Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om inrättande av ett gemensamt övervaknings-, kontroll- och informationssystem för sjöfarten (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

1. Under plenarmötet den 14 juni 2001 godkände Europaparlamentet kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om inrättande av ett gemensamt övervaknings-, kontroll- och informationssystem för sjöfarten, med vissa ändringar. Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén gav också sitt stöd till förslaget.

Europaparlamentet ställer sig bakom huvuddelarna i kommissionens förslag.

Europaparlamentet har emellertid lagt fram flera ändringsförslag. På grundval av dessa föreslår kommissionen att göra vissa tillägg till sin ursprungliga text.

2. Kommissionen är beredd att ta med de förslag och ändringar som syftar till att förbättra och förtydliga texten i det nuvarande förslaget. Kommissionen välkomnar i synnerhet det mervärde som tillförs genom förslagen att stärka vissa delar av direktivet. Dessa är bland annat följande:

* De utökade kraven på fartyg som anlöper en hamn eller seglar under en medlemsstats flagg att delta i en sjötrafiktjänst vars behörighetsområde sträcker sig bortom den berörda statens territorialvatten.

* Kravet på att utrustning och anläggningar på land för hantering av den information som krävs enligt direktivet skall kunna vidarebefordra sådan information till andra centraler i de olika medlemsstaterna.

* Behovet av att komplettera de obligatoriska kraven på att fartyg skall vara utrustade med en svart låda (färdskrivare eller VDR - Voyage Data Recorders) med principen att den information som registreras av sådan utrustning måste användas vid olycksutredning.

* Principen att rekommendera alla fartyg i ett särskilt område att inte lämna hamn vid ytterst ogynnsamma väderförhållanden, samt en komplettering av dessa åtgärder för att öka säkerheten för besättning och passagerare.

* Kompletteringen av begreppet nödhamn med andra skyddade områden, och kravet på medlemsstaterna att inom en viss tid informera kommissionen om sina planer i det sammanhanget.

* Behovet av att göra en ingående bedömning av genomförandet av direktivet, särskilt för att bedöma hur effektivt det system som införts är och föreslå eventuella förbättringar av direktivet. Kommissionen har emellertid ändrat den tidsplan som parlamentet föreslagit eftersom erfarenheterna visat att det krävs en viss tid mellan datumet för genomförandet av direktivet och bedömningen av det, för att man skall kunna bilda sig en uppfattning om det praktiska genomförandet. Dessutom innehåller det föreslagna direktivet olika datum för genomförande, särskilt när det gäller obligatorisk utrustning med automatiska identifieringssystem (AIS) och färdskrivare (den 1 januari 2008 för färdskrivare). En bedömning i två steg är nödvändig för att beakta det stegvisa genomförandet av direktivet. Dessutom har kommissionen av tydlighetsskäl flyttat de långa och detaljrika bestämmelserna angående bedömningen av direktivet till en ny bilaga VI.

Den 28 juni 2001 enades rådet i en gemensam inställning om ett antal ändringar i kommissionens förslag. Syftena med dessa ändringar liknar de ändringsförslag som parlamentet antog vid den första läsningen. När kommissionen accepterade parlamentets ändringsförslag beaktades därför även de liknande ändringsförslag som rådet kommit överens om - detta för att underlätta för institutionerna att enas om förslaget till direktiv.

3. Det finns emellertid ett antal andra ändringar av direktivet som parlamentet föreslår, som kommissionen inte kan acceptera, av framför allt följande skäl:

* Vissa ändringsförslag är inom ramen för förslaget till direktiv överflödiga:

- Kommissionen kan ställa sig bakom målsättningen att erkänna Östersjöns sårbarhet och lägga fram ett förslag till rapporteringssystem för IMO, men detta skall uppnås genom skyldigheten att utvidga gemenskapens system för övervakning av sjötrafiken, som nämns i artikel 20 c i förslaget.

- Ändringsförslaget om att fartyg som transporterar farligt eller förorenande gods i transittrafik över öppet hav skall vara skyldiga att rapportera sin rutt till obligatoriska rapporteringssystem omfattas av artikel 5, enligt den nya formuleringen av denna artikel i föreliggande ändrade förslag.

- Förslaget om riktlinjer för nödhamnar behandlas inom IMO och det behövs ingen särskild bestämmelse i direktivet för detta.

* Vissa ändringsförslag behandlar särskilt svåra frågor, som till exempel ersättning för kostnader för att ta emot fartyg i sjönöd, eller krav på försäkring för att kunna anlöpa en hamn i en nödsituation. Kommissionen anser att det skulle vara för tidigt att ta med sådana bestämmelser i direktivet utan en ordentlig bedömning av de rättsliga och praktiska konsekvenserna.

* Bestämmelsen om specialutrustning, till exempel kraftfulla bogserbåtar i samband med åtgärder under ogynnsamma väderförhållanden, liksom förslaget att begränsa viss verksamhet, som till exempel bunkring till sjöss utanför kusten, skall bedömas från fall till fall på grundval av de behov som finns inom ett särskilt område och bör därför inte införas som en allmän skyldighet i direktivet. Skyldigheten för medlemsstaterna att utrusta nödhamnarna med bogserbåtar och infrastruktur för fartygsreparationer kommer att bero på den lokala situationen och bör bestämmas av medlemsstaterna inom ramen för planerna för mottagandet av fartyg i nöd.

* Kommissionen anser inte att det är lämpligt att införa följande ändringsförslag i direktivet:

- Angivande av bunkerkapacitet, eftersom det inte ger den behöriga myndigheten på land några säkra uppgifter om mängden bunkerbränsle som faktiskt finns i fartyget.

- Skyldigheten att ge en uppdaterad rapport från klassificeringssällskapet till de kustcentraler som använder ett obligatoriskt rapporteringssystem är för svår att genomföra i praktiken, och sådan information skulle inte komma till direkt praktisk användning vid en olycka.

- Isklassificering för fartyget är inte en fråga som faller inom det föreslagna direktivets tillämpningsområde.

- De ändringsförslag som leder till att datumet för ikraftträdande av kraven på att fartyg skall vara utrustade med automatiska identifieringssystem tidigareläggs skulle skapa onödiga rättsliga och praktiska komplikationer. Tidsplanen i bilaga II till det föreslagna direktivet har man enats om på internationell nivå och kommissionens avsikt är att se till att denna tillämpas i hela gemenskapen och att utvidga tillämpningen till fartyg i inrikes handel.

4. Den viktiga frågan slutligen om utrustning av befintliga lastfartyg (dvs. byggda före 1 juli 2002) med svarta lådor (färdskrivare) i efterhand har diskuterats många gånger både i Europaparlamentet och rådet. Europaparlamentets utskott för regionalpolitik, transport och turism har antagit ett ändringsförslag enligt vilket det skulle vara tillåtet att installera en enklare färdskrivare på befintliga lastfartyg, i enlighet med internationellt överenskomna specifikationer. Kommissionen kan acceptera att en enklare färdskrivare installeras på sådana fartyg så länge utrustningen i fråga kan registrera och lagra all den information som är nödvändig för att genomföra en olycksutredning. Kommissionen kan emellertid inte acceptera att en sådan skyldighet helt och hållet skulle vara beroende av ett beslut i IMO, och förkastade således den delen av ändringsförslaget (vilket även Europaparlamentet gjorde under plenarmötet då förslaget behandlades första gången).

Mot bakgrund av utvecklingen i Europaparlamentet och den gemensamma inställning rådet enades om vid mötet den 28 juni 2001 föreslår kommissionen, utöver de ändringar av det föreslagna direktivet som härstammar från parlamentets ändringsförslag, en ändring av bilaga II som syftar till att förena principen om att skyldigheten skall gälla alla fartyg, i enlighet med det ursprungliga förslaget, med behovet av att undvika risken att föregripa ett antagande av ett sådant krav i IMO.

De föreslagna ändringarna med avseende på färdskrivare omfattar framför allt två saker:

- Ett nytt stycke i artikel 8 som utvidgar tillämpningsområdet för den föreslagna åtgärden till den faktiska användningen av uppgifter som registrerats med färdskrivaren. Genom att införa en skyldighet att göra uppgifterna tillgängliga för den medlemsstat som berörs vid en olycka till sjöss, liksom skyldigheten för medlemsstaterna att använda de uppgifter som samlats in vid en olycksutredning och att offentliggöra resultaten av utredningen, kommer effekten av de utrustningskrav som kommissionen föreslog i sitt ursprungliga förslag att öka avsevärt.

- En ändring av bestämmelserna i bilaga II som bekräftar IMO:s ledande roll när det gäller att godkänna normer för utrustning av befintliga lastfartyg med färdskrivare i efterhand. Ändringen innebär dock även att i brist på ett beslut av IMO kommer färdskrivare att krävas ombord på alla lastfartyg som anlöper EU-hamnar från och med de tidpunkter som anges i kommissionens ursprungliga förslag (2007 och 2008).

Kommissionen ändrar därför, i enlighet med artikel 250.2, sitt förslag.

2000/0325 (COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om inrättande av ett gemensamt övervaknings-, kontroll- och informationssystem för sjöfarten

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [2],

[2] EGT C [...], [...], s. [...].

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [3],

[3] EGT C [...], [...], s. [...].

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [4], och

[4] EGT C [...], [...], s. [...].

av följande skäl:

(1) I sitt meddelande av den 24 februari 1993 om en gemensam sjösäkerhetspolitik nämner kommissionen bland de mål som eftersträvas på gemenskapsnivå inrättandet av ett obligatoriskt informations system som skulle ge medlemsstaterna snabb tillgång till viktig information om hur fartyg som transporterar farligt eller förorenande gods förflyttar sig och om de exakta egenskaperna hos deras last.

(2) Genom direktiv 93/75/EEG [5] av den 13 september 1993 inrättas ett informationssystem för behöriga myndigheter om fartyg som anlöper eller avgår från gemenskapens hamnar med farligt eller förorenande gods, och om tillbud som inträffar till sjöss. I artikel 13 i detta direktiv föreskrivs att kommissionen skall lägga fram nya förslag om införande av ett fullständigare rapporterings system för gemenskapen vilket även får omfatta fartyg som passerar längs medlemsstaternas kuster i transittrafik.

[5] EGT L 247, 5.10.1993, s. 19.

(3) I rådets resolution av den 8 juni 1993 om en gemensam sjösäkerhetspolitik [6] anges att ett av de främsta målen för gemenskapens verksamhet på detta område är att införa ett fullständigare informations system.

[6] EGT C 271, 7.10.1993, s. 1.

(4) Inrättandet av ett gemensamt övervaknings-, kontroll- och informations system för sjöfarten kommer att bidra till att förebygga olyckor och förorening till sjöss och till att begränsa deras konsekvenser för miljön, näringslivet och lokalbefolkningens hälsa. Sjöfartens och i synnerhet hamntjänstförvaltningens effektivitet är likaså beroende av att fartygen lämnar en förhandsanmälan i tillräckligt god tid innan de anlöper hamnen.

(5) Flera obligatoriska rappor terings system har inrättats längs de europeiska kusterna i enlighet med tillämpliga regler som antagits av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). Det är nödvändigt att se till att fartyg i transittrafik fullgör den rapporterings skyldighet som åligger dem enligt dessa system. Dessa fartygs anmälningar bör som ett minimum omfatta vissa uppgifter som ger kustmyndigheterna kännedom om antalet personer ombord, om fartygets last och om bunkerbränslen, som när de överstiger en viss volym kan utgöra en allvarlig föroreningsrisk.

(6) De sjötrafiktjänster och system för trafikorganisation som inrättats spelar likaså en viktig roll för att förebygga olyckor och föroreningar i vissa tättrafikerade eller för sjöfarten riskfyllda områden. Det är nödvändigt att fartygen utnyttjar de tjänster som sjötrafiktjänsten erbjuder och att de följer de regler som gäller för de system för trafikorganisation som godkänts av IMO.

(7) När det gäller utrustningen ombord har det gjorts viktiga tekniska framsteg; genom automatisk identifiering av fartyg (AIS-system) är det möjligt att förbättra fartygs övervakningen, och registrering av färddata (VDR-system eller "svarta lådor") underlättar utredningar i samband med olyckor eller olyckstillbud. Med tanke på att denna utrustning är viktig när man utarbetar en strategi för att förebygga olyckor till sjöss bör den vara obligatorisk ombord på fartyg i inrikes och internationell trafik som anlöper hamnar i gemenskapen.

(8) AIS-system och färdskrivare ombord är i sig inte tillräckligt för att förebygga olyckor. Fartygsbesättningens utbildningsnivå och skicklighet är av lika stor vikt. Medlemsstaterna måste se till att de som är anställda på land, särskilt vid sjötrafiktjänster, kustövervakningscentraler och räddningstjänster är tillräckligt många och vederbörligt utbildade.

(9) För att kunna förbereda insatser och ingripa på ett effektivt sätt vid förorening eller risk för förorening till sjöss är det väsentligt att ha tillgång till exakta uppgifter om farligt eller förorenande gods ombord på fartyg och andra säkerhetsrelaterade uppgifter, som till exempel uppgifter om sjöfartsincidenter. Fartyg som anlöper eller avgår från hamnar i medlemsstaterna måste lämna dessa uppgifter till de behöriga myndigheterna eller till hamnmyndigheterna i respektive medlemsstater. Fartyg som inte anlöper en hamn i gemenskapen måste till de rapporteringssystem som handhas av medlemsstaternas kustmyndigheter lämna uppgifter om den typ och mängd av farligt gods som de transporterar och andra säkerhetsrelaterade uppgifter.

(10) För att underlätta och påskynda överföring och utnyttjande av den ofta omfattande informationen om lasten bör denna information lämnas till den behöriga myndigheten eller till den berörda hamnmyndigheten i elektronisk form. När protokoll för elektroniskt datautbyte (EDI) används bör man, för att undvika att det utvecklas flera sinsemellan inkompatibla standarder, endast använda de format som anges i direktivet. Av samma skäl bör även informationsutbytet mellan medlems staternas behöriga myndigheter ske i elektronisk form.

(11) Det måste vara möjligt att undanta den reguljära trafiken mellan hamnar i en eller flera medlemsstater från den anmälningsskyldighet som annars gäller för varje resa, under förutsättning att de berörda bolagen har infört interna förfaranden som på ett för medlemsstaterna tillfredsställande sätt garanterar att den behöriga myndigheten utan dröjsmål får tillgång till de uppgifter som föreskrivs i direktivet.

(12) Om en medlemsstat anser att vissa fartyg vid ytterst ogynnsamma väder- och sjöförhållanden utgör en allvarlig risk för miljön eller en fara för besättningens och passagerarnas liv och säkerhet får den vidta lämpliga åtgärder, till exempel förbud att lämna hamn, för att förbjuda fartyg att lämna hamnen tills det åter råder normala förhållanden. Medlemsstaterna får dessutom rekommendera fartyg i det berörda området att inte lämna hamn. Medlemsstaterna bör vid sin bedömning anse att sådana förhållanden föreligger vid en vindstyrka på 10 eller mer enligt Beaufort-skalan och motsvarande sjöförhållanden i det berörda området.

(13) Vissa fartyg utgör på grund av det sätt på vilket de uppträder eller på grund av sitt skick en potentiell risk för sjösäkerheten och miljön. Medlemsstaterna bör fästa särskilt stor vikt vid övervakningen av dessa fartyg och i enlighet med internationell rätt vidta erforderliga åtgärder för att förhindra att dessa risker ökar. All information av betydelse som de har tillgång till om dessa fartyg bör vidarebefordras till övriga berörda medlemsstater.

(14) Medlemsstaterna bör gardera sig mot sådana risker för sjösäkerheten, lokalbefolkningen samt för havs- och kustmiljön som kan uppkomma vid vissa situationer till sjöss och vid förekomst av föroreningsbälten eller kring drivande gods. Fartygens befälhavare bör därför anmäla sådana händelser till kust myndigheterna och härvid lämna alla erforderliga uppgifter.

(15) De behöriga myndigheternas insatser i händelse av ett tillbud eller en olycka till sjöss blir effektivare om alla berörda parter samarbetar fullt ut.

(16) Bristen på tillgängliga nödhamnar, skyddade områden eller ankarplatser kan få svåra konsekvenser vid en olycka till sjöss. Medlemsstaterna måste därför upprätta planer för att om nödvändigt i sina hamnar eller på andra skyddade platser längs kusten och under bästa tänkbara förhållanden kunna ta emot fartyg som befinner sig i sjönöd.

(17) För att direktivet skall bli verkningsfullt förutsätts att medlemsstaterna noga och strängt kontrollerar dess genomförande. Medlemsstaterna bör därför genom erforderliga kontroller försäkra sig om att de kommunikations förbindelser som upprättats inom ramen för direktivet fungerar på ett tillfredsställande sätt. Likaså måste det finnas avskräckande påföljder för att garantera att berörda parter fullgör anmälnings skyldigheten och uppfyller utrustningskraven enligt direktivet.

(18) För att förbättra genomförandet av övervaknings-, kontroll- och informationssystemet för sjöfarten är det nödvändigt att upprätta en ram för samarbetet mellan medlemsstaterna och kommis sionen, och att samtidigt upprätta erforderliga kommu nika tions förbindelser mellan medlemsstaternas myndigheter och hamnar. Det system som används för att identifiera och övervaka fartyg måste få större räckvidd i de sjöfartsområden i gemenskapen där den är otillräcklig. För att göra det lättare att utbyta och dela upp viktiga uppgifter i samband med övervakningen av trafiken och genomförandet av direktivet bör det upprättas centraler för att hantera denna information i gemenskapens sjöfartsområden. Upprättandet av den europeiska sjösäkerhetsbyrå som föreskrivs i förordning ../../EG kommer att bidra till att dessa mål uppnås.

(19) För en verkningsfull tillämpning av detta direktiv bör kommissionen biträdas av en kommitté bestående av företrädare för medlemsstaterna. Eftersom de åtgärder som krävs för genomförandet av detta direktiv är åtgärder med allmän räckvidd enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [7] bör dessa åtgärder fastställas enligt det föreskrivande förfarandet i artikel 5 i nämnda beslut.

[7] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(20) Det kan bli nödvändigt att ändra vissa bestämmelser i detta direktiv med hänsyn till utvecklingen av internationella instrument och erfarenheter från direktivets genomförande. Förslagen till dessa ändringar kan baseras på resultaten av en undersökning av direktivets genomförande.

(21) Genom detta direktiv skärps, utvidgas och ändras bestämmelserna i direktiv 93/75/EEG på ett betydande sätt. Direktiv 93/75/EEG bör därför upphävas.

(22) Med tanke på subsidiaritetsprincipen är ett direktiv från Europaparlamentet och rådet ett lämpligt rättsligt instrument, eftersom man därigenom fastställer en ram för en obligatorisk och enhetlig tillämpning i medlemsstaterna av de skyldigheter och förfaranden som föreskrivs i detta direktiv, samtidigt som medlemsstaterna får välja att genomföra direktivet på det sätt som lämpar sig bäst för deras inhemska nationella system.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Syftet med detta direktiv är att inom gemenskapen inrätta ett övervaknings-, kontroll- och informationssystem för sjöfarten, för att förbättra sjöfartens säkerhet och effektivitet, och förhindra förorening från fartyg.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Detta direktiv skall gälla fartyg med en bruttodräktighet på minst 300 ton.

2. Detta direktiv skall, oaktat bestämmelsen i första stycket, inte omfatta följande:

a) örlogsfartyg, hjälpfartyg eller andra fartyg som hör till eller utnyttjas av en medlemsstat för allmännyttiga och icke-kommersiella ändamål,

b) fiskefartyg, vars längd underskrider 45 meter, samt fritidsbåtar,

c) fartyg som fraktar mindre än 5 000 ton bunkerbränsle, proviantförråd och utrustning ombord på fartygen.

Artikel 3

Definitioner

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

a) fartygsoperatör: fartygets ägare/redare eller driftansvariga.

b) agent: person som är befullmäktigad eller bemyndigad att lämna information på fartygs operatörens vägnar.

c) avlastare: person som ingår ett godstransportavtal med ett transportbolag eller i vars namn eller på vars vägnar ett sådant avtal ingås.

d) bolag: bolag enligt definitionen i regel 1.2 i kapitel IX i SOLAS-konventionen.

e) fartyg: alla typer av havsgående fartyg.

f) farligt gods:

- gods som anges i IMDG-koden,

- farliga, vätskeformiga ämnen som upptas i kapitel 17 i IBC-koden,

- flytande gaser som upptas i kapitel 19 i IGC-koden,

- fasta ämnen som avses i tillägg B till BC-koden.

Som farliga ämnen betraktas även gods som vid transport omfattas av vissa preliminära villkor enligt punkt 1.1.3 i IBC-koden eller punkt 1.1.6 i IGC-koden.

g) förorenande gods:

- olja enligt definitionen i bilaga 1 till MARPOL-konventionen,

- skadliga vätskeformiga ämnen enligt definitionen i bilaga 2 till MARPOL-konventionen,

- skadliga ämnen enligt definitionen i bilaga 3 till MARPOL-konventionen,

h) transportenhet: ett fordon för vägtransport av gods, en godsvagn, en container, en tankbil, en tankvagn eller en flyttbar tank.

i) internationella instrument: följande instrument som är i kraft den dag då detta direktiv antas:

- MARPOL: 1993 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg,

- SOLAS: den internationella konventionen för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss samt tillhörande protokoll,

- 1969 års internationella skeppsmätningskonvention,

- 1969 års internationella konvention om ingripande på det fria havet vid olyckor som är ägnade att leda till förorening genom olja, samt 1973 års protokoll om ingripande på det fria havet vid havsföroreningar genom andra ämnen än olja,

- ISM-koden: den internationella säkerhetsorganisationskoden,

- IMDG-koden: den internationella koden för sjötransport av farligt gods (International Maritime Dangerous Goods Code),

- IBC-koden: IMO:s internationella kod för konstruktion och utrustning av fartyg som transporterar farliga kemikalier i bulk,

- IGC-koden: IMO:s internationella kod för konstruktion och utrustning av fartyg för transport av flytande gaser i bulk,

- BC-koden: IMO:s kod för säkerheten vid transport av fast gods i bulk (Code for Safe Practice for Solid Bulk Cargoes),

- INF-koden: IMO:s kod för säker transport ombord på fartyg av bestrålat kärnbränsle, plutonium och högaktivt radioaktivt avfall i behållare,

- IMO:s resolution A 851 (20): Internationella sjöfarts organisa tionens resolution 851 (20) med titeln "General principles for ship reporting systems and ship reporting requirements, including guidelines for reporting incidents involving dangerous goods, harmful substances and/or marine pollutants".

j) adress: namn och kommunikationsförbindelser som gör det möjligt att vid behov upprätta kontakt med fartygsoperatören, agenten, hamnmyndigheten, den behöriga myndigheten eller någon annan ansvarig person eller ansvarigt organ som har tillgång till detaljerade uppgifter om fartygets last.

k) behöriga myndigheter: de myndigheter och organisationer som medlemsstaterna utsett för att ta emot och vidarebefordra uppgifter som anmäls i enlighet med detta direktiv.

l) hamnmyndigheter: de behöriga hamnmyndigheter som medlems staterna utsett för att ta emot och vidarebefordra uppgifter som anmäls i enlighet med detta direktiv.

m) kustcentral: den sjötrafiktjänst, det organ på land som handhar ett rapporterings system som godkänts av IMO eller det organ som ansvarar för att samordna sök- och räddnings insatser eller bekämpning av förorening till sjöss, och som utsetts av medlemsstaterna i enlighet med detta direktiv.

n) skyddad plats: hamn, del av hamn, annan skyddande kajplats eller ankarplats eller annat skyddat område anvisat av en medlemsstat för att ta emot fartyg i sjönöd.

AVDELNING I - Rapportering samt övervakning av fartyg i europeiska vatten

Artikel 4 Förhandsanmälan innan ett fartyg anlöper en hamn i gemenskapen

Medlemsstaterna skall vidta erforderliga åtgärder så att alla fartyg som är på väg till en hamn i gemenskapen anmäler sin ankomst till hamnmyndigheten

a) senast 48 timmar före ankomsten om anlöpshamnen är känd, eller

b) så snart anlöpshamnen är känd, om denna information är tillgänglig mindre än 48 timmar före ankomsten, eller

c) senast när fartyget lämnar föregående hamn, om färden kommer att vara mindre än 48 timmar.

Artikel 5 Medverkande i de obligatoriska rapporteringssystemen

1. Den berörda medlemsstaten skall kontrollera och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att fartyg som seglar in i ett område, med ett obligatoriskt rapporterings system, som antagits av IMO i enlighet med förordning 11, kapitel V i SOLAS, och som används av en eller flera stater, av vilka minst en är en medlemsstat, i enlighet med de relevanta riktlinjer och kriterier som utvecklats av IMO, efterlever det systemet med avseende på rapportering av nödvändiga uppgifter, vilket emellertid inte får påverka skyldigheten att lämna ytterligare uppgifter som medlemsstaten kräver i enlighet med IMO:s resolution A.851(20).

2. Fartygens rapporter skall som minimum omfatta de uppgifter som anges i bilaga I-1.

Artikel 5a Automatiska identifieringssystem

1. Alla fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen skall i enlighet med den tidsplan som anges i bilaga II-1 vara utrustade med ett automatiskt identifieringssystem som uppfyller de prestandanormer som tagits fram av IMO och som kan användas för överföring av de uppgifter som anges i bilaga I-2.

2. Medlemsstaterna skall med beaktande av den tidsplan som anges i bilaga II-1 anskaffa den utrustning och de anlägg ningar på land som erfordras för att ta emot och utnyttja de uppgifter som anges i punkt 1.

Artikel 6 Artikel 6 System för trafikorganisation

1. Den berörda medlemsstaten skall kontrollera och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att fartyg som seglar in i ett område med ett obligatoriskt system för trafikorganisation som antagits av IMO i enlighet med förordning 10, kapitel V i SOLAS, och som används av en eller flera stater, av vilka minst en är en medlemsstat, använder systemet i enlighet med de relevanta riktlinjer och kriterier som utvecklats av IMO.

2. När en medlemsstat, på sitt eget ansvar, inrättar ett system för trafikorganisation som inte antagits av IMO skall medlemsstaten så långt det är möjligt beakta de riktlinjer och kriterier som utvecklats av IMO och kungöra alla uppgifter som är nödvändiga för att systemet för trafikorganisation skall kunna användas på ett säkert och effektivt sätt.

Artikel 6a Kontroll av att fartygen efterlever reglerna för sjötrafiktjänster

Medlemsstaterna skall kontrollera och vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder för att se till att

1. fartyg som seglar in i ett område där sjötrafiktjänster används och där dessa handhas av en eller flera stater, av vilka minst en är en medlemsstat, inom deras territorialvatten, och grundas på riktlinjerna som utvecklats av IMO, använder sjötrafiktjänsterna och efterlever reglerna för dessa,

2. fartyg som seglar under en medlemsstats flagg eller fartyg med en medlemsstats hamn i gemenskapen som destination och som utanför en medlemsstats territorialvatten seglar in i ett område där sådana sjötrafiktjänster används och grundas på riktlinjerna som utvecklats av IMO, efterlever reglerna för de sjötrafiktjänsterna,

3. fartyg som seglar under ett tredje lands flagg och som inte har en medlemsstats hamn i gemenskapen som destination och som utanför en medlemsstats territorialvatten seglar in i ett område där sjötrafiktjänster används, efterlever reglerna för de sjötrafiktjänsterna så långt det är möjligt. Medlemsstaterna bör rapportera märkbara allvarliga brott mot sådana regler i ett sådant område för sjötrafiktjänster till den berörda flaggstaten.

Artikel 7

Infrastruktur för rapporteringssystem, system för trafikorganisation och sjötrafiktjänster

1. Medlemsstaterna skall med beaktande av den tidsplan som anges i bilaga II-1 anskaffa den utrustning och de anläggningar på land som erfordras för att ta emot och utnyttja uppgifterna från automatiska identifieringssystem, med hänsyn till den täckning som krävs för att överföra rapporterna.

2. Den utrustning och de anläggningar på land som krävs för att genomföra detta direktiv skall finnas på plats senast 2007. Medlemsstaterna skall se till att den utrustning som erfordras för att vidarebefordra informationen till och mellan de nationella systemen i medlemsstaterna är i drift senast ett år efter detta datum.

Artikel 8 Utrustning för registrering av färddata (svarta lådor)

1. Fartyg som anlöper en hamn i gemenskapen skall vara utrustade med en färdskrivare (svart låda) i enlighet med bestämmelserna i bilaga II-2. De undantag som eventuellt beviljats roro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartyg i enlighet med artikel 4.1 d i rådets direktiv 1999/35/EG [8] skall upphöra att gälla samma dag som det här direktivet träder i kraft.

[8] EGT L 138, 1.6.1999, s. 1.

Färdskrivaren skall göra det möjligt att i säker och åtkomlig form lagra viktiga uppgifter om det berörda fartygets position, rörelse, fysiska tillstånd, befäl och kontroll, och att ställa dessa uppgifter till förfogande för den medlemsstat som medverkar i en utredning efter en olycka till sjöss.

2. De uppgifter som samlats in i enlighet med första stycket skall göras tillgängliga för den berörda medlemsstaten vid en utredning efter en olycka till sjöss som inträffat i de farvatten som omfattas av en medlemsstats jurisdiktion. Medlemsstaterna skall se till att uppgifterna används i utredningen och analyseras tillsammans med relevant utredningsstatistik. Medlemsstaterna skall se till att resultaten av utredningen offentliggörs så fort som möjligt efter det att utredningen avslutats.

Avdelning II - anmälan av farligt eller förorenande gods ombord på fartyg (hazmat-direktivet)

Artikel 9 Avlastarens skyldigheter

Farligt eller förorenande gods får endast lämnas till transport eller lastas ombord på ett fartyg i en medlemsstats hamn om befälhavaren eller den ansvarige för transporten har mottagit en deklaration som anger de korrekta tekniska benämningarna för det farliga eller förorenande godset, eventuella UN-nummer, riskklass och mängd samt, om godset transporteras i andra transportbehållare än tankar, identifikationsnummer för dessa.

Det åligger avlastaren att förse befälhavaren eller den ansvarige för transporten med den i detta direktiv föreskrivna deklarationen och att se till att den skeppslast som lämnas till transport verkligen är den som har deklarerats i enlighet med första stycket.

Artikel 10

Anmälan från fartyg som transporterar farligt eller förorenande gods

1. Operatören, agenten eller befälhavaren för ett fartyg som lämnar en hamn i en medlemsstat med farligt eller förorenande gods skall senast vid avgången lämna de uppgifter som avses i bilaga III till den av medlemsstaten anvisade behöriga myndigheten.

2 Operatören, agenten eller befälhavaren för ett fartyg som kommer från en hamn utanför gemenskapen och är på väg till en hamn i gemenskapen eller en ankarplats inom en medlemsstats territorialvatten skall senast vid avresan från lasthamnen, eller så snart destinationshamnen eller ankarplatsen är känd om denna information inte är tillgänglig vid avresan, lämna de uppgifter som avses i bilaga III till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den första destinationshamnen eller ankarplatsen är belägen.

3. Medlemsstaterna får inrätta ett förfarande varigenom operatören, agenten eller befälhavaren för ett sådant fartyg som avses i punkterna 1 och 2 får tillstånd att lämna de uppgifter som avses i bilaga III till hamnmyndigheten i avrese- eller destinationshamnen i gemenskapen, beroende på vilket som är lämpligast.

Förfarandet måste garantera att den behöriga myndigheten, vid behov, när som helst kan få tillgång till de uppgifter som avses i bilaga III. Den behöriga hamnmyndigheten skall i detta syfte bevara de uppgifter som avses i bilaga III så länge att de kan användas vid en olycka eller ett tillbud till sjöss. Hamnmyndigheten skall vidta nödvändiga åtgärder för att utan dröjsmål kunna tillhandahålla den behöriga myndigheten nämnda uppgifter i elektronisk form dygnet runt.

4. Fartygets operatör, agent eller befälhavare skall på elektronisk väg överlämna de uppgifter avseende lasten som avses i punkt 5 i bilaga III till hamnmyndigheten eller den behöriga myndigheten. Om EDI-meddelanden används för överföringen skall de format för Edifact-meddelanden som avses i bilaga IV användas.

Artikel 11 Elektroniskt datautbyte mellan medlemsstaterna

Medlemsstaterna skall samarbeta för att se till att de nationella system som används för att förvalta de uppgifter som avses i bilaga III är sammankopplingsbara och driftskompatibla.

Kommunikationssystem som inrättas för tillämpningen av ovanstående stycke skall uppfylla följande kriterier:

- Datautbytet skall ske på elektronisk väg och medge mottagande och behandling av anmälningar som gjorts i överensstämmelse med artikel 10.

- Det skall vara möjligt att överföra uppgifter dygnet runt.

- Varje medlemsstat skall vara i stånd att utan dröjsmål till den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat, på dennes begäran överlämna uppgifter om fartyget och farlig eller förorenande last ombord.

Artikel 12 Undantag

1. Medlemsstaterna får undanta nationell regelbunden trafik mellan hamnar inom deras territorium från den skyldighet som föreskrivs i artikel 10 på följande villkor:

- Det bolag som ansvarar för ovan nämnda regelbundna trafik skall upprätta och kontinuerligt uppdatera en lista över berörda fartyg och överlämna denna till den berörda behöriga myndigheten.

- För varje överfart skall de uppgifter som anges i bilaga III hållas tillgängliga för den behöriga myndigheten vid begäran. Bolaget måste inrätta ett internt system som garanterar att nämnda uppgifter, dygnet runt och utan dröjsmål, kan överföras i elektronisk form till den behöriga myndigheten på dennes begäran i enlighet med artikel 10.2.

2. Medlemsstaterna skall regelbundet kontrollera att villkoren i punkt 1 är uppfyllda. Om något av dessa villkor inte längre är uppfyllt skall medlemsstaterna omedelbart återkalla undantaget för de berörda bolaget.

3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna listan över de bolag och fartyg som omfattas av undantag enligt denna artikel samt varje uppdatering av denna lista.

4. Om två eller fler medlemsstater berörs av internationell regelbunden trafik som drivs av ett enda bolag får de samarbeta för att bevilja undantag för bolaget i fråga i enlighet med de krav som anges i denna artikel.

AVDELNING III - övervakning av riskfartyg och ingripande vid tillbud och olyckor till sjöss

Artikel 13 Fartyg som utgör en potentiell risk för sjöfarten

1. Fartyg som uppfyller nedan angivna kriterier skall betraktas som fartyg som utgör en potentiell risk för sjöfarten eller ett hot mot miljön enligt detta direktiv:

- Fartyg som har varit inblandade i sådan olyckor eller tillbud som avses i artikel 14.

- Fartyg som har brutit mot anmälningskyldigheten enligt detta direktiv.

- Fartyg som har brutit mot tillämpliga regler i de system för trafikorganisation och sjötrafiktjänster (VTS) som medlemsstaterna ansvarar för.

- Fartyg avseende vilka det finns bevis eller starka sannolikhetsbevis för avsiktlig dumpning av olja eller andra överträdelser av Marpolkonventionen i vatten som står under en medlemsstats jurisdiktion.

- Fartyg som har vägrats tillträde till gemenskapens hamnar eller rapporterats eller anmälts av en medlemsstat i enlighet med bilaga I-1 till direktiv 95/21/EG.

2. De kustcentraler som förfogar över relevanta uppgifter om de fartyg som avses i punkt 1 skall överlämna dessa till berörda kustcentraler i övriga medlemsstater längs fartygets planerade rutt.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 15 skall medlemsstaterna, i överensstämmelse med internationell rätt, vidta lämpliga åtgärder gentemot sådana fartyg som avses i punkt 1, som de har identifierat eller som har rapporterats till dem av andra medlemsstater, i syfte att förebygga eller minska riskerna för säkerheten till sjöss eller havsmiljön. Medlemsstaterna skall, under iakttagande av bestämmelserna i direktiv 95/21/EG, företa alla kontroller eller ingripanden som de anser krävs för att konstatera eventuella överträdelser av bestämmelserna i detta direktiv eller av relevanta bestämmelser i gällande internationella konventioner. De skall vid behov underrätta den medlemsstat som tillhandahållit uppgifterna enligt punkt 2 om resultatet av de vidtagna åtgärderna.

Artikel 14 Rapportering av tillbud och olyckor till sjöss

1. För att kunna förebygga eller minska större risker för säkerheten till sjöss, säkerheten för personer och miljön skall befälhavaren på ett fartyg som befinner sig i en medlemsstats territorialvatten, exklusiva ekonomiska zon eller på öppet hav utanför medlemsstatens kust vara skyldig att omedelbart rapportera

- varje tillbud eller olycka som påverkar fartygets säkerhet, t.ex. kollision, grundstötning, haveri, fel eller motorstopp, översvämning eller förskjutning av lasten, alla typer av skrovdefekter eller svagheter i strukturen,

- varje tillbud eller olycka som äventyrar navigationssäkerheten, t.ex. brister som kan påverka fartygets manöver- eller navigeringsförmåga, alla typer av defekter som påverkar framdrivningssystem eller roderutrustning, elgeneratorer, navigerings- eller kommunikationsutrustning,

- varje situation som kan leda till förorening av en medlemsstats vatten eller kust, t.ex. uttömning eller risk för uttömning av förorenande produkter i havet samt varje kringdrivande föroreningsbälten, behållare eller förpackningar som iakttagits på havet.

2. Meddelandet enligt punkt 1 skall minst innehålla uppgifter om fartygets identitet, position, avresehamn, destination, eventuellt adress där uppgifter om farligt eller förorenande gods ombord kan fås, antal personer ombord, detaljuppgifter om tillbudet samt sådana andra relevanta uppgifter som avses i IMO:s resolution A.851(20).

Artikel 15 Åtgärder vid ytterst ogynnsamma väderförhållanden

1. Om en medlemsstat, vid ytterst ogynnsamma väder- och sjöförhållanden, anser att

a) ett fartyg av sannolika skäl utgör ett allvarligt hot mot människors liv till sjöss eller hotar att förorena den medlemsstatens eller andra staters farleder eller kustområden kan den vidta erforderliga åtgärder, som kan innebära förbud mot att lämna hamn, tills det har konstaterats att faran för människors liv och/eller miljön är över,

b) ett fartyg som lämnar hamnen kan utgöra en risk för säkerheten eller miljön kan den rekommendera fartyg att inte lämna hamnarna i det berörda området.

2. Befälhavaren skall informera bolaget om de erforderliga åtgärderna eller rekommendationerna i första stycket. Dessa rekommendationer påverkar emellertid inte det beslut som befälhavaren tar på grundval av hans/hennes yrkesmässiga bedömning i enlighet med SOLAS.

3. De erforderliga åtgärderna eller rekommendationerna i första stycket skall grundas på en sjörapport som utfärdats av en av medlemsstaten erkänd vädertjänst.

Artikel 16 Åtgärder i samband med tillbud eller olyckor till sjöss

1. Vid sådana tillbud eller olyckor till sjöss som avses i artikel 14 skall medlemsstaterna vidta alla erforderliga åtgärder, i enlighet med internationell rätt, för att se till att inte sjösäkerheten, människors säkerhet eller skyddet av havs- och kustmiljön äventyras.

Bilaga 5 innehåller en förteckning (ej uttömmande) över de åtgärder som medlemsstaterna får vidta enligt denna artikel.

2. Fartygsoperatören, befälhavaren eller ägaren till farligt eller förorenande gods ombord är skyldiga att samarbeta fullt ut med de nationella behöriga myndigheterna, på dessa myndigheters begäran, för att begränsa följderna av ett tillbud eller en olycka till sjöss.

3. Befälhavaren för ett fartyg som omfattas av Internationella säkerhetsorganisationskoden (ISM-koden) skall till bolaget anmäla varje tillbud eller olycka som inträffat till sjöss. Så snart bolaget fått anmälan skall det kontakta den behöriga kustcentralen och ställa sig till dennas förfogande så långt det är nödvändigt.

Artikel 17 Skyddad plats

Medlemsstaterna skall, efter samråd med berörda parter och med beaktande av relevanta riktlinjer från IMO, upprätta planer för att ta emot fartyg i sjönöd i de farvatten som omfattas av deras jurisdiktion. Dessa planer skall omfatta de arrangemang och förfaranden som erfordras för att, med beaktande av praktiska och miljömässiga begränsningar, se till att fartyg i sjönöd omedelbart kan gå till en skyddad plats efter tillstånd från den behöriga myndigheten.

Planerna för att ta emot fartyg i sjönöd skall göras tillgängliga på begäran. Medlemsstaterna skall inom 12 månader efter direktivets ikraftträdande underrätta kommissionen om de åtgärder som de har vidtagit i enlighet med föregående stycke.

Artikel 18 Information mellan berörda parter

1. Den behöriga myndigheten i medlemsstaten i fråga skall då så är befogat sända ut ett radiomeddelande inom de berörda områdena om varje tillbud som anmälts enligt artikel 14.1 och information om varje fartyg som utgör ett hot mot annan sjöfart.

2 De behöriga myndigheter som informerats i enlighet med artiklarna 10 och 14 skall vidta lämpliga åtgärder för att när som helst kunna ställa denna information till förfogande då en behörig myndighet i en annan medlemsstat av säkerhetsskäl begär detta.

3. Varje medlemsstat där de behöriga myndigheterna, i enlighet med detta direktiv eller på annat sätt, informerats om förhållanden som innebär en risk eller ökar risken för att en annan medlemsstat kan utsättas för fara i vissa havs- och kustområden skall vidta alla de åtgärder som kan vara lämpliga för att så snart som möjligt informera andra berörda stater samt samråda med dessa om planerade åtgärder. I förekommande fall skall medlemsstaterna samarbeta för att enas om hur en gemensam åtgärd skall genomföras.

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är erforderliga för att fullt ut utnyttja de rapporter som fartygen är skyldiga att sända dem i enlighet med artikel 14.

AVDELNING IV - Kompletterande åtgärder

Artikel 19 Utseende av behöriga organ och offentliggörande av en förteckning över dem

1. Medlemsstaterna skall utse de behöriga myndigheter, hamn myndigheter och kustcentraler som skall ta emot anmälningar enligt detta direktiv.

2. Medlemsstaterna skall se till att sjöfartssektorn får tillräcklig informa tion, bland annat genom nautiska publikationer, om de myndig heter och centraler som utsetts enligt punkt 1 och i före kommande fall om deras geografiska kompetensområde, samt om de förfaranden som gäller för anmälan av uppgifter enligt direktivet; vidare skall medlemsstaterna regelbundet uppdatera denna information.

3. Medlemsstaterna skall överlämna en förteckning till kommissionen över de organ som utsetts enligt punkt 1 och skall regelbundet uppdatera denna förteckning.

Artikel 20 Samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen

1. Medlemsstaterna och kommissionen skall samarbeta för att uppnå följande mål:

a) Utnyttja de uppgifter som anmäls enligt detta direktiv på ett optimalt sätt, vilket bland annat innefattar utbyggnad av erforderliga telematikförbindelser mellan kustcentralerna och hamn myndig heterna för att de skall kunna utbyta data om fartygens rörelser och planerade ankomst i hamnarna samt om deras last.

b) Bygga ut och effektivisera telematikförbindelserna mellan medlems staternas kustcentraler för att skaffa bättre information om trafiken och förbättra över vakningen av fartyg i transittrafik längs de europeiska kusterna, samt för att harmonisera och i största möjliga utsträckning förenkla de rapporter som fartygen är skyldiga att lämna under färd.

c) Öka räckvidden för det europeiska övervaknings-, kontroll- och informationssystem som används inom sjöfarten, för att utöka identifieringsmöjligheterna och övervakningen av fartyg som trafikerar europeiska vatten. Medlemsstaterna och kommissionen skall härvid samarbeta för att inrätta obligatoriska rapporterings system, obligatoriska sjötrafiktjänster och i förekommande fall lämpliga system för trafikorganisation, varvid allt detta skall underställas IMO för godkännande.

2. Den europeiska sjösäkerhetsbyrå som inrättas genom förordning ../../EG skall bidra till att följande mål uppnås:

- Underlätta samarbetet mellan medlemsstaterna och kommissionen för att uppnå de mål som anges i punkt 1.

- Främja samarbetet mellan kuststater i de regioner som omfattas av detta direktiv.

- Förbättra sjöfartssektorn bättre information om de krav och förfaranden som föreskrivs i detta direktiv.

- Sammanställa en förteckning över behöriga organ som utsetts enligt artikel 19, uppgifter av betydelse om bolag som beviljats undantag enligt artikel 12, fartyg som enligt artikel 13 utgör tänkbara sjösäkerhetsrisker och all erforderlig information som rör genomförandet av detta direktiv, samt ställa denna information till förfogande för berörda parter.

- Bygga ut och utnyttja de informationssystem som erfordras för att uppnå de mål som anges i föregående strecksatser.

- Inrätta regionala centrum för att hantera den information som samlas in och utnyttjas i enlighet med detta direktiv, särskilt då för att trygga optimala trafikförhållanden i tät trafikerade eller för sjöfarten riskfyllda områden.

Artikel 21 Sekretess

Medlemsstaterna skall vidta erforderliga åtgärder för att garantera att de uppgifter som överlämnas till dem i enlighet med detta direktiv behandlas förtroligt och att de endast används för att förbättra sjösäkerheten och förhindra förorening från fartyg.

Artikel 22 Kontroll av direktivets genomförande och påföljder

1. Medlemsstaterna skall genom regelbundna och oanmälda kontroller verifiera att de telematiksystem som inrättats enligt detta direktiv fungerar, varvid särskilt gäller att de skall verifiera huruvida systemen uppfyller kravet på omedelbar mottagning och sändning, dygnet runt, av uppgifter som anmälts enligt artiklarna 10 och 12.

2. Medlemsstaterna skall i sin nationella lagstiftning fastställa de ekonomiska påföljder som skall ådömas operatörer, agenter, avlastare, ägare av lasten och fartygens befälhavare om de inte följer bestämmelserna i detta direktiv.

De ekonomiska påföljder som avses i föregående stycke skall fastställas på en så hög nivå att de avskräcker personen i fråga från nya eller fortsatta överträdelser.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av andra åtgärder som är erforderliga för direktivets genomförande skall det ekonomiska påföljdssystem som inrättas av medlemsstaterna särskilt avse följande överträdelser av direktivet:

- Utebliven förhandsanmälan enligt artikel 4 innan fartyget anlöper hamnen.

- Utebliven obligatorisk rapportering till ett rapporteringssystem enligt artikel 5.

- Överträdelse av de regler som gäller för ett system för trafikorganisation eller bristande efterlevnad av de instruktioner som lämnats av en sjötrafiktjänst som utsetts av en medlemsstat enligt artikel 6 och 6a.

- Avsaknad av eller brister hos det automatiska identifieringssystem ombord på fartyget som avses i artikel 5a eller den färdskrivare som avses i artikel 8.

- Utebliven eller oriktig deklaration från avlastaren enligt artikel 9.

- Bristande fullgörande av den anmälningsskyldighet som avses i artiklarna 10 och 12.

- Utebliven rapportering av ett tillbud, olycka eller annan händelse till sjöss enligt artikel 14.

- Avgång från en hamn i strid med artikel 15.

- Bristande samarbete med nationella myndigheter för att begränsa konsekvenserna av en olycka till sjöss, i enlighet med artikel 16.

4. Medlemsstaterna skall i enlighet med artiklarna 13 och 16 och punkt 2 i den här artikeln utan dröjsmål underrätta flaggstaten och andra berörda stater om de åtgärder som vidtagits beträffande fartyg som inte seglar under deras flagg.

5. När en medlemsstat i samband med sådana olyckor eller tillbud till sjöss som avses i artikel 16 konstaterar att bolaget inte har kunnat upprätta och upprätthålla en förbindelse med fartyget eller med de berörda tillsynsmyndigheterna, skall den därom underrätta den stat som har utfärdat ISM-certifikatet eller på vars vägnar det har utfärdats.

När bristen är så allvarlig att bolagets säkerhetsorganisation inte kan anses uppfylla kravet om överensstämmelse skall den medlemsstat som har utfärdat överensstämmelseintyget eller säkerhetsorganisationscertifikatet för fartyget omedelbart upphäva ISM-certifikatet för det berörda bolaget.

Artikel 22a Utvärdering

Kommissionen skall göra en utvärdering av genomförandet av detta direktiv i enlighet med tidsplanen och bestämmelserna i bilaga VI.

Slutbestämmelser

Artikel 23 Ändringsförfarande

Det förfarande som fastställs i artikel 24 kan tillämpas för att

- i detta direktiv införa senare ikraftträdda ändringar av de tillämpliga internationella instrument som avses i artikel 2,

- ändra de skyldigheter och förfaranden som beskrivs i bilagorna med hänsyn till erfarenheterna av detta direktiv.

Artikel 24 Föreskrivande kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté, som skall bestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som ordförande.

2. Detta stycke skall tillämpas i enlighet med det föreskrivande förfarande som anges artikel 5 i beslut 1999/468/EG med hänsyn tagen till bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet.

3. Den tidsfrist som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

Artikel 25

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 26

Rådets direktiv 93/75/EEG skall upphöra att gälla 24 månader efter det att detta direktiv har antagits.

Artikel 27

Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 28

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande

BILAGA I

Uppgifter som lämnats av fartygen i enlighet med avdelning I

1. Uppgifter som avses i artikel 5

- A - identifiering av fartyget (namn, signalbokstäver, IMO-nummer eller MMSI-nummer)

- C eller D: Position

- G - Avgångshamn

- I - Destinationshamn och beräknad tidpunkt för ankomst

- P - Last och, om det finns farligt gods ombord, kvantitet och IMO-klass

- W - Antalet personer ombord

- X - Övrig information

- Adress för upplysningar om lasten

- Typ och uppskattad volym bunkerbränsle för fartyg som fraktar mer än 5 000 ton bunkerbränsle.

2. Uppgifter som avses i artikel 5a

- Identifiering av fartyget (namn, signalbokstäver, IMO-nummer eller MMSI-nummer)

- Typ av fartyg

- Position, kurs, fart och navigationsförhållanden

- Avgångshamn, destinationshamn och beräknad tidpunkt för ankomst

- Farligt gods ombord: ja/nej

- Om det finns farligt gods ombord - adress för upplysningar om lasten

3. Ändring av uppgifter som lämnats i enlighet med denna bilaga skall omedelbart anmälas av fartygets befälhavare till den berörda kustmyndigheten.

BILAGA II

Bestämmelser om utrustningen ombord

I - Automatiska identifieringssystem (AIS)

1. Fartyg byggda från och med den 1 juli 2002

Passagerarfartyg oavsett storlek och alla fartyg med en bruttodräktighet på minst 300 ton som är byggda från och med den 1 juli 2002 och som anlöper hamnar i gemenskapen omfattas av de bestämmelser angående utrustning som avses i artikel 7.

2. Fartyg byggda före den 1 juli 2002

Fartyg byggda före den 1 juli 2002 och som anlöper gemenskapshamnar omfattas av de krav på utrustning som avses i artikel 7 enligt följande tidsplan:

- Passagerarfartyg: senast den 1 juli 2003.

- Tankfartyg: senast i samband med den första inspektionen av säkerhetsutrustningen som görs efter den 1 juli 2003.

- Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet på minst 50 000 ton: senast den 1 juli 2004.

- Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet på minst 10 000 men mindre än 50 000 ton: senast den 1 juli 2005.

- Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet på minst 3 000 men mindre än 10 000 ton: senast den 1 juli 2006.

- Andra fartyg än passagerarfartyg och tankfartyg, med en bruttodräktighet på minst 300 men mindre än 3 000 ton: senast den 1 juli 2007.

II - Färdskrivare ("svart låda")

Fartyg inom följande kategorier skall, då de anlöper en medlemsstats hamn i gemenskapen, vara utrustade med ett färdskrivarsystem som skall uppfylla driftsnormerna i IMO:s resolution A 861(20) samt provningsstandarden enligt Internationella elektrotekniska kommissionens (IEC) standard nr 61996:

- Passagerarfartyg byggda från och med den 1 juli 2002: senast det datum då direktivet träder i kraft.

- Roro-passagerarfartyg byggda före den 1 juli 2002: senast i samband med den första inspektionen efter den 1 juli 2002.

- Andra passagerarfartyg än roro-passagerarfartyg byggda före den 1 juli 2002: senast den 1 januari 2004.

- Andra fartyg än passagerarfartyg med en bruttodräktighet på minst 3 000 ton byggda från och med den 1 juli 2002: senast det datum då direktivet träder i kraft.

Fartyg inom följande kategorier, byggda före den 1 juli 2002, skall, då de anlöper en medlemsstats hamn i gemenskapen, vara utrustade med ett färdskrivarsystem som uppfyller de relevanta IMO-normerna:

- Lastfartyg med en bruttodräktighet på minst 20 000 ton: senast det datum som IMO fastställer, eller, om IMO inte tar något beslut, senast den 1 januari 2007.

- Lastfartyg med en bruttodräktighet på 3 000 ton eller mer men mindre än 20 000 ton: senast det datum som IMO fastställer, eller, om IMO inte tar något beslut, senast den 1 januari 2008.

Medlemsstaterna får göra undantag från kraven på färdskrivare i detta direktiv för andra passagerarfartyg som används på inrikes resor än de som omfattas av klass A, i enlighet med artikel 4 i rådets direktiv 98/18/EG.

BILAGA III

Uppgifter som skall lämnas i enlighet med artikel 10

1 Identifiering av fartyget (namn, signalbokstäver, IMO-nummer i förekommande fall).

2. Destinationshamn.

3. Avgångstid för fartyg som lämnar en hamn i en medlemsstat (artikel 10.1).

4. Beräknad tidpunkt för ankomst till destinationshamnen eller lotsstationen i enlighet med den behöriga myndighetens krav, och beräknad avgångstid från den hamnen (artikel 10.2).

5. Korrekta tekniska benämningar för det farliga eller förorenande godset, Förenta Nationernas (UN) nummer om sådana finns, IMO:s riskklasser i enlighet med IMDG-, IBC- och IGC-koderna, och i förekommande fall, fartygskategori enligt INF-koden, godsets kvantiteter och placering ombord och, om det fraktas i andra behållare än tankar, identifieringsnumren på dessa.

6. En bekräftelse på att det ombord finns en förteckning eller ett manifest eller en ändamålsenlig lastplan som närmare beskriver det farliga eller förorenande gods som transporteras och dess placering ombord på fartyget.

7. Adress för detaljerad information om lasten.

BILAGA IV Elektroniska Edifact-meddelanden

De Edifact-meddelanden som avses i artikel 10.4 är följande:

- MOTREQ ("Vessel Data Request"): meddelande som skickas då uppgifter krävs om både ett särskilt fartyg och det farliga eller förorenande godset ombord.

- APERAK ("Application Acknowledgement"): meddelande om att uppgifterna om det berörda fartyget finns och kommer att överföras, eller att sådana uppgifter inte finns.

- VESDEP ("Vessel Movement Data"): meddelande med detaljerad information om det berörda fartygets rutt.

- IFTDGN ("Hazardous Cargo Data"): meddelande med detaljerad information om det transporterade farliga eller förorenande godsets egenskaper.

- BAPLIE ("Bayplan"): meddelande med information om godsets placering ombord.

BILAGA V

Åtgärder som medlemsstaterna kan vidta då sjösäkerheten och miljön är hotad (vidtas i enlighet med artikel 16.1)

Vid ett tillbud eller en händelse av det slag som beskrivs i artikel 14 som drabbar ett fartyg som omfattas av detta direktiv, får den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten inom ramen för internationell rätt, om den anser att det är nödvändigt för att förhindra, mildra eller eliminera en allvarlig och överhängande fara för den egna kusten eller därmed sammanhängande intressen, för andra fartygs säkerhet, för säkerheten för besättningar, passagerare eller människor iland eller för att skydda den marina miljön, särskilt

- begränsa fartygets rörelser eller dirigera det att följa en viss rutt; detta krav skall inte åsidosätta befälhavarens ansvar för fartygets säkra framförande,

- anmoda befälhavaren på ett fartyg att inom viss tid undanröja risken för miljön eller sjösäkerheten,

- skicka ombord personal för att bedöma risken, hjälpa befälhavaren att åtgärda situationen och hålla den behöriga kustcentralen underrättad,

- uppfordra befälhavaren att gå till en nödhamn vid överhängande fara, eller

- beordra lotsning eller bogsering av fartyget.

BILAGA VI Utvärdering av direktivets genomförande

1. Medlemsstaterna skall, i enlighet med artikel 22a och inom sex månader efter skriftlig begäran från kommissionen, förse kommissionen med all information som krävs för att göra en ordentlig utvärdering av direktivet.

2. På grundval av den information som erhållits i enlighet med första stycket skall kommissionen överlämna en rapport om direktivets genomförande, som även skall innehålla en bedömning av rapporterings- och informationssystemen, till Europaparlamentet och rådet. Rapporten skall också innehålla en beskrivning av möjliga åtgärder på gemenskapsnivå, och eventuellt på internationell nivå, för att förbättra eller utvidga gemenskapens rapporterings- och informationssystem. Rapporten skall innehålla en undersökning av bland annat följande:

- Huruvida en utveckling av internationellt gällande normer för och specifikationer av de automatiska identifieringssystem som nämns i artikel 5a är önskvärd, och hur genomförandet av dessa fungerat, i synnerhet med avseende på uppgifterna från det automatiska identifieringssystemet och vilken räckvidd kommunikationen har.

- Huruvida medlemsstaterna har infört erforderlig utrustning och anläggningar på land och faktiskt kan utbyta information på det sätt som föreskrivs i direktivet.

- Huruvida åtgärderna som föreskrivs i artikel 17 är lämpliga för att garantera att fartyg i nöd kan tas emot på de skyddade platser som utsetts av medlemsstaterna, huruvida det är lämpligt att förbättra systemet med skyddade platser i gemenskapen och huruvida det behövs andra åtgärder för att komplettera eller stärka det system som finns.

- Huruvida relevanta bestämmelser i direktivet faktiskt tillämpats vid incidenter eller olyckor till sjöss och bidragit till att förbättra berörda myndigheters agerande, huruvida fartygsoperatörer och befälhavare har uppfyllt kraven på att upprätta och upprätthålla en förbindelse och ett tillbörligt samarbete med myndigheterna på land och med bolagen.

- Huruvida de inspektioner, kontroller och påföljder som nämns i direktivet tillämpas effektivt och på samma sätt i hela gemenskapen.

3. Utvärderingen i andra stycket skall genomföras i enlighet med följande tidsplan:

(1) Delrapport:

(a) Information från medlemsstaterna till kommissionen i enlighet med första stycket - senast tre år efter datumet i artikel 25.

(b) Delrapport till Europaparlamentet och rådet - senast sex månader efter det att rapporterna från medlemsstaterna mottagits i enlighet med led a.

(2) Övergripande rapport:

(a) Information från medlemsstaterna till kommissionen i enlighet med första stycket - senast den 31 december 2009.

(b) Övergripande rapport till Europaparlamentet och rådet, med utkast till åtgärder som eventuellt kan vidtas - senast den 1 juli 2010.