SV Europeiska unionens officiella tidning C 287/1

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS ÅRSREDOVISNING

BUDGETÅRET 2007

Del I

KONSOLIDERADE ÅRSREDOVISNINGAR OCH KONSOLIDERADE RAPPORTER OM GENOMFÖRANDET AV BUDGETEN

(2008/C 287/01)

INNEHÅLL

Anmärkning till de konsoliderade årsredovisningarna

Utveckling och avgörande frågor

Genomförande och redovisning av EU:s budget

DEL I: Europeiska gemenskapernas konsoliderade årsredovisningar och förklarande anmärkningar

A. Balansräkning

B. Resultaträkning

C. Kassaflöde

D. Förändringar i nettotillgångarna

E. Anmärkningar till årsredovisningen

DEL II: Konsoliderade rapporter om genomförandet av Europeiska gemenskapernas budget och förklarande anmärkningar

A. Konsoliderade rapporter om genomförandet av budgeten

B. Anmärkningar till de konsoliderade rapporterna om genomförandet av budgeten

NOT TILL DE KONSOLIDERADE ÅRSREDOVISNINGARNA

Europeiska gemenskapernas konsoliderade årsredovisning 2007 har utarbetats utifrån de uppgifter som övriga institutioner och organ lämnat enligt artikel 129.2 i budgetförordningen. Härmed intygas att räkenskaperna utformats i överensstämmelse med avdelning VII i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget och de redovisningsprinciper, bestämmelser och metoder som anges i bilagorna till årsredovisningen.

Räkenskapsförarna vid institutionerna och organen har intygat räkenskapernas tillförlitlighet och lämnat all information som är nödvändig för att utarbeta de räkenskaper som visar Europeiska gemenskapernas tillgångar och skulder samt budgetgenomförandet.

Härmed intygas att jag med utgångspunkt i dessa upplysningar och de kontroller jag ansett befogade för att kunna godkänna Europeiska kommissionens räkenskaper har fått rimliga garantier för att de i allt väsentligt ger en rättvisande bild av Europeiska gemenskapernas ekonomiska situation.

Brian GRAY Räkenskapsförare vid Europeiska kommissionen

UTVECKLING OCH AVGÖRANDE FRÅGOR

Europeiska gemenskapernas årsredovisning 2007 utarbetas för tredje gången enligt bestämmelserna om periodiserad redovisning som Europeiska gemenskaperna började tillämpa 2005. År 2007 omarbetades även budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, och den nya lydelsen trädde i kraft den 1 maj 2007.

Kommissionen försöker kontinuerligt förbättra sin redovisning, framför allt i syfte att göra den så förståelig och relevant som möjligt för läsaren.

Följande förändringar har gjorts i uppställningen av 2007 års årsredovisning:

— ett nytt avsnitt om genomförandet och redovisningen av EU:s budget har införts. I avsnittet förklaras hur gemenskaperna finansieras och hur medlen används, kontrolleras och redovisas,

— ett annat avsnitt förklarar hur felaktiga utbetalningar återkrävs och innehåller upplysningar om berörda belopp (se avsnitt E.6),

— tabellerna över budgetgenomförandet är nu uppställda i miljoner euro. En sammanfattning har lagts till för att ge en bättre översikt över intäkter och kostnader,

— för första gången lämnas också en jämförelse mellan det ekonomiska resultatet och budgetutfallet i anmärkningarna.

Slutligen bör det noteras att de konsoliderade räkenskaperna sedan 2006 omfattar allt fler enheter – numera ingår tre gemensamma företag, jämfört med ett år 2006, och 26 organ jämfört med 24 år 2006.

HUVUDPUNKTER I ÅRSREDOVISNINGEN FÖR 2007

— budgetöverskottet har fortsatt minska och sjönk från 1 848 miljoner euro till 1 529 miljoner euro,

— det ekonomiska resultatet för året ökade från ett överskott på 197 miljoner euro år 2006 till ett överskott på 7 462 miljoner euro år 2007,

— de sammanlagda tillgångarna ökade från 67 332 miljoner euro år 2006 till 75 386 miljoner euro och de sammanlagda skulderna ökade från 131 550 miljoner euro till 134 006 miljoner euro. Differensen mellan tillgångar och skulder kommer på kort sikt att finansieras från budgetanslag som redan beviljats eller som medlemsstaterna förbundit sig att bevilja på längre sikt.

GENOMFÖRANDE OCH REDOVISNING AV EU:s BUDGET

1. ÅRLIGA BUDGETFÖRBEREDELSER

Via EU:s budget finansieras en rad politiska åtgärder och program inom hela Europeiska unionen. I enlighet med de prioriteringar som fastställs av medlemsstaterna genomför kommissionen särskilda program, verksamheter och projekt. Dessa kan omfatta såväl stöd till utbildningsprojekt för studenters och lärares rörlighet som projekt till stöd för en bättre arbetsmiljö för arbetstagare i EU eller för bättre kontroller vid de yttre gränserna.

Nära 95 % av EU:s budget ägnas åt att finansiera den EU-politik och verksamhet som har godkänts av alla medlemsstater. Den verksamhetsbaserade budgeteringen ser till att det finns en direkt koppling mellan den årliga budgeten och EU:s politik. Den verksamhetsbaserade kontoplanen, som infördes i samband med 2004 års budget, innehåller en klar och tydlig indelning av EU:s olika politikområden och av de sammanlagda medel som avsätts för varje politikområde.

De 32 politikområdena indelas vidare i 200 verksamheter. Av dessa avser över 110 operativa verksamheter, som alltså tas upp i kontoplanen som kapitel. Politikområdena är huvudsakligen inriktade på den operativa verksamheten, eftersom kärnverksamheten inom varje område avser tredje man. Andra politikområden är övergripande och avser hur kommissionen fungerar, till exempel ”samordning och rättslig rådgivning” eller ”budget”. Verksamheterna ger en gemensam ram för prioritering, planering, budgetering, övervakning och rapportering och bidrar därmed till en effektiv och ekonomisk resursanvändning.

Det interna förfarandet för att anta budgeten inleds med att kommissionen utarbetar ett preliminärt budgetförslag som överlämnas till rådet. Rådet kan göra motiverade ändringar i förslaget. Därefter går det omarbetade förslaget vidare till Europaparlamentet som i sin tur kan föreslå ändringar, godta eller förkasta förslaget. När alla ändringar och uppdateringar godkänts (och vid behov ett helt nytt förslag lagts fram av kommissionen) antas budgeten i mitten av december av Europaparlamentet. När parlamentets ordförande förklarat budgeten antagen kan den börja genomföras.

2. HUR FINANSIERAS EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS BUDGET?

Europeiska gemenskaperna finansieras med egna medel samt med övriga intäkter.

2.1 Egna medel och fordringar

Egna medel kan definieras som inkomster som ackumuleras automatiskt av EU för att dess budget ska kunna finansieras utan att det krävs ytterligare beslut av de nationella myndigheterna (år 2007 utgjorde de egna medlen 93 % av de sammanlagda inkomsterna). De samlade egna medel som behövs för att finansiera budgeten är alltså lika med de totala utgifterna minus övriga inkomster. De egna medlen kan inte överskrida taket på 1,24 % av medlemsstaternas totala BNI. Egna medel kan delas in i följande kategorier:

1. Traditionella egna medel som består av tullar, jordbruks- och sockeravgifter. Dessa egna medel tas ut av ekonomiska aktörer och uppbärs av medlemsstaterna för EU:s räkning. Medlemsstaterna har rätt att behålla 25 % som ersättning för uppbördskostnaderna. Tullar och jordbruksavgifter tas ut på import av varor från tredjeland, enligt de satser som fastställs i gemensamma tulltaxan. Sockeravgifter erläggs av sockerproducenter i utbyte mot exportbidrag på socker. De traditionella egna medlen utgör vanligen 15 % av de sammanlagda egna medlen.

2. Egna medel från mervärdesskatt (moms) tas ut från medlemsstaternas momsunderlag, som är harmoniserade för detta ändamål i enlighet med gemenskapsreglerna. Samma procentuella andel tas ut från varje medlemsstat. Momsunderlaget får uppgå till högst 50 % av respektive medlemsstats BNI. De momsbaserade egna medlen utgör vanligen cirka 15 % av de egna medlen.

3. Den inkomstkälla som baserar sig på BNI ska balansera budgetinkomsterna och -utgifterna, dvs. finansiera den del av budgeten som inte täcks av andra inkomster. Samma procentandel tas ut från alla medlemsstaters BNI, som fastställs i enlighet med gemenskapsreglerna. BNI-inkomsterna står vanligen för cirka 70 % av de egna medlen.

De särskilda räkenskaperna omfattar egna medel som i enlighet med artikel 6.3 b i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 har fastställts av medlemsstaterna men inte ställts till gemenskapernas förfogande eftersom de ännu inte har uppburits, inga säkerheter har ställts eller för att invändningar rests mot dem. Alla medlemsstater ska förse kommissionen med en kvartalsrapport för dessa räkenskaper, där de ska ange

— vilket belopp som återstod att uppbära föregående kvartal,

— de belopp som återkrävts under kvartalet,

— rättelser av beräkningsunderlaget (korrigeringar/annulleringar) under kvartalet,

— avskrivna belopp,

— det saldo som ska återkrävas vid kvartalets slut.

När de traditionella egna medlen i de särskilda räkenskaperna återvunnits måste de ställas till kommissionens förfogande senast den första arbetsdagen efter den nittonde dagen i den andra månaden efter det att medlen uppburits.

En nedskrivning av fordringarna i de särskilda räkenskaperna ska göras när det inte är troligt att medlen kan uppbäras. Nedskrivningen bygger på medlemsstaternas egna beräkningar enligt artikel 6.4 b i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000, där det anges att ”[m]edlemsstaterna skall varje år tillsammans med den sista kvartalsrapporten översända en beräkning av de totala anspråksbelopp som kommer att tas upp i de särskilda räkenskaperna per den 31 december det året och för vilka det bedöms vara osäkert om de går att uppbära”.

Med utgångspunkt i medlemsstaternas beräkningar görs en nedskrivning av fordringarna på medlemsstaterna på balansräkningens tillgångssida. Detta innebär dock inte att kommissionen avstår från att återkräva de belopp som täcks av värdekorrigeringen. Även om återkrav verkar vara föga sannolik eller näst intill omöjlig, innebär detta inte i sig att beloppen för gemenskapsbudgetens del har gått förlorade som traditionella egna medel. Gemenskapen förlorar bara medlen i de fall det kan styrkas att medlemsstaten visat tillräcklig skyndsamhet under återkravsförfarandet. Om medlemsstaten har brustit i detta avseende kommer dess ekonomiska ansvar att utkrävas, och medlemsstaten ska då betala in beloppet till gemenskapsbudgeten enligt artikel 17.2 i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000.

2.2 Övriga intäkter

Övriga intäkter från Europeiska gemenskapernas verksamhet utgör cirka 7 % av de sammanlagda intäkterna. Det rör sig bland annat om böter som utdömts i konkurrensärenden, betalningskrav på privata och offentliga gäldenärer för förvaltningen av gemenskapsprojekt (som i exemplet ovan). Straffavgifter som EG-domstolen ådömt medlemsstaterna för att de inte rättat sig efter någon av domstolens domar ingår också i denna kategori. Kommissionen förvaltar hundratusentals projekt varje år och upprättar kring 12 000 betalningskrav varje år. Skulder som inte regleras före förfallodatum ger rätt till dröjsmålsränta. När gemenskapens fordringar på andra än medlemsstaterna inte regleras blir beslut från kommissionen (och rådet) som utgör exekutionstitlar direkt verkställbara enligt gällande civilprocessrättsliga bestämmelser på det lands territorium där kravet ska verkställas. Andra krav följs upp av rättstjänsten, med hjälp av externa advokater.

3. HUR GEMENSKAPENS BUDGET GENOMFÖRS OCH VERKSTÄLLS

3.1 Driftskostnader

Europeiska gemenskapernas driftskostnader är fördelade på de olika rubrikerna i budgetplanen och kan ta olika former beroende på hur de förvaltas och betalas ut. Enligt budgetförordningen får anslagen förvaltas enligt följande förvaltningsformer:

Direkt central förvaltning: Budgetanslagen förvaltas direkt av den ansvariga avdelningen inom en av gemenskapens institutioner eller organ.

Indirekt central förvaltning: Gemenskaperna anförtror förvaltningen av en viss del av anslagen till utomstående gemenskapsrättliga eller nationella organ i medlemsstaterna.

Decentraliserad förvaltning: Gemenskaperna delegerar vissa uppgifter kopplade till förvaltningen av anslagen till tredjeland.

Delad förvaltning (tillsammans med medlemsstaterna): Gemenskaperna delegerar vissa uppgifter kopplade till förvaltningen av anslagen till medlemsstaterna.

Gemensam förvaltning med internationella organisationer: Gemenskaperna delegerar vissa uppgifter kopplade till förvaltningen av anslagen till en internationell organisation.

Största delen av utgifterna förvaltas med hjälp av så kallad delad förvaltning där vissa uppgifter delegeras till medlemsstaterna t.ex. i fråga om jordbruksutgifter och strukturåtgärder. I år förvaltades 90 miljarder euro på detta sätt (jämfört med 91 miljarder euro år 2006).

3.2 Aktörer som deltar i budgetförvaltningen

Kommissionärskollegiet bär det kollektiva politiska ansvaret, men har i stort sett ingen behörighet att verkställa budgeten. Kommissionärskollegiet delegerar dessa uppgifter till enskilda tjänstemän som är ansvariga inför kollegiet och som lyder under tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna. Dessa tjänstemän – vanligen på generaldirektörsnivå – är så kallade delegerade utanordnare. De kan i sin tur delegera uppgifter som rör budgetgenomförandet till utanordnare som utsetts med vidaredelegering.

Utanordnarna ansvarar för hela förvaltningen och beslutar om vad som ska göras, ansvarar för att institutionens politiska mål uppfylls, förvaltar verksamheten både operativt och budgetmässigt, undertecknar rättsliga åtaganden, kontrollerar resultaten, verkställer utbetalningar och återkräver medel vid behov. Utanordnarna ska också se till att utvärderingar görs för att analysera om förslagen är genomförbara (förhandsutvärdering) och för att kontrollera om pågående program leder till resultat och är kostnadseffektiva (utvärdering under arbetets gång och i efterhand). Utvärderingsresultaten används för att förbättra beslutsprocessen och öka insynen, ansvarsfördelningen och kostnadseffektiviteten i gemenskapens åtgärder.

Sund ekonomisk förvaltning och korrekt redovisning säkras inom varje generaldirektorat genom att ekonomistyrningen skiljs från internrevisionen. Dessutom används ett antal normer för internkontroll och det görs förhands- och efterhandskontroller och oberoende internrevision utifrån riskanalyser. Slutligen ska generaldirektoraten lämna regelbundna rapporter om verksamheten till de enskilda kommissionsledamöterna.

Räkenskapsföraren verkställer betalningar och betalningskrav som upprättats av utanordnarna och har ansvar för att sköta kassan, fastställa regler och metoder för redovisning, validera redovisningssystem, sköta bokföringen och utarbeta institutionens årsredovisningar samt att konsolidera dem med övriga institutioner och organ som omfattas av de konsoliderade räkenskaperna. Räkenskapsföraren ska också intyga att det finns rimliga garantier för att räkenskaperna i allt väsentligt ger en rättvisande bild av den ekonomiska situationen.

Internrevisorn är inte en aktör i budgetgenomförandet i strikt bemärkelse. Institutionen utser en internrevisor som ska kontrollera systemen och rutinerna för budgetgenomförandet och bistå med råd om riskhantering. Internrevisorn avger självständiga yttranden om kvaliteten på förvaltningen och kontrollsystemen och lämnar rekommendationer om hur arbetsrutinerna kan förbättras för att främja en sund ekonomisk förvaltning.

3.3 Åtaganden om utbetalning

Så snart budgeten antagits ställer generaldirektoratet för budget via kommissionens bokföringssystem medel till förfogande för kommissionens generaldirektorat samt övriga EU-institutioner och organ i enlighet med deras politiska ansvar inom ramen för systemet med verksamhetsbaserad budgetering. Ansvaret för att förvalta budgetposter som finansierar miljöfrågor delegeras till generaldirektören för generaldirektoratet för miljö (som därmed blir delegerad utanordnare för dessa budgetposter).

Innan några rättsligt bindande åtaganden kan göras gentemot tredje man (t.ex. innan avtal sluts eller bidragsavtal undertecknas) måste det finnas en budgetpost för verksamheten i det årets budget. Budgetposten måste vidare innehålla tillräckliga medel för att täcka utgiften. Om dessa villkor är uppfyllda kan medlen i budgeten avsättas genom att man gör ett budgetåtagande i bokföringssystemet.

När den som ansvarar för projektet (ibland kallad initiativtagaren) gjort budgetåtagandet går det vidare genom ekonomihanteringsprocessen – den så kallade betalningsgången – som innebär att åtagandet behandlas elektroniskt och på papper av minst två personer (ett arbetssätt som ibland hänvisas till med uttrycket fyra-ögon-principen). Åtagandet granskas av både initiativtagaren och ”kontrollanten”. Enligt den gällande betalningsgången ska både finansiella kontroller och kontroller av verksamheten göras innan åtagandet godkänns av den ansvariga utanordnaren.

Det krävs ett skriftligt rättsligt åtagande mellan kommissionen eller något annat EU-organ och den potentiella mottagaren av gemenskapsmedlen för att utbetalning ska kunna göras. Vid direkt central förvaltning görs sådana åtaganden i form av ett avtal med en underleverantör eller ett bidragsavtal med en stödmottagare.

När åtagandet godkänts bokförs det i räkenskapssystemet och motsvarande anslag avsätts. Detta påverkar dock inte de allmänna räkenskaperna (huvudboken) eftersom inga kostnader ännu uppkommit. Europeiska gemenskapernas räkenskapssystem omfattar nämligen två separata men inbördes beroende delar:

a) budgeten, som ger en detaljerad översikt av budgetgenomförandet, och

b) de allmänna räkenskaperna, som används för att utarbeta balans- och resultaträkningarna.

I budgeten för man upp åtaganden och betalningar under de cirka 1 150 olika budgetposterna dag för dag. Budgeten förs med hjälp av en modifierad kassabaserad redovisning, vilket innebär att kostnader eller intäkter bokförs först när ett åtagande görs avseende likvida medel, eller när pengar betalas ut eller in. Denna typ av redovisning är typisk för den offentliga sektorn, som traditionellt brukar fokusera på budgeten och dess genomförande. Europaparlamentet är den EU-institution som kommissionen – i egenskap av verkställande instans – är ansvarig inför. Parlamentet vill naturligtvis kontrollera att de avsikter parlamentet hade när budgeten antogs faktiskt verkställs av den institution som ansvarar för budgetgenomförandet. Varje månad offentliggör kommissionen uppgifter om budgetgenomförandet (utgifter) på webbplatsen Europa. Siffrorna ställs upp per rubrik i budgetplanen och per politikområde.

De allmänna räkenskaperna (den s.k. huvudboken) förs med så kallad dubbel bokföring och används för att registrera alla inkomster och utgifter under loppet av ett räkenskapsår (och det därav följande budgetresultatet) samt för att fastställa gemenskapens ekonomiska situation med hjälp av en balansräkning över tillgångar och skulder per den 31 december varje givet år.

3.4 Utbetalning

3.4.1 Allmänna regler

Inga utbetalningar kan göras om inte ett motsvarande budgetåtagande godkänts av den utanordnare som ansvarar för transaktionen. Utbetalningar verkställs enligt en obligatorisk rutin som liknar den som gäller budgetåtagandena. Detta registreras i räkenskapssystemet, samtidigt som det förs upp på papper eller elektroniskt. Förfarandet inleds av initiativtagaren och godkänns slutligt av den vidaredelegerade utanordnaren. När betalningen godkänts uppdateras både budgeten och de allmänna räkenskaperna automatiskt.

När en betalning godkänts i räkenskapssystemet görs sedan en överföring till mottagarens konto. Kommissionen gör nästan alla sina utbetalningar via banköverföring med hjälp av enheten för likviditetsförvaltning på GD Budget. Kommissionen har konton vid medlemsstaternas finansförvaltningar, vid centralbanker och affärsbanker.

Kommissionen verkställer över en miljon betalningar varje år. Kommissionen använder Swift-systemet (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication). Varje dag ser enheten för likviditetshantering vid GD budget till att betalningsorder utfärdas för betalningar som godkänts i betalningssystemet. Dessa sänds sedan automatiskt till kommissionens bankkonton, för vidare befordran till de slutliga mottagarna.

3.4.2 Förfinansiering

Förfinansiering är en betalning som avser att förse stödmottagarna med ett förskott, dvs. likvida medel. Den kan delas upp på ett antal betalningar över en period som fastställs i ett särskilt förfinansieringsavtal. Fixkassan eller förskottet ska användas för det ändamål som det var avsett för under den period som anges i avtalet eller betalas tillbaka, dvs. om mottagaren inte har några stödberättigade utgifter ska denne betala tillbaka förskottet till Europeiska gemenskaperna. Utbetalad förfinansiering betraktas inte som en definitiv utgift förrän de relevanta avtalsvillkoren är uppfyllda och den redovisas som en tillgång i balansräkningen när den första betalningen har gjorts. Den förhandsfinansierade tillgångens belopp minskas (helt eller delvis) genom godkännande av berättigade kostnader och återbetalda belopp. När ett förhandsfinansierat belopp, efter kontroll av huruvida ett mottaget ersättningsanspråk är berättigat, helt eller delvis har godkänts av gemenskaperna, tas den berättigade utgiften bort från balansräkningen och registreras som en kostnad i resultaträkningen. Detta kan helt eller delvis reglera det förhandsfinansierade beloppet.

Förfinansiering värderas till det belopp som man beräknar kan återkrävas, med hänsyn till om en säkerhet ställts för förfinansieringen eller ej. Den förfinansiering som inte förväntas vara möjlig att återkräva redovisas som en kostnad i resultaträkningen och som en minskning av det bokförda förhandsfinansierade beloppet i balansräkningen. Ränta utgår i allmänhet på all utbetald förfinansiering (vanligen med undantag för belopp som betalats ut till medlemsstaterna eller som stöd inför anslutningen. Om räntan tillfaller Europeiska gemenskaperna eller tredje part bror på vilken form av förfinansiering som används. Skillnaden mellan de två kategorierna är att den ränta som utgår på belopp som förhandsfinansierats av Europeiska gemenskaperna tillfaller gemenskapen och alltså måste återbetalas till gemenskaperna, medan den ränta som tjänats in på förfinansiering genom tredje part tillfaller mottagaren.

3.4.3 Ersättningskrav och stödberättigande kostnader

En tid efter det att förfinansieringen betalats ut får gemenskapen in ett ersättningskrav som visar att mottagaren använt förfinansieringen i enlighet med avtalet. Ersättningskraven kommer in olika snabbt under året, beroende på vilken typ av åtgärd som finansieras och på avtalsvillkoren, och inte nödvändigtvis före årsskiftet.

Mottagna ersättningskrav redovisas direkt i bokföringen som kortfristiga skulder under posten ”icke-konterade utgifter och inkomster”. Detta är en ”steg 1-faktura”. Utgifter tas upp i de allmänna räkenskaperna först när den underliggande händelsen har inträffat – dvs. när ersättningskravet godkänts. I steg 1 tas alltså inga utgifter ännu upp. Den ansvariga tjänstemannen ska kontrollera ersättningskravet och får begära ytterligare uppgifter om det behövs för att elektroniskt och på papper kunna kontrollera att kravet är befogat och att utbetalningen kan göras. När ersättningskravet kontrollerats förs det in i räkenskaperna varpå de stödberättigande beloppen tas upp i resultaträkningen som en kostnad (”steg 2-faktura”). Motsvarande belopp dras av från saldot för förfinansiering och krav från fordringsägare. Budgeträkenskaperna påverkas inte eftersom den ursprungliga betalningen redan bokförts.

3.4.4 Utbetalning av ytterligare belopp

En ny betalningsorder görs enligt samma regler, om det godkända ersättningskravet avser belopp som överstiger den ursprungliga betalningen eller om en andra utbetalning eller en slutlig utbetalning krävs enligt avtalet. Det är den vidaredelegerade utanordnaren som ska ge sitt slutliga godkännande innan utbetalningen får ske. Kriterierna för stödberättigande definieras i den rättsliga grunden, i anbudsinfordran, i annan information till stödmottagarna eller i avtalsklausuler i bidragsavtalen. Efter analysen tas de stödberättigade kostnaderna upp som kostnader och mottagaren informeras om eventuella belopp som inte ger rätt till stöd. Beloppen under rubriken ”icke-konterade utgifter och inkomster” utgör således mottagna ersättningskrav som man ännu inte har kontrollerat om de är stödberättigade eller inte och för vilka den händelse som har gett upphov till utgiften ännu inte har inträffat.

3.4.5 Bokföring vid årsskiftet (periodavgränsning)

Vid årets slut värderas utestående förhandsfinansierade belopp till de belopp som betalats ut från början med avdrag för återbetalda belopp, reglerade berättigade belopp, beräknade berättigade belopp som ännu inte reglerats vid årets slut och värdeminskningar. Garantier som utfärdats för förfinansiering tas upp som eventualtillgångar utanför balansräkningen.

Ersättningskrav som ännu inte tagits emot vid årsskiftet beaktas vid periodavgränsningen vid årsskiftet. I synnerhet måste man titta på stödberättigande kostnader som mottagare av gemenskapsfinansiering ådragit sig, men ännu inte rapporterat till gemenskaperna. Olika metoder används beroende på verksamhetens art och de tillgängliga uppgifterna, för att få en så tillförlitlig uppskattning som möjligt av beloppen. Efter dessa avgränsningar har de beräknade berättigade beloppet följaktligen redovisats som upplupna kostnader, medan de oberättigade delarna fortfarande ligger öppna på kontot ”icke-konterade utgifter och inkomster”. Beloppen tas upp som kortfristiga skulder för att inte tillgångar och skulder ska överskattas.

3.5 Återkrav av felaktiga utbetalningar

Kommissionens avdelningar – eller vid delad förvaltning medlemsstaternas myndigheter – har i uppgift att kontrollera om de utgifter som ersätts genom gemenskapsbudgeten faktiskt är stödberättigande. Bedömningen sker på grundval av de styrkande handlingar som krävs enligt de regler och villkor som fastställts för varje bidrag. För att få ut så stora fördelar som möjligt av kontrollsystemen i förhållande till de kostnader de medför brukar kontrollerna av styrkande handlingar vara mer ingående vid begäran om slutbetalningar än vid mellanliggande betalningar, och eventuella fel som begåtts i samband med dessa mellanliggande betalningar kan på så sätt regleras i slutskedet. Kommissionen eller medlemsstaterna får också försäkra sig om de styrkande handlingarnas äkthet genom kontroller i de ansökandes lokaler, såväl under det att åtgärden genomförs som i efterhand. Felaktigheter under själva genomförandet kan regleras genom justering av påföljande utbetalningar. Om felaktigheter däremot upptäcks efter att samtliga betalningar skett måste betalningskrav utfärdas i efterhand. Se även avsnitt E.6 för ytterligare upplysningar.

4. RAPPORTERING VID ÅRSSKIFTET

4.1 Årsredovisningar

Det är räkenskapsföraren som har ansvaret för att utarbeta årsredovisningarna och intyga att det finns rimliga garantier för att räkenskaperna i allt väsentligt ger en rättvisande bild av EU:s ekonomiska situation. Årsredovisningarna omfattar räkenskaperna och rapporterna om hur budgeten genomförts. Årsredovisningarna antas av kommissionen och läggs fram för kontroll av revisionsrätten och därefter till rådet och Europaparlamentet, som beviljar ansvarsfrihet.

4.2 Årliga verksamhetsrapporter

Varje utanordnare ska utarbeta en årlig verksamhetsrapport om det arbete han eller hon ansvarar för. Varje utanordnare redogör i sin årliga verksamhetsrapport för resultaten av åtgärderna inom sin respektive avdelning. I rapporten avges dessutom en rimlig försäkran om att de resurser som avdelats för de i rapporten redovisade åtgärderna har använts för det avsedda ändamålet och enligt principen om sund ekonomisk förvaltning, samt att de kontrollrutiner som används är tillräckliga för att garantera de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet.

5. REVISION OCH BEVILJANDE AV ANSVARSFRIHET

5.1 Revision

EU:s årsredovisning granskas av ett externt revisionsorgan, dvs. Europeiska revisionsrätten, som utarbetar en årsrapport om årsredovisningen till Europaparlamentet och Europeiska unionens råd. Revisionsrättens huvuduppgift är just att göra en extern och oberoende revision av EU:s årsredovisning. Som ett led i verksamheten utarbetar revisionsrätten följande dokument:

1. En årsrapport om den verksamhet som finansieras via Europeiska gemenskapernas allmänna budget, med revisionsrättens anmärkningar till årsredovisningen och de underliggande transaktionerna.

2. Ett yttrande som bygger på revisionsrättens granskning och som fogas till årsrapporten i form av en revisionsförklaring om i) räkenskapernas tillförlitlighet och ii) de underliggande transaktionernas riktighet och laglighet med avseende både på inkomster och utgifter.

3. Särskilda rapporter om revision på vissa områden.

Revisionsrätten har rätt att få tillgång till alla handlingar som krävs för revision. Revisionsrätten utför revision på alla gemenskapens verksamhetsområden, och kontrollerar även riktigheten och lagligheten i enskilda transaktioner och utbetalningar. Revisionsrätten kontrollerar även räkenskaperna, ser vid behov över balans- och resultaträkningarna och den allmänna presentationen av årsredovisningarna. På så sätt kan revisionsrätten yttra sig inte bara om siffrorna utan även om systemet och de kontroller som utförs.

5.2 Beviljande av ansvarsfrihet

Vid den slutliga kontrollen beviljas ansvarsfrihet för budgetgenomförandet för ett givet år. Europaparlamentet är den myndighet som beviljar ansvarsfrihet för gemenskapen. Detta innebär att rådet efter kontroll och slutversion av årsredovisningarna lämnar en rekommendation medan parlamentet beslutar om att bevilja kommissionen och övriga EU-organ ansvarsfrihet för hur gemenskapens budget genomförts under föregående räkenskapsår. Beslutet grundas på en genomgång av räkenskaperna och revisionsrättens årsrapport (som även omfattar en revisionsförklaring), kommissionens svar, samt ytterligare frågor och uppgifter till eller från kommissionen.

Ansvarsfriheten är den politiska delen av de externa kontrollerna av budgetgenomförandet varmed Europaparlamentet på rådets rekommendation konkret befriar kommissionen från dess ansvar för förvaltningen av budgeten genom att avsluta det årets räkenskaper. Arbetet kan leda till att ansvarsfrihet beviljas, skjuts upp eller nekas. Ansvarsfriheten kan förenas med anmärkningar från parlamentet och rekommendationer till åtgärder som kommissionen bör vidta på vissa punkter. Kommissionen redovisar vilka åtgärder som vidtas i en uppföljningsrapport och i en handlingsplan som skickas både till Europarlamentet och till rådet.

DEL I

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KONSOLIDERADE ÅRSREDOVISNINGAR OCH FÖRKLARANDE ANMÄRKNINGAR

INNEHÅLL

A. Balansräkning

B. Resultaträkning

C. Kassaflöde

D. Förändringar i nettotillgångarna

E. Anmärkningar till årsredovisningarna

1. Redovisningsprinciper

2. Anmärkningar till balansräkningen

3. Anmärkningar till resultaträkningen

4. Anmärkningar till kassaflödesanalysen

5. Poster utanför balansräkningen

6. Återkrav av felaktigt utbetalda belopp

7. Hantering av finansiella risker

8. Redovisning av transaktioner med närstående

9. Händelser efter balansdagen

10. Enheter som ingår i de konsoliderade räkenskaperna

11. Enheter som inte ingår i de konsoliderade räkenskaperna

A. BALANSRÄKNING

(miljoner euro) Anmärkning 31.12.2007 31.12.2006 ANLÄGGNINGSTILLGÅNGAR Immateriella anläggningstillgångar 2.1 44 37 Installationer, maskiner och verktyg 2.2 4 523 4 586 Långfristiga investeringar 2.3 1 973 2 157 Lån 2.4 1 806 2 023 Långfristig förfinansiering 2.5 14 015 22 425 Långfristiga fordringar 2.6 127 328 22 488 31 556 OMSÄTTNINGSTILLGÅNGAR Lager 2.7 88 115 Kortfristiga investeringar 2.8 1 420 1 426 Kortfristig förfinansiering 2.9 20 583 8 055 Kortfristiga fordringar 2.10 12 051 9 796 Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel 2.11 18 756 16 384 52 898 35 776 Summa tillgångar 75 386 67 332 LÅNGFRISTIGA SKULDER Ersättningar till anställda 2.12 (33 480) (32 200) Långfristiga avsättningar 2.13 (1 079) (989) Långfristiga finansiella skulder 2.14 (1 574) (1 862) Övriga långfristiga skulder 2.15 (1 989) (2 020) (38 122) (37 071) KORTFRISTIGA SKULDER Kortfristiga avsättningar 2.16 (369) (379) Kortfristiga finansiella skulder 2.17 (135) (20) Skulder till leverantörer och stödmottagare 2.18 (95 380) (94 080) (95 884) (94 479) Summa skulder (134 006) (131 550) TILLGÅNGAR NETTO (58 620) (64 218) Reserver 2.19 2 806 2 855 Fordringar på medlemsstaterna 2.20 Ersättningar till anställda (1) (33 480) (32 200) Övriga belopp (2) (27 946) (34 873) TILLGÅNGAR NETTO (58 620) (64 218)

B. RESULTATRÄKNING

(miljoner euro) Anmärkning 2007 2006 DRIFTSINTÄKTER Egna medel och andra intäkter 3.1 112 084 105 118 Övriga driftsintäkter 3.2 9 080 8 368 121 164 113 486 DRIFTSKOSTNADER Administrativa kostnader 3.3 (7 120) (6 619) Övriga driftskostnader 3.4 (104 682) (106 803) (111 802) (113 422) ÖVERSKOTT FRÅN LÖPANDE VERKSAMHET 9 362 64 Intäkter från finansiell verksamhet 3.5 674 621 Kostnader för finansiell verksamhet 3.6 (354) (331) Förändringar i pensionsförpliktelserna 2.12 (2 207) 108 Netto(underskott) från andelar i intresseföretag och gemensamma företag 3.7 (13) (265) EKONOMISKT RESULTAT FÖR ÅRET 7 462 197

C. KASSAFLÖDESANALYS

(miljoner euro) Anmärkning 2007 2006 Ekonomiskt resultat för budgetåret 7 462 197 Löpande verksamhet 4.2 Amorteringar 11 11 Avskrivningar 329 306 (Uppskrivningar) nedskrivningar av investeringar (3) (3) (Ökning)/minskning av lån 217 374 (Ökning)/minskning av långfristig förfinansiering 8 410 307 (Ökning)/minskning av långfristiga fordringar 201 (84) (Ökning)/minskning av lager 27 11 (Ökning)/minskning av kortfristig förfinansiering (12 528) (1 422) (Ökning)/minskning av kortfristiga fordringar (2 255) (2 558) Ökning/(minskning) av långfristiga avsättningar 90 (108) Ökning/(minskning) av långfristiga finansiella skulder (288) (58) Ökning/(minskning) av övriga långfristiga skulder (31) 167 Ökning/(minskning) av kortfristiga avsättningar (10) 104 Ökning/(minskning) av kortfristiga finansiella skulder 115 (2) Ökning/(minskning) av skulder till leverantörer och stödmottagare 1 300 11 552 Överskott från föregående års budget redovisat som intäktsposter som inte påverkar likvida medel (1 848) (2 410) Övriga intäktsposter som inte påverkar likvida medel (15) 140 Ökning/(minskning) av pensionsfordringarna 1 280 (956) Investeringsverksamhet 4.3 (Ökning)/minskning av immateriella och materiella anläggningstillgångar (284) (772) (Ökning)/minskning av långfristiga investeringar (5) (156) (Ökning)/minskning av kortfristiga investeringar 6 14 KASSAFLÖDE NETTO 2 181 4 654 NETTOÖKNING AV LIKVIDA MEDEL OCH MOTSVARIGHETER TILL LIKVIDA MEDEL (3) 2 181 4 654 LIKVIDA MEDEL OCH MOTSVARIGHETER TILL LIKVIDA MEDEL VID ÅRETS BÖRJAN (3) 2.11 16 824 12 170 LIKVIDA MEDEL OCH MOTSVARIGHETER TILL LIKVIDA MEDEL VID ÅRETS SLUT (3) 2.11 19 005 16 824

D. FÖRÄNDRINGAR I NETTOTILLGÅNGARNA

(miljoner euro) Reserver (A) Fordringar på medlemsstaterna (B) Nettotillgångar =(A)+(B) Reserv för verkligt värde Övriga reserver Ackumulerat överskott/(underskott) Ekonomiskt resultat för året UTGÅENDE BALANS DEN 31 DECEMBER 2005 81 2 727 (57 141) (7 812) (62 145) Kontorörelser avseende garantifonden 22 (22) 0 Förändringar i verkligt värde (77) (77) Övrigt 72 145 217 Fördelning av resultat 2005 30 (7 842) 7 812 0 Budgetutfall 2005 som krediterats medlemsstaterna (2 410) (2 410) Ekonomiskt resultat för budgetåret 197 197 UTGÅENDE BALANS DEN 31 DECEMBER 2006 4 2 851 (67 270) 197 (64 218) Kontorörelser avseende garantifonden (135) 135 0 Förändringar i verkligt värde 3 (26) (23) Övrigt 60 (53) 7 Fördelning av resultat 2006 23 174 (197) 0 Budgetutfall 2006 som krediterats medlemsstaterna (1 848) (1 848) Ekonomiskt resultat för budgetåret 7 462 7 462 UTGÅENDE BALANS DEN 31 DECEMBER 2007 7 2 799 (68 888) 7 462 (58 620)

E. ANMÄRKNINGAR TILL ÅRSREDOVISNINGEN

1. Redovisningsprinciper

2. Anmärkningar till balansräkningen

3. Anmärkningar till resultaträkningen

4. Anmärkningar till kassaflödesanalysen

5. Poster utanför balansräkningen

6. Återkrav av felaktigt utbetalda belopp

7. Hantering av finansiella risker

8. Redovisning av transaktioner med närstående

9. Händelser efter balansdagen

10. Enheter som ingår i de konsoliderade räkenskaperna

11. Enheter som inte ingår i de konsoliderade räkenskaperna

1. REDOVISNINGSPRINCIPER

1.1 LAGAR OCH BUDGETFÖRORDNINGEN

Redovisningen följer bestämmelserna i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1, senast ändrad genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1995/2006 av den 13 december 2006, EUT L 390, 30.12.2006) och kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för budgetförordningen, senast ändrad den 28 mars 2007.

Enligt artikel 133 i budgetförordningen ska kommissionens räkenskapsförare fastställa de redovisningsmetoder som ska tillämpas av alla institutioner och organ. Räkenskapsföraren antog därför gemenskapernas gällande redovisningsbestämmelser den 28 december 2004. Principerna för den periodiserade redovisningen bygger på de internationella redovisningsstandarder för en offentliga sektorn (IPSASS) som utfärdas av International Public Sector Accounting Standard Board (IPSASB) eller internationella redovisningsrekommendationer (IFRS) som utfärdas av International Accounting Standard Board (IASB). Bestämmelserna har anpassats av kommissionens räkenskapsförare efter yttrande från en kommitté för harmonisering av god redovisningssed som lämnat professionell rådgivning. De ses över regelbundet och uppdateras vid behov.

De värderingsregler och redovisningsmetoder som kommissionens räkenskapsförare godkänt tillämpas på alla EU-institutioner och organ som omfattas av den konsoliderade redovisningen, för att se till att reglerna för redovisning, värdering och framläggande av räkenskaperna används på ett enhetligt sätt och för att samordna metoderna för utarbetande av årsredovisningar och konsolidering.

Kommissionens räkenskapsförare ska lämna in de preliminära konsoliderade årsredovisningarna till revisionsrätten för kontroll före den 31 mars efter det budgetår som löpt ut. Kommissionen ska senast den 31 juli utarbeta de slutliga konsoliderade räkenskaperna, som ska offentliggöras i EUT senast den 15 november tillsammans med revisionsrättens revisionsförklaring. Både de preliminära och de slutliga årsredovisningarna för budgetåret 2006 är uppställda på följande sätt: del I innehåller de konsoliderade räkenskaperna och del II kommissionens räkenskaper.

1.2 REDOVISNINGSPRINCIPER

En årsredovisning ska ge information om den finansiella situationen, resultat och betalningsflöden. Informationen ska vara av ett sådant slag att den kan användas av ett stort antal aktörer. För enheter inom offentliga institutioner som Europeiska kommissionen är syftet med årsredovisningen mer specifikt att ge information som kan ligga till grund för olika beslut och att visa att enheten förvaltar de medel den anförtrotts på ett korrekt sätt.

Redovisningen ska inte bara vara informativ och ge en tillförlitlig och rättvisande bild av institutionernas och organens verksamhet och verksamhetsområden, förklara hur de finansieras samt innehålla slutgiltiga uppgifter om insatserna, den ska dessutom vara tydlig, förståelig, koncis och jämförbar från ett budgetår till ett annat. Det är också riktlinjerna för detta dokument.

De europeiska institutionernas och organens räkenskaper delas upp i allmänna räkenskaper och budgeträkenskaper. Räkenskaperna förs per kalenderår och uttrycks i euro. Budgeträkenskaperna visar hur budgeten genomförts i detalj. De grundas på en modifierad kassabaserad redovisning. De allmänna räkenskaperna ligger till grund för utarbetandet av årsredovisningen eftersom de ger en översikt av budgetårets samlade kostnader och intäkter enligt den periodiserade redovisningsprincipen. De används som underlag för att fastställa den ekonomiska ställningen i en balansräkning som upprättas på balansdagen den 31 december.

I artikel 124 i budgetförordningen anges att redovisningen ska upprättas på grundval av följande allmänt vedertagna redovisningsprinciper:

— principen om kontinuerlig verksamhet,

— försiktighetsprincipen,

— principen om beständiga redovisningsmetoder,

— principen om uppgifters jämförbarhet,

— väsentlighetsprincipen,

— principen om att inte tillämpa kvittning,

— principen att substans går före form,

— principen om periodiserad redovisning.

1.3 KONSOLIDERING

Europeiska gemenskapernas konsoliderade årsredovisning omfattar 36 kontrollerade enheter, ett intresseföretag och tre gemensamma företag. En fullständig företeckning över konsoliderade organ finns i anmärkning E.10. Jämfört med 2006 ingår ytterligare två organ och två gemensamma företag. Påverkan på den konsoliderade årsredovisningen var försumbar.

Kontrollerade enheter

Kontrollerade enheter är sådana enheter där Europeiska gemenskaperna har ett bestämmande inflytande över ekonomin och ledning och därmed kan dra nytta av enheternas verksamhet. Inflytandet måste kunna utövas utan dröjsmål. Den vanligaste indikatorn på bestämmande inflytande, majoritet av rösträtterna, är i de flesta fall inte tillämpliga på Europeiska gemenskaperna eftersom det vanligen inte finns några äganderättsliga förhållanden mellan enheterna.

De EU-institutioner som omfattas av den konsoliderade årsredovisningen har inrättats genom grundfördragen. De utgör grunden för Europeiska gemenskapernas organisationsstruktur och lämnar väsentliga bidrag i arbetet för Europeiska gemenskapernas mål. Därför kan EU-institutionerna anses stå under exklusiv kontroll av Europeiska gemenskaperna.

På samma sätt kan alla gemenskapsorgan och genomförandeorgan som inrättats genom sekundärlagstiftning anses stå under exklusiv kontroll av Europeiska gemenskaperna, och tas därför med i de konsoliderade årsredovisningarna. Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (Alicante) och Gemenskapens växtsortsmyndighet (Angers) får inga anslag från Europeiska gemenskapernas allmänna budget. Två organ som arbetar inom ramen för den tredje pelaren av EU-fördraget får anslag från Europeiska gemenskapernas allmänna budget och omfattas därför av de konsoliderade årsredovisningen (se även punkt E.10). Även Europeiska kol- och stålgemenskapen under avveckling (EKSG) betraktas som en kontrollerad enhet.

Kontrollerade enheter tas upp i den konsoliderade årsredovisningen enligt metoden för fullständig konsolidering. Alla transaktioner inom enheterna och mellan Europeiska gemenskapernas kontrollerade enheter har eliminerats. Orealiserade vinster och förluster på transaktioner mellan enheterna är oväsentliga och har därför eliminerats.

Intresseföretag

Intresseföretag är alla organisationer där Europeiska gemenskaperna har väsentligt inflytande men inte självständig kontroll, vanligen en andel på 20–50 procent av rösterna. Investeringar i intresseföretag redovisas enligt kapitalandelsmetoden och tas upp till anskaffningsvärdet vid första redovisningstillfället.

Europeiska gemenskapernas andel av intresseföretagens vinst eller förlust efter förvärvet tas upp i resultaträkningen, liksom andelen av förändringar i reserven efter förvärvet tas upp i reserverna. De kumulerade förändringarna efter förvärvet justeras mot det redovisade värdet av investeringen.

Erhållna utdelningar från intresseföretaget minskar investeringens redovisade värde. Orealiserade vinster och förluster på transaktioner mellan Europeiska gemenskapernas och intresseföretagen är oväsentliga och har därför eliminerats.

Intresseföretagens redovisningsprinciper kan skilja sig från dem som Europeiska gemenskaperna använder för liknande transaktioner och konteringshändelser under liknande omständigheter. Av praktiska skäl har inga justeringar gjorts i de årsredovisningar från intresseföretagen som upprättats enligt kapitalandelsmetoden.

När Europeiska gemenskaperna äger 20 procent eller mer av en riskkapitalfond försöker gemenskaperna inte utöva betydande inflytande. Därför behandlas sådana fonder som tillgångar som kan säljas och kapitalandelsmetoden tillämpas inte.

Gemensamma företag

Ett gemensamma företag är ett avtalsförhållande mellan Europeiska gemenskaperna och en eller flera parter (samägarna) om att inleda en gemensamt kontrollerad ekonomisk verksamhet. Att verksamheten är gemensamt kontrollerad innebär att parterna avtalat om att gemensamt utöva det bestämmande inflytandet över den ekonomiska verksamheten. Investeringar i gemensamt kontrollerade organisationer redovisas enligt kapitalandelsmetoden och tas upp till anskaffningsvärdet vid första redovisningstillfället.

Europeiska gemenskapernas andel av de gemensamt kontrollerade företagens resultat tas upp i resultaträkningen, liksom andelen av förändringar i reserven tas upp i reserverna. De kumulerade förändringarna justeras mot det redovisade värdet av investeringen.

Orealiserade vinster och förluster på transaktioner mellan Europeiska gemenskaperna och de gemensamt kontrollerade företagen är oväsentliga och har därför eliminerats.

De gemensamma företagens redovisningsprinciper kan skilja sig från dem som Europeiska gemenskaperna använder för liknande transaktioner och konteringshändelser under liknande omständigheter. Av praktiska skäl har inga justeringar gjorts i de årsredovisningar från gemensamma företag som upprättats enligt kapitalandelsmetoden.

Enheter som inte ingår i de konsoliderade räkenskaperna

De fonder som gemenskaperna förvaltar för sjukförsäkringssystem för gemenskapernas anställda och Europeiska utvecklingsfonden omfattas inte av Europeiska gemenskapernas konsoliderade räkenskaper. Den 31 december 2007 uppgick organens sammanlagda tillgångar till 287 miljoner euro respektive 1 350 miljoner euro – se anmärkning E.11.

1.4 FÖRBEREDANDE ARBETE

1.4.1 Valuta och omräkningsunderlag

Funktionell valuta och rapporteringsvaluta

De konsoliderade årsredovisningarna är uppställda i euro, som är Europeiska gemenskapernas funktionella valuta och rapporteringsvaluta.

Transaktioner och saldon

Transaktioner i utländsk valuta redovisas i euro enligt de omräkningskurser som gäller vid dagen för de underliggande transaktionerna.

Resultaträkningen visar även växelkursvinster eller –förluster på transaktioner i utländsk valuta och efter omräkning av monetära tillgångar och skulder i utländsk valuta till den vid årsskiftet gällande växelkursen.

Saldon vid årets slut för monetära tillgångar och skulder i utländsk valuta redovisas i euro enligt gällande växelkurser per den 31 december.

Omräkningskurs för euro

Valuta 31.12.2007 31.12.2006 BGN 1,9558 1,9558 CYP 0,5853 0,5782 CZK 26,6280 27,4850 DKK 7,4583 7,4560 EEK 15,6466 15,6466 GBP 0,73335 0,6715 HUF 253,7300 251,7700 LVL 0,6964 0,6972 LTL 3,4528 3,4528 MTL 0,4293 0,4293 PLN 3,5935 3,8310 RON 3,6077 3,3835 SKK 33,5830 34,4350 SEK 9,4415 9,0404 JPY 164,9300 156,9300 USD 1,4721 1,3170

Följande rubriker räknas om enligt andra metoder:

— materiella och immateriella anläggningstillgångar: värdering till inköpspris omräknat i euro till den kurs som gällde på dagen för förvärvet, och

— förfinansiering som betalats via garantisektionen vid EUGFJ: dessa räknas om enligt omräkningskursen den tionde dagen i månaden efter den månad då den beviljats.

Omräkningsdifferenser som beror på förändringar i det verkliga värdet av sådana monetära värdepapper som är utställda i utländsk valuta och som kan säljas, tas upp i resultaträkningen. Omräkningsdifferenser för icke-monetära finansiella tillgångar och skulder värderade till verkligt värde via resultaträkningen redovisas i resultaträkningen. Omräkningsdifferenser avseende icke-monetära finansiella tillgångar som kan säljas tas upp i reserven för verkligt värde.

1.4.2 Användning av uppskattningar och bedömningar

Enligt allmänt vedertagna redovisningsprinciper innehåller årsredovisningar med nödvändighet vissa belopp som bygger på ledningens uppskattningar och antagen utifrån de mest tillförlitliga uppgifterna. Viktiga uppskattningar omfattar, men begränsas inte till, pensioner, avsättningar för oförutsedda utgifter, finansiella risker avseende lager och kundfordringar, upplupna intäkter och kostnader, eventualtillgångar och –skulder, samt nedskrivningar på anläggningstillgångar. Det faktiska resultatet kan skilja sig från uppskattningarna. Ändringar i uppskattningarna bokförs under den period de blir kända.

1.5 BALANSRÄKNING

1.5.1 Immateriella anläggningstillgångar

Förvärvade licenser för programvara kapitaliseras med utgångspunkt i anskaffningsvärdet efter avdrag för avskrivningar och nedskrivningar. Avskrivningar görs linjärt under den beräknade nyttjandetiden på fyra år. Internt utvecklade immateriella tillgångar kostnadsförs för närvarande i resultaträkningen.

Kostnader för att utveckla eller underhålla programvara tas upp när kostnaden uppstår, liksom kostnader för forskning och utveckling.

1.5.2 Installationer, maskiner och verktyg

Alla installationer, maskiner och verktyg tas upp till anskaffningsvärdet minus av- och nedskrivningar. Anskaffningsvärdet omfattar alla kostnader som direkt kan hänföras till förvärvet.

Efterföljande kostnader tas bara upp i bokföringsvärdet av tillgången eller en separat tillgång, beroende på vad som är lämpligast, om det är troligt att posten kommer att ge Europeiska gemenskaperna ett inflöde av framtida ekonomiska fördelar och att man kan beräkna postens kostnader på ett tillförlitligt sätt. Övriga kostnader för reparationer och underhåll tas up i resultaträkningen under den sista period då de uppstod. Eftersom Europeiska gemenskaperna inte tar upp lån för att finansiera förvärv av installationer, maskiner och verktyg förekommer inga lånekostnader för dessa förvärv.

Inga avskrivningar förs för mark eller konstverk eftersom dessa tillgångar anses ha en obegränsad ekonomisk livslängd. Inga avskrivningar görs för anläggningar under uppförande eftersom dessa tillgångar ännu inte kan användas i verksamheten. Avskrivningar avseende övriga tillgångar görs linjärt, så att kostnaden följder restvärdet under den beräknade nyttjandetiden enligt följande:

Avskrivningstakt

Typ av tillgång Linjär avskrivning Byggnader 4 % Installationer, maskiner och verktyg 10 % till 25 % Inventarier 10 % till 25 % Fast inredning 10 % till 33 % Fordon 25 % Datorhårdvara 25 % Övriga materiella anläggningstillgångar 10 % till 33 %

Försäljningsvinster eller förluster räknas fram genom att intäkterna efter avdrag för försäljningskostnader jämförs med bokföringsvärdet. Dessa tas upp i resultaträkningen.

Leasing

Leasing av sådana materiella tillgångar där praktiskt taget alla ekonomiska risker och fördelar som är förknippade med ägandet ligger hos Europeiska gemenskaperna tas upp som finansiell leasing. Finansiell leasing beräknas då avtalet ingås till det lägsta verkliga värdet på leasingobjektet och nuvärdet av minimileaseavgiften. Leaseavgiften fördelas mellan själva skulden och finansieringsavgifter, för att få en fast procentsats på det utestående saldot. Hyresavgifterna netto, efter avdrag av finansieringsavgifter, tas upp under övriga (lång- och kortfristiga) skulder. Räntedelen av finansieringskostnaderna tas upp i resultaträkningen under leasingperioden så att varje redovisningsperiod belastas med ett belopp som motsvarar en fast räntesats för den under respektive period redovisade skulden. Tillgångar som förvärvats enligt finansiell leasing skrivs antingen av under tillgångens nyttjandeperiod eller leasingperioden, beroende på vilken av dem som är kortast.

Leasingförhållanden där leasegivaren behåller en väsentlig andel av de ekonomiska risker och fördelar som är förknippade med ägandet behandlas som löpande leasingavtal. Betalningar för operationella leasingavtal tas upp i resultaträkningen enligt den linjära metoden över leasingavtalets löptid.

1.5.3 Nedskrivningar av icke-finansiella tillgångar

För tillgångar med obegränsad nyttjandeperiod görs inga avskrivningar och man prövar årligen om nedskrivning behövs. Tillgångar för vilka värdet behöver skrivas ner prövas så snart händelser eller förändringar i de yttre omständigheterna ger anledning att tro att det redovisade värdet överstiger återkravsvärdet. Ett nedskrivningsbehov är det belopp med vilket en tillgångs redovisade värde överstiger dess återkravsvärde. Återkravsvärdet utgörs av det högsta värdet av endera tillgångens verkliga värde efter avdrag för försäljningskostnader eller nyttjandevärdet.

Immateriella och materiella tillgångars restvärden och nyttjandeperiod ses över och justeras vid behov vid varje balansdag. Bokföringsvärdet av en tillgång skrivs omedelbart ned till återkravsvärdet om det bokförda värdet av tillgången överstiger det beräknade återkravsvärdet.

1.5.4 Investeringar

Investeringar i intresseföretag och andelar i gemensamma företag

Investeringar i intresseföretag och andelar i gemensamma företag redovisas enligt kapitalandelsmetoden.

Investeringar i riskkapitalfonder

Klassificering och värdering

Investeringar i riskkapitalfonder behandlas som tillgångar som kan säljas och ska därför redovisas till verkligt värde, medan vinster och förluster som beror på fluktuationer i det verkliga värdet (även valutakursdifferenser) tas upp i reserven för verkligt värde.

Beräkning av verkligt värde

Eftersom de inte har något börsnoterat marknadsvärde på en aktiv marknad, och i avsaknad av tillförlitliga värderingsmetoder, anges värdet på investeringar i riskkapitalfonder post för post till det lägsta värdet av antingen kostnaden eller nettovärdet enligt fondförvaltarens rapport på balansdagen, vilket därmed utesluter eventuella orealiserade vinster som kan kvarstå i den investeringsportfölj som ligger till grund för beräkningen. Investeringar i riskkapitalfonder som på balansdagen funnits i högst två år värderas enligt samma principer, utom orealiserade förluster som endast beror på administrativa kostnader och därför inte tas med i beräkningen, eftersom investeringsportföljen är så ny.

Enligt den nya metoden beräknas det verkliga värdet på investeringar i riskkapitalfonder med hjälp av det ackumulerade nettovärdet, som underförstått bygger på antagandet att om fondernas nettovärde överensstämmer med IAS 39, kommer även det ackumulerade nettovärdet av alla fonder att överensstämma med IAS 39.

Enligt metoden klassificeras fonderna i tre olika kategorier:

— kategori I – fonder som använder normerna för verkligt värde enligt IAS 39,

— kategori II – fonder som använder andra värderingsmetoder (t.ex. riktlinjer för värdering från Association Française des Investisseurs en Capital, British Venture Capital Association & European Private Equity and Venture Capital Association) eller normer som kan anses ligga i linje med IAS 39,

— kategori III – fonder som inte använder normerna för verkligt värde enligt IAS 39 eller några andra riktlinjer för värderingen som är förenliga med IAS 39.

I kategori I och II tas orealiserade vinster ur beräkningen av verkligt värde upp i reserven och för orealiserade förluster görs en bedömning av värdeminskningen för att avgöra om de ska tas upp som nedskrivningar av investeringar i resultaträkningen eller som justeringar av reserven för verkligt värde.

Det verkliga värdet av hänförbart NAV fastställs antingen genom Europeiska gemenskapernas procentuella ägarandel i den underliggande NAV-fonden enligt den senaste rapporten eller genom aktievärdet samma dag, om detta finns tillgängligt, enligt uppgift från respektive fondförvaltare.

Värdet av investeringar i kategori III anges som kostnaden efter nedskrivning (inga sådana investeringar finns för närvarande).

Finansiella instrument

Klassificering

Europeiska gemenskaperna klassificerar sina investeringar i någon av följande kategorier: finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen, lånefordringar och kundfordringar, investeringar som hålls till förfall, och finansiella tillgångar som kan säljas. Hur investeringarna klassas bestäms när de redovisas första gången och omprövas på balansdagen.

i) Finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen

Kategorin består av två underkategorier, dels finansiella tillgångar som innehas för handel, dels finansiella tillgångar som inledningsvis identifieras som värderade till verkligt värde via resultaträkningen. En finansiell tillgång klassificeras i den sistnämnda kategorin om den huvudsakligen förvärvats för att säljas på kort sikt eller om den identifieras som tillhörande denna kategori av Europeiska gemenskaperna. Derivat kategoriseras också som innehav för handel, om de inte ska tas upp i säkringsredovisningen (hedge accounting). Tillgångar i denna kategori klassificeras som omsättningstillgångar om de förväntas bli realiserade inom tolv månader räknat från balansdagen.

ii) Lån och fordringar

Lånefordringar och kundfordringar är finansiella tillgångar som inte är derivat, som har fastställda eller fastställbara betalningar som inte noteras på en aktiv marknad. De uppstår när gemenskaperna tillhandahåller pengar, varor eller tjänster direkt till en gäldenär utan avsikt att handla med fordringen. De tas upp som anläggningstillgångar, med undantag för dem som förfaller inom ett år från balansdagen.

iii) Investeringar som hålls till dess de förfaller

Investeringar som hålles till förfall är finansiella tillgångar som inte är derivat med fastställda eller fastställbara betalningar och fastställd löptid som Europeiska gemenskaperna har för avsikt och förmåga att hålla till förfall. Under budgetåret innehade Europeiska gemenskaperna inga investeringar i denna kategori.

iv) Finansiella tillgångar som kan säljas

Finansiella tillgångar som kan säljas är sådana tillgångar som inte är derivat som antingen identifieras som att de kan säljas eller inte klassificeras i någon av de andra kategorierna. De tas upp som anläggningstillgångar, om inte gemenskaperna har för avsikt att avyttra dem inom ett år från balansdagen.

Första redovisningstillfälle och värdering

Köp och försäljning av finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen, investeringar som hålls till förfall eller investeringar som kan säljas redovisas på affärsdagen – dvs. den dag Europeiska gemenskaperna köper eller säljer tillgången. Lån tas upp när likvida medel betalas ut till låntagarna. Investeringar redovisas första gången med verkligt värde plus transaktionskostnader. Det gäller alla finansiella tillgångar som inte identifierats som värderade till verkligt värde via resultaträkningen. Finansiella tillgångar som identifierats som värderade till verkligt värde via resultaträkningen redovisas första gången till verkligt värde och transaktionskostnaderna kostnadsförs i resultaträkningen.

Det verkliga värdet av en finansiell tillgång vid anskaffningstillfället är vanligen transaktionspriset (det vill säga det verkliga värdet av den ersättning som erhållits). Däremot uppskattas värdet på ett räntefritt långfristigt lån eller ett lån som beviljas med en ränta som ligger under marknadsräntan som nuvärdet av alla framtida kontantbetalningar diskonterade till rådande marknadsränta för ett likartat instrument med ett likartat kreditbetyg.

Vad gäller lån från EKSG under avveckling till tjänstemän beräknas det verkliga värdet initialt med hjälp av transaktionspriset, oberoende av ränteförmåner. Detta sker av praktiska skäl och väsentlighetsskäl.

Investeringar tas bort ur balansräkningen när rätten till ingående kassaflöden från investeringen upphört eller överlåtits och Europeiska gemenskaperna överlåtit i stort sett alla risker och fördelar som är förknippade med ägandet.

Efterföljande värdering

Finansiella tillgångar som hålles till förfall och finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen tas senare upp till verkligt värde. Vinster och förluster som beror på förändringar i det verkliga värdet av finansiella tillgångar i kategorin ”värderade till verkligt värde via resultaträkningen” tas upp i resultaträkningen för den period då de uppkom.

Omräkningsdifferenser som beror på förändringar i det verkliga värdet av sådana monetära värdepapper som är utställda i utländsk valuta och som kan säljas, tas upp i resultaträkningen. Förändringar i det verkliga värdet av icke-monetära finansiella tillgångar som kan säljas tas upp i reserven för verkligt värde. När finansiella tillgångar som kan säljas avyttras eller skrivs ned ska justeringarna av det kumulerade verkliga värdet som tidigare först upp i reserven för verkligt värde istället tas upp i resultaträkningen.

Ränta på finansiella tillgångar som kan säljas som har räknats fram enligt effektivräntemetoden tas upp i resultaträkningen. Utdelning på egetkapitalinstrument som kan säljas tas upp när Europeiska gemenskapernas rätt till utbetalning är fastställd.

Det verkliga värdet av investeringar med ett noterat marknadspris på aktiva marknader bygger på aktuell köpkurs. Om marknaden för ett finansiellt instrument inte är aktiv (eller om det gäller värdepapper på OTC-marknaden) tar Europeiska gemenskaperna fram det verkliga värdet genom att använda en värderingsteknik. Metoderna omfattar bland annat analys av transaktioner mellan oberoende parter på senare tid, andra liknande instrument, analys av diskonterade kassaflöden, optionsvärderingsmodeller och andra värderingsmetoder som vanligen används av marknadsaktörerna.

När det verkliga värdet av innehav i egetkapitalinstrument utan noterat marknadspris på en aktiv marknad inte kan beräknas på ett tillförlitligt sätt, tas investeringarna upp till anskaffningsvärde efter avdrag för nedskrivning.

Lånefordringar och kundfordringar samt kategorin investeringar som hålles till förfall och som redovisas till upplupet anskaffningsvärde tas upp till anskaffningsvärdet med hjälp av effektivräntemetoden. Av väsentlighetsskäl får effektivräntemetoden inte användas separat på det upptagna och det beviljade lånet när gemenskapen beviljar lån ur upplånade medel. Europeiska gemenskapernas transaktionskostnader som belastar den slutliga låntagaren tas upp direkt i resultaträkningen.

Nedskrivning av finansiella tillgångar

Europeiska gemenskaperna ska per varje balansdag bedöma huruvida det finns objektiva belägg som tyder på att en finansiell tillgång eller en grupp av finansiell tillgångar har ett nedskrivningsbehov. En finansiell tillgång har ett nedskrivningsbehov och skrivs ned endast om det finns objektiva belägg för en nedskrivning till följd av att en eller flera händelser inträffat efter det att tillgången redovisats första gången (en ”förlusthändelse”) och att denna händelse (eller händelser) har en inverkan på de uppskattade framtida kassaflödena för den finansiella tillgången som kan uppskattas på ett tillförlitligt sätt.

i) Tillgångar bokförda till upplupet anskaffningsvärde

Om det finns objektiva belägg som visar att det uppkommit ett nedskrivningsbehov för kategorin lånefordringar och kundfordringar eller kategorin investeringar som hålles till förfall som redovisas till upplupet anskaffningsvärde, beräknas nedskrivningen som skillnaden mellan tillgångens redovisade värde och nuvärdet av uppskattade framtida kassaflöden (exklusive framtida kreditförluster som inte har inträffat) diskonterade till den finansiella tillgångens ursprungliga effektiva ränta. Tillgångens bokförda belopp sätts ned och förlusten tas upp i resultaträkningen. Om ett lån eller en investering som hålles till förfall har rörlig ränta är diskonteringsfaktorn för beräkning av värdeminskning den löpande effektiva räntan som anges i avtalet.

Beräkningen av nuvärdet för de uppskattade framtida kassaflödena för en finansiell tillgång som används som säkerhet återspeglar de kassaflöden som skulle bli följden vid legalt ianspråktagande av tillgången minus kostnader för att anskaffa och sälja säkerheten, oavsett om legalt ianspråktagande av tillgången är sannolikt eller ej.

Om värdeminskningen senare sjunker och detta objektivt kan kopplas till en händelse som inträffade efter nedskrivningen återförs nedskrivningen i resultaträkningen.

ii) Tillgångar bokförda till verkligt värde

När det gäller nedskrivning av aktierelaterade värdepapper som kan säljas tar man hänsyn till om det verkliga värdet sjunkit väsentligt under anskaffningskostnaden eller sjunkit under lång tid. Om så är fallet för finansiella tillgångar som kan säljas förs den kumulerade förlusten av från reserverna och tas istället upp i resultaträkningen. Den kumulerade förlusten beräknas på skillnaden mellan anskaffningskostnaden och det aktuella verkliga värdet, med avdrag för tidigare nedskrivningar av den finansiella tillgången i resultaträkningen. Värdeminskning av egetkapitalinstrument som tagits upp i resultaträkningen återförs inte via resultaträkningen. Om det verkliga värdet på ett skuldinstrument som klassificeras som finansiell tillgång som kan säljas senare ökar, och ökningen objektivt kan hänföras till en händelse som inträffade efter att nedskrivningen redovisades i resultaträkningen, ska nedskrivningen återföras och det återförda beloppet redovisas i resultaträkningen.

1.5.5 Lager

Lager värderas till det lägsta av anskaffningsvärdet och nettoförsäljningsvärdet. Anskaffningsvärdet bygger på först-in-först-ut-principen. Kostnader för färdiga varor och pågående arbete omfattar kostnader för råvaror, direkta arbetskostnader, övriga direkta kostnader och därmed sammanhängande produktionsomkostnader (vid normalkapacitet). Nettoförsäljningsvärde är det uppskattade försäljningspriset i den löpande verksamheten efter avdrag för kostnader för färdigställande och försäljningskostnader.

Lager som hålls för kostnadsfri distribution eller distribution med nominellt påslag värderas till det lägre av anskaffningsvärde eller beräknat återanskaffningsvärde. Det beräknade anskaffningsvärdet motsvarar den kostnad Europeiska gemenskaperna skulle ådra sig för att förvärva tillgången på balansdagen.

1.5.6 Förfinansiering

Förfinansiering är en betalning som avser att förse stödmottagarna med ett förskott, dvs. likvida medel. Den kan delas upp på ett antal betalningar över en period som fastställs i ett särskilt förfinansieringsavtal. Fixkassan eller förskottet återbetalas eller används i det syfte för vilket det beviljats under den period som avtalet anger. Om mottagaren inte har några bidragsberättigande utgifter ska förfinansieringen återbetalas till Europeiska gemenskaperna. Beloppet för förfinansieringen sätts (helt eller delvis) ned beroende på vilka kostnader som godkänts som stödberättigande och vilka belopp som ska återkrävas.

Vid årsskiftet värderas den utestående förfinansieringen till de ursprungliga beloppen efter avdrag för återkrav, godkända stödberättigande kostnader, beräknade stödberättigande kostnader som ännu inte godkänts vid årsslutet samt värdeminskningar.

Ränta på förfinansiering redovisas när den betalas ut, enligt bestämmelserna i det tillämpliga förfinansieringsavtalet. En beräkning av den upplupna ränteinkomsten, på basis av de mest tillförlitliga uppgifterna, görs vid årets slut och inkluderas i balansräkningen. Garantier avseende förhandsfinansierade belopp tas upp som eventualtillgångar utanför balansräkningen.

1.5.7 Fordringar

Fordringar tas upp till ursprungligt belopp efter nedskrivning på grund av värdeminskning. Nedskrivning av fordringar på grund av värdeminskning görs när det finns objektiva tecken på att Europeiska gemenskaperna inte kommer att kunna återfå hela fordran enligt de ursprungliga lånevillkoren. Nedskrivning görs med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan tillgångens bokföringsvärde och det belopp som kan återfås, dvs. nuvärdet av framtida beräknade kassaflöden efter diskontering med den marknadsränta som gäller för liknande lån. Nedskrivningen förs upp i resultaträkningen. Varje år görs även en allmän nedskrivning med 20 % av värdet av utestående fordringar för vilka särskild nedskrivning inte redan gjorts.

Se även anmärkning 1.5.13 nedan angående behandlingen av upplupna intäkter vid årsskiftet.

1.5.8 Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel

Likvida medel tas upp under omsättningstillgångar. De likvida medlen omfattar kontanter, avistakonton i bank, andra kortfristiga likvida placeringar med en löptid på eller under tre månader samt checkräkningskrediter. Checkräkningskrediter redovisas som en finansiell skuld under kortfristiga skulder på balansräkningen.

1.5.9 Ersättningar till anställda

Pensionsförpliktelser

Europeiska gemenskaperna erbjuder förmånsbestämda pensionsplaner. En förmånsbestämt pensionsplan anger vanligen vilket belopp en anställd kommer att få ut i pension, vilket brukar bero på olika faktorer som t.ex. ålder, tjänsteår och lönenivå. En tredjedel av de beräknade pensionskostnaderna finansieras via avdrag på de anställdas löner, men inga övriga avsättningar görs förrän skulden realiseras.

Skulden i balansräkningen avseende förmånsbestämda pensionsplaner tas upp till nuvärdet av den förmånsbestämda förpliktelsen på balansdagen, med eventuella avdrag för det verkliga värdet på förvaltningstillgångarna. Den förmånsbestämda förpliktelsen beräknas av oberoende aktuarier enligt metoden för aktuariell beräkning av nuvärdet av de förmånsbestämda förpliktelserna (projected unit credit-metoden). Nuvärdet på den förmånsbestämda förpliktelsen räknas fram genom diskontering av beräknade framtida utbetalningar utifrån räntan på förstklassiga företagsobligationer som är utställda i samma valuta som den i vilken pensionsförmånen kommer att betalas ut, och som har ungefär samma löptid som pensionsskulden.

Försäkringsmatematiska vinster och förluster efter justeringar och förändringar av de försäkringsmatematiska antagandena förs omedelbart in i resultaträkningen. Kostnader avseende tjänstgöring under tidigare perioder tas omedelbart upp på tillgångssidan, om inte förändringar i pensionsplanen bara får göras på villkor att den anställda kvarstår i tjänst under viss tid (intjänandeperioden). I så fall avskrivs kostnaderna för tjänstgöring under tidigare perioder linjärt under intjänandeperioden.

Anställningsförmåner efter avslutad tjänst

Europeiska gemenskaperna erbjuder sina anställda sjukförsäkringsförmåner genom att ersätta deras sjukvårdskostnader. En särskild fond (RCAM) har inrättats för den löpande administrationen. Såväl anställda i aktiv tjänst, pensionärer, änkor och änklingar som övriga förmånstagare kan få ersättning från systemet.

Ersättningar till personer som inte är i aktiv tjänst (pensionärer, efterlevande o.dyl.) tas upp som anställningsförmåner efter avslutad tjänst. Förmånernas karaktär kräver en försäkringsmatematisk beräkning. Posten på skuldsidan i balansräkningen har räknats fram på ungefär samma sätt som posten för pensionsförpliktelserna (se ovan).

1.5.10 Avsättningar

Avsättningar tas upp när Europeiska gemenskaperna har en gällande rättslig eller informell förpliktelse på grund av tidigare händelser, när det är troligt att ett utflöde av resurser kommer att krävas för att reglera förpliktelsen och beloppet kan beräknas på ett tillförlitligt sätt. Avsättningar får inte göras för framtida rörelseförluster. En avsättning ska göras med det belopp som är den bästa uppskattningen på avstämningsdagen av det som beräknas krävas för att reglera den befintliga förpliktelsen. Där avsättningen avser en stor mängd transaktioner uppskattas förpliktelsen genom att alla tänkbara utfall vägs samman med deras sannolikheter (”väntevärdesprincipen”).

Där effekten av när i tiden betalning sker är väsentlig ska avsättningen utgöras av nuvärdet av de utbetalningar som förväntas krävas för att reglera förpliktelsen. Diskonteringsfaktorn ska återspegla aktuella marknadsbedömningar av pengars tidsvärde och förpliktelsens särskilda risker, men inte risker för vilka justeringar gjorts i förväntade framtida kassaflöden.

1.5.11 Finansiella skulder

Finansiella skulder omfattar upptagna lån och skulder som innehas för handel. Upptagna lån består av lån från kreditinstitut och förpliktelser för vilka skuldebrev utfärdats. Upptagna lån redovisas initialt till verkligt värde, baserat på det utbetalda beloppet (det verkliga värdet av vad som erhållits) netto – dvs. utan beaktande av transaktionskostnaderna, och detta värde bokförs sedan med upplupet anskaffningsvärde med användning av effektivräntemetoden. Alla skillnader mellan det utbetalda nettobeloppet, med avdrag för transaktionskostnader, och inlösenvärdet redovisas i resultaträkningen under lånets löptid enligt effektivräntemetoden. De klassificeras som långfristiga skulder, med undantag för dem som förfaller inom ett år från balansdagen. Av väsentlighetsskäl får effektivräntemetoden inte användas separat på det upptagna och det beviljade lånet när gemenskapen beviljar lån ur upplånade medel. Europeiska gemenskapernas transaktionskostnader som belastar den slutliga låntagaren tas upp direkt i resultaträkningen.

Skulder som innehas för handel omfattar även derivatinstrument som inte får tas upp i säkringsredovisningen när det verkliga värdet är negativt. De redovisas på samma sätt som tillgångar som kan säljas, se anmärkning 1.5.4.

1.5.12 Skulder till leverantörer och stödmottagare

En stor andel av gemenskapernas skulder till leverantörer och stödmottagare avser inte inköp av varor eller tjänster, utan obetalda ersättningskrav från mottagare av stöd eller annan gemenskapsfinansiering. De bokförs som skulder till leverantörer och stödmottagare med det belopp som ersättningskravet gäller när det mottagits och efter kontroll godkänts som stödberättigande av de behöriga finansiella mellanhänderna. De värderas då till det belopp som godkänts som stödberättigande.

Skulder till leverantörer och stödmottagare som avser inköp av varor och tjänster bokförs till det ursprungliga beloppet när fakturan kommer in och de motsvarande kostnaderna förs upp i räkenskaperna när varorna eller tjänsterna levererats och godkänts av Europeiska gemenskaperna.

1.5.13 Upplupna eller förutbetalda intäkter och kostnader

Ett viktigt inslag i övergången till periodiserad redovisning är det arbete som ägnas åt så kallad periodavgränsning, som går ut på att se till att transaktioner som ägt rum under året bokförs på rätt redovisningsår. I synnerhet måste man titta på stödberättigande kostnader som mottagare av gemenskapsfinansiering ådragit sig, men ännu inte rapporterat till gemenskaperna (upplupna kostnader). Olika metoder används beroende på verksamhetens art och de tillgängliga uppgifterna, för att få en så tillförlitlig uppskattning som möjligt av beloppen. Å andra sidan uppkommer och bokförs vissa utgifter under det pågående budgetåret trots att de avser en senare period (förutbetalda kostnader) och de måste identifieras och tas upp under rätt bokföringsår.

Enligt Europeiska gemenskapernas redovisningsregler ska transaktioner och andra händelser tas upp i redovisningen för den period som de hänför sig till. Vid räkenskapsårets slut kostnadsförs upplupna kostnader med det belopp som överföringsskyldigheten beräknas uppgå till under perioden. De upplupna kostnaderna beräknas enligt de detaljerade operativa och praktiska riktlinjer som kommissionen utfärdat för att se till att det finns rimliga garantier för att räkenskaperna i allt väsentligt ger en rättvisande bild av institutionens ekonomiska situation.

Intäkter tas också upp under den period de avser. Upplupna intäkter tas upp i räkenskaperna vid årsskiftet avseende tjänster som utförts men ännu inte fakturerats, varor som levererats av kommissionen och för sådana händelser som omfattas av avtal (t.ex. med hänvisning till ett fördrag).

Intäkter tas vid årsskiftet upp som förutbetalda intäkter för påföljande räkenskapsår om faktura utställts men tjänsterna ännu inte utförts eller varorna ännu inte levererats.

1.6 RESULTATRÄKNING

1.6.1 Intäkter

Övriga intäkter

Gemenskapens intäkter faller huvudsakligen inom denna kategori, som främst omfattar direkt och indirekt beskattning samt egna medel. Utöver skatter kan även andra typer av inbetalningar göras till Europeiska gemenskaperna, t.ex. tullar, böter och donationer.

Egna medel från BNI och mervärdesskatt

Fordringar och därmed sammanhängande intäkter redovisas när Europeiska gemenskaperna sänder ut en begäran till medlemsstaterna om inbetalning av egna medel. De värderas till det belopp som betalningsanmodan avser. Eftersom egna medel från mervärdesskatt och BNI bygger på beräkningar av uppgifterna för budgetåret kan de fluktuera efter omständigheterna fram till dess att medlemsstaternas slutliga uppgifter är tillgängliga. Effekterna av att beräkningarna förändrats tas med i beräkningen av nettoöverskott eller underskott under den period då förändringarna skedde.

Traditionella egna medel

Fordringar och därmed sammanhängande intäkter redovisas när medlemsstaterna lämnar in sina månatliga A-räkenskaper (inklusive uppgifter om uppburna tullar och ostridiga utestående belopp för vilka säkerhet ställts). På rapporteringsdagen beräknas vilka inkomster medlemsstaterna haft under perioden men ännu inte ställt till Europeiska gemenskapernas förfogande. På rapporteringsdagen beräknas vilka inkomster medlemsstaterna haft under perioden men ännu inte ställt till Europeiska gemenskapernas förfogande. Dessa tas upp som upplupna intäkter. Medlemsstaterna lämnar B-räkenskaper kvartalsvis (som även omfattar utestående tullbelopp för vilka ingen säkerhet ställts, samt belopp för vilka säkerhet ställts men som bestrids av gäldenären). Dessa tas upp som intäkter minus de uppbördskostnader de har rätt att ta ut (25 %). Dessutom skrivs värdet i resultaträkningen ner med det belopp som man inte beräknar kommer att uppbäras.

Utdömda böter

Fordringar och därmed sammanhängande intäkter redovisas när gemenskapernas beslut om att utdöma böter har fattats och vederbörligen delgivits den eller de som beslutet riktar sig till. Om företagets solvens kan ifrågasättas skrivs värdet på fordran ner. Efter beslutet att utdöma böter kan gäldenären inom två månader efter delgivningen antingen

— acceptera beslutet och följaktligen inom fastställd tid betala bötesbeloppet, vilket då definitivt inkasseras av gemenskaperna,

— invända mot beslutet och överklaga till EG-domstolen.

Oberoende av detta ska huvuddelen av bötesbeloppet betalas inom tremånadersfristen, eftersom talan inte ska hindra verkställighet (artikel 242 i EG-fördraget). Gäldenären kan antingen preliminärt betala bötesbeloppet eller uppvisa en bankgaranti.

Om företaget överklagar beslutet och redan preliminärt betalat in bötesbeloppet, förs det upp som en eventualförpliktelse. Men eftersom ett överklagande av gemenskapernas beslut inte hindrar verkställighet används de mottagna beloppen till att reglera fordran. Om en bankgaranti ställs ut istället för en preliminär inbetalning, redovisas den som en eventualtillgång.

Om det finns en risk att förstainstansrätten inte dömer till förmån för gemenskaperna görs en avsättning för denna risk om bötessumman redan betalats in provisoriskt. Om en bankgaranti ställts ut görs en nedskrivning av den utestående fordran på lämpligt sätt. Kumulerad ränta till Europeiska gemenskaperna för bankkonton där gjorda inbetalningar deponerats tas upp som inkomster, och eventualförpliktelsen ökas med motsvarande belopp.

Återkrav av utgifter

I transaktioner där slutmottagaren, ett tredjeland eller en medlemsstat blir skyldig att återbetala medel till kommissionen upprättas och bokförs betalningskrav för detta ändamål på följande sätt:

— återkrav av utgifter: denna typ av återkrav ska enligt bokföringsreglerna tas upp som en fordran på stödmottagaren och utgifterna minskas med motsvarande belopp om betalningskravet upprättats samma år som den ursprungliga utbetalningen. Om betalningskravet utfärdats ett annat år ska det tas upp som en fordran medan motsvarande belopp tas upp som en intäkt i resultaträkningen för det året (under rubriken ”återkrav av utgifter”),

— återkrav av förfinansiering: beloppet tas upp under rubriken förfinansiering.

Intäkter från bytestransaktioner

Intäkter från försäljning av varor redovisas när de väsentliga risker och fördelar som är förknippade med ägandet övergår på köparen.

Intäkter från en transaktion som avser tillhandahållande av tjänster redovisas i förhållande till hur långt transaktionen färdigställts på balansdagen.

Ränteintäkter och -kostnader

Ränteintäkter och -kostnader redovisas i resultaträkningen enligt effektivräntemetoden. Det är en metod för att beräkna det upplupna anskaffningsvärdet av en finansiell tillgång eller finansiell skuld och för fördelning över relevant period. Effektiv ränta är den ränta som exakt diskonterar de uppskattade framtida in- och utbetalningarna under det finansiella instrumentets förväntade löptid, eller i tillämpliga fall, en kortare period till den finansiella tillgångens eller finansiella skuldens redovisade nettovärde. Vid beräkning av den effektiva räntan ska Europeiska gemenskapernas vid uppskattningen av betalningar beakta samtliga avtalsvillkor för det finansiella instrumentet (exempelvis förskottsbetalningar) men ska inte beakta framtida kreditförluster. Beräkningen innefattar alla avgifter som erlagts eller erhållits av avtalsparterna, som är en del av effektivräntan, transaktionskostnader och alla andra överkurser och underkurser.

Av väsentlighetsskäl får effektivräntemetoden inte användas separat på det upptagna och det beviljade lånet när gemenskapen beviljar lån ur upplånade medel. Europeiska gemenskapernas transaktionskostnader som belastar den slutliga låntagaren tas upp direkt i resultaträkningen.

När en finansiell tillgång eller grupp av likartade finansiella tillgångar har skrivits ned till följd av en värdeminskning, redovisas ränteintäkten genom att använda den räntesats som använts för att diskontera de framtida kassflödena i syfte att värdera nedskrivningen.

Intäkter från utdelning

Intäkter från utdelning bokförs när rätten till utdelning fastställts.

1.6.2 Kostnader

Kostnader för inköp av varor och tjänster redovisas när varorna eller tjänsterna levererats och godkänts av Europeiska gemenskaperna. De värderas till det ursprungliga fakturabeloppet.

Kostnader för annat än inköp är speciella för Europeiska gemenskaperna och står för huvuddelen av utgifterna. De avser överföringar till mottagare och kan vara av tre olika slag såsom fordringar, överföringar enligt avtal samt skönsmässigt beviljade stöd, bidrag eller donationer.

En överföring tas upp som kostnad under den period då de händelser som givit anledning till den inträffat, förutsatt att överföringen är tillåten enligt bestämmelserna (budgetförordningen, tjänsteföreskrifterna eller andra förordningar) och förutsatt att den godkänts i avtal, att eventuella kriterier för godkännande är uppfyllda av mottagaren och att en rimlig beräkning kan göras av det utestående beloppet.

Begäran om utbetalning eller ersättningskrav som inkommer och uppfyller kraven godkänns som kostnader motsvarande det stödberättigande beloppet. Vid årsskiftet beräknas beloppet för de stödberättigande kostnader som mottagarna ådragit sig och ännu inte fått ersättning för, och det redovisas som upplupna kostnader.

1.7 EVENTUALTILLGÅNGAR OCH EVENTUALFÖRPLIKTELSER

Eventualtillgångar

En eventualtillgång är en potentiell tillgång som uppkommit på grund av tidigare händelser, men som bara kan bekräftas utifrån eventuella framtida händelser som för närvarande är osäkra och inte helt ligger inom Europeiska gemenskapernas kontroll. Upplysning om en eventualtillgång lämnas i de fall ett inflöde av resurser eller tjänster är troligt.

Storleken på eventualtillgångarna bedöms på balansdagen för att se till att förändringar återges på ett korrekt sätt i årsredovisningen. Om det har blivit så gott som säkert att ett inflöde av resurser eller tjänster kommer att uppstå, och tillgångens värde kan beräknas på ett tillförlitligt sätt, redovisas tillgången och den därmed sammanhängande resultateffekten i årsredovisningen för den period då ändringen inträffar.

Eventualförpliktelser

En eventualförpliktelse är en potentiell förpliktelse som uppkommit på grund av tidigare händelser, men som bara kan bekräftas genom eventuella framtida händelser som för närvarande är osäkra och inte helt ligger inom Europeiska gemenskapernas kontroll. Det kan också vara en befintlig förpliktelse som härrör från inträffade händelser, men som inte redovisas som skuld eller avsättning eftersom det inte är troligt att ett utflöde av resurser eller tjänster kommer att krävas för att reglera förpliktelsen eller under de mycket sällsynta omständigheter då en tillräckligt tillförlitlig uppskattning av beloppet inte kan göras.

Upplysningar ska lämnas om eventualförpliktelser, såvida inte sannolikheten för ett utflöde av resurser eller tjänster är ytterst liten. Det löpande arbetet med att genomföra och tillämpa EU:s lagstiftning och regler medför vissa risker på grund av sin natur. Liksom hos många andra offentliga aktörer internaliseras dessa risker, men upplysningar om eventualförpliktelser lämnas först när en viss händelse inträffat, eftersom sannolikheten för ett utflöde av resurser innan dess är ytterst liten.

Storleken på eventualförpliktelserna bedöms på balansdagen för att se till att förändringar återges på ett korrekt sätt i årsredovisningen. Om ett utflöde av sådana resurser blir troligt för en post som tidigare behandlats som en eventualförpliktelse, görs en avsättning i årsredovisningen för den period då sannolikheten ändrades.

Åtagande om framtida finansiering

Ett åtagande om framtida finansiering är ett rättsligt eller informellt åtagande som Europeiska gemenskaperna gjort, vanligen i ett avtal, och som kan komma att kräva ett utflöde av resurser i framtiden.

Garantier

Garantier som används som säkerheter är möjliga tillgångar eller skulder som härrör från tidigare händelser och vars förekomst kommer att bekräftas endast av att en eller flera av de osäkra framtida händelser för vilka säkerheten utställts inträffar eller uteblir. Därför motsvarar de definitionen på eventualtillgångar eller eventualförpliktelser. En säkerhet avvecklas när det förhållande den inte gäller längre föreligger. Den tas i anspråk när villkoren är uppfyllda för att kräva betalning från den som ställt ut säkerheten.

2. ANMÄRKNINGAR TILL BALANSRÄKNINGEN

ANLÄGGNINGSTILLGÅNGAR

2.1 IMMATERIELLA TILLGÅNGAR

(miljoner euro) Belopp Bruttoanskaffningsvärde den 31 december 2006 82 Tillskott 22 Avyttringar (2) Överföringar mellan tillgångskategorier 13 Övriga förändringar (10) Bruttoanskaffningsvärde den 31 december 2007 105 Ackumulerad avskrivning den 31 december 2006 45 Planerade avskrivningar under året 11 Avyttringar (2) Överföringar mellan tillgångskategorier 8 Övriga förändringar (1) Ackumulerad avskrivning den 31 december 2007 61 NETTOANSKAFFNINGSVÄRDE DEN 31 DECEMBER 2007 44 Nettoanskaffningsvärde den 31 december 2006 37

Som immateriella anläggningstillgångar betraktas identifierbara, icke-monetära tillgångar utan fysisk substans. För att tas upp på tillgångssidan i balansräkningen måste de vara under institutionernas kontroll och generera framtida ekonomiska fördelar för Europeiska gemenskaperna. Beloppen avser huvudsakligen programvara.

2.2 INSTALLATIONER, MASKINER OCH VERKTYG

2.2.1 Mark och byggnader

Det är i vissa länder omöjligt att särskilja markvärdet från fastighetsvärdet eftersom de förvärvats tillsammans. Markvärdet kan inte skrivas ned och det värderas separat bara när det krävs pga. efterföljande utgifter, t.ex. för uppförande av nya fastigheter eller därför att mark styckas av och säljs.

2.2.2 Anläggningar under uppförande

Den 1 februari 2007 undertecknade rådet ett köpeavtal avseende Lex-byggnaden för ett slutligt pris på 260 miljoner euro. Motsvarande värde i rubriken, 224 miljoner euro per den 31 december 2006, fördes över till rubriken ”Mark och byggnader” under 2007. I oktober 2004 undertecknade parlamentet ett avtal om finansiell leasing med en köpoption för ett byggnadskomplex i Bryssel som började uppföras under 2004. I november 2004 gjordes en förskottsbetalning på 40 miljoner euro. Fram till undertecknandet av den preliminära godkännanderapporten får parlamentet göra ytterligare förskottsbetalningar, och per den 31 december 2007 hade sammanlagt 318 miljoner euro betalats, vilket återspeglar arbetets fortskridande vid den tidpunkten (motsvarande siffra för den 31 december 2006 var 253 miljoner euro).

INSTALLATIONER, MASKINER OCH VERKTYG

(miljoner euro) Mark och byggnader Installationer och utrustning Inventarier och fordon Dator-utrustning Övriga materiella tillgångar Finansiella leasingavtal Anläggningar under uppförande TOTALT Bruttoanskaffningsvärde per den 31 december 2006 3 580 331 181 427 110 1 926 483 7 038 Tillskott 54 34 10 64 15 16 76 269 Avyttring (2) (8) (6) (38) (10) 0 (1) (65) Överföring mellan kategorier 227 (10) 3 (9) 3 0 (227) (13) Övriga förändringar 1 3 6 2 (3) 1 1 11 Bruttoanskaffningsvärde per den 31 december 2007 3 860 350 194 446 115 1 943 332 7 240 Total avskrivning per den 31 december 2006 1 354 265 130 314 77 312 2 452 Avskrivningskostnad under året 154 28 14 61 9 63 329 Avyttring (2) (8) (5) (36) (9) 0 (60) Överföring mellan kategorier (7) 2 (7) 4 0 (8) Övriga förändringar 3 1 1 0 (1) 4 Total avskrivning per den 31 december 2007 1 506 281 142 333 81 374 2 717 NETTOANSKAFFNINGSVÄRDE PER DEN 31 DECEMBER 2007 2 354 69 52 113 34 1 569 332 4 523 Nettoanskaffningsvärde per den 31 december 2006 2 226 66 51 113 33 1 614 483 4 586

Utestående avgifter för finansiell leasing och liknande rättigheter tas upp som lång- eller kortfristiga skulder i balansräkningen (se även anmärkning E.2.15 och E.2.18.1). De fördelas som följer:

FINANSIELL LEASING

(miljoner euro) Beskrivning Kumulerade avgifter (A) Framtida belopp som ska betalas Totalt värde Påföljande kostnader för tillgångar Tillgångarnas värde Avskrivning Netto-anskaff-ningsvärde < 1 år > 1 år > 5 år Sammanlagd skuld (B) A+B (C) A+B+C (E) A+B+C+E Mark och byggnader 328 28 159 1 349 1 536 1 864 61 1 925 (372) 1 553 Övriga materiella anläggningstillgångar 3 4 11 0 15 18 0 18 (2) 16 Totalt den 31 december 2007 331 32 170 1 349 1 551 1 882 61 1 943 (374) 1 569 Totalt den 31 december 2006 304 28 143 1 391 1 562 1 866 60 1 926 (312) 1 614

2.3 LÅNGFRISTIGA INVESTERINGAR

(miljoner euro) Anmärkning Saldo den 31.12.2007 Saldo den 31.12.2006 Innehav i intresseföretag 2.3.1 246 208 Andelar i gemensamma företag 2.3.2 32 62 Gemensamma garantifonden 2.3.3 1 149 1 371 Tillgångar som kan säljas 2.3.4 533 495 Tillgångar som innehas för handel 2.3.4 13 21 Investeringar totalt 1 973 2 157

Rubriken omfattar investeringar för att upprätta fasta förbindelser och stöd för Europeiska gemenskapernas verksamhet. Den innefattar även garantifondens nettotillgångar.

2.3.1 Innehav i intresseföretag: Europeiska investeringsfonden

(miljoner euro) Belopp Belopp den 31 december 2006 208 Förvärv 31 Delning av vinst/(förlust) 13 Andra förändringar i aktiekapital (utdelningar) (6) Belopp per den 31 december 2007 246

Europeiska investeringsfonden är EU:s finansiella institution som är specialiserad på riskkapital och garantier till små och medelstora företag. I enlighet med rådets beslut av den 6 juni 1994 bidrar Europeiska gemenskaperna, företrädda av kommissionen, till Europeiska investeringsfondens kapital med ett belopp på 600 miljoner euro, vilket motsvarar 600 andelar. Det motsvarar 30 % av fondens kapital. Den 31 december 2006 hade kommissionen helt betalat in den inlösta delen av kapitalet, som uppgick till 20 %. Dess andel av det icke inlösta kapitalet (80 %) uppgick till 480 miljoner euro.

Gemenskapernas andel i Europeiska investeringsfondens kapitalökning bestämdes genom rådets beslut 2007/247/EG av den 19 april 2007. Enligt beslutet tecknade sig kommissionen under 2007 för 91 andelar av sammanlagt 770 andelar. Europeiska gemenskaperna tecknade sig för ett sammanlagt nominalvärde på 91 miljoner euro, varav 20 % av nominalvärdet (18 miljoner euro) och en sammanlagd överkurs på 12 miljoner euro betalades in. Överkursen fastställdes genom att det nya andelspriset fastställdes med utgångspunkt i nettovärdet per andel per den 31 december 2006. Den 31 december 2007 hade kommissionen tecknat sig för sammanlagt 691 miljoner euro (av 2 770 miljoner euro) av Europeiska investeringsfondens kapital. Detta motsvarar 24,95 % av Europeiska investeringsfondens sammanlagda kapital. Kommissionen har betalat in 20 %, och den återstående icke inlösta delen uppgick till 553 miljoner euro den 31 december 2007.

Enligt en överenskommelse som kommissionen och Europeiska investeringsbanken undertecknade den 30 juni 2005 har kommissionen rätt att när som helst sälja sina andelar till EIB till det pris som motsvarar Europeiska investeringsfondens värdering delat med det totala antalet emitterade andelar. Värdet av säljoptionen är nära noll eftersom den metod som används för att bestämma andelarnas försäljningspris liknar den som används för att beräkna EIF:s nettokapital.

Gemenskapernas andelar i Europeiska investeringsfonden värderas enligt kapitalandelsmetoden i enlighet med gemenskapens bokföringsregler. Andelarna värderas därmed till 24,95 % av Europeiska investeringsfondens nettotillgångar, som den 31 december 2007 uppgick till 246 miljoner euro (år 2006 till 208 miljoner euro), varav 13 miljoner euro avser resultatet för 2007. En utdelning på 6 miljoner euro för budgetår 2006 erhölls 2007.

2.3.2 Andelar i gemensamma företag

(miljoner euro) Galileo Gemensamt företag för utveckling av en ny generation av det europeiska systemet för flygledningstjänsten (Sesar) Iterprojektet Totalt Belopp den 31 december 2006 62 0 0 62 Förvärv 0 10 39 49 Avyttringar och uttag (53) 0 0 (53) Delning av vinst/(förlust) (9) 0 (17) (26) Belopp den 31 december 2007 0 10 22 32

Galileoprogrammet

Ett gemensamt företag enligt artikel 171 i EG-fördraget skapades för en fyraårsperiod (2002–2006) genom rådets förordning (EG) nr 876/2002 för genomförandet av utvecklingsfasen av Galileoprogrammet. Syftet med det gemensamma företaget är att säkra enhetlig förvaltning och finansiell kontroll i utvecklingen av Galileoprogrammet och att mobilisera de medel som avsatts för programmet. De grundande medlemmarna är Europeiska gemenskaperna, som företräds av kommissionen, och Europeiska rymdorganisationen. Genom anslag från budgeten för transeuropeiska nät ställde kommissionen nödvändiga resurser till förfogande för det gemensamma företaget Galileo för att samfinansiera verksamheten i utvecklingsfasen.

Tillsynsmyndigheten för det europeiska GNSS-systemet är ett gemenskapsorgan som inrättades 2004 och officiellt tog över ansvaret från det gemensamma företaget Galileo den 1 januari 2007 då det gemensamma företaget avvecklades. Tillsynsmyndigheten var ursprungligen avsedd att driva det offentlig-privata partnerskapet men Galileoprogrammet ska nu finansieras via EU:s budget, enligt beslut i rådet i november 2007. Trots att avtal undertecknats mellan de berörda parterna (det gemensamma företaget Galileo, Europeiska rymdorganisationen och tillsynsmyndigheten) i slutet av 2007 har projekttillgångarna inte helt överförts från rymdorganisationen till Europeiska gemenskaperna. Eftersom det uppstått oklarheter och förseningar med överföringen av tillgångar har Europeiska gemenskaperna inte tagit upp programmets tillgångar på balansräkningen, med hänvisning till försiktighetsprincipen. När överföringsproblemen lösts kommer tillgångarna att föras upp.

Det gemensamma företaget Galileo under avveckling hade vid årsskiftet nettotillgångar på 0 miljoner euro. Galileo bokförs enligt kapitalandelsmetoden. År 2007 var kommissionens andel av det gemensamma företagets förluster 9 miljoner euro. Investeringsvärdet uppgick den 31 december 2007 till 0 miljoner euro, vilket motsvarar investeringen på 585 miljoner euro med avdrag för den sammanlagda andelen av förlusterna, som uppgick till 585 miljoner euro. Det inbetalda kapitalet på 53 miljoner euro återbetalades till Europeiska gemenskaperna år 2007.

Gemensamt företag för utveckling av en ny generation av det europeiska systemet för flygledningstjänsten (Sesar)

Det gemensamma företagets syfte är att medverka till moderniseringen av den europeiska flygledningstjänsten genom att samordna och koncentrera allt forsknings- och utvecklingsarbete i gemenskapen. Det gemensamma företaget grundades den dag förordningen offentliggjordes i EUT och ska upphöra åtta år efter rådets godkännande av den huvudplan för den europeiska flygledningstjänsten (”huvudplanen”) som utformningsfasen ska resultera i.

Det gemensamma företagets grundare är

— Europeiska gemenskapen, företrädd av Europeiska kommissionen,

— Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst (”Eurocontrol”), företrädd av det verkställande organet.

Varje medlem i det gemensamma företaget ska ha ett röstetal som står i proportion till dess bidrag till det gemensamma företagets medel. Eftersom de båda grundarna lämnar samma bidrag ska de därför ha samma röstetal, vilket utesluter att en av grundarna övertar kontrollen.

Programmet startade i slutet av 2007 och den 31 december 2007 hade kommissionen bidragit med en ursprunglig investering på 10 miljoner euro. I avsaknad av årsredovisning för 2007 har investeringen värderats till anskaffningsvärdet.

Iterprojektet

Deltagarna i internationell fusionsenergiorganisation för gemensamt genomförande av Iterprojektet är Europeiska gemenskaperna och andra deltagare från Kina, Indien, Ryssland, Korea, Japan och USA. Iter inrättades för att uträtta följande:

a) Bygga, driva, exploatera och avaktivera Iteranläggningen i enlighet med de tekniska mål och den allmänna plan som ingår i slutrapporten över projekteringen av Iterreaktorn (Iter EDA dokumentationsserie, nr 21) och i eventuella tekniska dokument som kan komma att antas vid behov, i överensstämmelse med detta avtal, samt stå för avveckling av Iteranläggningen.

b) Uppmuntra laboratorier, andra institutioner och personal som deltar i medlemmarnas fusionsforsknings- och fusionsutvecklingsprogram att utnyttja Iter.

c) Främja allmänhetens kunskap om och acceptans för fusionsenergin.

d) Vidta alla övriga åtgärder som krävs för att uppnå organisationens mål, i enlighet med avtalet.

Rådet ska vara Iterorganisationens huvudorgan och ska bestå av företrädare för medlemmarna. Varje medlem ska utse upp till fyra företrädare till rådet. De viktigaste strategiska besluten kräver enhälliga beslut. Medlemmarnas respektive röstvikt ska spegla deras bidrag till Iterorganisationen. Den 31 december 2007 hade gemenskaperna direktinvesterat 39 miljoner euro i Iterprojektet.

2.3.3 Garantifonden

GARANTIFONDENS NETTOTILLGÅNGAR (4)

(miljoner euro) Saldo den 31.12.2007 Saldo den 31.12.2006 Kortfristiga investeringar: Tillgångar som kan säljas 901 932 Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel 249 440 Omsättningstillgångar 1 150 1 372 Kortfristiga skulder (1) (1) Tillgångar netto 1 149 1 371

Garantifonden för externa åtgärder täcker lån för vilka gemenskaperna ställer säkerhet med anledning av rådets beslut, i synnerhet Europeiska investeringsbankens utlåning till länder utanför EU, lån som avser makroekonomiskt stöd samt Euratomlån till länder utanför EU. Fonden finansieras genom betalningar från den allmänna budgeten motsvarande 9 % av transaktionsbeloppet, genom ränteinkomster från investeringar av fondens disponibla medel samt återkrävda belopp från försumliga gäldenärer i fall där fonden gått in med garantibelopp. Om fondens tillgångar vid årets slut överstiger målbeloppet ska överskottet föras upp på en budgetpost i inkomstberäkningen i Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

Europeiska gemenskaperna ska upprät