs och är motiverade eftersom de klart och tydligt hjälper medlemsstaterna att gemensamt skydda euron och främjar användning av EU:s gemensamma strukturer för att öka samarbetet och informationsutbytet mellan de behöriga myndigheterna.

12. Programmet är avsett att löpa på en sjuårsperiod för att skapa överensstämmelse med den fleråriga budgetramens löptid enligt [artikel 1] i rådets förordning om en flerårig budgetram för åren 2014–2020.

13. Kommissionen bör anta ett årligt arbetsprogram med prioriteringar, en budget och utvärderingskriterier för verksamhetsbidragen. För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter.

14. I denna förordning fastställs för programmets hela löptid ett totalt belopp som utgör den särskilda referensen för budgetmyndigheten under det årliga budgetförfarandet, enligt punkt [17] i det interinstitutionella avtalet av den XX/YY/201Z mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om samarbete i budgetfrågor och sund ekonomisk förvaltning.

15. Under hela utgiftscykeln bör Europeiska unionens ekonomiska intressen skyddas med hjälp av proportionella åtgärder som ska göra det möjligt att förebygga, spåra och utreda oriktigheter, att återkräva sådana medel som förlorats eller som utbetalats eller använts felaktigt och att fastställa påföljder vid behov.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

Syfte

Härmed inrättas ett flerårigt åtgärdsprogram med benämningen Perikles 2020 (nedan kallat programmet ) för att främja skyddet av euron mot penningförfalskning och liknande bedrägerier. Programmet ska pågå från den 1 januari 2014 till den 31 december 2020.

Artikel 2

Mervärde

Programmet ska bidra till ökat gränsöverskridande samarbete för att skydda euron inom unionen och internationellt och öka effektiviteten i verksamheten med utgångspunkt i goda metoder, gemensamma normer och gemensam särskild fortbildning.

Artikel 3

Programmets allmänna mål

Programmets allmänna mål ska vara att förebygga och bekämpa penningförfalskning och liknande bedrägerier så att EU-ländernas ekonomier blir konkurrenskraftigare och de offentliga finanserna hållbara.

Artikel 4

Programmets särskilda mål

Programmets särskilda mål ska vara att skydda eurosedlar och mynt mot penningförfalskning och liknande bedrägerier genom att stödja och komplettera medlemsstaternas åtgärder och bistå de behöriga nationella och europeiska myndigheternas ansträngningar för att uppnå ett nära och regelbundet samarbete mellan sig, Europeiska kommissionen samt med tredjeländer och internationella organisationer.

I vilken mån målet uppnåtts ska mätas bland annat med hjälp av de ekonomiska, tekniska, polisiära och rättsliga myndigheternas uppgifter om hur många förfalskningar, olagliga sedel- och myntpressar som upptäckts samt antal anhållanden och utdömda straff.

Artikel 5

Stödberättigade organ

De nationella behöriga myndigheter i medlemsstaterna som avses i artikel 2b i förordning (EG) nr 1338/2001 ska vara berättigade till stöd från programmet.

Artikel 6

Deltagande i programmet

De medlemsstater som har antagit euron som gemensam valuta ska vara deltagande stater. Förslag från dessa medlemsstater kan avse även deltagare från andra länder, om deras närvaro är viktig för skyddet av euron.

Artikel 7

Målgrupper och gemensamma åtgärder

16. Programmet ska rikta sig till följande målgrupper:

17. Personal vid behöriga enheter som arbetar med undersökning och bekämpning av penningförfalskning (särskilt polisen och skattemyndigheterna beroende på deras respektive uppdrag på nationell nivå).

18. Personal vid underrättelsetjänster.

19. Företrädare för nationella centralbanker, myntverk, affärsbanker och övriga finansiella mellanhänder (särskilt när det gäller finansinstitutens skyldigheter).

20. Domare och jurister som är specialiserade på området.

21. Alla andra berörda instanser eller yrkesgrupper (t.ex. handelskamrar och branschförbund eller liknande sammanslutningar som kan nå ut till små och medelstora företag, återförsäljare och värdetransportföretag).

22. Åtgärder enligt programmet kan vidtas gemensamt av kommissionen och andra samarbetspartners med lämplig sakkunskap, till exempel

23. nationella centralbanker och europeiska centralbanken,

24. nationella analyscentrum och nationella centrum för myntanalys,

25. Europeiska tekniska och vetenskapliga centrumet och nationella myntverk,

26. Europol och Interpol,

27. nationella centralbyråer för bekämpning av penningförfalskning som avses i artikel 12 i den internationella konvention för bekämpande av penningförfalskning som undertecknades i Genève den 20 april 1929[8] samt andra organ som är specialiserade på att förebygga, upptäcka och bekämpa förfalskningar,

28. specialiserade enheter som arbetar med reprografisk teknik och äkthetskontroll, tryckare och gravörer,

29. alla andra organ med särskild sakkunskap, i förekommande fall även i tredjeland, särskilt i kandidatländerna.

Artikel 8

Stödberättigad verksamhet

30. Programmet ska beakta de gränsöverskridande och tvärvetenskapliga aspekterna på insatserna mot penningförfalskning och ska främja goda metoder som är anpassade till varje medlemsstats särskilda nationella förutsättningar.

31. Programmet ska lämna stöd till åtgärder som uppfyller de mål som föreskrivs i artiklarna 3 och 4 och i synnerhet följande:

32. Informationsutbyte, i synnerhet genom workshoppar, möten, seminarier, målstyrda resor och personalutbyte mellan behöriga nationella myndigheter samt liknande åtgärder. Informationsutbytet ska inriktas bland annat på

33. metoder för bevakning och analys av de ekonomiska och finansiella konsekvenserna av penningförfalskning,

34. hantering av databaser och system för tidig varning,

35. användning av undersökningsverktyg med datatillämpningar,

36. utrednings- och undersökningsmetoder,

37. vetenskapligt stöd (särskilt genom vetenskapliga databaser och teknisk övervakning samt uppföljning av nya rön),

38. skydd av euron utanför Europeiska unionen,

39. forskning, och

40. tillhandahållande av särskild sakkunskap.

41. Tekniskt, vetenskapligt och operativt stöd, i synnerhet

42. alla åtgärder som gör det möjligt att på EU-nivå utforma pedagogiska verktyg (lagsamlingar på EU-nivå, informationsbulletiner, praktiska handledningar, ordböcker och lexikon samt databaser, i synnerhet när det gäller vetenskapligt stöd och teknisk övervakning) eller stöd för datatillämpningar (t.ex. programvara),

43. relevanta tvärvetenskapliga och gränsöverskridande studier,

44. utveckling av tekniska instrument och metoder till stöd för undersökande verksamhet på EU-nivå,

45. ekonomiskt stöd för samarbete om åtgärder som avser minst två stater när sådant stöd inte kan erhållas från andra program vid EU:s institutioner och organ.

46. Stöd för att finansiera inköp av utrustning för myndigheter som är specialiserade på insatser mot penningförfalskning för att skydda euron.

Kapitel II

Budgetram

Artikel 9

Ekonomiskt anslag

Det ekonomiska anslaget för genomförandet av detta program under perioden 1 januari 2014–31 december 2020 ska vara 7 700 000 miljoner euro i löpande priser.

Artikel 10

Ekonomiskt stöd och samfinansiering

47. Kommissionen ska genomföra programmet i enlighet med budgetförordningen.

48. Europeiska unionens finansiering av sådan verksamhet som avses i artikel 8 ska ha formen av

49. bidrag,

50. offentlig upphandling,

51. Inköp av utrustning ska inte vara det enda inslaget i bidragsavtalet.

52. När bidrag beviljas enligt programmet ska de stödberättigande kostnaderna samfinansieras med högst 80 %. I sådana vederbörligen motiverade undantagsfall som anges i det årliga arbetsprogram som nämns i artikel 11 får de stödberättigande kostnaderna samfinansieras med högst 90 %.

53. När den verksamhet som avses i artikel 8 anordnas gemensamt med andra samarbetsparter såsom Europiska centralbanken, Eurojust, Europol eller Interpol ska de därav följande kostnaderna delas mellan de deltagande parterna. Varje part ska svara för sina egna deltagares resekostnader och traktamenten.

Artikel 11

Årligt arbetsprogram

Kommissionen ska anta årliga arbetsprogram för att genomföra programmet. Arbetsprogrammen ska innehålla målbeskrivningar, förväntade resultat, en metodbeskrivning och uppgifter om totalkostnader. De ska också innehålla en kortfattad beskrivning av de insatser som ska finansieras, uppgifter om finansieringsbelopp för varje åtgärd och en vägledande tidsplan för deras genomförande. Avseende bidrag ska arbetsprogrammen även innehålla uppgifter om de huvudsakliga utvärderingskriterierna och högsta samfinansieringsgrad.

Budgeten för kommunikation som ska utföras av kommissionen enligt denna förordning ska dessutom även omfatta en kommunikationspolicy för Europeiska unionens politiska prioriteringar.

Kapitel III

Övervakning och utvärdering

Artikel 12

Övervakning, utvärdering och förvaltning

54. Programmet ska genomföras av kommissionen i samarbete med medlemsstaterna via samråd i olika stadier av programmets genomförande inom en lämplig rådgivande kommitté som inrättas genom förordning (EG) nr 1338/2001, med hänsyn till relevanta åtgärder som vidtagits av andra behöriga instanser, i synnerhet Europeiska centralbanken och Europol. Kommissionen ska eftersträva överensstämmelse och komplementaritet mellan det här aktuella åtgärdsprogrammet från unionen och andra relevanta program och verksamheter.

55. Kommissionen ska lämna årlig information om programmets resultat till Europaparlamentet och rådet. Information om överensstämmelse och komplementaritet med andra program och åtgärder på unionsnivå ska ingå. Kommissionen ska fortlöpande sprida resultaten av de verksamheter som får stöd via programmet. Alla deltagande länder ska förse kommissionen med de uppgifter och den information som behövs för att övervaka och utvärdera programmet.

56. Det är kommissionen som ska utvärdera programmet. Kommissionen ska senast den 31 december 2017 utarbeta en utvärderingsrapport om hur målen för samtliga åtgärder har uppnåtts (med avseende på resultat och effekter), hur effektivt resurserna använts och om det europeiska mervärdet innan beslut fattas om förlängning, ändring eller tillfälligt upphävande av åtgärderna. Utvärderingen ska dessutom behandla möjligheterna till förenkling, den interna och externa samstämmigheten, den fortsatta relevansen beträffande alla mål, och åtgärdernas bidrag till unionens prioriteringar för smart och hållbar tillväxt för alla. Den ska ta hänsyn till resultaten av utvärderingen av de långsiktiga effekterna av tidigare åtgärder. Utvärderingen av de långsiktiga effekterna och hållbarheten i programmets effekter ska ligga till grund för ett beslut om eventuell förlängning, ändring eller tillfälligt upphävande av ett påföljande program.

57. Senast den 31 december 2021 ska kommissionen även lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om hur programmets mål har uppfyllts.

Artikel 13

Skydd av Europeiska unionens ekonomiska intressen

58. Kommissionen ska se till att unionens ekonomiska intressen skyddas vid genomförandet av åtgärder som finansieras enligt den här förordningen, genom förebyggande åtgärder mot bedrägeri, korruption och annan olaglig verksamhet, genom effektiva kontroller och, om oriktigheter upptäcks, genom återkrav av felaktigt utbetalda medel samt vid behov genom effektiva, proportionella och avskräckande påföljder.

59. Kommissionen eller dess företrädare och revisionsrätten ska ha befogenhet att utföra revision, på grundval av handlingar och kontroller på plats, hos alla stödmottagare, uppdragstagare och underleverantörer som erhållit unionsfinansiering enligt den här förordningen.

Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) får, i enlighet med förfarandena i förordning (Euratom, EG) nr 2185/96, utföra kontroller på plats och inspektioner hos ekonomiska aktörer som direkt eller indirekt berörs av unionsfinansiering, i syfte att fastställa om det har förekommit bedrägeri, korruption eller annan olaglig verksamhet som påverkar unionens ekonomiska intressen i samband med bidragsavtal, bidragsbeslut eller andra avtal som berörs av sådan finansiering.

Utan att det påverkar tillämpningen av första och andra styckena ska befogenheten att utföra revision, kontroller på plats och inspektioner uttryckligen tillerkännas kommissionen, revisionsrätten och Olaf i samarbetsavtal med tredjeland eller internationella organisationer, bidragsavtal, bidragsbeslut och andra avtal som ingås med tillämpning av den här förordningen.

Kapitel IV

Slutbestämmelser

Artikel 14

Upphävande

Rådets beslut 2001/923/EG[9], 2001/924/EG[10], 2006/75/EG[11], 2006/76/EG[12], 2006/849/EG[13] och 2006/850/EG[14] ska upphöra att gälla med verkan den 1 januari 2014.

Finansiella åtaganden som berör verksamhet inom ramen för de besluten ska emellertid även fortsättningsvis styras av de besluten, fram till dess att verksamheten avslutats.

Artikel 15

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning .

Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna i enlighet med fördragen.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

1. GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET

1.1. Förslagets eller initiativets beteckning

1.2. Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen

1.3. Typ av förslag eller initiativ

1.4. Mål

1.5. Motivering till förslaget eller initiativet

1.6. Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen

1.7. Planerad metod för genomförandet

2. FÖRVALTNING

2.1. Bestämmelser om uppföljning och rapportering

2.2. Administrations- och kontrollsystem

2.3. Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter

3. BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET

3.1. Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel

3.2. Beräknad inverkan på utgifterna

3.2.1. Sammanfattning av den beräknade inverkan på utgifterna

3.2.2. Beräknad inverkan på driftsanslagen

3.2.3. Beräknad inverkan på de administrativa anslagen

3.2.4. Förenlighet med den gällande fleråriga budgetramen

3.2.5. Bidrag från tredje part

3.3. Beräknad inverkan på inkomsterna

FINANSIERINGSÖVERSIKT FÖR RÄTTSAKT

GRUNDLÄGGANDE UPPGIFTER OM FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET

Rådets förordning av den […] om inrättande av ett program för utbyte, stöd och utbildning för att skydda euron mot penningförfalskning (Periklesprogrammet 2020)

Förslagets eller initiativets beteckning

Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om Periklesprogrammet för att främja insatser för att skydda euron mot penningförfalskning.

Berörda politikområden i den verksamhetsbaserade förvaltningen och budgeteringen[15]

Politikområde: 24 – Bedrägeribekämpning

Typ av förslag eller initiativ

( Ny åtgärd

( Ny åtgärd som bygger på ett pilotprojekt eller en förberedande åtgärd[16]

Befintlig åtgärd vars genomförande förlängs i tiden

( Förslaget/initiativet rör en tidigare åtgärd som omformas till eller ersätts av en ny

Mål

Fleråriga strategiska mål för kommissionen som förslaget eller initiativet är avsett att bidra till

Det här förslaget ingår i kommissionens lagstiftningspaket i samband med den nya fleråriga budgetramen (samfinansierade EU-program inom ramen för den fleråriga budgetramen 2014–2020).

Programmets allmänna mål är att stödja och komplettera medlemsstaternas åtgärder för att skydda eurosedlar och mynt mot penningförfalskning och liknande bedrägerier och därigenom stödja de behöriga nationella och europeiska myndigheternas ansträngningar för att uppnå ett nära och regelbundet samarbete sinsemellan, med Europeiska kommissionen samt med tredjeländer och internationella organisationer.

Specifika mål eller verksamheter inom den verksamhetsbudgeterade förvaltningen och budgeteringen som berörs [verksamhet nr 240202]

Programmets kortsiktiga mål omfattar följande:

60. Öka medvetenheten om eurons dimension för unionen och internationellt samt öka de allmänna kunskaperna om skyddet av euron.

61. Stödja förebyggande insatser och bidra till insatserna mot penningförfalskning av euron och liknande bedrägerier genom specialiserade fortbildnings- och stödinsatser på området.

62. Främja samordning av högkvalitativ utbildning av fortbildare med hänsyn till de nationella operativa strategierna.

63. Främja ett närmare samarbete mellan de berörda instanserna och berörd personal, utveckla ömsesidigt förtroende och informationsutbyte, däribland om arbetsmetoder, erfarenheter och praxis.

64. Stödja utvecklingen av särskilda rättsliga och juridiska insatser för att skydda euron.

65. Öka skyddet av euron i länder med hög risk genom att stödja inköp av särskild utrustning.

Verkan eller resultat som förväntas

Beskriv den verkan som förslaget eller initiativet förväntas få på de mottagare eller den del av befolkningen som berörs.

De mottagare som avses i förslaget är endast myndigheter i medlemsstaterna som är behöriga i fråga om skyddet av euron. Målgrupper för programmets verksamhet är all offentligt eller privat anställd personal som arbetar med att skydda euron.

Åtgärderna ska ge följande resultat:

66. Positivt påverka på nationella och gränsöverskridande insatser för att förebygga och beivra penningförfalskning av euron och därmed sammanhängande bedrägerier.

67. Ge medlemsstaternas behöriga myndigheter möjlighet att få stöd i insatserna för att uppnå och behålla ett gott och likvärdigt skydd av eurosedlar och mynt.

68. Främja berörd personal genom lämplig spridning av allmänna och särskilda kunskaper, utveckling av samarbetet och särskilda nätverk för skyddet av eurosedlar och mynt.

69. Hjälpa medlemsstaterna och tredjeland att förbättra sina institutionella och rättsliga ramar för att få en harmoniserad och god nivå på skyddet mot penningförfalskning och därmed sammanhängande bedrägerier.

Indikatorer för bedömning av resultat eller verkan

Ange vilka indikatorer som ska användas för att följa upp hur förslaget eller initiativet genomförs.

Huvudindikatorer som ska användas för uppföljning av hur de särskilda målen genomförts:

- antal falska eurosedlar och mynt,

- antal upptäckta falsktryckerier,

- antal anhållanden,

- utdömda påföljder.

Arbetsprogrammen ska särskilt ange mål och milstolpar för programmets genomförande.

Motivering till förslaget eller initiativet

Fördraget föreskriver att Europaparlamentet och rådet ska anta nödvändiga åtgärder när det gäller användningen av euron som gemensam valuta (artikel 133 i EUF-fördraget). Dessa åtgärder avser även att skydda euron mot penningförfalskning. Enligt artikeln har EU ansvar för att skydda användningen av euron som gemensam valuta. Samtidigt är det de nationella myndigheterna som ansvarar för att ge ut eurosedlar och mynt i enlighet med artikel 128 i EUF-fördraget. Medlemsstaterna har antagit nationell lagstiftning och interna skyddsregler i detta sammanhang.

Behov som ska tillgodoses på kort eller lång sikt

Med hänsyn till tidigare erfarenheter och resultat av Periklesprogrammens tillämpning ska Perikles 2020 inriktas på fler frågor avseende skyddet av euron mot penningförfalskning.

- Nya hot uppkommer när brottsligor i allt fler tredjeländer fortsätter intressera sig för eurosedlar och mynt. Perikles 2020 bör erbjuda det stöd myndigheter i dessa länder behöver för att kunna hantera situationen.

- De kommande årens införande av nya serier av eurosedlar kommer troligen att öka efterfrågan på insatser för att öka medvetenheten om frågorna och särskild fortbildning.

- Nya länder kommer att ansluta sig till EU och eventuellt till euroområdet, vilket kommer att öka fortbildningsbehoven.

- Efterfrågan på stöd från Perikles bör även beaktas mot bakgrund av besparingskraven och medlemsstaternas minskande tillgångar.

Mervärdet av en åtgärd på unionsnivå

Programmet Perikles 2020 ska bidra till ett bibehållet och ökat skydd av euron genom insatser för att öka medvetenheten om frågorna och särskild fortbildning av berörd personal, personalutbyte för att ytterligare främja samarbetet och nätverken mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter och med tredjeland, tekniskt bistånd till myndigheter som arbetar med att skydda euron.

Dessa åtgärder förväntas resultera i effektivare insatser för att förebygga och beivra penningförfalskning av euron och därmed sammanhängande bedrägerier.

Huvudsakliga erfarenheter från liknande försök eller åtgärder

Periklesprogrammet utvärderades två gångar, 2004 och 2011. Utvärderingarna visade att programmet uppnått målen och alla mottagare ansåg att programmet borde fortsätta.

Utvärderingarna visade även att programmet kunde förbättras på vissa områden, bland annat borde metoderna förenklas, användningen av bidragen rationaliseras och bättre möjligheter införas för att stödja myndigheter i tredjeland i insatserna för att skydda den gemensamma europeiska valutan.

Förenlighet med andra finansieringsformer och eventuella synergieffekter

Konsekvensbedömningen visade att Periklesprogrammet är det enda EU-program som särskilt ägnas åt att skydda euron mot penningförfalskning. Periklesprogrammet bör under den aktuella perioden (2014–2020) fortsätta att stödja en rad verksamheter som kompletterar verksamhet som omfattas av andra program. För att undvika eventuella överlappningar och öka den övergripande samstämmigheten kommer fortsatta dialoger att hållas, såväl nationellt som på EU-nivå.

Tid under vilken åtgärden kommer att pågå respektive påverka resursanvändningen

X Förslag eller initiativ som pågår under begränsad tid (sju år 2014-2020)

- X Förslaget eller initiativet ska gälla från den 1 januari 2014 till den 31 december 2020.

- X Resursanvändningen påverkas från 2014 till 2023 (från 2021 till 2023 endast för betalningsanslag)

( Förslag eller initiativ som pågår under en obegränsad tid

- Efter en inledande period ÅÅÅÅ–ÅÅÅÅ,

- beräknas genomförandetakten nå en stabil nivå.

Planerad metod för genomförandet[17]

X Direkt centraliserad förvaltning som sköts av kommissionen

( Indirekt centraliserad förvaltning genom delegering till

- ( genomförandeorgan

- ( byråer/organ som inrättats av gemenskaperna[18]

- ( nationella offentligrättsliga organ eller organ som anförtrotts uppgifter som faller inom offentlig förvaltning

- ( personer som anförtrotts ansvaret för genomförandet av särskilda åtgärder som följer av avdelning V i fördraget om Europeiska unionen och som anges i den grundläggande rättsakten i den mening som avses i artikel 49 i budgetförordningen

( Delad förvaltning med medlemsstaterna

( Decentraliserad förvaltning med tredjeländer

( Gemensam förvaltning med internationella organisationer (ange vilka)

Vid fler än en metod, ange kompletterande uppgifter under ”Anmärkningar”.

Anmärkningar

Metoden för att beräkna mottagarens respektive kommissionens andel av kostnaderna har förenklats väsentligt jämfört med tidigare versioner av programmet.

FÖRVALTNING

Bestämmelser om uppföljning och rapporteringAnge intervall och andra villkor för sådana åtgärder

Se artikel 12 i förslaget som innehåller bestämmelser om

- årlig information till Europaparlamentet och rådet om resultaten, däribland överensstämmelse och komplementaritet med andra EU-program,

- en utvärdering av hur programmets mål genomförts (senast den 31 december 2017),

- en slutlig rapport till budgetmyndigheten i slutet av 2021 om hur programmets mål uppfyllts.

Administrations- och kontrollsystem

Risker som identifierats

Bidragsavtalen anses medföra låg risk eftersom det i 90 procent av fallen är offentlig förvaltning eller rättstillämpande myndigheter i medlemsstaterna som är mottagare.

För upphandlade avtal har risken minskats eftersom en stor del av utgifterna rättsligt och ekonomiskt täcks av ett ramavtal som ingås för ett år i taget och som får förlängas tre gånger.

I enlighet med kommissionens krav ska en riskbedömning göras varje år.

- En risk som uppstår vid bidrag är hur mottagaren tolkar villkoren för stödberättigande kostnader i samband med verksamheten.

- En annan aspekt är att mottagaren kan deklarera utgifter som inte omfattas av bidragsavtalet.

- Dessutom kan det saknas tillräckliga styrkande underlag för personalkostnader.

Planerade kontrollmetoder

Kontrollmetoderna för båda delarna av programmet (bidrag och upphandling) är förenliga med budgetförordningen. Kontroller i förväg (åtaganden och betalningar). Kommissionen/Olaf har valt att använda en delvis decentraliserad ekonomisk förvaltning där alla förhandskontroller ska göras centralt i den budgetansvariga enheten. Alla akter kontrolleras av minst tre personer (förvaltaren, och finansieringskontrollanten i budgetenheten samt den operativa kontrollanten i den enhet som ansvarar för utgiften) innan de godkänns av den vidaredelegerade utanordnaren. Alla enhetschefer har fått vidaredelegering av generaldirektören och därför är varje enhetschef ansvarig för sin del av programmet. |

- Finansieringskontrollanten gör förhandskontroller av alla transaktioner som kräver godkännande av den vidaredelegerade utanordnaren. - Kontroller görs av känsliga variabler med utgångspunkt i de riskanalyser som gjorts i samband med den kvalitativa revisionsrapporten (till exempel LE- och BA-poster, G/L-poster, budgetrubriker, belopp och beräkningar mm). Vid all upphandling avseende Perikles är någon från Olaf närvarande den dag beställningen verkställs för att kontrollera att medlen används på bästa sätt (t.ex. för konferenser och fortbildning). Bidrag - I de bidragsavtal som undertecknas med mottagarna fastställs villkoren för finansieringen och verksamheten och avtalet innehåller även ett avsnitt om kontrollmetoder. - Efterhandskontroller på platsen kan utföras av den ekonomiska eller operativa handläggaren utifrån en rad variabler (t.ex. avtalets belopp eller hur komplicerat ärendet är). Under dessa kontroller bedöms både resultatens kvalitet och ekonomiska återverkningar. Kommissionen/Olaf har för avsikt att göra ungefär tio kontroller på platsen varje år. Upphandling - Närmare kravbeskrivningar finns och ligger till grund för de enskilda avtalen. Klausuler om bedrägeribekämpning finns i alla avtal som ingås mellan Olaf och tredje man. - Olaf kontrollerar alla resultat och övervakar all verksamhet och tjänster som levereras av uppdragstagaren enligt ramavtalet. |

I enlighet med artikel 13 i förslaget planeras även åtgärder hos mottagarna (styrkande handlingar ska lämnas till kommissionen). Revision kan göras under kontraktets eller avtalets löptid och under fem år efter det att den sista utbetalningen gjorts och vid behov kan kommissionen besluta om återkrav. Det finns bestämmelser om att kommissionens personal och annan behörig extern personal, liksom revisionsrättens och Olafs personal, ska ha tillgång till handlingarna. Kontrollerna ger Olaf tillräckliga garantier för kvaliteten och utgifternas berättigande och minskar risken för att bestämmelserna inte efterlevs. Bedömningen görs i allmänhet på nivå 3 och ibland på nivå 4 när kontroller utförs på plats[19]. De ovannämnda kontrollerna minskar eventuella risker till i stort sett noll och avser samtliga mottagare.

Kostnaderna för de ovan beskrivna kontrollerna utgör 1,15 % av budgeten. Beräkningen bygger på kontroller som redan finns för Perikles II.

Kontrollstrategin för programmet anses effektivt minska risken för att bestämmelserna inte efterlevs och står i proportion till risken, med tanken på den blygsamma budgeten.

Åtgärder för att förebygga bedrägeri och oegentligheter/oriktigheter

Beskriv förebyggande åtgärder (befintliga eller planerade)

Se artikel 13.2 i förslaget. Kommissionen ska göra kontroller och inspektioner på plats inom ramen för det här programmet i enlighet med rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 och vid behov får Olaf företa utredningar i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1073/1999.

BERÄKNADE BUDGETKONSEKVENSER AV FÖRSLAGET ELLER INITIATIVET

Berörda rubriker i den fleråriga budgetramen och budgetrubriker i den årliga budgetens utgiftsdel

- Befintliga budgetrubriker (även kallade ”budgetposter”)

Redovisa de berörda rubrikerna i budgetramen i nummerföljd och – inom varje sådan rubrik – de berörda budgetrubrikerna i den årliga budgeten i nummerföljd

Rubrik i den fleråriga budget-ramen | Budgetrubrik i den årliga budgeten | Typ av anslag | Bidrag |

Nummer [Beteckning…...….] | Diff./Icke-diff. ([20]) | från Efta-länder[21] | från kandidatländer[22] | från tredjeländer | enligt artikel 18.1 aa i budgetförordningen |

[1A] | 24.0202 Unionens program för utbyte, stöd och utbildning för att skydda euron mot penningförfalskning | Diff. | JA | JA | NEJ | NEJ |

Beräknad inverkan på utgifterna

Sammanfattning av den beräknade inverkan på utgifternaMiljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Rubrik i den fleråriga budgetramen | Nummer | 1A Smart tillväxt för alla |

Miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Beräknat personalbehov

- ( Förslaget/initiativet kräver inte att personalresurser tas i anspråk

- X Förslaget/initiativet kräver att personalresurser tas i anspråk enligt följande:

Uppgifterna ska uttryckas i heltidsekvivalenter

Budgetår 2014[30] | Budgetår 2015 | Budgetår 2016 | Budgetår 2017 | Budgetår 2018 | Budgetår 2019 | Budgetår 2020 och följande budgetår |

( Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda) |

24 01 06 –A3 01 01 (vid huvudkontoret eller vid kommissionens kontor i medlemsstaterna) | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 |

XX 01 01 02 (Delegationer) |

XX 01 05 01 (indirekta forskningsåtgärder) |

10 01 05 01 (direkta forskningsåtgärder) |

( Extern personal (i heltidsekvivalenter)[31] |

24 01 02 01 (kontraktsanställa, vikarier och nationella experter – totalt) |

XX 01 02 02 (kontraktsanställda, vikarier, unga experter, lokalanställda och nationella experter vid delegationerna) |

10 01 05 02 (kontraktsanställda, vikarier och nationella experter som arbetar med direkta forskningsåtgärder) |

Annan budgetrubrik (ange vilken) |

TOTALT | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 | 1.5 |

XX motsvarar det politikområde eller den avdelning i budgeten som berörs.

Personalbehoven ska täckas med personal inom generaldirektoratet som redan har avdelats för att förvalta åtgärden i fråga, eller genom en omfördelning av personal inom generaldirektoratet, om så krävs kompletterad med ytterligare resurser som kan tilldelas det förvaltande generaldirektoratet som ett led i det årliga förfarandet för tilldelning av anslag och med hänsyn tagen till rådande begränsningar i fråga om budgetmedel.

Beskrivning av arbetsuppgifter:

Tjänstemän och tillfälligt anställda | 1,5 tjänstemän (0,75 handläggartjänster och 0,75 assistenttjänster ) 1,5 x 127.000 =190.500 |

Extern personal |

Förenlighet med den gällande fleråriga budgetramen

- X Förslaget/initiativet är förenligt med den gällande fleråriga budgetramen

- ( Förslaget/initiativet kräver omfördelningar under den berörda rubriken i den fleråriga budgetramen

Förklara i förekommande fall vilka ändringar i planeringen som krävs, och ange berörda budgetrubriker och belopp.

- ( Förslaget/initiativet förutsätter att flexibilitetsmekanismen utnyttjas eller att den fleråriga budgetramen revideras[34]

Beskriv behovet av sådana åtgärder, och ange berörda rubriker i budgetramen, budgetrubriker i den årliga budgeten samt belopp.

Bidrag från tredje part

- X Det ingår inga bidrag från tredje part i det aktuella förslaget eller initiativet

- Förslaget eller initiativet kommer att samfinansieras enligt följande:

Anslag i miljoner euro (avrundat till tre decimaler)

Budgetår n | Budgetår n+1 | Budgetår n+2 | Budgetår n+3 | För in så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) | Totalt |

Budgetår n | Budgetår n+1 | Budgetår n+2 | Budgetår n+3 | För in så många år som behövs för att redovisa inverkan på resursanvändningen (jfr punkt 1.6) |

Obs: Genomsnittskostnader för varje personalkategori finns i programmet BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/pre/legalbasis/pre-040-020_preparation_en.html#forms |

( Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda) – Ekonomiansvariga och assistenter samt operativa handläggare och assistenter Administrativt stöd: 0,25 handläggartjänster + 0,25 assistenttjänster Programförvaltning: 0,50 handläggartjänster + 0,50 assistenttjänster Gällande genomsnittskostnader för tjänstemän och tillfälligt anställda har använts: Tjänsteman: 127 000 euro per år Tillfälligt anställda: 127 000 euro per år |

( Extern personal Ej tillämpligt. Gällande genomsnittskostnader för tjänstemän och tillfälligt anställda har använts: Kontraktsanställd personal: 64 000 euro per år Tekniskt stöd: 160 000 euro per år Nationella experter: 73 000 euro per år |

Belopp utanför RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen |

( Tjänster som tas upp i tjänsteförteckningen (tjänstemän och tillfälligt anställda) Ej tillämpligt. |

( Extern personal Ej tillämpligt. |

Administrativa utgifter

Ange vilken beräkningsmetod som använts för varje budgetpost,

och vilka antaganden de bygger på (antal möten per år, genomsnittliga kostnader etc.)

RUBRIK 5 i den fleråriga budgetplanen |

Tjänsteresor: Troligtvis 15 tjänsteresor per år till en genomsnittlig kostnad om 1 000 euro per resa. |

Belopp utanför RUBRIK 5 i den fleråriga budgetramen |

Ej tillämpligt. |

[1] Se bilagan.

[2] Kommissionens/Olafs expertgrupp mot förfalskning av euron mötes tre gånger om året och samlar experter från alla medlemsstater tillsammans med experter från angränsande områden samt från Europol, Interpol och Europeiska centralbanken.

[3] Se artiklarna 8-11 i rådets beslut 2001/923/EG av den 17 december 2001.

[4] KOM(2011) 500.

[5] EUT L xxx xxx, s. x.

[6] EGT L 181, 4.7.2001, s. 6.

[7] Rådets beslut 2001/923/EG av den 17 december 2001 (EGT L 339, 21.12.2001, s. 50).

[8] Nationernas förbund, traktatsamling nr 2623 (1931), s. 372.

[9] EGT L 339, 21.12.2001, s. 50.

[10] EGT L 339, 21.12.2001, s. 55.

[11] EUT L 36, 8.2.2006, s. 40.

[12] EUT L 36, 8.2.2006, s. 42.

[13] EUT L 330, 28.11.2006, s. 28.

[14] EUT L 330, 28.11.2006, s. 30.

[15] Verksamhetsbaserad förvaltning (ABM) Verksamhetsbaserad budgetering (ABB).

[16] I den mening som avses i artikel 49.6 a respektive 49.6 b i budgetförordningen.

[17] Närmare förklaringar av de olika metoderna för genomförande med hänvisningar till respektive bestämmelser i budgetförordningen återfinns på BudgWeb: http://www.cc.cec/budg/man/budgmanag/budgmanag_en.html.

[18] Organ som avses i artikel 185 i budgetförordningen.

[19] Kontroller som avser och inkluderar tillgång till de styrkande handlingar som inkommit i den aktuella etappen.

[20] Differentierade respektive icke-differentierade anslag.

[21] Efta: Europeiska frihandelssammanslutningen.

[22] Kandidatländer och i förekommande fall potentiella ansökarländer från västra Balkan.

[23] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras.

[24] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder.

[25] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras.

[26] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras.

[27] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras.

[28] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras.

[29] Detta avser tekniskt eller administrativt stöd för genomförandet av vissa av Europeiska unionens program och åtgärder (tidigare s.k. BA-poster) samt indirekta och direkta forskningsåtgärder.

[30] Med år n avses det år då förslaget eller initiativet ska börja genomföras.

[31] CA = kontraktsanställda, INT = vikarier, JED = unga experter, LA = lokalanställda, SNE = nationella experter.

[32] Särskilt tak för finansiering av extern personal genom driftsanslag (tidigare s.k. BA-poster).

[33] Inom förvaltningen av strukturfonderna, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) samt Europeiska fiskerifonden (EFF).

[34] Se punkterna 19 och 24 i det interinstitutionella avtalet.

[35] När det gäller traditionella egna medel (tullar och sockeravgifter ) ska nettobeloppen anges, dvs. bruttobeloppen minus 25 % avdrag för uppbördskostnader.

[36] CA = kontraktsanställda, INT = vikarier, JED = unga experter, LA = lokalanställda, SNE = nationella experter. TA= tekniskt stöd.

[37] CA = kontraktsanställda, INT = vikarier, JED = unga experter, LA = lokalanställda, SNE = nationella experter.

[38] Ange vilken kommitté och grupp som berörs.