Förslag till rådets förordning (EG) om den gemensamma organisationen av marknaden för vin (98/C 271/02)

KOM(98) 370 slutlig 98/0126 (CNS)

(Framlagt av kommissionen den 16 juli 1998)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande,

med beaktande av Regionkommitténs yttrande, och

av följande skäl:

(1) För att den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter skall kunna fungera och utvecklas måste den beledsagas av en gemensam jordbrukspolitik som framför allt innefattar en gemensam organisation av marknaderna för jordbruksprodukter som kan utformas på olika sätt beroende på vilken produkt det är fråga om.

(2) Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att uppnå målen i artikel 39 i fördraget och, särskilt vad gäller vinsektorn, att stabilisera marknaderna och tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard. Dessa mål kan uppnås genom att resurserna anpassas till behoven, särskilt genom att produktionskapaciteten anpassas och att det förs en kvalitetsfrämjande politik.

(3) De nuvarande ramarna för den gemensamma organisationen av marknaden för vin upprättades genom rådets förordning (EEG) nr 822/87 (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2087/97 (2). Erfarenheterna visar att dessa bör ersättas för att den nuvarande situationen inom vinsektorn skall kunna hanteras, särskilt det faktum att de strukturella överskotten minskar samtidigt som det kan komma att uppstå fleråriga överskott särskilt till följd av de inom sektorn förekommande kraftiga produktionssvängningar från en skörd till en annan.

(4) Genomförandet av avtalen från Uruguayrundan 1995 har lett till både en mer öppen gemenskapsmarknad, där traditionella interventionsåtgärder förlorat mycket av sin inneboende verkan, och där möjligheterna till subventionerad export minskat, vilket innebär att gemenskapens producenter måste förbättra sin konkurrenskraft. Den största delen av exporten sker redan utan subventioner.

(5) Det största problemet som vissa delar av gemenskapens vinsektor står inför är dess begränsade förmåga att tillräckligt snabbt anpassa sig till ändrade konkurrensvillkor, både på den inre marknaden och på världsmarknaden. Den nuvarande gemensamma organisationen av marknaden har misslyckats med att erbjuda lösningar för de vinproducerande områden där produktionen inte kan finna någon lönsam marknad. För områden med expanderande marknader har flexibiliteten varit otillräcklig för att de skall kunna utvecklas.

(6) År 1994 lade kommissionen fram ett förslag till reform av den gemensamma organisationen av marknaden för vin som inte antogs. Läget på marknaden har förändrats sedan det förslaget lades fram.

(7) Den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör därför reformeras så att den blir tillräckligt flexibel för att smidigt kunna anpassas till den fortsatta utvecklingen, och den bör ha följande övergripande mål: Att upprätthålla en förbättrad balans mellan tillgång och efterfrågan på gemenskapsmarknaden så att producenterna kan utnyttja de expanderande marknaderna, att göra sektorn mer konkurrenskraftig på lång sikt, att avskaffa intervention som en konstgjord avsättningsmöjlighet för överskottsproduktion, att bevara alla traditionella avsättningsmöjligheter för spritdrycker och vinprodukter, att främja regional mångfald och att formalisera producent- och branschorganisationernas (eller likvärdiga organisationers) möjliga roll.

(8) Förordning (EEG) nr 822/87 har kompletterats och genomförts genom rådets förordningar (EEG) nr 346/79 (3), (EEG) nr 351/79 (4), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1029/91 (5), (EEG) nr 460/79 (6), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3805/85 (7), (EEG) nr 456/80 (8), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1597/83 (9), (EEG) nr 457/80 (10), (EEG) nr 458/80 (11), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 596/91 (12), (EEG) nr 1873/84 (13), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2612/97 (14), (EEG) nr 895/85 (15), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3768/85 (16), (EEG) nr 823/87 (17), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1426/96 (18), (EEG) nr 1442/88 (19), senast ändrad genom förordning (EG) nr 191/98 (20), (EEG) nr 3877/88 (21), (EEG) nr 4252/88 (22), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1419/97 (23), (EEG) nr 2046/89 (24), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2468/96 (25), (EEG) nr 2048/89 (26), (EEG) nr 2389/89 (27), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2088/97 (28), (EEG) nr 2390/89 (29), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2611/97 (30), (EEG) nr 2391/89 (31), (EEG) nr 2392/89 (32), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1427/96 (33), (EEG) nr 3677/89 (34), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2796/94 (35), (EEG) nr 3895/91 (36), (EEG) nr 2332/92 (37), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1419/97 och (EEG) nr 2333/92 (38), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1429/96 (39). Dessa förordningar har ändrats flera gånger i väsentliga avseenden. Eftersom ytterligare ändringar måste göras bör de i klarhetens intresse arbetas om till en enda text.

(9) Förordning (EEG) nr 822/87 ger rådet befogenhet att anta allmänna bestämmelser för förordningens tillämpning. Detta har skapat en invecklad struktur med olika lagstiftningsnivåer. Ovan nämnda rådsförordning innehåller många tekniska detaljer som ofta har krävt ändring. Denna förordning bör rent allmänt innehålla alla nödvändiga riktlinjer för dess tillämpning. Rådet bör i enlighet med artikel 155 i fördraget ge kommissionen alla nödvändiga befogenheter för att verkställa de föreskrifter som fastställts av rådet.

(10) De regler som styr den gemensamma organisationen av marknaden för vin är mycket komplicerade. I vissa fall tar de inte tillräcklig hänsyn till regional mångfald. Därför bör reglerna i största möjliga mån förenklas, och gemenskapens politik bör utvecklas och genomföras så nära producenten som möjligt.

(11) För att dra fördel av och befästa den förbättrande balansen på marknaden och för att bättre anpassa tillgången till efterfrågan när det gäller olika produkter bör det finnas ett regelverk med åtgärder för att förvalta produktionskapaciteten i fråga om vin som omfattar planteringsrestriktioner på medellång sikt, bidrag för slutgiltig nedläggning av vinodlingsarealer och stöd för omställning av vinodlingar.

(12) Strukturåtgärder som inte har något direkt samband med vinframställning bör omfattas av rådets förordning (EG) nr [om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till landsbygdens utveckling] (40). Säljfrämjande åtgärder har stor betydelse för sektorns konkurrenskraft, varför särskilt marknadsföring av gemenskapsvin bör främjas på marknaderna i tredje land. För att säkerställa överensstämmelse med gemenskapens allmänna säljfrämjande politik bör åtgärder som är knutna till vinsektorn omfattas av rådets förordning (EG) nr [allmän förordning om säljfrämjande åtgärder] (41).

(13) Den förbättrade marknadsbalansen har uppnåtts relativt långsamt och med svårigheter. De nuvarande planteringsrestriktionerna har visat sig vara den viktigaste förutsättningen för att uppnå detta mål. Erfarenheterna visar att det inte verkar vara möjligt att använda någon annan åtgärd för att dra fördel av och befästa den förbättrade balansen på marknaden. Därför verkar det nödvändigt att kontrollera att producenternas egendomar används på detta sätt i överensstämmelse med det allmänna intresset.

(14) De nuvarande planteringsrestriktionerna bör därför fortsätta att gälla under en viss tid på medellång sikt så att det blir möjligt att se resultatet av alla strukturåtgärder, och således bör plantering av vinstockar vara förbjuden till och med den 31 juli 2010 om inte något annat föreskrivs i denna förordning.

(15) Nuvarande tillstånd att nyplantera när det gäller moderkvarter för produktion av grundstammar, fastighetsreglering och expropriation, vinodlingsförsök, produktion som inte saluförs och odling av moderplantor har inte stört vinmarknaden på ett oönskat sätt och bör därför fortsätta att gälla under nödvändig kontroll.

(16) Nuvarande tillstånd att nyplantera för produktion av kvalitetsvin framställt inom specificerade områden (kvalitetsvin fso) och bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning har visat sig vara ett viktigt led i kvalitetspolitiken, som är avsedd att på ett bättre sätt anpassa tillgången till efterfrågan. Så snart ett system med en reserv av planteringsrätter fungerar fullt ut bör det emellertid uppfylla detta mål. Det nuvarande tillståndet bör därför fortsätta att gälla, under nödvändig kontroll, under en övergångsperiod till och med den 31 juli 2003 då reservsystemet bör fungera fullt ut.

(17) Nuvarande tillstånd att återplantera vinstockar är nödvändigt för att uttjänta vinodlingar skall kunna förnyas på ett normalt sätt. Det nuvarande systemet bör därför behållas, under nödvändig kontroll. För att uppnå större flexibilitet bör det enligt systemet vara möjligt att under nödvändig kontroll köpa och utnyttja återplanteringsrätter innan en röjning sker. Återplanteringsrätter som förvärvats i enlighet med tidigare gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser bör respekteras. Dessutom bör det, under strikt kontroll, vara möjligt att överföra återplanteringsrätter till ett annat företag under förutsättning att denna överföring görs för ändamål som antingen inte orsakar störningar på marknaden på ett oönskat sätt eller som är ett inslag i kvalitetspolitiken eller sker i samband med överföring av en del av företaget.

(18) För att förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten och främja en effektiv användning av planteringsrätterna och därmed ytterligare mildra verkningarna av planteringsrestriktionerna bör det inrättas ett system med nationella eller regionala reserver.

(19) Medlemsstaterna bör, under nödvändig kontroll, lämnas stor frihet att bestämma över förvaltningen av reserverna så att de bättre kan anpassa användningen av reservrätterna till de lokala behoven. De bör kunna köpa planteringsrätter till reserven och sälja planteringsrätter från reserven.

(20) Genom att bevilja unga producenter särskilda förmåner blir det inte bara lättare för dem att etablera sig utan också att strukturellt anpassa sina företag efter det att de har etablerat sig. De bör därför kunna beviljas rätter från reserverna utan kostnad.

(21) För att säkerställa att resurserna används på det mest effektiva sättet och för att bättre anpassa tillgången till efterfrågan bör ägarna till planteringsrätter använda dessa inom rimlig tid, eller, om detta inte sker, överföra dem till reserverna. Rätter som har överförts till reserverna bör av samma anledning fördelas inom rimlig tid.

(22) Med hänsyn till den förbättrade balansen på marknaden och den expanderande världsmarknaden är det rimligt att öka planteringsrätterna, vilka bör tillföras reserverna under förutsättning att den produktion som sker med avseende på dessa rätter anpassas till efterfrågan. Denna ökning bör minskas i den utsträckning som nyplanteringsrätter har beviljats på annat sätt och med hänsyn till att statusen för olagligt planterade arealer har blivit rättsligt reglerad.

(23) Trots de nuvarande planteringsrestriktionerna har arealer planterats i strid med restriktionerna. Det har visat sig svårt att genomdriva de nu gällande sanktionerna som syftar till att säkerställa att produkter från sådana arealer inte stör vinmarknaden. Arealer som planterats i strid med restriktionerna bör därför röjas. Detta krav bör gälla med avseende på all plantering som strider mot restriktionerna och som sker efter det att förslaget till denna förordning har offentliggjorts, eftersom producenterna från och med den tidpunkten bör ha varit medvetna om förslaget att införa kravet.

(24) Utan att det påverkar tillämpningen av gällande nationella bestämmelser är det med hänsyn till rättssäkerheten inte möjligt att innan förslaget till denna förordning har offentliggjorts på gemenskapsnivå ställa krav på att arealer som planterats i strid med restriktionerna skall röjas. För att få bättre kontroll över produktionskapaciteten bör därför medlemsstaterna under en viss period ha möjlighet att rättsligt reglera sådana arealer. En sådan reglering kan skilja sig åt mellan arealer som återplanterats illegalt och sådana som nyplanterats illegalt eftersom det är de senare som med största sannolikhet kommer att leda till en ökad produktion.

(25) Medlemsstaterna bör kunna ta hänsyn till lokala förhållanden och därför vid behov kunna införa strängare regler när det gäller nyplantering och återplantering.

(26) Det finns områden där produktionen inte är anpassad till efterfrågan. För att främja en bättre anpassning i hela sektorn bör slutgiltig nedläggning av vinodlingsarealer i sådana områden uppmuntras. Det bör beviljas ett bidrag för detta. Medlemsstaterna bör administrera detta bidrag, inom ramen för gemenskapsbestämmelser och under nödvändig kontroll, så att bidraget på ett bättre sätt kommer de berörda regionerna till godo. Medlemsstaterna bör därför särskilt kunna bestämma vilka regioner det gäller och fastställa bidragsnivån utifrån objektiva kriterier och inom ett högsta tak.

(27) Medlemsstater med en vinproduktion som inte överstiger 25 000 hl per år påverkar inte nämnvärt balansen på marknaden. Dessa medlemsstater bör därför vara undantagna från planteringsrestriktionerna men de bör samtidigt inte heller ha tillgång till bidraget för slutgiltig nedläggning av vinodlingsarealer.

(28) Det finns andra områden där produktionen inte är anpassad till efterfrågan men där produktionen skulle kunna anpassas bättre genom omstrukturering av vinodlingar, omställning till andra sorter, förflyttning av vinodlingar eller förbättring av sättet att driva vinodlingar. Det bör därför beviljas stöd för detta, under nödvändig kontroll.

(29) För att en sådan omställning skall kunna genomföras på ett kontrollerat sätt bör den planeras. Planer bör utarbetas på en nivå så nära producenten som möjligt för att säkerställa att hänsyn tas till regional mångfald och de bör därför utarbetas av medlemsstaterna, regionerna, producentorganisationerna eller branschorganisationerna. Medlemsstaterna bör emellertid förbli ansvariga för att planerna är förenliga med gemenskapslagstiftningen.

(30) Omstruktureringen medför två viktiga ekonomiska konsekvenser för producenterna, nämligen intäktsförluster under omställningsperioden och materiella kostnader i och med omställningen. Stödet bör därför täcka båda dessa fall.

(31) För att bättre kunna förvalta produktionskapaciteten är det önskvärt att medlemsstaterna inventerar denna kapacitet. För att uppmuntra medlemsstaterna att göra denna inventering bör endast de medlemsstater som genomför inventeringen rättsligt få reglera olagligt planterade arealer, öka planteringsrätterna och bevilja stöd för omställning.

(32) Klassificeringen av vinstockssorter är en uppgift som bör utföras så nära producenten som möjligt. Medlemsstaterna bör därför överta denna uppgift från gemenskapen.

(33) Rådets förordning (EEG) nr 2392/86 om gemenskapsregistret över vinodlingar (42), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1596/96 (43) bör fortsätta att gälla så att de medlemsstater som fortfarande håller på att upprätta registret kan slutföra sitt arbete. Bestämmelser bör emellertid införas om att detta senare kan komma att ändras eller upphävas.

(34) För att behålla balansen på marknaden bör det införas bestämmelser om bidrag till privat lagring av bordsvin och vissa typer av druvmust. Åtgärderna bör vara så flexibla och känsliga för förändringar på marknaden som möjligt. Det bör därför vara möjligt att med kort varsel upphöra att tillämpa bestämmelserna.

(35) För att ta bort möjligheten till intervention som en konstgjord avsättningsmöjlighet för överskottsproduktion samtidigt som alla traditionella avsättningsmöjligheter för spritdrycker och vinprodukter behålls, bör destillationssystemet ändras. Följande former av destillation bör finnas: Obligatorisk destillation av biprodukter från vinframställning, obligatorisk destillation av vin framställt av druvsorter som inte enbart är avsedda för vinframställning, destillation för att försörja marknaden för spritdrycker och krisdestillation. Alla andra former av destillation bör upphöra. Dessa destillationsåtgärder bör vara så flexibla som möjligt för att svara mot marknadens behov och särskilda regionala villkor.

(36) Med hänsyn till den dåliga kvaliteten hos vin som framställs genom överpressning bör denna metod förbjudas, och för att förhindra överpressning bör bestämmelser införas om obligatorisk destillation av press- och jäsningsrester och/eller en skyldighet att låta destillera biprodukter från vinframställning eller i vissa fall under kontroll dra tillbaka dem.

(37) Framställning av vin från druvsorter som inte enbart klassificerats som vindruvsorter bör i första hand vara inriktad på traditionella användningsområden inom sektorn för spritdrycker och andra traditionella avsättningsmöjligheter. Det bör därför meddelas föreskrifter om att sådant vin som producerats utöver de normala kvantiteterna och för sådana användningsändamål obligatoriskt skall destilleras.

(38) Marknaden för spritdrycker är en viktig traditionell avsättningsmöjlighet för vin och vinprodukter. Gemenskapen bör därför stödja destillation av bordsvin och vin som lämpar sig för bordsvin för att försörja denna marknad. Detta stöd bör i första hand lämnas för destillation och i andra hand för lagring av destillatet.

(39) För att kunna hantera exceptionella fall av marknadsstörningar och allvarliga kvalitetsproblem bör det finnas möjlighet att krisdestillera. Kommissionen bör fastställa stödformen och nivån på stödet så att hänsyn kan tas till särskilda situationer. Åtgärden bör vara frivillig för producenterna.

(40) Avsättningen av alkohol som framställts genom destillation bör ske på ett sätt som tillåter större insyn och kontroll och så att de traditionella marknaderna för alkohol inte störs.

(41) En höjning av den naturliga alkoholhalten i volymprocent kan för närvarande inte utföras på samma ekonomiska villkor av alla producenter inom gemenskapen på grund av de olika enologiska metoder som är tillåtna enligt denna förordning. För att eliminera denna särbehandling bör användning av vinprodukter för berikning uppmuntras, vilket kommer att öka avsättningsmöjligheterna och bidra till att vinöverskott undviks. För att uppnå detta bör det ske en utjämning av priserna på de olika produkter som används för berikning. Detta resultat kan uppnås genom ett system med stöd till koncentrerad druvmust och renad koncentrerad druvmust som används för berikning och som kommer från vissa regioner.

(42) Det förblir nödvändigt att öka förbrukningen av vinprodukter för att uppnå en stabilare balans mellan produktion och förbrukning. Det förefaller motiverat att med hjälp av ett stöd för att säkerställa att gemenskapens vinprodukter får behålla sina traditionella avsättningsmöjligheter ingripa i ett tidigare led än själva bordsvinsproduktionen så att användningen av druvmust för vissa andra ändamål än vinframställning främjas. Åtgärden bör tillämpas så att en snedvridning av konkurrensen undviks och så att hänsyn tas till traditionella produktionsmetoder.

(43) De producenter som inte har uppfyllt sina skyldigheter när det gäller obligatorisk destillation bör inte tillåtas att dra fördel av några andra interventionsåtgärder.

(44) Bestämmelser bör införas som gör det möjligt att vidta åtgärder när det råder ett högt prisläge på gemenskapsmarknaden.

(45) Mot bakgrund av vinmarknadens särdrag kommer sannolikt bildandet av producentorganisationer, vars medlemmar är skyldiga att följa vissa regler, särskilt vad avser saluföring, att bidra till att målen för den gemensamma organisationen av marknaden för vin uppnås. Bestämmelser bör därför införas om sådana organisationers bildande och verksamhet. Sådant samgående bör ske frivilligt och på ett ändamålsenligt sätt genom att de tjänster som en producentorganisation kan erbjuda sina medlemmar är omfattande och effektiva.

(46) För att ytterligare förstärka betydelsen av producentorganisationerna eller sammanslutningar av dessa och för att säkerställa all önskvärd stabilitet på marknaden, bör medlemsstaterna tillåtas att på vissa villkor utsträcka räckvidden av de regler som organisationen eller sammanslutningen av organisationer i den berörda regionen antagit för sina medlemmar till att även omfatta producenter i den regionen som inte är medlemmar, särskilt regler om produktion, saluföring och miljöskydd. Om det är motiverat får vissa kostnader som uppkommer till följd av att reglernas tillämpningsområde vidgas tas ut av de berörda producenterna eftersom de kommer att dra fördel av denna utvidgning.

(47) Branschorganisationer (eller likvärdiga organisationer) som bildas på initiativ av enskilda aktörer eller av aktörer som redan gått samman och som representerar en betydande del av de olika yrkeskategorierna inom vinsektorn, kan bidra till att större hänsyn tas till hur marknaden faktiskt fungerar och till att underlätta utvecklingen av en affärsmässig syn på verksamheten som kommer att förbättra kunskapen om och organisationen av produktionen, liksom presentation och saluföring av produkterna. Eftersom dessa branschorganisationers arbete allmänt kan bidra till att förverkliga målen i artikel 39 i fördraget och särskilt målen enligt denna förordning bör det vara möjligt att, så snart de berörda typerna av uppgifter definierats, bevilja särskilt erkännande till de organisationer som visar att de är tillräckligt representativa och som i praktisk handling verkar för att uppnå de ovan nämnda målen.

(48) Bestämmelserna om att utvidga tillämpningen av de regler som antagits av producentorganisationer eller deras sammanslutningar och om fördelningen av de kostnader som följer av denna utvidgning bör, med hänsyn till de likartade målen, även tillämpas på branschorganisationer (eller likvärdiga organisationer).

(49) Som ett led i kvalitetspolitiken bör det på gemenskapsnivå fastställas godkända enologiska metoder och processer, vilka bör vara de enda tillåtna vid framställning av produkter som omfattas av denna förordning. Av samma skäl bör endast druvsorter för vinframställning få användas för att framställa vin för konsumtion. Av samma anledning bör det fastställas produktspecifikationer för produkter som släpps ut på marknaden för konsumtion.

(50) Denna förordning bör innehålla bestämmelser om vissa metoder och processer, nämligen i fråga om berikning, tillsats av syra och avsyrning. Detsamma gäller för vissa produktspecifikationer. Andra sådana metoder, processer och specifikationer bör för enkelhetens skull fastställas i tillämpningsföreskrifter så att de lätt kan ändras i framtiden mot bakgrund av vunna erfarenheter eller tekniska framsteg.

(51) Regler bör fastställas för godkända metoder för analys av produkter från vinsektorn.

(52) Beskrivningar, beteckningar och presentationen av de produkter som omfattas av denna förordning kan ha stor betydelse för avsättningen av produkterna. Det bör därför fastställas regler för detta som bör ta hänsyn till konsumenternas och produkternas rättmätiga intresse och som verkar för att den inre marknaden fungerar på ett smidigt sätt och att produkterna håller hög kvalitet.

(53) De nuvarande reglerna på detta område är spridda i åtskilliga förordningar och saknar klarhet och sammanhang. För att göra reglerna tydligare, enklare och sammanhängande bör de anges i genomförandebestämmelser enligt några grundläggande principer som bör omfatta obligatorisk användning av vissa beteckningar för att identifiera produkter och frivillig användning av andra beteckningar antingen enligt gemenskapsbestämmelser eller på grundval av bevisning om deras riktighet.

(54) Rätten att använda geografiska beteckningar och andra traditionella termer är värdefull. Regler bör därför fastställas som reglerar denna rätt och dessa beteckningar. För att främja sunda konkurrensvillkor och inte vilseleda konsumenterna bör kanske detta skydd komma att omfatta produkter som inte omfattas av denna förordning, inbegripet de produkter som inte omfattas av bilaga II till fördraget.

(55) Med hänsyn till konsumenternas intressen och önskvärdheten av lika behandling för kvalitetsvin fso i tredje land bör bestämmelser införas som gör det möjligt att upprätta ömsesidiga arrangemang genom vilka importerade viner som är avsedda för direkt konsumtion och som har en geografisk beteckning och som saluförs inom gemenskapen, kan omfattas av detta skydd och denna kontroll.

(56) För att ta hänsyn till de skyldigheter som följer av särskilt artiklarna 23 och 24 i avtalet om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter, som utgör en integrerad del av Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, som godkänts genom rådets beslut 94/800/EG (44), bör det meddelas bestämmelser om att de berörda parterna, under vissa förhållanden, skall kunna hindra olaglig användning av geografiska beteckningar om dessa skyddas av ett tredje land som är medlem i Världshandelsorganisationen.

(57) Utvecklingen av en politik som främjar kvalitet inom jordbruksproduktionen, särskilt inom vinsektorn, kommer med all säkerhet att bidra till att förbättra marknadsförhållandena och därmed till att öka avsättningsmöjligheterna. Att anta kompletterande gemensamma regler om produktion och kontroll av kvalitetsvin fso faller inom ramen för denna politik och kan bidra till att dessa mål uppnås.

(58) För att upprätthålla miniminormer för kvaliteten hos kvalitetsvin fso och för att undvika att produktionen av sådant vin ökar på ett okontrollerat sätt och för att harmonisera medlemsstaternas bestämmelser så att sunda konkurrensvillkor kommer att råda inom gemenskapen, bör det införas gemensamma rambestämmelser om produktion och kontroll av kvalitetsvin fso. De särskilda bestämmelser som antas av medlemsstaterna måste överensstämma med dessa.

(59) Samtidigt som hänsyn bör tas till traditionella produktionsförhållanden bör arten och räckvidden av de faktorer som gör att de enskilda kvalitetsvinerna fso får sin särskilda karaktär förtecknas och bestämmas. Vidare bör gemensamma ansträngningar göras för att harmonisera kvalitetskraven. Dessa faktorer bör vara följande: Avgränsning av produktionsområdena, vinstockssorter, odlingsmetoder, vinframställningsmetoder, lägsta naturliga alkoholhalt, avkastning per hektar samt analys och bedömning av organoleptiska egenskaper. Särskilda regler bör fastställas för kvalitetslikörvin fso och mousserande kvalitetsvin fso med tanke på de särskilda egenskaperna hos dessa produkter.

(60) Erfarenheten visar att det är nödvändigt att ha tydliga regler för nedklassning av kvalitetsvin fso till bordsvin och att reglerna de fall där en producent kan välja att begära att en produkt som i hans skörde- eller produktionsdeklaration har uppgivits som lämplig för framställning av kvalitetsvin fso inte skall klassificeras som ett kvalitetsvin fso.

(61) För att bevara de särskilda kvalitetskännetecken som är utmärkande för kvalitetsviner fso bör medlemsstaterna, med beaktande av god sedvana, kunna tillåtas att tillämpa ytterligare eller strängare bestämmelser om produktion och distribution av kvalitetsvin fso.

(62) Upprättandet av en enhetlig gemenskapsmarknad för vin innebär att det införs ett enhetligt handelssystem vid gemenskapens yttre gränser. Ett handelssystem som inbegriper importtullar och exportbidrag bör, utöver åtgärderna för den inre marknaden, i princip stabilisera gemenskapsmarknaden. Handelssystemet bör bygga på de åtaganden som godtagits inom Uruguayrundan för multilaterala handelsförhandlingar.

(63) För att övervaka handelsvolymen i fråga om vin med tredje land bör det meddelas bestämmelser om ett system för import- och exportlicenser för vissa produkter, vilket inbegriper att en säkerhet ställs som garanterar att de transaktioner för vilka licenser utfärdas verkligen genomförs.

(64) För att förebygga eller motverka negativa effekter på gemenskapsmarknaden som skulle kunna bli följden av att vissa jordbruksprodukter importeras, bör en tilläggsimporttull betalas för import av en eller flera sådana produkter, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda.

(65) Kommissionen bör, på vissa villkor, ges befogenhet att öppna och förvalta tullkvoter som är resultatet av internationella avtal som slutits i enlighet med fördraget eller andra rådsrättsakter.

(66) Bestämmelser om ett bidrag för export till tredje land som är lika med skillnaden mellan priserna inom gemenskapen och priserna på världsmarknaden och som faller inom WTO-avtalet om jordbruk, bör fungera som ett skydd för gemenskapens deltagande i den internationella vinhandeln. Dessa bidrag bör begränsas med avseende på kvantitet och värde.

(67) Efterlevnad av begränsningarna med avseende på värde bör säkerställas när bidragen fastställs, genom att utbetalningarna övervakas enligt reglerna för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. Övervakningen kan förenklas genom obligatorisk förutfastställelse av bidragen medan det, när det gäller differentierade bidrag, ges möjligheter att ändra den angivna destinationen inom ett geografiskt område för vilket en enda bidragsnivå gäller. Om destinationen ändras bör det bidrag som gäller för den aktuella destinationen betalas ut med ett förutfastställt tak för det belopp som tillämpas för destinationen.

(68) För att säkerställa efterlevnaden av kvantitetsbegränsningarna bör ett tillförlitligt och effektivt övervakningssystemen införas. I detta syfte bör det krävas en exportlicens för att bidrag skall kunna beviljas. Bidrag bör beviljas inom de tillgängliga begränsningarna, beroende på den särskilda situationen för varje berörd produkt. Undantag från denna regel bör endast tillåtas när det gäller livsmedelsbiståndsprogram som inte omfattas av några begränsningar. De kvantiteter som exporteras med bidrag under de regleringsår som anges i WTO-avtalet om jordbruk bör övervakas på grundval av exportlicenser som utfärdas för varje regleringsår.

(69) Tillsammans med det ovan beskrivna systemet bör det i nödvändig utsträckning för att det skall fungera tillfredsställande införas bestämmelser som reglerar användningen av systemen för aktiv förädling eller, om situationen på marknaden så kräver, förbjuda dem.

(70) Systemet med tullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser överflödiga. Den inre marknaden och den mekanism som tullarna utgör kan dock i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. I sådana fall bör gemenskapen, i syfte att skydda marknaden mot störningar som kan uppstå till följd av detta, ges möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Dessa åtgärder bör överensstämma med de skyldigheter som följer av relevanta WTO-avtal.

(71) Produkter som importeras från tredje land bör omfattas av föreskrifter om vissa produktspecifikationer som säkerställer en viss överensstämmelse med gemenskapsviner. De bör också följa ursprungslandets alla regler och i förekommande fall åtföljas av en analysrapport.

(72) Det bör meddelas bestämmelser om att alla produkter som omfattas av denna förordning bör förses med ett följedokument vid omsättning inom gemenskapen.

(73) Upprättandet av en inre marknad skulle äventyras om vissa stöd beviljades. Därför bör de bestämmelser i fördraget som gör det möjligt att pröva stöd som beviljas av medlemsstaterna och att förbjuda stöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden tillämpas på den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Bestämmelserna om bidrag för slutligt nedläggning av vinodlingsarealer bör inte i sig utesluta att nationellt stöd beviljas för samma ändamål.

(74) Eftersom det inte går att undvika att reglerna inom vinsektorn är komplicerade bör medlemsstaternas myndigheter säkerställa att de följs. Kommissionen bör själv, genom sina egna inspektörer, ha möjlighet att övervaka och säkerställa att reglerna följs.

(75) I takt med att den gemensamma marknaden för vin utvecklas bör medlemsstaterna och kommissionen förse varandra med den information som behövs för att tillämpa denna förordning. I detta syfte bör de som producerar druvor för vinframställning, must och vin upprätta en skördedeklaration eftersom denna information är nödvändig. Medlemsstaterna bör kunna kräva ytterligare information från producenterna. Kommissionen bör kunna anlita extern hjälp vid bedömning av all information.

(76) För att underlätta genomförandet av de föreslagna åtgärderna bör det meddelas föreskrifter om ett förfarande som innebär ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom ramen för en förvaltningskommitté.

(77) De utgifter som medlemsstaterna ådrar sig till följd av de skyldigheter som följer av tillämpningen av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med rådets förordning (EG) nr [om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken] (45).

(78) Den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör samtidigt ta vederbörlig hänsyn till de mål som anges i artiklarna 39 och 110 i fördraget.

(79) Den gemensamma organisationen av marknaden för vin bör också tillämpas med hänsyn till de avtal som ingåtts i enlighet med artikel 228.2 i fördraget, särskilt de som utgör en del av Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen, särskilt avtalet om tekniska handelshinder.

(80) Övergången från den ordning som följer av förordning (EEG) nr 822/87 och de andra förordningarna inom vinsektorn till systemet i denna förordning kan orsaka problem som inte behandlas i denna förordning. För att sådana problem skall kunna hanteras bör bestämmelser införas som bemyndigar kommissionen att besluta om nödvändiga övergångsåtgärder. Den bör dessutom ges befogenhet att lösa särskilda praktiska problem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Artikel 1

1. Den gemensamma organisationen av marknaden för vin skall innehålla bestämmelser om produktionskapacitet, marknadsmekanismer, producentorganisationer och branschorganisationer, enologiska metoder och processer, produktspecifikationer, beskrivningar, beteckningar, presentation och skydd, kvalitetsvin fso samt handel med tredje land.

2. Den skall tillämpas på följande produkter:

>Plats för tabell>

3. Definitionerna till de produktbeteckningar som används i denna förordning anges i bilaga I begrepp som gäller alkoholhalt i bilaga II, och vinodlingszonerna i bilaga III. Genomförandebestämmelserna till dessa bilagor får antas enligt förfarandet i artikel 75.

4. Produktionsåret för vin för de produkter som omfattas av denna förordning (nedan kallat "produktionsåret") skall börja den 1 augusti varje år och sluta den 31 juli året därpå.

AVDELNING II PRODUKTIONSKAPACITET

KAPITEL I PLANTERING AV VINSTOCKAR

Artikel 2

1. Plantering av vinstockssorter som klassificerats som druvor för vinframställning skall vara förbjuden till och med den 31 juli 2010 om den inte genomförs till följd av

a) en nyplanteringsrätt,

b) en återplanteringsrätt, eller

c) en planteringsrätt som beviljas från en reserv.

2. När det gäller arealer som har planterats med vinstockar före den 1 augusti 1998 i strid med gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser om plantering skall en medlemsstat, förutsatt att den har slutfört den inventering av produktionskapaciteten som avses i artikel 16 för hela sitt territorium, rättsligt reglera sådana arealer före den 31 juli 2002 på ett av följande två sätt:

a) Genom att bevilja retroaktiva planteringsrätter för den aktuella arealen om den berörda vinproducenten tidigare har röjt andra vinstockar på en motsvarande areal.

b) Genom att tillåta utnyttjande av återplanteringsrätter om vinproducenten har förvärvat den inom en viss period som kommer att fastställas efter det att den berörda arealen har planterats.

Druvor från sådana arealer som inte har reglerats rättsligt enligt första stycket får inte användas för att framställa bordsvin. Produkter som framställts av sådana druvor får släppas ut på marknaden endast för destillation. Dessa produkter får dock inte användas vid framställning av alkohol med en verklig alkoholhalt i volym av 80% vol. eller mindre.

3. Vinstockar som har planterats från och med den 1 augusti 1998 i strid med gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser om plantering skall röjas. Kostnaderna för sådan röjning skall den berörda producenten själv stå för. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa tillämpningen av denna punkt.

4. När en medlemsstat har fört de nyskapade planteringsrätter som avses i artikel 6 till en eller flera reserver skall den efterföljande rättsliga regleringen av en areal enligt punkt 2 första stycket medföra att motsvarande planteringsrätt som tilldelats reserven eller reserverna för regionen i fråga tas bort. Om det inte finns tillräckligt med planteringsrätter i de berörda reserverna får den rättsliga regleringen inte ske.

Artikel 3

1. Medlemsstaterna får bevilja producenter nyplanteringsrätter på arealer

a) avsedda för moderkvarter för produktion av grundstammar,

b) avsedda för nyplantering i samband med fastighetsreglering eller expropriation som i det allmänna intresset genomförs enligt nationell lagstiftning,

c) avsedda för vinodlingsförsök,

d) vars vinstocksprodukter inte skall saluföras, eller

e) avsedda för odling av moderplantor, förutsatt att druvorna från dessa vinstockar inte skördas, eller om de skördas, att de förstörs.

2. Medlemsstaterna får också bevilja nyplanteringsrätter som inte får utnyttjas senare än den 31 juli 2003 för arealer avsedda för produktion av kvalitetsvin fso eller bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning om det har konstaterats att produktionen av vinet i fråga, med hänsyn till dess kvalitet, kraftigt understiger efterfrågan.

3. Nyplanteringsrätter skall utnyttjas av den producent som tilldelats dem på de arealer och för de ändamål som tilldelningen gäller.

4. Nyplanteringsrätten skall utnyttjas före utgången av det andra produktionsåret efter det år de tilldelades. Nyplanteringsrätter som inte utnyttjas på detta sätt under denna period skall överföras till en reserv i enlighet med artikel 5.2 a.

5. När en medlemsstat har fört de nyskapade planteringsrätterna som avses i artikel 6 till en eller flera reserver skall den efterföljande tilldelningen av nyplanteringsrätter medföra att motsvarande planteringsrätter som tilldelats reserven eller reserverna för regionen i fråga förfaller. Om det inte finns tillräckligt med planteringsrätter i de berörda reserverna får nyplanteringsrätter inte tilldelas.

Artikel 4

1. Återplanteringsrätter skall vara

a) återplanteringsrätter som beviljats enligt punkt 2, eller

b) motsvarande rätter som förvärvats enligt tidigare gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser.

2. Medlemsstaterna skall bevilja återplanteringsrätter till producenter som åtar sig att röja en vinstocksareal. Återplanteringsrätterna skall gälla en areal som utbytesmässigt motsvarar den röjda arealen.

3. Återplanteringsrätterna skall utnyttjas på det företag för vilket de beviljades. Medlemsstaterna får dock meddela ytterligare bestämmelser om att återplanteringsrätter bara får utnyttjas på arealer på företaget som har röjts.

4. Utan hinder av punkt 3 får återplanteringsrätter helt eller delvis överföras till ett annat företag om en del av företaget i fråga övergår till det andra företaget. I så fall får rätten utnyttjas på en areal på det senare företaget som inte är större än den överförda arealen.

Återplanteringsrätter får likaledes helt eller delvis överföras till ett annat företag om arealer på det senare företaget är avsedda för produktion av kvalitetsvin fso eller bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning eller för odling av moderkvarter eller moderplantor, förutsatt att druvorna från dessa vinstockar inte skall skördas, eller om de skördas, att de förstörs. I detta fall får rätterna bara utnyttjas på de arealer och för de ändamål som tilldelningen gäller.

5. Återplanteringsrätter som förvärvats med stöd av gemenskapslagstiftningen skall utnyttjas före utgången av det femte produktionsåret efter utgången av det produktionsår då den berörda röjningen genomfördes. Återplanteringsrätter som inte utnyttjats under denna period skall överföras till en reserv enligt artikel 5.2 a.

6. Om återplanteringsrätter överförs till ett annat företag skall medlemsstaterna säkerställa att den plats där de utnyttjas, de använda sorterna och de använda odlingsmetoderna garanterar att den efterföljande produktionen är anpassad till efterfrågan på marknaden och att den berörda avkastningen inte överstiger genomsnittet i den region där återplanteringen genomförs.

Artikel 5

1. För att förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten på nationell eller regional nivå, skall medlemsstaterna inrätta en nationell reserv, eller vid behov, regionala reserver av planteringsrätter.

2. Följande skall föras till reserven eller reserverna:

a) Nyplanteringsrätter, återplanteringsrätter och planteringsrätter som tilldelats från reserven och som inte utnyttjats inom den tid som anges i artikel 3.4, artikel 4.5 och punkt 6 i denna artikel.

b) Återplanteringsrätter som överförts till reserven av producenter som har sådana rätter, vid behov mot betalning med statliga medel; beloppet och andra föreskrifter för betalningen skall bestämmas av medlemsstaterna med hänsyn till parternas rättmätiga intressen.

c) Nyskapade planteringsrätter enligt artikel 6.

3. Medlemsstaterna får bevilja rätter från reserven

a) utan betalning till producenter som är yngre än 40 år, som har nödvändiga yrkeskunskaper och som för första gången etablerar sig på ett vinproducerande företag och som har ledande ställning på företaget, eller

b) mot betalning till staten, till producenter som avser att utnyttja rätterna för att plantera arealer vars produktion har en säker marknad. Medlemsstaterna skall fastställa kriterierna för att bestämma storleken på beloppen som kan variera beroende på den avsedda slutprodukten från den berörda vinodlingen.

4. Medlemsstaterna skall se till att den plats där planteringsrätter som tilldelats från en reserv utnyttjas, de använda sorterna och de använda odlingsmetoderna garanterar att den efterföljande produktionen är anpassad till efterfrågan på marknaden och att den berörda avkastningen inte överstiger genomsnittet i den region där de utnyttjas.

5. Återplanteringsrätter som överförts till en reserv måste fördelas före utgången av det femte produktionsåret efter utgången av det produktionsår då de överfördes till reserven. Återplanteringsrätten som inte har fördelats på detta sätt skall förfalla.

6. Planteringsrätter som tilldelats från en reserv skall utnyttjas före utgången av det andra produktionsåret efter det produktionsår då de tilldelades. Planteringsrätter som tilldelats från en reserv och som inte har utnyttjats på detta sätt under denna period skall föras tillbaka till reserven enligt punkt 2 a.

7. Om en medlemsstat inrättar regionala reserver får den meddela föreskrifter om att det är tillåtet att omfördela planteringsrätter mellan de regionala reserverna. Sådana överföringar får göras med förbehåll för en nedsättningskoefficient.

Artikel 6

1. De nyskapade planteringsrätter skall beräknas den dag då de överförs till reserven eller reserverna som

a) en areal som är lika med 1% av den berörda medlemsstatens totala vinstocksareal (arealer som har planterats i strid med gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser om plantering, oavsett om de är rättsligt reglerade enligt artikel 2.2 första stycket eller ej, skall inte tas med vid beräkningen av den totala arealen),

b) minus den berörda medlemsstatens totala vinstocksarealer som planterades före den 1 augusti 1998 i strid med gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser om nyplantering, oavsett om de är rättsligt reglerade enligt artikel 2.2 första stycket eller ej, och minus de arealer för vilka nyplanteringsrätter har beviljats.

2. De nyskapade planteringsrätterna får bara överföras till en reserv eller reserver om medlemsstaten har slutfört den inventering av produktionskapaciteten som avses i artikel 16 för hela sitt territorium.

3. De nyskapade planteringsrätterna får bara överföras till reserven eller reserverna en gång.

Artikel 7

1. I detta kapitel avses med

a) röjning: fullständigt borttagande av alla vinstockar på en areal som planterats med vinstockar, och

b) plantering: slutgiltig plantering av unga vinstockar eller delar av unga vinstockar, ympade eller oympade, i syfte att producera druvor eller moderkvarter för produktion av grundstammar.

2. Närmare bestämmelser för tillämpningen av detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75, inbegripet föreskrifter om det konstaterande som avses i artikel 3.2 och tillämpningen av den nedsättningskoefficient som avses i artikel 5.7.

KAPITEL II BIDRAG FÖR NEDLÄGGNING

Artikel 8

1. Bidrag får lämnas för slutgiltig nedläggning av vinodling på vissa arealer.

Bidraget får enligt bestämmelserna i detta kapitel lämnas till producenter för uppodlade vinodlingsarealer som används för att producerna druvor för vinframställning. Arealen i fråga får inte understiga 10 ar.

2. Medlemsstaterna får bestämma i vilka områden bidraget får lämnas. De får också ställa upp villkor för sådana arealer, inbegripet villkor som syftar till att säkerställa en balans mellan produktion och miljö i de berörda regionerna.

3. Bidraget skall vara beroende av att producenten avstår från återplanteringsrätterna med avseende på det område för vilket bidraget beviljas.

4. Medlemsstaterna skall bestämma bidragsnivån per hektar, med hänsyn till

a) företagets jordbruksavkastning eller produktionskapacitet,

b) den produktionsmetod som används,

c) den berörda arealen jämförd med företagets totala areal,

d) vilken typ av vin som produceras, och

e) förekomsten av odling som har samband med vinodling.

5. Bidragsnivån får emellertid inte överskrida vissa nivåer som kommer att fastställas.

Artikel 9

Följande skall inte berättiga till bidrag:

a) Uppodlade vinodlingsarealer i fråga om vilka överträdelser av gemenskapsbestämmelser eller nationella bestämmelser om plantering har konstaterats under de fem senaste produktionsåren.

b) Vinodlingsarealer som inte längre brukas.

c) Vinodlingsarealer som har planterats under de fem senaste produktionsåren.

d) Vinodlingsarealer i fråga om vilka omstruktureringsstöd har beviljats under de fem senaste produktionsåren.

Artikel 10

Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om

a) de datum då ansökningarna skall lämnas in och då röjningen skall utföras,

b) villkoren för att bevilja utbetalningar,

c) de maximala bidragsnivåer som avses i artikel 8.5,

d) hänsynstagande till miljön.

KAPITEL III OMSTRUKTURERING

Artikel 11

1. Ett system för att omstrukturera vinodlingar införs.

2. Systemet skall ha till syfte att anpassa produktionen till efterfrågan på marknaden och att främja

a) bevarande och gynnande av hållbara vinodlingsmetoder,

b) sådana sätt att bruka jordbruksmark, som är förenliga med skydd och förbättring av miljön, landskapet och dess särdrag, naturresurserna, marken och den genetiska mångfalden,

c) en miljövänlig extensifiering av vinodlingen, och

d) användning av miljöplanering vid vinodling.

3. Systemet skall omfatta följande:

a) Omställning till andra sorter.

b) Förflyttning av vinodlingar.

c) Förbättringar av den teknik för att förvalta vinodlingar som har avseende på målen för detta system.

Systemet skall inte omfatta normal förnyelse av uttjänta vinodlingar.

4. Systemet får endast tas i anspråk i de regioner i en medlemsstat, där medlemsstaten har genomfört den inventering av produktionskapaciteten som avses i artikel 16.

Artikel 12

1. Förslagna omstruktureringsplaner får upprättas av

a) medlemsstaterna,

b) regioner i medlemsstaterna,

c) producentorganisationer, eller

d) branschorganisationer.

2. Medlemsstaten är ansvarig för att godkänna eller avslå en plan som denna själv inte har upprättat.

3. Planerna skall respektera föreskrifterna i detta kapitel och lagstiftningen om genomförande av dessa.

Artikel 13

1. Stöd för omstrukturering skall bara lämnas i fråga om planer som upprättats och, vid behov, godkänts. Stöd skall lämnas i följande former:

a) Kompensation till producenter för förlorade intäkter när planen genomförs.

b) Bidrag till de materiella kostnaderna för omstruktureringen.

2. Kompensation till producenter för förlorade intäkter får antingen innebära

a) tillåtelse att gamla och nya vinstockar får förekomma samtidigt under en bestämd period på högst tre år, utan hinder av bestämmelserna i kapitel I i denna avdelning, eller

b) ekonomisk gottgörelse som skall finansieras av gemenskapen.

3. Gemenskapens bidrag för de materiella kostnader som omstruktureringen medför får inte överstiga 50% av dessa kostnader. I regioner som är klassificerade som mål 1 enligt rådets förordning (EG) nr [om allmänna bestämmelser för strukturfonderna] (46), får gemenskapens bidrag inte överstiga 75%. Medlemsstaterna får inte i något av fallen lämna bidrag till kostnaden.

Artikel 14

1. Kommissionen skall göra preliminära fördelningar av medel till medlemsstaterna på årsbasis, på grundval av objektiva kriterier med beaktande av särskilda situationer och behov, och ansträngningar som skall göras med hänsyn till målen för systemet.

2. De preliminära fördelningarna skall anpassa till de faktiska utgifterna och de omarbetade utgiftsprognoser som medlemsstaterna överlämnar med beaktande av målen för systemet och tillgängliga medel.

Artikel 15

Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser

a) om minsta storlek för de berörda vinodlingarna,

b) om hur återplanteringsrätter som skapats när planerna tillämpas får utnyttjas,

c) som hindrar en ökning av produktionen när detta kapitel tillämpas,

d) om de maximala stödbeloppen per hektar.

KAPITEL IV UPPLYSNINGAR OCH ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 16

Inventeringen av produktionskapaciteten skall innehålla upplysningar om

a) de arealer i medlemsstaterna där vin odlas,

b) sorterna i fråga,

c) fördelningen på producenter och reserver av planteringsrätter och återplanteringsrätter, och

d) de nationella bestämmelser som har antagits vid tillämpning av kapitel I i denna avdelning.

Artikel 17

1. Kommissionen får göra bedömningar av

a) framställningen av produkter från vinsektorn,

b) den industriella användningen av dessa produkter,

c) utvecklingstendenserna i fråga om konsumtionen av vin och andra produkter från vinsektorn som är färdiga att konsumeras utan ytterligare bearbetning,

d) annan marknadshantering eller nödvändigheten att anpassa tillgången.

2. Kommissionen får anlita extern hjälp när den gör dessa bedömningar.

Artikel 18

1. Producenter av druvor avsedda för vinframställning och producenter av druvmust och vin skall varje år deklarera vilka mängder som producerats vid den senaste skörden.

2. Producenter av druvmust och vin och andra näringsidkare än detaljhandlare skall varje år deklarera sina lager av druvmust och vin, oavsett om dessa hänför sig till innevarande eller tidigare års skörd. Druvmust och vin som importerats från tredje land skall anges särskilt.

Artikel 19

1. Medlemsstaterna skall klassificera vinstockssorterna. Alla klassificerade sorter skall höra till arten Vitis vinifera eller komma från en korsning mellan denna art och andra arter av släktet Vitis.

2. I sin klassificering skall medlemsstaterna ange vilka vinstockssorter som är lämpliga för produktion av var och en av de kvalitetsviner fso som produceras i deras land. Dessa sorter skall vara av arten Vitis vinifera.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av mer restriktiva gemenskapsbestämmelser, får endast de vinstockssorter som ingår i klassifikationen planteras, återplanteras eller ympas inom gemenskapen.

4. Arealer som planteras med vinstockssorter som inte anges i klassifikationen skall röjas, utom om det som produceras på dessa arealer enbart är avsett att konsumeras av vinodlarens familj. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs för att kontrollera detta undantag.

5. Om sorter stryks ur klassifikationen, skall de röjas inom 15 år efter det att de har strukits.

Artikel 20

De föreskrifter som reglerar gemenskapens vinodlingsregister skall vara de som anges i förordning (EEG) nr 2392/86.

Artikel 21

Kapitlen I och II i denna avdelning skall inte tillämpas i medlemsstater där vinproduktionen inte överstiger 25 000 hektoliter under ett produktionsår. Denna produktion skall beräknas på grundval av den genomsnittliga produktionen under de fem föregående produktionsåren.

Artikel 22

Medlemsstaterna får anta strängare nationella föreskrifter om nyplantering eller återplantering av vinstockar och kräva att de ansökningar och de upplysningar som det finns bestämmelser om i denna avdelning skall kompletteras med andra uppgifter som behövs för att övervaka utvecklingen av produktionskapaciteten.

Artikel 23

1. Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om

a) formatet på och detaljeringsgraden i fråga om de upplysningar som krävs för den inventering som avses i artikel 16, och

b) förvaltningen av klassifikationen av vinstockssorter.

2. Bestämmelser om ett följedokument för vegetativt förökningsmaterial för vinstockar och närmare bestämmelser för dess tillämpning, även sådana som rör kontroll, får antas enligt förfarandet i artikel 75.

3. Förordning (EEG) nr 2392/86 får ändras eller upphävas, och närmare bestämmelser för dess tillämpning får antas, enligt förfarandet i artikel 75.

4. Enligt förfarandet i artikel 75 skall det också beslutas om huruvida en medlemsstat har genomfört den inventering som avses i artikel 16, och om det beslutet under vissa omständigheter skall återkallas, inbegripet de fall då medlemsstaten har underlåtit att göra den uppdatering av inventeringen som behövs.

AVDELNING III MARKNADSMEKANISMER

KAPITEL I STÖD TILL PRIVAT LAGRING

Artikel 24

1. Stöd skall lämnas för privat lagring av

a) bordsvin,

b) druvmust, koncentrerad druvmust och renad koncentrerad druvmust.

2. Stödet skall lämnas under förutsättning att ett långfristigt avtal om lagring ingås med interventionsorganen under perioden den 16 december 15 februari året därpå, på villkor som kommer att fastställas.

3. Långfristiga lagringsavtal skall ingås för en period som löper ut

a) tidigast den 1 september efter det att avtalet har ingåtts i fråga om bordsvin och tidigast den 1 augusti efter det att avtalet har ingåtts i fråga om druvmust, koncentrerad druvmust och renad koncentrerad druvmust, och

b) senast den 30 november efter den dag då avtalet ingicks.

Artikel 25

1. Ingåendet av lagringsavtal skall vara förenat med villkor, särskilt med avseende på de berörda produkternas kvalitet.

2. Lagringsavtal för bordsvin skall innehålla villkor om att stödutbetalningarna, och därmed producenternas motsvarande skyldigheter, skall upphöra för hela eller en del av den lagrade mängden, om marknadspriserna för den aktuella typen av bordsvin stiger över en nivå som kommer att fastställas.

3. Stödbeloppet för privat lagring får endast täcka tekniska lagringskostnader samt ränteavgifter, för vilka fasta satser kommer att fastställas.

4. För koncentrerad druvmust får detta belopp anpassas med en koefficient som motsvarar koncentrationsgraden.

Artikel 26

1. Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om

a) fastställandet av den nivå, sats och koefficient som anges i artikel 25,

b) att långfristiga lagringsavtal för bordsvin endast får ingås för särskilda bordsviner,

c) att druvmust som omfattas av ett långfristigt lagringsavtal helt eller delvis får omvandlas till koncentrerad druvmust eller renad koncentrerad druvmust under avtalets giltighetstid,

d) tillämpningen av villkor om upphörande av stödutbetalningar enligt artikel 25.2,

e) att druvmust och koncentrerad druvmust avsedda för framställning av druvsaft inte får omfattas av långfristiga lagringsavtal, och

f) avtalens löptid.

2. Enligt förfarandet i artikel 75 får bestämmelser fastställas om

a) att stödprogrammet för privat lagring inte skall tillämpas om det tydligt framgår av marknadsläget att programmet inte är motiverat, och

b) att möjligheten att ingå ytterligare långfristiga lagringsavtal får avbrytas när som helst om det motiveras av marknadsläget och särskilt av antalet avtal som redan har ingåtts.

KAPITEL II Destillation

Artikel 27

1. Det skall vara förbjudet att överpressa krossade eller okrossade druvor och att pressa jäsningsrester. Det skall vara förbjudet att jäsa om pressrester för andra ändamål än destillation.

2. Filtrering och centrifugering av jäsningsrester skall inte betraktas som pressning om

a) de framställda produkterna är av fullgod handelskvalitet, och

b) jäsningsresterna inte torkar in.

3. Fysiska eller juridiska personer eller sammanslutningar av sådana personer, som har framställt vin, skall leverera samtliga biprodukter från denna vinframställning till destillation. Undantag, helt eller delvis, får beviljas producenter som kan visa att de har ingått långfristiga lagringsavtal med tillverkare av aromatiserat vin.

4. Mängden alkohol i biprodukterna skall vara minst 10% av volymen alkohol i det vin som har producerats, om vinet har framställts direkt av druvor. Den får inte vara mindre än 5% om vinet har framställts av druvmust, till en del av druvmust i jäsning eller nytt, icke färdigjäst vin.

Om den avsedda procentsatsen inte skulle uppnås, måste de som omfattas av detta krav leverera en kvantitet vin från den egna produktionen, för att dessa procentsatser skall uppnås.

5. Leveransskyldigheten i punkt 3 kan istället uppfyllas genom leverans till en godkänd vinägerproducent.

6. De fysiska eller juridiska personer eller sammanslutningar av sådana personer som innehar biprodukter från annan bearbetning av druvor än vinframställning skall leverera dessa till destillation.

7. Medlemsstaterna får föreskriva att skyldigheten att destillera, enligt punkterna 3, 4 och 5, för vissa eller alla producenter skall ersättas med ett system som övervakas där biprodukter återtas från marknaden eller med andra system som garanterar att biprodukterna inte kommer att användas inom vinsektorn. Sådana system skall genomföras på grundval av objektiva kriterier. Om ett sådant system tillämpas, skall den berörda medlemsstaten underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits.

8. Inköpspriset för pressrester, jäsningsrester och vin som har levererats till destillation skall vara 0,995 ecu per volymprocent hl.

9. Det pris som betalas av destillatören får inte vara lägre än inköpspriset.

10. Destillatören får

a) antingen ta emot stöd för den produkt som skall destilleras, förutsatt att den produkt som erhålls genom destillation har en alkoholhalt på minst 52% vol., eller

b) leverera den produkt som erhålls genom destillation till interventionsorganet, förutsatt att den har en alkoholhalt på minst 92% vol.

11. Det får beslutas att leverans till interventionsorganet får ersättas med leverans till en aktör som har lämnat in ett anbud inom ramen för försäljning som organiseras för att avsätta destillationsprodukter.

12. Punkterna 1 11 skall inte tillämpas på druvsaft och koncentrerad druvsaft, eller druvmust och koncentrerad druvmust avsedd för framställning av druvsaft.

Artikel 28

1. Om vin framställs av en druvsort som i klassificeringen för samma administrativa enhet både finns upptagen som en druvsort för vinframställning, och som en sort avsedd för andra ändamål, skall den mängd vin som överstiger den normalt framställda mängden och som inte exporteras under det berörda produktionsåret destilleras före ett datum som kommer att fastställas. Om inte undantag medges, får detta vin inte flyttas annat än till en spritfabrik.

2. Den mängd vin som normalt framställs skall bestämmas med utgångspunkt från

a) de mängder som har framställts under en referensperiod som kommer att fastställas, och

b) den mängd vin som användas på traditionellt sätt.

3. Inköpspriset för vin som har levererats till destillation skall vara 1,34 ecu per volymprocent hl.

4. Det pris som betalas av destillatören får inte vara lägre än inköpspriset.

5. Destillatören får

a) antingen ta emot stöd för den produkt som skall destilleras, förutsatt att den produkt som erhålls genom destillation har en alkoholhalt på minst 52% vol., eller

b) leverera den produkt som erhålls genom destillation till interventionsorganet, förutsatt att den har en alkoholhalt på minst 92% vol.

6. Det får beslutas att leverans till interventionsorganet får ersättas med leverans till en aktör som har lämnat in ett anbud inom ramen för försäljning som organiseras för att avsätta destillationsprodukter.

7. Denna artikel skall tillämpas utan hinder av artikel 1.2.

Artikel 29

1. Gemenskapen får lämna stöd för destillation av bordsvin och vin som lämpar sig för framställning av bordsvin för att upprätthålla traditionell försörjning av vin till sektorn för spritdrycker.

2. Detta stöd skall lämnas i form av ett första stöd och ett andra stöd som betalas ut till destillatören.

3. Det första stödet skall lämnas på grundval av den volym bordsvin och den volym vin som lämpar sig för framställning av bordsvin som destillerats.

4. Nivån på det första stödet skall spegla

a) att det genomsnittliga pris destillatörerna betalar till vinproducenterna bör vara 2,488 ecu per volymprocent och hektoliter, och

b) behovet av att upprätthålla försörjningen till traditionella avsättningsmarknader inom sektorn för spritdrycker till konkurrenskraftiga priser.

5. Det första stödet skall genomföras på grundval av ett system med kontrakt som har ingåtts mellan destillatörer och vinproducenter.

6. Det andra stödet skall lämnas i form av en betalning för lagring av det framställda destillatet. Avsikten med stödet är att underlätta användningen av det första stödsystemet.

Artikel 30

1. Krisdestillation får vidtas om marknaden störs till följd av ovanligt stora överskott och/eller kvalitetsproblem.

2. Målen med åtgärden skall vara

a) att eliminera särskilda överskott, och

b) att säkerställa en oavbruten försörjning från en skörd till en annan.

3. Åtgärden skall vara frivillig för producenterna.

4. Åtgärden får begränsas till vissa kategorier vin eller till vissa produktionsområden.

Artikel 31

Alkohol som övertas av interventionsorganet skall antingen avsättas vid offentlig auktion eller genom ett anbudsförfarande. Den får inte avsättas inom sektorn för alkohol som skall användas till livsmedel.

Om försörjningen, genom tillämpning av artikel 29, inte säkras i den del av den sektor där det är obligatoriskt att använda vinalkohol, får det emellertid beslutas att sådan alkohol får avsättas inom den sektorn.

Artikel 32

1. Det inköpspris som fastställs för varje destillation, utom det som avses i artikel 27, och som gäller för viner som har framställts av producenter som har ökat alkoholhalten genom att lägga till sackaros eller druvmust och som har fått del av det stöd som anges i artikel 34, skall inom varje vinodlingsareal minskas både med ett lika stort schablonbelopp beräknat på grundval av den stödnivå som avses i artikel 34, och på grundval av ökningen av den alkoholhalt som föreskrivs för vinodlingsarealen i fråga.

2. På begäran av den berörda producenten skall minskningen endast tillämpas för de kvantiteter med avseende på vilken alkoholhalten ökats enligt punkt 1.

Artikel 33

1. Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Dessa föreskrifter får särskilt innehålla bestämmelser om

a) de undantag som avses i detta kapitel,

b) i fråga om artiklarna 27 och 28, de villkor enligt vilka destillationen skall genomföras, bedömningen av alkoholhalten i volym i det vin som har framställts, de villkor enligt vilka produkter får levereras till interventionsorganet, och inköpspriser för de destillationsprodukter som kan övertas av interventionsorganen eller de villkor som gäller för att bestämma dessa priser,

c) de miniminormer som pressrester och jäsningsrester skall uppfylla,

d) de villkor som skall gälla för återtagande under övervakning enligt artikel 27.7,

e) den mängd vin som normalt framställs, enligt vad som anges i artikel 28.2, och

f) förfarandet för tillämpningen av den åtgärd som avses i artikel 30, inklusive de produkter som omfattas av åtgärden, och flödet av destillerade produkter särskilt för att undvika störningar på marknaden för alkohol och spritdrycker.

2. Storleken på de stöd som avses i artiklarna 27 och 28 som skall göra det möjligt att avsätta produkterna, storleken på det stöd som avses i artikel 29 och regler som fastställer de omständigheter som kan leda till att den åtgärd som avses i artikel 30 utlöses, och nivån och formen på gemenskapens ekonomiska stöd för den åtgärden skall fastställas genom förfarandet i artikel 75.

KAPITEL III STÖD FÖR ANVÄNDNING AV DRUVMUST

Artikel 34

1. Härigenom införs ett stöd för användning av

a) koncentrerad druvmust, och

b) renad koncentrerad druvmust,

som framställts i gemenskapen, när dessa används för att öka alkoholhalten, enligt vad som anges i punkt C i bilaga IV och punkt F i bilaga V.

2. Stödet får förbehållas produkter som kommer från vinodlingszonerna C III, om handelsmönstren för druvmust och vin till blandning inte kan upprätthållas utan denna åtgärd.

3. Stödbeloppet skall fastställas i ecu per volymprocent potentiell alkoholhalt och per hektoliter koncentrerad druvmust eller renad koncentrerad druvmust, med beaktande av skillnaden mellan kostnaden för berikning genom tillsats av dessa produkter och genom tillsats av sackaros.

Artikel 35

1. Härigenom införs ett stöd för användning av

a) druvmust och koncentrerad druvmust som framställts inom gemenskapen för tillverkning av druvsaft eller andra produkter av sådan druvsaft,

b) druvmust och koncentrerad druvmust som produceras inom zonerna C III för framställning i Förenade kungariket och Irland av produkter som omfattas av undernummer 2206 00 i Kombinerade nomenklaturen, för vilka dessa medlemsstater, i enlighet med föreskrifter som har antagits enligt artikel 51, får tillåta att det används en sammansatt beteckning i vilken ordet "vin" ingår,

c) koncentrerad druvmust som framställs inom gemenskapen som huvudbeståndsdelen i en rad produkter som saluförs i Förenade kungariket och Irland med tydliga anvisningar till konsumenten om hur man av dem framställer en vinliknande dryck (hemgjort vin).

2. Om det emellertid visar sig att den geografiska begränsning som har avseende på framställning av druvmust och koncentrerad druvmust enligt punkt 1 b medför en snedvridning av konkurrensen, får det, med avvikelse från punkt 1 b, beslutas att detta stöd skall utvidgas till att omfatta druvmust och koncentrerad druvmust som produceras i andra regioner inom gemenskapen än inom zonerna C III.

3. De stöd som avses i punkt 1 skall endast lämnas för användning av produkter som framställs av vinstockssorter som är klassificerade enbart som druvor för vinframställning eller både som en druvsort för vinframställning och som en sort avsedd för andra ändamål, och får likaså lämnas för sådana druvor med ursprung i gemenskapen som kommer från samma sorter.

4. Stödbeloppen skall bestämmas så att anskaffningskostnaderna för druvmust och koncentrerad druvmust med ursprung inom gemenskapen kommer att ligga på en nivå som gör det möjligt att behålla de traditionella avsättningsmarknaderna för dessa produkter.

5. En del, som kommer att fastställas, av det stöd som avses i punkt 1 a skall användas för att organisera kampanjer för att främja konsumtion av druvsaft. För att organisera dessa kampanjer får stödet fastställas till en högre nivå än vad som följer av tillämpningen av punkt 4.

Artikel 36

1. Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Dessa föreskrifter skall särskilt innehålla bestämmelser om

a) villkoren för att lämna det stöd som avses i artikel 34.1,

b) de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa kontroll av användningen av de produkter som avses i artikel 35.1,

c) det stödbelopp som avses i artiklarna 34 och 35 som skall bestämmas innan varje produktionsår börjar,

d) det beslut som avses i artikel 35.2.

KAPITEL IV ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 37

Producenter som omfattas av de skyldigheter som avses i artiklarna 27 och 28 skall kunna omfattas av de interventionsåtgärder som följer av denna avdelning, under förutsättning att de under en referensperiod som kommer att fastställas har uppfyllt de ovan angivna skyldigheterna. Den perioden skall, liksom tillämpningsföreskrifterna till denna artikel, antas enligt förfarandet i artikel 75.

Artikel 38

1. Om orimligt höga priser noteras på gemenskapsmarknaden för en viss vintyp och det är sannolikt att denna situation kommer att bestå och således orsaka störningar på denna marknad, fär kommissionen vidta de åtgärder som är nödvändiga.

2. Om det behövs för att stödja marknaden för bordsvin, får interventionsåtgärder beslutas i fråga om de produkter som anges i artikel 1.2 b och som inte är bordsviner, enligt förfarandet i artikel 75.

AVDELNING IV PRODUCENTORGANISATIONER OCH BRANSCHORGANISATIONER

KAPITEL I PRODUCENTORGANISATIONER

Artikel 39

1. I denna förordning avses med producentorganisation varje juridisk person

a) som har bildats på eget initiativ av producenter av de produkter som omfattas av denna förordning,

b) med särskilt syfte att

i) säkerställa produktionsplaneringen och anpassa denna till efterfrågan, särskilt vad gäller kvantitet och kvalitet,

ii) främja koncentrationen av utbudet och avyttring av medlemmarnas produktion,

iii) minska produktionskostnaderna och stabilisera produktionspriserna,

iv) främja miljövänliga odlings- och produktionsmetoder och en avfallshantering som är miljövänlig, särskilt för att skydda kvaliteten på vatten, mark och landskap, samt för att bevara och/eller främja den biologiska mångfalden,

c) vars stadgar särskilt ålägger de sammanslutna producenterna att

i) tillämpa de regler som producentorganisationen antagit vad gäller rapportering om produktionen, produktionen i sig, saluföring och miljöskydd,

ii) i fråga om varje produkt som omfattas av denna förordning för en bestämd anläggning inte vara medlem i mer än en av de producentorganisationer som avses i punkt a,

iii) sälja hela sin produktion genom förmedling av producentorganisationen. Om producentorganisationen tillåter det och på de villkor som denna fastställer får dock de sammanslutna producenterna

- sälja högst 25% av sin produktion från sin anläggning direkt till konsumenter för deras personliga bruk, och dessutom

- själva eller genom förmedling av en annan producentorganisation, som deras egen organisation utser, saluföra produkter som utgör en marginell kvantitet i förhållande till den kvantitet som den egna organisationen kan saluföra,

- genom förmedling av en annan producentorganisation, som deras egen organisation utser, saluföra produkter som på grund av sina egenskaper den egna organisationen normalt inte handlar med,

iv) tillhandahålla de uppgifter som producentorganisationen begärt för statistiska ändamål, särskilt i fråga om odlingsarealer, skördade kvantiteter, avkastning och direktförsäljning,

d) i vars stadgar fastställs

i) bestämmelser för fastställande, antagande och ändring av de regler som avses i c 1,

ii) avgifter som medlemmarna skall åläggas att betala för finansieringen av producentorganisationen,

iii) regler som gör det möjligt för medlemmarna att på ett demokratiskt sätt kontrollera organisationen och beslutsförfarandet,

iv) påföljder vid överträdelser av stadgarna, särskilt om de ekonomiska bidragen inte betalas, eller de regler som producentorganisationen har fastställt inte följs,

v) regler för antagande av nya medlemmar, särskilt en minsta tid för medlemskap,

vi) de regler om bokföring och budget som är nödvändiga för att organisationen skall fungera, och

e) som har erkänts av den berörda medlemsstaten i enlighet med villkoren i punkt 2.

2. Medlemsstaterna skall vid tillämpningen av denna förordning erkänna alla producentgrupper som ansöker om ett erkännande som producentorganisation på följande villkor:

a) De uppfyller kraven i punkt 1 och kan i detta syfte, tillsammans med övrigt underlag, visa att de har ett lägsta antal producenter som medlemmar och en lägsta kvantitet avsättningsbar produktion som skall fastställas enligt förfarandet i artikel 75.

b) De erbjuder tillräckliga garantier i fråga om verksamhetens genomförande, både vad gäller varaktighet och effektivitet.

c) De gör det faktiskt möjligt för medlemmarna att få det tekniska stöd som behövs för att införa miljövänliga odlingsmetoder.

d) De ställer till medlemmarnas faktiska förfogande de tekniska hjälpmedel som behövs för lagring, förpackning och saluföring av deras produkter samt säkerställer en kommersiell, bokföringsmässig och budgetmässig förvaltning som lämpar sig för de uppgifter de åtagit sig.

Artikel 40

1. Medlemsstaterna skall

a) inom tre månader efter det att ansökan och relevant underlag lämnats in besluta om huruvida erkännande skall beviljas,

b) utföra regelbundna kontroller för att säkerställa att producentorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande, och besluta om de sanktioner som skall tillämpas om organisationerna inte uppfyller villkoren och vid behov besluta att återkalla erkännandet,

c) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut om beviljande av eller avslag på en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.

2. Kommissionen skall genom kontroller säkerställa att bestämmelserna i artikel 39 och i punkt 1 b i denna artikel följs och efter sådana kontroller i förekommande fall begära att medlemsstaten återkallar erkännandet.

Artikel 41

1. Om en producentorganisation, eller en sammanslutning av producentorganisationer med samma regler som är verksamma i ett visst ekonomiskt område i fråga om en produkt anses vara representativ för produktionen och producenterna inom det området, får den berörda medlemsstaten, på begäran av denna organisation eller sammanslutning för de producenter som är etablerade inom detta område och som inte tillhör den organisationen eller sammanslutningen, göra de regler som avses i 39.1 c i bindande.

2. I denna artikel avses med ekonomiskt område en geografisk zon som består av produktionsområden som gränsar till varandra eller ligger nära varandra och där produktions- och saluföringsvillkoren är enhetliga.

3. En producentorganisation eller sammanslutning av producentorganisationer skall anses vara representativ i den mening som avses i punkt 1 om den omfattar minst två tredjedelar av producenterna i det ekonomiska område den är verksam och omfattar minst två tredjedelar av produktionen i det området.

4. De regler som har gjorts bindande för alla producenter i ett visst ekonomiskt område

a) får inte skada andra producenter i medlemsstaten eller i gemenskapen,

b) skall inte, om de inte uttrycklingen omfattar dessa, gälla produkter som har levererats för bearbetning inom ramen för ett kontrakt som har undertecknats före produktionsårets början, med undantag för reglerna om rapportering av produktionen,

c) får inte strida mot gällande gemenskapslagstiftning och gällande nationell lagstiftning.

5. Medlemsstaterna skall till kommissionen genast anmäla de regler som de har gjort bindande för samtliga producenter inom ett visst ekonomiskt område. Dessa regler skall offentliggöras i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

6. Kommissionen skall besluta att en medlemsstat i följande fall skall upphäva den utsträckning av reglerna som den har beslutat:

a) Om den konstaterar att utsträckningen till andra producenter medför att konkurrensen i fråga om en väsentlig del av den inre marknaden inte fungerar, att den har en negativ inverkan på det fria handelsutbytet eller äventyrar målen i artikel 39 i fördraget.

b) Om den konstaterar att artikel 85.1 i fördraget är tillämplig på det avtal, det beslut eller de samordnade förfaranden som utvidgningen grundar sig på. Det beslut som kommissionen fattar med hänsyn till detta avtal, detta beslut eller detta samordnade förfarande skall tillämpas först från och med dagen för detta konstaterande.

c) Om den, efter de kontroller som utförts i efterhand konstaterar att denna artikel inte har följts.

7. Om punkt 1 tillämpas får den berörda medlemsstaten, om underlag framläggs, besluta att producenter som inte är medlemmar skall betala organisationen, eller i förekommande fall sammanslutningen, den del av det ekonomiska bidrag som lämnas av de producenter som är medlemmar och som är avsedda att täcka

a) de administrativa kostnader som uppkommer genom tillämpning av den ordning som avses i punkt 1, eller

b) kostnaderna för forskning, marknadsundersökningar och försäljningskampanjer som genomförs av organisationen eller sammanslutningen och som gynnar alla producenter i området.

8. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna en förteckning över de ekonomiska områden som avses i punkt 2. Inom en månad efter överlämnandet, skall kommissionen godkänna förteckningen eller, efter samråd med den berörda medlemsstaten, besluta om de ändringar som denna skall göra i förteckningen. Den godkända förteckningen skall offentliggöras i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

KAPITEL 2 BRANSCHORGANISATIONER

Artikel 42

1. I denna förordning avses med erkända branschorganisationer, nedan kallade "branschorganisationer", varje juridisk person som

a) består av företrädare för näringsverksamhet med anknytning till produktion av och/eller saluföring och/eller bearbetning av de produkter som omfattas av denna förordning,

b) har bildats på initiativ av samtliga eller några av de organisationer eller sammanslutningar som den består av,

c) som i en eller flera regioner inom gemenskapen bedriver flera av följande verksamheter med beaktande av konsumenternas intressen:

i) Att förbättra kunskapen om och insynen i produktionen och marknaden.

ii) Att bidra till att utsläppandet på marknaden av produkter samordnas på ett bättre sätt, särskilt genom forskning och marknadsundersökningar.

iii) Att utarbeta standardavtal som är förenliga med gemenskapens regler.

iv) Att arbeta för en ökad uppskattning av produkterna.

v) Att tillhandahålla den information och genomföra den forskning som behövs för att anpassa produktionen till produkter som är mer lämpade för marknadens krav och konsumenternas smak och förväntningar, särskilt i fråga om produktkvalitet och miljöskydd.

vi) Att söka efter metoder för att begränsa användningen av växtskyddsprodukter och andra produktionselement som säkerställer produktkvalitet och mark- och vattenskydd.

vii) Att utveckla metoder och redskap för att förbättra produktkvaliteten i alla produktions-, vinframställnings- och saluföringsled.

viii) Att undersöka utvecklingsmöjligheterna för och skydda ekologiskt jordbruk, ursprungs- och kvalitetsbeteckningar och geografiska beteckningar.

ix) Att gynna integrerad produktion eller andra miljövänliga produktionsmetoder.

d) har erkänts av den berörda medlemsstaten enligt de villkor som anges i punkt 2.

2. Om medlemsstatens struktur berättigar till det, får medlemsstaterna som branschorganisation erkänna alla organisationer som är etablerade inom deras territorium som lämnar in en korrekt ansökan, på villkor att

a) de bedriver sin verksamhet i en eller flera av regionerna inom detta territorium,

b) de representerar en betydande andel av produktionen av och/eller handeln med och/eller bearbetningen av de produkter som omfattas av denna förordning i regionen eller regionerna i fråga och, om flera regioner berörs, har en viss lägsta representativitet i fråga om var och en av de branscher de representerar i var och en av de berörda regionerna,

c) de genomför flera av de åtgärder som avses i punkt 1 c,

d) de inte själva bedriver vare sig produktions-, bearbetnings- eller saluföringsverksamhet i fråga om de produkter som omfattas av denna förordning,

e) de inte på ett negativt sätt inverkar på marknadsorganisationen eller utför någon sådan verksamhet som avses i artikel 43.1.

3. Innan något erkännande ges skall medlemsstaterna till kommissionen anmäla vilka branschorganisationer som har ansökt om erkännande, överlämna alla relevanta uppgifter om deras representativitet och om de olika verksamheter som dessa bedriver, tillsammans med alla andra uppgifter som behövs för en bedömning. Kommissionen får göra invändningar mot erkännandet inom två månader räknat från mottagandet av en sådan anmälan.

4. Medlemsstaterna skall

a) inom tre månader efter det att ansökan åtföljd av fullständigt underlag lämnades in besluta om erkännande skall beviljas,

b) regelbundet kontrollera att branschorganisationerna uppfyller villkoren för erkännande, om villkoren inte iakttas bestämma de påföljder som är tillämpliga i fråga om sådana organisationer och, om nödvändigt, besluta att återkalla erkännandet,

c) återkalla erkännandet om

i) villkoren för erkännandet enligt denna förordning inte längre uppfylls,

ii) branschorganisationen bryter mot något av förbuden i artikel 43.1 utan att detta påverkar tillämpningen av straffrättsliga påföljder som följer av den nationella lagstiftningen,

d) inom två månader till kommissionen anmäla varje beslut att bevilja eller avslå en ansökan om erkännande eller om återkallelse av ett erkännande.

5. Endast en producentorganisation får erkännas för produktion av kvalitetsvin fso i en särskild region.

6. Kommissionen skall säkerställa att punkterna 2 och 4 b följs genom att utföra kontroller och får, efter sådan kontroll, begära att en medlemsstat återkallar ett erkännande.

7. Ett erkännande skall innebära ett tillstånd att bedriva sådan verksamhet som anges i punkt 1 c, på de villkor som anges i den här förordningen.

8. Kommissionen skall i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra en förteckning över de erkända branschorganisationerna, med angivande av ekonomiskt område eller verksamhetsområde och de verksamheter som genomförs i enlighet med artikel 44. Även återkallelser av erkännanden skall offentliggöras.

Artikel 43

1. Utan hinder av artikel 1 i rådets förordning nr 26 (47), skall artikel 85.1 i fördraget inte tillämpas i fråga om erkända branschorganisationers avtal, beslut och samordnade förfaranden, som syftar till att genomföra de åtgärder som avses i artikel 42.1 c och som inte

a) innebär att några priser fastställs, utan att det påverkar tillämpningen av åtgärder som branschorganisationer vidtagit vid tillämpning av särskilda bestämmelser i gemenskapslagstiftningen,

b) leder till någon form av uppdelning av marknaderna inom gemenskapen,

c) leder till diskriminering eller sätter konkurrensen ur spel för en betydande del av de berörda produkterna, eller

d) leder till en snedvridning av konkurrensen som inte är nödvändig för att uppnå målen för den gemensamma jordbrukspolitik som branschåtgärderna syftar till.

2. Ett kommissionsbeslut som anger att artikel 85.1 i fördraget skall tillämpas i fråga om avtal, beslut eller samordnade förfaranden skall inte träda i kraft före det datum då den berörda branschorganisationen underrättas om beslutet.

Artikel 44

1. Om en branschorganisation som är verksam inom ett eller flera särskilda områden i en medlemsstat i fråga om en viss produkt anses vara representativ för produktionen av och/eller handeln med och/eller bearbetningen av denna produkt, får den berörda medlemsstaten, på begäran av denna organisation och under en begränsad tid föreskriva att vissa avtal, beslut eller samordnade förfaranden som har beslutats inom den organisationen skall vara bindande för de aktörer, även enskilda sådana, som bedriver verksamhet i området eller områdena i fråga men som inte är medlem av organisationen.

2. En branschorganisation skall anses vara representativ i den mening som avses i punkt 1 om den omfattar minst två tredjedelar av produktionen av och/eller handeln med och/eller bearbetningen av produkten eller produkterna i fråga i området eller områdena i fråga. Om en ansökan om att utvidga dess regler omfattar flera områden, skall branschorganisationen ha en viss lägsta representativitet för varje bransch som de förenar i vart och ett av de berörda områdena.

3. De regler i fråga om vilken utvidgning får begäras skall gälla ett av följande områden:

a) Produktions- och marknadsrapportering.

b) Produktionsregler som är strängare än de som följer av gemenskapslagstiftningen eller nationell lagstiftning.

c) Utarbetande av standardavtal som är förenliga med gemenskapslagstiftningen.

d) Regler om saluföring.

e) Regler om miljöskydd.

f) Åtgärder för att främja och öka uppskattningen av produkterna.

g) Åtgärder för att skydda ekologiskt jordbruk och ursprungs- och kvalitetsbeteckningar och geografiska beteckningar.

Dessa regler skall ha varit tillämpliga i minst ett regleringsår. De får göras bindande i längst tre regleringsår och de får inte negativt påverka andra aktörer i medlemsstaten eller i gemenskapen.

Artikel 45

1. Medlemsstaterna skall genast till kommissionen anmäla de regler som de har gjort bindande för alla aktörer i ett eller flera särskilda områden. Dessa regler skall offentliggöras i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

2. Före detta offentliggörande, skall kommissionen underrätta den kommitté som avses i artikel 74 om alla anmälningar om utvidgning av branschorganisationsavtal.

3. Kommissionen skall besluta att en medlemsstat skall upphäva den utvidgning av reglerna som den beslutat, under de förhållanden som anges i artikel 41.6.

4. Om reglerna utvidgas för en eller flera produkter och om en eller flera sådana verksamheter som avses i artikel 44.3 första stycket som bedrivs av en branschorganisation är av allmänt ekonomiskt intresse för de personer vars verksamheter har anknytning till en eller flera av produkterna i fråga, får den medlemsstat som har erkänt organisationen besluta att de enskilda aktörer eller de grupper som inte är medlemmar i organisationen men som drar nytta av dessa verksamheter skall betala organisationen hela eller delar av det ekonomiska bidrag som dess medlemmar har betalat, i den utsträckning bidragen är avsedda att täcka de kostnader som är en direkt följd av de berörda verksamheterna.

AVDELNING V ENOLOGISKA METODER OCH PROCESSER SAMT PRODUKTSPECIFIKATIONER, BESKRIVNINGAR OCH BETECKNINGAR, PRESENTATION OCH SKYDD

KAPITEL I ENOLOGISKA METODER OCH PROCESSER SAMT PRODUKTSPECIFIKATIONER

Artikel 46

1. Tillåtna enologiska metoder och processer införs för framställning av andra produkter som omfattas av denna förordning än druvsaft och koncentrerad druvsaft samt druvmust och koncentrerad druvmust avsedd för framställning av druvsaft.

2. Enologiska metoder och processer får endast användas för att säkerställa att framställning, lagring och förädling av produkten sker på ett korrekt sätt.

3. Tillåtna enologiska metoder och processer får inte innebära tillsats av vatten, utom då det särskilt krävs av tekniska skäl, och av alkohol, med undantag för färsk druvmust vars jäsning har avbrutits genom tillsats av alkohol, likörvin, mousserande vin, pärlande vin och vin avsett för destillation som har tillsatts alkohol.

4. Medlemsstaterna får i fråga om enologiska metoder och processer samt produktspecifikationer införa strängare bestämmelser för att säkerställa att kvalitetsvin fso och bordsvin som beskrivs med en geografisk beteckning, och framställs inom deras territorium samt mousserande vin och likörvin bevarar de egenskaper som är kännetecknande för dessa produkter. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessa bestämmelser, och kommissionen skall i sin tur underrätta övriga medlemsstater.

5. Om inte något annat har beslutats får endast druvsorter som i den klassificering som fastställs enligt artikel 19 är upptagna som druvsorter för vinframställning, eller produkter som härrör från dessa, användas i gemenskapen för framställning av

a) druvmust vars jäsning har avbrutits genom tillsats av alkohol,

b) koncentrerad druvmust,

c) renad koncentrerad druvmust,

d) vin som lämpar sig för framställning av bordsvin,

e) bordsvin,

f) kvalitetsvin fso,

g) likörvin,

h) druvmust i jäsning framställd av lätt torkade druvor.

Artikel 47

1. De tillåtna enologiska metoder och processer som gäller berikning, syratillsats, avsyrning och sötning samt regler för högsta tillåtna halt av svaveldioxid och flyktiga syror anges i punkt A G i bilaga IV.

2. Tillåtna enologiska metoder och processer samt regler för framställning av mousserande vin anges i punkt H i bilaga IV. Dessa regler gäller inte för dietetiskt mousserande vin.

3. Tillåtna enologiska metoder och processer samt regler för framställning av likörvin anges i punkt I i bilaga IV.

Artikel 48

1. Av de produkter som omfattas av KN-nummer 2204 10, 2204 21 och 2204 29 får endast likörvin, mousserande vin, mousserande vin med tillsatt koldioxid, pärlande vin, pärlande vin med tillsatt koldioxid, kvalitetsvin fso, och, vid behov, utan hinder av artikel 49.1, legalt importerade viner och bordsviner utbjudas till försäljning eller levereras för direkt konsumtion inom gemenskapen.

2. Med undantag av vin på flaska beträffande vilket det kan visas att tappningen skedde före den 1 september 1971, får vin, bortsett från kvalitetsvin fso som härrör från druvor av de vinstockssorter som avses i artikel 46.5, men som inte svarar mot definitionerna i punkt 12 18 i bilaga I, endast användas för konsumtion för husbehov, för framställning av vinättika eller för destillation.

3. Under år med ogynnsamma väderleksförhållanden får det beslutas att produkter från vinodlingszonerna A och B som inte har den lägsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som har fastställts för den berörda zonen, får användas inom gemenskapen för framställning av mousserande vin och mousserande vin med tillsatt koldioxid, förutsatt att sådant vin har en verklig alkoholhalt i volym av minst 8,5% vol., eller för framställning av pärlande vin med tillsatt koldioxid. I dessa fall skall berikningen av vinerna ske med iakttagande av de gränsvärden som avses i punkt D 5 i bilaga IV.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av strängare bestämmelser som medlemsstaterna tillämpar med avseende på denna framställning inom deras territorium av produkter som inte omfattas av KN-nummer 2204 10, 2204 21 och 2204 29, får färsk druvmust vars jäsning har avbrutits genom tillsats av alkohol endast användas för framställning av dessa produkter.

5. Druvsaft och koncentrerad druvsaft får inte omvandlas till vin eller tillsättas vin. Dessa produkter skall kontrolleras med hänsyn till deras användningsområde. De får inte jäsas till alkohol inom gemenskapens territorium.

6. Bestämmelserna i punkterna 4 och 5 skall inte tillämpas på produkter avsedda för framställning i Förenade kungariket och Irland av produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00 för vilka dessa medlemsstater, enligt regler som antagits enligt artikel 51, får tillåta användning av en sammansatt beteckning i vilken ordet "vin" ingår.

7. Vin som lämpar sig för framställning av bordsvin, men som inte uppnår den lägsta verkliga alkoholhalt i volymprocent som krävs för bordsvin, får endast släppas ut på marknaden för framställning av mousserande vin, framställning av vinättika, destillation och andra industriella ändamål. Berikning av sådant vin och blandning av det med bordsvin i syfte att höja dess verkliga alkoholhalt i volymprocent till den nivå som krävs för bordsvin, får endast äga rum hos vinproducenten eller för dennes räkning.

8. Med undantag av alkohol, dryckessprit och piquettevin, får varken vin eller andra drycker avsedda för direkt konsumtion framställas av jäsningsrester eller pressrester.

9. Piquettevin får, om det är tillåtet att framställa detta i den berörda medlemsstaten, endast användas till destillation eller för husbehovskonsumtion.

10. Vin med tillsatt alkohol avsett för destillation får endast användas för detta ändamål. Importerat vin med tillsatt alkohol avsett för destillation får dock användas för framställning av dryckessprit.

11. Druvmust i jäsning framställd av lätt torkade druvor får endast släppas ut på marknaden för framställning av likörvin och endast inom de vinodlingsområden där detta var brukligt den 1 januari 1985.

Artikel 49

Följande produkter får inte bjudas ut eller levereras för direkt konsumtion:

a) Produkter enligt KN-nummer 2204 10, 2204 21, 2204 29 och 2204 30 10, som har varit föremål för biologiska behandlingar som inte är tillåtna enligt gemenskapsregler, eller om detta är tillåtet, enligt nationella bestämmelser, oavsett om de är importerade eller inte.

b) Produkter som avses i artikel 1.2 a, b och c som inte är av sund och god marknadsmässig kvalitet.

c) Produkter som avses i artikel 1.2 som inte svarer mot definitionerna i bilaga I.

Artikel 50

1. Tillämpningsföreskrifter till detta kapitel och bilaga IV skall antas enligt förfarandet i artikel 75. Föreskrifterna skall särskilt innehålla bestämmelser om

a) vad gäller punkt A i bilaga IV, övergångsåtgärder för vin framställt före den 1 september 1986 och ändringar i förteckningen över viner i punkt 2,

b) de beslut, undantag, avvikelser och förteckningar som avses i detta kapitel och bilaga IV,

c) tillämpningen av punkterna C G i bilaga IV på produkter som har skördats i områden i gemenskapen som inte ingår i de vinodlingszoner som anges i bilaga III, och

d) vad gäller punkt I i bilaga IV, de förteckningar som avses i punkterna 2 b och 6, de undantag som avses i punkt 4 b och det förfarande för deklaration och registrering som avses i punkt 6 i denna.

2. Följande föreskrifter skall antas enligt förfarandet i artikel 75:

a) Andra tillåtna enologiska metoder och processer än de som anges i punkterna C I i bilaga IV för att framställa och lagra de produkter som avses i artikel 46.1.

b) Bestämmelser för blandning av must och vin. Om det finns bestämmelser för blandning av vitt och rött vin, får andelen vitt vin i slutprodukten inte överstiga 10%.

c) Renhets- och identitetsspecifikationerna för de ämnen som ingår i enologiska metoder.

d) Förvaltningsföreskrifter för att genomföra tillåtna enologiska metoder och processer. Föreskrifterna får innehålla bestämmelser om att vissa enologiska metoder och processer endast får användas under överinseende av en av medlemsstaten godkänd person som har tillräckliga kunskaper för att kunna garantera att produkten uppfyller kraven på kvalitet, livsmedelshygien och sundhet.

c) Villkoren för innehav, omsättning och användning av de produkter som avses i artikel 49, eller förteckningar över produkter undantagna från kraven i denna artikel, liksom de kriterier som i enskilda fall skall göra det möjligt att undvika alltför stor stränghet, samt de villkor enligt vilka medlemsstaterna får tillåta innehav, omsättning och användning av andra produkter än de som avses i artikel 49 a som inte uppfyller bestämmelserna i denna förordning eller bestämmelser som har antagits enligt denna förordning.

f) Villkoren för användning för försöksändamål av andra icke tillåtna enologiska metoder och processer.

3. Föreskrifter om sådana analysmetoder för att bestämma sammansättningen av de produkter som omfattas av denna förordning och föreskrifter som gör det möjligt att fastställa om dessa produkter har genomgått någon behandling som står i strid med tillåtna enologiska metoder skall antas enligt förfarandet i artikel 75.

Vid behov skall gränsvärden för ämnen vars närvaro tyder på att vissa enologiska metoder har använts och tabeller med jämförande analysdata antas enligt samma förfarande.

Om gemenskapsbestämmelser saknas för analysmetoder eller för de bestämmelser som avses i första stycket för detektion och kvantifiering av de ämnen som söks i den berörda produkten, skall följande analysmetoder användas:

a) De metoder som är tillåtna av Internationella vinkontoret och har offentliggjorts av detta organ.

b) Om det inte finns någon lämplig analysmetod bland de metoder som avses i a, en analysmetod som uppfyller Internationella standardiseringskommissionens normer.

c) Om metoder enligt punkterna a och b saknas, och med hänsyn till metodens noggrannhet, repeterbarhet och reproducerbarhet:

i) En analysmetod som är tillåten i den berörda medlemsstaten, eller

ii) vid behov, en annan lämplig analysmetod.

Automatiserade analysmetoder som används i stället för gemenskapsmetoder skall anses likvärdiga med de gemenskapsmetoder för analys som avses i första stycket, förutsatt att det enligt förfarandet i artikel 75 har fastställts att de erhållna resultaten med avseende på noggrannhet, repeterbarhet och reproducerbarhet är minst likvärdiga med de resultat som erhålls med motsvarande gemenskapsmetod.

KAPITEL II BESKRIVNING, BETECKNING, PRESENTATION OCH SKYDD

Artikel 51

1. Regler om beskrivning, beteckning och presentation av de produkter som omfattas av denna förordning införs. Reglerna skall särskilt ha till ändamål att

a) skydda konsumentens legitima intressen,

b) skydda producenternas legitima intressen,

c) den inre marknaden fungerar väl, och

d) främja framställning av kvalitetsprodukter.

2. Reglerna skall särskilt omfatta bestämmelser som

a) förutsätter att vissa termer används,

b) på vissa villkor tillåter användning av vissa termer,

c) tillåter användning av vissa termer under förutsättning att användaren kan visa att det är motiverat att använda dem,

d) reglerar användningen av geografiska och traditionella beteckningar för kvalitetsviner fso och vissa bordsviner, och

e) reglerar skydds- och övervakningsordningen för vissa termer, bland annat dem som används för kvalitetsviner fso. Detta skydd får omfatta även andra produkter än de som är medtagna i förteckningen i artikel 1.2.

3. Importerat vin avsett för direkt konsumtion som beskrivs med hjälp av en geografisk beteckning får i samband med att det säljs i gemenskapen, under förutsättning av ömsesidighet, omfattas av den skydds- och övervakningsordning som avses i punkt 2 e.

4. Bestämmelserna i punkt 3 skall genomföras genom avtal med berörda tredje länder som skall förhandlas och ingås enligt förfarandet i artikel 113 i fördraget.

Artikel 52

1. Medlemsstaterna skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att, på de villkor som anges i artiklarna 23 och 24 i avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter, göra det möjligt för berörda parter att förhindra användningen i gemenskapen av geografiska beteckningar fästa på de produkter som anges i artikel 1.2 b i fråga om produkter som inte härrör från den plats den geografiska beteckningen anger, även om produktens verkliga ursprung anges eller den geografiska beteckningen används i översatt text eller åtföljs av uttryck som "typ", "slag", "stil", "imitation" eller liknande.

2. I denna artikel avses med geografisk beteckning en beteckning som identifierar en produkt såsom härrörande från ett territorium i ett tredje land som är medlem i Världshandelsorganisationen eller från ett område eller en ort inom detta territorium och om en viss kvalitet, ett vi