Yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om "Relationerna mellan Europeiska unionen och USA"

(96/C 212/13)

Den 25 oktober 1995 beslutade Ekonomiska och sociala kommittén i enlighet med artikel 23 tredje stycket i sin arbetsordning att utarbeta ett yttrande om "Relationerna mellan Europeiska unionen och USA".

Sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik, som ansvarade för kommitténs arbete i ämnet, antog sitt yttrande den 15 april 1996. Föredragande var Ann Davison.

Vid sin 336:e plenarsession den 29-30 maj 1996 (sammanträdet den 30 maj 1996) antog Ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 94 röster för, 3 emot och 6 nedlagda röster.

SAMMANFATTNING

Kommittén stöder i huvudsak den nya transatlantiska dagordningen och handlingsplanen. Dessa utgör intressanta möjligheter till samarbete på områdena miljö, utvecklingshjälp och social- och arbetsmarknadspolitik. Det finns här också mycket att vinna genom att man koncentrerar sig på de nya möjligheterna till ekonomiskt samarbete och på detaljerade handelsfrågor som inbegriper lagstiftning. Kommittén delar därför åsikten att det inte är rätt läge att ta risken att förhandla fram ett omfattande nytt frihandelsavtal.

Kommittén oroas av den amerikanska kongressens förslag om sänkt u-hjälp och uppmanar till trilaterala diskussioner mellan EU, USA och Japan i syfte att upprätta ett nytt större utvecklingsprogram med tyngdpunkt på Afrika. Vi uppmanar också till samarbete mellan EU och USA när det gäller att genom utbildning få allmänhetens stöd för u-hjälpsprogram. Ett annat politiskt prioriteringsområde anser ESK vara miljön, där EU och USA i högre grad måste vara initiativtagande för att få till stånd internationella avtal, både för att skydda den globala miljön bättre och för att avstyra handelsdispyter kring miljölagstiftningen. Dessutom uppmanar ESK till en utvidgad dialog och utökat samarbete i sociala frågor och skulle vilja se en jämförande analys med amerikanska systerorganisationer.

Handeln mellan EU och USA är mer eller mindre i balans och 95 % av handeln sker utan problem. I de fall det råder meningsskiljaktigheter beror dessa till stor del på skillnader i lagstiftningstradition och på olika perspektiv hos intressegrupperna på vardera sidan. Kommittén föreslår därför i första hand bilateralt samarbete för att inbegripa olika intressen i de viktigaste politiska frågorna, såsom konkurrenspolitik, ömsesidigt erkännande av standarder, finansiella tjänster, informationssamhället, lufttransport och statsunderstöd. EU och USA borde också diskutera penningpolitiska frågor eftersom de har så stor betydelse för handeln.

Kommittén stöder helhjärtat dagordningens och handlingsplanens betoning på multilaterala lösningar på handelsfrågor. Vi instämmer också i att frågor som rör investeringar och den sociala klausulen bör lösas multilateralt inom WTO.

Handlingsplanen kommer bara att fungera om EU kan utgöra en stark europeisk pelare och om planen har en bred förankring. Eftersom det inte finns något klart profilerat frihandelsavtal, betonar kommittén behovet av att garantera att initiativet blir varaktigt och av att man involverar allmänheten. Den nya transatlantiska dagordningen syftar till att bredda den bilaterala dialogen över Atlanten, och upprättandet av den transatlantiska handelsdialogen är ett viktigt första steg. Det är nu nödvändigt att utvidga dialogen för att täcka in hela vidden av frågor och för att garantera att olika intressegrupper får delta fullt ut. Mot bakgrund av det stöd idén har fått i USA rekommenderar Ekonomiska och sociala kommittén ett tvåårigt direkt utbyte av synpunkter i dessa olika frågor mellan ekonomiska och sociala intressegrupper på båda sidor av Atlanten. Målet skulle vara att skapa ett program för en verkligt samordnad politik, inklusive gemensamma åtgärder.

1. INLEDNING

Utmaningar

1.1. Relationerna över Atlanten står inför en utmaning: Inför nästa århundrade gäller det att konsolidera och vidareutveckla de nära förbindelser som varit till nytta för bägge sidor sedan den europeiska integrationen inleddes.

1.2. Europa och USA delar värderingarna om demokrati och frihet. Vi har ett gemensamt arv och den viktigaste bilaterala handelsförbindelsen inom världsekonomin. Av erfarenheterna under de fem år som förflutit sedan undertecknandet av den transatlantiska deklarationen 1990, kan man dra slutsatsen att gemensamma värderingar och en gemensam historia inte är nog för att garantera gemensamma aktioner, och att det krävs en reell uppföljning av målsättningarna.

1.3. När det gäller säkerhets- och handelspolitik kan man av senare års erfarenheter dra slutsatsen att verkliga gemensamma insatser krävs för att man skall kunna göra framsteg, oavsett om det gäller det före detta Jugoslavien eller avslutandet av Uruguay-rundan av GATT-förhandlingarna.

1.4. Både när det gäller säkerhetspolitik och handelspolitik har några av de gamla självklarheterna som bidrog till att förenkla olika frågor försvunnit eller gradvis försvagats. Man måste fortsätta värna om den internationella säkerheten och förebygga av konflikter, även om det inte längre finns någon konkret hotbild som under kalla kriget. I fråga om handelsförbindelserna innebär den växande internationaliseringen att handelsdiplomatin måste gå på djupet och påverka inrikespolitiska preferenser och åtgärder. Samtidigt är det nödvändigt att integrera de framväxande marknaderna i Asien, Sydamerika och i Central- och Östeuropa och att hjälpa de kämpande ekonomierna i Afrika. EU och USA delar därför utmaningen att vara lyhörd för traditioner och värderingar som skiljer sig från dem som dessa två parter delar.

1.5. Dessa diplomatiska utmaningars karaktär kräver ständiga insatser för att man skall kunna bevara det inrikespolitiska stödet. Vid 1994 års kongressval valdes många representanter som antingen inte hade några klara ståndpunkter om USA:s internationella roll eller som motsatte sig en aktiv amerikansk roll. Åtgärder för att minska USA:s bidrag till FN liksom den amerikanska u-hjälpen bidrog till att många européer oroade sig över att USA var på väg mot en ökad isolationism och protektionism. EU, å andra sidan, har emellanåt genom sin brist på en samstämmig röst i relationerna med USA och omvärlden skapat tvivel i USA om huruvida man har förmågan att aktivt agera på världsarenan. USA har konsekvent stött den europeiska integrationen och räknar med att EU skall vara en stark och effektiv partner under nästa århundrade.

1.6. Till följd av dessa utmaningars betydelse inrättade Ekonomiska och sociala kommittén en arbetsgrupp med uppgift att producera en informationsrapport om relationerna mellan EU och USA. Detta arbete pågick hela våren 1995. Informationsrapporten antogs av sektionen för externa relationer, handels- och utvecklingspolitik den 6 juli 1995 och plenarsessionen röstade för att den skulle distribueras till övriga institutioner i september (dok. CES 978/95).

Politiska initiativ

1.7. Under första halvåret 1995 påtalades från många håll i Europa behovet av nya initiativ i förbindelserna över Atlanten för att på så sätt stärka handelsförbindelserna och minska de isolationistiska stämningarna i USA. Detta fick i USA stöd hos dem som ville förhindra att USA och EU skulle glida isär. Ett antal förslag lades fram, inklusive ingående förhandlingar om ett transatlantiskt frihandelsområde och mer detaljerat praktiskt samarbete, Detta följdes vid toppmötet EUUSA, där presidenterna Clinton och Jacques Chirac (Franrike innehade vid denna tidpunkt ordförandeskapet för rådet) samt kommissionens ordförande Jacques Santer deltog, av ett avtal om att upprätta en grupp bestående av representanter på högsta nivå för kommissionen och rådet från EU:s sida och för USA:s regering. Denna grupp skulle ha till uppgift att stärka banden över Atlanten.

1.8. I slutet av juli 1995 lade kommissionen fram ett dokument med titeln "Europa och USA: Vägen framåt" (dok. KOM(95) 411 slutlig).

Liksom USA antog man därmed en pragmatisk inställning (som var i linje med andan i ESK:s informationsrapport), även om man var mer entusiastisk inför ett djupare samarbete. Samtidigt intog EU hållningen att en förstärkning av den multilaterala politiken inte får undermineras av relationerna mellan EU och USA. I själva verket kan man säga att den satte den multilaterala politiken före en förstärkning av de bilaterala förbindelserna.

1.9. I oktober och november skissade tjänstemän fram en dagordning för samarbetet mellan EU och USA, vilken antogs av parternas högsta representanter vid mötet i Madrid i december 1995. I denna dagordning har man tagit väl fasta på kommitténs informationsrapport om relationerna mellan EU och USA, som lades fram den 14 september 1995 (dok. CES 978/95).

1.10. Två dokument blev resultatet av Madrid-mötet: den nya transatlantiska dagordningen och en gemensam handlingsplan EU-USA. De handlar båda om fyra breda områden: politiska frågor, globala utmaningar, ekonomiska förbindelser och byggandet av "broar" över Atlanten.

2. POLITISKA RELATIONER

2.1. Denna del i handlingsplanen handlar om stabiliteten i Europa, freden i Mellanöstern, konfliktförebyggande i övriga världen, bistånd, mänskliga rättigheter, internationella organisationer samt vapen. Kommittén besitter särskild sakkunskap i fråga om stabiliteten i Europa och bistånd - frågor som vi redan uppmanat EU och USA att samarbeta om.

Stabiliteten i Europa

2.2. Europas säkerhet och långsiktiga välfärd kommer inte att vila på en fast grund om man inte främjar demokratin och övergången till marknadsekonomi hos de närmaste grannländerna i Medelhavsområdet och i öster liksom i Ryssland och övriga nya oberoende stater (från före detta Sovjetunionen). På denna punkt är samarbete mellan EU och USA mycket viktigt.

2.3. Kommittén stöder en samordning av EU:s och USA:s aktiviteter när det gäller att integrera Ryssland och övriga nya oberoende stater i världsekonomin och ekonomiska institutioner, liksom samordning på områdena kärnkraftssäkerhet och miljöskydd. Tillsammans kan EU och USA bidra till fred, säkerhet, politisk stabilitet, respekt för och främjande av de mänskliga rättigheterna samt till ekonomiskt välstånd i hela Europa, både i väst och i öst, och i den större region som innefattar Ryssland och de nya oberoende staterna.

Bistånd

2.4. Man planerar ett stärkt politiskt samarbete när det gäller humanitära insatser, både på global och regional nivå. Utan tvivel återspeglar denna strävan efter närmare samarbete det faktum att man på båda sidor om Atlanten är oroliga över de förmodligen kraftiga nedskärningar som den nya kongressen planerar när det gäller den amerikanska u-hjälpen ().

2.5. Upprättandet av en institutionell infrastruktur har dock betydelse på längre sikt. Till exempel antyder planerna på tjänstemannautbyte mellan Washington och Bryssel att samarbetet på detta område kommer att bli permanent. När en sådan struktur väl upprättats, kommer den inte att kunna avvecklas hur lätt som helst, varför samarbetet kommer att kunna fortsättas om och när det amerikanska biståndet åter ökas.

2.6. Av särskild vikt är överenskommelsen om att upprätta en grupp med högt uppsatta representanter för samarbete på området utvecklingshjälp och humanitärt bistånd. Syftet är att samordna insatserna och agera gemensamt på nämnda område. Detta är något som kommittén har arbetat för. EU bör utnyttja detta samarbete som en möjlighet att bibehålla nivåerna på u-hjälpen på bägge sidor om Atlanten och garantera att de är effektiva. Kommittén har ofta uttryckt sin oro över Afrikas ökande fattigdom och isolering. ESK oroas därför särskilt av kongressens förslag att minska biståndet till Afrika och anser verkligen att fattigdomens utbredning i u-länderna och dess destabiliserande effekter är ett tillräckligt argument för att EU, Japan och USA skall diskutera samarbete för ett nytt stort gemensamt biståndsprogram.

2.7. Utvecklingssamarbetet mellan EU och USA, liksom gemensamma åtgärder för de mänskliga rättigheterna, borde delvis bestå av diskussioner om hur man kan uppmuntra privata investeringar samt hur man bäst kan främja demokrati, aktiv utvecklingshjälp och social sammanhållning.

2.8. Den deltagande eller aktiva vägen är inte alltid lätt att tillämpa, men den är bättre om man vill nå de missgynnade. Biståndsgivarna kan säkert ha nytta av att utbyta erfarenheter och bedömningar av utvecklingsbehoven genom att man samordnar sina åtgärder, motverkar överlappande insatser och försöker utveckla en klarare och mer konsekvent politik. Också mottagarna skulle tjäna på ett enhetligt och samordnat förfarande för biståndsansökningar.

2.9. Ett viktigt område som man bör överväga gemensamt är utbildning och information till allmänheten för att bibehålla dess stöd för det internationella biståndet. Även om USA har allmänna utbildningsprogram inom områdena hälsa och droger är EU mer framgångsrikt när det gäller utbildning om bistånd. Den amerikanska allmänheten liksom en stor del av EU-medborgarna tror dock att deras regeringar ger mer i bistånd än vad som faktiskt är fallet. Bättre insyn i besluten om att ge bidrag och utökad information från frivilligorganisationer och andra institutioner, såsom universitet, som skulle samarbeta över Atlanten, skulle bidra till att främja förbättringar på detta område.

3. ATT MÖTA NYA GLOBALA UTMANINGAR

3.1. Den nya transatlantiska dagordningen kräver mer omfattande samarbete när det gäller några av de globala utmaningarna, såsom internationell brottslighet, terrorism, immigrations- och asylfrågor, narkotikasmuggling, miljön, befolkningsfrågor, kärnkraftssäkerhet och hälsofrågor.

Internationell brottslighet, narkotika, hälso- och befolkningsfrågor

3.2. Målsättningarna när det gäller internationell brottslighet och narkotikasmuggling verkar här vara ganska blygsamma och samarbetet inskränker sig till gemensamt organiserade seminarier och informationsutbyte. Det bör påpekas att samarbete på detta område var syftet med en av de tre arbetsgrupper som bildades i Berlin (i december 1993). Dessa gjorde dock inga större framsteg och upplöstes i juni 1995. Den dominerande åsikten i Washington var att man inte kunde göra några framsteg eftersom man från EU:s sida inte hade någon gemensam hållning i denna fråga.

3.3. Kommittén beklagar att bristen på samordning mellan EU:s medlemsstater när det gäller frågor inom den tredje pelaren tycks vara en faktor som åtmistone starkt bidragit till misslyckade insatser över Atlanten. När det gäller dessa globala utmaningar är kommittén övertygad om att man bara kan finna lösningar genom samarbete mellan EU och USA. Det är därför nödvändigt att bygga vidare på sådana initiativ som den alleuropeiska konferensen om narkotika och att stärka EU:s förmåga att uppträda enigt i dessa frågor. Detta är en fråga som måste tas upp när man under regeringskonferensen studerar problem som rör den tredje pelaren.

3.4. Fler gemensamma åtgärder mellan polismyndigheterna inom EU för att bekämpa den internationella brottsligheten som breder ut sig på våra gator skulle sedan kunna följas upp av praktiskt samarbete med USA på alla nivåer.

3.5. När det gäller narkotika bör man här också vidta åtgärder mot penningtvätt och för att minska efterfrågan. Det finns vissa intressanta program som bör utvidgas, exempelvis det gemensamma skol- och stadsinitiativet. Ett lyckat exempel är i det transatlantiska samarbetet när det gäller utbildningsprogram där specialutbildade poliser undervisar skolbarn om hur de skall kunna stå emot tryck om att börja använda narkotika eller gå med i kriminella gäng.

3.6. Kommittén stöder också utbytet av information i hälsofrågor. Inom samarbetet EU-USA i fråga om befolkningsprogram bör man erkänna att utbildningen av kvinnor och flickor, och då särskilt när det gäller läs- och skrivträning, är av högsta vikt för att minska befolkningstillväxten.

3.7. Då och då uppstår plötsliga och allvarliga världsomspännande utmaningar på hälsoområdet, till exempel aids. Det är också helt riktigt att i handlingsplanen nämna cancer, en sjukdom som drabbar en av tre personer.

Miljöfrågor

3.8. När det gäller miljöfrågor har förslagen i dagordningen och handlingsplanen varit mer konkreta, och liksom när det gäller internationellt bistånd återspeglar de kommitténs krav på ingående uppmärksamhet. Förslagen inbegriper uppmaningar till samarbete för förhandsgodkännande av export av farliga kemikalier, miljömärkning, arbete för minskade avgasutsläpp från motorfordon (en fråga som aktivt tas upp i handelsdialogen över Atlanten) och spridning av miljövänlig teknik samt återställande av miljön i Central- och Östeuropa och i OSS.

3.9. Kommittén stöder till fullo ett närmare samarbete mellan EU och USA på det miljöpolitiska området, ett område där kommittén har avsevärd erfaranhet. Det finns ett antal fördelar att vinna med ett sådant samarbete. Först och främst hör EU och USA som två av de ledande utvecklade ekonomierna till de största källorna till de globala miljöproblemen, till exempel växthus-effekten. Kommittén har redan uppmanat industriländerna att ta initiativet till åtgärder (). Om man skall kunna göra framsteg på global nivå krävs det att EU och USA intar en ledarposition. Utan avtal kommer kostnaderna för åtgärder för att minska utsläpp, av till exempel koldioxid, att fördelas på ett oproportionerligt sätt. EU och USA kan inom relevant FN-organ verka för avtal med alla större industriländer. Det behövs också större insatser för att sprida resultaten av det arbete som har genomförts på båda sidor om Atlanten i fråga om ekonomiska såväl som miljömässiga vinster från exempelvis energibesparing.

3.10. Kommittén stöder målet med harmoniseringen av märkning och föreslog faktiskt samarbete i denna såväl som i andra miljöpolitiska lagstiftningsfrågor i sin informationsrapport. Man bör utgå från en ömsesidig insyn i varandras program. Intressegrupper i allmänhet, och kommittén i synnerhet, har mycket att bidra med under förhandlingarnas lopp eftersom industrin, miljö-rörelsen och konsumenterna måste göra nödvändiga kompromisser. Här kan kommitténs erfarenheter av miljömärkning komma till nytta. Arbetet för minskade fordonsutsläpp är till hjälp särskilt om det åtföljs av en jämförelse av metoderna för att minska bilberoendet genom kollektivtrafik och trafikminskande åtgärder. Det behövs också transatlantiskt samarbete när det gäller utvecklingen av biologiska former för bekämpning av skadedjur och ogräs och för att lösa problemen med jordbrukskemikalier i vattentäkter.

3.11. Spridning av miljövänlig teknik till utvecklingsländerna är av vital betydelse, och kan bara nå framgångar om man finner lämplig finansiering. Teknik som har utvecklats i tredje världen förtjänar särskild uppmärksamhet. Dessutom kommer utvecklingsländerna bara att kunna skydda sin biologiska mångfald om de får hjälp att katalogisera den befintliga faunan. I de fall de genetiska resurserna genererar vinster skall lokalbefolkningen få del av dessa.

4. EKONOMISKA FÖRBINDELSER

4.1. Penningpolitik

4.1.1. Vad som saknas i både dagordningen och handlingsplanen är någon nämnvärd hänvisning till samarbete på det penningpolitiska området. I den del som handlar om sysselsättning och tillväxt sägs bara att "vi kommer att fortsätta åsiktsutbytet i makroekonomiska frågor i ljuset av betydelsen av en sund makroekonomisk ram för harmoniska förbindelser (underförstått mellan EU och USA) och som främjar en icke-inflatorisk tillväxt, minskning av olika obalanser och en internationell finansiell stabilitet".

4.1.2. Senare tids instabila växelkurser, som orsakats av en dollarnedgång, har på nytt väckt europeisk oro för det uppenbara amerikanska ointresset för dollarkursens inverkan på resten av världen. Större delen av världshandeln sker i USA-dollar. Det finns i Europa en djupt rotad preferens för stabila växelkurser till följd av många års utsatthet för valutafluktuationer. Med tanke på den amerikanska ekonomins andel av världsekonomin och den stora omfattningen av handeln inom NAFTA, har USA påverkats mindre och intagit en mer låt-gå-inriktad attityd gentemot stabiliten på den internationella valutamarknaden. Endast i samband med den mexikanska krisen har USA intervenerat för att stödja peson - USA insåg här att viktiga amerikanska intressen hotades.

4.1.3. Man är inom USA mindre oroade över instabilitet och fluktuationer i valutakurserna. Med tanke på den amerikanska ekonomins låga beroende av internationell handel jämfört med de enskilda EU-länderna, har man i USA tenderat att följa en milt överseende valutapolitik.

4.1.4. Detta problem understryker inte bara motiven bakom en gemensam europeisk valuta, utan också det uppenbara behovet av internationellt samarbete i makroekonomiska och monetära frågor. Industrin är på båda sidor om Atlanten ense om att instabilitet och och fluktuationer i valutakurser på världsmarknaden inte tjänar någon. Dessutom kan minskningen av de amerikanska inkomsterna ha varit en inhemsk återverkning av den fallande dollarkursen. Penningpolitiska frågor bör tas upp både på den transatlantiska dagordningen och på tjänstemannanivå.

4.2. Sysselsättning och tillväxt

4.2.1. Det finns ett kort avsnitt i handlingsplanen där man uppmanar till en fortsatt dialog i arbetsmarknadsfrågor. En euro-amerikansk arbetsgrupp har fått ansvar för arbete och sysselsättning.

4.2.2. Kommittén föreslår här en dialog mellan arbetsmarknadsparterna på bägge sidorna av Atlanten som skulle bidra till att finna svar på frågan om hur man kan skapa sysselsättning samtidigt som man behåller ett socialt skydd. I stora drag kan sägas att EU betonar bibehållandet av standarder och lönenivåer för de förvärvsarbetande och stöttande av industrier på tillbakagång, kanske på bekostnad av sysselsättningsskapande för de arbetslösa. USA driver motsatt politik. Många nya (men inte alltid trygga) arbeten har skapats i USA, men eftersom arbetskraften har vuxit samtidigt har de flesta löntagares inkomster urholkats avsevärt ().

4.2.3. Arbetslöshetsersättningen bestäms i USA av de olika delstaterna. I genomsnitt erhåller ungefär 30 % av de arbetslösa ersättning. Övriga är beroende av socialhjälp och matkuponger. Det finns ingen statlig sjukförsäkring. Endast mycket fattiga och pensionärer har rätt till fri vård. Gissningsvis får 15-20 % av befolkningen inte mer än den lagstadgade minimilönen och 10-15 % av befolkningen lever under gränsen för existensminimum.

4.2.4. Inom EU har man undvikit denna nivå på de sociala skillnaderna, även om man onekligen har sina problem med fattigdom och utslagning och ett mycket stort problem i den höga arbetslösheten. Kanske det näst största sociala problemet består i att bibehålla den höga nivån på hälsovård, omsorg och pensioner till den åldrande befolkningen.

4.2.5. Kommittén har mycket stora erfarenheter, inklusive fördelarna med att vara en gemensam organisation för arbetsmarknadens olika parter, och skulle välkomna en jämförande analys genomförd tillsammans med systerorganisationer i USA. Den transatlantiska dialogen har hittills varit sparsam och ineffektiv. En stor del av det euro-amerikanska initiativet syftar till att främja sysselsättning och tillväxt. Det vore därför vettigt att stödja detta syfte med en lämplig debatt. Kommittén vill gärna hållas informerad om de framsteg som görs av arbetsgruppen kring arbete och sysselsättning och delta i dess arbete. Med tanke på dess kunskaper inom detta område borde kommittén också vara representerad vid den konferens om yrkesutbildning som man tänkt hålla under 1996. Detta är ett nyttigt om än begränsat initiativ.

4.3. Att förstärka det multilaterala handelssystemet

4.3.1. Både i dagordningen och i handlingsplanen erkänns att EU och USA har ett särskilt ansvar för att stärka det multilaterala handelssystemet. Kommittén stöder helhjärtat betoningen på ett multilateralt synsätt.

4.3.2. EU och USA har ett särskilt ansvar för att det multilaterala handelssystemet hålls vid liv. Om man skall leva upp till detta ansvar får man inte förlita sig på ensidiga åtgärder. I den transatlantiska dagordningen måste man se till att stödet till multilaterala förhandlingar minskar betydelsen av ensidiga amerikanska instrumentet såsom "Section 301 och Special 301". För det andra håller både USA och EU på att sluta omfattande regionala avtal. Det finns därför en potential för att utveckla konkurrerande regionala metoder för att handskas med det ökade ömsesidiga ekonomiska beroendet. EU och USA måste därför göra gemensamma ansträngningar för att göra deras regionala insatser multilaterala eller komma fram till någon uppgörelse med varandra. I detta avseende välkomnar vi upprättandet av en WTO-kommitté för att studera alla regionala handelsavtals inverkan på det multilaterala handelssystemet.

Att avsluta Uruguay-rundan

4.3.3. De konkreta sätten att främja ökade multilaterala förbindelser på kort sikt är angivna i de två dokumenten och inbegriper främst oavslutade frågor från Uruguayrundan, såsom:

- Utvärdering av ett snabbare genomförande av de tulltariffsänkningar som man beslutade i Uruguayrundan (liksom områden där man kan göra nya tariffsänkningar).

- Avslutande av WTO-förhandlingarna om tjänster (att få med USA i avtalet om finansiella tjänster, att agera när det gäller sjöfartstjänster och att avsluta GATS-förhandlingarna om telekommunikationer). I dessa fall krävs det att man agerar inom kort.

- Lanserande av ett nytt initiativ om offentlig upphandling (att göra det avtal som slöts i Uruguayrundan multilateralt).

4.3.4. Kommittén tror att det WTO-möte som skall hållas i Singapore på ministernivå är ett lämpligt tillfälle för EU och USA att främja dessa målsättningar.

Nya handelsfrågor

4.3.5. Handel och miljö

4.3.5.1. I avtalet om upprättandet av WTO ingår en välkommen utfästelse att arbeta för en hållbar utveckling. Kommittén instämmer med kommissionen i att miljöskydd och bibehållande av ett öppet, icke-diskriminerande och balanserat multilateralt handelssystem är två lika viktiga mål-sättningar. Kommittén instämmer också i synen att en väl övertänkt och genomförd miljöpolitik kan stödja handeln och samtidigt bidra till effektivare resursutnyttjande, bättre konkurrenskraft och ökad sysselsättning.

4.3.5.2. Förutom att samordna WTO:s kommitté för handel och miljö, kommer EU och USA också att behöva leda framstegen inom UNCTAD och OECD, liksom i internationella miljö-organisationer som UNEP och CSD. WTO kommer att ansvara för att klargöra internationella miljöavtals företrädesrätt.

4.3.5.3. Inom WTO:s kommitté för handel och miljö kommer man också att arbeta på miljöstandarder för olika produkter (ett område där WTO:s regler tillåter att EU och USA samarbetar för att gå vidare), miljömärkning och olika produktions- och förädlingsmetoder. Frågan om att använda sig av handelssanktioner för att motverka gränsöverskridande eller global miljöförstöring är den känsligaste frågan, vilken förutsätter att EU och USA går fram försiktigt. Målsättningen måste vara att bara tvinga fram sådana regler som kan accepteras multilateralt och helst inom ramen för ett internationellt miljöavtal.

4.3.5.4. Liksom i fråga om livsmedelskvalitet tillåter WTO nationella miljöstandarder som är högre än de internationella standarderna, om de bedöms vara nödvändiga för att skydda den inhemska miljön. De måste utformas för att få minsta möjliga negativa inverkan på handeln, och USA ifrågasätter här om detta kan sägas gälla EU:s åtgärder på miljömärknings- och förpackningsområdena.

4.3.5.5. En av de mest kontroversiella frågor som WTO skall beakta är huruvida länder skall ha rätt att straffbelägga importerade varor på grundval av hur de producerats. Exempel på detta område är päls från djur som fångats med saxfällor, skogsprodukter från skogar där ingen återplantering sker och tonfisk som fångats genom metoder med delfiner som bifångst. Dessa är känsliga frågor och GATT:s utslag gentemot USA:s lagstiftning mot icke-delfinsäker tonfisk (där man krävde att tonfiskexportörer inte fick fånga mer delfin än de amerikanska fiskeflottorna, trots att denna siffra inte var känd) fick den högljudda amerikanska miljörörelsen att vända sig mot en liberalisering av handeln. Kommittén är misstänksam mot skatter och handelssanktioner eftersom dessa är trubbiga instrument. Samarbete mellan miljöorganisationer i EU och USA skulle kunna bidra till att lindra deras oro och främja en större förståelse för alternativ (som är att föredra ur miljösynvinkel) till ensidiga åtgärder. Exempel på sådana åtgärder är belöningar till länder som bevarar skogar, miljömärkning och inbegripande av miljöaspekter i WTO:s mekanism för kontroll av handelspolitik.

4.3.5.6. Även om det har påståtts att strängare miljöstandarder i industriländerna får internationella företag att flytta till "föroreningsparadis" i utvecklingsländerna, finns det inte bevis för att detta är sant. Det är dock lämpligt att skärpa kraven på uppfyllande av OECD:s förhållningsregler för multinationella företag som är verksamma i utvecklingsländer, där miljöregler ingår. Utvecklingsländerna kan också uppmuntras att förbättra sina miljöstandarder genom incitament inom EU:s allmänna tullpreferenssystem.

4.3.6. Social klausul

4.3.6.1. De två parterna är överens om att bättre förklara sin position för utvecklingsländerna och att försäkra dem om att man inte strävar efter att förneka dem någon komparativ fördel genom att använda den sociala klausulen på ett protektionistiskt sätt. Den uttalade amerikanska målsättningen är att sätta ett golv för konkurrensen mellan utvecklingsländerna så att länder med låg standard inte kan underminera de andras ställning. EU betonar i högre grad uppfyllandet av grundläggande mänskliga rättigheter.

Det finns en risk att handelssanktioner kan drabba de människor de är avsedda att hjälpa. Man bör därför i första hand använda sig av incitament såsom EU:s allmänna tullpreferenssystem tillsammans med teknisk hjälp och utbildning.

Det skulle också vara till nytta att inom WTO ge tillräckliga resurser till en ökad informationstillgång, utöka konsultationsprocessen och mer ingående analysera konsekvenserna av att utvidga åtgärderna på handelsområdet till att omfatta utveckling, miljö och sociala frågor. EU och USA skulle också kunna driva vidare angreppssättet från samförståndspromemorian om avskaffande av barnarbete inom konfektionsindustrin i Bangladesh, där ILO, Unicef och regeringarna i Bangladesh och USA samarbetade. ILO eftersträvar i första hand en frivillig höjning av standarder, såsom detta initiativ, i andra hand att importörer skall belöna högre standarder med ett utökat tillträde till marknaden och, om detta inte lyckas, interventioner från WTO.

4.3.6.2. Kommittén har tidigare uttryckt sin åsikt att WTO:s arbetsprogram bör innehålla en "social klausul". Denna skulle baseras på de konventioner som antagits av ILO - som nästan alla världens länder är anslutna till - och framför allt de konventioner som berör följande:

- Avskaffande av tvångsarbete (konventionerna 29 och 105).

- Organisationsrätten och rätten att förhandla kollektivt (konventionerna 87 och 98).

- Minimiålder för arbete och avskaffande av barnarbete (konvention 138).

- Förbud mot könsdiskriminering på arbetsplatsen och krav på lika lön för kvinnor och män för lika arbete (konventionerna 100 och 111).

4.3.7. Investeringar

4.3.7.1. Kommittén har redan sagt att den skulle föredra att alla eventuella multilaterala avtal om investeringar förhandlas fram inom WTO. Med tanke på att man inom OECD redan har påbörjat diskussioner tycker dock kommittén att gemenskapen och dess medlemsstater skall delta i dessa, utan att ge upp tanken på ett framtida WTO-avtal (). Utvecklingsländerna kan komma att gynnas av att man skriver in OECD:s riktlinjer för multinationella företag i alla eventuella avtal om investeringar.

4.3.7.2. Med tanke på omfattningen och balansen i fråga om investeringsflödet mellan EU och USA måste man betrakta detta som en framgång. Kommittén skulle dock vilja se att delstatsorgan och lokala organ fick delta så att man kunde garantera att diskriminering på delstatsnivå försvann.

5. DEN NYA TRANSATLANTISKA MARKNADEN

5.1. Att sträva efter ett "TAFTA" skulle vara ambitiöst men riskabelt. Kommittén stöder därför det pragmatiska och stegvisa angreppssättet i fråga om den transatlantiska marknaden. De största konsekvenserna av ett frihandelsavtal med USA, eller för den delen med NAFTA, är att det skulle kunna inverka menligt på WTO och skapa svårigheter på jordbruksområdet.

5.2. EU och USA har kommit överens om att genomföra en "gemensam studie över hur man kan underlätta handeln av varor och tjänster och ytterligare minska eller eliminera tullhinder och andra hinder". Denna gemensamma studie består i en öppen process och slutrapporten bör stå klar 1997/1998. Kommittén ber kommissionen att man skall hållas underrättad om studiens resultat och förbehåller sig rätten att utarbeta ett yttrande om TAFTA-frågan.

5.3. Frågan uppstår här huruvida EU och USA borde hålla bilaterala förhandlingar om olika handelsfrågor innan de diskuteras inom WTO. Kommittén stöder en pragmatisk inställning där man avgör saken från fall till fall. I vissa fall behövs ett euro-amerikanskt ledarskap för att sporra ett WTO-avtal eller för att bryta ett dödläge (som i fråga om jordbruket under Uruguay-rundan). I andra fall, till exempel när det gäller investeringar, skulle en alltför stark gemensam position kunna öka spänningarna gentemot ekonomier som inte deltar. Detta är en fråga som kräver en ingående övervakning allt eftersom samarbetet över Atlanten fortskrider.

5.4. Jordbruk

5.4.1. Från amerikansk synvinkel är de delar av gemenskapens produktion och export som får någon form av offentliga subventioner ett stort orosmoment och utgör kärnan för många av de bilaterala dispyterna. Denna situation kommer säkert att förändras efter den andra fasen av GATT-förhandlingarna, som kommer att äga rum 1999. Man kan förutsätta att de nya multilaterala förhandlingarna kommer att medföra ännu en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken (GJP), vilket kommer att underlätta såväl de central- och östeuropeiska staternas inträde i EU som upprättandet av nya normala handelsförbindelser med USA.

5.4.2. Det har gjorts avsevärda framsteg i relationerna över Atlanten på jordbruksområdet efter det att GATT-rundan avslutades. Man kan nu hindra oskälig konkurrens inom ramen för WTO:s regelverk, vilket gör det möjligt för både de europeiska och de amerikanska jordbruken att bli verkligt konkurrenskraftiga.

5.4.3. Om EU och USA skulle lyckas komma överens om öppnare marknader inom jordbrukssektorn och andra sektorer, skulle detta bana väg för en friare handel på alla områden. Även om de potentiella fördelarna skulle vara stora för EU:s ekonomi, skulle nackdelar följa för vissa sektorer i EU och USA. Lösningen skulle därför kunna ligga i att börja med alla andra sektorer och avvakta med jordbruksområdet. När också de svåra förhandlingarna när det gäller till exempel standarder, kulturområdet och tjänster väl avslutats, och när man har beaktat konsekvenserna för Canada och Mexico, är det mycket möjligt att GJP har reformerats ytterligare.

5.5. Samarbete på lagstiftningsområdet

5.5.1. Under tiden skulle man kunna göra stora framsteg när det gäller den politiska dagordning som beskrivs ovan, liksom i frågor om samarbete på lagstiftningsområdet, inklusive konkurrenspolitik, ömsesidigt erkännande av standarder, certifiering och provning, finansiella tjänster, telekommunikationer, informationssamhället och lufttransporter.

5.6. Konkurrenspolitik

5.6.1. Kommittén tror att konkurrenspolitik är ett område där ett bilateralt lagstiftningssamarbete mellan EU och USA kan bidra till framsteg på multilateral nivå. I handlingsplanen finns utrymme för EU och USA att arbeta gemensamt för att uppmuntra utvecklingsländerna att att påbörja lagstiftningsprocessen. Samarbete mellan EU och USA eller EU och NAFTA innebär stora fördelar för företagen. I nuläget måste man i samband med företagsfusioner söka klartecken från ett antal myndigheter runt om i världen, vilka alla har olika redovisningskrav. Det amerikanska systemet har informationskrav som är mindre hårda i det första steget. Detta innebär att det vid 98 % av alla fusioner som godkänns världen över skulle krävas mindre pappersarbete av alla inblandade parter. Fördelarna med konvergenta förfaringssätt skulle kanske uppväga företagens oro över förtroenderisker i samband med informationsutbytet mellan olika myndigheter. Ett avtal skulle också vara till hjälp för mindre företag som framför allt har behov av ett bättre tillträde till tekniskt avancerade områden.

5.6.2. Man skulle också kunna ha en viss konvergens med det amerikanska systemet när det gäller olika begränsningsåtgärder, som innebär att företagsavtal är lagliga såvida åtgärden i fråga inte förklarats vara olaglig av domstol. Inom EU måste även mindre betydelsefulla avtal godkännas av konkurrensreglerande myndigheter innan de kan träda i kraft. Man skulle efter dessa ändringar kunna koncentrera insatserna på sådana åtgärder som strider mot samhällets intressen.

5.6.3. Även om konkurrenspolitiken är av stort intresse för företagen är den inte något som allmänheten finner särskilt upphetsande. Om man till konkurrenspolitiken skulle tillföra koncernintern prissättning och korruptionsfrågor samt samarbete när det gäller stilbildande affärsprinciper, skulle den väcka större intresse. Man skulle exempelvis i Europa kunna följa upp USA:s juridiska åtgärder mot egna medborgare som mutar utländska medborgare, vilket har föreslagits av Internationella handelskammaren och OECD. Om man tillämpade OECD:s riktlinjer skulle man också förhindra skatte-eftergifter vid mutbrott i främmande land. Samtidigt håller större amerikanska och europeiska organisationer inom revisionsområdet nu på att komma överens om globala standarder för redovisning och revision. Dessa skulle kunna användas för att motverka koncernintern prissättning.

5.7. Ömsesidigt erkännande av standarder

5.7.1. Kommittén stöder målsättningen att sluta ett avtal om ömsesidigt erkännande av konformitetsutvärdering (som inbegriper certifiering och provningsförfaranden) för vissa sektorer så snart som möjligt. Den transatlantiska affärsdialogen har prioriterat områden såsom terminalutrustning för telekommmunikationer, IT-produkter och elektrisk utrustning. Dessutom stöder kommittén kraven på ett ökat samarbete när det gäller förfarandet för fastställande av internationella standarder och på att man i största möjliga mån skall använda lättöverskådliga internationella standarder, liksom kraven på deltagande av berörda parter och på icke-diskriminering. I dessa förfaranden för att fastställa standarder är det viktigt att man inbegriper alla relevanta intressenter - företag, arbetstagare, konsumenter, miljörörelse och medborgare.

5.8. Livsmedelsstandarder

5.8.1. Ett exempel på behovet av att inbegripa konsumentperspektivet utgör den debatt som pågår mellan EU och USA när det gäller livsmedelsstandarder. Överenskommelsen från Uruguayrundan innebär att man inte kan påtala livsmedelsstandarder som handelshinder så länge de grundar sig på vetenskapliga data. Avtalet innehåller heller inga villkor för hur man skall hantera osäkerhet. Om de vetenskapliga rönen är splittrade, stipulerar avtalet dock preventiva åtgärder. USA:s hållning är att på hemmaplan behålla en högsta möjliga nivå på livsmedelsstandarderna och tillåta att man grundar sig på befintliga rön i de fall där de vetenskapliga bevisen är osäkra. Samtidigt försöker man få EU att acceptera kött som producerats med hormoner och har motsatt sig krav från EU och vissa amerikanska köttproducenter om certifiering av kött som producerats utan användning av hormoner.

5.8.2. Ett klargörande skulle kunna stå att finna i formuleringen i NAFTA-avtalet. I detta definieras en vetenskaplig grund som "en anledning grundad på data eller information som fåtts fram genom användning av vetenskapliga metoder". Den amerikanska regeringen förnekar att avtalet från Uruguayrundan skulle främja harmonisering till internationella standarder (huvudsakligen Codex), och i NAFTA-avtalet stipuleras att parterna har rätt att själva "anta, behålla och tillämpa en norm som är strängare än den internationella standarden". Detta förstärker kommissionens åsikt att den har rätt att tillämpa högre standarder. Kommittén stöder förslaget att införa livsmedelsstandarder i handlingsplanen.

5.9. Finansiella tjänster och telekommunikationer

Det är mycket att vinna på en ökad konkurrens inom områdena finansiella tjänster och telekommunikationer. Det finns risk att systemen för kontroll och skydd av investerare och innehavare av försäkringsbrev inte klarar av uppgiften att skydda konsumenterna och att den ökade konkurrensen skulle försämra servicen till vissa konsumentgrupper, till exempel för dem som lever i glesbygder. Å andra sidan kunde man i ett avtal inrikta sig på den förvirring som råder när det gäller den lagstiftning som grundas på företagets inhemska bas snarare än den fungerande marknaden inom EU, liksom den mängd olika lagar som existerar i USA på delstatsnivå. EU:s banksektor är relativt öppen. Samma regler gäller för amerikanska banker som är etablerade inom EU som för inhemska banker. Bristen på integration på den amerikanska bankmarknaden gör det dock svårt för europeiska banker att etablera sig på de olika delstatsmarknaderna. Detta är ett område där framsteg är viktiga eftersom EU har en stark finanssektor.

5.10. Informationssamhället

5.10.1. Kommittén välkomnar branschens förslag om ett avtal mellan EU och USA om informationsteknologi i december 1996. Detta skulle innebära att man eliminerar tulltarifferna år 2000 och att man inför gemensamma standarder för att främja konkurrens och användarnas tillgång till näten. Gemensamma standarder skulle minska risken för marknadsdominans och medge att små och medelstora företag på ett effektivare sätt kommer in på nya marknader.

5.10.2. I de två dokumenten undviker man att beröra debatten om den audio-visuella industrin. Den måste dock tas upp eftersom den också berör ny teknik. EU:s krav på att huvuddelen av av de TV-program som sänds inom EU "när det är möjligt" skall vara av EU-ursprung skulle, när mjukvaran väl är utvecklad, kunna tillämpas på till exempel Internet. Den amerikanska industrin är säkerligen oroad över hotet att de kulturella argumenten, som den inte till fullo erkänner, kommer att tillämpas av EU inom den nya tekniken. En transatlantisk dialog i denna fråga, där EU klargör gränserna för de kulturella argumenten, skulle kunna bidra till en lösning.

5.11. Flygtransport

5.11.1. USA försöker få ett ökat tillträde till den europeiska flygmarknaden, medan EU vill att utländska företag skall kunna äga mer än 25 % av amerikanska flygbolag. En annan knäckfråga är subventioner, där förseningarna i kommissionens agerande när det gäller statsunderstöd inte har förbättrat situationen. Innan man kan göra några verkliga framsteg måste man lösa ansvarsfrågan inom EU. Kommittén instämmer i åsikten att detta är ett av de områden där det ligger i Europas intresse att vara samstämmigt.

5.12. Statsunderstöd

5.12.1. Även om handlingsplanen nämner offentlig upphandling, så belyser man inte problemet med statsunderstöd. USA har dock generellt ifrågasatt statsunderstöden inom EU, inklusive regionala subventioner.

Den europeiska industrin har också problem med amerikanskt offentligt stöd, eftersom myndigheterna i olika delstater främjar företagandet med medel som är svåra att spåra, särskilt på kommunal nivå. Kommittén föreslår att handlingsplanen också skall inbegripa målsättningen att öka överskådligheten.

5.13. Kommitténs slutsatser om den transatlatiska marknaden

5.13.1. Även om man skulle kunna göra nyttiga framsteg på de områden som omnämns ovan genom att angripa problemen från fall till fall, finns det en risk att man varit väl försiktig när det gäller förslag om den transatlantiska marknaden. Detaljerat arbete för ömsesidigt erkännande och pilotprojekt när det gäller samarbete på lagstiftningsområdet är visserligen till nytta, men är knappast något som politiker och allmänhet finner upphetsande. Mer kontroversiella frågor såsom penning-politik samt AV- och livsmedelsstandarder undviks ofta. Det är också en öppen fråga huruvida det kommer att vara möjligt att bibehålla den drivande kraften bakom förslagen. Ingendera sidan har hängivit sig åt målsättningar som allmänheten kan förstå. Misslyckandet att nå de målsättningar som ställts upp i handlingsprogrammet kommer därför inte att noteras av allmänheten. Under sådana omständigheter är det svårt att se hur det skulle finnas en tillräckligt stark politisk vilja att bemöta de problem som otvivelaktigt kommer att uppstå.

5.13.2. Detta yttrande föreslår olika sätt att stärka åtgärderna på de områden som EU och USA har riktat in sig på och där intressegrupper på båda sidor om Atlanten kan komma att delta på ett mera fullständigt sätt. I de fall meningsskiljaktligheter mellan EU och USA fortsätter att dyka upp beror detta i hög grad på olika tradition på lagstiftningsområdet, vilket erkänns i handlingsplanen, men också på olika perspektiv hos de olika intressegrupperna på båda sidor. Transatlantiskt samarbete mellan ekonomiska och sociala intressegrupper, som grundar sig på den affärsdialog som nu uppmuntras, skulle kunna ha den fördelen att det fördjupar en dialog som hittills till stor del har utövats av en relativt liten grupp av experter inom det politiska och säkerhetspolitiska området. Det skulle också kunna bidra till att lösa några av tvistefrågorna och att till att öka allmänhetens insyn i den transatlantiska dagordningen.

5.13.3. Uppföljningen av avtalets framsteg kommer att vara av central betydelse för hur det kommer att lyckas. Denna uppföljning kan inte skötas av institutionstjänstemän som gruppen av högt uppsatta representanter består av, där medlemsskap och kompetensområde inte är kända av allmänheten. I stället bör denna uppföljning utföras på ett öppnare sätt. Kommittén bör försöka följa framstegen i avtalets genomförande och öka förhandlingarnas trovärdighet gentemot allmänheten och de olika intressen inom EU som påverkas av avtalet.

6. ATT BYGGA BROAR

6.1. I avslutningsavsnittet i dagordningen och handlingsplanen erkänner man behovet av att utvidga omfattningen av den transatlantiska dialogen, vilket vi också uppmanade till i informationsrapporten. Den är dock fokuserad på företagen (den transatlantiska företagsdialogen), vetenskap och utbildning. Kommittén ser positivt på viljan att sluta ett avtal om vetenskap och teknik och skulle vilja se att man i så hög grad som möjligt utnyttjar avtalet om samarbete när det gäller högre utbildning och yrkesutbildning. Utbildningsutbyte är vanligt men inte systematiskt, som det skulle kunna vara; det finns inget centralt samordningscentrum som kan sätta besökare i förbindelse med lämpliga sponsorer och vice versa. Framför allt saknas utbytesprogram där fakultetsmedlemmar föreläser vid varandras universitet och deltar i konferenser, liksom också utbytesprogram för expert-grupper och frivilligorganisationer. Det är vår förhoppning att handlingsplanen utvidgas till att också omfatta dessa grupper.

6.2. Yttrandet visar var intressegrupperna är särskilt aktiva och därmed kan utöva ett speciellt inflytande på samarbetet över Atlanten. Miljö och jordbruk är här uppenbara exempel. I den omgivning som förändrats i och med slutet på det kalla kriget måste EU och USA utveckla mekanismer för en utvidgad dialog i handels- och miljöfrågor liksom i sociala frågor. Denna bör inbegripa mer än kontakter på företags-, vetenskaps- och utbildningsområdena.

6.3. Den framväxande transatlantiska företagsdialogen har redan producerat konkreta förslag för att främja handeln. Kommittén skulle vilja få regelbunden information om utvecklingen på området, om olika frågor som man tar upp i detta sammanhang och om eventuella problem som uppstår. Denna information skulle göra det möjligt att samordna olika försök att garantera en större ekonomisk och social enighet mellan EU och USA, och skulle kunna fungera som en modell för andra intressegrupper. Om man till exempel också engagerade löntagar-, konsument-, jordbrukar- och miljöorganisationer i debatten skulle man garantera deltagande av alla berörda parter. Dagordningen för intressen som EU och USA delar är lång och kommittén vill betona följande:

- Internationella frågor som relationerna med Japan och andra länder av betydelse för världshandeln.

- Återhämtningen i övergångsekonomierna i Central- och Östeuropa och OSS.

- Främjande av en hållbar utveckling, bistånd/livsmedelshjälp till utvecklingsländerna och Afrikas ställning.

- Framsteg på områdena lagstiftning, konkurrenspolitik och stilbildande affärsprinciper samt arbete för relationerna inom världssamhället (multilateralism).

- Problem när det gäller den ekonomiska och monetära politiken.

- Jämförande av erfarenheter när det gäller sysselsättningsskapande åtgärder, sociala frågor, inkomster och handel, yrkesutbildning, hälsovård.

- Internationella miljöavtal, miljöpolitik inom olika sektorer, ändringar i livsstil, konsumentinformation.

- Skillnader i parternas jordbrukspolitik, ömsesidiga minskningar av exportsubventioner, jordbrukets bidrag till miljöskyddet.

- Samarbete i konsumentfrågor såsom gottgörelse över gränser, höga hälso- och hygienstandarder, omdömesgill kontroll och bibehållande av tjänsteutbudet i landsbygdsområden.

- Nyskapande initiativ av icke-statliga organisationer inklusive medborgar-, välgörenhets- och frivilligorganisationer.

6.4. I ljuset av det stöd som man fått i USA rekommenderar kommittén ett direkt åsiktsutbyte vartannat år i dessa frågor mellan ekonomiska och sociala intressegrupper på båda sidor av Atlanten. Kommittén skulle vilja påbörja denna process med en konferens om frågor som sträcker sig över Atlanten tillsammans med amerikanska ekonomiska och sociala intresseorganisationer i slutet av 1996.

7. SLUTSATSER

Kommittén stöder den pragmatiska hållning som antagits i och med den transatlantiska marknaden. Denna är att föredra framför den mer riskfyllda hållning som skapandet av ett "TAFTA" skulle innebära. I och med den pragmatiska hållningen kommer dock avtalets framgång att vara beroende av att det finns en tillräcklig drivkraft för att se till att målsättningarna uppnås. Kommittén föreslår därför klarare och mer ambitiösa målsättningar inom områdena bistånd, miljö och socialpolitik. Vi föreslår också att samarbetsprocessen man utvidgas till andra grupper än företag och den grupp som består av högre tjänstemän.

Bryssel den 30 maj 1996.

Ekonomiska och sociala kommitténs ordförande

Carlos FERRER

() USA:s u-hjälp uppgår till ungefär 0,2 % av BNP medan EU:s uppgår till ungefär 0,4 %. Den amerikanska u-hjälpen har också en betoning på ett litet antal länder med medelstora inkomster.

() EGT nr C 287, 4. 4. 1992.

() Beware the US model: Lawrence Mishel et al. Economic Policy Institute, Washington, 1995.

() EGT nr C 153, 28. 5. 1996.