Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om genomförande av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i de medlemsstater som har euron som valuta /* SEC/2011/0828 slutlig */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om genomförande av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i de medlemsstater som har euron som valuta EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 136 jämförd med artikel 121.2, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[1], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, efter samråd med ekonomiska och finansiella kommittén, och av följande skäl: (1) Den […] diskuterade Eurogruppen genomförandet av de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken i de medlemsstater som har euron som valuta och erkände behovet av att inom Eurogruppen ytterligare stärka samordningen av politiken och övervakningen av genomförandet av de rekommendationer som riktats till de medlemsstater som har euron som valuta. (2) Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för sysselsättning och tillväxt, Europa 2020-strategin. Denna strategi bygger på en utökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder måste vidtas för att stimulera EU:s potential för hållbar tillväxt och konkurrenskraft. (3) Den 13 juli 2010 antog rådet en rekommendation om allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014). Medlemsstaterna och, i tillämpliga fall, Europeiska unionen uppmanades att beakta riktlinjerna i sin ekonomiska politik. (4) Den 12 januari 2011 antog kommissionen den första årliga tillväxtöversikten, varigenom en ny era av ekonomisk styrning i EU och den första europeiska planeringsterminen för förhandsintegrerad politisk samordning inleddes, med förankring i Europa 2020-strategin. (5) Den 25 mars 2011 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för budgetkonsolidering och strukturreformer (i linje med rådets slutsatser av den 15 februari och den 7 mars 2011 och med utgångspunkt i kommissionens årliga tillväxtöversikt). Europeiska rådet underströk behovet av att ge prioritet åt att sanera budgetarna och återställa den finanspolitiska hållbarheten, minska arbetslösheten genom arbetsmarknadsreformer och göra nya insatser för att öka tillväxten. Medlemsstaterna uppmanades att omvandla dessa prioriteringar till konkreta åtgärder som ska ingå i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram. (6) Den 25 mars 2011 uppmanade Europeiska rådet också de medlemsstater som deltar i euro plus-pakten att i tid lägga fram sina åtaganden så att de kan tas med i deras stabilitets- eller konvergensprogram och nationella reformprogram. (7) I april och maj 2011 lämnade euroområdets medlemsstater in sina stabilitetsprogram för 2011 som täcker perioden 2011–2014, och sina nationella reformprogram för 2011. Dessa program har granskats samtidigt. (8) Erfarenheterna från de första tio åren med euron underströk generellt de många fördelarna med den gemensamma valutan. Den globala krisen resulterade dock i en djup nedgång 2009 som ledde till att euroområdets BNP sjönk under 2006 års nivå. Även om BNP steg under 2010 ligger produktionen kvar under 2007 års nivå. Som en följd av detta steg arbetslösheten i euroområdet från 7,6 % 2007 till 10,1 % 2010. De offentliga finanserna i euroområdet försämrades vilket utlöste en väsentlig omprövning av statsskuldsriskerna i vissa medlemsstater och medförde risker för den makroekonomiska stabiliteten. Tillväxten har nu tagit fart igen, dock med skillnader mellan medlemsstaterna som återspeglar både strukturella och konjunkturmässiga olikheter. Krisen ledde till att makroekonomiska obalanser som hade byggts upp före krisen minskade. Det återstår dock att se om denna minskning är tillräcklig och uthållig. (9) Ställningen i de offentliga finanserna i euroområdet började i allmänhet att förbättras 2010. Enligt kommissionens vårprognos väntas de vid en oförändrad politik fortsätta att förbättras under 2011. Den offentliga skulden kommer dock att fortsätta växa fram till 2012. Om den inte korrigeras inom de kommande åren kan den äventyra de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet på grund av kombinationen av låg potentiell tillväxt och ogynnsam demografisk utveckling. Under 2010 sjönk euroområdets underskott till 6,0 % av BNP medan bruttoskulden ökade till 85,1 % av BNP. Enligt målen i 2011 års stabilitetsprogram skulle underskottet i euroområdet sjunka till 1,3 % av BNP 2014 och bruttoskulden åter börja minska till under 85 % av BNP 2014, efter att ha nått sin kulmen 2012. En sådan plan för finanspolitisk konsolidering i euroområdet som helhet skulle i stora drag vara förenlig med en förstärkt återhämtning. Planerna på att lägga tonvikten vid konsolideringen på besparingar och inte på skattehöjningar ökar sannolikheten för att den ska lyckas. Det finns dock fortsatta farhågor i ett flertal länder när det gäller planernas faktiska genomförande. Flera medlemsstater i euroområdet har dessutom nyligen infört nya finanspolitiska regelverk eller aviserat en skärpning av befintliga sådana, men dessa kommer i vissa medlemsstater att kräva ytterligare åtgärder för att få full effekt. Med tanke på den åldrande befolkningen är reformerna av pensions- och socialförsäkringssystemen ännu inte tillräckliga för att säkerställa finanspolitisk hållbarhet. (10) EU:s politiska åtgärder har lett till förbättringar vad gäller finanssystemet sätt att fungera och dess stabilitet. Problemen inom finanssektorn i flera av euroområdets medlemsstater har varit bankernas exponering för ytterligare förluster på sina innehav av värdepapper och andra tillgångar eller skärpta villkor på refinansieringsmarknaderna, banksektorns fortsatta omstrukturering och rekapitalisering samtidigt som den offentliga sektorns stöd till banksektorn fortfarande ska fasas ut. (11) Produktiviteten och konkurrenskraften måste förbättras för att öka euroområdets tillväxtpotential och åtgärda de makroekonomiska obalanserna inom euroområdet. Euroområdets medlemsstater har därför aviserat ett antal strukturreformer i sina nationella reformprogram. Det finns dock fortfarande brister i fråga om åtgärder för att förbättra produkt- och arbetsmarknadernas sätt att fungera, i synnerhet inom tjänstesektorerna, tillväxtfrämjande finanspolitisk konsolidering och lönesättningssystem. (12) För att säkerställa att EMU fungerar korrekt har euroområdets medlemsstater en särskild skyldighet att betrakta sin ekonomiska politik som en fråga av gemensamt intresse eftersom den kan få följdeffekter för länder som delar en gemensam valuta. Mot bakgrund av krisen och de nuvarande problemen har det därför visat sig nödvändigt med en mer heltäckande och varaktig översyn av samordningen av den ekonomiska politiken på EU-nivå och inom euroområdet. Den årliga integrerade övervakningscykel som ingår i den europeiska planeringsterminen, den förbättrade ramen för ekonomisk styrning som föreslagits av kommissionen, bildandet av Europeiska systemrisknämnden och de europeiska övervakningsorganen samt europeiska stabilitetsmekanismen är väsentliga faktorer varav vissa återstår att anta och/eller genomföra fullt ut. Euro plus-pakten förstärker ytterligare denna ram. (13) Kommissionen har granskat stabilitetsprogrammen och de nationella reformprogrammen för euroområdets medlemsstater[2] mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i euroområdet. Kommissionen anser att det krävs strikt iakttagande av budgetmålen, med viss förstärkning i vissa medlemsstater, och ytterligare åtgärder för att förbättra de finanspolitiska reglerna och hållbarheten. Ytterligare åtgärder bör också vidtas för att förbättra den finansiella stabiliteten, incitamenten att arbeta, lönesättningsmekanismerna, tjänstesektorernas effektivitet och euroområdets styrning. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS att de medlemsstater som har euron som valuta vidtar åtgärder under perioden 2011–2012 enligt följande: (1) Strikt iaktta budgetmålen i sina stabilitetsprogram för 2011 och i samförståndsavtalen i de medlemsstater som får ekonomiskt bistånd från EU/IMF och, i tillämpliga fall, förstärker konsolideringsinsatserna i linje med rådets yttrande. (2) Säkerställa budgetdisciplin på både nationell och regional/lokal nivå genom att införa finanspolitiska regler som stöds av tillräckligt starka och bindande rättsliga ramar. (3) Genomföra reformer av socialförsäkringssystemen som säkerställer finanspolitisk hållbarhet med vederbörlig hänsyn till att bevara skäliga pensioner och sociala förmåner, i synnerhet genom att anpassa pensionssystemen till den nationella demografiska situationen. (4) Förbättra finanssystemets stabilitet och sätt att fungera och omedelbart följa upp det kommande EU-övergripande stresstestet för att se till att banksektorn kan motstå eventuella ytterligare förluster eller finansieringssvårigheter, och att olönsamma finansinstitut kan omstruktureras eller lämna marknaden utan att skapa otillbörlig spänning på finansmarknaderna. (5) Genomföra ytterligare skattereformer som prioriterar tillväxtfrämjande beskattningskällor och samtidigt bevarar generella skatteintäkter, i synnerhet genom att minska skatten på arbete för att göra det lönsamt att arbeta; skydda tillväxtskapande poster såsom utgifter för forskning och utveckling, utbildning och energieffektivitet när de offentliga utgifterna minskas; anpassa, om så behövs, lönesättningen och indexeringsmekanismerna i samråd med arbetsmarknadens parter för att säkerställa att lönerna utvecklas i linje med produktiviteten och konkurrenskraften. (6) Genomföra ytterligare reformer inom tjänstesektorerna, i synnerhet genom att ta bort omotiverade begränsningar för de fria yrkena, detaljhandeln och nätverksindustrierna. (7) Fullt ut genomföra åtagandena enligt euro plus-pakten för att förbättra tillväxten, konkurrenskraften och sysselsättningen i området. Utfärdad i På rådets vägnar Ordförande [1] EUT C, , s. . [2] SEK(2011) 737.