1. Inledning

Parisavtalet 2015 är en historisk milstolpe i kampen mot klimatförändringarna. Avtalet är en livboj, en sista möjlighet att till kommande släktled överlämna en stabilare värld, en friskare planet, rättvisare samhällen och starkare ekonomier, även med tanke på FN:s 2030-agenda för hållbar utveckling. Avtalet leder världen mot en global övergång till ren energi. Den här övergången förutsätter att företag och investerare ändrar sina beteenden och att det skapas incitament utmed hela det politiska spektrumet. För EU innebär detta stora möjligheter för bland annat sysselsättning och tillväxt. Övergången stimulerar investeringar och innovation i förnybar energi, och bidrar därigenom till EU:s mål att bli världsledande inom förnybar energi, och ökar tillväxten på marknader för EU:s varor och tjänster inom exempelvis energieffektivitet.

Parisavtalet är det första multilaterala klimatavtalet som omfattar nästan alla utsläpp i världen. Det är en framgång för världen och en bekräftelse av EU:s väg mot en koldioxidsnål ekonomi. EU:s förhandlingsstrategi var avgörande för avtalet. EU har verkat för höga ambitioner, och bidragit med sin erfarenhet av en verkningsfull klimatpolitik och sin tradition av förhandlingar och regelbaserat internationellt samarbete. EU var den första stora ekonomin som presenterade sin klimatplan (de s.k. planerade nationellt fastställda bidragen) den 6 mars 2015, som bygger på klimat- och energimålen för 2030 som Europeiska rådet slog fast i oktober 2014 och på Europeiska kommissionens plan för att möta de globala klimatförändringarna efter 2020. EU har satt ett ambitiöst mål för hela sin ekonomi på minst 40 % minskning av utsläppen av växthusgaser fram till 2030. Målet bygger på globala prognoser som överensstämmer med Parisavtalets medelfristiga ambitioner.

Under hela Pariskonferensen bibehöll EU hög politisk enighet. Alla EU-ministrar i Paris visade vilja och beslutsamhet att lyckas. EU agerade samfällt, och stod fast vid EU:s hållning som lagts fast i rådet (miljö). EU kunde därigenom tala med en röst under alla förhandlingens faser, vilket var en förutsättning för det fördelaktiga resultatet i Paris. Först och främst byggde EU och dess partnerländer som ett led i EU:s klimatdiplomati upp en bred koalition av utvecklade länder och utvecklingsländer som stod bakom den högsta ambitionsnivån. Denna de höga ambitionernas koalition var avgörande för att skapa en positiv dynamik under förhandlingarna och få med alla stora utsläppsländer i Parisavtalet.

Världsläget var dessutom ett helt annat än vid mötet i Köpenhamn 2009, och resulterade i en världsomspännande mobilisering nedifrån och upp av regeringar och andra aktörer, såsom företag, investerare, kommuner och civilsamhälle. Klimatkonferensens ordförandeland Frankrike och FN förtjänar en eloge för den positiva dynamik som rådde före och under konferensen.

Genomförandet av Parisavtalets åtaganden förutsätter att vi inte tappar fart och att vi är fast politiskt beslutna att befästa övergången till en klimattålig, klimatneutral framtid på ett socialt rättvist sätt. Klimatförändringarna bör finnas kvar på den politiska dagordningen i relevanta internationella forum som G20 och G7. På detta område kommer EU att fortsätta med sitt globala ledarskap och med sin klimatdiplomati.

2. Parisavtalet – en global överenskommelse

2.1. Parisavtalets viktigaste punkter

Parisavtalet innehåller en global handlingsplan för att få världen att undvika farliga klimatförändringar, och det erkänns att detta kommer att kräva att de globala utsläppen av växthusgaser kulminerar så snart som möjligt och att klimatneutralitet uppnås under andra halvan av detta århundrade. Avtalet innehåller särskilt följande:

Det långsiktiga målet att världen ska begränsa den globala uppvärmningen till betydligt mindre än 2 °C över den förindustriella nivån, och verka för att temperaturökningen begränsas till 1,5 °C. Det ambitiösa målet på 1,5 °C sattes för att höja ambitionsnivån och uppmärksamma de mest utsatta ländernas problem, då de redan känner av klimatförändringarnas verkningar.

En tydlig signal till alla berörda parter, investerare, företag, civilsamhälle och politiska beslutsfattare att den globala övergången till ren energi är här för att stanna och att vi måste bort från fossila bränslen. Med 189 nationella klimatplaner som täcker omkring 98 % av de totala utsläppen är nu åtgärderna mot klimatförändringar en verkligt global satsning. Med Parisavtalet har vi gått från att några få agerar till att alla agerar.

En dynamisk mekanism för att bevaka läget och höja ambitionsnivån efter hand. Från och med 2023 ska parterna mötas vart femte år för en global översyn av utsläppsminskningar, anpassningar och givet och mottaget stöd för avtalets långfristiga mål.

En rättsligt bindande skyldighet för parterna att vidta inhemska klimatåtgärder för att nå målen i sina nationella bidrag.

Former för mer insyn och ansvarsutkrävande, bl.a. genom att parterna vartannat år ska lämna en inventering av sina växthusgaser med det underlag som krävs för att mäta framstegen, tekniska experter ska gå igenom det och parternas framsteg ska ses över i en multilateral process med en mekanism som underlättar genomförande och efterlevnad.

Ett ambitiöst solidaritetspaket med frikostiga medel för klimatfinansiering och behov som har att göra med anpassningar och skador på grund av klimatförändringarnas negativa verkningar. För att främja individuell och kollektiv anpassning sätts i Parisavtalet för första gången ett globalt mål upp för att stärka kapaciteten och klimattåligheten och minska klimatsårbarheten. På det internationella planet uppmuntras ökat samarbete mellan parterna för att sprida vetenskapliga rön om klimatanpassning och information om praktik och politiska strategier.

2.2. Parisavtalets ratificering och ikraftträdande

Att enas om Parisavtalet är ett stort framsteg. EU kommer att fortsätta att verka aktivt i de internationella klimatförhandlingarna för att se till att avtalets ambitionsnivå bevaras när det genomförs, t.ex. i de närmare föreskrifterna om insyn och ansvarsutkrävande och i mekanismerna för hållbar utveckling och teknik.

Nästa steg är att Parisavtalet ska undertecknas. Undertecknandet kommer att inledas den 22 april 2016 i New York, och avtalet träder i kraft när minst 55 parter som står för minst 55 % av de globala utsläppen har ratificerat det. Det är önskvärt att avtalet ratificeras och träder i kraft tidigt, så att alla länder kan lita på att avtalet börjar tillämpas snabbt. EU bör kunna underteckna och ratificera avtalet så snart som möjligt.

2.3. Medelfristiga delmål i Parisavtalet