MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA CENTRALBANKEN, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN OCH REGIONKOMMITTÉN Resultattavla för rättsskipningen i EU 2015 /* COM/2015/0116 final */





1. INLEDNING 2015 års resultattavla för rättsskipningen i EU (nedan kallad resultattavlan) redovisas i en tid då EU har förbundit sig att blåsa nytt liv i tillväxten och generera en ny drivkraft för förändring. Effektiva rättssystem spelar en viktig roll för att skapa en investeringsvänlig miljö, återupprätta förtroendet och ge större rättslig förutsebarhet och hållbar tillväxt. Resultattavlan hjälper medlemsstaterna att förbättra effektiviteten hos sina rättssystem. Denna upplaga har som syfte att identifiera eventuella tendenser och innehåller nya indikatorer och mer precisa uppgifter. Den viktiga roll som rättssystemet har för tillväxten kompletterar den viktiga uppgiften att försvara de värderingar som EU bygger på. Tillgång till ett effektivt rättssystem är en grundläggande rättighet i de europeiska demokratierna och erkänns i medlemsstaternas konstitutionella traditioner. Rätten till ett effektivt rättsmedel fastställs i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Effektiviteten hos rättssystemen är också avgörande för genomförandet av EU-lagstiftningen och för att stärka det ömsesidiga förtroendet. När en nationell domstol tillämpar EU-lagstiftning fungerar den som ”unionsdomstol” och är skyldig att ge ett effektivt skydd till var och en, såväl enskilda medborgare som företag, vars rättigheter enligt EU-lagstiftningen har kränkts. Brister i de nationella rättssystemen är ett hinder för den inre marknadens funktion, för ett väl fungerande europeiskt område för rättvisa och för det faktiska genomförandet av EU:s regelverk. Därför har nationella reformer av rättsväsendet sedan 2011 varit en viktig del av de strukturella komponenterna i de medlemsstater som omfattas av programmen för ekonomisk anpassning[1]. Sedan 2012 har en förbättring av rättssystemens kvalitet, oberoende och effektivitet också varit en prioritering inom den europeiska planeringsterminen, EU:s årligen återkommande cykel för samordning av ekonomi- och finanspolitiken. Genom den årliga tillväxtöversikten för 2015 förnyas åtagandet att genomföra strukturella reformer på det rättsliga området[2]. I medlemsstaterna pågår en stor rättslig reformprocess... Av den information som samlats in till denna utgåva av resultattavlan för rättsskipningen i EU framgår det att alla medlemsstater under 2014 arbetat för att reformera sina rättsväsenden. Reformprocessens räckvidd, omfattning och läge varierar avsevärt, liksom de mål som eftersträvas, vilka kan vara att motverka ineffektivitet, förbättra kvalitet och tillgänglighet, hantera budgetbegränsningarna, stärka medborgarnas förtroende eller att främja ett företagsvänligt klimat. Diagram 1: Kartläggning av rättsliga reformer i EU under 2014 (källa: Europeiska kommissionen[3]) Åtgärderna är av såväl operativ karaktär, exempelvis modernisering av handläggningsprocessen i domstolen, användning av ny informationsteknik och utveckling av alternativ tvistlösning, som mer strukturell karaktär, exempelvis omstrukturering av domstolarnas organisation, översyn av domstolsväsendet, förenkling av de civilrättsliga processreglerna, reformering av de rättsliga och juridiska yrkena samt reformering av rättshjälpen. ... som uppmuntras och får stöd på EU-nivå. Denna reformprocess är ett led i de strukturreformer som främjas på europeisk nivå för att föra in Europa på en stadig kurs mot ekonomisk återhämtning. Tillsammans med investeringar och finanspolitiskt ansvar är strukturreformer en av de tre pelarna i en integrerad strategi för EU:s ekonomiska och sociala politik under 2015. Strukturreformer för att säkerställa effektiva rättssystem banar väg för ett mer företags- och medborgarvänligt klimat. De slutsatser som kunde dras av 2014 års resultattavla har, tillsammans med en specifik bedömning av var och en av de berörda medlemsstaterna, hjälpt EU att fastställa landsspecifika rekommendationer på området rättvisa. Efter ett förslag från kommissionen utarbetade rådet rekommendationer till tolv medlemsstater[4] i syfte att förbättra rättssystemets oberoende, kvalitet och/eller effektivitet, beroende på förutsättningarna i landet i fråga. Det konstaterades att tio av dessa tolv medlemsstater under 2013[5] och sex av dem under 2012[6] redan hade upplevt svårigheter i fråga om rättssystemets funktion. Kommissionen följer noggrant genomförandet av dessa rekommendationer genom en dialog med de nationella myndigheterna och berörda parterna i de berörda medlemsstaterna. För att stödja dessa reformsträvanden har kommissionen också intensifierat dialogen med medlemsstaterna genom gruppen av kontaktpersoner för frågor om nationella rättssystem[7]. Diskussionerna byggde på medlemsstaternas sakkunskap[8] och ledde till utbyte av information om praxis för att främja kvaliteten på rättssystemet, särskilt metoder för kvalitetsledning, domstolarnas kommunikationspolitik, insatser för en enhetlig tillämpning av unionsrätten och de reformer som på senare tid genomförts för att öka rättssystemets effektivitet och kvalitet (t.ex. i fråga om dess struktur). En fortsättning av insatserna för att främja utbytet av bästa praxis är avgörande för att man ska kunna stödja kvaliteten på de rättsliga reformerna i medlemsstaterna. De europeiska struktur- och investeringsfonderna (ESI-fonderna)[9] ger stöd till medlemsstaternas insatser för att förbättra sina rättssystems funktion. I början av den nya programperioden 2014–2020 inledde kommissionen en intensiv dialog med medlemsstaterna om fastställande av strategiska prioriteringar för finansiering av de europeiska struktur- och investeringsfonderna för att främja en nära koppling mellan politik och finansiering. På grundval av utkastet till partnerskapsavtal har den totala budget som anslagits för investeringar i institutionell kapacitet hos offentlig förvaltning uppgått till nästan 5 miljarder euro för nästa programperiod. Av de tolv medlemsstater som fick en landsspecifik rekommendation på området rättvisa under 2014, fastställde elva rättvisa som ett prioriterat område för stöd till de europeiska struktur- och investeringsfonderna. Rättvisa är också en prioritering inom ramen för de ekonomiska anpassningsprogrammen för Grekland och Cypern, som kommer att använda de europeiska struktur- och investeringsfonderna på detta område. De landsspecifika rekommendationerna, den landsspecifika bedömningen och uppgifterna i resultattavlan är centrala faktorer för medlemsstaterna när de fastställer sina finansieringsprioriteringar. Medlemsstater som har fastställt rättssystemet som ett prioriterat område avser att använda de europeiska struktur- och investeringsfonderna främst för att förbättra rättsväsendets effektivitet. Även om de konkreta åtgärderna kommer att bero på de särskilda behoven i varje berörd medlemsstat, växer vissa typer av verksamheter fram som är gemensamma för flera medlemsstater, såsom införande av ärendehanteringssystem, användning av informations- och kommunikationsteknik i domstolarna, övervaknings- och utvärderingsverktyg och utbildningsprogram för domare. Omfattningen av detta stöd varierar mellan medlemsstaterna. Medan vissa medlemsstater avser att stödja ett brett tvärsnitt av sina rättsliga system kommer andra att vara inriktade på enbart ett fåtal domstolar som har särskilda svårigheter eller väljs ut för pilotprojekt. Kommissionen betonade vikten av solida indikatorer för att övervaka effektiviteten hos stödet och de utfärdade riktlinjerna för övervakningsindikatorer i överensstämmelse med dem som används i resultattavlan. De kommer att se till att det görs en regelbunden rapportering från medlemsstaterna till kommissionen om uppnådda resultat. Dessa uppgifter kommer att underlätta utvärderingen av EU:s stöd för att göra medlemsstaternas rättssystem effektivare. Vad är resultattavlan för rättsskipningen i EU? Resultattavlan är ett informationsverktyg vars syfte är att hjälpa EU och medlemsstaterna att uppnå en mer effektiv rättsskipning genom att tillhandahålla objektiva, tillförlitliga och jämförbara uppgifter om kvalitet, oberoende och effektivitet i alla medlemsstater. Resultattavlan bidrar till att identifiera potentiella brister, förbättringar och god praxis. Den visar tendenser för hur nationella rättssystem fungerar över tid. Resultattavlan rangordnar inte rättssystemen utan ger en översikt över hur de fungerar baserat på olika indikatorer som är av gemensamt intresse för alla medlemsstater. Resultattavlan förespråkar inte någon särskild typ av rättssystem och behandlar alla medlemsstater på lika villkor. Oavsett vilken nationell rättsskipningsmodell eller rättstradition som rättssystemet vilar på är snabbhet, oberoende, ekonomisk överkomlighet och användarvänlighet några viktiga parametrar för ett effektivt rättssystem. 2015 års resultattavla är inriktad på tvistemål och förvaltningsmål i syfte att bistå medlemsstaterna i deras arbete med att bana väg för en mer företagsinriktad och medborgarvänlig miljö, vilket i sin tur främjar investeringar, liksom för en djupare och mer rättvis inre marknad. Resultattavlan är ett verktyg som utvecklas i dialog med medlemsstaterna och Europaparlamentet så att nödvändiga parametrar för ett väl fungerande rättssystem kan fastställas. Europaparlamentet har uppmanat kommissionen att successivt bredda omfattningen av resultattavlan och man har börjat reflektera över hur detta ska göras. På vilket sätt bidrar resultattavlan för rättsskipningen i EU till den europeiska planeringsterminen? Resultattavlan för rättsskipningen i EU ger information om hur rättssystem fungerar och hjälper till att bedöma konsekvenserna av reformer av rättsväsendet. Om resultattavlans indikatorer avslöjar brister är det nödvändigt att göra en djupare analys av orsakerna till dessa. Denna landspecifika bedömning genomförs inom ramen för arbetet med den europeiska planeringsterminen och genom bilaterala dialoger med berörda myndigheter och aktörer. I denna bedömning beaktas särdragen hos rättssystemet och sambandet med de berörda medlemsstaterna. Den kan i slutändan leda till att kommissionen föreslår landsspecifika rekommendationer om förbättringar av rättssystemet[10]. Vilka metoder används i arbetet med resultattavlan för rättsskipningen i EU? I arbetet med resultattavlan används olika informationskällor. För närvarande tillhandahålls den största mängden kvantitativa uppgifter av Europarådets kommitté för utvärdering av domstolsväsendets effektivitet (Council of Europe Commission for the Evaluation of the Efficiency of Justice – Cepej) som kommissionen har ingått ett avtal med i syfte att genomföra en särskild årlig undersökning[11]. Dessa uppgifter är från 2013 och har tillhandahållits av medlemsstaterna i enlighet med Cepejs metoder. Detta år har uppgifterna samlats in av Cepej för EU:s medlemsstater[12]. Undersökningen omfattar även faktablad som beskriver kontexten för de olika länderna. Faktabladen bör läsas i anslutning till diagrammen. I resultattavlan för 2015 har kommissionen även använt sig av andra informationskällor, närmare bestämt Eurostat, Världsbanken, Världsekonomiskt forum och de europeiska rättsliga nätverken, framför allt nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet (European Network of the Councils for the Judiciary) som bidrog genom att svara på en enkät om rättsväsendets oberoende, samt gruppen av kontaktpersoner för frågor om nationella rättssystem. Ytterligare uppgifter har dessutom erhållits genom uppgiftsinsamling och fältstudier om hur de nationella domstolarna fungerar när de tillämpar EU-lagstiftningen på områdena konkurrens, konsumentskydd, gemenskapsvarumärken och offentlig upphandling. Hur kan effektiva rättssystem bidra till tillväxt? Effektiva rättssystem spelar en nyckelroll när det gäller att återställa förtroende under hela konjunkturcykeln. Om de rättsliga systemen garanterar ett vederbörligt verkställande av rättigheter och avtal blir borgenärer mer benägna att låna ut pengar och företag avskräckta från opportunistiskt beteende, samtidigt som transaktionskostnaderna minskas och investeringarna lättare finner vägen till innovativa sektorer som ofta är beroende av immateriella tillgångar (t.ex. immateriella rättigheter). Effektivare domstolar gör det lättare för företagare att komma in på marknaden och främjar konkurrensen. Forskningen visar att det finns ett positivt samband mellan företagsstorlek och effektiva rättssystem, och att incitamenten att investera och anställa är svagare om rättsväsendet inte fungerar. De nationella rättssystemens effekter på ekonomin betonas av Internationella valutafonden, Europeiska centralbanken, OECD, Världsekonomiskt forum och Världsbanken[13]. 2. Indikatorer i resultattavlan för rättsskipningen i EU 2015 2015 års resultattavla har utvecklats: Denna tredje upplaga har som syfte att identifiera eventuella tendenser, samtidigt som ett försiktigt och nyanserat tillvägagångssätt beaktas eftersom situationen varierar avsevärt, beroende på varje medlemsstat och indikator. 2015 års resultattavla innehåller också nya indikatorer och mer detaljerade uppgifter baserade på nya källor till information, t.ex. om domstolarnas effektivitet på områdena offentlig upphandling och immateriella rättigheter, utnyttjande och främjande av alternativ tvistlösning, användning av informations- och kommunikationsteknik för tvister om mindre värden, domstolarnas kommunikation samt sammansättning och befogenheter för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet. Den innehåller också för första gången uppgifter om andelen kvinnliga yrkesdomare, eftersom en jämnare könsfördelning kan bidra till att förbättra rättssystemens kvalitet. Rättssystemens effektivitet I resultattavlan för 2015 används samma indikatorer som tidigare när det gäller förfarandenas effektivitet, dvs. handläggningstid, avslutningsgrad och antal pågående mål. Dessutom visar 2015 års resultattavla resultaten av fyra uppgiftsinsamlingar som syftar till att ge mer precisa uppgifter om de rättsliga förfarandenas längd i mål som rör EU:s konkurrenslagstiftning, konsumentlagstiftning, gemenskapsvarumärken och offentlig upphandling. Rättssystemens effektivitet på dessa områden som omfattas av EU-lagstiftningen är viktig för ekonomin. Rättssystemens kvalitet Precis som i tidigare upplagor är 2015 års resultattavla inriktad på vissa faktorer som kan bidra till att förbättra rättssystemens kvalitet, såsom utbildning, övervakning och utvärdering av verksamheten vid domstolarna, användning av enkäter, budget och mänskliga resurser. 2015 års resultattavla kompletterar uppgifter om tillgången till informations- och kommunikationsteknik (IKT) med en mer djupgående inblick i hur elektroniska verktyg kan användas i praktiken. Samarbetet med gruppen av kontaktpersoner för frågor om nationella rättssystem har dessutom gett en användbar inblick i kommunikation och konkreta metoder som används av medlemsstaterna för att främja alternativ tvistlösning. Dessutom bidrar 2015 års resultattavla med närmare uppgifter om rättshjälp och en jämn könsfördelning inom rättsväsendet. Rättsväsendets oberoende I resultattavlan redovisas uppgifter om i vilken mån rättsväsendet uppfattas som oberoende. Uppgifterna har hämtats från den årliga rapporten om global konkurrenskraft från Världsekonomiskt forum. Det uppfattade oberoendet är visserligen viktigt, eftersom det kan påverka investeringsbeslut, men än viktigare är att rättsväsendets oberoende effektivt skyddas genom rättsliga garantier (strukturellt oberoende). Resultattavlan från 2014 innehöll en första allmän översikt över hur rättssystemen är organiserade för att skydda oberoendet i vissa typer av situationer där detta kan äventyras. Kommissionen har fortsatt sitt samarbete om rättsväsendets strukturella oberoende med de europeiska rättsliga nätverken, framför allt nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet (European Network of the Councils for the Judiciary). 2015 års resultattavla ger aktuell information om rättsliga garantier som infördes förra året och utvidgar den jämförande översynen över strukturellt oberoende. I synnerhet görs en jämförelse av sammansättningen av och befogenheterna för befintliga nationella tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet i EU, dvs. av information utifrån vilken myndigheter antar kriterier för att fastställa de finansiella resurserna för domarkåren och vilka dessa kriterier är. Ramen för analysen Effektivitet, kvalitet och oberoende är de viktigaste parametrarna för en analys av rättssystemens effektivitet. Uppgifterna om arbetsbördan för domstolarna i medlemsstaterna ger viktig information om det sammanhang i vilket rättssystemet verkar (t.ex. domstolars uppgifter, grad av tvistbenägenhet). Oberoende av skillnaderna mellan medlemsstaterna bör varje rättssystem kunna hantera sin arbetsbörda inom rimlig tid samtidigt som man uppfyller förväntningarna när det gäller kvalitet och oberoende. Diagram 2: Antal inkommande civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra mål per 100 invånare* (första instans, 2010, 2012 och 2013) (källa: Cepej-undersökningen) * Denna kategori omfattar alla tvistemål och civilrättsliga mål där det inte föreligger någon tvist, verkställighetsärenden, inskrivningsärenden och förvaltningsmål (där det föreligger eller inte föreligger tvist) och andra mål än brottmål. Italien: Det möjliga missförståndet beträffande jämförelsen mellan 2010, 2012 och 2013 skulle kunna förklaras med att en annan klassificering av civilrättsliga mål tillämpats. Diagram 3: Antal inkommande tvistemål per 100 invånare* (första instans, 2010, 2012 och 2013) (källa: Cepej-undersökningen) * Tvistemål rör tvister mellan parter, exempelvis avtalstvister, i enlighet med Cepejs metoder. Till civilrättsliga ärenden där det inte föreligger någon tvist hör exempelvis obestridda betalningsförelägganden. Affärsrättsliga mål handläggs av särskilda handelsdomstolar i vissa medlemsstater och av vanliga tvistemålsdomstolar i andra. Italien: Det möjliga missförståndet beträffande jämförelsen mellan 2010, 2012 och 2013 skulle kunna förklaras med att en annan klassificering av civilrättsliga mål tillämpats. 3. Viktiga slutsatser i resultattavlan för rättsskipningen i EU 2015 3.1 Rättssystemens effektivitet Försenad rättvisa är förmenad rättvisa. Att få ett beslut i tid är viktigt för företag och investerare. Inför investeringsbeslut beaktar företagen risken att bli inblandade i affärstvister, arbetsrättsliga eller skattemässiga tvister eller konkurser. Den effektivitet med vilken det rättsliga systemet i en medlemsstat hanterar tvister är mycket viktig. Rättslig verkställighet av ett avtal om tillhandahållande av varor eller tjänster blir exempelvis allt kostsammare ju längre tid den rättsliga tvisten tar, och efter en viss tid blir den till och med meningslös eftersom sannolikheten för att medel från betalningar och sanktioner ska kunna återfås minskar. 3.1.1. Handläggningstid Handläggningstiden är den tid (antal dagar) som behövs för att pröva ett mål i domstol, eller närmare bestämt den tid som domstolen behöver för att nå ett avgörande i första instans. Indikatorn för ”målgenomströmning” är antalet oavgjorda mål dividerat med antalet avgjorda mål vid årets utgång multiplicerat med 365 dagar[14]. Bortsett från diagrammen 13–17 rör alla uppgifter förfarandena i första instans och jämför, då sådana finns tillgängliga, uppgifter för 2010 med uppgifter för 2012 och 2013[15]. Även om olika överklagandeförfaranden kan ha stor inverkan på handläggningstiden bör rättssystemets effektivitet avspeglas redan i första instans, eftersom det rör sig om ett obligatoriskt steg för alla som vänder sig till domstol. Diagram 4: Tid som krävs för att avgöra civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra mål* (första instans/i dagar) (källa: Cepej-undersökningen[16]) * Denna kategori omfattar alla tvistemål och civilrättsliga mål där det inte föreligger någon tvist, verkställighetsärenden, inskrivningsärenden och förvaltningsmål (där det föreligger eller inte föreligger tvist) och andra mål än brottmål. Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Tjeckien, Estland, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Slovenien) eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Diagram 5: Tid som krävs för att avgöra tvistemål* (första instans/i dagar) (källa: Cepej-undersökningen) * Tvistemål rör tvister mellan parter, exempelvis avtalstvister och tvister i samband med insolvensförfaranden, i enlighet med Cepejs metoder. Till civilrättsliga ärenden där det inte föreligger någon tvist hör exempelvis obestridda betalningsförelägganden. Affärsrättsliga mål handläggs av särskilda handelsdomstolar i vissa medlemsstater och av vanliga tvistemålsdomstolar i andra. Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Tjeckien, Estland, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Slovenien) eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Nederländerna lämnade en uppmätt målgenomströmning men det beräknades inte av Cepej. Diagram 6: Tid som krävs för att avgöra förvaltningsmål* (första instans/i dagar) (källa: Cepej-undersökningen) * Förvaltningsmål rör tvister mellan medborgare och lokala, regionala eller nationella myndigheter, i enlighet med Cepejs metoder. Förvaltningsmål handläggs av särskilda förvaltningsdomstolar i vissa medlemsstater och av vanliga tvistemålsdomstolar i andra. Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Ungern), en omorganisering av det administrativa domstolssystemet (Kroatien), eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Förändringar i antalet inkommande mål påstås kunna förklara variationerna i LT. 3.1.2 Avslutandegrad Avslutandegraden är förhållandet mellan antalet avgjorda mål i förhållande till nyinkomna mål. Den mäter om en domstol klarar av att handlägga mål i den takt som nya mål kommer in. Handläggningstiden är knuten till den takt med vilken domstolarna kan avgöra mål, avslutandegraden, och antalet mål som fortfarande inte har avslutats (pågående mål). När avslutandegraden är omkring 100 % eller högre innebär detta att domstolssystemen har kapacitet att avgöra minst lika många mål som kommer in. När avslutandegraden ligger under 100 % avgör domstolarna färre mål än det antal mål som kommer in, vilket leder till att antalet oavslutade mål i slutet av året läggs till de pågående målen. Om denna situation får fortbestå under flera år kan detta vara en indikation på ett mer systematiskt problem med eftersläpningar som förvärrar domstolarnas arbetsbelastning och gör att handläggningstiderna blir allt längre. Diagram 7: Avslutandegrad för civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra mål* (första instans/i % – värden högre än 100 % visar att domstolarna har kunnat avgöra fler mål än som har kommit in, medan värden under 100 % indikerar motsatsen) (källa: Cepej-undersökningen) * Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Tjeckien, Estland, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Slovenien) eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Förändringar i antalet inkommande mål påstås kunna förklara variationerna i Litauen och Slovakien. I Litauen påstås externa och interna faktorer som t.ex. nya insolvensförfaranden ha kunnat påverka variationerna. Diagram 8: Avslutandegrad för tvistemål* (första instans/i %) (källa: Cepej-undersökningen) * Jämförelser måste göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Tjeckien, Estland, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Slovenien) eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Nederländerna lämnade en uppmätt målgenomströmning, men det beräknades inte av Cepej. Diagram 9: Avslutandegrad för förvaltningsmål* (första instans/i %) (källa: Cepej-undersökningen) * Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Ungern), en omorganisering av det administrativa domstolssystemet (Kroatien), eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Förändringar i antalet inkommande mål påstås kunna förklara variationerna i LT. 3.1.3 Pågående mål Antal pågående mål är antalet mål som är oavslutade vid slutet av en period. Antalet pågående mål påverkar också målgenomströmningen. För att förkorta handläggningstiden krävs därför åtgärder för att minska antalet pågående mål. Diagram 10: Antal pågående civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra pågående mål* (första instans/per 100 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Tjeckien, Estland, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Slovenien) eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Förändringar i antalet inkommande mål påstås kunna förklara variationerna i Litauen och Slovakien. I Danmark påstås datoriseringen av fastighetsregistret kunna förklara minskningen av pågående mål. Diagram 11: Antal pågående tvistemål* (första instans/per 100 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Tjeckien, Estland, Italien, Cypern, Lettland, Ungern, Slovenien) eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Förändringar i antalet inkommande mål påstås kunna förklara variationerna i Grekland, Litauen och Slovakien. Diagram 12: Antal pågående förvaltningsmål* (första instans/per 100 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * Jämförelser bör göras med försiktighet eftersom vissa medlemsstater har rapporterat om förändringar av metoden för uppgiftsinsamling eller kategorisering (Ungern), en omorganisering av det administrativa domstolssystemet (Kroatien), eller gjort förbehåll om uppgifternas fullständighet, eftersom de kanske inte omfattar alla delstater eller alla domstolar (Tyskland, Luxemburg). Förändringar i antalet inkommande mål påstås kunna förklara variationerna i Litauen och Slovakien. 3.1.4. Effektivitet inom särskilda områden För att komplettera de allmänna upplysningarna om civilrättsliga, affärsrättsliga och förvaltningsrättsliga mål innehåller resultattavlan för 2015 uppgifter om den genomsnittliga handläggningstiden inom vissa områden av betydelse för företagsklimatet. Befintliga system för insamling av uppgifter i medlemsstaterna bidrar inte alltid med uppgifter för specifika lagstiftningsområden. Eftersom dessa uppgifter ger oss en mer noggrann bild av effektiviteten hos rättssystemen i medlemsstaterna har resultattavlan gett en inblick i områden som insolvens[17], konkurrensrätt, konsumentlagstiftning, immateriella rättigheter och offentlig upphandling. Diagram 13: Tid som krävs för att avgöra insolvensmål* (i år) (källa: Världsbanken: Doing Business) * Den tid det tar för borgenärer att driva in sina fordringar. Denna period löper från det att företaget är insolvent till dess att hela eller delar av skulden till banken har betalats. Eventuell förhalningstaktik från parternas sida, t.ex. förhalande av överklaganden eller ansökningar om förlängda frister, tas i beaktande. Uppgifterna kommer från enkätsvar som inhämtats från lokala konkursförvaltare och har bekräftats genom granskning av lagar och förordningar och genomgång av offentlig information om konkurssystem. De uppgifter som redovisas nedan avser tillämpning av EU-rätten vid nationella domstolar, i synnerhet konkurrens- och konsumentlagstiftning, gemenskapsvarumärken och reglerna för offentlig upphandling[18]. Uppgifterna belyser effektiviteten hos de nationella domstolarna för tillämpningen av EU:s lagstiftning på dessa områden. Det tillhandahålls uppgifter om genomsnittligt antal dagar för att fatta beslut vid nationella domstolar i första och andra instans i mål som rör dessa särskilda områden. Uppgifterna har samlats in genom flera olika källor. Den genomsnittliga handläggningstiden för mål som rör EU:s konkurrenslagstiftning och konsumentlagstiftning har samlats in i samarbete med europeiska nätverk av nationella myndigheter som ansvarar för dessa områden i EU-lagstiftningen[19]. Uppgifter avseende gemenskapsvarumärket har samlats in från medlemmarna i Europeiska observatoriet för intrång i immateriella rättigheter, som har använt sig av särskild statistik – om sådan finns – eller av representativa stickprov i fråga om mål. Uppgifter om offentlig upphandling har samlats in genom ett pilotprojekt som beställts av Europeiska kommissionen. Eftersom uppgifter presenteras på olika sätt i de olika instanserna anges medlemsstaterna i bokstavsordning på sina originalspråk. Konkurrenslagstiftningen uppmuntrar till effektivitet och innovation och bidrar till att sänka priserna. En effektiv tillämpning av dessa regler är av avgörande betydelse för företagsklimatet. Den genomsnittliga längden för rättslig prövning inom konkurrenslagstiftning i första instans motsvarar i stora drag den genomsnittliga målgenomströmningen för förvaltningsmål och tycks i allmänhet vara högre än den genomsnittliga längden för civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra mål. Längden avseende mål som har konstaterats i vissa medlemsstater uppvisar emellertid mycket högre värden[20]. Denna skillnad kan bero på att denna särskilda typ av tvistemål kan vara komplicerad. Av nedanstående diagram framgår det också att det i flera medlemsstater råder stora skillnader i den rättsliga prövningens längd mellan första och andra instans. I många stater tenderar den tid det tar innan ett mål avgjorts att vara längre i andra instans än i första instans. Diagram 14: Tid som krävs för rättslig prövning av nationella konkurrensmyndigheters beslut med tillämpning av artiklarna 101 och 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt* (i dagar) (källa: pilotstudie om datainsamling som genomfördes av Europeiska kommissionen med Europeiska konkurrensnätverket) * Inga mål identifierades inom denna period i Bulgarien, Estland, Irland, Kroatien, Cypern, Luxemburg, Malta och Nederländerna. Beräkningen av den genomsnittliga längden har gjorts utifrån ett pilotprojekt där syftet var att identifiera alla överklaganden av nationella konkurrensmyndigheters beslut vid tillämpning av artiklarna 101 och 102 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt för vilka rättsliga beslut om innebörd utfärdades mellan 2012 och 2013. Siffrorna anges för första och andra instans. Vad gäller detta scenario avseende rättslig prövning finns det ingen andra instans i Österrike, och i Slovenien börjande det inte gälla förrän i augusti 2013. Verkligt konsumentskydd kräver också att de domstolar som avkunnar domar om tillämpningen av regler till skydd för konsumenterna fungerar effektivt. I 2015 års resultattavla undersöks den tid det tar att avgöra ett överklagande av ett beslut från konsumentskyddsmyndigheter som tillämpar direktivet om otillbörliga affärsmetoder, direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal och direktivet om försäljning av konsumentvaror och garantier i medlemsstaterna. Även om den genomsnittliga längden genomsnittliga längden för rättslig prövning inom konsumentlagstiftning i första instans tycks vara högre än den genomsnittliga längden för civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och övriga mål är skillnaden i allmänhet mindre än den som observerats i konkurrensärenden. Diagram 15: Tid som krävs för att avgöra överklaganden av beslut från konsumentskyddsmyndigheter* (i dagar) (källa: pilotstudie om datainsamling som genomfördes av Europeiska kommissionen med nätverket för konsumentskyddssamarbete) * Det aktuella scenariot för detta diagram var inte tillämpligt på Belgien, Luxemburg, Österrike, Finland, Sverige och Storbritannien eftersom vissa konsumentskyddsmyndigheter inte har befogenhet att anta beslut som fastställer en överträdelse av dessa regler. Det förekom inga relevanta mål i Tyskland, Irland och Malta under denna period. I Frankrike är antalet överklagandemål marginellt. Beräkningen av genomsnittlig handläggningstid har gjorts utifrån ett urval av mål som avser rättslig prövning av beslut från en konsumentskyddsmyndighet som tillämpar direktivet om otillbörliga affärsmetoder, direktivet om försäljning av konsumentvaror och garantier, direktivet om oskäliga villkor i konsumentavtal och deras nationella genomförandebestämmelser för vilka rättsliga beslut om innebörd utfärdades mellan 2012 och 2013. Stickprovens storlek varierar mellan medlemsstaterna[21]. Tillväxten i mer innovativa sektorer, framför allt de som är beroende av immateriella tillgångar såsom immateriella rättigheter, är beroende av ett väl fungerande brottsbekämpningssystem[22]. Av detta skäl samlar resultattavlan detta år in specifika uppgifter om den genomsnittliga tid som behövs för mål avseende intrång i ett gemenskapsvarumärke som behandlas av nationella domstolar i första och andra instans. Med vissa undantag är skillnaderna i längd i jämförelse med den genomsnittliga längden för civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra mål mindre än i de två tidigare berörda målen. Diagram 16: Tid som krävs för att avgöra mål avseende intrång i ett gemenskapsvarumärke* (i dagar) (källa: pilotstudie om datainsamling som genomfördes av Europeiska kommissionen med Europeiska observationsorganet för överträdelser av immaterialrätten) * Inga mål konstaterades i Kroatien. Beräkningen avseende längd har utförts på grundval av stickprov i fråga om mål som rör intrång i gemenskapsvarumärken där beslut utfärdades 2012 och 2013. Stickproven har samlats in av Europeiska observationsorganet för överträdelser av immaterialrätten[23]. I de fall där statistik avseende längden i fråga om dessa mål fanns tillgänglig har stickprov inte använts. Slutligen samlar resultattavlan även in uppgifter om den tid det tog att avgöra mål med anknytning till offentlig upphandling. Reglerna för offentlig upphandling säkerställer att offentliga kontrakt tilldelas på ett öppet, rättvist och ärligt sätt. I tabellen nedan visas uppgifter för första, andra och tredje instans i fall där nationella domstolar ska tillämpa ytterligare åtgärder innan avtalet ingås. Uppgifter för åren 2009–2012 anges. Diagrammet visar att enheter utanför domstol i första instans (direktivet om rättsmedel möjliggör detta) tenderar att ha kortare förfaranden än rättsliga myndigheter. Medan åtgärder verkar fungera väl vid denna första instans tar överklaganden under senare skeden längre tid. Diagram 17: Tid som krävs för att avgöra mål där reglerna för offentlig upphandling tillämpas* (i dagar) (källa: pilotstudie[24]) * Beräkningen av den genomsnittliga längden har utförts på grundval av stickprov i fråga om mål som rör rättsmedel som föreskrivs enligt direktivet om offentlig upphandling innan avtalet ingås där beslut utfärdades mellan 2009 och 2012. I de medlemsstater där överklaganden i första instans avgörs av en icke-rättslig myndighet (Bulgarien, Tjeckien, Danmark, Estland, Spanien, Cypern, Lettland, Ungern, Malta, Österrike t.o.m. 2014, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien) anges uppgifter för denna instans i vitt. Undersökningen omfattade inte Kroatien, som anslöt sig till EU i juli 2013[25]. Genomsnittlig längd kunde inte inhämtas beträffande första instans i Spanien och Portugal och beträffande andra instans i Irland och Malta. För 2015 års resultattavla genomfördes inledande undersökningar[26] för att kartlägga verkställighetsförfarandet och den tid som behövs för att tillgodose krav. Eftersom det finns mycket få källor för insamling av jämförande uppgifter om längden på förfarandena har en lämplig metod utarbetats. Detta resulterade i ett tillvägagångssätt där fokus låg på att samla in ett representativt urval av uppgifter om den tid som förflutit mellan den tidpunkt då ett lagakraftvunnet domstolsbeslut fattades och den tidpunkt då svarandens bankkonton frystes samt den tidpunkt då de frysta tillgångarna faktiskt ianspråktas för betalning. Ingående kontakter knöts med berörda intressenter, t.ex. domstolar eller stämningsmän i olika geografiska områden, för att visa huruvida forskningsmetoden var lämplig. Trots bristen på underlag har vissa uppgifter om längden på verkställighetsförfarandena lämnats. Exempelvis visar undersökningarna att det för Italiens vidkommande tar 136 dagar från det slutliga rättsliga avgörandet till dess att tillgångarna ianspråktas för betalning, vilket innefattar 23 dagar från det rättsliga avgörandet till frysningen av bankkontot. Uppgifterna från Finland visar att det i genomsnitt tar 21 dagar från beslutet fram till dess att bankkontot är fryst. Slutsatser om rättssystemens effektivitet · Den tredje upplagan av resultattavlan för rättsskipningen i EU har som syfte att identifiera eventuella tendenser.[27] Ett försiktigt och nyanserat synsätt krävs eftersom situationen varierar avsevärt beroende på respektive medlemsstat och indikator[28]. Dessutom finns det inte alltid uppgifter tillgängliga för alla medlemsstater och för de tre år som omfattas. Det tar tid att skörda frukterna av rättsliga reformer. Eftersom resultattavlan är ett återkommande inslag kommer den att följa utvecklingen. · I allmänhet går det att beträffande de medlemsstaterna för vilka uppgifter finns tillgängliga konstatera vissa förbättringar i fråga om effektiviteten hos medlemsstaternas rättssystem. Under åren[29] har det framgått att flera medlemsstater uppvisar en positiv snarare än en negativ trend i fråga om målgenomströmning och uppklarandegrad i tvistemål och förvaltningsmål. Vad gäller ännu ej avgjorda mål går det inte att identifiera någon tydlig gemensam trend vardera riktningen, utom för en fortlöpande minskning av antalet oavgjorda mål i civilrättsliga och affärsrättsliga mål, förvaltningsmål och andra mål. · Bland de medlemsstater som står inför särskilda utmaningar verkar de positiva tendenserna ha företräde, med några få undantag. De positiva tecken som förekommer i vissa medlemsstater[30] som genomför ambitiösa reformer bör uppmuntra dem att fortsätta sina insatser med beslutsamhet och engagemang. · Av pilotstudien avseende datainsamling verkar det framgå att domstolarnas prestationer varierar utifrån det berörda rättsområdet. Rättsprocesser på vissa områden där de nationella domstolarna agerar i egenskap av unionens domstol, såsom konkurrenslagstiftning och konsumentskyddslagstiftning, kan t.ex. ta längre tid att avgöra än civilrättsliga och affärsrättsliga mål samt förvaltningsmål. Inom området offentlig upphandling kan medlemsstaterna däremot avgöra mål inom kortare tidsfrister. · Uppgifter om särskilda områden visar att det råder skillnader mellan förfaranden i första och andra instans. Någon gemensam trend när det gäller förfarandenas längd mellan dessa två instanser i EU kan emellertid inte konstateras. [1] Under 2014 har de ekonomiska anpassningsprogrammen i Grekland, Portugal (som avslutades i juni 2014) och Cypern omfattat villkor om reformering av rättsväsendet. [2] Meddelande från kommissionen, Den årliga tillväxtsstrategin för 2015, COM(2014) 902 final. [3] Uppgifterna har samlats in i samarbete med gruppen av kontaktpersoner för frågor om nationella rättssystem. [4] Rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års nationella reformprogram för Bulgarien med rådets yttrande om Bulgariens konvergensprogram, 2014 (2014/C 247/02), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års nationella reformprogram för Kroatien med rådets yttrande om Kroatiens konvergensprogram, 2014 (2014/C 247/10), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Irland med rådets yttrande om Irlands stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/07), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Italien med rådets yttrande om Italiens stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/11), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Lettland med rådets yttrande om Lettlands stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/12), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Malta med rådets yttrande om Maltas stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/16), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års nationella reformprogram för Polen med rådets yttrande om Polens konvergensprogram, 2014 (2014/C 247/19), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Portugal med rådets yttrande om Portugals stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/20), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års nationella reformprogram för Rumänien med rådets yttrande om Rumäniens konvergensprogram, 2014 (2014/C 247/21), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Slovakien med rådets yttrande om Slovakiens stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/23), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Slovenien med rådets yttrande om Sloveniens stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/22), rådets rekommendation av den 8 juli 2014 om 2014 års reformprogram för Spanien med rådets yttrande om Spaniens stabilitetsprogram, 2014 (2014/C 247/08) [5] Bulgarien, Spanien, Ungern, Italien, Lettland, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien, Slovakien. [6] Bulgarien, Italien, Lettland, Polen, Slovenien, Slovakien. [7] Under 2013 inrättade kommissionen en grupp med kontaktpersoner om nationella rättssystem inför utarbetandet av resultattavlan för rättsskipningen i EU och för att främja utbytet av bästa praxis för rättssystemens effektivitet. I detta syfte har medlemsstaterna uppmanats att utnämna två kontaktpersoner, en från rättsväsendet och en från justitiedepartementet, och regelbundna möten har ägt rum under 2014 och 2015. En medlemsstat har ännu inte utsett kontaktpersoner och fyra har endast föreslagit en från justitiedepartementet men inte från rättsväsendet. [8] Österrike, Belgien, Tyskland, Irland, Grekland, Kroatien, Italien, Litauen, Nederländerna, Portugal och Rumänien har genomfört presentationer i denna grupp om vissa aspekter av sina rättssystem. [9] Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1303/2013 av den 17 december 2013 om fastställande av gemensamma bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden, Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling och Europeiska havs- och fiskerifonden, om fastställande av allmänna bestämmelser för Europeiska regionala utvecklingsfonden, Europeiska socialfonden, Sammanhållningsfonden och Europeiska havs- och fiskerifonden samt om upphävande av rådets förordning (EG) nr 1083/2006 (EUT L 347, 20.12.2013). [10] Skälen till de landspecifika rekommendationerna presenteras av kommissionen i ett arbetsdokument på: http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_en.htm [11] Denna återfinns på http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/index_en.htm [12] Den regelbundna insamlingen av uppgifter som Cepej genomför för de 47 medlemsstaterna i Europarådet äger rum vartannat år (den senaste allmänna Cepej-rapporten offentliggjordes 2014 med uppgifter för 2012). Alla medlemsstater utom tre har svarat på Cepej:s frågeformulär för resultattavlan. [13] För information om de ekonomiska konsekvenserna av effektiva rättssystem, se 2014 års resultattavla för rättsskipningen i EU, avsnittet ”Effektiva nationella rättssystem som strukturella beståndsdelar för tillväxt”. Se även ”De ekonomiska effekterna av civilrättsliga reformer”, Europeiska kommissionen, Economic Papers 530, september 2014. [14] Handläggningstid, avslutningsgrad och antal pågående mål är standardindikatorer som fastställs av Cepej. http://www.coe.int/t/dghl/cooperation/cepej/evaluation/default_en.asp [15] I uppgifterna ingår uppdateringar som Cepej har gjort efter att deras undersökning för 2013 överlämnades till kommissionen och offentliggjordes. [16] 2015 års undersökning om rättssystemens funktion i EU:s medlemsstater, utarbetad av Cepejs sekretariat på uppdrag av Europeiska kommissionen. Denna återfinns på http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/index_en.htm [17] Se även en studie som utarbetats för kommissionens generaldirektorat för inre marknaden, industri, entreprenörskap samt små och medelstora företag med titeln Bankruptcy and second chance for honest bankrupt entrepreneurs som återfinns på: http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=7962&lang=en [18] De särskilda egenskaperna hos de situationer som betraktas förklarar att det inte alltid är möjligt att täcka alla EU:s medlemsstater i diagrammen eftersom vissa typer av mål inte kunde hittas i vissa av dem. [19] När det gäller rättslig prövning som omfattas av projektet är dessa myndigheter part i målet. [20] Antalet relevanta mål som är föremål för rättslig prövning varierar mellan medlemsstaterna. I vissa fall leder det begränsade antalet relevanta mål (Belgien, Tjeckien, Danmark, Italien, Polen och Slovakien) till att ett enda mål med mycket lång handläggningstid kan påverka genomsnittet kraftigt. I Spanien avser längden i andra instans även överklaganden på grundval av brott mot en grundläggande rättighet som normalt sett avgörs inom kortare tid. [21] Uppgifterna omfattar i allmänhet inte finansiella tjänster och produkter. I Tjeckien har uppgifter inhämtats från de myndigheter som ansvarar för direktivet om otillbörliga affärsmetoder. Antalet fall i Danmark, Estland, Frankrike, Kroatien, Nederländerna, Slovenien och Slovakien är lågt, vilket innebär att ett enda fall med mycket lång handläggningstid påverkar genomsnittet kraftigt. Uppgifterna för Spanien omfattar inte alla regioner. Uppgifterna från Italien, Polen och Rumänien grundar sig på en uppskattning som har tillhandahållits av konsumentskyddsmyndigheten. [22] Se exempelvis ”What makes civil justice effective?”, policydokument från OECD:s ekonomiska avdelning, nr. 18 juni 2013 och ”The Economics of Civil Justice: New Cross-Country Data and Empirics”, arbetsdokument från OECD:s ekonomiska avdelning, nr. 1060. [23] Stickprovens storlek varierar mellan medlemsstaterna. För Danmark gäller statistiska uppgifter även för sådana mål där nationell varumärkeslagstiftning har tillämpats av sjö- och marknadsdomstolen. Tyskland har ingen specifik statistik avseende mål som gäller gemenskapsvarumärken eftersom statistik samlas in för alla mål som rör industriell äganderätt. Siffrorna bygger på beräkningar av domstolar. I Slovakien avses med andra instans högsta domstolen år 2012 och mål som har avgjorts i andra instans av domstolen i Bratislava år 2013. I vissa medlemsstater (Estland, Litauen, Luxemburg, Ungern, Finland samt i Slovenien vad gäller andra instans) är antalet relevanta mål begränsat. I Irland förekom det bara ett enda relevant mål under denna period. [24] Ekonomisk effektivitet och rättslig verkan av rättslig prövning och korrigerande åtgärder för offentlig upphandling, från Europe Economics, en studie som utarbetats för kommissionens generaldirektorat för inre marknaden, industri, entreprenörskap samt små och medelstora företag, tillgänglig på: http://ec.europa.eu/growth/single-market/public-procurement/modernising-rules/evaluation/index_en.htm [25] Uppgifter för Kroatien finns tillgängliga på webbplatsen tillhörande Kroatiens statliga kommission för tillsyn av offentliga upphandlingsförfaranden, i årsrapporterna. [26] Fallstudie om hur förfarandena för verkställighet av rättsliga avgöranden i medlemsstaterna fungerar, från Matrix, en undersökning som har utarbetats för Europeiska kommissionens räkning (generaldirektoratet för rättsliga frågor och konsumentfrågor), tillgänglig på: http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/index_en.htm [27] En trend som återspeglas i de tre resultattavlorna kan avslöja mycket olika situationer: Förändringar i förfarandenas längd kan exempelvis variera från 10 dagar (eller mindre) till 100 dagar (eller mer). [28] För närmare upplysningar om variationerna, se i synnerhet faktabladen i 2015 års undersökning om rättssystemens funktion i EU:s medlemsstater, utarbetad av Cepejs sekretariat på uppdrag av Europeiska kommissionen. [29] 2010, 2012, 2013. [30] T.ex. Grekland. 3.2. Rättssystemens kvalitet Institutioner av hög kvalitet, däribland nationella rättssystem, kan ha en stor inverkan på de ekonomiska resultaten. För att ett rättssystem ska vara effektivt krävs kvalitet genom hela rättsskipningskedjan. Bristande kvalitet i domstolarnas avgöranden kan öka affärsrisken för stora och små och medelstora företag och påverka konsumenternas val. Alla medlemsstater vidtar åtgärder för att främja kvaliteten i sina rättssystem. Det finns inget allmänt accepterat sätt att mäta ett rättssystems kvalitet, men de parametrar som används i resultattavlan är sådana som allmänt anses relevanta[1] och som kan användas för att förbättra kvaliteten. 3.2.1 Verktyg för övervakning, utvärdering och undersökning som främjar rättssystemens kvalitet Genom att ställa upp kvalitetsmål och utvärdera domstolarnas verksamhet skapas verktyg för att förbättra förutsebarheten och skyndsamheten avseende domstolsavgöranden, liksom domstolarnas funktion[2]. Dessa verktyg kan bestå av övervakning av domstolarnas dagliga verksamhet genom uppgiftsinsamling. De kan också bestå av en mer framåtblickande utvärdering av domstolsväsendet, exempelvis genom användning av kvalitetsindikatorer eller fastställande av kvalitetsnormer för hela rättssystemet. Undersökningar som genomförts bland yrkesverksamma vid domstolar och/eller andra som kommit i kontakt med domstolarna kan också ge relevant information som kan användas för att höja kvaliteten på rättssystemet. Diagram 18: Tillgång till övervakning av domstolarnas verksamheter under 2013* (källa: Cepej-undersökningen[3]) * Övervakningssystemen syftar till att bedöma domstolarnas dagliga verksamhet, särskilt genom uppgiftsinsamling och statistisk analys. För Frankrike beror skillnaderna jämfört med förra upplagan av resultattavlan på rättelser av uppgifter som varit oförändrade från det ena året till det andra. Uppgifterna för Spanien och Portugal är från 2012. Diagram 19: Tillgång till utvärdering av domstolarnas verksamheter under 2013* (källa: Cepej-undersökningen) * Utvärderingssystemet hänvisar till domstolarnas prestationer, vanligtvis med hjälp av indikatorer och mål. Därutöver fastställer vissa medlemsstater kvalitetsmål och normer för hela rättssystemet. I Rumänien används resultatindikatorer för domstolarnas verksamhet regelbundet. För alla övriga medlemsstater är resultaten identiska med de uppgifter som samlades in för 2012. Uppgifterna för Spanien och Portugal är från 2012. Diagram 20: Undersökningar som genomförts bland yrkesverksamma inom rättsväsendet under 2013* (källa: Cepej-undersökningen) * Undersökningar som riktar sig till allmänna åklagare rapporteras ha minskat i Nederländerna, medan de undersökningar som riktar sig till advokater, parter och andra som kommit i kontakt med domstolarna rapporteras ha ökat i Ungern respektive Litauen. För alla övriga medlemsstater är resultaten identiska med de uppgifter som samlades in för 2012. Uppgifterna för Grekland, Spanien och Portugal är från 2012. 3.2.2 System för informations- och kommunikationsteknik (IKT-system) bidrar till att minska handläggningstiden och underlätta tillgången till rättslig prövning IKT-system för registrering och hantering av mål är oundgängliga verktyg för att domstolarna ska kunna handlägga målen på ett tidseffektivt sätt, eftersom de bidrar till att förbättra domstolarnas möjligheter att handlägga snabbare och därmed till att minska den sammanlagda handläggningstiden. IKT-system för kommunikation mellan domstolar och parter (t.ex. ingivande av krav på elektronisk väg) kan bidra till att minska tidsutdräkten och kostnaderna för medborgare och företag genom att underlätta tillgången till rättslig prövning. IKT-system spelar också en allt viktigare roll i det gränsöverskridande samarbetet mellan rättsliga myndigheter och underlättar därmed genomförandet av EU-lagstiftning. Diagram 21: IKT-system för registrering och hantering av mål * (viktad indikator – min=0, max=4) (källa: Cepej-undersökningen) *Sammansatt indikator som är en kombination av flera olika IKT-indikatorer (system för registrering av mål, administrativa informationssystem för domstol, system för ekonomisk information, videokonferenser) som mäter tillgången till sådana system på en skala från 0 till 4 (0 = tillgängliga i 0 % av domstolarna, 4 = tillgängliga i 100 % av domstolarna). Diagram 22: Elektronisk kommunikation mellan domstolar och parter * (viktad indikator – min=0, max=4) (källa: Cepej-undersökningen) *Sammansatt indikator som är en kombination av flera olika IKT-indikatorer (elektroniska formulär på internet, webbplatser, online-uppföljning av mål, elektroniska register, elektronisk handläggning av småmål och mål om indrivning av obestridda fordringar, ingivande av krav på elektronisk väg, videokonferenser och andra typer av elektronisk kommunikation) som mäter tillgången till sådana system på en skala från 0 till 4 (0 = tillgängliga i 0 % av domstolarna, 4 = tillgängliga i 100 % av domstolarna). Diagram 23: Elektronisk handläggning av mål om obestridda fordringar (0 = tillgänglig i 0 % av domstolarna, 4 = tillgänglig i 100 % av domstolarna) (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 24: Elektroniskt ingivande av krav (0 = tillgängligt i 0 % av domstolarna, 4 = tillgängligt i 100 % av domstolarna) (källa: Cepej-undersökningen) Ett effektivt småmålsförfarande, oavsett om det är på nationell eller europeisk nivå, är avgörande för att förbättra medborgarnas tillgång till rättsskipning och göra det möjligt för dem att bättre utnyttja sina konsumenträttigheter. Betydelsen av gränsöverskridande småmålsförfaranden online ökar också mot bakgrund av den gränsöverskridande e-handeln. Ett av Europeiska kommissionens policymål är därför att förenkla och snabba upp småmålsförfaranden genom att förbättra kommunikationen mellan rättsliga myndigheter och genom smart användning av IKT. Slutmålet är att minska den administrativa bördan för alla användargrupper: domstolar, rättsliga aktörer och slutanvändare. I den elfte benchmarkingrapporten om e-förvaltning[4] som beställts av Europeiska kommissionen mäts för första gången kvaliteten på onlineförfaranden för småmål i EU:s medlemsstater. Inom ramen för studien utvärderades småmålsförfarandena av forskare som agerade som så kallade mystery shoppers[5]. Syftet var att undersöka om offentliga förvaltningars onlinetjänster är uppbyggda med användarnas behov i centrum. Varje forskare agerade som en vanlig medborgare, och en tidsgräns sattes upp för hans eller hennes ”uppdrag”, dvs. varje ”mystery shopper” hade en dag på sig att utvärdera en livshändelse. Detta innebär att om en viss funktion inte gick att hitta inom den avsatta tiden blev svaret negativt för den funktionen. Ett negativt svar innebär därför inte nödvändigtvis att den aktuella funktionen inte var tillgänglig online. Däremot indikerar det att den inte var lätt att hitta på ett intuitivt sätt utan att behöva klicka alltför många gånger, och att det därför är troligt att många vanliga medborgare eller företagare inte heller använder funktionen eller kan lokalisera den. Diagram 25: Benchmarking av onlineförfaranden för småmål (för varje kategori är maxpoängen 100; totalt går det att få 700 poäng) (källa: ”Delivering on the European Advantage? How European governments can and should benefit from innovative public services” (Dra nytta av den europeiska fördelen? Hur europeiska stater kan och bör utnyttja innovativ offentlig förvaltning), en studie genomförd på uppdrag av Europeiska kommissionen (Generaldirektoratet för kommunikationsnät, innehåll och teknik[6]) 3.2.3 Domstolarnas kommunikationspolitik Domstolarnas insatser på kommunikationsområdet är av avgörande betydelse när det gäller att hjälpa medborgare och företag att fatta välinformerade beslut om metoder för tvistlösning (rättsliga eller utomrättsliga) och bidrar till att bygga upp den nödvändiga tilliten till rättssystemet. Medierna spelar en avgörande roll när det gäller att rapportera om rättsfall. Genom att försöka förbättra kontakten mellan domstolarna och medierna kan rättssystemet få bättre möjligheter att informera allmänheten om det rättsliga arbetet (omfattning, begränsningar och komplexitet) och att bidra till en högre kvalitet på rapporteringen (t.ex. genom att faktafel kan undvikas). Kommissionen lanserade 2014 ett informationsutbyte mellan medlemsstaterna gällande domstolarnas kommunikationspolitik och kommunikationspraxis. Man upptäckte då att det fanns ett behov av bättre överblick över olika praxis på området. Kommissionen följde upp informationsutbytet genom att i samarbete med medlemsstaterna kartlägga nuvarande praxis[7] avseende parametrar av betydelse för en effektiv kommunikationspolitik för domstolarna[8]. Bland parametrarna ingick allmänhetens tillgång till information, domstolarnas sätt att organisera sina relationer med pressen/medier, domares utbildning om kommunikation med parterna och pressen, tillgänglighet och praxis avseende onlinepublicering av domstolsbeslut (på alla nivåer i rättssystemet). Diagram 26: Allmänhetens tillgång till onlineinformation om rättssystemet* (källa: Europeiska kommissionen[9]) * En poäng kan tilldelas för var och en av kategorierna i diagrammet. Som federal stat präglas Tyskland av decentraliserade strukturer. Det innebär att delstaterna själva bestämmer vilken information som ska tillhandahållas online och följaktligen också ansvarar för att hålla informationen uppdaterad. Detsamma gäller på federal nivå. Diagram 27: Relationer mellan domstolarna och press/media* (källa: Europeiska kommissionen[10]) * Två poäng per instans (första, andra och tredje) kan tilldelas om det finns en pressekreterare eller ”pressdomare” vars arbete omfattar både civil-/affärsrättsliga mål och förvaltningsmål. Om endast en kategori mål omfattas (t.ex. endast civil-/affärsrättsliga mål eller endast förvaltningsmål) tilldelas endast en poäng. Om det finns en pressekreterare för vissa domstolar tilldelas 0,5 poäng per instans (första, andra och tredje). Irländska domstolsverket har en rådgivare för medierelationer som förbereder och utfärdar pressmeddelanden till media. Diagram 28: Domares tillgång till utbildning om kommunikation med parterna och pressen* (källa: Europeiska kommissionen[11]) * En poäng kan tilldelas för var och en av kategorierna i diagrammet. Diagram 29: Tillgång till offentliggjorda domar online* (civilrättsliga och affärsrättsliga mål, alla instanser) (källa: Europeiska kommissionen[12]) * För kategorierna ”Onlinetillgång till domar”, ”Informationen i databasen uppdateras minst en gång i månaden” och ”Åtkomsten till offentliggjorda domar är avgiftsfri” tilldelas tre poäng när detta stämmer för alla instanser (första, andra och tredje). När tjänsten finns endast i vissa domstolsinstanser tilldelas ett eller två poäng. När tjänsten är tillgänglig endast för vissa domstolar tilldelas 0,5 poäng per instans. För kategorin ”Intressenter har tillgång till databasen (domare, advokater, andra rättstillämpare och/eller allmänheten)” tilldelas en poäng om databasen är tillgänglig för samtliga intressenter. Om allmänheten inte har tillgång till databasen tilldelas 0,25 poäng för varje intressent som har det (dvs. 0,25 poäng för domare, 0,25 poäng för advokater och 0,25 poäng för andra rättstillämpare). Diagram 30: Tillgång till offentliggjorda domar online* (förvaltningsmål, alla instanser) (källa: Europeiska kommissionen[13]) * För kategorierna ”Onlinetillgång till domar”, ”Informationen i databasen uppdateras minst en gång i månaden” och ”Åtkomsten till offentliggjorda domar är avgiftsfri” tilldelas tre poäng när detta stämmer för alla instanser (första, andra och tredje). När tjänsten endast är tillgänglig i vissa domstolsinstanser tilldelas ett eller två poäng. När tjänsten är tillgänglig endast för vissa domstolar tilldelas 0,5 poäng per instans. För kategorin ”Intressenter har tillgång till databasen (domare, advokater, andra rättstillämpare och/eller allmänheten)” tilldelas en poäng om databasen är tillgänglig för samtliga intressenter. Om allmänheten inte har tillgång till databasen tilldelas 0,25 poäng för varje intressent som har det (dvs. 0,25 poäng för domare, 0,25 poäng för advokater och 0,25 poäng för andra rättstillämpare). I Irland är domstolsverkets webbplats den officiella plattformen för offentliggörande av alla domar från alla domstolar som utövar rättsskipning inom civil- och straffrätt. Det finns ingen specifik kategori för förvaltningsmål. Diagram 31: Praxis gällande offentliggöranden av domar online* (civilrättsliga mål, affärsrättsliga mål och förvaltningsmål, alla instanser) (källa: Europeiska kommissionen[14]) * För kategorierna ”Offentliggörandet av domar sker på grundval av urvalskriterier”, ”Domarna märks med en europeisk identifikationskod för rättspraxis (ECLI) (eller kommer att göra det i framtiden)” och ”Domarna anonymiseras” tilldelas tre poäng när detta stämmer för alla instanser (första, andra och tredje). När tjänsten endast är tillgänglig i vissa domstolsinstanser (första eller andra instans) tilldelas poäng utifrån hur många instanser som omfattas. I Malta är andrainstansrätten den högsta domstolen. Diagram 32: Praxis gällande offentliggöranden av domar online* (förvaltningsmål, alla instanser)* (källa: Europeiska kommissionen[15]) * För kategorierna ”Offentliggörandet av domar sker på grundval av urvalskriterier”, ”Domarna märks med en europeisk identifikationskod för rättspraxis (ECLI) (eller kommer att göra det i framtiden)” och ”Domarna anonymiseras” tilldelas tre poäng när detta stämmer för alla instanser (första, andra och tredje). När tjänsten endast är tillgänglig i vissa domstolsinstanser (första eller andra instans) tilldelas poäng utifrån hur många instanser som omfattas. I Malta är andrainstansrätten den högsta domstolen. I Irland är domstolsverkets webbplats den officiella plattformen för offentliggörande av alla domar från alla domstolar som utövar rättsskipning inom civil- och straffrätt. Det finns ingen specifik kategori för förvaltningsmål. 3.2.4 Metoder för alternativ tvistlösning bidrar till att minska domstolarnas arbetsbelastning Alternativ tvistlösning omfattar alla sätt att lösa tvister utom genom tvistemål i domstol. Medling, förlikning och skiljeförfarande är de vanligaste formerna av alternativ tvistlösning. Jämfört med ett vanligt tvistemål kan en sådan lösning hjälpa parterna att snabbare nå en kompromiss samt främja en mer harmonisk kultur där det inte finns några vinnare eller förlorare. Alternativ tvistlösning kan bidra till effektiv rättsskipning och i förlängningen till ett investeringsvänligt klimat och ekonomisk tillväxt. Alla medlemsstater som tillhandahöll uppgifter rapporterade tillgång till minst tre metoder för alternativ tvistlösning, och en stor majoritet rapporterade fyra metoder: rättslig och utomrättslig medling, förlikning och skiljeförfarande. Trots att det finns flera olika sätt att lösa tvister utan att gå till domstol är metoderna för alternativ tvistlösning i allmänhet fortfarande underanvända i de flesta medlemsstater, som diagram 35 visar. Resultattavlan innehåller uppgifter om vilka åtgärder den offentliga sektorn i medlemsstaterna vidtar för att främja dessa metoder och skapa incitament för att använda dem. Främjande aktiviteter anses vara frivilliga åtgärder medan incitament är kodifierade i lag eller regeringsförordning och alltså är obligatoriska. Diagrammen 33 och 34 bygger på svaren på en enkät som skickats till medlemsstaternas kontaktpersoner. Diagram 35 bygger på en Eurobarometer-undersökning. Det visar svaren från företag som har rapporterat att de under de senaste 12 månaderna mottagit konsumentklagomål via olika kanaler. Diagram 33: Den offentliga sektorns främjande av användningen av alternativ tvistlösning* (källa: Europeiska kommissionen[16]) * Aggregerad indikator som bygger på följande uppgifter: 1) webbplatser med information om alternativ tvistlösning, 2) publicitetskampanjer i medier, 3) broschyrer till allmänheten, 4) specifika informationsmöten om alternativ tvistlösning är tillgängliga på begäran 5) specifika kommunikationsaktiviteter organiseras av domstolarna, 6) offentliggjorda utvärderingar av användningen av alternativ tvistlösning 7) offentliggjord statistik över användningen av alternativ tvistlösning, 8) övrigt. För vart och ett av de verktyg för att främja användningen av alternativ tvistlösning som tas upp i enkäten tilldelas en poäng. För vissa medlemsstater vidtas eventuellt ytterligare åtgärder (Tyskland). Diagram 34: Incitament för användning av alternativ tvistlösning* (källa: Europeiska kommissionen[17]) * Aggregerad indikator som bygger på följande uppgifter: 1) rättshjälp täcker (helt eller delvis) kostnaderna för alternativ tvistlösning, 2) fullständig eller delvis återbetalning av domstolsavgifter och stämpelskatt om en lösning av tvisten uppnås via alternativ tvistlösning, 3) ingen advokat krävs för förfaranden avseende alternativ tvistlösning, 4) domare kan agera medlare, 5) medlingssamordnare för alternativ tvistlösning vid domstolarna, 6) övrigt. För vart och ett av incitamentsverktygen i enkäten tilldelas en poäng. Vissa medlemsstater hänvisade till ytterligare metoder för att underlätta användningen av alternativ tvistlösning (Irland). I Tjeckien kan domaren, om målet är av en karaktär som tillåter det, ta initiativ till förlikning inför domstol och försöka uppnå en kompromiss. Diagram 35: Konsumentklagomål som mottagits av företag via olika kanaler* (källa: Eurobarometer-undersökning[18]) * I diagrammet tas ingen hänsyn till de svar där återförsäljaren uppgav att inga konsumentklagomål tagits emot via någon kanal. 3.2.5 Främjande av utbildning av domare kan bidra till att göra rättsskipningen mer effektiv Utbildning av domare är en viktig faktor för domstolsavgörandenas kvalitet. Information från årsrapporten för 2014 om europeisk rättslig utbildning[19] om andelen domare som fortlöpande deltar i utbildning i EU-lagstiftning eller i en annan medlemsstats lagstiftning har också inkluderats. Diagram 36: Obligatorisk utbildning för domare under 2013* (källa: Cepej-undersökningen) * Tyskland och Ungern rapporteras ha ökat antalet obligatoriska utbildningskategorier jämfört med 2012. Uppgifterna för Spanien och Portugal är från 2012. Diagram 37: Domare som fortlöpande deltar i utbildning i EU-lagstiftning eller i en annan medlemsstats lagstiftning (som % av det totala antalet domare)* (källa: Europeiska kommissionen, europeisk rättslig utbildning, 2014[20]) * Detta år har uppgifter tillhandahållits för Storbritannien (Skottland). För Frankrike inkluderar uppgifterna åklagare. I några av de fall som medlemsstaterna rapporterade uppgick andelen deltagare till över 100 % av de yrkesverksamma inom ett juridiskt yrke, vilket innebär att deltagarna deltog i fler än en utbildningsaktivitet på området EU-lagstiftning. 3.2.6 Resurser I tabellen nedan visas den allmänna godkända budgeten för domstolar per år och invånare för 2010, 2012 och 2013. Tabellen återger ett relativt stabilt läge för budgeten för domstolar per invånare under tre år, med en liten ökning i genomsnitt. Diagram 38: Budget för domstolar* (i euro per invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * I diagram 38 anges den årliga godkända budget som anslagits till alla domstolars funktioner, oavsett källa och nivå på budgeten (nationell eller regional). Jämförelser bör genomföras med försiktighet eftersom siffrorna för Österrike, Belgien, Frankrike, Grekland och Luxemburg gäller budgeten för hela rättssystemet och inkluderar rättshjälp och åklagarmyndighet, uppgifterna för Tyskland inte omfattar alla delstater och vissa medlemsstater erhåller finansiering från internationella och europeiska institutioner. Den kraftiga minskningen för Spanien återspeglar det faktum att uppgifterna från de autonoma regionerna och domstolsverket inte har inkluderats i uppgifterna för 2012. Enligt artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska rättshjälp ges till personer som inte har tillräckliga medel, om denna hjälp är nödvändig för att ge dem en effektiv möjlighet att få sin sak prövad inför domstol. 2015 års resultattavla innehåller information om rättshjälpsutgifter per capita i medlemsstaterna 2010, 2012 och 2013. Av nedanstående diagram framgår att detta belopp varierar avsevärt mellan grupper av länder. Det belopp per invånare som spenderats på rättshjälp har i de flesta medlemsstater varit relativt stabilt under de aktuella åren. Tabellen ger ingen information om hur de globala belopp som anslagits för rättshjälp fördelas mellan olika förmånstagare eller mål. Diagram 39: Offentliga budgetmedel som anslagits för rättshjälp per invånare och år 2010, 2012 och 2013)* (källa: Cepej-undersökningen) * Diagram 39 visar offentliga budgetmedel som anslagits för rättshjälp år 2010, 2012 och 2013 per invånare. För Tyskland redovisas inte beloppet i sin helhet, eftersom det inte omfattar alla delstater. I vissa medlemsstater står också yrkesverksamma inom rättsväsendet för en del av rättshjälpen, något som inte redovisas i diagrammet ovan. Diagram 40: Statliga totala allmänna utgifter för domstolar* (i euro per invånare) (källa: Eurostat) Denna ytterligare resursindikator bygger på Eurostats uppgifter om statliga utgifter. Den presenterar den budget som faktiskt har spenderats och kompletterar den befintliga indikatorn för anslagen budget till domstolar. Jämförelsen gjordes mellan 2010, 2011 och 2012. * I diagram 38 anges den årliga godkända budgeten som anslagits till alla domstolars funktioner, oavsett källa och nivå på budgeten (nationell eller regional) och i diagram 40 presenteras statliga totala allmänna utgifter för domstolar (uppgifter om nationella räkenskaper, klassificering av statliga funktioner, grupp 03.3). I diagram 40 ingår även villkorliga domar och rättshjälp. Diagram 41: Statliga allmänna utgifter för domstolar som andel av BNP (källa: Eurostat) Tabellerna nedan innehåller information om personal inom rättssystemet i medlemsstaterna. När det gäller antalet domare per 100 000 invånare har siffran legat relativt stabilt mellan 2010 och 2013 i de flesta medlemsstater, med en liten ökning i genomsnitt. Även när det gäller antalet advokater per 100 000 invånare kan en ökning observeras i de flesta medlemsstater. Dessa förhållanden är mycket olika i olika länder. Diagram 42: Antal advokater* (per 100 000 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * En advokat är en person som är kvalificerad och auktoriserad enligt nationell lagstiftning att föra talan och agera på sin klients vägnar, praktisera som advokat, uppträda inför domstol och råda och företräda sin klient i rättsliga angelägenheter (rekommendation Rec (2000)21 från Europarådets ministerkommitté om friheten att utöva advokatyrket). Diagram 43: Antal domare* (per 100 000 invånare) (källa: Cepej-undersökningen) * Kategorin består av domare som arbetar heltid, i enlighet med Cepejs metoder. Den omfattar inte Rechtspfleger, som är en särskild typ av domstolstjänsteman som finns i vissa medlemsstater. Det totala antalet yrkesdomare för Grekland inkluderar olika kategorier olika år, vilket delvis förklarar dess variation. Diagram 44: Variation i det absoluta totala antalet domstolar (geografiska platser) mellan 2010 och 2013* (källa: Cepej-undersökningen) Diagram 1 i Mapping of justice reforms in the EU in 2014 (Kartläggning av rättsliga reformer i EU under 2014) visar att ett stort antal medlemsstater har inlett, beslutat om eller genomfört reformer som innebär förändringar av domstolsväsendet och domstolarnas organisation. Diagrammet nedan kompletterar den informationen med uppgifter om variationen i det totala antalet domstolar, som geografiska platser[21], under perioden 2010–2013. Variationen i antalet domstolar som juridiska enheter redovisas inte i detta diagram. * Italien genomförde en omorganisering av den geografiska fördelningen av domstolarna i september 2013. Detta innebar att man genom sammanslagning med andra kontor lade ned 30 domstolar, 30 åklagarkammare, 220 underkontor till domstolar och 346 fredsdomstolar. I Litauen reducerades antalet tingsrätter från 54 till 49 i januari 2013. I Nederländerna omorganiserades den geografiska fördelningen av domstolarna under 2013 (minskning från 64 till 40). Omorganisationen ledde till att domstolarna på nivån under tingsrätterna lades ned. För Kroatien och Slovenien beror ökningen på att Cepejs fråga tolkats annorlunda 2013 än 2010. 3.2.7. Andel kvinnor bland yrkesdomarna Mångfald bland de anställda ger kompletterande kunskaper, färdigheter och erfarenhet och återspeglar verkligheten i samhället. Detta gäller särskilt domstolar. En jämnare könsfördelning inom domarkåren kan bidra till att höja kvaliteten på rättssystemet. Siffrorna för andel kvinnliga domare i första och andra instans samt i högsta domstolar ger en kluven bild. Uppgifterna bekräftar ett omvänt samband: ju högre domstol, desto lägre andel kvinnliga domare. Medan andelen kvinnliga domare i första- och andra instansdomstolarna i de flesta av medlemsstaterna är relativt hög, och faller inom det könsbalansspann där andelen är 40–60 %,[22] är situationen radikalt annorlunda i fråga om kvinnliga domare vid högsta domstolar. Emellertid är tendensen för de senaste tre åren när det gäller domstolar i första och andra instans, och för de senaste sju åren när det gäller högsta domstolar, på det hela taget positiv. Detta tyder på att de flesta medlemsstater arbetar på att nå en balanserad könsfördelning inom spannet 40–60 %. Diagram 45: Andel kvinnliga yrkesdomare i första- och andrainstansdomstolar samt i högsta domstolar (källa: Europeiska kommissionen och Cepej-undersökningen) Diagram 46: Variation i andelen kvinnliga yrkesdomare i första och andra instans mellan 2010 och 2013 samt i högsta domstolar mellan 2007 och 2014* (källa: Europeiska kommissionen och Cepej-undersökningen) * För förstainstansdomstolar i Slovenien och för högsta domstolen i Estland, Finland och Storbritannien förekom det ingen variation i uppgifterna under referensperioden. Slutsatser gällande rättssystemens kvalitet · Resultattavlan för rättsskipningen i EU 2015 visar att det finns utrymme för vidare och förbättrade insatser för att främja rättssystemens kvalitet. · Insatserna för att förbättra IKT-verktygen för rättssystemet har fortsatt. Indikatorerna visar dock på luckor i ett antal medlemsstater, både när det gäller de verktyg som domstolarna har tillgång till för sin administration och förvaltning och verktyg för elektronisk kommunikation mellan domstolar och parter. Elektronisk handläggning av krav och obestridda fordringar är inte möjligt i ett stort antal medlemsstater. Det krävs mer djupgående jämförelsedata för att man på ett bättre sätt ska kunna identifiera utmaningarna inom moderniseringen av rättssystemens IKT-verktyg och fastställa bästa praxis. En sådan översikt skulle vara till stöd för de medlemsstater som har börjat eller som står i begrepp att börja modernisera IKT-verktygen. Kommissionen kommer att stödja sådana projekt, i samarbete med gruppen av kontaktpersoner om nationella rättssystem. · En stor majoritet av medlemsstaterna använder utvärderingsverktyg för att följa domstolarnas verksamhet. På många håll publiceras varje år verksamhetsrapporter om hur rättssystemet fungerar. Emellertid är det inte alla datainsamlingsmodeller som omfattar tillräckliga uppgifter om hur systemet fungerar eller data som är jämförbara på EU-nivå, exempelvis de uppgifter som efterfrågas av Cepej. · Få medlemsstater har en utförlig metod för utvärdering av domstolarnas verksamhet. En majoritet av medlemsstaterna använder enkätundersökningar för att samla in information om hur det egna rättssystemet fungerar. Det var dock bara i ett fåtal medlemsstater som alla relevanta intressenter (domare, domstolspersonal, allmänna åklagare, advokater, parter och andra som använder domstolarna) ombads delta i undersökningarna. · Tillgång till rättslig prövning kräver att rättshjälp ges till personer som inte har tillräckliga medel, om denna hjälp är nödvändig för att ge dem en effektiv möjlighet att få sin sak prövad inför domstol. Det föreligger en stor skillnad mellan medlemsstaterna i fråga om den budget per invånare som anslås för rättshjälp. · Det finns ett stort utrymme för förbättringar när det gäller onlineförfaranden i småmål. Den benchmarkingundersökning som genomförts på området visar på ett stort utrymme för förbättringar både vad gäller behandlingsaspekter och vad gäller informationens tillgänglighet och kvalitet. Om onlinebehandlingen av småmål ska kunna utvecklas vidare måste åtgärder vidtas för att integrera avgörande komponenter som e-legitimation (eller annan identifieringsfunktion) och autentiserade handlingar i olika skeden av småmålsförfarandet. · I en majoritet av medlemsstaterna deltog över 20 % av domarna kontinuerligt i utbildning i EU-lagstiftning eller i andra medlemsstaters lagstiftning. Detta överstiger årets målsättning på 5 % för hur många av rättstillämparna som måste utbildas om målet 50 % ska kunna nås till 2020. 2013 uppnådde alla medlemsstater som tillhandahöll uppgifter om utbildning av domare målsättningen för året. · Samtliga medlemsstater försöker ge medborgarna tillgång information om det egna rättssystemet, inbegripet information om enskilda domstolar och om hur man går tillväga när man går till domstol. I ett antal medlemsstater är dock informationen om kostnaderna för handläggningen och om rättshjälp bristfällig. En stor majoritet av medlemsstaterna anordnar utbildningar i kommunikation för domare. · En majoritet av medlemsstaterna erbjuder allmänheten kostnadsfri onlinetillgång till civilrättsliga och affärsrättsliga domar, och utvecklingen tycks gå i riktning mot täta uppdateringar av informationen (minst en gång i månaden). Tillgången till domarna är kostnadsfri i nästan alla medlemsstater. Det är något mindre vanligt att allmänheten har onlinetillgång till domar i förvaltningsmål. Även onlinetillgång till domar från domstolar i första instans är mindre vanligt, oavsett typ av mål (civilrättsliga mål, affärsrättsliga mål eller förvaltningsmål). Det är utbredd praxis att anonymisera offentliggjorda domar och att märka domar med nyckelord. Omkring en tredjedel av medlemsstaterna använder eller planerar att börja använda ECLI-systemet (europeisk identifikationskod för rättspraxis). Mycket få medlemsstater översätter domar från högsta domstolen till ett främmande språk. · Uppgifterna om användningen av alternativ tvistlösning ger vid handen att alternativ tvistlösning i nästan hälften av medlemsstaterna används oftare än domstolarna för att lösa konsumenttvister. I över tredjedel av medlemsstaterna använde konsumenterna alternativ tvistlösning oftare än de vände sig till icke-statliga konsumentorganisationer eller offentliga myndigheter. · I stort sett samtliga medlemsstater som inkom med uppgifter rapporterade att den offentliga sektorn vidtog åtgärder för att främja och skapa incitament för användning av alternativ tvistlösning. Både vad gäller främjande aktiviteter och incitament rapporterade en stor grupp medlemsstater att man använde samma antal verktyg i civilrättsliga och affärsrättsliga tvister, arbetstvister och konsumenttvister. · Under de tre senaste åren har de resurser som anslagits till rättssystemet i Europa genomsnitt ökat något. En effektiv rättsskipning kräver tillräckliga resurser. Det åligger varje medlemsstat att genom en övergripande och djupgående bedömning av situationen för det egna rättssystemet fastställa hur stora resurser som krävs. För detta ändamål är det viktigt att medlemsstaterna använder verktyg för övervakning och utvärdering av domstolarna. Den information som inhämtas med hjälp av verktygen bör tas med i beräkningen när resursanslagen fastställs. · Tillräckliga resurser är nödvändigt, men det är långt ifrån den enda faktor som avgör om effektiviteten förbättras. Om domstolarna fungerar bättre kan det till exempel vara kopplat till åtgärder för förbättrad ärendehantering, reformerade förfaranden eller införandet av välfungerande informations- och kommunikationstekniska lösningar. · Ju högre domstol, desto lägre andel kvinnliga domare. Även om trenden är positiv i de flesta medlemsstater när det gäller andelen kvinnliga yrkesdomare i såväl första- och andrainstansdomstolar som i högsta domstolar, har de flesta medlemsstater en bit kvar till den jämnare könsfördelningen 40–60 %. 3.3 Oberoende Rättssystemets oberoende är ett krav som kan härledas ur rätten till ett effektivt rättsmedel i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (artikel 47). Det är också viktigt för att uppnå ett attraktivt investeringsklimat, eftersom det utgör en garanti för rättvisa, förutsebarhet, säkerhet och stabilitet i det rättssystem där företagen är verksamma. Utöver information om rättssystemets uppfattade oberoende, som kan påverka investeringsbeslut, innehöll resultattavlan från 2014 en första allmän översikt över hur rättssystemen är organiserade för att skydda oberoendet i vissa typer av situationer där deras oberoende kan äventyras. Inom ramen för ett fortsatt samarbete med de europeiska rättsliga nätverken, särskilt nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet (ENCJ), har kommissionen utökat den jämförande översikten över det strukturella oberoendet. De siffror som presenteras i 2015 års resultattavla bygger på svaren på en enkät som kommissionen har tagit fram i nära samarbete med det europeiska nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet samt på nätverkets guide[23]. 3.3.1 Rättsväsendets uppfattade oberoende Diagram 47: Rättsväsendets uppfattade oberoende* (uppfattning – ju högre värde desto högre uppfattning) (källa: Världsekonomiskt forum[24]) * Siffran inom parentes visar senaste rankning bland 144 länder i världen. 3.3.2 Strukturellt oberoende Eftersom flera medlemsstater planerar att reformera sina tillsynsmyndigheter eller överväger att inrätta oberoende organ med skyddet av rättsväsendets oberoende som främsta uppgift visar diagrammen en jämförelse av sammansättningen av (enligt nomineringsprocessen) och de huvudsakliga befogenheterna för de befintliga tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet i EU (diagrammen 48 och 49). Dessa jämförande översikter kan vara till hjälp för medlemsstaterna när de ska anta reformer för att säkerställa effektiviteten hos tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet som oberoende nationella institutioner med det slutliga ansvaret för att stödja rättssystemet i den oberoende rättsskipningen, samtidigt som hänsyn tas till traditioner och särdrag hos de olika rättssystemen. Fastställandet av vilka ekonomiska resurser som ska anslås för rättssystemet är en känslig fråga som kan påverka dess oberoende. I nya diagram 50 presenteras information om vilken del av förvaltningen som antar de kriterier som används för att fastställa vilka resurser som ska avsättas för rättssystemet samt vilka dessa kriterier är. För att det strukturella oberoendet ska kunna garanteras krävs rättsliga skydd för de situationer där rättssystemets oberoende kan äventyras. Fem indikatorer används för att visa på skydd i sådana situationer: skydd mot förflyttning av domare utan deras medgivande (diagram 51), avsked av domare, (diagram 52) fördelningen av inkommande mål inom en domstol (diagram 53) domares tillbakaträdande och avsägelse av mål (diagram 54) och hot mot en domares oberoende (diagram 55). Med dessa situationer i åtanke presenteras normer för att säkerställa att rättsväsendets oberoende respekteras i Europarådets rekommendation från 2010 om domares oberoende, effektivitet och ansvar (nedan kallad rekommendationen)[25]. Diagrammen har uppdaterats i de fall där det rättsliga ramverket eller praxis i medlemsstaterna har förändrats sedan publiceringen av resultattavlan för 2014. I vissa diagram har ytterligare skydd, såsom det organ som beslutar om överklaganden av avsked av domare, presenterats. Vidare har ett nytt kvantitativt lager lagts till som visar det antal gånger som en viss situation inträffade under 2013, t.ex. antalet domare som förflyttats utan sitt medgivande och antalet avsked av domare. I diagrammen ges en översikt över de rättsliga skydden i vissa typer av situationer, utan att det görs någon bedömning av eller läggs fram några kvantitativa uppgifter avseende deras effektivitet[26]. Syftet med översikten är att bistå det europeiska rättsliga nätverket och berörda myndigheter vid en undersökning av effektiviteten hos dessa skydd. 2014 påbörjade det europeiska nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet arbetet med en sådan bedömning. Diagram 48: Sammansättningen av tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet enligt nomineringsprocessen*[27] I diagrammet presenteras sammansättningen av tillsynsmyndigheter för rättsväsendet som är medlemmar i ENCJ, enligt nomineringsprocessen, beroende på om medlemmarna utses av den verkställande eller lagstiftande församlingen eller om de utses av andra organ och myndigheter. Inte mindre än hälften av medlemmarna i tillsynsmyndigheterna bör vara domare valda av sina likar från rättssystemets alla nivåer och med respekt för mångfalden inom rättssystemet[28]. * Belgien: Rättspersonalen är antingen domare eller åklagare. Bulgarien: Kategorin åklagare omfattar en vald undersökningsdomare. Danmark: Samtliga medlemmar utses formellt av justitieministern. Kategorin ”Utsedda/nominerade av andra organ/myndigheter” omfattar två domstolsrepresentanter (som nomineras av fackförbunden för administrativ personal respektive polisen). Frankrike: Tillsynsmyndigheten har två konstellationer, en med behörighet över tjänstgörande domare och en med behörighet över åklagare. Tillsynsmyndigheten omfattar en ledamot av Conseil d'Etat som väljs av Conseil d'Etats generalförsamling. Italien – CSM: Consiglio Superiore della Magistratura (för civil- och straffrätt). Kategorin domare omfattar två undersökningsdomare (domare och/eller åklagare), valda från högsta domstolen. Italien – CPGA: Consiglio di presidenza della giustizia amministrativa (för förvaltningsrätt). Spanien: De av tillsynsmyndighetens medlemmar som kommer från rättsväsendet utses av parlamentet – tillsynsmyndigheten ger parlamentet en förteckning över de kandidater som har stöd av en domarförening eller av tjugofem domare. Malta: Oppositionsledaren utser en medlem som är lekman. Nederländerna: Medlemmarna utses formellt genom kungligt dekret på förslag från säkerhets- och justitieministern. Rumänien: Valda undersökningsdomare godkänns av senaten. Slovenien: Medlemmarna väljs av nationalförsamlingen på förslag från republikens president. Diagram 49: Befogenheter som tillfaller tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet *[29] I diagrammet presenteras vissa huvudbefogenheter som tillfaller tillsynsmyndigheter för rättsväsendet som är medlemmar i ENCJ, såsom befogenheter gällande utnämningar och avsked av domare, förflyttning av domare utan deras medgivande, disciplinåtgärder mot domare, antagande av etiska regler och befordran av domare. * Av diagrammet framgår bara vissa befogenheter och tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet har ytterligare befogenheter. Italien: båda tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet (CSM: civil-/straffrätt, och CPGA: förvaltningsrätt). I vissa länder den verkställande församlingen en skyldighet att, enligt antingen lagen eller praxis, följa ett förslag från tillsynsmyndigheten för domstolsväsendet i fråga om att utse eller avskeda en domare (exempelvis i Spanien). Diagram 50: Kriterier som används för att fastställa vilka resurser som ska avsättas för rättssystemet*[30] Diagrammet visar vilken del av förvaltningen (dömande, lagstiftande eller verkställande) som fastställer de kriterier som används för att avgöra vilka resurser som ska avsättas för rättssystemet. Det visar också, per land, vilka dessa kriterier är: De kan vara baserade på tidigare/faktiska kostnader (vilket är vanligast) eller (mindre vanligt) antalet inkommande/oavgjorda mål, förväntande kostnader eller domstolarnas behov/begäranden. * Danmark: Antalet inkommande och faktiskt avgjorda mål i första instans tas med i beräkningen. Tyskland: Gäller endast högsta domstolens budget. När det gäller första och andra instans varierar rättssystemet mellan de olika delstaterna. Estland: Gäller endast domstolar i första och andra instans. Ungern: Enligt lag ska domares löner fastställas i lagen om den centrala budgeten, på sådant sätt att beloppet inte blir lägre än föregående år. Nederländerna: Antalet avgjorda mål baserat på en utvärdering av kostnaderna för domstolarna tas med i beräkningen. Diagram 51: Skydden avseende förflyttning av domare utan deras medgivande (domares oavsättlighet) [31] I diagrammet utforskas olika scenarier för förflyttning av domare utan deras medgivande. Diagrammet visar huruvida sådana förflyttningar är tillåtna och i så fall vilka myndigheter som bestämmer om sådana förflyttningar, orsakerna (t.ex. organisatoriska, disciplinära) till att en sådan förflyttning tillåts och huruvida det går att överklaga beslutet[32]. För första gången visas också antalet domare som blev förflyttade utan sitt medgivande under 2013. * Siffran ovanför stapeln anger det antal domare som förflyttades utan sitt medgivande under 2013 (om siffra saknas innebär det att inga data fanns tillgängliga). Belgien: Förflyttning av organisatoriska skäl endast inom en och samma domstol. Tjeckien: En domare kan förflyttas uteslutande till en domstol inom samma instansnivå, eller till en domstol inom närmast överliggande eller underliggande instansnivå (alla inom samma rättsliga distrikt). Tyskland: Förflyttning under högst tre månader och uteslutande i representationsmål. Grekland: En domare förflyttades från civil-/straffrätt. Litauen: Tillfällig förflyttning när det föreligger ett brådskande behov av att säkerställa att domstolen fungerar korrekt. Frankrike: Justitieministern kan förflytta en domare av organisatoriska skäl vid sällsynta tillfällen såsom när en domstol läggs ned eller av rättsliga skäl såsom vid utnämningar med en fastställd tidsgräns (för en domstols ordförande eller för specialiserade uppgifter). Polen: Till följd av en omorganisation av domstolarna förflyttades cirka femhundra domare från nedlagda domstolar till andra domstolar. Rumänien: Endast tidsbegränsade förflyttningar på upp till ett år, som en disciplinär påföljd. Storbritannien (England + Wales): Färre än fem, om ens några, domare förflyttades under 2013. Diagram 52: Avsked av domare i första och andra instans*[33] I detta diagram anges vilka myndigheter som har befogenhet att föreslå och besluta om domares avsked i första och andra instans i de olika medlemsstaterna[34]. I den övre delen av stapeln anges vem som fattar det slutgiltiga beslutet[35] och i den nedre delen visas – om så är relevant – vem som föreslår avsked eller vem som måste rådfrågas innan ett beslut fattas. För första gången visas också antalet domare som avskedades under 2013, och huruvida det finns möjlighet till granskning av avskedet av en domstol, författningsdomstol eller annat oberoende organ. * Siffran ovanför stapeln anger det antal domare som avskedades under 2013 (om siffra saknas innebär det att inga data fanns tillgängliga). Grekland: En domare avskedades från civil-/straffrätt. Storbritannien (England + Wales): Inga heltidsdomare avskedades. Enbart tre (arvodesavlönade) deltidsdomare avskedades, närmare bestämt en tribunaldomare, fyra domare inom kategorin Recorders (som normalt sett medverkade vid förhandlingar omkring 15 dagar om året) och åtta undersökningsdomare (lekmän). I vissa länder den verkställande församlingen en skyldighet att, enligt antingen lagen eller praxis, följa ett förslag från tillsynsmyndigheten för domstolsväsendet i fråga om att avskeda en domare (exempelvis i Spanien). Diagram 53: Fördelningen av mål inom en domstol[36] I diagrammet visas på vilken nivå villkoren för fördelningen av mål inom en domstol fastställs (exempelvis lag, väletablerad praxis), hur målen fördelas (exempelvis av domstolens ordförande, domstolens personal, slumpmässigt, förbestämd ordning) och vilken myndighet som övervakar fördelningen[37]. Diagram 54: Domares tillbakaträdande och avsägelse av mål[38] I diagrammet anges huruvida domare kan drabbas av påföljder om de bryter mot skyldigheten att avstå från att döma i ett mål där deras opartiskhet kan ifrågasättas eller äventyras eller om det finns rimliga skäl att betvivla deras opartiskhet. I diagrammet anges även vilken myndighet[39] som beslutar vid begäran om avsägelse av mål som lämnas in av en part som anför jäv mot domare[40]. Diagram 55: Förfaranden vid hot mot en domares oberoende[41] I diagrammet anges vilka myndigheter som kan agera genom specifika förfaranden för att skydda rättsväsendets oberoende om domare anser att deras oberoende hotas[42]. Dessutom presenteras de åtgärder som dessa myndigheter kan vidta (exempelvis utfärda en formell förklaring, inge klagomål eller utdöma påföljder om någon försöker påverka domare på olämpligt sätt). Åtgärder för att skydda rättsväsendets oberoende vidtas av offentlig åklagare eller domstol (vid påföljder), eller av domstolsverket vid andra åtgärder. Slutsatser om rättsväsendets oberoende Under de senaste tre åren har rättsväsendets uppfattade oberoende förbättrats eller förblivit oförändrat i de flesta medlemsstater. I ett fåtal medlemsstater har dock en redan låg nivå av uppfattat oberoende försämrats ytterligare. Inom ramen för resultattavlan för 2015 utökades kartläggningen av de rättsliga skydd vilkas syfte är att skydda rättsväsendets oberoende i vissa situationer där oberoendet kan äventyras. Resultattavlan innehåller också uppgifter om antalet domare som förflyttats utan sitt medgivande och antalet domare som avskedades under 2013. Dessutom presenteras information om vilka kriterier som används för att fastställa rättsväsendets ekonomiska resurser. Eftersom flera medlemsstater planerar att reformera sina tillsynsmyndigheter eller överväger att inrätta sådana oberoende organ innehåller resultattavlan för 2015 en jämförande översikt över tillsynsmyndigheternas befogenheter och sammansättning. Detta kan vara till hjälp för medlemsstaterna när de ska säkerställa effektiviteten hos tillsynsmyndigheterna för domstolsväsendet, samtidigt som hänsyn tas till traditioner och särdrag hos de olika rättssystemen. Kommissionen kommer att uppmana de rättsliga nätverken att fördjupa sina bedömningar av hur effektiva de rättsliga skydden är och kommer att reflektera över hur dessa resultat kan presenteras i kommande resultattavlor. 4. ÅTGÄRDER MOT BRISTEN PÅ DATA Det är fortfarande svårt att samla in data om komponenter av avgörande betydelse för rättsväsendet avseende alla medlemsstater. Diagrammet nedan illustrerar bristen på data. Det visar andelen tillgänglig information per medlemsstat om var och en av resultattavlans centrala komponenter (kvalitet, effektivitet och oberoende). Diagram 56: Brist på data och tillgång till information (effektivitet, kvalitet, oberoende/andel per medlemsstat) (källa: Europeiska kommissionen[43]) Nästan alla medlemsstater gav tillgång till information om oberoende. På kvalitetsområdet är andelen tillgänglig information i de flesta fall över 50 %. Det är främst på effektivitetsområdet som svårigheter kvarstår. Nästan samtliga medlemsstater deltog i Cepejs insamling av data inför arbetet med resultattavlan för 2015, men svarsgraden för specifika frågor måste fortfarande förbättras. Svårigheterna med att samla in data har flera orsaker, särskilt brist på relevanta data till följd av otillräckliga statistikresurser, nationella kategorier för datainsamling som inte stämmer överens med de som används av Cepej eller, i ett fåtal fall, bristande vilja att delta i insamlingen av data för resultattavlan. För att komma tillrätta med bristen på data uppmanar kommissionen samtliga medlemsstater att bidra med alla data av relevans för resultattavlan, och planerar att lägga ytterligare kraft på följande aktiviteter: · Arbeta med gruppen av kontaktpersoner om nationella rättssystem när det gäller datainsamling och, eftersom ett intresse för detta har uttryckts i gruppen, · Samarbeta med EU-organ kring specifika, tillväxtrelaterade delar av EU:s lagstiftning såsom konkurrens, konsumenträttigheter och immaterialrättigheter och utöka samarbetet till andra områden. · Samarbeta med de europeiska rättsliga nätverken, framför allt nätverket för tillsynsmyndigheter för domstolsväsendet, nätverket för ordförandena för EU:s högsta domstolar, sammanslutningen av de högsta förvaltningsdomstolarna i Europeiska unionen, det europeiska nätverket för rättslig utbildning och organisationerna för rättstillämpare, i synnerhet advokater. · Följa det gemensamma datainsamlingsprojekt som bedrivs av Eurostat/UNODC och expertgrupperna på området inrikes frågor · Ta itu med vissa medlemsstaters bristande kapacitet att samla in relevant statistik om rättsväsendet inom ramen för den europeiska planeringsterminen. 5. SLUTSATSER Resultattavlan för rättsskipningen i EU 2015 återspeglar medlemsstaternas insatser för att göra sina nationella rättssystem effektivare. Den visar på vissa förbättringar, men indikerar också att det tar tid innan rättsliga reformer ger resultat. Därför krävs det engagemang och beslutsamhet för att uppnå en effektivare rättsskipning. Kommissionen förnyar sitt åtagande att stödja dessa insatser i samarbete med medlemsstaterna och alla intressenter. Med tanke på den roll som en effektivare rättsskipning spelar för att stärka unionens gemensamma värden och bidra till den ekonomiska tillväxten är sådana insatser väl värda att genomföras. [1] Se exempelvis Cepejs checklista för kvalitet på rättsskipning och domstolsväsende “Checklist for promoting the quality of justice and the courts”, yttrande nr°6 (2004) från Consultative Council of European Judges (CCJE) (konsultativa rådet för domare i Europa), tillgänglig på: https://wcd.coe.int/ViewDoc.jsp?Ref=CCJE(2004)OP6&Sector=secDGHL&Language=lanEnglish&Ver=original&BackColorInternet=FEF2E0&BackColorIntranet=FEF2E0&BackColorLogged=c3c3c3 [2] CCJE yttrande nr 6 (2004) § 34 (…) utvärdering av rättssystemets ”kvalitet”, dvs. hur väl domstolsväsendet som helhet, varje enskild domstol eller lokal grupp av domstolar presterar, ska inte förväxlas med utvärdering av varje enskild domares yrkesskickligh