EU-kommissionen medfinansierade projektet "Simplification of Debt Collection in the EU" (Förenklad skuldindrivning i EU, ej på svenska) som leddes av universitetet i Maribor i Slovenien och omfattade 14 medlemsstater (Österrike, Belgien, Bulgarien, Cypern, Tjeckien, Tyskland, Spanien, Finland, Frankrike, Italien, Nederländerna, Polen, Portugal och Sverige). Projektet resulterade i två expertrapporter om förordning (EG) nr 1896/2006 och 14 nationella rapporter.

Därför infördes det europeiska betalningsföreläggandet. Det gör att borgenärer kan driva in obestridda, privaträttsliga fordringar enligt ett enhetligt föreläggande som finns i 27 medlemsstater. Det är ett skriftligt föreläggande som inte kräver närvaro i domstol eller hjälp från en advokat. Sökanden behöver bara lämna in sin ansökan. Det krävs ingen bevisning som stöd för ansökan och sökanden behöver inte göra något mer medan förfarandet pågår. Ett europeiskt betalningsföreläggande utfärdas av domstolar eller andra juridiska myndigheter. Det har fri rörlighet i alla medlemsstater utan att det krävs ytterligare förfaranden innan det kan erkännas och verkställas (exekvatur) i den aktuella medlemsstaten. Det innebär att ett europeiskt betalningsföreläggande kan verkställas i andra medlemsstater, precis som betalningsförelägganden som utfärdats där, utan att det behövs något särskilt beslut (verkställbarhetsförklaring).

Att snabbt och effektivt kunna driva in obestridda, utestående fordringar är mycket viktigt för de ekonomiska aktörerna i EU. Sena betalningar är en huvudorsak till insolvens, särskilt för små och medelstora företag, och leder till att många arbetstillfällen försvinner. Därför har många medlemsstater infört ett förenklat förfarande för betalningsförelägganden. Ett betalningsföreläggande ska vara ett snabbt och kostnadseffektivt rättsligt medel för att få en gäldenär att betala, under förutsättning att gäldenären inte motsätter sig betalningskravet. Nationella förfaranden är ofta inte tillämpliga eller omöjliga att genomföra i gränsöverskridande fall och deras effekt varierar betydligt.

Enligt tillgängliga uppgifter får medlemsstaternas domstolar in mellan 12 000 och 13 000 ansökningar om europeiska betalningsförelägganden varje år. De flesta ansökningarna (drygt 4 000 årligen) görs i Österrike och Tyskland, där också flest europeiska betalningsförelägganden utfärdas. Mellan 300 och 700 ansökningar lämnas in årligen i Belgien, Tjeckien, Frankrike, Ungern, Nederländerna, Portugal och Finland. I övriga medlemsstater tillämpas förfarandet i mer begränsad omfattning. Mer detaljerade uppgifter om den aktuella användningen av det europeiska betalningsföreläggandet i varje medlemsstat hittas i bilagan.

Fordran måste gälla ett bestämt belopp som har förfallit till betalning när ansökan om europeiskt betalningsföreläggande lämnas in. Fordrans belopp omfattar huvudfordran samt i förekommande fall ränta, avtalsvite och kostnader. Om ränta begärs måste ansökan innehålla räntesats och tidsperiod för vilken ränta beräknas. I mål C-215/11 klargjorde EU-domstolen att en sökande i ansökan bör kunna begära ränta fram till det datum då huvudfordran har betalats. I sådana fall är den nationella domstolen fri att fastställa hur föreläggandets formulär E ska fyllas i, på villkor att den svarande informeras om hur räntan beräknas.

Kommissionens förordning (EU) nr 936/2012 av den 4 oktober 2012 om ändring av bilagorna till förordningen om ett europeiskt betalningsföreläggande föreskriver att svaranden får information, i formulär E, rutan "Viktigt meddelande till svaranden", om att det enligt nationell lag kan föreligga skyldighet att betala ränta till och med dagen för verkställandet av föreläggandet, vilket ökar det totala belopp som ska betalas. Formulär E verkar dock inte tillräckligt detaljerat för att omfatta en lämplig beskrivning av vilken ränta som kan tas ut. Ytterligare ändringar av formulären bör därför övervägas.

3.3.2.Språk för ansökan

I de flesta medlemsstater måste ansökan lämnas in på något av landets officiella språk. Vissa medlemsstater accepterar även främmande språk: Tjeckien, Estland, Cypern och Sverige accepterar engelska; Frankrike accepterar engelska, tyska, italienska och spanska.

Krav på översättning fördyrar och försenar förfarandet, även om det europeiska betalningsföreläggandet är ett förfarande där det inte krävs inlämning och prövning av bevisning. Ansökningsformuläret kan översättas automatiskt till det officiella språket i den medlemsstat där domstolen ligger. Eftersom det innehåller rutor krävs i de flesta fall ingen översättning. För att målet om ett verkligt europeiskt förfarande ska nås bör alla medlemsstater acceptera europeiska betalningsförelägganden på minst ett annat språk än landets officiella språk.

3.3.3.Elektronisk inlämning av ansökan

Många medlemsstater tillåter elektronisk inlämning av ansökan eller planerar att utveckla elektronisk behandling i framtiden i alla domstolar som är behöriga att hantera europeiska betalningsförelägganden.

Efter en studie från kommissionen om möjligheterna till elektronisk ansökan av europeiskt betalningsföreläggande delfinansierar kommissionen nu ett pilotprojekt i frågan. Nio medlemsstater deltar i pilotprojektet e-CODEX för det europeiska betalningsföreläggandet. Deltagarna agerar antingen som sändare, mottagare eller båda delarna. Sändarna tillåter användarna att skicka fordringar (dvs. formulär A) för europeiska betalningsförelägganden till en mottagare. Mottagarna accepterar fordringar och vidarebefordrar dem elektroniskt till den domstol som anges i det inlämnade formuläret A. Den aktuella domstolen kan senare skicka tillbaka elektroniska svar (t.ex. formulär B, formulär E osv.) på samma sätt. För närvarande har inte alla pilotmedlemsstater ett system i drift: några av dem är fortfarande i testskedet och planerar att ta systemet i drift under 2015 eller 2016. De "sändande" medlemsstaterna tillåter i allmänhet enbart större juridiska aktörer att lämna in fordringar elektroniskt. t.ex. jurister, banker, försäkringsbolag och socialförsäkringsinstitut, och inte nödvändigtvis allmänheten. Exempel på sådana nationella inlämningssystem som är tillgängliga för större aktörer finns redan i Tyskland och Österrike. Inom en snar framtid kommer den europeiska e-juridikportalen som sändare att erbjuda även allmänheten att lämna in ansökningar elektroniskt. Det kommer dock endast att gå att lämna in elektroniskt till de "mottagande" medlemsstater som framgångsrikt har genomfört integreringstesten med den europeiska e-juridikportalen och som har ett fungerande e-CODEX-system.

3.3.4.Granskning av ansökan

Tre medlemsstater rapporterade att en hög andel ansökningar skickas tillbaka av domstolarna för komplettering eller korrigering. Som skäl för returerna anges ofta att parterna har lämnat felaktiga eller ofullständiga uppgifter (till exempel saknas sökandens adress eller namnteckning), ofullständiga ansökningar om ränta och obetalda domstolsavgifter.

De dynamiska formulär som finns på den europeiska e-juridikportalen hjälper användarna att fylla i ansökningarna korrekt. På portalens webbsida Europeisk civilrättslig atlas får användarna också hjälp att fastställa behörig domstol. Under andra halvåret 2015, efter att EU-domstolens databas tagits i bruk, kommer det att vara ännu lättare att fastställa vilken domstol som är behörig att ta emot ansökan. Det kunde undersökas hur man kan ge ytterligare förklaringar för att fylla i formulären på Europeiska e-juridikportalen, och hur de elektroniska formulären kunde innehålla mer uppgifter om den begärda räntan. Även om det inte finns något rättsligt krav på medlemsstaterna att erbjuda stöd att fylla i formulären, vilket föreskrivs i förordning (EG) nr 861/2007 om inrättande av ett europeiskt småmålsförfarande, skulle medlemsstaterna kunna utöka det stöd som ges till medborgarna i ett europeiskt småmålsförfarande till att gälla även ett europeiskt betalningsföreläggande. Det skulle både gagna medborgarna och effektivisera den rättsliga administrationen i fråga om tid och pengar.

I förordningen anges uttryckligen att ansökan om ett europeiskt betalningsföreläggande får prövas genom ett automatiskt förfarande. Detta gäller i Österrike och Tyskland. Eftersom det europeiska betalningsföreläggandet är ett skriftligt förfarande utan prövning av bevisning eller förhandlingar verkar det särskilt lämpligt för en helt elektronisk behandling. Det kunde göra att det går snabbare att behandla förfarandet (se även 3.4 nedan). Eftersom det är enkelt att registrera ett överklagande av ett betalningsföreläggande som utfärdats automatiskt och förfarandet gör dokumenten lättåtkomliga, tas svarandens rättigheter tillvara i tillräcklig omfattning.

3.4.Utfärdande av ett europeiskt betalningsföreläggande

Av tillgängliga uppgifter framgår att kravet att domstolar ska utfärda europeiska betalningsförelägganden inom 30 dagar efter ansökan i allmänhet endast respekteras i vissa medlemsstater. Enligt de medlemsstater som har lämnat relevanta uppgifter utfärdar domstolarna betalningsförelägganden i tid i följande länder: Malta (1 vecka), Belgien och Irland (2 veckor), Tyskland (2–3 veckor), Bulgarien och Litauen (30 dagar). Domstolarna fattar sitt beslut inom 1–2 månader i Grekland och Luxemburg, inom 2 månader i Frankrike och Finland, upp till 4 månader i Österrike, Tjeckien, Cypern, Estland, Polen, Nederländerna, Portugal, Sverige och Slovenien, upp till 6 månader i Ungern, 8 månader i Spanien och 9 månader i Slovakien.

De långa väntetiderna kan knappast motiveras, eftersom förfarandet inte kräver någon prövning av bevisning eller förhandlingar med parterna. Det är helt nödvändigt att förkorta tiden, eftersom snabb indrivning av obestridda fordringar har en stor påverkan på företagens kassaflöde, särskilt små och medelstora företag. Dessutom kan det betraktas som ett brott mot förordningen att systematiskt försumma de tidsfrister som fastslås i förordningen. Att ytterligare utveckla den elektroniska behandlingen av förfarandet kan bidra till att lösa problemet. Kommissionen kommer att fortsätta att bevaka detta område noggrant för att se om förhållandena förbättras.

3.5.Delgivning av europeiska betalningsförelägganden och andra handlingar