EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 24.2.2021 COM(2021) 85 final 2021/0045(COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om roaming i allmänna mobilnät i unionen (omarbetning) (Text av betydelse för EES) {SEC(2021) 90 final} - {SWD(2021) 27 final} - {SWD(2021) 28 final} - {SWD(2021) 29 final}



MOTIVERING 1.BAKGRUND TILL FÖRSLAGET Motiv och syfte med förslaget Inledning Förordning (EU) nr 531/2012 upphör att gälla den 30 juni 2022. Syftet med detta förslag är därför att förlänga förordningens giltighet, samtidigt som man anpassar de högsta grossistavgifterna för att säkerställa ett hållbart tillhandahållande av roamingtjänster i slutkundsledet till nationella priser, och därvid införa nya bestämmelser för att öka transparensen och säkerställa verklig ”roaming som hemma” (RLAH) när det gäller tjänstekvalitet och tillgång till larmtjänster vid roaming. Eftersom förordning (EU) nr 531/2012 har ändrats flera gånger är syftet med detta förslag att omarbeta förordningen för att göra den tydligare och ersätta de många ändringsrättsakter som den innehåller. Bakgrund EU:s reglering av slutkunds- och grossistledet på roamingmarknaden har varit nödvändig under de senaste 14 åren för att förbättra villkoren för funktionen hos den inre marknaden för roamingtjänster inom unionen. EU antog för första gången bestämmelser för att införa en gemensam strategi för reglering av roaming i allmänna mobilnät i EU när förordning (EG) nr 717/2007 antogs. Efter en första översyn av dessa bestämmelser 2009 förlängdes deras giltighetstid och tillämpningsområdet utvidgades. Efter en ytterligare översyn av reglerna antogs därefter förordning (EU) nr 531/2012. Den förordningen ändrade de tidigare reglerna genom att sänka roamingpriserna för samtal och sms och sätta ett tak för priserna för dataroaming i hela EU. Förordning (EU) 2015/2120 ändrade förordning (EU) nr 531/2012 och föreskrev att tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet skulle avskaffas i EU från och med den 15 juni 2017, med förbehåll för skälig användning av roamingtjänster och möjlighet att tillämpa en mekanism för hållbarhetsundantag. Dessa regler för roamingtjänster i slutkundsledet i unionen kallas i denna motivering ”roaming som hemma”-reglerna (eller RLAH, ”roam-like-at-home”). Reglering i slutkundsledet är nödvändig men är inte i sig nog för att genomföra RLAH. För att avskaffandet av roamingtilläggsavgifter i slutkundsledet ska vara hållbart i hela unionen, och för att undvika att snedvrida konkurrensen på nationella marknader, behöver grossistledet på nationella roamingmarknader incitament så att det hålls konkurrensutsatt och tillhandahåller grossistroamingpriser som gör det möjligt för operatörer att erbjuda hållbara roamingtjänster i slutkundsledet utan några tilläggsavgifter. I detta syfte genomförde kommissionen en översyn av grossistledet på roamingmarknaden för att bedöma behovet av åtgärder för att möjliggöra avskaffande av tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet. Den antog sin rapport om översynen av grossistledet på roamingmarknaden den 15 juni 2016. Efter översynen antog kommissionen den 17 maj 2017 förordning (EU) 2017/920 om ändring av förordning (EU) nr 531/2012 vad gäller bestämmelser om grossistledet på roamingmarknader i syfte att avskaffa tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet senast den 15 juni 2017 utan att snedvrida de nationella besökta marknaderna och hemmamarknaderna. Den 29 november 2019 offentliggjorde kommissionen sin första fullständiga översyn av roamingmarknaden (kommissionens översyn), som visar att resenärer i hela EU i hög grad har gynnats till följd av avskaffandet av roamingavgifter i juni 2017. Användningen av mobila tjänster (data, röstsamtal, sms) under resor i EU har ökat snabbt och kraftigt, vilket bekräftar de positiva effekterna av roamingreglerna. På grossistnivå har den kraftiga sänkningen av pristaken bidragit till en ytterligare sänkning av roamingpriserna i grossistledet, ofta betydligt under de reglerade taken, vilket i sin tur gör avskaffandet av roamingavgifter hållbart för nästan alla roamingleverantörer. Kommissionens översyn bekräftar, å ena sidan, att RLAH-reglerna har varit en framgång och att roamingmarknaden generellt sett fungerar väl med sådana regler, men kommer å andra sidan fram till att de underliggande grundläggande konkurrensvillkoren inte har förändrats och sannolikt inte kommer att förändras inom överskådlig tid, trots tecken på viss konkurrensdynamik på både slutkunds- och grossistmarknaderna för roaming. Därför är den nuvarande regleringen i grossist- och slutkundsledet fortfarande nödvändig och kan inte avskaffas. Förslagets motiv och syfte, de viktigaste ändringarna och de bestämmelser som förblir oförändrade Syftet med detta förslag är att förlänga giltigheten för de bestämmelser som reglerar den EU-omfattande roamingmarknaden efter 2022 och samtidigt ändra de högsta grossistavgifterna och införa nya åtgärder för att säkerställa verklig RLAH vid resor och upphäva andra bestämmelser som inte längre förefaller vara nödvändiga. De föreslagna ändringarna av reglerna beskrivs närmare nedan. Syftet med de föreslagna ändringarna är i huvudsak att säkerställa att operatörer kan tillhandahålla RLAH och täcka kostnaderna på ett hållbart sätt i grossistledet. Förslaget går ut på att fastställa EU-omfattande högsta roamingavgifter i grossistledet för ringda samtal, sms-meddelanden och data på lägre nivåer än de som gäller till och med den 30 juni 2022. För att jämka samman de två ovannämnda målen, dvs. att säkerställa hållbarhet och kostnadstäckning, fastställs i förslaget en sänkning i två steg för de högsta gällande grossistavgifterna för data, röstsamtal och sms. I linje med det policyval som gjordes i förordning (EU) nr 531/2012 bör de nya högsta grossistavgifterna fungera som en skyddsnivå och säkerställa att operatörerna kan täcka sina kostnader. De bör också möjliggöra omfattande och hållbart tillhandahållande av RLAH och samtidigt lämna marginal för affärsförhandlingar mellan operatörer. Däremot förblir bestämmelserna om skälig användning och hållbarhet i stort sett oförändrade (artiklarna 6b och 6c i förordning (EU) nr 531/2012), liksom den tillhörande genomförandeakten (kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/2286) som kommer att fortsätta att gälla, med tanke på att skyddsreglerna i slutkundsledet fortsätter att fungera tillfredsställande. En sänkning av de högsta gällande grossistavgifterna skulle dock också förbättra situationen för slutanvändare, eftersom det påverkar priskomponenter som beräknas beroende på vilken avgiftsnivå det handlar om, särskilt taket för tilläggsavgifter inom ramen för mekanismen för policyn för skälig användning, hållbarhetsundantagen och den tilldelade datavolymen enligt policyn för skälig användning när det gäller paket med öppna datavolymer och begränsningar för förbetalda taxeplaner.

Förslaget innehåller också nya åtgärder som rör transparens, tjänstekvalitet och tillgång till nödkommunikation. Förslaget innehåller framför allt ändringar som syftar till att säkerställa verklig RLAH för slutanvändare och främja innovation och nättillgång, samtidigt som man inrättar ett framtidssäkrat regelverk för konsumenter och operatörer. Förslaget syftar särskilt till följande: i)Öka transparensen i slutkundsledet när det gäller a) tjänstekvalitet (genom att införa en skyldighet för operatörer att i sina avtal med kunder klargöra vilken tjänstekvalitet de rimligen kan förvänta sig vid roaming i EU), b) kommunikation om mervärdestjänster (genom att ålägga operatörerna att i sina avtal med kunder tillhandahålla information om vilken typ av tjänster som kan bli föremål för högre avgifter och liknande information i det ”välkomst-sms” som skickas ut), c) tillgång till larmtjänster (genom att ålägga operatörerna en skyldighet att i sitt ”välkomst-sms” inkludera information om de olika möjligheterna att få tillgång till larmtjänster vid roaming). ii)Ge roamingkunder verklig RLAH i fråga om tjänstekvalitet (genom att ålägga roamingleverantörer att, när det är tekniskt möjligt, säkerställa att roamingtjänsterna tillhandahålls på samma villkor som om de konsumerades i hemlandet och ålägga mobilnätsoperatörer att ge tillträde till all tillgänglig nätteknik och alla tillgängliga nätgenerationer). iii)Öka transparensen i grossistledet när det gäller nummerserier för mervärdestjänster genom att skapa en centraliserad EU-databas för nummerserier för mervärdestjänster. Syftet med databasen är att tillhandahålla ett verktyg för transparens som gör det möjligt för nationella regleringsmyndigheter och operatörer att få direkt tillgång till information om vilka nummerserier som kan generera högre kostnader i medlemsstaterna. iv)Säkerställa kostnadsfri tillgång till larmtjänster för kunder vid roaming genom att vidta särskilda åtgärder på grossistnivå, såsom a) skyldighet för operatörer att i grossistavtalet tillhandahålla all föreskriven och teknisk information som behövs för att införa kostnadsfri tillgång till larmtjänster och kostnadsfria lokaliseringsuppgifter, b) skyldighet att inte ta ut någon avgift från roamingleverantören i samband med nödkommunikation och överföring av lokaliseringsuppgifter. Slutligen upphäver förslaget regleringsskyldigheter där de inte längre behövs, och det innehåller flera ändringsförslag som syftar till att förenkla och minska regelbördan. •Förenlighet med befintliga bestämmelser inom området Avskaffandet av roamingtilläggsavgifter i slutkundsledet utgjorde ett viktigt steg mot att skapa en EU-omfattande inre marknad och se till att den fungerar väl. Regleringen av roamingmarknaden för att genomföra RLAH i hela unionen har i synnerhet bidragit till det politiska målet att säkerställa att väl fungerande marknader ger EU-konsumenter tillträde till infrastruktur för mobila bredbandsnät med hög kapacitet till rimligt pris i hela EU. Medlagstiftarna noterade detta måls betydelse för hela den digitala inre marknaden när RLAH-reglerna antogs 2015. Mot bakgrund av ovanstående är det nödvändigt att undvika att undergräva de resultat som har uppnåtts när förordning (EU) nr 531/2012 upphör att gälla den 30 juni 2022. Därför ingick förslaget om att se över de befintliga roamingreglerna i kommissionens arbetsprogram för 2020 under den överordnade ambitionen ”Ett Europa rustat för den digitala tidsåldern” och det särskilda målet ”Digitalt för konsumenter”. Förslaget kompletterar direktiv (EU) 2018/1972 om inrättande av en europeisk kodex för elektronisk kommunikation, som skulle införlivas av medlemsstaterna senast den 21 december 2020. I synnerhet, samtidigt som förslaget främjar ett hållbart tillhandahållande av RLAH, kostnadstäckning och bibehållna incitament att investera i värdnät, kompletterar förslaget bestämmelser i den europeiska kodexen för elektronisk kommunikation som möjliggör hög grad av konnektivitet och 5G-utbyggnad till gagn för alla européer, samtidigt som infrastrukturkonkurrensen främjas och operatörerna får möjlighet att säkra avkastning på investeringar. Genom att främja verklig RLAH för slutanvändare kompletterar förslaget bestämmelser i den europeiska kodexen för elektronisk kommunikation som ger ett ändamålsenligt konsumentskydd i samband med elektronisk kommunikation, något som ger slutanvändarna bättre valmöjligheter genom mer transparent information och särskilda regler om maximal avtalstid och nummerportabilitet. Den europeiska kodexen för elektronisk kommunikation syftar också till att ge slutanvändare kostnadsfri tillgång till larmtjänster genom nödkommunikation och säkerställa att lokaliseringsuppgifter finns tillgängliga. Kommissionen har som ett av sina främsta mål att tillgodose allmänhetens och företagens ökade behov av konnektivitet och att dra nytta av den digitala omvandlingen för att stärka EU:s och medlemsstaternas sociala och ekonomiska motståndskraft, deras potential för hållbar tillväxt och skapandet av arbetstillfällen. Gigabitkonnektivitet, som bygger på säker fiber- och 5G-infrastruktur, är avgörande för att man ska kunna utnyttja Europas potential för digital tillväxt. Dessa politiska mål, som ingår i meddelandet ”Att forma EU:s digitala framtid”, anges också i EU:s strategi ”Mot ett europeiskt gigabitsamhälle”, i 5G-handlingsplanen för Europa, och bekräftades med den strategi för konnektivitet som ingår i den årliga strategin för hållbar tillväxt 2021. Målen är också kopplade till faciliteten för återhämtning och resiliens. I detta syfte möjliggör detta förslag en smidig användning av dessa infrastrukturer över gränserna. •Förenlighet med unionens politik inom andra områden Syftet med EU:s roamingregler är att bidra till en smidigt fungerande inre marknad för att uppnå en hög konsumentskyddsnivå och upprätthålla konkurrens mellan mobilnätsoperatörer. Detta förslag behandlar de regleringsfrågor som uppstår till följd av de specifika detaljerna i EU:s roamingregler, men det kompletterar också annan EU-politik och EU-lagstiftning på flera områden. Förslaget bidrar särskilt till skapandet av ett ”Europa rustat för den digitala tidsåldern” och till ambitionen att på bästa sätt utnyttja den digitala omställningen för att ge människor större möjligheter att vara uppkopplade, kommunicera och göra affärer. Ett syfte med förslaget är att säkerställa att de hinder för den inre marknaden som undanröjdes när tilläggsavgifterna för roaming i slutkundsledet avskaffades inte återinförs. I ”En ny industristrategi för EU” framhålls att en stark och integrerad inre marknad utgör både en språngbräda och en förutsättning för en konkurrenskraftig EU-industri. För att den inre marknaden ska fungera för alla införs gemensamma EU-regler för att undanröja hinder, underlätta rörligheten för varor och tjänster i hela EU och skydda konsumenter. Exempelvis kompletterar förslaget förordningen om gränsöverskridande portabilitet för onlineinnehåll. Tack vare dessa två initiativ kan européerna nu resa i EU utan att oroa sig för roamingavgifter eller för att förlora tillgång till musik, spel, filmer, underhållningsprogram eller idrottsevenemang som de redan har betalat för. Förslaget underlättar också tillgången till europeisk digital kultur, inlärningsverktyg, arbetsplattformar och hälsotillämpningar. 2.RÄTTSLIG GRUND, SUBSIDIARITETSPRINCIPEN OCH PROPORTIONALITETSPRINCIPEN

•Rättslig grund Den rättsliga grunden för detta förslag är artikel 114 i EUF-fördraget. Detta är den rättsliga grunden för åtgärder som antas enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet och som syftar till att upprätta eller förbättra den inre marknadens funktion, i enlighet med artikel 26 i EUF-fördraget. Enligt EU-domstolens rättspraxis måste syftet med åtgärder som antas enligt artikel 114 (f.d. artikel 95 i EG-fördraget) vara att förbättra villkoren för upprättandet av den inre marknaden och dess funktion. Unionslagstiftaren kan använda denna rättsliga grund särskilt när det finns skillnader mellan nationella bestämmelser som hindrar de grundläggande friheterna och således har en direkt inverkan på den inre marknadens funktion eller orsakar betydande snedvridning av konkurrensen. •Subsidiaritetsprincipen När det gäller reglerna om EU-roaming, som en del av politikområdet inre marknaden och i linje med artikel 4.2 i EUF-fördraget, har EU delad befogenhet med medlemsstaterna. Inom denna sektor är det bara EU-åtgärder som är effektiva eftersom problemen inte kan lösas på nationell, regional eller lokal nivå. EU-åtgärder är därför nödvändiga för att förbättra den inre marknaden för elektronisk kommunikation. Såsom generaladvokaten påpekade i det vägledande målet C-58/08, Vodafone kan prisskillnaderna mellan samtal som görs inom den egna medlemsstaten och samtal som rings under roaming rimligen anses avskräcka från användning av gränsöverskridande tjänster såsom roaming. Att missgynna transnationell verksamhet, som att kunder använder roamingtjänster, kan leda till att det blir svårare att upprätta en inre marknad där den fria rörligheten för varor tjänster och kapital säkerställs. Roaming är den mest typiska transnationella verksamheten inom telekommunikationsbranschen.. Det faktum att tjänster är transnationella motiverar åtgärder på EU-nivå eftersom medlemsstaterna inte själva kan ta itu med frågan på ett ändamålsenligt sätt och eftersom de nationella regleringsmyndigheterna inte har kunnat åtgärda problemen på egen hand. I sin dom i ovannämnda mål, C-58/08 Vodafone, konstaterade domstolen ”att de nationella regleringsmyndigheterna, andra myndigheter samt konsumentorganisationer i hela gemenskapen betraktade den höga nivån på slutkundsavgifterna som ett bestående problem och att försöken att lösa detta problem med tillämpning av det då gällande regelverket inte hade lett till lägre priser.”. Förslaget omfattar åtgärder i både grossist- och slutkundsledet. I den ovannämnda domen konstaterade domstolen också att reglering av roamingmarknaden i grossistledet är förenlig med subsidiaritetsprincipen (och proportionalitetsprincipen) med tanke på att ”det ömsesidiga sambandet mellan slutkundsavgifterna och grossistpriserna för roamingtjänster [är] av betydande vikt, varför en åtgärd som innebär att nivån på slutkundsavgifterna sänks, utan att ta itu med de kostnader som grossisterna har för att tillhandahålla roamingtjänster inom gemenskapen, skulle ha stört roamingmarknadens smidiga funktion inom gemenskapen”. De frågor som tas upp i de nya åtgärderna i förslaget är på liknande sätt också strikt kopplade till och påverkade av roamingtjänsternas transnationella karaktär. De kan därför inte hanteras på lämpligt sätt av medlemsstaterna själva, och åtgärder på EU-nivå är mer effektiva än åtgärder på nationell nivå. Faktum är att de underliggande problem som förslaget syftar till att avhjälpa kan leda till antingen att roaminganvändningen motverkas, vilket skapar hinder för användningen av mobila tjänster och tillämpningar under resor inom den inre marknaden eller, mer allmänt, att det uppstår störningar av en smidigt fungerande EU-omfattande roamingmarknad. Enligt tillämplig rättspraxis är detta ett mål som måste eftersträvas och som bäst uppnås på EU-nivå. •Proportionalitetsprincipen Syftet med EU:s roamingregler är att införa en gemensam strategi för att säkerställa att användare av allmänna mobilnät, när de reser inom EU, inte betalar orimligt höga priser för EU-omfattande roamingtjänster jämfört med konkurrenskraftiga nationella priser, när de ringer och tar emot samtal, när de skickar och tar emot sms-meddelanden och när de använder paketförmedlande datakommunikationstjänster. Detta bidrar till att den inre marknaden fungerar smidigt samtidigt som man uppnår en hög konsumentskyddsnivå, främjar konkurrens och transparens på marknaden och erbjuder både incitament till innovation och valfrihet för konsumenterna. Dessutom innehåller detta förslag ytterligare åtgärder som syftar till att undanröja kvarstående hinder för verklig ”roaming som hemma”. Eftersom dessa mål inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna på ett säkert sätt och i rätt tid och därför bättre kan uppnås på EU-nivå, kan EU vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går förslaget till förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål. I synnerhet uppfyller förordningen proportionalitetskriteriet även eftersom den ska tillämpas under en begränsad tidsperiod (sista tillämpningsdag är den 30 juni 2032, dvs. en sammanlagd varaktighet på tio år). Den tioåriga varaktigheten för de föreslagna nya reglerna valdes för att ett decennium är en typisk tidsram för storskaligt införande av en ny generation av mobilkommunikation och utveckling av nya affärsmodeller. Vad gäller framtiden förväntar sig kommissionen inte att konkurrensen kommer att förändras märkbart på marknaden under de närmaste tio åren. Syftet med tioårsperioden är också att skapa säkerhet på marknaden och minimera regelbördan. Förslaget innehåller också ett flexibelt tillvägagångssätt för att se över de högsta grossistavgifterna, vilket vid behov kommer att genomföras genom antagande av en delegerad akt. Detta skulle säkerställa att en av de viktigaste aspekterna av roamingmarknadens funktion kan ses över på grundval av tillförlitliga och uppdaterade uppgifter. I mål C-58/08 Vodafone konstaterade EU-domstolen, med hänsyn till att konsumentskyddet är ett så viktigt mål enligt artikel 95.3 EG, att en tidsbegränsad åtgärd som vidtas på en marknad där det råder konkurrens och som ger konsumenterna ett omedelbart skydd mot alltför höga priser, av det slag som det här är fråga om, framstår som proportionerlig i förhållande till det eftersträvade målet, även om åtgärden kan leda till negativa ekonomiska konsekvenser för vissa operatörer. Regleringsskyldigheter avseende avgifter i grossistledet och slutkundsledet för samtals-, sms- och dataroamingtjänster bör upprätthållas för att skydda konsumenterna så länge konkurrensen på slutkundsnivå eller grossistnivå inte är fullt utvecklad. I den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag diskuteras proportionaliteten i detalj i avsnitt 7.3 – Konsekvens och proportionalitet. •Val av instrument

Som nämnts ovan är den föreslagna nya förordningen en omarbetning av förordning (EU) nr 531/2012 som ersätter de många rättsakter som den innehåller och omfattar ytterligare ändringar. Den har därför samma rättsliga form. Översynen är ett tillfälle att förenkla den nuvarande strukturen och det nuvarande innehållet i förordning (EU) nr 531/2012 i syfte att förbättra samstämmigheten och överensstämmelsen med målet om lagstiftningens ändamålsenlighet. 3.RESULTAT AV EFTERHANDSUTVÄRDERINGAR, SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNINGAR •Efterhandsutvärderingar/kontroller av ändamålsenligheten med befintlig lagstiftning De frågor som tas upp i detta förslag identifierades i kommissionens översyn för 2019. Förslaget bygger på ett brett spektrum av data för att utvärdera hur förordning (EU) nr 531/2012 har fungerat och hur roamingmarknaden fungerade efter det att RLAH-reglerna trädde i kraft. Dessutom fullföljs och kompletteras slutsatserna i kommissionens översyn dels genom de bakåtblickande frågorna från det offentliga samråd som hölls 2020, dels genom resultaten från de webbenkäter som genomfördes gemensamt av kommissionen och Organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) (2018, 2019 och 2020). Kommissionens översyn bekräftar att roamingmarknaden generellt sett fungerar väl med RLAH-reglerna och att reglerna har varit en framgång. I rapporten dras slutsatsen att de underliggande grundläggande konkurrensvillkoren, trots tecken på viss konkurrensdynamik på både slutkunds- och grossistmarknaderna för roaming, inte har ändrats och sannolikt inte kommer att ändras inom överskådlig tid i en sådan utsträckning att det skulle motivera ett avskaffande av regleringen av roamingmarknaden i slutkunds- eller grossistledet. I slutsatserna från kommissionens översyn, och i andra uppgifter som samlats in som en del av översynen, identifierades dessutom olösta problem när det gäller roamingtjänsterna i fråga om tjänstekvalitet, kommunikation med mervärdestjänster och tillgång till larmtjänster. Detta förslag behandlar alla dessa frågor i de nya åtgärder som föreslås. •Samråd med berörda parter Detta förslag och den åtföljande konsekvensbedömningen underbyggdes av ett brett samråd med berörda parter. Synpunkter inhämtades särskilt från allmänheten och från konsumentorganisationer, nationella regleringsmyndigheter, Berec, mobilnätsoperatörer, virtuella mobiloperatörer, näringslivsaktörer (inklusive små och medelstora företag), statliga myndigheter, branschorganisationer och andra berörda parter. Kommissionen genomförde ett tolv veckor långt offentligt samråd mellan den 19 juni och den 11 september 2020. Syftet med samrådet var att samla in synpunkter 1) om roamingtjänster i slutkundsledet, särskilt om effekterna av eventuella förtydliganden och åtgärder som rör tjänstekvalitet, mervärdestjänster och nödkommunikation i ett roamingscenario, 2) om tillhandahållande av roamingtjänster i grossistledet, 3) om den administrativa bördan i samband med förordning (EU) nr 531/2012 och effekterna av eventuella förenklingsåtgärder. Totalt 175 svar inkom via webbenkäten. Andra samrådsaktiviteter organiserades på följande sätt, vilket beskrivs nedan rubriken ”Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden”: 1.Offentliggörandet av den inledande konsekvensbedömningen för att samla in synpunkter under fyra veckor. 2.Gemensamma webbenkäter, kommissionen/Berec. Information från marknaden samlades in genom årliga webbenkäter för mobilnätsoperatörer, virtuella mobiloperatörer och nationella regleringsmyndigheter. I juni 2018 och mars 2019 samlade man i undersökningarna in information om genomförandet av policyn för skälig användning, hållbarhetsundantagen och andra aspekter kopplade till genomförandet av EU:s roamingregler. I mars 2020 omfattade undersökningen andra aspekter såsom tjänstekvalitet, mervärdestjänster, nödkommunikation, teknikförändringar och maskin-till-maskin, genomförandekostnader och administrativ börda. 3.Berec rådfrågades och lämnade omfattande synpunkter, bland annat om framåtblickande aspekter. Värt att notera är Berecs formella yttrande om roamingmarknadens funktion, den kompletterande kostnadsanalysen och de ytterligare bidragen till konsekvensbedömningen på kommissionens begäran. Dessutom beaktade kommissionen Berecs samråd och marknadsövervakningsrapporter: Berecs halvårsvisa rapporter om internationella riktmärken för roaming, på grundval av en särskild datainsamling och Berecs årsrapport om transparens och jämförbarhet avseende roamingtaxor. 4.Riktade intervjuer om utvecklingen av roamingmarknaden som en del av kommissionens studie Technological developments and roaming. Uppdragstagaren höll flera intervjuer med operatörer som är involverade i den globala konnektivitetsvärdekedjan och genomförde en riktad webbenkät om tekniska förändringars potentiella inverkan på roamingmarknaden. 5.Flash Eurobarometer Survey, som genomfördes ett år efter avskaffandet av roamingavgifterna. Undersökningen innehöll frågor om användningen av roaming vid resor i EU, om hur väl kunderna är medvetna om avskaffandet av roamingavgifter, om de upplevda fördelarna, om de upplevda roamingkostnaderna bland icke-resenärer och om användningen av mobiltjänster i andra EU-länder. Den information och de synpunkter som samlats in beaktades vid utarbetandet av den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag. Uppgifterna användes för att utvärdera förordning (EU) nr 531/2012, bedöma de olösta problemen i ett roamingscenario och utveckla de policyalternativ som presenterades i konsekvensbedömningen. Det offentliga samrådet bekräftade de avsedda fördelarna med roamingförordningen och det fortsatta behovet av EU-regler om roaming för konsumenter och företag i EU. Den stora majoriteten av dem som deltog i det offentliga samrådet, i alla grupper, svarade att EU:s regler om roaming i hög grad hade främjat konsumenternas och företagens intressen i EU/EES.

•Insamling och användning av sakkunnigutlåtanden Utöver ovanstående samrådsformer gjorde kommissionen en oberoende granskning av de uppgifter som samlats in av Berec och genomförde följande analys med hjälp av dessa uppgifter: 1.Rapporten om översynen av roamingmarknaden, och det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar (kommissionens översyn). I denna sammanställdes och presenterades uppgifter om hur förordning (EU) nr 531/2012 har fungerat i förhållande till de förväntade målen. 2.Interimsrapporten till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av ”roaming som hemma”-reglerna under de första 18 månaderna. 3.Arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar om resultaten av översynen av policyn för skälig användning och hållbarhetsundantaget. Kommissionen har också anlitat andra externa experter inom följande arbetsområden: 1.Kostnadsmodell för bedömning av kostnaderna för tillhandahållande av roamingtjänster i grossistledet inom EES. 2.Kommissionens studie om teknisk utveckling och roaming som genomfördes mellan december 2018 och juni 2019. 3.Analys från kommissionens gemensamma forskningscentrum (JRC). JRC gav omfattande stöd vid utarbetandet av konsekvensbedömningen, särskilt genom att a) utveckla hållbarhetsmodellen och den kontrafaktiska analysen för att bedöma konsumentfördelar och b) mäta kvaliteten på roamingtjänster genom fälttester. •Konsekvensbedömning Den konsekvensbedömning som åtföljer detta förslag överlämnades till nämnden för lagstiftningskontroll, som avgav ett positivt yttrande den 20 november 2020. Fyra alternativ övervägdes: Alternativ 1 – Grundscenario. Detta alternativ skulle innebära att giltighetstiden för bestämmelserna i förordning (EU) nr 531/2012 förlängs till efter 2022 och att dessa bestämmelser bibehålls oförändrade, både i slutkundsledet och i grossistledet. I synnerhet skulle nivån på de högsta grossistavgifter som är tillämpliga den 30 juni 2022 fortsätta att gälla och de två skyddsmekanismerna (skälig användning och hållbarhet) skulle också fortsätta att gälla. Inga åtgärder skulle vidtas för att åtgärda de olösta problemen när det gäller tjänstekvalitet, mervärdestjänster och tillgång till larmtjänster vid roaming. Alternativ 2 – Kontinuitet med ökad transparens. Detta alternativ skulle innebära en förlängning efter 2022 av giltighetstiden för bestämmelserna i förordning (EU) nr 531/2012 med förtydliganden, och ytterligare åtgärder skulle vidtas för att öka transparensen och stärka konkurrensen. De högsta grossistavgifter som är tillämpliga den 30 juni 2022 skulle fortsätta att gälla. För att säkerställa verklig ”roaming som hemma” skulle det innebära att man vidtar åtgärder för att öka transparensen i fråga om tjänstekvalitet, mervärdestjänster och tillgång till larmtjänster. Åtgärder skulle också vidtas för att säkerställa efterlevnad av skyldigheten att tillhandahålla teknikneutralt tillträde (när det gäller nätteknik och nätgenerationer) för roamingtjänster i grossistledet, och med detta alternativ skulle man uppnå en miniminivå avseende förenkling och minskning av den administrativa bördan. Alternativ 3 – Hållbar och verklig RLAH. Eftersom detta var det rekommenderade alternativet beskrivs de åtgärder som föreslås inom ramen för detta alternativ i detalj ovan. Alternativ 4 – Utvidgade skyldigheter i grossist- och slutkundsledet för bättre RLAH. Utöver de åtgärder som vidtas enligt alternativ 3 skulle detta alternativ öka hållbarheten för RLAH och kostnadstäckningen på grossistnivå. Alternativet skulle innebära tillämpning av nya skyldigheter avseende tjänstekvalitet även för värdnätsoperatörer, för att säkerställa verklig RLAH, och för hemmaoperatören på grossistnivå. Dessa skyldigheter skulle innebära att hemmaoperatören måste begära samma tjänstekvalitet, på grossistnivå, som den som erbjuds hemma, för alla grossistavtal, dvs. inget valt nät. Det skulle omfatta en ”opt-in”-funktionalitet för kunder så att de kan få ytterligare information om de olika möjligheterna att få tillgång till larmtjänster. Alternativet skulle också innebära att man skapar en gemensam centraliserad unionsomfattande databas för nummerserier för mervärdestjänster, inklusive information om avgifter, för att ge slutanvändare tillgång till information om nummerserier för mervärdestjänster och tillämpliga avgifter. Alternativet att låta de nuvarande roamingreglerna löpa ut förkastades i ett tidigt skede. På grundval av den analys som genomförts i konsekvensbedömningen är alternativ 3 bäst lämpat för att avsevärt förbättra hållbarheten, och det skulle minska antalet operatörer med en negativ roamingmarginal som överstiger 3 % av deras nationella marginal. Det förväntas ha en positiv inverkan när det gäller fördelar för konsumenter, eftersom det minskar operatörernas behov av att begära ett undantag för att tillämpa en tilläggsavgift inom ramen för hållbarhetsmekanismen, vilket gör det möjligt för fler slutanvändare att dra full nytta av RLAH. Syftet är att skapa förutsättningar för operatörer att tillhandahålla samma tjänstekvalitet vid roaming som inom det egna landet och att göra det möjligt för konsumenter att dra full nytta av framtida tekniska förändringar och 5G-driven innovation. Alternativet syftar till att åtgärda bristen på tydlighet i grossistledet när det gäller tillgång till larmtjänster vid roaming och tillhandahålla användbara verktyg för att åtgärda de olösta problemen vad gäller användningen av mervärdestjänster vid roaming. Detta alternativ syftar till att öka konsumenternas medvetenhet i) om möjligheten att drabbas av höga priser vid användning av mervärdestjänster och ii) om hur man kan få tillgång till larmtjänster vid roaming. Det kan därför i hög grad bidra till att ge konsumenter verklig RLAH och medföra positiva sociala effekter totalt sett. De föreslagna åtgärderna är begränsade till de aspekter som har visat sig vara otillräckligt behandlade på nationell nivå och för vilka det krävs en harmoniserad strategi. Däremot ansågs åtgärderna i alternativ 1 (grundscenario) och alternativ 2 inte vara ändamålsenliga när det gällde att uppnå målen för översynen av roamingreglerna.

Slutligen ansågs åtgärderna i alternativ 4 vara alltför inkräktande, betungande och oproportionerliga. Eventuella ytterligare rättsliga skyddsåtgärder enligt alternativ 4 skulle inte uppväga komplexiteten i genomförandet av de föreslagna åtgärderna. •Lagstiftningens ändamålsenlighet och förenkling Förslaget innehåller följande åtgärder för att förenkla reglerna och minska bördan: i) Se över de högsta grossistavgifterna genom att anta en delegerad akt. I förslaget föreskrivs ett rationaliserat förfarande för att se över de högsta grossistavgifterna genom att i detalj fastställa kriterierna för fastställande av dessa avgifter och genom att ge kommissionen befogenhet att ändra dem senare genom en delegerad akt. Syftet är att förenkla och att minska regelbördan för Europeiska kommissionen, rådet, Europaparlamentet och, i mindre utsträckning, Berec och andra berörda parter. ii) Upphäva skyldigheten avseende separat försäljning av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet. Den bestämmelse som ålägger operatörer att tillhandahålla separat försäljning av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet kommer att upphävas, inbegripet den tillhörande genomförandeakten. Denna strukturella åtgärd lades fram i syfte att förbättra konkurrensen på roamingmarknaden i slutkundsledet. Anledningen till att denna åtgärd upphävs är att bestämmelserna blev verkningslösa när ”roaming som hemma”-reglerna infördes, och det skulle inte längre vara proportionerligt att ålägga inhemska leverantörer att genomföra denna typ av tjänst. Ett upphävande av dessa bestämmelser kommer att ha en positiv inverkan på operatörer genom att de därmed sammanhängande underhållskostnaderna och bördan av att upprätthålla (till stor del föråldrade) erbjudanden om separat försäljning av dataroamingtjänster minskar. iii) Upphäva genomförandeakten om vägt genomsnitt av högsta mobiltermineringstaxor. Enligt förordning (EU) nr 531/2012 får den tilläggsavgift som tillämpas i undantagsfall för reglerade mottagna roamingsamtal inte överstiga de högsta mobiltermineringstaxor i hela EU som fastställs i en genomförandeakt som antas varje år av Europeiska kommissionen, på grundval av uppgifter från Berec. Med fastställandet av en enda EU-omfattande högsta termineringstaxa för röstsamtal i mobila nät blir denna genomförandeakt överflödig och antagandeprocessen skulle utgöra en onödig regelbörda. Därför bör eventuella tilläggsavgifter som tillämpas på reglerade mottagna roamingsamtal inte överstiga denna enda EU-omfattande högsta termineringstaxa för röstsamtal i mobila nät. Denna ändring skulle också minska bördan för Berec när det gäller att lämna synpunkter till kommissionen, med tanke på det redan omfattande rapporterings- och datainsamlingsansvar som Berec har enligt förordning (EU) nr 531/2012. iv) Anpassa de nuvarande bestämmelserna om hur högsta avgifter ska fastställas i andra valutor än euro. Förordning (EU) nr 531/2012 omfattar bestämmelser som föreskriver att tjänsteleverantörer i medlemsstater med andra valutor än euro årligen ska se över de högsta avgifterna i grossistledet och tilläggsavgifterna i slutkundsledet för reglerade roamingtjänster. Enligt den regel som gäller för kommunikation inom EU, enligt förordning (EU) 2015/2120, ändrad genom förordning (EU) 2018/1971, ska de högsta avgifterna i andra valutor än euro revideras årligen och tillämpas från och med den 15 maj, med användning av genomsnittet av de referensväxelkurser som offentliggjordes den 15 januari, 15 februari och 15 mars samma år. Förslaget syftar till att anpassa bestämmelserna i förordning (EU) nr 531/2012 till de bestämmelser om kommunikation inom EU som fastställer samma datum för översyn av tilläggsavgiften för roamingtjänster (den 15 maj i stället för den 1 maj), och samma metod för beräkning av dessa valutor. Den föreslagna åtgärden skulle skapa klarhet och minska den administrativa bördan för operatörer utanför euroområdet som måste offentliggöra sina taxor två gånger när roamingtilläggsavgifterna eller tarifferna för kommunikation inom EU ses över. Den skulle också minska övervakningsbördan för de nationella tillsynsmyndigheter som ansvarar för övervakningen av de reviderade växelkurserna. Denna åtgärd förväntas få positiva effekter i slutkundsledet, med slutkundspriser som uppdateras en gång per år, i stället för två gånger, vilket för närvarande är fallet. Detta kan avsevärt minska operatörernas informationsskyldighet när det gäller ändrade avtalsvillkor. v) Rationalisera Berecs övervaknings- och rapporteringsskyldigheter. För att minska regleringsbördan för operatörer, nationella regleringsmyndigheter och Berec föreslår kommissionen att övervakningsprocessen och Berecs rapporteringsskyldigheter slås samman och rationaliseras. En rationalisering av Berecs rapporteringsprocess förväntas minska den administrativa bördan för operatörer, nationella regleringsmyndigheter och Berec. •Grundläggande rättigheter Förslagets följder för de grundläggande rättigheterna, såsom näringsfriheten, har analyserats. Med beaktande av att de föreslagna taken syftar till att åtgärda ett marknadsmisslyckande och säkerställa kostnadstäckning utgör de i detta sammanhang inte en oproportionell åtgärd med hänsyn till det eftersträvade målet, och inte heller ett oacceptabelt ingripande som undergräver själva kärnan i denna frihet. Möjligheten att avstå är också avsedd att öka parternas frihet att ingå grossistavtal. 4.BUDGETKONSEKVENSER Förslagets budgetkonsekvenser, samt de mänskliga och administrativa resurser som krävs, beskrivs ingående i den åtföljande finansieringsöversikten för rättsakt. 5.ÖVRIGA INSLAG •Genomförandeplaner samt åtgärder för övervakning, utvärdering och rapportering Förslaget träder i kraft den 1 juli 2022 och dess bestämmelser kommer att tillämpas från och med den dagen, om inte annat föreskrivs i särskilda artiklar. När det gäller innehållet i övervaknings- och utvärderingsprocessen anges i översynsklausulen i artikel 21 i detta förslag kriterierna för bedömning av varje åtgärd som är specifik för detta initiativ. I artikel 21 anges att två översyner ska lämnas in, den första senast den 30 juni 2025 och den andra senast den 30 juni 2029.

Berec kommer att fortsätta att spela en viktig roll när det gäller att samla in uppgifter från nationella regleringsmyndigheter för att övervaka utvecklingen på roamingmarknaden och effekterna av genomförandet av åtgärderna för roaming i EU. Berec kommer också att fortsätta att ge kommissionen de yttranden som behövs, bland annat för översynen av de befintliga reglerna. •Ingående redogörelse för de specifika bestämmelserna i förslaget Genom förslaget ändras den nuvarande förordningen i syfte att göra följande innehållsmässiga ändringar: I artikel 1 definieras förordningens syfte och tillämpningsområde. Genom artikeln ändras den tidigare förordningen genom att följande innehållsmässiga ändringar införs: i)Hänvisningen till bestämmelser för att möjliggöra separat försäljning av reglerade roamingtjänster har strukits eftersom de blir verkningslösa när ”roaming som hemma”-reglerna träder i kraft. ii)Hänvisningen till tillfälliga regler för de avgifter som roamingleverantörer får ta ut har strukits eftersom reglerna blev inaktuella när roamingavgifterna i slutkundsledet avskaffades i EU från och med den 15 juni 2017. iii)Hänvisningen till ramdirektivet har strukits till följd av den övergripande omarbetningen av regelverket för elektronisk kommunikation genom direktiv (EU) 2018/1972. iv)I artikeln föreskrivs att de högsta avgifter som anges i andra valutor än euro ska ändras för att anpassa de nuvarande bestämmelserna till bestämmelserna om kommunikation inom EU. Genom artikel 2 om definitioner ändras den nuvarande förordningen genom att två definitioner stryks, nämligen ”alternativ leverantör av roamingtjänster” och ”separat försäljning av reglerade dataroamingtjänster i slutkundsledet” eftersom de blev onödiga när bestämmelserna om separat försäljning av reglerade roamingtjänster upphävdes. Artikel 3 innehåller bestämmelser om roamingtjänsttillträde i grossistledet, om referenserbjudande och om avslutande av avtal om roaming i grossistledet. Genom artikeln ändras den nuvarande förordningen genom att följande innehållsmässiga ändringar införs: i)Den innehåller en uttrycklig hänvisning till behovet av att roamingtjänsttillträde i grossistledet också måste omfatta all tillgänglig nätteknik och alla tillgängliga nätgenerationer och att säkerställa att roamingleverantören åtminstone har rätt att vid roaming replikera de mobiltjänster i slutkundsledet som erbjuds nationellt. ii)I artikeln anges att referenserbjudandet måste innehålla all information som roamingleverantörerna behöver för att ge sina kunder kostnadsfri tillgång till larmtjänster via nödkommunikation och avgiftsfri överföring av lokaliseringsuppgifter vid användning av roamingtjänster. Artikel 5, om tillhandahållande av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet, innehåller nu också en uttrycklig skyldighet för den besökande operatören att, under förutsättning att det är tekniskt möjligt, tillhandahålla reglerade roamingtjänster i slutkundsledet på samma villkor som inom landet, särskilt när det gäller tjänstekvalitet. I artiklarna 6 och 7 fastställs regler om policyn för skälig användning och om hållbarhetsundantag, vilka i sak förblir oförändrade sedan den förra förordningen. När det gäller skälig användning och hållbarhetsmekanismen klargörs det i artikel 8 att kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/2286 fortsätter att gälla till dess att nästa genomförandeförordning har antagits. I artikel 9 regleras den exceptionella tillämpningen av tilläggsavgifter i slutkundsledet för reglerade roamingtjänster i slutkundsledet och tillhandahållandet av alternativa taxor. Denna artikel ändrar den tidigare förordningen genom följande bestämmelser: i)Upphäver den bestämmelse som anger att summan av det nationella slutkundspriset och eventuella tilläggsavgifter som tas ut för ringda reglerade roamingsamtal, skickade reglerade sms-roamingmeddelanden eller reglerade dataroamingtjänster inte får överskrida vissa fastställda gränser. Dessa bestämmelser blev överflödiga när ”roaming som hemma”-reglerna trädde i kraft den 15 juni 2017, och de skulle ha en snedvridande effekt. ii)Upphäver den bestämmelse som fastställer EU:s skyldighet att anta en genomförandeakt om det vägda genomsnittet av högsta mobiltermineringstaxor för att fastställa gränsen för eventuella tilläggsavgifter som tas ut för reglerade mottagna roamingsamtal. iii)Denna bestämmelse reglerar uttryckligen innehållet i ett avtal som omfattar roamingtjänster. Den innehåller en uttrycklig hänvisning till skyldigheten att tillhandahålla information om den tjänstekvalitet som kunder rimligen kan förvänta sig vid roaming. Dessutom ändrar denna artikel den tidigare förordningen genom att roamingleverantörer åläggs att säkerställa att det i avtalet finns information om vilken typ av tjänster som kan komma att omfattas av höjda avgifter. Syftet med denna bestämmelse är att öka kundernas medvetenhet om att de kan drabbas av höga avgifter om de använder mervärdestjänster vid roaming. Artiklarna 10, 11 och 12 – om grossistavgifter för att ringa reglerade roamingsamtal, grossistavgifter för reglerade sms-roamingmeddelanden och grossistavgifter för reglerade dataroamingtjänster – ändrar de tidigare reglerna genom att införa nya nivåer för högsta grossistavgifter. Detta säkerställer att operatörer i grossistledet på ett hållbart sätt kan tillhandahålla RLAH-tjänster och täcka kostnader. Artikel 13, som syftar till att säkerställa oavbruten, effektiv och kostnadsfri tillgång till nödkommunikation, innehåller en ny bestämmelse om att inga avgifter får tas ut för nödkommunikation som initieras av roamingkunder.

Genom artikel 14 ändras den tidigare förordningen för att införa en skyldighet att via ett sms-meddelande ge kunderna information om de potentiella riskerna för höjda avgifter om de använder mervärdestjänster. Genom artikel 16 införs en ny skyldighet för roamingleverantörer att tillhandahålla information till roamingkunder om hur man får tillgång till larmtjänster i den besökta medlemsstaten. Artikel 17 innehåller en ny bestämmelse som ålägger Berec att skapa och upprätthålla en gemensam unionsomfattande databas över nummerserier för mervärdestjänster i medlemsstaterna. Syftet är att skapa ett verktyg för transparens för att ge nationella regleringsmyndigheter och operatörer direkt tillgång till information om nummerserier som kan generera högre kostnader. Databasen utgör också ett steg på vägen för att öka transparensen i slutkundsledet. I artikel 21 regleras översynsprocessen. Den viktigaste ändringen av de tidigare reglerna är att ersätta det ordinarie lagstiftningsförfarandet för översynen av de högsta grossistavgifterna med en befogenhet för kommissionen att ändra avgifterna genom att anta en delegerad akt. Artiklarna 22 och 23 innehåller nya bestämmelser om detaljerade kriterier och parametrar för denna delegerade akt och om de villkor enligt vilka kommissionen får utöva denna delegerade befogenhet. Genom förslaget upphävs artiklarna 4 och 5 i förordning (EU) nr 531/2012 om separat försäljning av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet och artikel 11 i förordning (EU) nr 531/2012 om ”Tekniska egenskaper hos reglerade sms-roamingtjänster”. 🡻 531/2012 2021/0045 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om roaming i allmänna mobilnät i unionen (omarbetning) (Text av betydelse för EES) EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, med beaktande av Regionkommitténs yttrande, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl:

⇩ ny (1)Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 531/2012 har ändrats väsentligt flera gånger. Eftersom ytterligare ändringar ska göras, bör den förordningen av tydlighetsskäl omarbetas. (2)Särskilt bör noteras att Europaparlamentet och rådet 2015 antog förordning (EU) 2015/2120, som ändrade förordning (EU) nr 531/2012 och föreskrev att roamingtilläggsavgifterna i slutkundsledet skulle avskaffas i unionen från och med den 15 juni 2017, med förbehåll för en skälig användning av roamingtjänsterna och en mekanism som ger möjlighet att tillämpa så kallade hållbarhetsundantag för avskaffandet av roamingavgifter i slutkundsledet, även kallat ”roaming som hemma” (RLAH). Kommissionen gjorde också en översyn av grossistledet på roamingmarknaden i syfte att bedöma vilka åtgärder som krävdes för att roamingtilläggsavgifter i slutkundsledet skulle kunna avskaffas, i enlighet med artikel 19 i förordning (EU) nr 531/2012. Som en följd av detta antogs Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/920 den 17 maj 2017 med syftet att reglera funktionssättet för de nationella roamingmarknaderna i grossistledet och avskaffa roamingtilläggsavgifterna i slutkundsledet senast den 15 juni 2017 utan att det medför någon snedvridning av de nationella besökta marknaderna eller hemmamarknaderna. (3)Den 29 november 2019 offentliggjorde kommissionen sin första översyn av roamingmarknaden (kommissionens rapport), som visar att avskaffandet av roamingtilläggsavgifterna i hög grad har gagnat resenärerna i unionen. Användningen av mobiltjänster (reglerade roamingtjänster för röstsamtal, sms eller data) vid resor i unionen har ökat snabbt och kraftigt, vilket bekräftar genomslaget av unionens roamingbestämmelser. Rapportens slutsats är dock att trots vissa tecken på konkurrensdynamik på både slutkunds- och grossistmarknaderna har de underliggande grundläggande konkurrensvillkoren inte ändrats och kommer sannolikt inte heller att ändras inom överskådlig tid. Därmed är den nuvarande regleringen i slutkundsledet och grossistledet fortfarande nödvändig och kan inte avskaffas. I kommissionens rapport konstateras särskilt att den markerade sänkningen av pristaken för roaming i grossistledet har bidragit till en ytterligare sänkning av roamingpriserna i grossistledet vilket har gynnat operatörer med nettoutflöde av trafik. Det konstateras också att organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) rekommenderat ytterligare sänkning av pristaken för roaming i grossistledet. Vid bedömningen av denna förordnings verkan har kommissionen tillhandahållit den nödvändiga analysen, dokumenterat behovet av ytterligare sänkning av pristaken för roaming i grossistledet och bedömt vilken sänkningsgrad som behövs för att värdoperatörerna ska kunna få täckning för sina kostnader för att tillhandahålla roamingtjänster i grossistledet. När det gäller tjänsternas kvalitet erinras om kravet i förordning (EU) nr 531/2012 att roamingkunder ska ha tillgång till samma tjänst i andra länder i EU till samma pris, så länge som tjänsten kan levereras i värdnätet. Vidare noteras den alldeles färska utvecklingen av nya sätt att bedriva handel med roamingtrafik i grossistledet, t.ex. onlineplattformar för handel, som har potential att främja konkurrens på roamingmarknaden i grossistledet och underlätta förhandlingsprocessen mellan operatörer. Slutligen konstateras att separat försäljning av dataroamingtjänster inte har utnyttjats av marknaden. (4)Förordning (EU) nr 531/2012 upphör att gälla den 30 juni 2022 och därför är syftet med den här förordningen att omarbeta den förordningen och samtidigt införa nya åtgärder för att öka transparensen, bland annat när det gäller användningen av mervärdestjänster i roaming och säkerställa verklig RLAH i fråga om tjänsternas kvalitet och tillgången till larmtjänster vid roaming. Denna förordnings giltighetstid är fastställd till tio år, fram till 2032, för att skapa säkerhet på marknaden och minimera regleringsbördan och samtidigt införa en mekanism för ingripande på grossistnivå i mellantiden om marknadsutvecklingen gör detta nödvändigt. 🡻 531/2012 skäl 1 (anpassad) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 717/2007 av den 27 juni 2007 om roaming i allmänna mobila kommunikationsnät i gemenskapen har ändrats väsentligt . Med anledning av nya ändringar bör den av tydlighetsskäl omarbetas. 🡻 531/2012 skäl 2 Målet att minska skillnaden mellan de nationella taxorna och roamingtaxorna, som infördes i kommissionens ram för prestandajämförelser (Benchmarking Framework) för 2011-2015, vilket godkändes av i2010-högnivågruppen i november 2009, och i kommissionens meddelande om en digital agenda för Europa, bör också förbli målet med denna förordning. Den planerade separata försäljningen av roamingtjänster och nationella tjänster bör öka konkurrensen och därmed sänka priserna för kunderna och skapa en inre marknad för roamingtjänster i unionen utan en markant differentiering mellan nationella taxor och roamingtaxor. Unionsomfattande roamingtjänster kan stimulera utvecklingen av en inre telekommarknad i unionen. 🡻 531/2012 skäl 4 De höga priser vid roamingsamtal och sms- och dataroaming som användare av allmänna mobilnät, till exempel studenter, affärsresenärer och turister, måste betala är ett hinder för deras användning av mobila terminaler under utlandsresor inom unionen och är en fråga som bekymrar konsumenterna, de nationella tillsynsmyndigheterna och unionsinstitutionerna samt utgör ett betydande hinder för den inre marknaden. De alltför höga slutkundsavgifterna beror på de höga grossistavgifter som de utländska värdnätsoperatörerna tar ut och i många fall även på att kundens egen nätoperatör gör stora påslag på grossistavgifterna. På grund av bristen på konkurrens slår sänkningar av grossistavgifterna sällan igenom i slutkundsledet. Även om vissa operatörer nyligen har infört avgifter som ger kunderna förmånligare villkor och något lägre priser finns det fortfarande indikationer på att förhållandet mellan kostnader och priser skiljer sig väsentligt från den situation som skulle råda på en konkurrensutsatt marknad. 🡻 531/2012 skäl 5 Höga roamingavgifter utgör ett hinder mot unionens strävan att bli en kunskapsbaserad ekonomi och att genomföra en inre konsumentmarknad för 500 miljoner konsumenter. Mobildatatrafik underlättas om man tilldelar tillräckligt radiospektrum så att konsumenter och företag kan använda samtals-, sms- och datatjänster var som helst i unionen. Genom att snarast tilldela tillräckligt och lämpligt spektrum i linje med unionens politiska mål och på bästa sätt möta efterfrågan på trådlös datatrafik kommer det fleråriga programmet för radiospektrumpolitik, som inrättades genom beslut nr 243/2012/EU , att bana vägen för en utveckling som ger unionen möjlighet att bli världsledande i fråga om bredbandshastighet, rörlighet, täckning och kapacitet samt underlätta uppkomsten av nya affärsmodeller och tekniker och därigenom bidra till att minska de strukturella problemen beträffande roaming i grossistledet. 🡻 531/2012 skäl 7 (anpassad)

I sitt meddelande om delrapporten om utvecklingen av roamingtjänster i Europeiska unionen noterade kommissionen att den tekniska utvecklingen och/eller alternativ till roamingtjänster, som tillgängligheten av IP-telefoni (VoIP) eller wi-fi, kan göra den inre marknaden för roamingtjänster i unionen mer konkurrensutsatt. Även om dessa alternativ, särskilt VoIP-tjänster, i ökande grad används på nationell nivå, har inga stora förändringar skett vad gäller deras användning vid roaming. 🡻 531/2012 skäl 8 Mot bakgrund av den mobila datatrafikens snabba utveckling och det ökande antalet kunder som använder samtals-, sms- och dataroamingtjänster utomlands behöver man öka konkurrensen, för att utveckla nya affärsmodeller och tekniker. Regleringen av roamingavgifterna bör utformas på ett sätt som inte avhåller från konkurrens som leder till lägre prisnivåer. 🡻 531/2012 skäl 9 Skapandet av ett europeiskt samhälls-, utbildnings-, kultur- och entreprenörsområde grundat på rörlighet för individer och digitala data bör underlätta kommunikationen mellan människor i syfte att bygga upp ett verkligt ”medborgarnas Europa”. 🡻 531/2012 skäl 14 (anpassad) (5)Dessutom har deDe nationella tillsynsmyndigheter regleringsmyndigheter som har ansvaret för att bevaka och främja intressena för de mobilkunder som normalt bor inom deras territorium har inte möjlighet att påverka de värdnätsoperatörer som slutkunden är beroende av för att kunna använda internationella roamingtjänster, som finns i andra medlemsstater. Detta hinder skulle också kunna minska effekten av de åtgärder som medlemsstater vidtar på grundval av deras bibehållna behörighet att anta bestämmelser på konsumentskyddsområdet. 🡻 2015/2120 skäl 20 (6)Unionens marknad för mobilkommunikationer är fortfarande fragmenterad och det finns inget mobilnät somt täcker samtliga medlemsstater. Till följd av detta måste roamingleverantörer köpa roamingtjänster i grossistledet från eller utbyta roamingtjänster i grossistledet med operatörer i den besökta medlemsstaten för att kunna tillhandahålla mobilkommunikationstjänster till sina nationella kunder som reser inom unionen. 🡻 531/2012 skäl 3 (anpassad) (7)En inre telekommarknad kan inte anses finnas så länge de nationella priserna och roamingpriserna skiljer sig avsevärt åt. Slutmålet bör därför vara att eliminera skillnaden ⌦ Skillnaden ⌫ mellan de nationella avgifterna och roamingavgifterna ⌦ bör därför elimineras ⌫, och på så sätt skapa så att en inre marknad för mobilkommunikation skapas. 🡻 531/2012 skäl 20 (8)En gemensam harmoniserad metod bör införas för att säkerställa att användare av allmänna markbundna mobilnät, under resor i unionen, inte ska behöva betala orimligt höga priser för unionsomfattande roamingtjänster, och därigenom öka konkurrensen mellan roamingleverantörerna när det gäller roamingtjänster, uppnå en hög nivå av konsumentskydd och bevara såväl incitamenten för innovation som konsumenternas fria val. Mot bakgrund av att de berörda tjänsterna är gränsöverskridande behövs denna gemensamma metod, så att roamingleverantörerna kan verka inom ett enda enhetligt regelverk grundat på objektiva kriterier.

🡻 531/2012 skäl 6 ⇨ ny (9)Den utbredda användningen av mobila terminaler enheter med internetfunktion innebär att dataroaming har stor ekonomisk betydelse. Detta är ett avgörande kriterium ⇨ relevant ⇦ för både användare och leverantörer av tillämpningar och innehåll. För att främja utvecklingen på denna marknad bör priserna för dataöverföring inte hämma tillväxten ⇨ , i synnerhet med tanke på att utbyggnaden av 5G-nät och 5G-tjänster väntas öka i stadig takt ⇦ . 🡻 531/2012 skäl 10 (anpassad) ⇨ ny (10)Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/19/EG av den 7 mars 2002 om tillträde till och samtrafik mellan elektroniska kommunikationsnät och tillhörande faciliteter (tillträdesdirektivet), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/20/EG av den 7 mars 2002 om auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (auktorisationsdirektivet), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektivet), Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktivet om samhällsomfattande tjänster), samt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktivet om integritet och elektronisk kommunikation) (nedan tillsammans kallade 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation) syftar ⌦ syftade ⌫ till att skapa en inre marknad för elektronisk kommunikation i unionen och säkerställa en hög nivå av konsumentskydd genom ökad konkurrens. ⇨ Dessa direktiv upphävdes genom Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2018/1972. Direktiv (EU) 2018/1972 syftar till att främja investering i och användning av nät med mycket hög kapacitet i EU samt att fastställa nya spektrumregler för mobilkonnektivitet och 5G. Direktiv (EU) 2018/1972 säkerställer också att alla medborgare har tillgång till kommunikation till rimligt pris, inklusive internet. Det förbättrar konsumentskyddet, ökar säkerheten för användarna och underlättar regleringsåtgärder. ⇦ 🡻 531/2012 skäl 19 (anpassad) (11)Grossist- och slutkundsledet på roamingmarknaden har mycket speciella egenskaper som motiverar exceptionella åtgärder som går utöver de mekanismer som annars finns att tillgå inom ramen för 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation ⌦ direktiv (EU) 2018/1972 ⌫. 🡻 531/2012 skäl 24 De nationella tillsynsmyndigheterna bör verka för det politiska mål som anges i artikel 8 i ramdirektivet när det gäller slutanvändarnas möjligheter att få tillgång till och sprida information eller använda sig av tillämpningar och tjänster som de själva väljer. 🡻 531/2012 skäl 18 (anpassad) (12)Denna förordning bör därför göra det möjligt att avvika från annars tillämpliga bestämmelser i 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation ⌦ direktiv (EU) 2018/1972 ⌫ , särskilt ramdirektivet, på så vis att priserna för erbjudna tjänster bör fastställas genom affärsavtal om det inte finns någon operatör med betydande marknadsinflytande, och på så sätt skapa utrymme för införandet av kompletterande lagstadgade skyldigheter som avspeglar de speciella särdrag som de unionsomfattande roamingtjänsterna har. 🡻 531/2012 skäl 51 (anpassad) ⇨ ny (13)⇨ För att skydda roamingkunderna mot stigande slutkundspriser för reglerade roamingtjänster (reglerade röstsamtals-, sms- och dataroamingtjänster) på grund av fluktuationer i referensväxelkurserna för andra valutor än euron, bör en medlemsstat som inte har euro som valuta tillämpa ett genomsnitt av flera referensväxelkurser över tid för att fastställa de högsta tillämpliga tilläggsavgifterna i sin valuta. ⇦ Om de högsta avgifterna inte anges i euro bör de tillämpliga första taken och de reviderade värdena för dessa tak fastställas i den aktuella valutan, genom tillämpning av ⇨ genomsnittet av flera ⇦ de referensväxelkurser ⇨ över tid ⇦ som offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning den dag som anges i denna förordning. Om det inte gjorts något offentliggörande den angivna dagen bör den de tillämpliga referensväxelkursernan vara den som offentliggörs i det första nummer av Europeiska unionens officiella tidning som utkommer efter den dagen och som innehåller där sådana referensväxelkurser anges. ⇨ För att anpassa fastställandet av värden i andra valutor än euro till den regel som tillämpas på kommunikation inom EU i enlighet med förordning (EU) 2015/2120, bör de högsta avgifterna i andra valutor än euro fastställas genom tillämpning av genomsnittet av de referensväxelkurser som den 15 januari, den 15 februari och den 15 mars det berörda kalenderåret offentliggörs av Europeiska centralbanken i Europeiska unionens officiella tidning. De högsta avgifter som beräknas på detta sätt för 2022 bör gälla från och med denna förordnings ikraftträdande till och med den 15 maj 2023. ⇦ För att skydda konsumenterna mot stigande slutkundspriser för reglerade roamingtjänster (rösttelefoni, sms och dataroamingtjänster) på grund av fluktuationer i referensväxelkurserna för andra valutor än euron, bör en medlemsstat som inte har euron som valuta tillämpa ett genomsnitt av flera referensväxelkurser över tid för att fastställa de högsta avgifterna i slutkundsledet i sin valuta.

🡻 531/2012 skäl 25 (anpassad) ⇨ ny (14)För att ge utrymme för en effektivare, mer integrerad och konkurrenskraftig marknad för roamingtjänster bör det inte finnas några begränsningar som hindrar företag från att förhandla om tillträde i grossistledet i syfte att tillhandahålla roamingtjänster. Hinder mot roamingtjänsttillträde i grossistledet på grund av skillnader i förhandlingsstyrka mellan företagen och deras grad av ägande när det gäller infrastruktur bör undanröjas. ⇨ Därför bör avtal om roaming i grossistledet iaktta principen om teknikneutralitet och säkerställa att alla operatörer har lika och rättvisa möjligheter att få tillträde till alla tillgängliga nät och tekniker och bör förhandlas fram i god tro så att roamingleverantören har möjlighet att erbjuda roamingtjänster i slutkundsledet som motsvarar de tjänster som erbjuds på nationell nivå. ⇦ Virtuella mobiloperatörer och återförsäljare av mobilkommunikationstjänster som saknar en egen nätinfrastruktur tillhandahåller vanligen roamingtjänster som grundar sig på affärsavtal om roaming i grossistledet med deras värdnätsoperatörer i samma medlemsstat. Det är emellertid möjligt att avtalsförhandlingar inte ger virtuella mobiloperatörer och återförsäljare tillräcklig marginal för att kunna stimulera konkurrensen genom lägre priser. Undanröjandet av dessa hinder och skapandet av balans mellan de virtuella mobiloperatörernas/återförsäljarnas och mobilnätsoperatörernas förhandlingsstyrka genom ett tillträdeskrav och pristak för grossisttaxorna bör främja utvecklingen av alternativa, innovativa och unionsomfattande roamingtjänster och roamingerbjudanden till kunder. Bestämmelserna i 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation, ⌦ Direktiv (EU) 2018/1972 ⌫ särskilt ramdirektivet och tillträdesdirektivet,⌦ föreskriver inte någon lösning på detta problem ⌫ gör det inte möjligt att lösa detta problem genom att ålägga ⌦ införandet av skyldigheter ⌫ för operatörer med betydande marknadsinflytande skyldigheter. 🡻 531/2012 skäl 26 (anpassad) ⇨ ny (15)Det bör därför införas bestämmelser om ⌦ fastställas en ⌫ skyldighet att efterkomma rimliga ansökningar om tillträde i grossistledet till allmänna mobilnät i syfte att tillhandahålla roamingtjänster. Sådant tillträde bör anpassas efter behoven hos de aktörer som begär tillträde. ⇨ Slutanvändare av tjänster som kräver modern teknik och roamingtjänster i slutkundsledet bör kunna omfattas av samma tjänstekvalitet vid roaming som i hemlandet. En skyldighet avseende roamingtillträde i grossistledet bör därför säkerställa att den aktör som ansöker om tillträde kan replikera den slutkundstjänst som erbjuds i hemlandet, om inte den mobilnätsoperatör som uppmanats att ge tillträde kan bevisa att det inte är tekniskt genomförbart att göra detta.⇦ Tillträde bör vägras enbart på grundval av objektiva kriterier, exempelvis teknisk genomförbarhet och behovet av att upprätthålla nätintegriteten. Om tillträde vägras bör den part som anser att dennes intressen har åsidosatts kunna begära att fallet tas upp till prövning i enlighet med det förfarande som anges i denna förordning. För att garantera lika villkor bör tillträde i grossistledet i syfte att tillhandahålla roamingtjänster beviljas i enlighet med de lagstadgade skyldigheter som fastställs i denna förordning och som är tillämpliga på grossistnivå, varvid hänsyn bör tas till de olika kostnadselement som är nödvändiga för att tillhandahålla tillträdet. En konsekvent regleringsstrategi för tillträde i grossistledet för tillhandahållande av roamingtjänster bör bidra till att undvika snedvridning mellan medlemsstater. Berec bör i samråd med kommissionen och i samarbete med berörda aktörer utfärda riktlinjer för tillträde i grossistledet i syfte att tillhandahålla roamingtjänster. 🡻 531/2012 skäl 27 (16)En skyldighet att bevilja roamingtjänsttillträde i grossistledet bör innefatta tillhandahållande av direkta roamingtjänster i grossistledet samt tillhandahållande av roamingtjänster i grossistledet för återförsäljning genom tredje parter. Skyldigheten att bevilja roamingtjänsttillträde bör även omfatta mobilnätoperatörers skyldighet att göra det möjligt för virtuella mobiloperatörer och återförsäljare att köpa reglerade roamingtjänster i grossistledet, från aggregatorer i grossistledet som utgör en samlad tillträdespunkt och en standardiserad plattform för roamingavtal i hela unionen. För att säkerställa att operatörerna ger roamingleverantörer tillträde till alla faciliteter som är nödvändiga för tillträde till direkta roamingtjänster i grossistledet och tillträde till roamingtjänster i grossistledet för återförsäljning inom rimlig tid bör ett referenserbjudande med standardvillkoren för direkt roamingtjänsttillträde i grossistledet och tillträde till roamingtjänster i grossistledet för återförsäljning offentliggöras. Offentliggörandet av referenserbjudandet bör inte förhindra avtalsförhandlingar mellan den som begär tillträde och den som ger tillträde om prisnivån för det slutliga grossistavtalet eller om ytterligare tillträdestjänster i grossistledet som går utöver de tjänster som är nödvändiga för tillträde till direkta roamingtjänster i grossistledet och tillträde till roamingtjänster i grossistledet för återförsäljning. 🡻 531/2012 skäl 28 (17)En skyldighet att bevilja roamingtjänsttillträde i grossistledet bör täcka tillträdet till alla delar som krävs för att tillhandahålla roamingtjänster, såsom följande: nätelement och tillhörande faciliteter, relevanta programvarusystem, inbegripet driftstödssystem, informationssystem eller databaser för förbeställning, anskaffning, tillhandahållande, beställning, underhåll och framställningar, begäran om reparation samt fakturering, tillträde till nummeromvandling eller system som erbjuder likvärdiga funktioner, mobilnät och virtuella nättjänster. 🡻 531/2012 skäl 29 (18)Om de som ansöker om tillträde till roamingtjänster i grossistledet för återförsäljning begär tillträde till faciliteter eller tjänster utöver vad som är nödvändigt för tillhandahållandet av roamingtjänster i slutkundsledet, kan mobilnätsoperatörerna ta ut rättvisa och rimliga avgifter för dessa faciliteter eller tjänster. Dessa ytterligare faciliteter eller tjänster kan bland annat vara mervärdestjänster, ytterligare programvara och informationssystem eller faktureringsarrangemang. ⇩ ny (19)I enlighet med artikel 109 i direktiv (EU) 2018/1972 bör alla slutanvändare ha tillgång till larmtjänster avgiftsfritt via nödkommunikation till den lämpligaste larmcentralen. Medlemsstaterna är också skyldiga att säkerställa att tillgången till larmtjänster via nödkommunikation säkerställs för slutanvändare med funktionsnedsättning och motsvarar den som andra slutanvändare åtnjuter. Det är medlemsstaternas sak att fastställa vilken typ av nödkommunikation som är tekniskt möjlig för att säkerställa roamingkundernas tillgång till larmtjänster. För att säkerställa att roamingkunderna har tillgång till nödkommunikation enligt de villkor som fastställs i artikel 109 i direktiv (EU) 2018/1972 bör värdnätsoperatörer genom roamingavtal i grossistledet informera roamingleverantören om vilken typ av nödkommunikation som är föreskriven enligt nationella åtgärder i den besökta medlemsstaten. Dessutom bör grossistroamingavtalen innehålla information om de tekniska parametrar som säkerställer tillgången till larmtjänster, inbegripet för roamingkunder med funktionsnedsättning, och överföringen av lokaliseringsuppgifter till den lämpligaste larmcentralen i värdmedlemsstaten. Roamingleverantören bör baserat på denna information kunna identifiera och tillhandahålla nödkommunikationen och överföringen av lokaliseringsuppgifter utan avgift.

🡻 2017/920 skäl 12 (anpassad) (20)De ⌦ Vissa ⌫ villkor som får inkluderas i referenserbjudandena för att mobilnätsoperatörer ska kunna hindra permanent roaming eller onormal användning eller missbruk av roamingtjänsttillträde i grossistledet bör klargöras. En värdnätsoperatör som har skälig anledning att anta att en betydande andel av roamingleverantörens kunder bedriver permanent roaming eller onormal användning eller missbruk av roamingtjänster i grossistledet, bör kunna anmoda roamingleverantören att tillhandahålla information, i aggregerad form och helt i överensstämmelse med unionens och nationella krav på skydd av personuppgifter, med vilkas hjälp det kan fastställas om det föreligger en situation där ett betydande antal av roamingleverantörens kunder bedriver permanent roaming eller om det föreligger onormal användning eller missbruk av roamingtjänsttillträde i grossistledet, exempelvis information om antalet kunder med obetydlig inhemsk konsumtion jämfört med deras roamingkonsumtion. Dessutom bör uppsägning av avtal om roaming i grossistledet i syfte att förhindra permanent eller onormal roaming i grossistledet, eller missbruk av roamingtjänsttillträde i grossistledet, genomföras endast om mindre strikta åtgärder inte har avhjälpt problemet. En sådan uppsägning bör villkoras av förhandsgodkännande från värdnätsoperatörens nationella regleringsmyndighet, varvid utlåtandet från organet för europeiska regleringsmyndigheter för elektronisk kommunikation (Berec) i största möjliga utsträckning ska beaktas, när det har hörts i de fall då Berec har rådfrågats. Mindre strikta åtgärder kan innefatta fastställandet av högre grossistavgifter, som inte överskrider de högsta grossistavgifterna som fastställs i denna förordning för volymer som överskrider en i avtalet angiven sammanlagd volym. Sådana högre avgifter bör fastställas på förhand, eller från och med den tidpunkt då värdnätsoperatören, på grundval av objektiva kriterier, har underrättat hemmaoperatören om att det föreligger en situation där ett betydande antal av roamingleverantörens kunder bedriver permanent roaming, onormal användning, eller missbruk av roamingtjänsttillträde i grossistledet. Mindre strikta åtgärder kan även innefatta att hemmaoperatören åtar sig att anpassa eller se över den policy för skälig användning som tillämpas på kunderna, i enlighet med de närmare bestämmelser som antagits i enlighet med artikel 6d 8 i ⌦ denna ⌫ förordning (EU) nr 531/2012, eller att värdnätsoperatören kan begära att avtalet om roaming i grossistledet ses över. I transparensens intresse bör den nationella regleringsmyndigheten göra begäran om godkännanden av uppsägning av avtal om roaming i grossistledet allmänt tillgängliga, om inte annat följer av hänsyn till affärshemligheter. 🡻 2017/920 skäl 11 (anpassad) ⇨ ny (21)I syfte att möjliggöra utvecklingen av en effektivare, mer integrerad och konkurrensdriven marknad för roamingtjänster bör operatörer då de förhandlar om roamingtjänsttillträde i grossistledet i syfte att tillhandahålla roamingtjänster i slutkundsledet ges alternativet ⌦ möjlighet ⌫ att förhandla om innovativa prissättningssystem i grossistledet som inte direkt baserar sig på faktiska bruksvolymer, såsom raka betalningar, förhandsåtaganden eller kapacitetsbaserade avtal, eller prissättningssystem som återspeglar variationer i efterfrågan under året. ⇨ Kommunikation maskin till maskin enligt skäl 249 i direktiv (EU) 2018/1972 undantas inte från tillämpningsområdet för denna förordning eller de relevanta tillträdesskyldigheterna avseende roaming i grossistledet. Avtal om permanent roaming är dock föremål för affärsförhandlingar och kan överenskommas mellan två roamingpartner i roamingavtal i grossistledet. För att möjliggöra utvecklingen av effektivare och mer konkurrensutsatta marknader för kommunikation maskin till maskin väntas att operatörerna i allt högre grad kommer att reagera på och godta varje rimlig begäran om roamingavtal till skäliga villkor som uttryckligen tillåter permanent roaming när det gäller kommunikation maskin till maskin. De bör kunna upprätta flexibla roamingarrangemang som ger möjlighet till roamingtjänster i grossistledet och tillämpa taxesystem som inte baseras på konsumerad datavolym utan på alternativa system, såsom antalet uppkopplade maskiner per månad. I detta sammanhang bör de berörda parterna vid gränsöverskridande tvister ha tillgång till det tvistlösningsförfarande som fastställs i artikel 27 i direktiv (EU) 2018/1972. ⇦ Därför bör förhandlingsparterna Förhandlingsparterna bör ha möjlighet att komma överens om att inte tillämpa de högsta reglerade roamingavgifterna i grossistledet under hela den tid då avtalen om roaming i grossistledet är i kraft. Detta skulle innebära att ingen av parterna senare kan begära att man tillämpar de volymbaserade högsta roamingavgifterna i grossistledet på faktisk förbrukning, såsom föreskrivs i ⌦ denna ⌫förordning (EU) nr 531/2012. Detta alternativ bör inte påverka skyldigheterna att tillhandahålla reglerade roamingtjänster i slutkundsledet i enlighet med den här förordningen. ⇨ Vidare noteras i kommissionens rapport senare tids utveckling av nya sätt att bedriva handel med roamingtrafik i grossistledet, t.ex. onlineplattformar för handel, som har potential att underlätta förhandlingsprocessen mellan operatörer. Användningen av liknande instrument bör bidra till att förbättra konkurrensen på roamingmarknaden i grossistledet och ytterligare pressa ner de faktiska grossisttaxor som tas ut. ⇦ ⇩ ny (22)Förordning (EU) nr 531/2012 föreskriver att slutanvändare inte får hindras av operatörerna från att få tillgång till reglerade dataroamingtjänster på ett värdnät som erbjuds av en alternativ roamingleverantör. Denna strukturella åtgärd, som infördes genom skyldigheten till separat försäljning av dataroamingtjänster, saknar dock verkan efter införandet av RLAH. På grund av bristen på faktiskt genomslag på marknaden tycks denna bestämmelse inte längre vara relevant. Därför bör bestämmelserna om operatörernas skyldighet att tillhandahålla separat försäljning av dataroamingtjänster i slutkundsledet upphöra att gälla. 🡻 531/2012 skäl 31 (anpassad) Konsumenternas och företagens efterfrågan på mobila datatjänster har ökat kraftigt de senaste åren. På grund av de höga dataroamingavgifterna finns det dock stora hinder för användningen av dessa tjänster för konsumenter och företag som är verksamma över gränserna i unionen. Med tanke på att det är en ung marknad och att konsumenternas efterfrågan på dataroaming ökar i snabb takt, kan reglerade slutkundsavgifter komma att endast hålla priserna runt de föreslagna högsta avgifterna, vilket är den erfarenhet som dragits beträffande förordning (EG) nr 717/2007, i stället för att pressa ned dem ytterligare, vilket understryker behovet av ytterligare strukturella åtgärder. 🡻 531/2012 skäl 32 Kunderna bör ha möjlighet att kostnadsfritt och enkelt byta till en alternativ roamingleverantör eller mellan alternativa roamingleverantörer på så kort tid som möjligt beroende på den tekniska lösningen och utan att det medför några påföljder. Kunderna bör informeras om denna möjlighet på ett tydligt, begripligt och lättillgängligt sätt. 🡻 531/2012 skäl 33 Konsumenterna bör ha rätten att på ett konsumentvänligt sätt välja att köpa roamingtjänster separat från sina nationella mobilpaket. I dag kan den separata försäljningen av roamingtjänster i slutkundsledet ske på flera olika sätt, däribland med hjälp av dubbel internationell identitet för mobilabonnent (IMSI) (två separata IMSI på samma SIM-kort), enkel IMSI (en enda IMST delas mellan den nationella leverantören och roamingleverantörer) och kombinationer av dubbel eller enkel IMSI, tillsammans med tekniska villkor som inte hindrar kunden från att få tillträde till reglerade dataroamingtjänster som tillhandahålls direkt i ett värdnät, genom en överenskommelse mellan hemma- och värdnätsoperatörerna.

🡻 531/2012 skäl 34 Höga dataroamingpriser hindrar kunderna från att använda mobila datatjänster när de reser i unionen. Med tanke på den ökade efterfrågan och vikten av dataroamingtjänster bör det inte finnas några hinder för att använda alternativa dataroamingtjänster som tillfälligt eller permanent tillhandahålls direkt i ett värdnät, utan hänsyn till befintliga roamingavtal eller roamingarrangemang med nationella leverantörer och utan att någon ytterligare avgift tas ut. När så behövs, för att dataroamingtjänster ska kunna tillhandahållas direkt i ett värdnät, bör nationella leverantörer och dataroamingleverantörer samarbeta så att kunderna inte hindras från att få tillträde till och använda dessa tjänster och så att ett kontinuerligt tillhandahållande av andra roamingtjänster kan säkras. 🡻 531/2012 skäl 35 Visserligen bör denna förordning inte fastställa några särskilda tekniska lösningar för separat försäljning av roamingtjänster, utan i stället bana väg för den mest effektiva och ändamålsenliga lösningen, inbegripet en kombinerad lösning, som kommissionen ska utveckla med utgångspunkt i synpunkter från Berec, men likväl bör det fastställas kriterier för de tekniska egenskaper som bör uppfyllas av den tekniska lösningen för den separata försäljningen av roamingtjänster. Dessa kriterier bör bland annat innefatta att en lösning införs på ett samordnat och harmoniserat sätt i hela unionen och bör säkerställa att konsumenterna snabbt och enkelt kan välja en annan roamingleverantör utan att behöva byta nummer. Roaming utanför unionen eller av tredjelandskunder inom unionen bör inte heller hindras. 🡻 531/2012 skäl 36 Samarbetet och samordningen mellan mobilnätsoperatörer bör öka så att det blir tekniskt möjligt att åstadkomma en samordnad och sund teknisk utveckling av tillhandahållandet av separata roamingtjänster och så att tillträdet till dataroamingtjänster som tillhandahålls direkt i ett värdnät inte hindras. Därför bör de relevanta grundläggande principerna och metoderna utvecklas i syfte att möjliggöra snabb anpassning till förändrade omständigheter och tekniska framsteg. Berec bör i samarbete med berörda aktörer bistå kommissionen med att utveckla de tekniska delarna så att separat försäljning av roamingtjänster möjliggörs och så att tillträdet till dataroamingtjänster som tillhandahålls direkt i ett värdnät inte hindras. Om nödvändigt bör kommissionen ge i uppdrag åt ett europeiskt standardiseringsorgan att göra de ändringar av relevanta standarder som behövs för ett harmoniserat införande av den separata försäljningen av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet. 🡻 531/2012 skäl 37 (anpassad) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av bestämmelserna i denna förordning bör kommissionen ges genomförandebefogenheter när det gäller närmare bestämmelser om informationsskyldigheter för nationella leverantörer och en teknisk lösning för den separata försäljningen av roamingtjänster. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter . 🡻 531/2012 skäl 38 Med beaktande av denna förordning och de genomförandeakter som antagits i anslutning till denna, bör Berec tillåtas att på eget initiativ ge specifik teknisk vägledning om separat försäljning av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet eller om andra frågor som omfattas av denna förordning. 🡻 531/2012 skäl 39 Den separata försäljningen av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet bedöms endast kunna få full verkan om den kombineras med skyldigheten att bevilja tillträde avseende roamingtjänster i grossistledet för att underlätta marknadsinträdet för nya eller redan existerande aktörer, inklusive leverantörer av gränsöverskridande roamingtjänster. Genom den lösningen skulle snedvridningar mellan medlemsstater kunna undvikas, eftersom den säkerställer en konsekvent regleringsstrategi och därigenom bidrar till utbyggnaden av den inre marknaden. Genomförandet av den separata försäljningen av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet innebär dock att operatörerna kommer att behöva en skälig tidsperiod för teknisk anpassning, och därför kommer de strukturella åtgärderna först efter en viss tid att resultera i en genuin inre marknad med tillräckligt hög konkurrensnivå. Av detta skäl bör högsta avgifter för grossistavgifterna för roamingsamtalstjänster och sms- och dataroamingtjänster samt skyddstaken för sådana tjänster i slutkundsledet behållas på lämplig nivå under en viss tid, för att säkerställa att de redan existerande konsumentfördelarna bevaras under en övergångsperiod under vilken dessa strukturella åtgärder genomförs. 🡻 2015/2120 skäl 32 (anpassad) ⇨ ny

(23)För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av bestämmelserna i denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter när det gäller fastställande av det vägda genomsnittet av de högsta mobiltermineringstaxorna och detaljerade bestämmelser om tillämpningen av policyn om skälig användning och om metoderna för att bedöma hållbarheten ⇨ för tillhandahållande av roamingtjänster i slutkundsledet till inrikespriser ⇦ av avskaffandet av roamingavgifter i slutkundsledet samt om den ansökan som en roamingleverantör ska lägga fram med avseende på denna bedömning. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011. ⇩ ny (24)Fram till antagandet av dessa genomförandeåtgärder bör kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/2286 fortsätta att gälla. 🡻 531/2012 skäl 40 (25)Med avseende på den fortsatta tillfälliga prisregleringen, bör lagstadgade skyldigheterLagstadgade skyldigheter bör införas i både grossist- och slutkundsleden för att skydda roamingkundernas intressen, eftersom det har visat sig att prissänkningar i grossistledet för unionsomfattande roamingtjänster inte alltid avspeglas genom lägre priser i slutkundsledet, då det har saknats incitament för detta. En åtgärd som innebär att nivån på slutkundspriserna sänks, utan att något görs vad avser kostnaderna i grossistledet för att tillhandahålla dessa tjänster, riskerar å andra sidan att hindra den inre marknaden för roamingtjänster från att fungera smidigt och skulle inte medge någon ökad konkurrensnivå. 🡻 2017/920 skäl 4 (anpassad) (26)Avskaffandet av tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet enligt förordning (EU) 2015/2120, som också kallas ”roaming som hemma” (RLAH), är ⌦ var ⌫ nödvändigt för att skapa och underlätta en fungerande digital inre marknad i hela unionen. Den förordningen ⌦ var ⌫ är emellertid i sig inte tillräcklig för att säkerställa att roamingmarknaden fungerar på ett korrekt sätt. Denna förordning bör därför bidra till att prissättningsmodellerna på de inhemska marknaderna inte påverkas genom avskaffandet av tilläggsavgifter för roaming i slutkundsledet. 🡻 2015/2120 skäl 26 (27)Det relevanta nationella slutkundspriset bör motsvara den nationella enhetsbaserade slutkundsavgiften. I situationer där det inte finns några särskilda nationella slutkundspriser att använda som grund för en reglerad roamingtjänst i slutkundsledet (t.ex. vid nationella obegränsade avgiftsplaner, paketerbjudanden eller nationella taxor som inte omfattar data), bör det nationella slutkundspriset anses utgöra samma avgiftsmekanism som om kunden förbrukade i enlighet med den nationella avgiftsplanen i den kundens medlemsstat. ⇩ ny (28)Roamingkunder bör i möjligaste mån kunna använda de slutkundstjänster som de abonnerar på och bör vid roaming få samma kvalitetsnivå på tjänsterna som de har hemma. Därför bör roamingleverantörerna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att reglerade roamingtjänster i slutkundsledet tillhandahålls enligt samma villkor som om dessa tjänster konsumerades i hemlandet. I synnerhet bör kunderna erbjudas samma tjänstekvalitet vid roaming, om detta är tekniskt möjligt. 🡻 2015/2120 skäl 22 (anpassad) ⇨ ny (29)Samtidigt bör roamingleverantörerna Roamingleverantörerna bör kunna tillämpa en ”policy för skälig användning” för på konsumtion av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet ”Policyn för skälig användning” är avsedd att förhindra onormal användning eller missbruk av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet, såsom användning av sådana tjänster av roamingkunder i en annan medlemsstat än den nationella leverantörens i andra syften än för periodiska resor. ⇨ Roamingleverantörerna bör vid fall av force majeure som orsakas av sådana omständigheter som pandemier eller naturkatastrofer, vilka medför en ofrivillig förlängning av roamingkundens tillfälliga vistelse i en annan medlemsstat, överväga att utöka den tillämpliga skäliga användningen under en lämplig tidsperiod, efter en motiverad begäran från roamingkunden ⇦. En policy för skälig användning bör ge roamingleverantörens kunder möjlighet att förbruka volymer av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet till det tillämpliga nationella slutkundspriset som överensstämmer med deras respektive avgiftsplaner.

🡻 2015/2120 skäl 23 (30)Under specifika och extraordinära omständigheter bör en roamingleverantör, då denne inte har möjlighet att täcka sina totala faktiska och prognostiserade kostnader för att tillhandahålla reglerade roamingtjänster i slutkundledet genom sina totala faktiska och prognostiserade intäkter från sådana tjänster, kunna ansöka om tillstånd att tillämpa en tilläggsavgift i syfte att säkerställa hållbarheten i sin nationella avgiftsmodell. Bedömningen av hållbarheten i den nationella debiteringsmodellen bör vara baserad på relevanta objektiva faktorer som är specifika för roamingleverantören, inbegripet objektiva variationer mellan roamingleverantörer i den berörda medlemsstaten och de nationella pris- och intäktsnivåerna. Detta kan till exempel vara fallet för operatörer med nationella slutkundsmodeller med enhetspris med betydande negativ obalans i trafiken, då det implicita nationella enhetspriset är lågt och operatörens totala intäkter också är låga i förhållande till bördan för roamingkostnaderna, eller då det implicita enhetspriset är lågt och den faktiska eller prognostiserade konsumtionen av roamingtjänster är hög. Så snart som både grossistledet och slutkundsledet på roamingmarknaden till fullo har anpassats till allmän roaming på nationella prisnivåer och sådan roaming införlivas som ett normalt inslag i slutkundernas avgiftsplaner förväntas sådana extraordinära omständigheter inte längre uppstå. För att undvika att roamingleverantörernas nationella avgiftsmodell blir ohållbar på grund av sådana kostnadstäckningsproblem och genererar en risk för en märkbar påverkan på den nationella prisutvecklingen eller en så kallad waterbed-effekt, bör roamingleverantörerna, efter godkännande av den nationella regleringsmyndigheten, under sådana omständigheter ha möjlighet att tillämpa en tilläggsavgift på reglerade roamingtjänster i slutkundsledet endast i den utsträckning som det är nödvändigt för att täcka alla relevanta kostnader för tillhandahållandet av sådana tjänster. 🡻 2015/2120 skäl 24 (31)I detta syfte bör de kostnader som uppstått för att reglerade roamingtjänster i slutkundsledet ska kunna tillhandahållas fastställas genom hänvisning till de faktiska roamingavgifter i grossistledet som tillämpas på den utgående roamingtrafik från den berörda roamingleverantören som överstiger dennes inkommande roamingtrafik, samt en hänvisning till en rimlig ersättning för samkostnader och gemensamma kostnader. Intäkter från reglerade roamingtjänster i slutkundsledet bör fastställas med hänvisning till intäkter vid de prisnivåer som kan tas ut nationellt för konsumtion av reglerade roamingtjänster, oavsett om det gäller ett pris per enhet eller som en andel av en schablonavgift som avspeglar de faktiska och prognostiserade andelarna av de reglerade roamingtjänster som kunder inom unionen förbrukar och de reglerade roamingtjänster som förbrukas nationellt. Hänsyn bör också tas till konsumtionen av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet och roamingleverantörens kunders inhemska konsumtion samt till konkurrens-, pris- och intäktsnivåerna på den nationella marknaden, samt varje märkbar risk för att roaming till nationella slutkundspriser i mätbar omfattning kan påverka utvecklingen av dessa priser. ⇩ ny (32)I förordning (EU) nr 531/2012 föreskrivs att om en roamingleverantör tar ut en tilläggsavgift för konsumtion av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet utöver någon gräns enligt en fastställd policy för skälig användning, får summan av det nationella slutkundspriset och den eventuella tilläggsavgift som vid roaming tas ut för reglerade ringda samtal, reglerade skickade sms-meddelanden eller reglerade datatjänster inte överstiga 0,19 EUR per minut, 0,06 EUR per sms-meddelande respektive 0,20 EUR per använd megabyte. Mot bakgrund av att RLAH-reglerna gäller sedan den 15 juni 2017 behövs den bestämmelsen inte längre. 🡻 2015/2120 skäl 28 (anpassad) ⇨ ny (33)I enlighet med principen om att den uppringande parten betalar är det inte mobilkunden som betalar för att ta emot nationella mobilsamtal; i stället täcks kostnaden för att landa ett samtal inom den uppringda partens nät av slutkundsavgiften för den uppringande parten. Att mobiltermineringstaxorna i olika medlemsstater alltmer närmar sig varandra bör göra det möjligt att tillämpa samma princip på reglerade roamingsamtal i slutkundsledet. ⇨ I enlighet med artikel 75.1 i direktiv (EU) 2018/1972 har kommissionen genom en delegerad akt som antogs den 18 december 2020 fastställt en enda unionsomfattande högsta termineringstaxa för mobiltjänster i form av röstsamtal, för att minska regleringsbördan och åtgärda konkurrensproblem förbundna med terminering av röstsamtal på ett enhetligt sätt i hela unionen. Den delegerade akten omfattar en treårig gradvis nedsättning: de högsta mobiltermineringstaxorna för röstsamtal kommer att vara 0,7 cent 2021, 0,55 cent 2022 och 0,4 cent 2023 för att sedan nå en enda högsta unionsomfattande termineringstaxa på 0,2 cent från och med 2024. ⇦ Eftersom så ännu inte är fallet bör den Den tilläggsavgift som tillämpas på mottagna reglerade roamingsamtal, i sådana situationer som anges i denna förordning då roamingleverantörer tillåts ta ut en tilläggsavgift för reglerade roamingtjänster i slutkundsledet, bör inte överstiga det vägda genomsnittet för de högsta mobiltermineringsavgifterna i grossistledet i unionen ⇨ den enda högsta unionsomfattande termineringstaxa för röstsamtal som fastställs av kommissionen för respektive och motsvarande år i den delegerade akt som föreskrivs i artikel 75 i direktiv (EU) 2018/1972. Om kommissionen senare kommer fram till att det inte längre är nödvändigt att fastställa en unionsomfattande termineringstaxa för röstsamtal bör eventuella tilläggsavgifter som tillämpas på mottagna reglerade roamingsamtal inte överskrida den taxa som fastställs i den senaste delegerade akt som antagits i enlighet med artikel 75 i direktiv (EU) 2018/1972 ⇦. Detta anses utgöra en övergångsordning tills kommissionen tar itu med denna kvarstående fråga. 🡻 2015/2120 skäl 30 (anpassad) ⇨ ny (34)Denna förordning bör utgöra en särskild åtgärd i den mening som avses i artikel 1.5 i direktiv 2002/21/EG. När leverantörer av unionsomfattande reglerade roamingtjänster ändrar sina roamingtaxor i slutkundsledet och åtföljande riktlinjer för roaminganvändning i enlighet med denna förordning, bör sådana ändringar därför inte medföra att mobilkunder får rätt, enligt nationell lagstiftning som införlivar ⌦ direktiv (EU) 2018/1972 ⌫ det aktuella regelverket för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster, att säga upp sina avtal. ⇩ ny (35)I avtal som omfattar någon typ av reglerade roamingtjänster i slutkundsledet bör den reglerade roamingtjänsten i slutkundsledet specificeras, vilket även innefattar tjänstens förväntade kvalitetsnivå. Leverantören bör tillhandahålla information om relevanta faktorer som kan påverka kvaliteten på tjänsten, exempelvis tillgången till viss teknik, täckning eller variationer beroende på sådana yttre faktorer som topografin.

(36)Roamingkunder och hemmaoperatörer drar ibland oavsiktligt på sig dyra fakturor till följd av bristande transparens i fråga om nummer som används för mervärdestjänster i unionen och de priser i grossistledet som tas ut för mervärdestjänster. Kommunikation till vissa nummer som används för tillhandahållande av mervärdestjänster, exempelvis betalsamtalsnummer, frisamtalsnummer och nummer med delad kostnad, är föremål för särskilda prisvillkor på nationell nivå. Denna förordning bör inte tillämpas på den del av taxan som tas ut för tillhandahållandet av mervärdestjänster, utan enbart på taxorna för uppkopplingen till sådana tjänster. RLAH-principen kan dock hos slutanvändarna skapa förväntningar på att kommunikation till sådana nummer vid roaming inte borde medföra några ökade kostnader i jämförelse med förhållandena i hemlandet. Detta är dock inte alltid fallet vid roaming. Slutanvändarna drabbas av ökade kostnader, även när de ringer till nummer som är kostnadsfria vid inrikessamtal. Detta skulle kunna undergräva kundernas förtroende för att använda sina telefoner vid roaming och kan resultera i oväntat höga fakturor, och därmed en negativ inverkan på RLAH-upplevelsen.. På slutkundsnivå orsakas detta framför allt av en otillräcklig transparens i fråga om de högre avgifter som kan bli följden av kommunikation till nummer för mervärdestjänster. Därför bör åtgärder vidtas för att öka transparensen när det gäller villkoren för kommunikation till nummer för mervärdestjänster. Följaktligen bör roamingkunderna informeras i sina avtal, och i god tid och kostnadsfritt underrättas och varnas, när kommunikation till nummer för mervärdestjänster kan medföra tilläggsavgifter vid roaming. 🡻 2017/920 skäl 9 (37)Fungerande grossistled på roamingmarknaderna bör göra det möjligt för operatörer att täcka alla sina kostnader för tillhandahållandet av reglerade roamingtjänster i grossistledet, inklusive samkostnader och gemensamma kostnader. Detta bör bevara incitamenten för investering i värdnät och motverka sådan snedvridning av nationell konkurrens på de besökta marknaderna som orsakas av regelarbitrage, då operatörer utnyttjar korrigeringsåtgärder för roamingtjänsttillträde i grossistledet för att konkurrera på de nationella besökta marknaderna. 🡻 2017/920 skäl 13 (38)När det gäller bestämmelser om grossistavgifter bör lagstiftade krav på unionsnivå bibehållas, eftersom åtgärder som möjliggör RLAH i hela unionen utan att beakta de kostnader i grossistledet för roamingtjänster som tillhandahållandet av dessa tjänster innebär kan riskera att störa den inre marknaden för roamingtjänster och de skulle inte uppmuntra till mer konkurrens. Grossistavgifter på lämplig nivå bör underlätta en hållbar konkurrens, också för nya marknadsdeltagare, små och medelstora företag och uppstartsföretag. 🡻 2017/920 skäl 14 (39)De högsta grossistavgifterna bör fungera som en skyddsnivå och säkerställa att operatörerna kan täcka sina kostnader, däribland samkostnader och gemensamma kostnader. De bör också möjliggöra omfattande hållbart tillhandahållande av RLAH och samtidigt lämna marginal för handelsförhandlingar mellan operatörer. 🡻 531/2012 skäl 52 (anpassad) (40)Den praxis som vissa mobilnätsoperatörer har när det gäller att fakturera för tillhandahållande av roamingsamtal i grossistledet på grundval av debiteringsintervall på upp till 60 sekunder, till skillnad från den metod där priset beräknas per sekund och som normalt tillämpas för andra samtrafikavgifter i grossistledet, skapar en snedvridning av konkurrensen mellan dessa operatörer och de som tillämpar andra debiteringsmetoder och undergräver en enhetlig tillämpning av de högsta grossistavgifter som infördes genom ⌦ fastställs i ⌫ denna förordning. Den medför även en extra avgift som genom att öka grossistkostnaden får negativa följder för prissättningen av roamingsamtalstjänster i slutkundsledet. Mobilnätsoperatörerna bör därför vara tvungna att fakturera för tillhandahållande av reglerade roamingsamtal i grossistledet per sekund. 🡻 531/2012 skäl 64 (41)För att säkerställa att de högsta avgifterna för sms-roamingtjänster i grossistledet ligger närmare de nivåer som speglar de underliggande kostnaderna för tillhandhållande av tjänsten och att konkurrensen kan utvecklas i slutkundsledet, bör de högsta grossistavgifterna för reglerade sms-tjänster följa senare sänkningar. 🡻 531/2012 skäl 11 (anpassad) Förordning (EG) nr 717/2007 utgör inte någon isolerad åtgärd, utan kompletterar och stödjer bestämmelserna i 2002 års regelverk för elektronisk kommunikation när det gäller unionsomfattande roaming. Det regelverket har inte gett de nationella tillsynsmyndigheterna tillräckliga verktyg för att kunna vidta effektiva och kraftfulla åtgärder i fråga om priset på roamingtjänster inom unionen och säkerställer därför inte en välfungerande inre marknad för roamingtjänster. Förordning (EG) nr 717/2007 utgjorde ett lämpligt verktyg för att rätta till denna situation.

⇩ ny (42)För att säkerställa att roamingkunder har oavbruten och verklig tillgång till larmtjänster utan kostnad bör värdnät inte ta ut några grossista