FÖRKORTNINGAR

EGFJ : Europeiska garantifonden för jordbruket

EJFLU : Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling

GD Jordbruk och landsbygdsutveckling : Generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling

GIS : Geografiskt informationssystem

Posei : Särskilt program för vissa regioner beroende av deras avlägsna belägenhet och ökaraktär

Poseican : Särskilt åtgärdsprogram för Kanarieöarna beroende av deras avlägsna belägenhet och ökaraktär

Poseidom : Särskilt program för de franska utomeuropeiska departementen beroende av deras avlägsna belägenhet och ökaraktär

Poseima : Särskilt program för Madeira och Azorerna beroende av deras avlägsna belägenhet och ökaraktär

UJA : Utnyttjad jordbruksareal

SAMMANFATTNING

I. Mellan 1989 och 1993 beslutade rådet om särskilda åtgärder till förmån för jordbruket i Europeiska unionens yttersta randområden (de franska utomeuropeiska departementen, Kanarieöarna, Azorerna och Madeira) och på de mindre Egeiska öarna för att komma till rätta med dessa regioners särskilda situation.

II. Inom programmen för de yttersta randområdena och de mindre Egeiska öarna används två olika verktyg som ska tillgodose regionernas specifika behov. Den särskilda försörjningsordningen är ett system som kompenserar för de merkostnader som orsakas av de berörda regionernas ökaraktär och avlägsna belägenhet. Åtgärderna till förmån för lokala jordbruksprodukter syftar till att utveckla den lokala jordbruksproduktionen och leveransen av jordbruksprodukter.

III. År 2006 reformerades de särskilda åtgärderna. Kommissionen konstaterade att förvaltningen av systemet var alltför stel och därmed begränsade unionsinsatsernas förmåga att i tid tillgodose behoven i de yttersta randområdena och på ett sätt som var anpassat till deras specifika problem. Med det nya tillvägagångssättet främjade man därför ett större regionalt deltagande, decentralisering och flexibilitet i beslutsfattandet på grundval av de program som medlemsstaterna lade fram för kommissionens godkännande.

IV. Med hänsyn till målen med reformen sökte revisionsrätten svar på följande frågor under revisionen:

a) Har de stödprogram som inrättats av medlemsstaterna och godkänts av kommissionen utformats så att de på ett ändamålsenligt sätt tillgodoser de specifika behoven?

b) Har de åtgärder som utformats av medlemsstaterna efter reformen 2006 genomförts på ett ändamålsenligt sätt?

c) Övervakas de stödprogram som inrättats av medlemsstaterna och godkänts av kommissionen på ett ändamålsenligt sätt?

V. Generellt sett konstaterade revisionsrätten att de särskilda åtgärderna är ändamålsenliga och mycket viktiga för jordbruket i de aktuella regionerna. Men revisionsrätten identifierade även ett antal brister i förvaltningen av stödordningen som, om de åtgärdas, skulle kunna leda till förbättringar av de särskilda åtgärderna.

VI. Under planeringen och godkännandet av programmen, som gjordes under en period på bara sex månader, valde kommissionen att ta på sig rollen som den som kontrollerar att programmen följer bestämmelserna och är konsekventa i stället för att ta på sig uppgiften som förvaltare och aktivt bidra till utformningen av programmen och se till att de blir ändamålsenliga. Denna iakttagelse gäller även förfarandet för att göra ändringar i programmet för de kommande åren.

VII. När det gällde genomförandet av programmen identifierade revisionsrätten åtgärder eller insatser som genom sin utformning riskerar att i bästa fall bli delvis ändamålsenliga. Dessutom är inte de nuvarande kontrollsystemen i de aktuella medlemsstaterna alltid anpassade till de särskilda åtgärdernas mångfald.

VIII. Kommissionen övervakar inte de särskilda åtgärdernas ändamålsenlighet tillräckligt regelbundet. Den inskränker sig till att i första hand utvärdera åtgärderna under en femårsperiod. De rapporter om genomförandet som medlemsstaterna lämnar in varje år är inte tillräckligt harmoniserade för att kunna tjäna som ett resultatstyrningssystem för kommissionen.

INLEDNING

BAKGRUND TILL DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA

1. I artikel 349 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt föreskrivs följande: "Rådet ska med beaktande av den strukturella, sociala och ekonomiska situationen på Guadeloupe, Franska Guyana, Martinique, Réunion, Saint Barthélemy och Saint Martin, och på Azorerna, Madeira och Kanarieöarna, vilken förvärras av dessas avlägsna belägenhet, ökaraktär, ringa storlek, besvärliga terräng- och klimatförhållanden samt ekonomiska beroende av ett fåtal produkter, vilka faktorer på grund av sin bestående natur och sammanlagda verkan allvarligt hämmar områdenas utveckling, på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet besluta om specifika åtgärder för att särskilt fastställa villkoren för hur fördragen ska tillämpas beträffande dessa områden, inklusive den gemensamma politiken."

2. På grundval av denna bestämmelse tog kommissionen fram en strategi för regionerna i de yttersta randområdena [1]. Den har tre mål:

a) Öka tillgängligheten.

b) Öka konkurrenskraften.

c) Öka den regionala integrationen.

Strukturfonderna och de två jordbruksfonderna (Europeiska garantifonden för jordbruket, EGFJ, och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, EJFLU), inbegripet ett särskilt jordbruksprogram för de yttersta randområdena, nämligen "särskilda program för vissa regioner beroende på dessa regioners avlägsna belägenhet och ökaraktär" (Posei), är de främsta verktygen för att förverkliga dessa mål.

3. År 1989 beslutade rådet om särskilda program för de franska utomeuropeiska departementen beroende på deras avlägsna belägenhet och ökaraktär (Poseidom) [2]. I juni 1991 antogs två liknande program: Poseima (Azorerna och Madeira) [3] och Poseican (Kanarieöarna) [4].

4. Liknande program inrättades för Grekland 1993 [5]. Eftersom de mindre Egeiska öarna inte betraktas som regioner i de yttersta randområdena i fördraget behandlas denna stödordning separat från Posei i juridisk mening, men den omfattas av samma budgetrubriker. Interventionslogiken har samma struktur både för Posei och för programmen till förmån för de mindre öarna, och de två stödordningarna förvaltas av samma enhet vid kommissionen. Därför behandlar vi de två stödordningarna tillsammans i denna rapport och kallar dem "särskilda åtgärder".

+++++ TIFF +++++

REFORMEN AV DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA

5. År 2006 reformerades stödordningen Posei och de särskilda åtgärderna till förmån för de mindre Egeiska öarna [6]. Kommissionen konstaterade att förvaltningen av stödordningen var alltför stel och därför begränsade unionsinsatsernas förmåga att i tid tillgodose behoven i regionerna i de yttersta randområdena och på ett sätt som var anpassat till deras specifika problem. Därmed medförde reformen att man övergick från kommissionens mikroförvaltning av åtgärder till ett större regionalt deltagande, decentralisering och flexibilitet i beslutsfattandet på grundval av de program som medlemsstaterna lämnade in till kommissionen för godkännande (se ruta 1 för motivering till och mål med reformen).

RUTA 1

UTDRAG UR MOTIVERINGEN TILL FÖRSLAGET TILL RÅDETS FÖRORDNING OM SÄRSKILDA ÅTGÄRDER INOM JORDBRUKET TILL FÖRMÅN FÖR UNIONENS YTTERSTA RANDOMRÅDEN

"Bokslutet när det gäller förvaltningen av dessa ordningar är däremot mer blandat. De två delarna av Posei [7], dvs. den särskilda försörjningsordningen och stödet till den lokala produktionen i de yttersta randområdena, har präglats av en mycket stel förvaltning. Kommissionen ser sig nödgad att lagstifta för att anpassa försörjningsbalanserna till försörjningsbehoven så att det blir möjligt att ta hänsyn till variationer (ibland blygsamma) i den mängd produkter som behövs.

Stödordningen för lokal produktion är uppdelad i 56 (mikro-)åtgärder som fastställs genom rådets förordningar. Att anpassa dessa åtgärder är inte möjligt utan en interinstitutionell lagstiftningsprocess, vilket står i vägen för snabba unionsinsatser och behovet av att i så hög grad som möjligt anpassa unionens insatser till de yttersta randområdenas särskilda situation, ofta för mycket små belopp.

Därför föreslås en ändrad filosofi när det gäller stödet till dessa områden till förmån för ett beslutsfattande som innebär ett större deltagande, så att åtgärderna snabbt kan anpassas i syfte att (också rent tidsmässigt) ta hänsyn till särdragen hos dessa regioner."

DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNAS KARAKTÄR OCH MÅL

6. Inom programmen för de yttersta randområdena och de Egeiska öarna används två olika verktyg som ska tillgodose dessa regioners specifika behov:

a) Den särskilda försörjningsordningen som är ett system för kompensation av de merkostnader som orsakas av de aktuella regionernas ökaraktär och avlägsna belägenhet. Detta uppnås tack vare befrielsen från importtullar för produkter som importeras från tredjeland eller ett stöd för leverans av unionsprodukter, med likvärdiga villkor för slutanvändarna.

b) Åtgärder till förmån för lokala jordbruksprodukter som syftar till att utveckla den lokala jordbruksproduktionen och leveransen av jordbruksprodukter. Åtgärderna gäller en mängd olika produkter och åtgärder som har att göra med produktion, saluföring och bearbetning. Inom ramen för åtgärderna används ett brett urval av instrument, till exempel arealstöd, djurbidrag, betalningar till producentorganisationer, stöd per ton eller finansiering av marknadsundersökningar osv. Även om alla dessa åtgärder bidrar till det övergripande målet att öka den lokala jordbruksproduktionen och öka producenternas konkurrenskraft bör det noteras att varje åtgärds enskilda mål såsom de fastställs i programmet kan variera avsevärt. Exempel på åtgärder och insatser inom de olika programmen finns i ruta 2.

+++++ TIFF +++++

RUTA 2

EXEMPEL PÅ ÅTGÄRDER OCH INSATSER INOM DE OLIKA PROGRAMMEN

Följande åtgärder och insatser, som valdes ut till revisionsrättens revision, ger en uppfattning om programmens mångfald:

Frankrike (utomeuropeiska departement)

Stöd till bananproducenter.

Produktionskedjan sockerrör-socker-rom (med insatser som schablonmässigt anpassningsstöd till den gemensamma organisationen av marknaden för sockerindustrin i de franska utomeuropeiska departementen, stöd till sockerrörstransport).

Strukturering av boskapssektorn (med insatser som särskilda stöd till bearbetning för sektorn för nötkött eller särskilda stöd till förvaltningen av den lokala marknaden för sektorn för griskött).

Spanien (Kanarieöarna)

Stöd till sektorn för nötkött, får- och getkött i form av direkta betalningar till producenterna.

Stöd till bananproducenter.

Portugal (Azorerna)

Stöd till djurproduktionen (med insatser som direktstöd till nötköttsproduktionen eller stöd till innovation och kvaliteten på animaliska produkter).

Stöd till växtodlingen (med insatser som stöd till odling av traditionella grödor eller stöd till odling av frukt och grönsaker, snittblommor och prydnadsväxter).

Grekland (ön Chios)

Stöd till olivodlingar.

Stöd till mastixproduktion.

Stöd till honungsproduktion.

BUDGETEN FÖR DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA

7. De särskilda åtgärderna tilldelades 332 miljoner euro för budgetåret 2007 och 618 miljoner euro för budgetåret 2008 (utöver anslagen till åtgärderna under de föregående åren), det vill säga de år som revisionen gällde. Ökningen i budgeten 2008 jämfört med de föregående åren beror på överföringen av medel efter reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för bananer från och med den 1 januari 2007, som motsvarar budgetåret 2008. Denna reform gjordes som en följd av det nya gemenskapssystemet för import av bananer och de internationella handelsförhandlingarna. Målet med reformen var att anpassa systemet till huvudprinciperna i de reformer som ägt rum inom de andra jordbrukssektorerna och samtidigt tillförsäkra bananproducenterna i gemenskapen en skälig levnadsstandard och med hänsyn till producentregionernas särdrag. Budgetanslagen för stödordningen Posei ökade med 278,8 miljoner euro så att hela gemenskapsstödet till bananproducenterna ingick i den från och med den 1 januari 2007. Närmare upplysningar om budgetgenomförandet finns i bilaga I.

8. Budgeten för de särskilda åtgärderna är takbegränsad och taken har fastställts på följande sätt (i miljoner euro):

+++++ TIFF +++++

FÖRVALTNINGS- OCH KONTROLLSYSTEM FÖR DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA

9. Inom ramen för budgeten för Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) genomförs de särskilda åtgärderna med delad förvaltning. I och med övergången till ett större regionalt deltagande, decentralisering och flexibilitet i beslutsfattandet, som infördes genom reformen 2006, görs programplaneringen och genomförandet med hjälp av en metod med ett underifrånperspektiv (bottom up-strategi). Det innebär att behoven i de yttersta randområdena och de åtgärder som syftar till att tillgodose dessa behov fastställs på den nivå som bedöms vara den mest lämpliga av medlemsstaterna. Medlemsstaterna ansvarar för att utarbeta, genomföra och kontrollera programmen.

10. Kommissionen ansvarar för att lägga fram förslag till grundförordningar och för att utarbeta tillämpningsföreskrifter till de olika bestämmelserna i rådets förordningar. Den godkänner de program som läggs fram av medlemsstaterna och även ändringar av dem och följer genomförandet.

11. För att kunna identifiera de yttersta randområdenas specifika behov gjorde medlemsstaterna en ekonomisk analys och en utvärdering av tidigare åtgärder, de fastställde strategiska och operativa mål och utformade åtgärder som kan uppfylla dessa mål. Alla dessa delar måste finnas i programmen tillsammans med resultatindikatorer [8].

12. Programmen lämnades in till kommissionen för godkännande. Kommissionen kontrollerade att programmen var förenliga med annan politik och andra unionsinsatser och att de följde EU-lagstiftningen.

13. Medlemsstaterna utsåg de myndigheter som ansvarar för förvaltningen och kontrollen i programmen. Programmen genomförs under ansvar av utsedda utbetalande organ som även direkt eller genom delvis eller fullständig delegering till andra avdelningar ansvarar för övervakning och kontroll.

14. De lagstadgade kraven när det gäller förvaltnings- och kontrollsystemet för de särskilda åtgärderna bygger i huvudsak på det integrerade förvaltnings- och kontrollsystemet för direktbetalningar från EGFJ. Sålunda genomgår stödansökningarna administrativa kontroller till 100 % och kontroller på plats av ett urval av 5 %. När det gäller vissa åtgärder där stödet är kopplat till leveranser av produkter som ska bearbetas eller saluföras föreskrivs andra kontroller: vägning, transport, leverans m.m. När det gäller den särskilda försörjningsordningen är medlemsstaterna skyldiga att kontrollera om den fördel som införandet av eller befrielsen från importtullar medför har gett återverkningar hos den slutliga stödmottagaren i praktiken.

15. Senast den 31 december 2009, sedan vart femte år, måste kommissionen lämna en allmän rapport till Europaparlamentet och rådet som beskriver effekterna av de genomförda insatserna inom ramen för de särskilda åtgärderna vid behov tillsammans med lämpliga förslag. Inlämningen av denna rapport sköts upp och kommissionens kollegium planerade att anta den i september 2010. När kommissionen utarbetade rapporten tog den även hänsyn till den utvärdering av de särskilda åtgärderna som gjordes på uppdrag inom ramen för utvärderingsprogrammet vid generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling för 2008 [9]. Utvärderaren lade fram sin rapport i november 2009.

REVISIONENS INRIKTNING OCH OMFATTNING SAMT REVISIONSMETOD

16. Syftet med revisionen var att utvärdera ändamålsenligheten och vissa ekonomiska aspekter i de särskilda åtgärderna efter reformen 2006. Tonvikten lades på utformningen av åtgärderna och förvaltningsrutinerna med avseende på deras ändamålsenlighet. Eftersom det inte var så längesedan reformen genomfördes kunde man endast visa på trender i fråga om ändamålsenlighet och inte presentera en utvärdering på lång sikt.

17. Följande frågor tas upp i denna rapport:

a) Har de stödprogram som inrättats av medlemsstaterna och godkänts av kommissionen utformats så att de på ett ändamålsenligt sätt tillgodoser de specifika behoven?

b) Har de åtgärder som utformats av medlemsstaterna efter reformen 2006 genomförts på ett ändamålsenligt sätt?

c) Övervakas de stödprogram som har inrättats av medlemsstaterna och godkänts av kommissionen på ett ändamålsenligt sätt?

18. Revisionen omfattar de budgetår som har avslutats sedan reformen av de särskilda åtgärderna (2007, 2008 och 2009).

19. Revisionen genomfördes i de fyra berörda medlemsstaterna (Grekland, Spanien, Frankrike och Portugal). De regioner som granskades på plats var ön Chios (Grekland), Kanarieöarna (Spanien), Réunion (Frankrike) och Azorerna (Portugal). När det gäller åtgärder i andra regioner begränsades revisionen till den centrala förvaltningen i varje medlemsstat.

20. Revisionen gällde ett urval av åtgärder till förmån för lokala jordbruksprodukter i förhållande till deras ekonomiska storlek och betydelse för jordbruket i de aktuella regionerna (se bilaga II). Dessa åtgärder har prioriterats framför den särskilda försörjningsordningen av följande skäl:

a) Åtgärderna till förmån för lokala jordbruksprodukter utgjorde 67 % av de belopp som tilldelades de särskilda åtgärderna 2007 och utgör cirka 82 % från och med 2009.

b) Den särskilda försörjningsordningen är utformad så att den direkt kompenserar för de nackdelar som den avlägsna belägenheten och ökaraktären medför. Åtgärderna till förmån för lokala jordbruksprodukter måste däremot utformas på grundval av en fördjupad analys av de specifika behoven för att bli ändamålsenliga. Dessutom kan åtgärdernas komplexitet, mångfald och brist på särskilda regler för gemensamma kontroller öka risken avseende dessa åtgärder.

c) Att rådet fastställde det ekonomiska taket till 80 % för åtgärder till förmån för lokala jordbruksprodukter speglar den stora betydelse som denna typ av åtgärder har i förhållande till den särskilda försörjningsordningen.

d) Den särskilda försörjningsordningen styrs av en särskild kontrollmekanism som ska garantera dess ändamålsenlighet. Revisionen omfattade en begränsad granskning av denna kontrollmekanism.

21. Revisionen omfattade förvaltningen och övervakningen av programmen vid kommissionen och i de berörda medlemsstaterna. I revisionsarbetet ingick en analys av programplaneringen och dokumentationen av programmens förvaltnings- och övervakningssystem. På plats hade revisorerna samtal med stödmottagarna och företrädare för producentorganisationer för att få in uppgifter om deras deltagande i programmen, deras erfarenheter och uppnådda resultat. De revisionskriterier som användes och de revisionsåtgärder som vidtogs förklaras närmare nedan för varje revisionsfråga.

IAKTTAGELSER

22. De yttersta randområdenas och de mindre Egeiska öarnas svårigheter är bestående och kan inte övervinnas utan endast lindras med hjälp av de särskilda åtgärderna. Detta kan illustreras av den stora betydelse som de särskilda åtgärdernas stöd har för vissa jordbruksproducenters inkomster i de yttersta randområdena (se ruta 3). Avsikten med denna rapport är alltså inte att ifrågasätta de särskilda åtgärderna utan att bidra till att de utnyttjas bättre.

RUTA 3

ANDEL SOM STÖDEN FRÅN DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA MOTSVARAR I OMSÄTTNINGEN ELLER INKOMSTERNA HOS VISSA JORDBRUKSPRODUCENTER I DE YTTERSTA RANDOMRÅDENA

För en genomsnittlig producent av sockerrör på Réunion till exempel utgjorde Poseistödet 2009 38 % av omsättningen (Källa: Cahier Technique de la canne No 15, augusti 2008).

För en referensgård som producerar nötkött på Réunion till exempel utgjorde Poseistödet 2007 25 % av omsättningen (Källa: Sammanfattning 2007 av genomförandet av Posei IV för åtgärden "strukturering av boskapssektorn" på Réunion).

För honungsproducenter på ön Chios i Grekland till exempel utgjorde stödet från de särskilda åtgärderna 2007 mellan 55 och 70 % av deras inkomster från biodlingsverksamheten (Källa: Revisionsrätten).

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

+++++ TIFF +++++

| | |

HAR DE STÖDPROGRAM SOM INRÄTTATS AV MEDLEMSSTATERNA OCH GODKÄNTS AV KOMMISSIONEN UTFORMATS SÅ ATT DE PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT TILLGODOSER DE SPECIFIKA BEHOVEN?

23. De revisionskriterier som togs fram för att besvara denna fråga var kopplade till målen för reformen 2006, framför allt förslaget att man skulle använda en metod "till förmån för ett beslutsfattande som innebär ett större deltagande, så att åtgärderna snabbt kan anpassas i syfte att (också rent tidsmässigt) ta hänsyn till särdragen hos dessa regioner". Denna flexibilitet borde garanteras genom att programplaneringen görs på medlemsstatsnivå i stället för att kommissionen direkt förvaltar åtgärderna. För att kunna identifiera de yttersta randområdenas specifika behov var medlemsstaterna tvungna att göra en ekonomisk analys och en utvärdering av tidigare åtgärder, fastställa strategiska och operativa mål och utforma åtgärder som kunde uppfylla dessa mål. Alla dessa delar måste finnas i programmen tillsammans med resultatindikatorer (se ruta 4).

24. Därför fastställde revisionsrätten följande kriterier för att kunna besvara denna revisionsfråga:

a) Förekomst av en metod som innebär deltagande.

b) Förekomst av alla de delar i programplaneringen som krävs enligt förordningen.

c) Förenlighet mellan de olika delarna, särskilt mellan analysen av situationen inom jordbruksproduktionen, den föreslagna strategin och de planerade åtgärderna.

d) Flexibilitet så att åtgärderna snabbt kan anpassas.

RUTA 4

ARTIKEL 12 I RÅDETS FÖRORDNING (EG) NR 247/2006 AV DEN 30 JANUARI 2006 OM SÄRSKILDA ÅTGÄRDER INOM JORDBRUKET TILL FÖRMÅN FÖR UNIONENS YTTERSTA RANDOMRÅDEN

Innehållet i gemenskapens stödprogram

Ett gemenskapsstödprogram ska innehålla följande:

a) En kvantifierad beskrivning av situationen inom den berörda jordbruksproduktionen med beaktande av tillgängliga utvärderingsresultat, vilken visar skillnader, brister och potential i fråga om utvecklingen, vilka ekonomiska medel som avsatts och de huvudsakliga resultaten av åtgärder som vidtagits med stöd av förordningarna (EG) nr 1452/2001, (EG) nr 1453/2001 och (EG) nr 1454/2001.

b) En beskrivning av föreslagen strategi, prioriteringar och kvantifierade mål samt en uppskattning av de konsekvenser som förväntas på det ekonomiska och sociala planet samt i fråga om miljö och sysselsättning.

c) En beskrivning av planerade åtgärder, framför allt stödordningar för genomförande av programmet samt eventuella uppgifter om behoven i fråga om studier, demonstrationsprojekt och insatser för utbildning och tekniskt stöd knutna till förberedandet, genomförandet och anpassningen av de berörda åtgärderna.

d) En tidsplan över genomförandet av åtgärderna och en allmän vägledande finansieringsöversikt med en sammanfattning av de resurser som kommer att anslås.

e) Belägg för förenlighet och konsekvens mellan de olika programåtgärderna samt fastställande av de kriterier och kvantitativa indikatorer som kommer att användas vid övervakning och utvärdering.

f) Bestämmelser som syftar till att säkerställa effektivt och korrekt genomförande av programmen, bland annat vad gäller offentlighet, övervakning och utvärdering, samt fastställande av kvantitativa indikatorer för utvärderingen samt bestämmelser om kontroller och påföljder.

g) Uppgifter om de behöriga myndigheter och organ som är ansvariga för programgenomförandet samt om associerade myndigheter eller organ och socioekonomiska partner på lämplig nivå, tillsammans med resultaten av genomförda samråd.

25. Revisionsrätten granskade den programplaneringsmetod som införts av medlemsstaterna och kommissionens process för godkännande. Revisionsrätten analyserade den process genom vilken behoven i de yttersta randområdena identifieras, hur programmålen har tagits fram och hur åtgärderna och insatserna har formulerats i programmen. De dokument som analyserades i detta sammanhang omfattade utvärderingsrapporter, studier och tillgängliga dokument om samrådsmekanismen mellan de olika aktörer som är inblandade i bottom-up-strategin (protokoll och liknande dokument) samt tillgänglig dokumentation vid kommissionen om processen för godkännande.

PROGRAMPLANERINGEN VAR TILL EN BÖRJAN INTE KONSEKVENT

METODEN SOM INNEBÄR STÖRRE DELTAGANDE

26. När det gällde förekomsten av en metod som innebär större deltagande konstaterade revisionsrättens revisorer att samråd med de lokala aktörerna förekom i alla medlemsstater. I Frankrike hölls samråden om de särskilda åtgärderna i de utomeuropeiska departementen under 2005. Trots att samråden inte dokumenterades i detalj, till exempel i form av protokoll från möten med aktörerna på plats, utmynnade de i fyra regionala program som sammanfattar behoven och därmed sammanhängande åtgärder. Till presentationen av ett enda nationellt program konsoliderades dessa regionala program. Det faktum att man förutsåg och planerade för programplaneringen gjorde att de franska myndigheterna kunde göra en regelrätt bedömning av situationen och verkligen identifiera behoven genom att samråda med de regionala myndigheterna, såsom var avsikten med reformen av de särskilda åtgärderna.

27. I Grekland uppmanades de regionala myndigheterna på de Egeiska öarna av jordbruksministeriet i april 2006 att lägga fram förslag till program. Tidsfristen för att lägga fram dessa förslag var 15 dagar. Tidsfristen mellan dagen för anmälan och sista datum för de lokala myndigheterna att lämna kommentarer var för kort för att man skulle kunna göra en fördjupad analys av behoven och välja de mest ändamålsenliga åtgärderna för att tillgodose dessa behov. Det ledde till att merparten av de svar som de regionala myndigheterna skickade in innehöll uppgifter av bristfällig kvalitet. Därför analyserades och beaktades de inte ordentligt när jordbruksministeriet utarbetade programmet. Jordbruksministeriet har inte tillgång till tillräckliga och tillförlitliga uppgifter centralt för att kunna rikta politiken mot förväntade resultat och optimera effekterna på de öar som har störst behov.

28. Samråd hölls visserligen med aktörerna på plats under utarbetandet av programmen i Spanien och Portugal, men de har inte dokumenterats tillräckligt för att revisionsrättens revisorer ska kunna uttala sig om mervärdet av dessa samråd.

PROGRAMPLANERINGENS DELAR

29. När det gäller förekomsten av de delar i programplaneringen som krävs enligt förordningen konstaterade revisorerna att programmen innehåller alla nödvändiga delar vad gäller formen. Brister konstaterades dock i de spanska, portugisiska och grekiska programmen när det gäller logiken och förenligheten mellan de olika delarna i programplaneringen.

30. I Spanien ingår alla de olika delar i programmet som krävs enligt förordningen men de är inte sammanhängande när det gäller innehållet [10]. Det saknas en ordentlig bedömning av situationen som grundas på en kvantifiering av behoven och även en strategi som garanterar att de särskilda åtgärderna och andra unionsinsatser eller nationella insatser kompletterar varandra och är förenliga. Programmålen är fortfarande inte särskilt konkreta och uttrycks snarast i form av allmänna prioriteringar som inte alltid har brutits ned i tydliga och mätbara mål och som därmed inte är operativa. Följden blir att kopplingen mellan de allmänna målen och de utformade åtgärderna inte framgår på ett tydligt sätt.

31. Detta nya program för särskilda åtgärder för Kanarieöarna är en direkt fortsättning på det tidigare programmet eftersom de tidigare åtgärderna står för 89 % av den ursprungliga övergripande budgeten. Denna fortsättning skulle kunna vara ett led i reformen om den grundades på en analys av effekterna eller en fördjupad utvärdering av det tidigare programmet. Men när det gäller det spanska programmet beror denna fortsättning snarare på de svårigheter som aktörerna stötte på när de skulle införa den nya metoden för programplanering enligt reformen inom den tidsfrist som fastställs i förordningen.

32. Programplaneringen för det allmänna programmet Posei – för Azorerna – i Portugal inleddes i mars 2005. Trots det faktum att de portugisiska myndigheterna hade tillräckligt med tid för att genomföra programplaneringen är den analytiska delen inte förenlig med de föreslagna åtgärderna. Det finns till exempel ingenting som visar att slutsatserna i en utvärdering av Poseiprogrammet i Portugal, som publicerades 2000 för perioden 1992–1999 har beaktats. I denna utvärdering fanns bland annat följande rekommendationer:

a) Finansiera en ekonomisk studie som analyserar sektorn för frukt och trädgårdsväxter som utöver bearbetade produkter även inbegriper färska produkter och som kan utformas och införas för Azorerna, separat från Madeira.

b) Göra en övergripande översyn av stöden, oavsett om det handlar om dem som kommer via den särskilda försörjningsordningen eller produktionsstöden, på boskapsområdet, så att man minimerar den eventuella negativa effekten av den traditionella modellen för mjölkproduktion.

c) Uppnå en bättre balans mellan de stödnivåer som beviljas olika djur- och växtverksamheter så att man garanterar att växtodlingen på Azorerna bevaras.

d) Göra en ingående studie av situationen för sockerindustrin på Azorerna så att man kan dra slutsatser om dess bärkraftighet genom att beakta de maximala kvantiteter socker som importeras med stöd av den särskilda försörjningsordningen, möjligheten att återexportera raffinerat socker och/eller stödbeloppet för bearbetning.

e) Eventuellt ersätta olika stöd till växtodling med ett enda stöd som baseras på antalet hektar åkermark.

33. Trots dessa konkreta förslag som lades fram för att programmet skulle anpassas till de förändrade behoven prioriterades kontinuiteten. Till exempel förnyades de redan befintliga bidragen för djurproduktion som motsvarar ungefär 80 % av de sammanlagda summor som betalades för programmet på Azorerna 2007 på en historisk grund. Programmet för särskilda åtgärder på Azorerna hade kunnat ta bättre hänsyn till den risk som den lokala jordbrukssektorns extrema beroende av mjölk- och köttproduktionen innebär även om denna är anpassad till öarnas klimatmässiga och geografiska förhållanden. Detta beroende konstaterades även i ett betänkande som nyligen offentliggjordes om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 247/2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för unionens yttersta randområden [11].

34. I det grekiska programmet är den ekonomiska analysen av behoven av jordbruk på de Egeiska öarna fortfarande mycket ytlig. Det saknas en övergripande strategi och i programmet klargörs varken kopplingen mellan de olika åtgärder som föreslås och de allmänna mål som eftersträvas eller de förväntade effekterna. Denna brist på strategiska visioner speglas i åtgärder som i sin nuvarande utformning riskerar att bli icke ändamålsenliga (se punkt 44).

KOMMISSIONENS ROLL I PROGRAMPLANERINGEN

35. Kommissionen utfärdade riktlinjer till Spanien, Frankrike och Portugal. Syftet med detta var att ge medlemsstaterna information om hur de skulle presentera sina program och om innehållet och graden av tydlighet som de måste försöka uppnå [12]. I detta meddelande påminner kommissionen också om att den grundläggande princip som reformen av Posei vilar på är övergången från kommissionens "mikroförvaltning" [13] där olika åtgärder staplas på varandra, till en mer konsekvent programplanering. På så sätt får medlemsstaterna mer frihet men också ett större ansvar för att ringa in de yttersta randområdenas behov och utarbeta en strategi som tillgodoser dem. Detta viktiga meddelande riktades inte till Grekland där programplaneringen ägde rum mellan oktober och december 2006.

36. Kommissionen hade fyra månader på sig att godkänna programmen. Under denna period förekom regelbundna diskussioner mellan avdelningarna vid generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling och de behöriga myndigheterna i de aktuella medlemsstaterna. Tack vare dessa diskussioner utvecklades programmen mycket och kvaliteten på dem förbättrades. De ändringar som kommissionens avdelningar tog initiativ till begränsades dock till aspekter som handlade om förenlighet och överensstämmelse med unionslagstiftningen och unionspolitiken. Kommissionens avdelningar undersökte inte programmen när det gällde deras ändamålsenlighet, till exempel om analysen, de formulerade målen och de föreslagna åtgärderna var förenliga. Det är visserligen viktigt att programplaneringen följer lagstiftningen men perioden på fyra månader skulle ha kommit till bättre användning om kommissionen också aktivt hade gett råd till medlemsstaterna om aspekter avseende programmens ändamålsenlighet. Till exempel skulle kommissionen redan vid den nya programplaneringsfasen ha kunnat fastställa harmoniserade resultatindikatorer, framför allt i fråga om jordbruksproduktionens sysselsättning och värde. Sådana indikatorer skulle ha kunnat utgöra en grund för en diskussion om vilka åtgärder som skulle vidtas och för idéer om rekommendationer om korrigerande åtgärder redan i slutet av det första året, vilket skulle ha tillfört ett mervärde utan att medlemsstaternas ansvar för programplaneringen för den skull ifrågasattes. Kommissionen har dock inte gett sig själv möjligheten att gå längre än att undersöka aspekter avseende regelefterlevnad, särskilt med tanke på de resurser som den tilldelade internt för förvaltningen av de särskilda åtgärderna.

DEN FLEXIBILITET SOM EFTERSTRÄVAS NÄR DET GÄLLER ÄNDRINGAR I PROGRAMMEN HAR ÄNNU INTE UPPNÅTTS

37. Ett av målen med reformen 2006 var att se att till att "åtgärderna snabbt kan anpassas i syfte att (också rent tidsmässigt) ta hänsyn till särdragen hos dessa regioner" (se ruta 1). Därför infördes en årlig mekanism för ändringar i programmen.

38. Enligt artikel 49 i kommissionens förordning (EG) nr 793/2006 av den 12 april 2006 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 247/2006 i dess ursprungliga version skulle medlemsstaterna skicka in ändringar i programmen en gång om året till kommissionen för godkännande. Men i denna första version fastställdes ingen tidsfrist för när ändringen skulle skickas in, vilket skapade problem med tillämpningen av ändringarna i början av det påföljande året. I kommissionens förordning (EG) nr 1242/2007 ändrades artikel 49 och en tidsfrist infördes (30 september n-1) för att skicka in ändringar för år n för godkännande. I kommissionens förordning (EG) nr 408/2009 ändrades artikel 49 ännu en gång och där fastställdes den 1 augusti n-1 som tidsfrist för att skicka in ändringar.

39. De ändringar som medlemsstaterna skickade in för år 2008 godkändes av kommissionen mellan oktober 2007 och juli 2008 i förhållande till det datum då ändringarna hade skickats in eftersom det inte fanns någon lagstadgad tidsfrist vid den tidpunkten. Förfarandet förbättrades år 2009 med tanke på att ändringarna godkändes och trädde i kraft retroaktivt den 1 januari 2009. Godkännandena gavs dock mellan februari och maj 2009, vilket gjorde att det rådde osäkerhet om stödansökningarna mellan början av 2009 och datumet för godkännandet.

40. För att undvika att godkännandena gjordes efter det att det aktuella året hade inletts införde kommissionen den 1 augusti n-1 som ny tidsfrist för att skicka in ändringar. Trots att den nya tidsfristen ger kommissionen mer tid att utvärdera de föreslagna ändringarna och bereda besluten om godkännande, utgör datumet en risk avseende de föreslagna ändringarnas ändamålsenlighet. Medlemsstaterna måste även lämna in en årlig rapport om genomförandet för år n före den 31 juli n+1. Med den nya tidsfristen den 1 augusti måste medlemsstaterna alltså ta fram ändringar samtidigt som de utarbetar den årliga rapporten om genomförandet. För att programmets ändamålsenlighet ska kunna garanteras bör ändringarna föreslås på grundval av en djupgående analys av det faktiska genomförandet, men tidsfristen den 1 augusti tvingar de lokala aktörerna att föreslå ändringar redan i maj varje år. Detta är till och med innan man vet något om hur genomförandet av åtgärderna det föregående året har gått i praktiken (betalningarna för år n får göras fram till den 30 juni år n+1) och naturligtvis för tidigt för att man ska kunna utvärdera hur åtgärderna under det innevarande året fungerar.

41. Liksom vid den inledande programplaneringen prioriterar kommissionens avdelningar aspekter avseende förenlighet och överensstämmelse med unionslagstiftningen och unionspolitiken när den granskar ändringarna i programmen snarare än aspekter avseende ändamålsenlighet. Samtidigt som detta är ett viktigt arbete skulle kommissionen kunna skapa ett mervärde för programmen genom att aktivt bidra till att förbättra deras ändamålsenlighet med tanke på att den har en överblick över god praxis i samtliga medlemsstater.

HAR DE ÅTGÄRDER SOM UTFORMATS AV MEDLEMSSTATERNA EFTER REFORMEN 2006 GENOMFÖRTS PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT?

42. Kriterierna för att besvara denna revisionsfråga var följande: huruvida relevanta mål hade fastställts, huruvida det fanns lämpliga kriterier för stödberättigande så att målen med åtgärderna skulle kunna uppnås och även huruvida det fanns resultatindikatorer.

43. För att besvara revisionsfrågan analyserade revisorerna målen och kriterierna för stödberättigande för de utvalda åtgärderna och diskuterade genomförandet av dem med branschorganisationer eller producentorganisationer som företräder ett stort antal stödmottagare. Revisorerna besökte ett icke representativt antal producenter på plats för att få kunskap om genomförandet på fältet. Vid dessa besök på plats granskade revisorerna åtgärder som hade visat sig vara ändamålsenliga, till exempel struktureringen av boskapssektorn på Réunion eller stödet för mastixproduktion på ön Chios. Andra åtgärder har däremot brister som redovisas nedan. Åtgärdernas ändamålsenlighet bekräftades också i regel av utvärderarna som uppskattar att för 16 av de 24 sektorer som undersökts i deras rapport har konkurrenskraften ökat genom finansieringen av åtgärderna till förmån för lokala jordbruksprodukter [14].

UTFORMNINGEN AV VISSA ÅTGÄRDER GÖR GENOMFÖRANDET AV DEM MINDRE ÄNDAMÅLSENLIGT

STÖD TILL OLIVODLINGAR PÅ DE EGEISKA ÖARNA

44. Stödprogrammet till olivoljesektorn ska betala ut ett schablonbelopp på 145 euro per hektar till olivproducenter på de mindre Egeiska öarna för att dessa ska kunna bevara olivodlingarna i de områden där de alltid har funnits på villkor att olivodlingarna bevaras på ett sätt som garanterar en god produktion. Det belopp som finns i budgeten till detta stöd uppgår till 13084831 euro, vilket motsvarar nära 70 % av åtgärdsbudgeten för de Egeiska öarna.

45. Förordning (EG) nr 1782/2003 ger de berörda medlemsstaterna valet att undanta de yttersta randområdena och de mindre Egeiska öarna från systemet med samlat gårdsstöd och införliva motsvarande budgetanslag i de särskilda åtgärderna. Grekland beslutade att inte undanta de mindre öarna från systemet med samlat gårdsstöd. De jordbrukare som odlar olivträd på de Egeiska öarna får alltså också stödrättigheter som grundas på de uppgifter som är registrerade i det geografiska informationssystemet för olivodling via systemet med samlat gårdsstöd och de måste uppfylla tvärvillkoren.

46. De belopp som stödmottagarna får inom ramen för de särskilda åtgärderna är i regel mycket små. Den genomsnittliga betalningen ligger på endast cirka 203 euro per stödmottagare och år men oftast ligger den på 58 euro per år. 43 % av de summor som fördelas är lägre än 100 euro (24145 stödmottagare) medan 69 % av stödmottagarna får 200 euro eller mindre per år. Endast 2 % av stödmottagarna (1126 jordbrukare) får mer än 1000 euro per år, och 0,35 % (194 jordbrukare) får mer än 2000 euro via stödordningen.

47. Revisionsrätten anser att det är svårt att styrka att det ekonomiska incitamentet under dessa förhållanden gör att en stor majoritet av stödmottagarna uppmuntras att bevara sina traditionella olivodlingar. Åtgärden skulle ha blivit mer ändamålsenlig om Grekland hade krävt att olivodlingarna bevarades inom ramen för tvärvillkoren, vilket till exempel är fallet i Italien.

+++++ TIFF +++++

STÖD TILL INNOVATION OCH KVALITETEN PÅ ANIMALISKA PRODUKTER PÅ AZORERNA (PORTUGAL)

48. Syftet med denna delåtgärd är att förbättra och skapa förutsättningar för en tillförlitlig kvantitativ och kvalitativ övervakning och klassificering av mjölkproduktionen genom att man installerar mät- och stickprovstagningsutrustning vid de platser där de fordon som samlar in mjölk tas emot. Detta stöd finansierar det arbete som hänger ihop med stickprovstagningen av mjölk (som gällde 4000 kor 2007) för de producenter som har ansökt om det i förväg. Stödet beviljas till högst 70 % av de ansökningar som kommit in till ett maximalt belopp på 35 euro/ko. Budgeten för denna delåtgärd uppgick till 539000 euro per år 2007, 2008 och 2010 och till 597900 euro 2009.

49. Denna bestämmelse i programmet för Azorerna är ett annat exempel på ett stöd som riskerar att bli föga ändamålsenligt eftersom det saknas definitioner och ramar. Granskningen av ett typfall för denna åtgärd visade att det saknades övergripande uppgifter i programmet och i handlingarna för att man bättre skulle kunna ringa in den övergripande ram som denna verksamhet eller delåtgärd ingår i, särskilt stickprovstagningen av mjölk hos producenterna för senare analyser i laboratorier och spridning av resultat till uppfödarna. Med tanke på att slutmålet är att tillhandahålla uppgifter om kvaliteten på mjölken för varje djur så att den berörda producenten kan fatta väl underbyggda förvaltningsbeslut skulle det vara lämpligt att tydliggöra alla insatser som kompletterar denna åtgärd (till exempel laboratorieanalysen av stickproven, överföringen av resultat, inköp av utrustning för insamling av mjölk m.m.) som ger mening åt och kompletterar den övergripande insatsen och även de olika unions-, nationella och privata finansieringskällorna. Det fanns inte heller några specifikationer från den behöriga förvaltningens sida som klargjorde vilka konkreta verksamheter som ingick i denna tjänsteprestation, villkoren för genomförandet av arbetet och den uppskattade kostnaden för detta arbete. Därmed grundas inte det schablonmässiga stöd som beviljades den granskade stödmottagaren (31 euro per ko 2007) på objektiva kriterier. Även om långa listor med resultat av mjölkanalysen finns tillgängliga saknas det information om huruvida dessa resultat faktiskt har lett till insatser som motiverar värdet av de belopp som investerats i åtgärden. I brist på sådana specifikationer finns det en risk för att stödet inte är effektivt och därmed inte särskilt ändamålsenligt.

STÖD TILL BANANER I SPANIEN OCH FRANKRIKE

50. År 2007 reformerades den gemensamma marknaden för bananer och stödet införlivades i Poseiprogrammen genom rådets förordning (EG) nr 2013/2006 av den 19 december 2006. Budgeten för detta stöd uppgår till 270200000 euro för Frankrike och Spanien. I skäl 3 i förordningen anges att "den lokala bananproduktionen är väsentlig för den miljömässiga, sociala och ekonomiska jämvikten i jordbruksområdena i dessa regioner".

51. För att bidra till målet att bevara denna sociala och ekonomiska jämvikt är den lösning som valdes enligt analyserna i programmet ett stöd till producenterna. I det franska programmet påminner man om hur viktig sektorn är och klargör till exempel att antalet direkta, indirekta och sekundära arbetstillfällen som sektorn på Antillerna ger upphov till uppskattas till 20000. I Spanien uppgår enligt programmet denna siffra till mer än 17300. På Kanarieöarna motsvarar bananproduktionen ungefär 25 % av värdet på jordbruksproduktionen. Dessa siffror visar att stödet till bananproducenter, som bidrar till att bevara hela sektorn, är en viktig faktor för den ekonomiska och sociala stabiliteten i de berörda regionerna. Målet att bidra till den miljömässiga jämvikten är däremot inte lika utvecklat i de programkomplement som de berörda medlemsstaterna har lagt fram för att införliva banansektorn i de särskilda åtgärderna.

52. Poseiprogrammet för banansektorn i Frankrike, som godkändes genom kommissionens beslut C(2007) av den 22 augusti 2007, har som mål att gynna ett hållbart förvaltningssystem och använder bananodlingsarealer som tagits ur bruk som övervakningsindikator. De förväntade miljöeffekterna är förvaltning och skydd av känslig jord och sluttningar, bevarande av värdefull jordbruksmark genom stabilisering av bananodlingsarealer, maximal användning av utnyttjad jordbruksareal genom utökade jordbruksmarker som tagits ur bruk och växelbruk och en aktiv politik för begränsning av input, till exempel gödselmedel. I det spanska programmet finns det inget uttalat miljömål.

53. I de två programmen har stödet enbart kopplats till produktionen. Producenterna får ett stöd som beräknas utifrån ett historiskt referenstonnage. Stödet minskas om den faktiska produktionen under det aktuella året inte når upp till vissa trösklar i förhållande till den historiska referensen. Det finns inga andra krav, till exempel i fråga om produktionsmetoder.

54. Ett stöd som är kopplat till produktionen och inte har några krav avseende metoder uppmuntrar inte producenten att använda en produktionsmetod som bevarar miljön. Eftersom programmet inte har någon mekanism för att uppnå detta mål krävs det kompletterande bestämmelser (till exempel "en hållbar plan för bananer" i Frankrike) för att miljömålet ska uppnås.

55. Dessutom bör detta mål övervakas med hjälp av lämpliga indikatorer. Men sådana indikatorer saknas i det spanska programmet och de som fastställs i det franska programmet är inte särskilt lämpliga. Miljömålet att främja ett system för hållbar förvaltning, vars olika förväntade effekter tas upp i punkt 50 bör enligt programmet mätas med hjälp av en enda indikator, nämligen bananodlingsarealer som tagits ur bruk. Den årliga genomföranderapporten 2007 innehöll visserligen en annan indikator som inte nämns i programmet, areal som tagits ur bruk, men där nämns endast dessa två indikatorer utan någon koppling till målet och utan att det anges i vilken omfattning indikatorerna kan göra det möjligt att utvärdera de förväntade miljöeffekterna. Det finns risk för att medlemsstaterna inte får veta vilken reell effekt denna Poseiåtgärd faktiskt har på miljön och att de därmed inte kan vidta de korrigerande åtgärder som krävs för att garantera att åtgärden blir helt och hållet ändamålsenlig. Utvärderarna konstaterade också denna brist [15].

+++++ TIFF +++++

SEKTORN FÖR SOCKERRÖR PÅ RÉUNION

56. Reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för socker medförde en sänkning av det sockerpris som betalas till europeiska producenter. Under reformen medgavs dock att "sockerproduktionen i gemenskapens yttersta randområden skiljer sig från sockerproduktionen i övriga gemenskapen" [16]. Därför gav rådet ett ekonomiskt stöd till denna sektor och beviljade medel till jordbruksproducenter i dessa regioner inom ramen för de särskilda åtgärderna. Av samma skäl tilläts dessutom Frankrike bevilja landets yttersta randområden ett statligt stöd till ett fast belopp [17].

57. De franska myndigheterna konstaterade följande i det program som godkändes av kommissionen: Omstruktureringen av sockerindustrin i de utomeuropeiska departementen har avslutats: det finns nu bara två enheter på Réunion (det är inte realistiskt att bevara en enda enhet med tanke på odlingarnas placering och de avstånd som sockerrören skulle behöva transporteras). Kommissionen och rådet medgav att det låg till på detta vis och undantog sockerindustrierna i de utomeuropeiska departementen från den omstrukturering som planerades inom ramen för reformen av den gemensamma organisationen av marknaderna för socker, en reform som antogs den 22 februari 2006 [18]. När det gäller bevarandet av de två produktionsenheterna, som ligger i norra och södra delen av ön, bör det noteras att topografin på denna vulkanö med höga berg i inlandet markant ökar transporttiden, också för korta avstånd.

58. Revisionsrätten granskade det schablonmässiga anpassningsstödet till den gemensamma organisationen av av marknaden för sockerindustrin i de utomeuropeiska departementen som har som mål att bevara sektorn genom en anpassning av sockerindustrin och sockerrörsodlingen och kompensera för effekten på odlarnas inkomster på grund av sänkta sockerpriser. När det gäller produktionskedjan sockerrör-socker-rom i de utomeuropeiska departementen uppgick detta stöd till 64308347 euro 2007 och 71165224 euro 2008.

59. På grundval av ett avtal mellan producenter och odlare omfördelas det schablonmässiga stödet i praktiken till odlarna via det inköpspris på sockerrör som de två produktionsenheterna på ön betalar. I syfte att helt och hållet kompensera för prissänkningen till följd av den reform av den gemensamma organisationen av marknaden för socker som infördes genom förordning (EG) nr 318/2006 och garantera en minimiinkomst för odlarna har det pris på sockerrör som betalas till odlarna fastställts i avtalet om sockerrör för 2006–2015 till 39,09 euro per ton.

60. Cyklonen som drabbade ön 2007 fick dock direkta följder för den kvantitet sockerrör som produceras. Stödet som fördelas via det inköpspris som industrin betalar utnyttjades därmed inte helt med hänsyn till den minskade kvantitet sockerrör som levererades till fabrikerna. De ansvariga vid produktionscentrumen beslutade då att använda detta överskott i kassan till att förnya sockerrörsodlingarna och låta de odlare som så önskade få ett räntefritt lån för att återplantera sina odlingar med nya bättre och mer anpassade sockerrörssorter. Om sockerrörsproduktionen kommer tillbaka till sin tidigare nivå på 2 miljoner ton sockerrör bör det schablonmässiga stödet utnyttjas helt och hållet för att prisnivån ska kunna garanteras.

61. Det bör också noteras att sektorn för socker på Réunion karaktäriseras av ett ömsesidigt beroende mellan aktörerna på grund av öns avlägsna belägenhet. Därför kan produktionsenheterna endast köpa in sockerrör på ön, och sockerrörsodlarna kan endast sälja sina produkter till dessa produktionsenheter. Studier som gjorts om de två produktionsenheterna visar att budgetbalans uppnås om den totala produktionen av sockerrör kommer upp till 2 miljoner ton och varje fabrik får en miljon ton råvaror att bearbeta för att producera cirka 100000 ton socker var, uttryckt i vitsockerekvivalenter. Produktionen för åren 2006–2008 har dock varierat mellan 1,6 och 1,8 miljoner ton sockerrör där 2007 var ett mycket svårt år på grund av de oväntade väderleksförhållandena på ön.

62. Enligt de odlare som besöktes på plats är bevarandet av försäljningspriset på sockerrör den viktigaste faktorn för att sektorn ska överleva. De driftskostnader som de måste klara för att underhålla och skörda sina skiften med planterade sockerrör visar att minsta ökning av någon post – till exempel gödningsmedel som de flesta av de besökta odlarna tog upp – snabbt kan försätta dem i en mycket svår situation. Detta bekräftas också i en teknisk studie som visar att för en genomsnittlig producent av sockerrör på Réunion motsvarade de särskilda åtgärderna 2009 redan 38 % av omsättningen.

63. Det faktum att anpassningsstödet för sockerindustrin på Réunion är utformat som ett schablonmässigt stöd till ett fast belopp medför risker avseende ändamålsenligheten i denna känsliga miljö om vissa yttre faktorer som insatspriset, bland annat för gödningsmedel, fortsatte att öka. Denna ökning, hur liten den än må vara, kan, om odlarna inte kan betala för den med hjälp av försäljningspriset på sockerrören, leda till att de försvinner och även till att själva sektorn försvinner på Réunion med tanke på det starka beroendet mellan aktörerna. Eftersom det schablonmässiga stödet redan utnyttjas fullt ut för att garantera försäljningspriset på en tillräcklig produktion visar sig det nationella stödet vara helt avgörande om omständigheter som stödmottagarna inte har någon kontroll över inträffar, för att stabilisera den lokala produktionen och se till att det europeiska stöd som betalas för denna insats fortsätter att vara ändamålsenligt. Detta konstaterades också av utvärderarna som betonar hur viktiga de kompletterande nationella stöden är [19].

DEN SÄRSKILDA FÖRSÖRJNINGSORDNINGEN

64. Den särskilda försörjningsordningen är ett system för kompensation av de merkostnader som orsakas av de aktuella regionernas ökaraktär och avlägsna belägenhet. Detta uppnås tack vare befrielsen från importtullar för produkter som importeras från tredje land eller ett stöd för leverans av unionsprodukter, med likvärdiga villkor för slutanvändarna. Detta system infördes för att man på ett effektivt sätt skulle uppnå målet att sänka priset på vissa unionsprodukter i de yttersta randområdena, som uppstår till följd av deras avlägsna belägenhet, ökaraktär och läge i unionens yttersta randområden och samtidigt bevara deras konkurrenskraft. Stöden skulle beakta merkostnaderna för transport till de yttersta randområdena och de priser som sätts vid export till tredjeland samt, när det gäller insatsvaror i jordbruket eller produkter som ska bearbetas, de merkostnader som orsakas av ökaraktären och läget i unionens yttersta randområden.

65. De produkter som kan komma i fråga för stöd finns i bilaga I till fördraget och måste vara väsentliga, i de yttersta randområdena, för direkt konsumtion eller för framställning av andra produkter eller i form av insatsvaror i jordbruket. Medlemsstaterna måste ta fram en prognostiserad försörjningsbalans för att kvantifiera de årliga behoven i fråga om dessa produkter. Varje år får den särskilda försörjningsordningen tilldelas högst följande belopp:

a) För de utomeuropeiska departementen: 20700000 euro.

b) För Azorerna och Madeira: 17700000 euro.

c) För Kanarieöarna: 72700000 euro.

d) För de Egeiska öarna: 5470000 euro.

Beloppen har beräknats av kommissionen på grundval av de genomsnittliga utgifterna under åren 2001–2003, de senaste år då uppgifter fanns tillgängliga vid tidpunkten för reformen. Beloppen speglar användningen av "stöd"-komponenten i den särskilda försörjningsordningen under denna tid och tar inte hänsyn till komponenten "befrielse från importtullar".

66. Eftersom de resurser som finns tillgängliga för den särskilda försörjningsordningen är begränsade har Frankrike, Grekland och Portugal koncentrerat medlen till stöd till foder för att skapa synergier med åtgärder till förmån för lokala jordbruksprodukter. Syftet med denna koncentration, som är i linje med bestämmelserna, är en effektiv användning av de begränsade resurser som finns tillgängliga och gör stödet mer ändamålsenligt enligt utvärderarna.

67. Revisionsrätten anser dock att med tanke på de ekonomiska resurser som finns tillgängliga för den särskilda försörjningsordningen och deras koncentration till en jordbruksprodukt i tre medlemsstater kan ordningen inte bidra på något väsentligt sätt till målen i förordningen, bland annat att lindra svårigheterna i de yttersta randområdena och på de Egeiska öarna. Den tillgängliga budgeten kan inte ha en påtaglig effekt på priset på ett stort urval av jordbruksprodukter, vilket är det ambitiösa målet med ordningen eftersom de slutliga stödmottagarna enligt lagstiftningen är konsumenter, bearbetare eller jordbrukare.

DE NUVARANDE KONTROLLSYSTEMEN ÄR INTE ANPASSADE TILL ÅTGÄRDERNAS MÅNGFALD

68. För att ett stöd ska bli ändamålsenligt måste man inte bara anpassa kriterierna för stödberättigande till målen för stödet utan även effektivt kontrollera att de är uppfyllda. Därför granskade revisionsrättens revisorer kontrollförfarandena för de utvalda åtgärderna och gjorde om några kontroller, bland annat mätningar av arealer.

KONTROLLER AV ÅTGÄRDER TILL FÖRMÅN FÖR LOKALA JORDBRUKSPRODUKTER

69. De lagstadgade kraven när det gäller förvaltnings- och kontrollsystemet för de särskilda åtgärderna bygger i huvudsak på det integrerade förvaltnings- och kontrollsystemet för direktbetalningar från EGFJ. Sålunda genomgår stödansökningarna administrativa kontroller till 100 % och kontroller på plats av ett urval av 5 %.

70. Med tanke på mångfalden i programmens olika åtgärder föreskrivs inte alltid villkor för att tillämpa kontrollförfaranden som är lika tillförlitliga som villkoren inom det integrerade administrations- och kontrollsystemet.

71. I Grekland till exempel beviljas ett stöd till honungsproduktion till producentorganisationer som kan presentera ett program med åtgärder som förbättrar villkoren för produktion och saluföring av honung. Utbetalningen av stöden till producentorganisationerna görs efter en administrativ kontroll av de inlämnade fakturorna. Man genomför dock inget kontrollförfarande för att kontrollera att de varor eller tjänster som tas upp på fakturorna verkligen har tillhandahållits. De grekiska myndigheterna har meddelat revisionsrätten att de ska anta nya kontrollförfaranden.

72. Stödet till olivodlingar inom ramen för systemet för samlat gårdsstöd bygger på en teoretisk areal som är registrerad i det geografiska informationssystemet (GIS) för olivodling som används för beräkning och utbetalning av samlade gårdsstöd. Det stöd till olivodlingar som beviljats de Egeiska öarna inom ramen för de särskilda åtgärderna och som infördes före reformen av de direkta betalningarna, bygger på den faktiska arealen på den olivodling som jordbrukaren innehar. Detta medför krav på kompletterande kontroller eftersom de två arealerna inte sammanfaller. Jordbruksvillkoren (blandade grödor) och öarnas topografi gör det mycket svårt att mäta arealen, vilket bekräftades under de mätningar som gjordes under granskningen på plats.

73. I Spanien och Portugal är systemen för kontroll av arealer när det gäller de särskilda åtgärderna inte tillförlitliga. I Spanien finns det ingen särskild kodning för GIS för skiften där det odlas bananer, vilket gör det svårt att identifiera dem. I Portugal har GIS inte anpassats till kraven vad gäller stödåtgärder till växtodling. Därför känner vare sig producenter eller nationella inspektörer till innehållet i GIS. När granskningsteamet ville mäta de skiften som valts ut med hjälp av GPS tillsammans med de nationella inspektörerna och de berörda producenterna konstaterade det att resultaten inte alls motsvarade dem som fanns i GIS, vare sig när det gällde omkrets eller yta, och det fanns också tvivel om själva platsen.

KONTROLLER AV DEN SÄRSKILDA FÖRSÖRJNINGSORDNINGEN

74. När det gäller den särskilda försörjningsordningen är medlemsstaterna skyldiga att kontrollera om den fördel som följer av stödet till införande av eller befrielse från importtullar verkligen har nått ända fram till den slutliga stödmottagaren. Till denna kontroll har varje medlemsstat varit tvungen att ta fram en egen metod. Kommissionen gav inga riktlinjer eller tekniskt stöd på detta område. Alla metoder som används bygger på en jämförelse av bruttomarginalen hos en aktör som för in varor som får stöd från den särskilda försörjningsorden antingen med en period utan stöd eller med andra liknande aktörer som inte får stöd. Hur ändamålsenlig denna kontroll är beror till stor del på kvaliteten på de uppgifter som jämförs. Revisionsrätten konstaterade dock att kvaliteten på uppgifterna varierade kraftigt. I Frankrike jämförs marginalerna innan den särskilda försörjningsordningen har införts. De uppgifter som jämförs är gamla till sin natur och riskerar att inte längre spegla den aktuella ekonomiska situationen. I Grekland fick man in de uppgifter som skulle jämföras genom en informell stickprovskontroll hos aktörer på fastlandet, vilket gör att uppgifterna inte är särskilt tillförlitliga. I Portugal ger vissa uppgifter som samlas in varje halvår bristfällig information om vilken återverkan den fördel som följer av den särskilda försörjningsordningen har haft i praktiken hos den slutliga stödmottagaren. I Spanien har de behöriga myndigheterna medgett att de inte har lyckats ta fram en konsekvent metod för att utvärdera vilken återverkan den fördel som den särskilda försörjningsordningen medför har haft hos den slutliga användaren trots stora ansträngningar från Consejería de Economía de Canarias.

ÖVERVAKAS DE STÖDPROGRAM SOM INRÄTTATS AV MEDLEMSSTATERNA OCH GODKÄNTS AV KOMMISSIONEN PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT?

75. Kriterierna för att utvärdera denna revisionsfråga var att medlemsstaterna skulle "försäkra sig om att de åtgärder som finansieras genom budgeten faktiskt vidtas och sörja för att de genomförs korrekt" [20] och att den årliga rapport om genomförandet som medlemsstaterna lämnar in innehåller "en lägesrapport för åtgärder och prioriteringar, som utgår från de operativa och särskilda målen vid den tidpunkt då rapporten presenteras, och som innehåller en kvantifiering av indikatorerna" [21]. Vid kommissionen är kriteriet att den ska kontrollera "förverkligandet av dessa mål […] genom resultatindikatorer för varje verksamhet" [22]. För att besvara revisionsfrågan granskade revisorerna övervakningsförfarandena vid kommissionen och i medlemsstaterna.

KOMMISSIONEN SKULLE HA KUNNAT FÖLJA UPP RESULTATET AV DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA MER REGELBUNDET

76. Enligt budgetförordningen har kommissionen ansvaret för att använda budgetanslagen i enlighet med principen om en sund ekonomisk förvaltning, det vill säga i enlighet med principerna om sparsamhet, effektivitet och ändamålsenlighet. Principen om ändamålsenlighet avser hur väl specifika mål med en åtgärd och förväntade resultat uppnås. För att resultaten ska kunna följas upp måste specifika mål som kan mätas och förverkligas och som är relevanta och tidsbundna fastställas för alla verksamhetsområden som budgeten omfattar. Förverkligandet av dessa mål ska kontrolleras genom resultatindikatorer för varje verksamhet och uppgifter som budgetmyndigheten erhåller från de avdelningar som ansvarar för utgiften.

77. I tillämpningsföreskrifterna för Posei och de mindre Egeiska öarna har kommissionen krävt att medlemsstaterna ska lämna fysiska och ekonomiska indikatorer för varje åtgärd i sin årliga rapport om genomförandet, vilka ska åtföljas av en analys av uppgifterna och vid behov av en presentation och en analys av den sektor som åtgärden hör till. Det är meningen att denna information ska hjälpa kommissionen att fullgöra sin skyldighet att se till att unionsutgifterna är ändamålsenliga.

78. Kommissionen anser dock att det är mer ändamålsenligt att övervaka åtgärderna under en längre tidsperiod. Den anser att den femårsperiod som anges i artikel 28.3 i förordning (EG) nr 247/2006 för att överlämna en rapport med en redogörelse för verkningarna av de åtgärder som vidtagits till Europaparlamentet och rådet är rimlig för att man ska kunna dra betydelsefulla slutsatser. Kommissionen utarbetade denna rapport bland annat med beaktande av den utvärderingsrapport som nämns ovan.

79. Med hänsyn till kraven i budgetförordningen anser revisionsrätten att kommissionen bör följa upp resultatet av de särskilda åtgärderna en gång om året för att försäkra sig om en god ekonomisk förvaltning. För närvarande nöjer sig kommissionens avdelningar främst med att kontrollera om de årliga rapporterna om genomförandet uppfyller kraven i förordningen. När det gäller resultatindikatorerna till exempel begränsade sig kommissionen till att kontrollera om de fanns och inte om de var relevanta. Ett första försök till analys av rapporterna för 2007 när det gällde programmens resultat gjordes av samordningsenheten för de särskilda åtgärderna vid generaldirektoratet för jordbruk och landsbygdsutveckling 2008. Man drog slutsatsen att de resultatindikatorer som användes i rapporterna varierade alltför mycket för att man skulle kunna göra en samlad bedömning av de särskilda åtgärdernas resultat. Kommissionen planerar att föreslå harmoniserade indikatorer i samarbete med medlemsstaterna. Detta initiativ är ett första steg mot ett resultatstyrningssystem för de särskilda åtgärderna. Det kommer dock endast att ske under 2010, som är reformens fjärde fullständiga år.

SLUTSATSER OCH REKOMMENDATIONER

HAR DE STÖDPROGRAM SOM INRÄTTATS AV MEDLEMSSTATERNA OCH GODKÄNTS AV KOMMISSIONEN UTFORMATS SÅ ATT DE PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT TILLGODOSER DE SPECIFIKA BEHOVEN?

80. Revisionsrätten drar slutsatsen att den nya decentraliserade bottom up-strategin som infördes genom reformen 2006 av de särskilda åtgärderna inte har utforskats tillräckligt för att ändamålsenligheten i de åtgärder som redan finns ska förbättras. Detta visade sig vara en verklig utmaning för de nationella myndigheterna eftersom metoden var ny, förfarandet svårt och den tid man förfogade över var kort (två månader) och eftersom kommissionen inte gav något tekniskt och ekonomiskt stöd. Kommissionen valde att ta på sig rollen som den som kontrollerar att programmen följer bestämmelserna och är konsekventa i stället för att ta på sig uppgiften som förvaltare och aktivt bidra till att utformningen av programmen optimerade effekten av dem. Detta var ett stort hinder för att de nya särskilda åtgärderna skulle kunna sättas i gång under de bästa förutsättningar vad gäller deras ändamålsenlighet.

REKOMMENDATION 1

Vid framtida programplaneringar på området särskilda åtgärder bör kommissionen bistå medlemsstaterna i utarbetandet av programmen, sprida god praxis och fastställa en harmoniserad ram för indikatorer så att programmens resultat kan övervakas. Indikatorerna bör åtminstone omfatta uppgifter om den ekonomiska utvecklingen (värde på produktionen, mervärde etc.) och den sociala utvecklingen (skapade eller bevarade arbetstillfällen etc.).

81. Tidsfristen den 1 augusti för att lämna in ändringar av programmen begränsar medlemsstaternas möjligheter att föreslå välgrundade ändringar och riskerar därmed att påverka programmens ändamålsenlighet negativt. Vidare har målet att uppnå större flexibilitet inte uppnåtts (se punkterna 37–41).

REKOMMENDATION 2

Kommissionen bör ompröva den 1 augusti n-1 som tidsfrist för det formella förfarandet för godkännande av ändringar i programmen så att medlemsstaterna kan förfoga över tillförlitliga uppgifter om utgifterna det föregående året när de utarbetar ändringar.

HAR DE ÅTGÄRDER SOM UTFORMATS AV MEDLEMSSTATERNA EFTER REFORMEN 2006 GENOMFÖRTS PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT?

82. På ett övergripande plan konstaterar revisionsrätten att programmen genomförs på ett ändamålsenligt sätt och därmed tillgodoser behoven i de yttersta randområdena och på de Egeiska öarna. Vid revisionsrättens revision identifierades dock en rad åtgärder vars utformning har medfört begränsningar när det gäller ändamålsenligheten i genomförandet av dem:

a) Målet att bevara olivodlingarna på de mindre Egeiska öarna skulle ha kunnat uppnås bättre om Grekland hade krävt att olivodlingarna bevarades inom ramen för tvärvillkoren, vilket till exempel är fallet i Italien.

b) Ändamålsenligheten i finansieringen av stöd till innovation och kvaliteten på animaliska produkter på Azorerna har inte påvisats.

c) Stöden till bananproducenter är visserligen ändamålsenliga ur socioekonomisk synvinkel men bidrar knappast till målet att bevara en miljömässig jämvikt.

d) Schablonstödet till sockerindustrin på ön Réunion gör att det för närvarande är möjligt att behålla sektorn. Men eftersom det är en känslig sektor är unionsstödets ändamålsenlighet beroende av nationella komplement.

e) Slutligen är de belopp som tilldelas den särskilda försörjningsordningen i Grekland, Frankrike och Portugal alltför begränsade för att ha någon effekt på ett brett urval av jordbruksprodukter.

REKOMMENDATION 3

Medlemsstaterna bör ändra de aktuella åtgärderna för att komma till rätta med de brister som tas upp i punkterna 44–67 genom att använda en bottom up-strategi i samråd med berörda parter på plats. Kommissionens utvärderingsrapport bör också användas till att identifiera åtgärder som inte är särskilt ändamålsenliga och vars utformning behöver förbättras.

83. Kontrollförfarandena i medlemsstaterna är inte alltid anpassade till de särskilda åtgärdernas mångfald.

REKOMMENDATION 4

Medlemsstaterna bör ta fram kontrollförfaranden som är anpassade till varje typ av åtgärd. De måste särskilt se till att deras system för identifiering av jordbruksskiften uppdateras regelbundet. Kommisisonen bör försäkra sig om att dessa kontrollförfaranden fungerar ändamålsenligt.

ÖVERVAKAS DE STÖDPROGRAM SOM INRÄTTATS AV MEDLEMSSTATERNA OCH GODKÄNTS AV KOMMISSIONEN PÅ ETT ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT?

84. Revisionsrätten drar slutsatsen att övervakningen av programmen för närvarande inte är ändamålsenlig. Kommissionen har skapat grunderna till ett förvaltningssystem för resultatet med kravet att medlemsstaterna varje år redovisar resultatindikatorer i sina rapporter om genomförandet. De indikatorer som medlemsstaterna har tagit fram varierar dock alltför mycket för att kommissionen ska kunna dra några slutsatser om resultatet av de särskilda åtgärderna som helhet, även om vissa uppgifter skulle kunna användas på ett bättre sätt. Det initiativ som kommissionen planerar att ta för att diskutera en gemensam ram med medlemsstaterna är ett första steg mot ett resultatstyrningssystem för de särskilda åtgärderna. Under tiden finns det inget informationssystem på plats, som bygger på gemensamma resultatindikatorer, som gör att kommissionen i dess egenskap av institution vid lämplig tidpunkt kan utvärdera hur budgetanslagen för de särskilda åtgärderna bidrar till den gemensamma jordbrukspolitikens mål. Rekommendation 1, som gäller en harmoniserad ram av indikatorer för uppföljning av programmens resultat, gäller även denna iakttagelse.

REKOMMENDATION 5

Kommissionen bör använda de uppgifter som medlemsstaterna lämnar in till att övervaka programmens resultat årligen, inbegripet de uppgifter som redan finns och som ska kompletteras.

Denna rapport har antagits av revisionsrättens avdelning I, med ledamoten Michel CRETIN som ordförande, vid dess sammanträde i Luxemburg den 6 oktober 2010.

För revisionsrätten

+++++ TIFF +++++

Vítor Manuel da Silva Caldeira

Ordförande

[1] Meddelande från kommissionen, KOM(2008) 642 slutlig.

[2] 89/687/EEG: Rådets beslut av den 22 december 1989 om införandet av ett särskilt åtgärdsprogram för de franska utomeuropeiska departementen beroende på deras ökaraktär och avlägsna belägenhet (Poseidom) (EGT L 399, 30.12.1989, s. 39).

[3] 91/315/EEG: Rådets beslut av den 26 juni 1991 om införandet av ett särskilt åtgärdsprogram för Madeira och Azorerna beroende på deras ökaraktär och avlägsna belägenhet (Poseima) (EGT L 171, 29.6.1991, s. 10).

[4] 91/314/EEG: Rådets beslut av den 26 juni 1991 om införandet av ett särskilt åtgärdsprogram för Kanarieöarna beroende på deras ökaraktär och avlägsna belägenhet (Poseican) (EGT L 171, 29.6.1991, s. 5).

[5] Rådets förordning (EEG) nr 2019/93 av den 19 juli 1993 om införandet av särskilda bestämmelser för de mindre Egeiska öarna rörande vissa jordbruksprodukter (EGT L 184, 27.7.1993, s. 1).

[6] Rådets förordning (EG) nr 247/2006 av den 30 januari 2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för unionens yttersta randområden (EUT L 42, 14.2.2006, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1405/2006 av den 18 september 2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för de mindre Egeiska öarna och om ändring av förordning (EG) nr 1782/2003 (EUT L 265, 26.9.2006, s. 1).

[7] Se punkt 6.

[8] Artikel 12 i förordning (EG) nr 247/2006.

[9] Rapporten Évaluation des mesures mises en œuvre en faveur des régions ultrapériphériques (POSEI) et des petites îles de la mer Égée dans le cadre de la politique agricole commune (utvärdering av de åtgärder som genomförts till förmån för de yttersta randområdena (Posei) och de mindre Egeiska öarna inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken) Cabinet Oréade-Brèche, november 2009 (se http://ec.europa.eu/agriculture/eval/reports/posei/index_fr.htm).

[10] Till exempel den omarbetade versionen av det spanska programmet, 29 september 2006, s. 95 "Compatibilité et cohérence des mesures du programme : Étant donné que les mesures contenues dans le présent programme supposent, en règle générale, une continuité avec les mesures mises en œuvre en vertu du règlement (CE) no 1454/2001, il est évident qu’elles sont conformes au droit communautaire, cohérentes avec les autres politiques communautaires et avec les mesures adoptées en vertu de celles-ci." (Programåtgärdernas förenlighet och överensstämmelse. Med tanke på att åtgärderna i föreliggande program i regel förutsätter en kontinuitet när det gäller de åtgärder som genomförts i enlighet med förordning (EG) nr 1454/2001, säger det sig självt att de följer gemenskapslagstiftningen, stämmer överens med annan gemenskapspolitik och med de åtgärder som antagits i enlighet med denna).

[11] Betänkande om förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 247/2006 (KOM(2009)0510 – C7 0255/2009 – 2009/0138(COD)), Utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, dok. A7-0054/2010 av den 23 mars 2010.

[12] Meddelande till Frankrike med referensnummer D.1/MO/alf D(2006) 2393 av den 24 februari 2006. Meddelandena till Spanien och Portugal var identiska.

[13] I detta sammanhang betyder "mikroförvaltning" att varje åtgärd förvaltas genom kommissionens förordningar.

[14] Rapporten Évaluation des mesures mises en œuvre en faveur des régions ultrapériphériques (POSEI) et des petites îles de la mer Égée dans le cadre de la politique agricole commune (utvärdering av de åtgärder som genomförts till förmån för de yttersta randområdena (Posei) och de mindre Egeiska öarna inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken) Cabinet Oréade-Brèche, november 2009, punkt 3.1 i sammanfattningen, s. 3.

[15] Rapporten Évaluation des mesures mises en œuvre en faveur des régions ultrapériphériques (POSEI) et des petites îles de la mer Égée dans le cadre de la politique agricole commune (utvärdering av de åtgärder som genomförts till förmån för de yttersta randområdena (Posei) och de mindre Egeiska öarna inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken) Cabinet Oréade-Brèche, november 2009, sammanfattning, s. 31.

[16] Skäl 41 i rådets förordning (EG) nr 318/2006 av den 20 februari 2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (EUT L 58, 28.2.2006, s. 1).

[17] Artikel 41.1 i förordning (EG) nr 318/2006.

[18] Kapitel V, s. 4, i det franska programmet som godkändes genom kommissionens beslut C(2006) 4809, 16.10.2006, i enlighet med förordning (EG) nr 247/2006.

[19] Rapporten Évaluation des mesures mises en œuvre en faveur des régions ultrapériphériques (POSEI) et des petites îles de la mer Égée dans le cadre de la politique agricole commune (utvärdering av de åtgärder som genomförts till förmån för de yttersta randområdena (Posei) och de mindre Egeiska öarna inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken) Cabinet Oréade-Brèche, november 2009, sammanfattning, s. 32.

[20] Artikel 53b.2 a i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni 2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1).

[21] Artikel 48 i kommissionens förordning (EG) nr 793/2006 av den 12 april 2006 om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 247/2006 (EUT L 145, 31.5.2006, s. 1).

[22] Artikel 27 i förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002.

--------------------------------------------------

BILAGA I

BUDGETGENOMFÖRANDE FÖR DE SÄRSKILDA ÅTGÄRDERNA

Avdelning Kapitel Artikel Punkt | Titel | Anslag 2010 (euro) | Anslag 2009 (euro) | Anslag 2008 (euro) | Genomförande 2008 (euro) | % | Anslag 2007 (euro) | Genomförande 2007 (euro) | % |

05 02 11 04 | Posei (med undantag av direktstöd och artikel 11 02 03 under avdelning Fiske) | 231000000 | 235000000 | 220000000 | 232679194 | 105,8 | 212000000 | 201226010 | 94,9 |

05 03 02 50 | Posei – Unionens stödprogram | 394000000 | 377000000 | 377000000 | 372255721 | 98,7 | 64000000 | 63765532 | 99,6 |

05 03 02 51 | Posei – Andra direktstöd och tidigare ordningar | 22000000 | 22000000 | 22000000 | 21191445 | 96,3 | 3000000 | 3791612 | 126,4 |

05 03 02 52 | Posei – Egeiska öarna | 18000000 | 18000000 | 19000000 | 16791929 | 88,4 | 13550000 | 13528383 | 99,8 |

Totalt | 665000000 | 652000000 | 638000000 | 642918289 | 100,8 | 292550000 | 282311537 | 96,5 |

--------------------------------------------------

BILAGA II

FÖRTECKNING ÖVER GRANSKADE ÅTGÄRDER OCH INSATSER

De belopp som anges nedan är de övergripande utgifterna för de aktuella åtgärderna. De regioner som Europeiska revisionsrätten granskade på plats var Réunion (Frankrike), Kanarieöarna (Spanien), ön Chios (Grekland) och Azorerna (Portugal).

| Betalningar 2008 (euro) | Betalningar 2007 (euro) | Iakttagelse om "genomförande" | Iakttagelse om "kontrollsystem" |

Frankrike [1] (alla utomeuropeiska departement)

Särskilda försörjningsordningen | 19601176 | 19633602 | punkterna 64–67 | punkt 74 |

Stöd till bananproducenter | 129100000 | 129052597 | punkterna 50–55 | - |

Produktionskedjan sockerrör-socker-rom – (med insatser som schablonmässigt anpassningsstöd till den gemensamma organisationen av marknaden för sockerindustrin i de utomeuropeiska departementen, stöd för transport av sockerrör) | 71165224 | 64308347 | punkterna 56–63 | - |

Strukturering av boskapssektorn – (med insatser som särskilda bearbetningsstöd till sektorn för nötkött eller direktstöd för förvaltning av den lokala marknaden för sektorn för griskött) | 19779394 | 18402827 | - | - |

Spanien [2]

Särskilda försörjningsordningen | 69151890 | 69541851 | - | punkt 74 |

Stöd till sektorn för får-, lamm- och getkött i form av direkta betalningar till producenterna | 7485063 | 6978313 | - | - |

Stöd till bananproducenter | 139706006 | 138836153 | punkterna 50–55 | punkt 73 |

Portugal [3]

Särskilda försörjningsordningen | 6255681 | 5926618 | punkterna 64–67 | punkt 74 |

Stöd till foderproduktion (med insatser som direktstöd till nötkreatursproduktion eller stöd till innovation eller kvaliteten på animaliska produkter på Azorerna) | 34001000 | 33750370 | punkterna 48–49 | - |

Stöd till växtodling (med insatser som stöd till odling av traditionella grödor eller stöd till odling av frukt och grönsaker, snittblommor och prydnadsväxter) | 7049000 | 6571170 | - | punkt 73 |

Grekland [4]

Särskilda försörjningsordningen | 5050453 | 4781251 | punkterna 64–67 | punkt 74 |

Stöd till olivodlingar | 11200034 | 11372595 | punkterna 44–47 | punkt 72 |

Stöd till produktion av mastix | 849821 | 885304 | - | - |

Stöd till produktion av honung | 1187234 | 1194180 | - | punkt 71 |

[1] Källa: ODEADOM, FranceAgriMer, årlig rapport om genomförandet – år 2008.

[2] Källa: Gobierno de Canarias, Consejeria de Agricultura, Gadanderia, Pesca y Alimentacion, Informe de Applicacion del Regimen Especifico de Abastecimiento en el ano 2008, en el ano 2007.

[3] Secretaria Regional da Agricultura e Florestas, Relarorio de Aplicaçao do Sub-Programa para a Regiao Autonoma dos Açores do Programa Global de Portugal.

[4] Uppgifterna bygger på den information som nu finns tillgänglig i den årliga genomföranderapporten 2008 och hänför sig till de belopp som anges i den totala budget som finns tillgänglig för varje åtgärd och för alla öar utom när det gäller den särskilda försörjningsordningen där de övergripande belopp som faktiskt har betalats ingår.

--------------------------------------------------