Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om vissa rättsliga aspekter på den elektroniska handeln på den inre marknaden (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

1. BAKGRUND

Den 18 november 1998 antog kommissionen ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om vissa rättsliga aspekter på den elektroniska handeln på den inre marknaden [1]. Förslaget överlämnades till Europaparlamentet och rådet den 23 december 1998. Den 29 april 1999 [2] lämnade Ekonomiska och sociala kommittén sitt yttrande. Europaparlamentet rådfrågades enligt medbeslutandeförfarandet och granskade förslaget närmare i utskottet för rättsliga frågor och medborgarrätt (det för rapporten ansvariga utskottet), utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd samt i utskottet för kultur, ungdomsfrågor, utbildning och media (rådgivande utskott). Efter att ha emottagit och övervägt yttrandena från de tre andra utskotten (antagna den 18, 16 resp. 24 mars 1999 ) röstade utskottet för rättsliga frågor enhälligt för rapporten den 22 april 1999. Europaparlamentet antog sitt yttrande [3] vid plenarsammanträdet den 6 maj 1999 där kommissionens förslag godkändes, med förbehåll för parlamentets förslag till ändringar, och i vilket kommissionen, i enlighet med EG-fördragets artikel 250.2, anmodas ändra sitt förslag i enlighet med dessa ändringsförslag.

[1] KOM (1998) 586 slutlig, 18.11.1998, EGT C 30, 5.2.1999, s. 4

[2] EGT C 169, 16.06.99

[3] Europaparlamentets betänkande (A4-0248/99) av den 6.5.1999

2. DET ÄNDRADE FÖRSLAGET

Europaparlament stöder i princip det tillvägagångssätt och de huvudsakliga elementen i kommissionens förslag. Detta är särskilt viktigt när det gäller det starka och uttalade stöd för de grundläggande principerna för den inre marknaden som det ursprungliga förslaget bygger på.

De ändringar som föreslås av parlamentet är till största delen av teknisk natur. Kommissionen godtar de flesta ändringsförslagen helt eller delvis, i vissa fall efter redaktionella ändringar.

2.1. Ändringar som godtagits

De ändringar som lagts fram av parlamentet, godtagits av kommissionen och tagits med oförändrade, rör följande:

2.1.1. Ändringarna i ingressen

Ändringar som rör förslagets räckvidd:

· Andra skälet har ändrats så att hänsyn tas till ändringsförslag 1 som understryker att den elektroniska handeln kan öka den europeiska industrins konkurrenskraft.

· Ett nytt skäl 2a har infogats där särskild uppmärksamhet fästs vid det faktum att gemenskapsrätten kommer att se till att informationssamhällets tjänster utvecklas på ett sådant sätt att det gynnar både de europeiska medborgarna och operatörerna.

· Ett nytt skäl 16b har infogats för att integrera ändringsförslag 18 i texten, som understryker att direktivet skapar jämvikt mellan de olika intressena och fastställer de principer på vilka överenskommelser och standarder inom denna bransch kan baseras.

· Ett nytt skäl 22a har infogats för att integrera ändringsförslag 20 i texten, som understryker att elektronisk handel är ett utmärkt sätt att tillhandahålla offentliga tjänster på det kulturella, utbildningsrelaterade och språkliga området.

Ändringar som rör målsättningarna och principerna bakom förslaget:

· Ett nytt skäl 2b har infogats för att integrera ändringsförslag 24 i texten som noterar att den fria rörligheten när det gäller informationssamhällets tjänster kan vara ett uttryck för yttrandefriheten, sådan den fastställs i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna.

· Ett nytt skäl 4a har infogats för att integrera ändringsförslag 4 i texten som rör vikten av att en hög grad av integration uppnås på området för elektronisk handel i gemenskapen.

· Ett nytt skäl 16c har infogats för att integrera ändringsförslag 16 i texten som understryker behovet av fungerande tillgång till tvistelösning inklusive lämpliga rättsliga åtgärder och behovet av att undersöka möjligheterna att genomföra rättsliga åtgärder på elektronisk väg.

Ändringsförslag som förtydligar vissa av förslagets aspekter:

· Skäl 6 har ändrats för att integrera ändringsförslag 7 i texten som lägger skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten till den förteckning över allmänna intressen som omnämns i skälet.

· Ett nytt skäl 9a har infogats för att integrera ändringsförslag 17 i texten som ytterligare förtydligar definitionen av begreppet "användaren av en tjänst" som framgår av artikel 2.d.

· Skäl 14 har ändrats för ta hänsyn till ändringsförslag 12 som konstaterar att förslaget inte bör påverka tillämpningen av direktiv 92/28 om marknadsföring av humanläkemedel.

· Skäl 15 har ändrats för ta hänsyn till ändringsförslag 13 som konstaterar att medlemsstaterna, för att garantera konfidentialiteten hos elektroniska meddelanden, bör avstå från att förbjuda eller begränsa användningen av krypteringsmetoder eller liknande instrument.

Ändringar som rör internationella aspekter av elektronisk handel:

· Ett nytt skäl 20b har infogats för att integrera ändringsförslag 6 i texten som rör behovet av en rättslig ram som måste vara klar och förenlig med de bestämmelser som gäller på internationell nivå.

· Ett nytt skäl 20c har infogats för att integrera ändringsförslag 19 i texten om behovet av samarbete på global nivå för att uppnå överensstämmelse mellan unionens och tredje länders lagar och förfaranden.

· Ett nytt skäl 20d har infogats för att integrera ändringsförslag 22 i texten som understryker behovet av ökat samarbete främst med kandidatländerna och Europeiska unionens transatlantiska partner.

2.1.2. Ändringar i artiklar

Artikel 2

· En definition av termen "konsument" har tagits med i artikel 2 e bis för att beakta ändringsförslag 32.

Artikel 5

· En hänvisning till direktiv 97/7 (konsumentskydd vid distansavtal) har lagts till i artikel 5.1 för att beakta ändringsförslag 33.

· Artikel 5.2 har, med ledning av ändringsförslag 34, ändrats för att understryka skyldigheten att klart och otvetydigt ange priser och andra viktiga villkor.

Artikel 6

· En hänvisning till direktiv 97/7 (konsumentskydd vid distansavtal) har lagts till i artikel 6 för att beakta ändringsförslag 37.

Artikel 9

· Med ledning av ändringsförslag 40 har kommissionens möjlighet att ändra den förteckning över avtalstyper som anges i artikel 9.2, enligt kommittéförfarandets punkt 9.3, strukits.

Avsnitt 4, rubrik

· För att ta hänsyn till ändringsförslag 43 har rubriken på avsnitt 4 ändrats.

Artikel 16

· Behovet av att involvera konsumentorganisationer vid framtagandet av etiska regler framgår av artiklarna 16.1 a och 16.1 d enligt ändringsförslag 55 and 56.

· För att ta hänsyn till ändringsförslag 57 har en hänvisning till de etiska reglerna angående skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten tagits med i artikel 16.1 e.

Artikel 22

· För att ta hänsyn till ändringsförslag 62 har det i artikel 22.1 förtydligats att de uppgifter som omfattas av dataskyddsdirektivet och som har undantagits från det aktuella direktivet även omfattar direktiv 97/66/EG om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet.

Artikel 24

· Artikel 24.1 har ändrats så att den rapport som avser tillämpningen av direktivet även kommer att innehålla statistiska uppgifter och ta hänsyn till utvecklingen inom den digitala tekniken. Detta för att beakta ändringsförslagen 65 och 66.

· En ny artikel 24.2, som föreskriver att rapporten om tillämpningen av direktivet skall undersöka om det är nödvändigt med förslag beträffande ansvaret för tjänsteleverantörer av hyperlänkar och sökredskap, har inkluderats. Detta för att beakta ändringsförslag 67.

2.2. Ändringsförslag som kommissionen kunnat beakta med förbehåll för ändringar

Parlamentets nedanstående ändringsförslag har, helt eller delvis, godtagits av kommissionen med förbehåll för ändringar, ofta redaktionella, ibland med ytterligare förtydliganden:

2.2.1. Ändringar i skälen

Ändringsförslag som rör förslagets räckvidd:

· Ett nytt skäl 5a har infogats för att integrera ändringsförslag 3 i texten om behovet av att skapa en allmän ram för den inre marknaden så att man kan garantera rättssäkerheten och vinna konsumenternas förtroende. Ordalydelsen har ändrats något för att texten skall stämma överens med förslagets titel.

Ändringar som rör målsättningarna och principerna bakom förslaget:

· Skäl 16 har ändrats för att tillgodose den del av ändringsförslag 14 som understryker medlemsstaternas ansvar att uppmuntra till självreglering, ändring sker genom ändring av skälets sista mening.

· Ett nytt skäl 17a har infogats för att integrera ändringsförslag 25 i texten som understryker att de begränsningar som kan vidtas för att begränsa den fria rörligheten för informationssamhällets tjänster skall stå i överensstämmelse med gemenskapsrätten och vara nödvändiga för att skydda allmänintresset.

Ändringsförslag som förtydligar vissa av förslagets aspekter:

· Skäl 7 har ändrats för att tillgodose den del av ändringsförslag 9 som föreslår en strykning i skäl 7 för att säkerställa att gemenskapsrättens företräde inte ifrågasätts av den internationella privaträtten. För tydlighetens skull har sista delen av skäl 7 ändrats, inte strukits.

· Skäl 11 har ändrats för att beakta ändringsförslag 11 som hör samman med ändringsförslag 38 (se kommentarerna nedan till ändringsförslag 38 för artikel 7).

· Ett nytt skäl 16a har infogats för att integrera ändringsförslag 25 i texten som understryker vikten av att det föreslagna direktivet om upphovsrätt och det aktuella direktivet om elektronisk handel träder i kraft ungefär samtidigt.

Ändringar som rör internationella aspekter av elektronisk handel:

· Ett nytt skäl 20a har infogats för att integrera ändringsförslag 5 i texten som understryker behovet av samordning av nationella lagstiftningsåtgärder på europeisk nivå för att undvika en uppsplittring av den inre marknaden och för att skapa en stark, gemensam, förhandlingsposition på internationell nivå. Ordalydelsen har ändrats för att förtydliga att skapandet av ett regelverk inom EU bidrar till att stärka EU:s förhandlingsposition på internationell nivå.

2.2.2. Ändringar i artiklar

Artikel 2

· Definitionen av "informationssamhällets tjänster" i artikel 2 a, som i princip ordagrant överensstämmer med den definition som framgår av direktiv 98/34, har ersatts av en referens till nämnda direktiv. Detta motsvarar ändringsförslag 29 och godtas eftersom det förtydligar begreppet "informationssamhällets tjänster" som redan är en del av gemenskapens regelverk. För att ytterligare förklara omfattningen på definitionen "informationssamhällets tjänster" har ett nytt skäl (skäl 2c) lagts till i förslaget och ett tillägg gjorts till skäl 3.

Artikel 7

· Ändringsförslag 38 behandlar frågan om icke önskad marknadskommunikation per e-post. Ändringsförslagets första del syftar till att stryka förpliktelsen att den icke önskade marknadskommunikationen skall vara identifierbar som sådan, så snart användaren tar emot den. Kommissionen anser att detta skulle medföra ett kraftigt försämrat skydd för användaren i allmänhet och konsumenten i synnerhet och har därför inte godtagit ändringsförslaget.

Ändringsförslagets andra del, som stipulerar att medlemsstaterna skall vidta åtgärder för att garantera att konsumenterna kan registrera sig i "opt-out" register som tjänsteleverantören måste kontrollera regelbundet, utgör ett pragmatiskt och framkomligt lösningsförslag på problemet med icke önskad marknadskommunikation utan att påverka existerande direktiv och har därför tagits med i en ny artikel (7.2) i förslaget. Denna ändring bör ses i samband med ändringarna i skäl 11 (efter ändring 11) som ytterligare förtydligar artikelns målsättning. Tredje delen av ändringsförslaget 38 behöver inte tas med i artikel 7 eftersom den aktuella frågan (tjänsteleverantörernas skyldighet att informera sina kunder om dataskydd) redan behandlats i dataskyddsdirektiven. För att göra det helt klart att dataskyddsdirektiven i sin helhet gäller för elektronisk handel har ett ytterligare skäl lagts till (skäl 6a).

Artikel 11

· Artikel 11.1 har ändrats för att förtydliga och förenkla de kriterier som bestämmer tidpunkten för ingående av avtal som ingåtts online såsom förslagits i ändringsförslag 42.

· I artikel 11.2 har orden "effektiva och tillgängliga" lagts till tillsammans med ett påpekande om vikten av att tillhandahålla möjligheter att rätta till handhavandefel innan avtalet ingås. Utöver detta har ett tillägg gjorts där det anges att konsumenten behöver möjlighet att trycka avtalet. Dessa ändringar motsvarar innehållet i ändringsförslag 73.

2.3. Ändringsförslag eller delar av ändringsförslag som kommissionen inte godtagit:

Det finns flera ändringsförslag som kommissionen inte kunnat godta av något av nedanstående skäl:

2.3.1. Målen och formuleringarna är inte tillräckligt tydliga, något som skulle kunna leda till missförstånd och osäkerhet om gällande rätt.

Ändringsförslagen 8, 26 och 58 har inte beaktats i det ändrade förslaget eftersom de rör specifika frågor som upphovsrätt, en fråga av horisontell natur som skulle kunna missförstås och därför är onödig i detta förslag.

Ändringsförslagen 23 och 64 har inte godkänts eftersom de skulle skapa oklarhet om prioriteringen mellan olika allmänna intressen. Ändringsförslagen 28, 30, 39, 59 och 60 är inte tillräckligt tydliga i sina målformuleringar och skulle kunna leda till missförstånd.

2.3.2. De står inte i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning inklusive andra gemenskapsdirektiv.

Härunder faller ändringsförslag 10 som skulle kunna uppfattas som om det står i motsatsförhållande till reglerna om skydd för personuppgifter. Detsamma gäller de ändringsförslag som försöker ändra direktivets omfattning som inte stämmer överens med gemenskapens ramprogram för informationssamhällets tjänster (27 och 63).

2.3.3. De skulle, på ett flertal olika områden, förändra den balans som i förslaget skapats mellan olika intressen.

Av detta omfattas de ändringsförslag som rör tjänstelevererande mellanhänders ansvar (45-49, 53 och 54) som är ett viktigt och känsligt område där man i det ursprungliga förslaget, efter samråd med berörda parter, lagt ned mycket möda på att uppnå en rimlig kompromisslösning som beaktar alla berörda parters intressen. Detsamma gäller de ändringsförslag som söker inskränka undantagen i förslagets bilaga II (ändringsförslag 21 och 68).

2.3.4. De skulle, med nuvarande grad av integration i gemenskapen, vara för ambitiösa

Detta gäller ändringsförslag 61 som rör rättsliga åtgärder på elektronisk väg, även om kommissionen inser behovet av att förbättra möjligheterna till tvistelösning, speciellt i gränsöverskridande sammanhang. Kommissionen har därför lagt till ett skäl 16c som behandlar frågan.

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om vissa rättsliga aspekter på den elektroniska handeln på den inre marknaden

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 547.2, 66 55 och 100 a 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [4],

[4] EGT C 30, 5.2.1999, s. 04

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [5],

[5] EGT C 169, 16.6.1999

i enlighet med det förfarande som anges i artikel 189 b 251 i fördraget, och av följande skäl [6]:

[6] EGT C

(1) Syftet med Europeiska unionen är att skapa en allt fastare sammanslutning mellan de europeiska staterna och folken och att säkerställa ekonomiska och sociala framsteg. I enlighet med artikel 7a 14(2) i fördraget utgör den inre marknaden ett område utan inre gränser, där fri rörlighet för varor och tjänster liksom etableringsfriheten säkerställs. Utvecklingen av informationssamhällets tjänster på ett område utan inre gränser är ett viktigt medel för att undanröja de hinder som skiljer de europeiska folken åt.

(2) Den elektroniska handelns utveckling inom informationssamhället erbjuder stora möjligheter för sysselsättningen i gemenskapen, i synnerhet för de små och medelstora företagen, och den kommer att bidra till de europeiska företagens tillväxt och deras investeringar i innovation och att öka den europeiska industrins konkurrenskraft om Internet blir tillgängligt för alla.

(2a) Gemenskapsrätten och det som kännetecknar gemenskapens rättssystem är en viktig faktor för att de europeiska medborgarna och operatörerna till fullo, utan att behöva ta hänsyn till några gränser, skall kunna utnyttja de möjligheter som den elektroniska handeln erbjuder. Detta direktiv syftar därför till att se till att en gemenskapsintegration äger rum på hög nivå inom det rättsliga området för att man skall få till stånd ett verkligt område utan inre gränser för informationssamhällets tjänster.

(2b) Den fria rörligheten när det gäller informationssamhällets tjänster kan i många fall vara ett särskilt uttryck i gemenskapsrätten för en mer allmän princip, nämligen yttrandefriheten, såsom den fastställs i artikel 10.1 i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, vilken har ratificerats av alla medlemsstater. De direktiv som omfattar tillhandahållande av informationssamhällets tjänster måste därför garantera att denna verksamhet kan utövas fritt mot bakgrund av nämnda artikel och att den endast begränsas av vad som sägs i stycke 2 i samma artikel och artikel 46.1 i fördraget.

(2c) Definitionen av informationssamhällets tjänster finns redan i gemenskapens lagstiftning och återfinns i Europaparlamentets och rådets 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter [7], ändrad genom direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998 [8]. Europaparlamentets och rådets direktiv 98/84/EG EG av den 20 november 1998 om det rättsliga skyddet för tjänster som bygger på eller utgörs av villkorad tillgång [9] hänvisar redan till definitionen i direktiv 98/34/EG. Definitionen omfattar alla tjänster som normalt utförs mot ersättning, på distans, via nätverk, med hjälp av utrustning för elektronisk behandling (inbegripet digital signalkomprimering) och lagring av uppgifter, och på individuell begäran av en tjänstemottagare. De tjänster som återfinns i bilaga V till direktiv 98/34/EG, ändrad genom 98/48, den vägledande förteckningen, omfattar inte elektronisk behandling eller lagring av uppgifter omfattas inte av denna definition.

[7] EGT L 204, 21.7.1998, s. 37.

[8] EGT L 217, 5.8.1998, s. 18.

[9] EGT L 320, 28.11.1998, s. 54.

(3) Informationssamhällets tjänster omfattar en stor mångfald av näringsverksamheter, till exempel försäljning av varor via Internet. Det är inte enbart fråga om tjänster där det är möjligt att ingå avtal på elektronisk väg, utan också om tjänster som utgör led i en näringsverksamhet och som inte betalas av användarna, exempelvis de som består av tillhandahållande av information via Internet eller marknadskommunikation online eller tillhandahållande av sökmöjligheter samt tillgång till, och hämtning av, data. Informationssamhällets tjänster omfattar också on-line-verksamhet via telefoni och telefax tjänster som består av vidarebefordran av information via kommunikationsnät, genom att tillhandahålla tillgång till kommunikationsnät eller genom att fungera som värdtjänst för information som tillhandahållits av tjänstens användare. Sändningsverksamhet för television enligt Rådets direktiv 89/552/EEG [10] av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, samt radiosändningar hör inte till informationssamhällets tjänster eftersom de inte tillhandahålls på individuell begäran. Andra tjänster som sänds från en punkt till en annan, som video on demand eller marknadskommunikation som sänds via e-post, hör dock till informationssamhällets tjänster.

[10] EGT L 298, 17.10.1998, s. 23.

(4) Utvecklingen av informationssamhällets tjänster inom gemenskapen hämmas av ett antal rättsliga hinder för den inre marknaden vilka medför att etableringsfriheten och den fria rörligheten för tjänster hindras eller görs mindre tilltalande. Dessa hinder består i skillnader mellan nationell lagstiftning samt i den rättsliga osäkerheten om vilka nationella bestämmelser som är tillämpliga på dessa tjänster. I avsaknad av samordning och tillnärmning av lagstiftningen på de berörda områdena kan hindren motiveras enligt rättspraxis från Europeiska gemenskapernas domstol, varför det råder en rättslig osäkerhet om i hur stor omfattning medlemsstaterna får övervaka tjänster med ursprung i en annan medlemsstat.

(4a) Det är viktigt att se till att den elektroniska handeln fullt ut kan utnyttja den inre marknadens möjligheter och därmed, såsom i fallet med direktiv 89/552, att en hög grad av integration uppnås i gemenskapen.

(5) Med hänsyn till gemenskapens mål, till artiklarna 52 43 och 59 49 i fördraget och den sekundära gemenskapsrätten är det lämpligt att avlägsna dessa hinder genom samordning av viss nationell lagstiftning, inbegripet genom ett förtydligande av rättsliga begrepp på gemenskapsnivå, i den omfattning som krävs för att den inre marknaden skall fungera väl. Detta direktiv inriktas endast på några särskilda frågor som medför problem för den inre marknaden och direktivet är därför helt i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen så som den kommer till uttryck i artikel 3b 5 i fördraget.

(5a) För att garantera rättssäkerhet och konsumenternas förtroende måste detta direktiv fastställa en tydlig och enhetlig allmän ram för att täcka samtliga rättsliga aspekter på den elektroniska handeln på den inre marknaden.

(6) De åtgärder som föreskrivs i detta direktiv begränsas i enlighet med proportionalitetsprincipen till vad som är strikt nödvändigt för att den inre marknaden skall fungera väl. Där det är nödvändigt att ingripa på gemenskapsnivå och för att garantera att det verkligen inte finns några inre gränser för den elektroniska handeln på den inre marknaden, bör det genom direktivet säkerställas ett starkt skydd av de allmänna intressena, i synnerhet skyddet av minderåriga och den mänskliga värdigheten, konsumentskyddet och skyddet av folkhälsan. I enlighet med artikel 129 152 i fördraget är hälsoskyddet en viktig del av gemenskapens övriga politik. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av de rättsliga bestämmelser som är tillämpliga på leverans av varor i egentlig mening, och inte heller dem som är tillämpliga på andra tjänster än informationssamhällets tjänster.

(6a) Reglerna om skydd för personuppgifter, främst Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG [11] av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter och Europaparlamentets och Rådets direktiv 97/66/EG [12] av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet är i sin helhet tillämpliga på informationssamhällets tjänster. Eftersom dessa direktiv redan uppställer gemenskapens ramverk för skydd av personuppgifter är det inte nödvändigt att ta upp dessa frågor inom ramen för det nu aktuella direktivet för att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl, i synnerhet den fria rörligheten för sådan data mellan medlemsstaterna. Genomförandet och tillämpningen av detta direktiv skall stå i överensstämmelse med principerna för skyddet för personuppgifter, särskilt avseende icke önskad marknadskommunikation per elektronisk post och mellanhänders ansvar. Direktivet kan inte hindra anonym användning av nätverk som Internet.

[11] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[12] EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.

(7) Syftet med detta direktiv är inte att fastställa särskilda bestämmelser på den internationella privaträttens område avseende tillämplig lag och behörig domstol, varför det inte påverkar och det är inget substitut för de internationella konventionerna på området.

(8) Övervakningen av informationssamhällets tjänster bör ske vid verksamhetens källa för att säkerställa ett effektivt skydd av allmänintressena. Det är därför nödvändigt att se till att de behöriga myndigheterna svarar för detta skydd inte bara för medborgarna i det egna landet utan också för alla medborgare i gemenskapen. För att effektivt trygga den fria rörligheten för tjänsterna och rättssäkerheten för tjänsteleverantörerna och tjänsternas användare bör dessa tjänster endast vara underkastade rättsordningen i den medlemsstat där tjänsteleverantören är etablerad. För att stärka det ömsesidiga förtroendet mellan medlemsstaterna är det viktigt att klart ange detta ansvar för medlemsstaten där tjänsterna har sitt ursprung.

(9) Tjänsteleverantörens etableringsort bör fastställas i enlighet med domstolens rättspraxis. När det gäller ett företag som tillhandahåller tjänster via en webbplats är dess etableringsort inte där utrustningen för webbplatsen finns eller den ort från vilken det går att nå webbplatsen. När en och samma tjänsteleverantör är etablerad på flera platser är den behöriga medlemsstaten den där företaget har sin huvudsakliga verksamhet. För de fall det är särskilt svårt att avgöra i vilket land tjänsteleverantören är etablerad bör mekanismer för samarbete mellan medlemsstater införas. Den rådgivande kommittén bör kunna sammankallas brådskande för att granska sådana svårigheter.

(9a) Definitionen av begreppet "användaren av en tjänst" omfattar alla typer av användning av informationssamhällets tjänster, både av personer som tillhandahåller information på Internet och av personer som söker information på Internet i privat eller yrkesmässigt syfte.

(10) Marknadskommunikation är en förutsättning för finansieringen av informationssamhällets tjänster och utvecklingen av ett brett urval nya gratistjänster. Det ligger i konsumenternas och den lojala konkurrensens intresse att marknadskommunikationen, inbegripet rabatter, specialerbjudanden och pristävlingar, följer ett visst antal krav i fråga om öppenhet. Dessa krav påverkar inte tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG om konsumentskydd vid distansavtal [13]. Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av befintliga direktiv om marknadskommunikation, särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG om reklam för tobaksvaror [14].

[13] EGT L 144, 4.6.1997, s. 19.

[14] EGT L 213, 30.7.1998, s. 9.

(11) I artikel 10.2 i 97/7/EG och artikel 12.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/66/EG av den 15 december 1997 om behandling av personuppgifter och skydd för privatlivet inom telekommunikationsområdet [15] behandlas frågan om användarens samtycke i samband med vissa former av icke önskad marknadskommunikation, och dessa bestämmelser är fullständigt tillämpliga på informationssamhällets tjänster. Icke önskad marknadskommunikation per e-post kan vara påträngande för konsumenter och Internetleverantörer samt kan störa Internets sätt att fungera. Frågan om användarens samtycke i samband med vissa former av icke önskad marknadskommunikation behandlas inte i detta direktiv då denna fråga redan har behandlats, i synnerhet, i direktiv 97/7/EG och 97/66/EG. I detta direktiv fastställs ett minimiskydd mot icke önskad marknadskommunikation per e-post, och dessa bestämmelser är i alla delar tillämpliga på informationssamhällets tjänster. Dessa direktiv kräver som ett minimum att icke önskad marknadskommunikation per e-post inte kan skickas om mottagaren motsätter sig detta. I medlemsstater som tillåter icke önskad marknadskommunikation per e-post bör införandet av filtersystem från branschens sida främjas och underlättas. Det är dessutom nödvändigt att icke önskad marknadskommunikation under alla omständigheter klart kan identifieras som sådan för att öppenheten skall öka och för att funktionsdugligheten hos sådana filtersystem som tagits fram av branschen skall främjas. Icke önskad marknadskommunikation per e-post får inte medföra merkostnader för mottagaren.

[15] EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.

(12) För att undanröja hindren för utvecklingen av de gränsöverskridande tjänster inom gemenskapen som de som utövar lagreglerade yrken annars skulle kunna erbjuda via Internet, är det nödvändigt att respekten för de etiska reglerna, vilka utarbetats för att bland annat skydda konsumenterna och folkhälsan, säkerställs på gemenskapsnivå. Etiska regler på gemenskapsnivå utgör ett viktigt redskap för att avgöra vilka etiska regler som är tillämpliga på marknadskommunikation, och i första hand bör man uppmuntra att de utarbetas eller eventuellt anpassas snarare än att föreskriva dem i detta direktiv. Lagreglerad yrkesverksamhet bör i detta direktiv omfatta sådan verksamhet som definieras i artikel 1 d i rådets direktiv 89/48/EEG av den 21 december 1988 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier [16].

[16] EGT L 19, 24.1.1989, s. 16.

(13) Alla medlemsstater bör ändra sin lagstiftning där det förekommer krav, främst formkrav, som kan hindra användningen av elektroniskt förmedlade avtal, med förbehåll för eventuella gemenskapsinitiativ avseende elektronisk fakturering i ett skatterättsligt perspektiv. Granskningen av den lagstiftning som föranleder sådana ändringar bör göras systematiskt och omfatta alla etapper och handlingar som krävs för avtalsprocessen, inbegripet arkivering av avtalet. Till följd av dessa ändringar bör det bli faktiskt möjligt, rättsligt och i praktiken, att använda avtal på elektronisk väg. Elektroniska signaturers rättsverkan omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 99/.../EG [om en gemensam ram gemenskapsram för elektroniska signaturer] [17]. Det är nödvändigt att förtydliga när ett avtal på elektronisk väg skall anses vara ingånget. Användarens godkännande av avtalet kan bestå i att utföra en online-betalning. Tjänsteleverantörens mottagningsbevis kan utgöras av online-leverans av en betaltjänst.

[17] KOM(1998) 297 slutlig, 13.5.1998.

(14) Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal [18] om oskäliga villkor och direktiv 97/7/EG utgör viktiga landvinningar för konsumentskyddet i samband med avtal, och dessa direktiv fortsätter att gälla helt och fullt för informationssamhällets tjänster. I dessa landvinningar ingår också rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam [19] om vilseledande reklam, ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/55/EG av den 6 oktober 1997 om ändring av direktiv 84/450/EEG om vilseledande reklam så att detta omfattar jämförande reklam [20], rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter [21] om konsumentkrediter, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 98/7/EG av den 16 februari 1998 om ändring av direktiv 87/102/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter [22], rådets direktiv 90/314/EEG [23] om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang och Europaparlamentets och rådets direktiv 98/6/EG [24] av den 16 februari 1998 om konsumentskydd i samband med om prismärkning av varor som erbjuds konsumenter. Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG [25] av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror, vilket antagits inom ramen för den inre marknaden, eller andra direktiv som rör skyddet av folkhälsan, särskilt rådets direktiv 92/28/EEG [26] av den 31 mars 1992 om marknadsföring av humanläkemedel.

[18] EGT L 95, 21.4.1993, s. 29.

[19] EGT L 250, 19.9.1994, s. 17.

[20] EGT L 290, 23.10.1997, s. 18.

[21] EGT L 42, 12.2.1987, s. 48.

[22] EGT L 101, 1.4.1998, s. 17.

[23] EGT L 158, 23.6.1990, s. 59.

[24] EGT L 80, 18.3.1998, s. 27.

[25] EGT L 213, 30.7.1998, s. 9.

[26] EGT L 113, 30.4.1992, s. 13.

(15) Telehemligheten för elektroniska meddelanden säkerställs i artikel 5 i direktiv 97/66/EG. Enligt detta direktiv skall medlemsstaterna förbjuda alla former av uppfångande av elektroniska meddelanden av andra än avsändaren och mottagaren och avstå från att förbjuda eller begränsa användningen av krypteringsmetoder eller -instrument för att skydda konfidentiella meddelanden eller för att garantera äktheten hos den vidarebefordrade eller lagrade informationen.

(16) Skillnaderna i befintlig och framväxande nationell lagstiftning och rättstillämpning avseende civilrättsligt och straffrättsligt ansvar för tjänsteleverantörer som agerar mellanhänder hindrar den inre marknaden från att fungera väl. Särskilt hindras utvecklingen av gränsöverskridande tjänster, och konkurrensen snedvrids. Tjänsteleverantörerna har i vissa fall skyldighet att handla för att förebygga eller hejda stoppa olaglig verksamhet. Detta direktiv bör utgöra en lämplig grund för att utarbeta snabba och tillförlitliga mekanismer för att avlägsna olaglig information och göra dem oåtkomliga. Det är lämpligt att sådana mekanismer uppmuntras av medlemsstaterna och utformas på grundval av frivilliga avtal mellan alla berörda parter. Alla parter som deltar i att tillhandahålla informationssamhällets tjänster har ett intresse av att anta och tillämpa sådana mekanismer. Detta direktivs bestämmelser om ansvar bör inte hindra att de berörda parterna utvecklar, och i praktiken inför, tekniska system för skydd och identifiering samt övervakningsinstrument vilka blir möjliga på grund av den digitala tekniken, allt inom de gränser som uppställs i direktiven 95/46/EG och 97/66/EG.

(16a) Europaparlamentets och rådets direktiv / /EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället [27] bör träda i kraft ungefär samtidigt med detta direktiv, detta för att garantera att frågan om mellanhänders ansvar för brott mot upphovsrätten tas upp på gemenskapsnivå på ett tillfredsställande sätt.

[27] KOM(1999) 250 slutlig, 21.5.1999.

(16b) Direktivet skapar en balans mellan olika berörda intressen och fastställer de principer på vilka överenskommelser och standarder inom branschen kan baseras.

(16c) Det faktiska utövandet av den inre marknadens friheter gör det nödvändigt att se till att de drabbade verkligen har tillgång till tvistelösning. Den skada som informationssamhället kan vålla kännetecknas både av snabbhet och stor geografisk omfattning. På grund av dessa särdrag och nödvändigheten av att se till att de nationella myndigheterna inte ifrågasätter det ömsesidiga förtroende som de måste ha för varandra uppmanar direktivet medlemsstaterna att säkerställa att nödvändiga rättsliga åtgärder vidtas. Medlemsstaterna bör undersöka behovet av tillgång till rättsliga åtgärder på elektronisk väg.

(17) Det bör åligga varje medlemsstat att där så krävs anpassa den lagstiftning som kan hindra användningen av mekanismer för extrajudiciell lösning av tvister via lämpliga elektroniska förbindelser. Denna anpassning bör medföra att sådana mekanismer rättsligt och i praktiken fungerar effektivt, även i gränsöverskridande fall. Instanserna för extrajudiciell lösning av konsumenttvister bör följa vissa grundprinciper som anges i kommissionens rekommendation 98/257/EG av den 30 mars 1998 om principer som skall tillämpas på de instanser som är ansvariga för förfaranden för reglering av konsumenttvister utanför domstol [28].

[28] EGT L 115, 17.4.1998, s. 31.

(17a) Trots regeln att övervakning av informationssamhällets tjänster bör ske vid källan verkar det, inom ramen för detta direktiv, berättigat att medlemsstaterna under vissa omständigheter skall kunna vidta åtgärder med syfte att begränsa den fria rörligheten för informationssamhällets tjänster. Sådana begränsande åtgärder skall emellertid vidtas i överensstämmelse med gemenskapsrätten, och det är nödvändigt att ett av följande mål som är av allmänintresse uppnås genom åtgärderna: allmän ordning, särskilt skydd av minderåriga, eller i kampen mot varje slags anstiftan till hat på grund av ras, kön, religion eller nationalitet, vidare folkhälsoskydd, allmänhetens säkerhet och konsumentskydd. Dessa begränsade åtgärder skall stå i proportion till det eftersträvade målet och skall inte omfatta mer än vad som är nödvändigt för att uppnå detta.

(18) Från tillämpningsområdet för detta direktiv måste vissa verksamheter undantas, med beaktande av det förhållandet att tjänsternas fria rörlighet på detta stadium inte kan tryggas med stöd av fördraget eller den befintliga sekundära gemenskapsrätten. Dessa undantag bör inte påverka eventuella instrument som kan komma att krävas för att se till att den inre marknaden fungerar väl. Beskattning, särskilt mervärdesskatt som är tillämplig på ett stort antal av de tjänster som omfattas av detta direktiv, bör undantas från detta direktivs tillämpningsområde. I detta sammanhang har kommissionen även för avsikt att utvidga tillämpningen av principen om beskattning vid ursprunget när det gäller tillhandahållande av tjänster på den inre marknaden så att enhetligheten i det övergripande tillvägagångssättet bevaras.

(19) Härigenom kan enhetligheten i det övergripande tillvägagångssättet bevaras. När det gäller undantaget enligt detta direktiv beträffande avtalsförpliktelser enligt avtal som ingåtts av konsumenter bör dessa tolkas så att de innefattar information om de väsentliga delarna i avtalets innehåll, däribland rättigheter för konsumenten, som har ett avgörande inflytande på beslutet att ingå avtal.

(20) Detta direktiv bör inte vara tillämpligt på tjänster som härrör från tjänsteleverantörer som är etablerade i tredje land. Med tanke på den elektroniska handelns världsomspännande karaktär är det dock lämpligt att se till att gemenskapens ramverk överensstämmer med det internationella ramverket. Detta direktiv påverkar inte de pågående diskussionerna om rättsliga aspekter inom olika internationella organisationer (bland annat Världshandelsorganisationen, OECD, UNCITRAL) eller diskussionerna inom den globala affärsdialogen som inletts med utgångspunkt i kommissionens meddelande av den 4 februari 1998 "Globaliseringen och informationssamhället. Behovet av stärkt internationell samordning" [29].

[29] KOM(1998) 50, slutlig.

(20a) Trots den globala karaktären hos elektronisk kommunikation, krävs en samordning av nationella lagstiftningsåtgärder på europeisk nivå för att undvika en uppsplittring av den inre marknaden och för att skapa en lämplig europeisk rättslig ram. Sådan samordning bör också ske för att uppnå en gemensam och stark förhandlingsposition i internationella instanser.

(20b) För att tillåta en ohämmad utveckling av den elektroniska handeln måste den rättsliga ramen vara klar och koncis, förutsebar och förenlig med de bestämmelser som gäller på internationell nivå, så att den europeiska industrins konkurrenskraft inte påverkas negativt och så att innovativ verksamhet inom detta område inte förhindras.

(20c) Om den elektroniska handeln skall kunna fungera effektivt i ett globalt sammanhang måste Europeiska unionen och större utomeuropeiska områden samarbeta för att uppnå överensstämmande lagar och förfaranden.

(20d) Samarbetet med tredje länder skall stärkas på området för elektronisk handel, i synnerhet samarbetet med kandidatländerna och Europeiska unionens huvudsakliga handelspartners.

(21) Medlemsstaterna bör när de överför gemenskapsrättsakter till sin nationella rätt se till att vidta åtgärder som medför att gemenskapsrätten tillämpas lika effektivt och strikt som den nationella rätten.

(22) Antagandet av detta direktiv kan inte hindra medlemsstaterna från att beakta de olika sociala, samhälleliga och kulturella konsekvenser som informationssamhällets framväxt medför. Det kan inte heller hindra att medlemsstaterna i överensstämmelse med gemenskapsrätten vidtar kulturpolitiska åtgärder, i synnerhet på det audiovisuella området, med beaktande av sin språkliga mångfald, sina nationella och regionala särdrag och sitt kulturarv. Informationssamhällets utveckling bör alltid trygga att Europas medborgare får tillgång till det europeiska kulturarv som tillhandahålls i en digital miljö.

(22a) Elektronisk kommunikation är ett utmärkt sätt för medlemsstaterna att tillhandahålla offentliga tjänster på det kulturella, utbildningsrelaterade och språkliga området.

(23) I sin resolution av den 3 november 1998 19 januari 1999 om informationssamhällets konsumentdimension betonade rådet att konsumentskyddet [30] förtjänar särskilt uppmärksamhet i detta sammanhang. Kommissionen kommer att undersöka i vilken omfattning de befintliga konsumentskyddsbestämmelserna inte erbjuder ett fullgott skydd inom informationssamhället och i förekommande fall kommer kommissionen att kartlägga eventuella brister i denna lagstiftning och de delar där ytterligare åtgärder kan visa sig nödvändiga. Kommissionen bör där så krävs lägga fram särskilda ytterligare förslag för att avhjälpa de på detta sätt framkomna bristerna.

[30] EGT C 23, 28.1.1999, s. 1.

(24) Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 2299/89 av den 24 juli 1989 om en uppförandekod för datoriserade bokningssystem [31], ändrat genom förordning (EEG) nr 3089/93 [32].

[31] EGT L 220, 29.7.1989, s. 1.

[32] EGT L 278, 11.11.1993, s. 1.

(25) I rådets förordning (EG) nr 2027/97 av den 9 oktober 1997 om lufttrafikens skadeståndsansvar vid olyckor [33] och i Warszawakonventionen av den 12 oktober 1929 föreskrivs olika krav på lufttrafikföretag avseende den information de är skyldiga att ge sina passagerare om bland annat lufttrafikföretags skadeståndsansvar. Detta direktiv påverkar inte tillämpningen av dessa instrument.

[33] EGT L 285, 17.10.1997, s. 1.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Kapitel I - Allmänna bestämmelser

Artikel 1  Syfte och tillämpningsområde

1. Syftet med detta direktiv är att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl, i synnerhet när det gäller den fria rörligheten för informationssamhällets tjänster mellan medlemsstaterna.

2. Genom detta direktiv tillnärmas, i den mån det krävs för att nå de mål som avses i punkt 1, de nationella bestämmelser som är tillämpliga på informationssamhällets tjänster och som rör den inre marknaden, tjänsteleverantörers etablering, marknadskommunikation, avtal på elektronisk väg, mellanhänders ansvar, etiska regler, extrajudiciell lösning av tvister, rättsliga medel samt samarbete mellan medlemsstaterna.

3. Detta direktiv kompletterar den gemenskapslagstiftning som är tillämplig på informationssamhällets tjänster, utan att det påverkar den befintliga nivån på skyddet av folkhälsan och konsumentskyddet som fastställs i gemenskapsrättsliga instrument, inbegripet de som antagits för att säkerställa den inre marknadens funktion.

Artikel 2 - Definitioner

I detta direktiv avses med

(a) "Informationssamhällets tjänster": tjänster som vanligtvis utförs mot ersättning på distans, på elektronisk väg och på individuell begäran av en tjänstemottagare.

I denna definition avses med

- "på distans": tjänster som tillhandahålls utan att parterna är närvarande samtidigt,

- "på elektronisk väg": en, tjänst som sänds vid utgångspunkten och tas emot vid slutpunkten med hjälp av utrustning för elektronisk behandling (inbegripet digital signalkomprimering) och lagring av uppgifter, och som i sin helhet sänds, befordras och tas emot genom tråd, radio, optiska medel eller andra elektromagnetiska medel,

- "på individuell begäran av en tjänstemottagare": en tjänst som tillhandahålls genom överföring av uppgifter på individuell begäran.

informationssamhällets tjänster i enlighet med artikel 1.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, ändrat genom direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998 [34].

[34] EGT L 204, 21.7.1998, s. 37, senast ändrat av direktiv 98/48/EG av den 20 juli 1998, EGT L 217, 5.8.1998, s. 18.

(b) tjänsteleverantör: alla fysiska eller juridiska personer som tillhandahåller någon av informationssamhällets tjänster

(c) etablerad tjänsteleverantör: en tjänsteleverantör som bedriver näringsverksamhet med hjälp av en fast etablering som inte är tidsbegränsad. Närvaron och användningen av teknisk utrustning och teknik för att tillhandahålla tjänsten innebär inte i sig att tjänsteleverantören är etablerad

(d) "användare": alla fysiska eller juridiska personer som yrkesmässigt eller på annat sätt använder någon av informationssamhällets tjänster, i synnerhet för att efterforska information eller göra den tillgänglig

(e) "marknadskommunikation": alla former av meddelanden som syftar till att direkt eller indirekt främja ett näringsdrivande företags, en organisations eller persons varor, tjänster eller anseende. Följande utgör i sig inte marknadskommunikation:

- Uppgifter som krävs för att direkt nå företagets, organisationens eller personens verksamhet, exempelvis ett domännamn eller en e-postadress.

- Meddelanden rörande företagets, organisationens eller personens varor, tjänster eller anseende som utarbetats oberoende av detta eller denna, i synnerhet utan ekonomisk ersättning.

(f) "konsument": alla fysiska personer som inte agerar inom ramen för sin yrkesverksamhet.

(f) (g) "det samordnade området": de krav som är tillämpliga på dem som tillhandahåller informationssamhällets tjänster och på informationssamhällets tjänster.

Artikel 3 - Den inre marknaden

1. Varje medlemsstat skall se till att de av informationssamhällets tjänster som en på dess territorium etablerad tjänsteleverantör tillhandahåller överensstämmer med de nationella bestämmelser som är tillämpliga i denna medlemsstat när det gäller det område som samordnas genom detta direktiv.

2. Medlemsstaterna får inte av skäl som rör det samordnade området enligt detta direktiv begränsa den fria rörligheten för dem av informationssamhällets tjänster som har ursprung i en annan medlemsstat.

3. Punkt 1 är inte tillämplig på bestämmelserna i artiklarna 9, 10 och 11, utom i den utsträckning den aktuella medlemsstatens lag är tillämplig till följd av dess bestämmelser inom internationell privaträtt.

KAPITEL II - Principer

AVSNITT 1 - BESTÄMMELSER FÖR ETABLERING OCH UPPGIFTER

Artikel 4 - Principen om avsaknad av förhandstillstånd

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att tillgången till verksamhet som tjänsteleverantör som tillhandahåller informationssamhällets tjänster inte får underkastas bestämmelser om förhandstillstånd eller andra krav som får till följd att denna tillgång blir beroende av ett beslut, en åtgärd eller ett visst handlande från en myndighets sida.

2. Punkt 1 påverkar inte tillämpningen av bestämmelser för tillståndsgivning som inte särskilt och uteslutande avser informationssamhällets tjänster, eller bestämmelser för tillståndsgivning som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG [35].

[35] EGT L 117, 7.5.1997, s. 15.

Artikel 5  Allmänna uppgifter som skall tillhandahållas

1. Utan att det påverkar de förpliktelser som följer av direktiv 97/7/EG skall Mmedlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att det i samband med informationssamhällets tjänster skall vara möjligt för användaren och de behöriga myndigheterna att enkelt och stadigvarande tillgå följande uppgifter:

(a) Tjänsteleverantörens namn.

(b) Den adress där tjänsteleverantören är etablerad.

(c) Uppgifter, inbegripet e-postadress, med hjälp av vilka det går att snabbt ta kontakt med tjänsteleverantören och kommunicera direkt och effektivt med denne.

(d) Om tjänsteleverantören är registrerad i ett handelsregister, det register där han är registrerad och hans registreringsnummer i detta register.

(e) Om en verksamhet är enligt lag eller annan författning kräver tillstånd, den verksamhet som omfattas av tjänsteleverantörens tillstånd och kontaktuppgifter för den myndighet som utfärdat tillståndet.

(f) Beträffande lagreglerade yrken:

- Den yrkesorganisation eller liknande där tjänsteleverantören är medlem, om han är medlem i en yrkesorganisation eller liknande sammanslutning.

- Den yrkestitel som utfärdats i etableringsmedlemsstaten, de bestämmelser som är tillämpliga på yrket i etableringsmedlemsstaten samt i vilka medlemsstater tjänsten tillhandahålls regelbundet.

(g) I de fall där tjänsteleverantören bedriver mervärdesskattepliktig verksamhet, det mervärdesskattenummer han är registrerad under hos sin skattemyndighet.

2. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att priser för informationssamhällets tjänster skall anges klart och otvetydigt i de fall informationssamhällets tjänster avser priser och andra viktiga villkor skall dessa anges klart och otvetydigt och måste inkludera alla tilläggskostnader.

AVSNITT 2  MARKNADSKOMMUNIKATION

Artikel 6  Uppgifter som skall tillhandahållas

Utan att det påverkar de förpliktelser som följer av direktiv 97/7/EG skall Mmedlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att marknadskommunikation skall uppfylla följande villkor:

(a) Marknadskommunikationen skall vara klart identifierbar som sådan.

(b) Den fysiska eller juridiska person för vars räkning marknadskommunikationen utförs skall vara klart identifierbar.

(c) Säljfrämjande erbjudanden när sådana är tillåtna av den medlemsstat i vilken tjänsteleverantören är etablerad, såsom rabatter, premier och gåvor, skall vara klart identifierbara som sådana och villkoren för att utnyttja dem skall vara lätt tillgängliga och framställas klart och otvetydigt.

(d) Tävlingar eller säljfrämjande spel, när sådana är tillåtna av den medlemsstat i vilken tjänsteleverantören är etablerad, skall vara klart identifierbara som sådana och villkoren för deltagande i dem skall vara lätt tillgängliga och framställas klart och otvetydigt.

Artikel 7  Icke önskad marknadskommunikation

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att icke önskad marknadskommunikation per e-post skall vara klart och otvetydigt identifierbar som sådan, så snart som användaren tar emot den.

2. Medlemsstaterna skall, utan förfång för direktiv 97/7/EG och 97/66/EG, vidta åtgärder för att garantera att tjänsteleverantörer som regelbundet sänder icke önskad marknadskommunikation per e-post regelbundet måste kontrollera och respektera "opt-out" register där fysiska personer som inte önskar erhålla sådan marknadskommunikation kan registrera sig.

Artikel 8  Lagreglerade yrken

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att marknadskommunikation för lagreglerade yrken som försiggår inom någon av informationssamhällets tjänster är tillåten, under förutsättning att den följer yrkesetiska regler för att skydda yrkets oberoende, värdighet och heder samt tystnadsplikt och lojalitet gentemot kunder och kolleger.

2. Medlemsstaterna och kommissionen skall uppmuntra branschorganisationer och liknande sammanslutningar att utarbeta etiska regler på gemenskapsnivå för att närmare ange vilka uppgifter som får lämnas i syfte att tillhandahålla informationssamhällets tjänster i enlighet med bestämmelserna i punkt 1.

3. Med avseende på de etiska reglerna på gemenskapsnivå får kommissionen, när så krävs för att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl, i enlighet med förfarandet i artikel 23 närmare ange de uppgifter som avses i punkt 2.

AVSNITT 3 - AVTAL PÅ ELEKTRONISK VÄG

Artikel 9  Behandling av avtal på elektronisk väg

1. Medlemsstaterna skall se till att det i deras lagstiftning är tillåtet med avtal på elektronisk väg. Medlemsstaterna skall särskilt förvissa sig om att de rättsliga bestämmelser som är tillämpliga på avtalsprocessen varken hindrar en effektiv användning av avtal på elektronisk väg eller medför att sådana avtal förlorar verkan och rättslig giltighet på grund av att de förmedlats elektroniskt.

2. Medlemsstaterna får föreskriva att punkt 1 inte är tillämpligt på följande avtalstyper:

(a) Avtal där en notarie måste medverka.

(b) Avtal som för att vara giltiga måste registreras hos en offentlig myndighet.

(c) Familjerättsliga avtal.

(d) Successionsrättsliga avtal.

3. Den förteckning över avtalstyper som anges i punkt 2 kan ändras av kommissionen i enlighet med det förfarande som anges i artikel 23.

4.3. Medlemsstaterna skall till kommissionen översända en fullständig förteckning över de avtalstyper som omfattas av undantaget enligt punkt 2.

Artikel 10  Uppgifter som skall tillhandahållas

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att, utom om två eller flera näringsidkande parter kommit överens om något annat, formerna för ingående av avtal på elektronisk väg skall framställas av tjänsteleverantören på ett klart och otvetydigt sätt innan avtalet ingås. Uppgifterna som skall tillhandahållas skall särskilt omfatta följande:

(a) De olika faser som skall genomföras för att ingå avtalet.

(b) Huruvida avtalet skall arkiveras när det är ingånget och tillgången till det.

(c) Sätt att korrigera handhavandefel.

2. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att de steg som skall följas för att ingå ett avtal på elektronisk väg skall fastställas så att parternas samtycke blir fullständigt och informerat.

3. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att, utom om två eller flera näringsidkande parter kommit överens om något annat, tjänsteleverantörerna skall ange vilka eventuella etiska regler som gäller för dem samt elektronisk adress till dessa etiska regler.

Artikel 11  Tidpunkt för ingående

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att, utom om två eller flera näringsidkande parter kommit överens om något annat, skall följande principer gälla[ när en konsument uppmanas att uttrycka sitt samtycke med hjälp av teknisk utrustning, som till exempel att klicka på en ikon för att godta ett erbjudande från en tjänsteleverantör, när en konsument uppmanas att uttrycka sitt samtycke med hjälp av teknisk utrustning, som till exempel att klicka på en ikon, avtalet anses ingånget när användaren på elektronisk väg tagit emot tjänsteleverantörens bekräftelse på att denne mottagit användarens godkännande.

Följande skall gälla:

(a) Mottagningsbekräftelsen anses vara mottagen när mottagaren av tjänsten har tillgång till den.

(b) Tjänsteleverantörens mottagningsbekräftelse skall sändas utan dröjsmål.

a) Avtalet är ingånget när användaren

- på elektronisk väg tagit emot tjänsteleverantörens bekräftelse av att denne mottagit användarens godkännande, och

- bekräftat mottagningen av mottagningsbekräftelsen.

b) Mottagningsbekräftelsen anses vara mottagen och godkännandet anses vara gjort när de parter de är ställda till har tillgång till dem.

) Tjänsteleverantörens mottagningsbekräftelse och användarens godkännande skall sändas utan dröjsmål.

2. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att, utom om två eller flera näringsidkande parter kommit överens om något annat, tjänsteleverantören skall ställa till användarens förfogande effektiva och tillgängliga erforderliga medel så att denne kan få kännedom om och rätta till sina handhavandefel och oavsiktliga transaktioner före den tidpunkt då avtalet ingås. Avtalet och allmänna villkor som ges till konsumenten skall kunna sparas och tryckas och reproduceras av mottagaren.

AVSNITT 4 - TJÄNSTELEVERERANDE MELLANHÄNDERS ANSVAR

Artikel 12  Enbart vidarebefordran ("mere conduit")

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att om någon levererar någon av informationssamhällets tjänster som består av vidarebefordran på ett kommunikationsnät av information som tillhandahållits av tjänstens användare, eller tillhandahållande av tillgång till ett kommunikationsnät, kan tjänsteleverantören endast ställas till svars för den vidarebefordrade informationen i samband med ett förbudsföreläggande, under förutsättning att tjänsteleverantören

(a) inte avsänt meddelandet,

(b) inte valt ut meddelandets mottagare, och

(c) inte valt ut eller ändrat de uppgifter som ingår i meddelandet.

2. Sådan verksamhet med vidarebefordran och tillhandahållande av tillgång som avses i punkt 1 omfattar automatisk, förmedlande och tillfällig lagring av den vidarebefordrade informationen, under förutsättning att denna lagring enbart används för att vidarebefordra meddelandet på kommunikationsnätet och att dess varaktighet inte överskrider den tid som rimligtvis krävs för vidarebefordran.

Artikel 13  Cachning

Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att om någon levererar någon av informationssamhällets tjänster som består av vidarebefordran på ett nät av information som tillhandahållits av tjänstens användare kan tjänsteleverantören endast ställas till svars i samband med ett förbudsföreläggande för information som lagrats automatiskt, förmedlande och tillfälligt med det enda syftet att göra ytterligare befordran av informationen på andra användares begäran effektivare, under förutsättning att

(a) tjänsteleverantören inte ändrar informationen,

(b) tjänsteleverantören rättar sig efter villkoren för tillgång till informationen,

(c) tjänsteleverantören rättar sig efter bestämmelserna om uppdatering av informationen, angivna enligt branschens standarder,

(d) tjänsteleverantören inte ingriper i utrustningen, vilken överensstämmer med branschens standarder och endast används för att erhålla säkra uppgifter om informationens användning, och

(e) tjänsteleverantören handlar utan dröjsmål för att avlägsna informationen eller göra den oåtkomlig så snart som han får kännedom om

- att informationen avlägsnats från den punkt där den ursprungligen lades ut på nätet,

- att informationen gjorts oåtkomlig, eller

- att behörig myndighet bestämt att informationen skall avlägsnas eller göras oåtkomlig.

Artikel 14  Värdtjänster

1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att om någon levererar någon av informationssamhällets tjänster som består av lagring av information som tillhandahållits av tjänstens användare kan tjänsteleverantören endast ställas till svars för information som lagrats på begäran av en användare i samband med ett förbudsföreläggande, under förutsättning att

(a) tjänsteleverantören inte hade kännedom om att verksamheten var olaglig och, beträffande skadeståndstalan, inte hade kännedom om fakta eller omständigheter som gjort den olagliga verksamheten uppenbar, eller

(b) tjänsteleverantören så snart han fått sådan kännedom utan dröjsmål vidtagit åtgärder för att avlägsna informationen eller göra den oåtkomlig.

2. Punkt 1 är inte tillämplig om tjänstens användare handlar under tjänsteleverantörens bemyndigande eller överinseende.

Artikel 15  Avsaknad av krav på övervakning

1. Medlemsstaterna får inte ålägga tjänsteleverantörerna, i samband med tillhandahållande av sådana tjänster som avses i artiklarna 12 och till 14, en allmän skyldighet att övervaka den information de vidarebefordrar eller lagrar, och inte heller några allmänna skyldigheter att de aktivt efterforskar fakta eller omständigheter som kan tyda på olaglig verksamhet.

2. Bestämmelserna i punkt 1 påverkar inte målinriktad och tillfällig övervakning som begärs av nationella rättsliga myndigheter i enlighet med nationell lagstiftning, när så krävs för att skydda statens säkerhet, försvaret eller den allmänna säkerheten och för att förebygga, utreda, uppspåra och beivra straffrättsliga överträdelser.

KAPITEL III - GENOMFÖRANDE

Artikel 16  Etiska regler

1. Medlemsstaterna och kommissionen skall uppmuntra

(a) att branschorganisationer, konsumentorganisationer och liknande sammanslutningar utarbetar etiska regler på gemenskapsnivå avsedda att bidra till att artiklarna 5-15 ges en fullgod tillämpning,

(b) att utkast till etiska regler på nationell nivå eller gemenskapsnivå översänds till kommissionen så att den kan granska deras förenlighet med gemenskapsrätten,

(c) att de etiska reglerna finns tillgängliga på elektronisk väg på gemenskapens språk,

(d) att branschorganisationerna, konsumentorganisationer och liknande sammanslutningar underrättar medlemsstaterna och kommissionen om utvärderingar av tillämpningen av deras etiska regler och dessas inverkan på rutiner, seder och bruk inom den elektroniska handeln,

(e) att etiska regler utarbetas för skydd av minderåriga och den mänskliga värdigheten.

2. I de frågor som rör dem bör konsumentorganisationerna delta i arbete med att utarbeta och tillämpa de etiska regler som avses i punkt 1 a.

Artikel 17  Extrajudiciell lösning av tvister

1. Medlemsstaterna skall se till att det i deras lagstiftning vid tvister mellan en leverantör och en användare av en informationssamhällets tjänster är tillåtet att använda metoder for extrajudiciell lösning av tvister, bland annat med hjälp av lämpliga elektroniska förbindelser.

2. Medlemsstaterna skall se till att dessa organ för extrajudiciell lösning av konsumenttvister följer gemenskapsrätten och principen om oberoende, öppenhetsprincipen, den kontradiktoriska principen, effektivitetsprincipen, legalitetsprincipen, frihetsprincipen samt representationsprincipen.

3. Medlemsstaterna skall uppmuntra organen för extrajudiciell tvistlösning att underrätta kommissionen om de beslut de fattar rörande informationssamhällets tjänster och lämna andra upplysningar om sina rutiner, seder och bruk som rör den elektroniska handeln.

Artikel 18  Rättsliga medel

1. Medlemsstaterna skall se till att verksamhet inom ramen för informationssamhällets tjänster kan bli föremål för effektiva rättsliga medel med hjälp av vilka man så snabbt som möjligt och via interimistiska förfaranden kan vidta åtgärder i syfte att rätta till den påstådda överträdelsen och hindra att andra skador vållas de berörda intressena.

2. Handlingar som strider mot nationella bestämmelser om genomförande av artiklarna 5-15 i detta direktiv och som skadar konsumenternas intressen utgör överträdelser i den bemärkelse som avses i artikel 1.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/27/EG [36].

[36] EGT L 166, 11.6.1998, s. 51.

Artikel 19  Samarbete mellan myndigheter

1. Medlemsstaterna skall se till att deras behöriga myndigheter har erforderliga befogenheter för övervakning och undersökning för att effektivt kunna genomföra detta direktiv, och att tjänsteleverantörerna till dessa nationella myndigheter inger de uppgifter som krävs.

2. Medlemsstaterna skall se till att deras behöriga myndigheter samarbetar med de nationella myndigheterna i de andra medlemsstaterna, och i detta syfte skall de utse en kontaktperson vars adress och telefonnummer skall inges till de andra medlemsstaterna och till kommissionen.

3. Medlemsstaterna skall så fort som möjligt lämna den hjälp och de uppgifter som en myndighet i en annan medlemsstat eller kommissionen begär, inbegripet via lämpliga elektroniska förbindelser.

4. Medlemsstaterna skall i sina förvaltningar inrätta kontaktpunkter som kan nås via elektroniska förbindelser till vilka användarna och tjänsteleverantörerna kan vända sig till för att

(a) få information om sina rättigheter och skyldigheter i avtalsrättsligt hänseende,

(b) få adress och telefonnummer till de myndigheter eller organisationer där användarna kan få upplysningar om sina rättigheter och lämna in klagomål, samt

(c) få hjälp vid tvister.

5. Medlemsstaterna skall se till att deras behöriga myndigheter underrättar kommissionen om domstolsavgöranden och myndighetsbeslut som fattas inom deras territorium i fråga om tvister som rör informationssamhällets tjänster samt om rutiner, seder och bruk som rör den elektroniska handeln.

6. Formerna för det samarbete mellan de nationella myndigheterna som avses i punkterna 2-5 skall fastställas närmare av kommissionen i enlighet med det förfarande som anges i artikel 23.

7. Medlemsstaterna får begära att kommissionen i brådskande fall sammankallar den kommitté som avses i artikel 23 för att granska svårigheter med tillämpningen av artikel 3.1.

Artikel 20  Elektroniska förbindelser

Kommissionen får vidta åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 23 för att se till att de elektroniska förbindelser mellan medlemsstaterna som avses i artikel 17.1, artikel 19.3 och 19.4 fungerar väl.

Artikel 21 - Sanktioner

Medlemsstaterna skall bestämma ett sanktionssystem som är tillämpligt på överträdelser av de nationella bestämmelser som utfärdas med tillämpning av detta direktiv, och skall vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att dessa bestämmelser genomförs. Dessa sanktioner skall vara verkningsfulla, proportionerliga och avskräckande. Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionen senast det datum som anges i artikel 25, och alla efterföljande ändringar som rör bestämmelserna skall anmälas utan dröjsmål.

Kapitel IV  Avgränsning av tillämpningsområdet och undantag

Artikel 22  Avgränsning av tillämpningsområdet och undantag

1. Detta direktiv är inte tillämpligt på

(a) det skatterättsliga området,

(b) det område som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG [37] och 97/66/EG [38] [39],

[37] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

[38] EGT L 24, 30.1.1998, s. 1.

[39] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

(c) de verksamheter inom ramen för informationssamhällets tjänster som förtecknas i bilaga I. Förteckningen över verksamheter kan ändras av kommissionen i enlighet med det förfarande som anges i artikel 23.

2. Artikel 3 i detta direktiv är inte tillämplig på de områden som förtecknas i bilaga II.

3. Med avvikelse från artikel 3.2 och utan att det påverkar rättsliga förfaranden får medlemsstaternas behöriga myndigheter i överensstämmelse med gemenskapsrätten vidta åtgärder i syfte att begränsa den fria rörligheten för informationssamhällets tjänster under följande förutsättningar:

(a) Åtgärderna skall vara

(i) nödvändiga av någon av följande anledningar:

- den allmänna ordningen, i synnerhet skydd av minderåriga, eller bekämpning av hets mot personer av en viss ras, kön, religion eller nationalitet,

- hälsoskydd,

- den allmänna säkerheten,

- konsumentskyddet,

(ii) vidtagna med avseende på någon av informationssamhällets tjänster som skadar de mål som avses i punkt i eller utgör en allvarlig risk att dessa mål skadas,

(iii) proportionerliga mot dessa mål.

(b) Medlemsstaten skall i förväg

- ha uppmanat den medlemsstat som avses i artikel 3.1 att vidta åtgärder, varpå denna senare medlemsstat inte vidtagit några åtgärder alls eller endast vidtagit otillräckliga åtgärder,

- ha anmält till kommissionen och till den medlemsstat i vilken tjänsteleverantören är etablerad sin avsikt att vidta sådana åtgärder.

(c) Medlemsstaterna får i sin lagstiftning föreskriva att villkoren i punkt b inte är tillämpliga i brådskande fall. I sådana fall skall åtgärderna anmälas utan dröjsmål till kommissionen och till den medlemsstat i vilken tjänsteleverantören är etablerad, med uppgift om varför medlemsstaten bedömer fallet vara brådskande.

(d) Kommissionen får avgöra huruvida åtgärderna är förenliga med gemenskapsrätten. Om så inte befinns vara fallet, skall medlemsstaten avhålla sig från att vidta de planerade åtgärderna eller skyndsamt avsluta vidtagna åtgärder.

Kapitel V  Rådgivande kommitté och slutbestämmelser

Artikel 23 - Kommitté

Kommissionens skall biträdas av en rådgivande kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordförande.

Kommissionens företrädare skall förelägga den rådgivande kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, om nödvändigt genom omröstning.

Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet.

Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dess yttrande har beaktats.

Artikel 24  Rapportering

1. Inom tre år efter antagandet av detta direktiv, och därefter vartannat år, skall kommissionen till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén överlämna en rapport avseende tillämpningen av detta direktiv, med statistiska uppgifter i förekommande fall åtföljd av förslag som syftar till att anpassa det till utvecklingen inom den digitala tekniken och informationssamhällets tjänster.

2. I denna rapport bör det undersökas om det krävs en anpassning med hänsyn till den tekniska och ekonomiska utvecklingen och rättskipningen i medlemsstaterna. I rapporten bör man i synnerhet undersöka om det är nödvändigt med förslag beträffande ansvaret för tjänsteleverantörer av hyperlänkar och sökredskap, bestämmelser om meddelanden och ansvar efter det att innehållet utnyttjats.

Artikel 25 - Genomförande

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast inom ett år efter dagen för dess ikraftträdande. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 26  Ikraftträdande

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 27  Adressater

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

Verksamheter som inte omfattas av direktivet

Verksamheter inom informationssamhällets tjänster, som avses i artikel 22.1 och som inte omfattas av detta direktiv:

- Verksamhet som notarie.

- Företrädande och försvar av en klient inför domstol.

- Verksamhet med penningspel, med undantag av sådana spel som genomförs som ett led i marknadskommunikation.

BILAGA II

Områden som avses i artikel 22.2 och på vilka artikel 3 inte är tillämplig:

- Upphovsrätt, närstående rättigheter samt rättigheter som avses i direktiv 87/54/EEG [40] och i direktiv 96/9/EG [41] samt industriell äganderätt.

[40] Rådets direktiv 87/54/EEG av den 16 december 1986 om rättsligt skydd för kretsmönster i halvledarprodukter, EGT L 24, 27.1.1987, s. 36.

[41] Europaparlamentets och rådets direktiv 96/9/EG av den 11 mars 1996 om rättsligt skydd för databaser ("databasdirektivet"), EGT L 77, 27.3.1996, s. 20.

- Utgivning av elektroniska pengar av institutioner på vilka medlemsstaterna tillämpar ett av de undantag som anges i artikel 7.1 i direktiv . . ./. . ./EG [42].

[42] Europaparlamentets och rådets direktiv [om att starta och driva verksamhet i e-penninginstitut samt om tillsyn av sådan verksamhet].

- Artikel 44.2 i direktiv 85/611/EEG [43].

[43] Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag), EGT L 375, 31.12.1985, s. 3, senast ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG, EGT L 168, 18.7.1995, s. 7.

- Artikel 30 och avdelning IV i direktiv 92/49/EEG [44], avsnitt IV i direktiv 92/96/EEG [45], artiklarna 7 och 8 i direktiv 88/357/EEG [46] samt artikel 4 i direktiv 90/619/EEG [47].

[44] Rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring), EGT L 228, 11.8.1992, s. 1, ändrad genom direktiv 95/26/EG.

[45] Rådets direktiv 92/96/EEG av den 10 november 1992 om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsäkring och om ändring av direktiven 79/267/EEG och 90/619/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet), EGT L 360, 9.12.1992, s. 1, ändrat genom direktiv 95/26/EG.

[46] Rådets andra direktiv 88/357/EEG av den 22 juni 1988 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samt om ändring av direktiv 73/239/EEG, EGT L 172, 4.7.1988, s. 1, senast ändrat genom direktiv 92/49/EEG.

[47] Rådets direktiv av den 8 november 1990 om samordning av lagar och andra författningar om direkt livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utnyttja friheten att tillhandahålla tjänster, och om ändring av direktiv 79/267/EEG, EGT L 330, 29.11.1990, s. 50, ändrat genom direktiv 92/96/EEG.

- Avtalsförpliktelser enligt avtal som ingåtts av konsumenter.

- Icke önskad marknadskommunikation per elektronisk post, eller motsvarande individuellt meddelande.