RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL RÅDET OCH EUROPAPARLAMENTET - Europeiska kommissionens årsrapport om den särskilda administrativa regionen Hongkong

SAMMANFATTNING

1. Inledning

2. BEKRÄFTELSE OCH GENOMFÖRANDE AV PRINCIPEN OM "ETT LAND, TVÅ SYSTEM"

3. Institutionell utveckling

4. Utvecklingen på det rättsliga området

5. Församlingsfriheten och friheten att anordna demonstrationer

6. Ekonomin

7. Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Hongkong

8. Slutsats

HONGKONG: Årsrapport för 2002

1. Inledning

Syftet med denna 2002 års rapport är, liksom med kommissionens tidigare årsrapporter, att bedöma utvecklingen i den särskilda administrativa regionen Hongkong och dess förbindelser med Europeiska unionen.

I rapporten analyseras enligt kommissionens mandat framstegen när det gäller genomförandet av principen om "ett land, två system" samt utvecklingen på det rättsliga och institutionella området och på området för personliga rättigheter. Rapporten omfattar också en bedömning av den ekonomiska utvecklingen och en redogörelse för de viktigaste aspekterna i förbindelserna mellan EU och Hongkong.

2. BEKRÄFTELSE OCH GENOMFÖRANDE AV PRINCIPEN OM "ETT LAND, TVÅ SYSTEM"

- Bekräftelse av principen

I sina offentliga uttalanden upprepade centralregeringen i Beijing återigen att den stöder principen om "ett land, två system". I ett tal till den kinesiska folkkongressen den 5 mars 2002 förklarade premiärminister Zhu Rongji följande:

"Vi kommer att genomföra principen om 'ett land, två system' och grundlagarna i de särskilda administrativa regionerna Hongkong och Macao fullt ut. Det är vårt fasta och orubbliga mål att upprätthålla långsiktig stabilitet, välstånd och utveckling i dessa regioner. Centralregeringen kommer även i fortsättningen att ge regeringarna och guvernörerna i Hongkong och Macao sitt fulla stöd i deras ansträngningar att leda dessa regioner i överensstämmelse med lagar och bestämmelser. Den kommer också att ytterligare stärka de ekonomiska, handelsmässiga, vetenskapliga, tekniska, kulturella och utbildningsmässiga utbytena och samarbetet mellan det kinesiska fastlandet och Hongkong och Macao. Vi har fullt förtroende för Hongkongs och Macaos framtid."

I ett tal vid högtidlighållandet av den femte årsdagen av Hongkongs återgång till kinesisk överhöghet och inledandet av Hongkongregeringens andra mandatperiod den 1 juli, sade president Jiang Zemin följande: "I ett nötskal har vi under de senaste fem åren lärt oss att policyn "ett land, två system" och den särskilda administrativa regionen Hongkongs grundlag under alla omständigheter måste genomföras på ett omfattande och noggrant sätt".

- Genomförandet av principen

* Utövandet av Falun Gong

Falun Gong, som är en lagligt registrerad rörelse i Hongkong, får fortfarande utövas fritt och detta sker i olika samlingslokaler, däribland lokaler som ägs av regeringsdepartement (fritids- och kulturdepartementet).

Trots det betraktades rörelsens utövande i form av en sittstrejk utanför centralregeringens sambandskontor den 16 mars som störande av den allmänna ordningen. Polisen förde bort 16 Falun Gong-demonstranter, däribland fyra från Schweiz, vilka befann sig utanför centralregeringens sambandskontor. Såväl polisen som demonstranterna hävdade att de ådragit sig skador under bortförandet.

Dessa 16 personer anhölls därefter och åtalades för störande av den allmänna ordningen eller olaga hot. Rättegången inleddes den 16 juni i närvaro av cirka 30 Falun Gong-utövare och en företrädare från det schweiziska konsulatet i Hongkong. Enligt domen, som avgavs i mitten av augusti, förklarades samtliga 16 personer skyldiga till störande av den allmänna ordningen. Tre personer dömdes också för överfall på poliser. De dömdes till böter på mellan 1 300 och 3 800 Hongkongdollar, långt under maximistraffen.

I domen påminde domaren om att rätten att protestera och hålla demonstrationer inte är oinskränkt och att det krävs en mycket känslig balans vid ett sådant utövande. Domaren fastställde att anhållandena var lagliga, noterade att de 16 personerna hade nonchalerat upprepade varningar och att poliserna hade agerat resonligt och haft rimliga skäl för att be utövarna att skingra sig.

* Hemvisträtt

Den 29 januari 1999 fastställde Högsta domstolen en allmän definition av hemvisträtt för kineser från fastlandet bosatta i Hongkong. Domstolens tolkning upphävdes sedan i juni 1999 av den kinesiska folkkongressens ständiga kommittés tolkning, som avgavs på begäran av Hongkongregeringen.

De 5 073 sökande som hade lämnat in överklaganden, eftersom de ansåg att de befann sig i samma situation som parterna i målet av den 29 januari 1999, krävde att deras yrkande på hemvist skulle omprövas enligt Högsta domstolens beslut.

I ett nytt beslut av den 10 januari 2002 fastställde Högsta domstolen (med en majoritet på fyra domare mot en) att de flesta av de sökande inte hade rätt till hemvist. Domstolen erkände emellertid att hundratals sökande hade "legitima förhoppningar" på grundval av förnyade försäkranden från regeringsdepartement och att de var berättigade till samma hemvisträtt som de personer som berördes av domstolens beslut av den 29 januari. Den femte domaren ansåg att alla sökande skulle kunna dra nytta av begreppet "legitima förhoppningar".

Domstolens majoritetsbeslut välkomnades varmt av akademiker, jurister och regeringen, även om några politiker och flera samhällsorgan krävde att regeringen skulle bevilja alla sökande hemvisträtt av humanitära skäl. Hongkongregeringen beslutade att följa Högsta domstolens utslag, men samtyckte, tillsammans med myndigheter på det kinesiska fastlandet, till en anståndsperiod till slutet av mars för att de sökande som inte hade fått hemvisträtt skulle kunna återvända till det kinesiska fastlandet utan att åtalas för att olagligt ha inrest i Hongkong eller för att ha stannat kvar för länge. Många av de sökande som inte fått hemvisträtt återvände frivilligt innan tidsgränsen löpte ut den 31 mars. Regeringen förflyttade andra som försökte stanna olagligt.

I Högsta domstolens utslag av den 10 januari fastställdes allmänna rättsliga principer om behandling av hemvisträttsärenden - och detta kan bidra till att framtida tvistefrågor om hemvist kan undvikas.

3. Institutionell utveckling

- Val av guvernör för en andra mandatperiod

Guvernör Tung Chee-hwa var den enda lagenligt nominerade kandidaten i det andra guvernörsvalet i Hongkong. Hans nominering stöddes av 714 av de 800 medlemmarna i valkommittén. Andra kandidater blev i själva verket uteslutna, eftersom nomineringarna måste stödjas av minst 100 medlemmar till följd av antagandet av lagen om val av guvernör 2001. Tung valdes följaktligen till en andra mandatperiod i slutet av februari, utan formell omröstning.

Margaret Ng, lagstiftare från den rättsliga stödgruppen, uppmanade de demokratiska krafterna att samla sig och omedelbart börja förbereda för det tredje valet av guvernör. Hon bad Hongkongs folk om ursäkt på de demokratiska partiernas vägnar för att de inte deltog i den andra valprocessen (de demokratiska partierna hade fört omfattande diskussioner om huruvida de skulle delta i valet och lyckades inte ställa upp kandidater i tid).

- Införande av ett system för ansvarighet

Som utlovats i policytalen för 2000 och 2001 lade guvernören fram systemet för ansvarighet för regeringsmedlemmar den 17 april 2002. Det nya systemet innebär att politiskt utnämnda tjänstemän, snarare än högre offentliganställda tjänstemän, utses att leda regeringsdepartementen. Dessa nya politiskt utnämnda tjänstemän tjänstgör under en avtalad period som inte får överskrida guvernörens mandatperiod och är ansvariga inför guvernören för såväl utformning som genomförande av politiken. Tjänstemännen är fullständigt ansvariga och kan åläggas att säga upp sig till följd av allvarliga misslyckanden med politikens resultat, allvarliga misstag i genomförandet eller grava personliga tjänstebrott.

Enligt guvernören kommer det nya systemet för ansvarighet att få följande konsekvenser:

- Alla tjänstemän kommer också att ingå i det verkställande rådet, vilket fungerar som guvernörens rådgivande organ och även inbegriper företrädare från samhället och några lagstiftare.

- Högre offentliganställda tjänstemän i varje regeringsministerium kommer nu att inneha titeln ständiga tjänstemän. Deras ansvarsuppgifter kommer att begränsas till att genomföra politiken snarare än att utforma den, som tidigare var fallet.

- Regeringen kommer att sträva efter att förbättra arbetsrelationerna med den lagstiftande makten. Alla tjänstemän kommer personligen att arbeta tillsammans med medlemmarna av det lagstiftande rådet (Legco) och söka deras stöd för politik och för andra initiativ.

Det nya systemet diskuterades i stor utsträckning av akademiker, massmedia och medlemmar av det lagstiftande rådet, som begärde att de nya tjänstemännen också skulle hållas ansvariga inför det lagstiftande rådet genom att inställa sig för utfrågningar innan en utnämning och genom att gå med på att avgå om ett misstroendevotum skulle antas. Trots det antog det lagstiftande rådet ett förslag från regeringen den 29 maj om att godkänna det nya systemet. Den 24 juni meddelade guvernören den nya regeringens sammansättning, efter det att den godkänts av centralregeringen. Den nya regeringen tillträdde den 1 juli, det datum då guvernörens andra mandatperiod inleddes.

Under de första sex månaderna efter ikraftträdandet av det nya systemet framgick det att regeringsmedlemmarna började bli medvetna om sin framtoning inför den allmänna opinionen och medlemmarna av det lagstiftande rådet. Detta föranledde några av dem att göra offentliga uttalanden om politiska frågor, uppenbarligen utan föregående samordning inom det verkställande rådet (Exco). Efter en offentlig protest av en medlem av det verkställande rådet sammankallade guvernören flera möten för att lösa problemet och samordna arbetet i syfte att skapa större samstämmighet i den nya regeringen.

Införandet av systemet för ansvarighet den 1 juli ledde till att guvernörens traditionella oktobertal sköts upp till januari 2003.

- Vägen mot demokratisering

Grundlagen föreskriver att efter en översyn 2007 kan valet av guvernör och valet av alla medlemmar av det lagstiftande rådet genomföras med allmän rösträtt, vilket är det "slutgiltiga mål" som fastställs i grundlagen. En intervju med Kinas vice premiärminister Qian Qichen i dagstidningen South China Morning Post i slutet av juni väckte oro bland vissa personer när det gällde såväl centralregeringens som Hongkongregeringens åtaganden för att nå dessa mål.

Vice premiärminister Qian uppmuntrade Hongkong till att "själv planera sin utvecklingstakt alltefter de nuvarande förhållandena", att "fortsätta gradvis" och inte alltför "blint kopiera erfarenheter från andra länder". Han tycktes avfärda idén om allmänna val genom att säga att det nuvarande valsystemet skulle behållas eftersom den nuvarande modellen, som grundas på funktionella valkretsval, var ett "effektivt sätt att garantera ett balanserat deltagande av människor från alla samhällsgrupper i det offentliga livet". Polemiken ökade när chefstjänstemannen Donald Tsang tycktes vara överens med vice premiärminister Qian, eftersom han sade att valsystemet borde vara något "inhemskt", något "representativt, men inte nödvändigtvis en exakt kopia av Westminster eller Förenta staternas kongress".

Samtidigt som den dåvarande ordföranden för det demokratiska partiet, Martin Lee, sade att vice premiärminister Qians uttalande innebar "ett åsidosättande eller en kränkning av grundlagen", sade några ledare för andra partier, som Ambrose Lau från Hong Kong Progressive Alliance och Eric Li från Breakfast Group dessutom att Qians yttranden endast var "personliga åsikter" och att de inte fick inverka på Hongkongs folks rätt att fastställa sitt konstitutionella system.

Den dåvarande tjänstemannen som ansvarade för konstitutionella frågor, Stephen Lam, sade att regeringen skulle undersöka den konstitutionella utvecklingen "med utgångspunkt i principen om 'ett land, två system' och grundlagen". När företrädare för demokratiska grupper inlämnade en skrivelse till guvernören i slutet av juli, i vilken de begärde en översyn av författningen och val genom allmän rösträtt, svarade Lam emellertid att regeringen inte hade någon fast dagordning för tillämpningen av offentligt samråd, men att den kunde garantera att det fanns tillräckligt med tid för att samrådet skulle kunna slutföras innan 2007.

- Förslag om att subventionera valet till det lagstiftande rådet

Eftersom det kommer att hållas val till det lagstiftande rådet år 2004 föreslog ministern för författningsfrågor, Stephen Lam, i december att regeringen delvis skulle subventionera kampanjutgifterna för de kandidater som väljs eller som får minst 5 procent av rösterna. Varje giltig röst som dessa kandidater får skulle subventioneras med ett belopp på tio Hongkongdollar, med ett tak på hälften av de totala avgifterna. Syftet med detta skulle vara att uppmuntra partier och partilösa kandidater att delta i valprocessen.

Detta förslag mottogs väl av Hongkongs politiska partier. Regeringen förklarade dock att det var oändamålsenligt att utarbeta ett lagförslag om politiska partier.

Europeiska kommissionen välkomnar förslaget att subventionera utgifter i samband med val, eftersom detta kommer att uppmuntra fler av Hongkongs medborgare att delta i demokratiseringsprocessen.

4. Utvecklingen på det rättsliga området

- Artikel 23 i grundlagen

Den 24 september 2002 offentliggjorde Hongkongregeringens säkerhetsbyrå ett samrådsdokument om lagstiftningsförslaget för att genomföra artikel 23 i grundlagen. Enligt artikel 23 har Hongkongregeringen en laglig skyldighet att "på eget initiativ anta lagar som innebär förbud mot alla handlingar som rör förräderi mot, utträde ur, uppvigling eller omstörtande verksamhet mot Kinas centrala regering". I artikeln behandlas också frågor om statshemligheter och utländska politiska organisationers verksamhet i Hongkong.

Många av de frågor som tas upp i artikel 23 betraktas som politiskt känsliga. Ända sedan grundlagen offentliggjordes 1990 och trädde i kraft i juli 1997 har det funnits farhågor när det gäller genomförandet av artikel 23. Under de första fem åren efter återgången till kinesisk överhöghet vidtog Hongkongregeringen inte några åtgärder för att lagstifta om artikel 23. Regeringens prioritering då var en smidig övergång och genomförande av principen om "ett land, två system". Efter det att justitieministern, Elsie Leung, reste till Beijing för ett samrådsbesök i slutet av februari, rapporterades det att Qiao Xiaoyang, ställföreträdande ordförande för den kinesiska folkkongressens utskott för rättsliga frågor, åter hade upprepat att Hongkongregeringen enligt grundlagen är skyldig att anta artikel 23. I en intervju i media i Hongkong i slutet av juni förklarade vice premiärminister Qian Qichen återigen att "en av de uppgifter som Hongkongregeringen har framför sig är att anta artikel 23 i grundlagen".

Kort efter det att guvernör Tung återvaldes för ännu en mandatperiod på fem år i juli 2002 beslutade regeringen att tiden var inne att lägga fram förslag till lagstiftning.

I samrådsdokumentet anges i stora drag vad Hongkongregeringen har för avsikt att göra. Hongkong har redan inrikes lagstiftning om förräderi, uppvigling, statshemligheter samt samröre med utländska politiska organisationer och deras verksamhet. Denna lagstiftning har ärvts från tiden av brittiskt styre, och Hongkongregeringen föreslog att den befintliga lagstiftningen skulle ändras för att återspegla den nuvarande situationen. Brotten omstörtande verksamhet och utträde har lagts till för första gången. I samrådsdokumentet föreslås det att en ny befogenhet skall inrättas för att förbjuda organisationer som är förbundna med en organisation från det kinesiska fastlandet, som där har förbjudits av nationella säkerhetsskäl. Dokumentet innehåller också en rekommendation om att bevilja polisen särskilda utredningsbefogenheter (utredningar i nödlägen) för dessa brott.

Den offentliga samrådsperioden avslutades den 24 december 2002. Hongkongregeringens avsikt var att utarbeta lagstiftningsförslag som skulle läggas fram inför det lagstiftande rådet till februari 2003. Regeringen ville att lagstiftningen skulle antas i juli 2003, men förklarade att det inte var en absolut tidsgräns.

Det tre månader långa samrådet blev ett rekord med 97 000 förslag och 340 000 underskrifter. Även om de första reaktionerna på dokumentet var ganska milda började politiska partier, människorättsorganisationer, näringslivet och världssamfundet med tiden bli oroade. Artikel 23 blev en viktig politisk fråga i Hongkong.

De flesta lokala och utländska sammanslutningarna, organen och partierna erkänner att Hongkongregeringen har en författningsenlig skyldighet att lagstifta om den här frågan. Andra, som i början hävdade att det inte fanns något behov av lagar om förbud mot uppvigling i Hongkong, har alltmer betonat frågan om försvaret av de civila rättigheterna och pressfriheten. Det demokratiska partiet och partiet Frontier, såväl som större lokala och internationella icke-statliga organisationer och sammanslutningar (Amnesty International, Human Rights Watch, Hong Kong Human Rights Monitor, Hong Kong Journalists Association osv.) motsätter sig starkt artikel 23-förslagen. De har uttryckt allvarlig oro över att friheterna i Hongkong kommer att undergrävas och att omvärldens uppfattning om Hongkong som ett affärscentrum kan påverkas.

Delar av näringslivet uttryckte också farhågor om att artikel 23 strider mot principen om öppenhet och informationsinsyn. Banksektorn har uttryckt liknande farhågor.

Nästan alla partier som deltog i debatten om artikel 23 föreföll vara överens om det faktum att det i avsaknad av lagstiftningsförslag är omöjligt att göra en exakt bedömning av de möjliga effekterna när det gäller de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Flera lokala och internationella sammanslutningar, med Hongkongs advokatsamfund i spetsen, uppmanade regeringen att lägga fram en så kallad White Bill och att genomföra en andra omgång av offentligt samråd innan en så kallad Blue Bill utarbetas för en första behandling i det lagstiftande rådet. Även Hongkongs allmänna handelskammare, som emellertid betonade behovet av läglig lagstiftning för att genomföra artikel 23, stödde denna ståndpunkt. Dessutom hävdade Anson Chan, före detta regeringschef för den särskilda administrativa regionen Hongkong, att "det farliga är att förlora sig i detaljerna". Hon betonade att det var viktigare att lagstiftningen blev väl utformad än att den påskyndades för att hålla en tidsgräns, och att en White Bill skulle vara "lugnande för alla".

På internationell nivå uttalade sig Europeiska unionen, Förenade kungariket, Förenta staterna, Kanada och Australien samt även Förenade kungarikets och Förenta staternas handelskammare i Hongkong om samrådsdokumentet. I sitt uttalande av den 23 december 2002 noterade EU den oro som hade uppstått i Hongkong och särskilt den exterritoriala effekten av några av de föreslagna brotten samt den breda definitionen av dessa brott, och uppmanade Hongkongregeringen att garantera att denna lagstiftning och dess genomförande inte kommer att undergräva rättstatsprincipen, och att de rättigheter och friheter som anges i den gemensamma förklaringen och i grundlagen skall skyddas.

Den 19 december 2002 antog Europaparlamentet enhälligt en resolution i vilken parlamentet uppmanar Hongkongregeringen att se till att artikel 23-förslagen inte kommer att användas för att tysta oppositionen, begränsa yttrande-, press-, tryck-, förenings- och församlingsfriheten, friheten att anordna demonstrationer, rätten och friheten att grunda och ansluta sig till fackföreningar och strejkrätten samt rätten att bedriva andra kulturella aktiviteter i enlighet med artiklarna 27 och 34 i grundlagen. Dessutom uppmanade parlamentet Hongkongs regering att utarbeta ett lagförslag med klara och tydliga bestämmelser som skall följas av ytterligare samråd.

Hongkongregeringen försvarade sina förslag och hade fram till slutet av 2002 vägrat att lägga fram lagförslag i form av en så kallad White Bill. Trots det försökte högre regeringstjänstemän lugna allmänheten genom att hävda att förslagen enligt artikel 23 skulle vara förenliga med garantierna för mänskliga rättigheter i grundlagen och i de internationella avtalen om civila och politiska rättigheter och om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Regeringen skulle se över förslagen mot bakgrund av de förslag som inkommit, särskilt med avseende på brottet att inneha publikationer med uppviglande innehåll, polisens utredningsbefogenheter och möjligheter att överklaga om en lokal organisation skulle förbjudas. Regeringen betonade också att den bästa garantin för artikel 23 redan fanns på plats, nämligen artikel 39 i grundlagen, i vilken det fastställs att inga lagar kan vederbörligen antas om de strider mot internationella standarder för mänskliga rättigheter.

Artikel 23-lagstiftningen är utan tvivel den viktigaste och känsligaste lagstiftningen som kommer att införas i Hongkong sedan återgången till kinesisk överhöghet i juli 1997. Dess potentiella inverkan på friheten i Hongkong och livsstilen i området är långtgående. Under den tre månader långa samrådsperioden blev avståndet mellan lägren för och emot artikel 23 en splittrande faktor i Hongkongs samhälle. Två stora offentliga demonstrationer anordnades i december 2002 om artikel 23, en mot (uppskattningsvis 60 000 personer) och en för (uppskattningsvis 40 000 personer).

Det faktum att dessa åsikter uttrycktes fritt återspeglar den öppenhet och frihet som råder i Hongkong. Artikel 23 är en fråga som rör själva grundtanken i principen "ett land, två system". Europeiska kommissionen kommer även i fortsättningen att mycket noggrant följa den här viktiga frågan, och ägna särskild uppmärksamhet åt effekterna på de mänskliga rättigheterna och de medborgerliga friheterna.

- Lagstiftning mot terrorism

I egenskap av ordförande för OECD:s arbetsgrupp för finansiella åtgärder (Financial Action Task Force, FATF, ett antipenningtvättorgan) stod Hongkong värd för ett plenarsammanträde i januari och spelade en huvudroll i utarbetandet av FATF :s rekommendationer om penningtvätt.

Eftersom Hongkong tillhör Kina kräver centralregeringen också att Hongkong skall vidta lämpliga åtgärder för att genomföra resolution 1373 från Förenta nationernas säkerhetsråd. Den 17 april lade Hongkongregeringen fram Förenta nationernas förslag om åtgärder för bekämpning av terrorism inför det lagstiftande rådet. Lagförslaget syftar till att stärka Hongkongs förmåga att motarbeta finansieringsflödet till terrorister och terroristorganisationer.

Flera aspekter av regeringens ursprungliga lagförslag diskuterades livligt i det lagstiftande rådet, som uttryckte sin oro om de medborgerliga friheterna, och regeringen ändrade därefter flera punkter (guvernörens befogenhet att offentliggöra namn på terrorister och dessa personers egendom, rätten att ansöka om skadestånd inför Högsta domstolen osv.). Alla utom ett av regeringens ändringsförslag antogs. Den 12 juli antog det lagstiftande rådet slutligen Förenta nationernas resolution om åtgärder för att bekämpa terrorism.

- De första stegen mot lagstiftning om rasdiskriminering?

Inrikesministeriet skrev till 54 etniska grupper och icke-statliga organisationer för att be om deras åsikter när det gäller rasdiskrimineringsfrågor. De flesta av de icke-statliga organisationerna uttryckte sitt stöd för att lagstiftning mot rasdiskriminering skulle införas i Hongkong. I januari uppmanade också ordföranden för jämställdhetskommittén regeringen att anta en lag om förbud mot rasdiskriminering.

Hongkongregeringen svarade med att inrätta en enhet för rasrelationer inom byrån för inrikes frågor och en "kommitté för främjande av goda relationer mellan raserna". Denna kommitté består av regeringstjänstemän och företrädare för icke-statliga organisationer.

Dessa åtgärder vidtogs för att bemöta den oro som uttryckts av Förenta nationernas kommitté för avskaffande av rasdiskriminering, vars ordförande, Ion Diaconu, besökte Hongkong i början av november 2002. Han upprepade kommitténs oro över att det inte finns lagstiftning om rasdiskriminering i Hongkong. Hongkongregeringen intygade på nytt att förfaranden för offentligt samråd var under gång, men att inget slutligt beslut hade fattats ännu.

5. Församlingsfriheten och friheten att anordna demonstrationer

De grundläggande rättigheterna och friheterna för Hongkongs folk har upprätthållits efter återgången till kinesisk överhöghet och många demonstrationer och protester har genomförts. Utövandet av dessa rättigheter har emellertid resulterat i några incidenter och kontroverser när det gäller regeringens hantering av demonstrationer.

Tre politiska aktivister från den radikala aktionsgruppen 5 april i Hongkong trotsade förordningen om allmän ordning (Public Order Ordinance) genom att anordna ett möte den 10 februari utan att ansöka om förhandstillstånd från polisen. De anhölls därefter den 9 maj, anklagade för att ha anordnat en sammankomst utan tillstånd. Detta var en betydelsefull händelseutveckling, eftersom Hongkongregeringen sedan övergången har behandlat sådana demonstrationer milt och ingen enskild grupp någonsin har åtalats för att bryta mot förordningen om allmän ordning.

En lokal domstol förklarade de tre politiska aktivisterna skyldiga den 25 november 2002. De ålades alla att iaktta gott uppförande vid en laga påföljd på tre månader och beordrades att underteckna en skuldrevers på 500 Hongkongdollar. Överdomaren ogillade yrkandet att förordningen om allmän ordning stred mot bestämmelserna i grundlagen och förklaringen om medborgerliga rättigheter (Bill of Rights Ordinance). Justitieministern Elsie Leung tillbakavisade antydningar om att målet hade politiska kopplingar. Hon hävdade att ärendet hade dragits inför rätta eftersom huvudfrågan gällde huruvida ett brott hade begåtts eller inte.

Efter Högsta domstolens utslag den 10 januari i målet om hemvisträtt anordnades en rad demonstrationer och sittstrejker i Chater Garden (intill det lagstiftande rådets byggnad) av hemvistsökande som hade förlorat sina mål. Den 24 april gick 300 poliser tillsammans med personal från invandringsenheten in i Chater Garden för att avlägsna hemvistsökande som vägrade att låta sig sändas tillbaka till det kinesiska fastlandet. Rensningsaktionen genomfördes en dag efter det att över 100 hemvistsökande hade stängt in ministern med ansvar för säkerhetsfrågor, Regina Yip, i hennes bil utanför det lagstiftande rådet under en timme, som en protest mot hur de behandlades. Tumult utbröt under rensningsaktionen och polisen satte handklovar på två personer från media. Denna incident föranledde stark kritik från medieorganisationer och lagstiftare, som beskyllde polisen för att använda övervåld och undertrycka pressfriheten.

Den 1 oktober greps en aktivist för att ha bränt den kinesiska flaggan i en protest som iscensatts av den radikala 5 april-rörelsen mot firandet av nationaldagen. Den nya chefen för centralregeringens sambandskontor, Gao Siren, vädjade till polisen att åtala aktivisten för ett brott mot förordningen om den nationella flaggan. Denna vädjan kritiserades av prodemokratiska lagstiftare och människorättsaktivister för att man därigenom hade blandat sig i Hongkongregeringens angelägenheter. Ministern med ansvar för säkerhetsfrågor, Regina Yip, sade att justitieministeriet, efter att ha beaktat bevisen, skulle avgöra om demonstranten skulle åtalas.

Även om Europeiska kommissionen har förståelse för behovet av att upprätthålla allmän ordning hoppas den att församlingsfriheten och friheten att anordna demonstrationer som utövas under lagliga förhållanden inte kommer att påverkas.

6. Ekonomin

Hongkong har genomgått en omfattande anpassningsprocess under åren efter finanskrisen i Asien. Under 2002 fördjupades denna trend. Priser på tillgångar och lönerna fortsatte att sjunka. Medan exportsektorn föll starkt under den senare delen av året förblev den inhemska efterfrågan svag och investeringsutgifterna fortsatte att sjunka. BNP ökade måttligt med 2,3 procent i reella termer för 2002.

Två viktiga ekonomiska frågor ådrog sig den största delen av allmänhetens uppmärksamhet, skatteunderskottet och arbetslösheten, vilka båda nådde rekordnivåer under 2002. Den särskilda administrativa regionen Hongkongs regering stod under avsevärd press för att snabbt ta itu med dessa problem.

Hongkongregeringen noterade ett ökande skatteunderskott under två år i rad, tvärtemot den tidigare traditionen att ha ett balanserat eller litet budgetunderskott. Skatteunderskottet för 2002-2003 nådde 70 miljarder Hongkongdollar, eller cirka 5,5 procent av BNP, jämfört med 65,6 miljarder Hongkongdollar under 2001-2002. Underskottet orsakades av en kombination av cykliska och strukturella faktorer. Bland annat har markförsäljningen och fastighetsskatterna, som tidigare har varit en viktig inkomstkälla, minskat. På utgiftssidan stötte man på juridiska och konstitutionella hinder vid ett försök att skära ned tjänstemännens löner. Att ta itu med underskottet kommer att bli en viktig politisk fråga för Hongkongregeringen under de närmast kommande åren.

Hongkongs reservfonder ligger dock fortfarande på betryggande nivåer. Landets valutareserver uppgick till 303 miljarder Hongkongdollar i slutet av budgetåret 2002-03, jämfört med 369,8 miljarder Hongkongdollar vid årsskiftet 2001-2002.

Arbetslösheten nådde en topp av 7,8 procent i mitten av året och sjönk sedan till 7,2 procent vid årsslutet. Trots de cykliska faktorerna under den ekonomiska nedgången noterades en ökande trend av omlokalisering av vissa stödtjänster till det kinesiska fastlandet. Detta påverkade arbetskraften, särskilt personer i medelåldern, personer med liten arbetslivserfarenhet och lågutbildade personer, samt personer sysselsatta inom tillverknings- och byggindustrin.

Fastighetssektorn som hade bidragit stort till tillväxten under tidigare år visade svaga resultat, och i ett försök att ge marknaden ny livskraft införde regeringen en ny uppsättning bostadsåtgärder i november. I enlighet med den nya politiken har försäljningen av statliga lägenheter till låginkomstgrupper dragits in och markförsäljningsverksamheten har frusits till årsslutet 2003. Dessa åtgärder utformades för att avhjälpa situationen av utbudsöverskott och undvika konkurrens med den privata sektorn.

På den externa sidan fortsatte Hongkongs export av varor och tjänster till det kinesiska fastlandet att öka. Över 90 procent av Hongkongs totala export utgjordes av återutförsel. Av den totala återutförseln var cirka 60 procent av kinesiskt ursprung och 40 procent av varorna var avsedda för Kina. Exporten av varor till Kina blomstrade under 2002. I turist- och detaljhandelssektorerna stärkte kinesiska besökare den lokala ekonomin. Avskaffandet av kvotsystemet för Hong Kong Group Tour System för kinesiska besökare från och med januari 2002 ledde till en enorm ökning av antalet besökare. År 2002 registrerades en årlig ökning av antalet besökare från det kinesiska fastlandet på 53 procent (cirka 6,8 miljoner), som svarade för runt 40 procent av det totala antalet besökare, och Kina blev således den största källan av besökare.

Det skedde en anmärkningsvärd utveckling när det gäller upprättandet av närmare band med det kinesiska fastlandet, särskilt med Pärlflodens deltaområde. Hongkongregeringen gick aktivt vidare med förslaget om att bygga en bro för att förbinda Hongkong, Macao och Zhuhai. Arbetet med den västra korridoren, som förbinder Hongkong och Shenzhen, var på ett detaljerat planeringsstadium och kommer enligt beräkningarna att slutföras 2005. En överenskommelse träffades om att gränskontrollen Lok Ma Chau-Huanggang skall hållas öppen dygnet runt. Ytterligare avregleringar av flödet av personer mellan de två platserna noterades också.

I januari 2002 inleddes överläggningarna om avtalet om närmare ekonomiskt partnerskap (Closer Economic Partnership Arrangement, CEPA) mellan Hongkongregeringen och den kinesiska centralregeringen. En av de frågor som framkallade viss oro inom näringslivet var hur definitionen av ett Hongkongföretag skulle utformas, eftersom Hongkongföretag kan tillgodogöra sig fördelarna med det föreslagna bilaterala avtalet. Såväl Hongkong som det kinesiska fastlandet upprepade på nytt att avtalet utarbetas i överensstämmelse med Världshandelsorganisationens (WTO:s) bestämmelser. Europeiska kommissionen kommer noggrant att övervaka att den slutliga överenskommelsen är förenlig med Världshandelsorganisationens bestämmelser, och särskilt att den inte kommer att vara diskriminerande mot utländska företag som är etablerade i Hongkong.

Världshandelsorganisationen genomförde en översyn av handelspolitiken för Hongkong under 2002, den andra sedan inrättandet av den särskilda administrativa regionen 1997. I översynen drogs slutsatsen att Hongkongs institutionella och politiska system i stor utsträckning hade förblivit oförändrade sedan återgången till kinesisk överhöghet och att de var förenliga med principen om "ett land, två system". Hongkong hade också bevarat sin traditionella öppenhet både vad gäller handel och investeringar. Emellertid noterades det också i översynen att bristen på lämpig lagstiftning kan hämma effektiv tillämpning av lojal konkurrens i Hongkong.

7. Förbindelserna mellan Europeiska unionen och Hongkong

- Besöksutbyte och kontakter på hög nivå

Liksom under tidigare år har besök på hög nivå och möten bidragit till att stärka förbindelserna mellan EU och Hongkong. Kommissionsledamot Michel Barnier gjorde ett kort besök i Hongkong i slutet av januari, då han sammanträffade med guvernör Tung Chee-Hwa. Samtalen rörde den politiska och ekonomiska utvecklingen i såväl EU som Hongkong.

Regeringschefen, Donald Tsang, besökte Europeiska kommissionen för andra gången i maj 2002. Det första besöket ägde rum i november 2001. Under sitt besök i Bryssel sammanträffade Tsang med Europeiska kommissionens ordförande, Romano Prodi, och kommissionsledamöterna Pascal Lamy och Antonio Vitorino. Samtalen rörde främst utvecklingen i förbindelserna mellan EU och Hongkong under de fem år som gått sedan Hongkongs övergång till kinesisk överhöghet den 1 juli 1997. Andra frågor som avhandlades under Tsangs besök var tullsamarbetsavtalet mellan EG och Hongkong och slutförandet av återtagandeavtalet mellan EG och Hongkong.

Kontakter knöts också i samband med internationella sammankomster mellan kommissionsledamot Lamy och handels- och industriministern, först Brian Chau och därefter Henry Tang. Diskussionerna inriktades främst på de multilaterala handelsförhandlingarna i Doha och utvecklingen av handelsförbindelserna mellan Hongkong och det kinesiska fastlandet.

Rita Fan, ordförande för Hongkongs lagstiftande råd, besökte Europaparlamentet i såväl Strasbourg som Bryssel i september. Syftet med besöket var att studera Europaparlamentets byggnaders faciliteter och arkitektur, eftersom det lagstiftande rådet planerar att bygga en ny anläggning till 2007. Rita Fan hade också viktiga politiska möten med ledamöter av Europaparlamentet. Hon togs emot av Colom i Naval, Europaparlamentets vice talman, Plooij-Van Gorsel, ordförande för Europaparlamentets delegation för förbindelserna med Kina, Hongkong och Macao och Priestley, Europaparlamentets generalsekreterare.

En delegation från Ekonomiska och sociala kommittén, som leddes av ordföranden för studiegruppen för förbindelserna mellan EU och Kina, Sukhdev Sharma, besökte Hongkong i juli. Gruppen sammanträffade med lokala icke-statliga organisationer, människorättsgrupper och akademiker. Besöket inriktades på ekonomiska och sociala frågor, mänskliga rättigheter och miljöfrågor.

- Återtagandeavtal mellan EG och Hongkong

Ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Folkrepubliken Kinas särskilda administrativa region Hongkong om återtagande av personer utan uppehållstillstånd undertecknades den 27 november 2002 i Bryssel. Detta avtal är det första återtagandeavtal någonsin som har undertecknats mellan Europeiska gemenskapen och ett tredje land eller territorium. Det kommer att göra det möjligt för Hongkong och EG att, på en ömsesidig grundval, garantera snabb identifiering och återsändande av personer som inreser eller vistas olagligt på deras respektive territorier.

Avtalet undertecknades gemensamt av Chris Patten, kommissionsledamot med ansvar för externa förbindelser och Antonio Vitorino, kommissionsledamot med ansvar för rättsliga och inrikes frågor, och av Antony Leung, den särskilda administrativa regionen Hongkongs finansminister. Det följer på gemenskapens beslut från mars 2001 att bevilja viseringsfrihet för innehavare av pass som utfärdats i den särskilda administrativa regionen Hongkong.

Förhandlingarna om detta avtal slutfördes i slutet av 2001, och avtalet undertecknades den 22 november 2001 med anledning av Hongkongs regeringschef Donald Tsangs besök i Bryssel. Slutandet av detta avtal om återtagande ingår i EU:s bredare strategi för att bekämpa olaglig invandring, som antogs av Europeiska rådet vid mötena i Tammerfors, Laeken och Sevilla. Kommissionsledamöterna Patten och Vitorino betonade den viktiga funktion som sådana avtal kan fylla i detta hänseende.

Kommissionsledamot Patten och Antony Leung diskuterade också det allmänna politiska och ekonomiska läget och framtidsutsikterna i Hongkong, Hongkongregeringens skatte- och budgetpolitik och närmare ekonomiska band med det kinesiska fastlandet, särskilt med Pärlflodens deltaområde.

- Tullsamarbete

Tullsamarbetet mellan Europeiska gemenskapen och den särskilda administrativa regionen Hongkong fortsatte under 2002 på grundval av 1999 års avtal om samarbete och ömsesidigt administrativt bistånd i tullfrågor. Gemensamma tullsamarbetskommitténs fjärde sammanträde avslutades i Hongkong den 5 december, med konstruktiva och givande resultat.

- Immateriella rättigheter

Trots en mycket komplett rättslig och administrativ ram när det gäller skydd av immateriella rättigheter, har flera EU-företag framhållit att antalet piratkopierade varor i omlopp på Hongkongs territorium åter har ökat, särskilt inom sektorena lyxartiklar, ny informationsteknik och kommunikationsteknik. Dessutom har de beslagtaganden av piratkopierade läkemedelsprodukter som nyligen gjordes i Hongkong väckt oro bland EU-industrierna i sektorn.

- Kommittén för affärssamarbete

I kommittén för affärssamarbete samlas företrädare för näringslivet i EU och Hongkong för att diskutera den ekonomiska utvecklingen och andra frågor av ömsesidigt intresse. Kommitténs fjärde plenarsammanträde hölls i Bryssel den 21-22 maj och kommissionsledamot Lamy och regeringschefen Donald Tsang deltog, som båda höll ett anförande under invigningsmiddagen. Det var högnivådeltagande på båda sidor. Hongkong lade tonvikten på den ekonomiska integrationen i Pärlflodens deltaområde, medan EU betonade slutförandet av EMU och den politiska vikten av detta.

- EU:s närvaro och intressen i Hong Kong

Under 2002 var EU Hongkongs tredje största leverantör av varor efter det kinesiska fastlandet och Japan, och Hongkongs tredje största exportmarknad, efter det kinesiska fastlandet och Förenta staterna. Den totala bilaterala handeln minskade ytterligare till 29,6 miljarder euro (import från Hongkong: 9,7 miljarder euro, export till Hongkong: 19,9 miljarder euro, dvs. ett överskott på 10 miljarder euro för EU).

När det gäller utländska investeringar var EU under 2001 den fjärde största källan till investeringar utifrån i Hongkong, efter det kinesiska fastlandet, Brittiska Jungfruöarna och Bermudas. Det totala tillflödet av investeringar från EU uppgick till 7 miljarder Hongkongdollar eller 1 miljard euro under 2001. De ackumulerade direktinvesteringarna från EU uppgick till 289,2 miljarder Hongkongdollar (41,2 miljarder euro), vilket motsvarar 8,8 procent av de totala investeringarna.

EU-företag är en viktig grupp marknadsaktörer inom finansiella tjänster i Hongkong. Inom försäkringssektorn fortsatte EU under 2002 att inta förstaplatsen vad gäller antalet utländska försäkringsbolag som är verksamma i Hongkong. I slutet av december 2002 var 36 av sammanlagt 107 auktoriserade utländska banker i Hongkong från EU, vilket var det största antalet utländska banker i Hongkong.

Inom sektorn för offentliga bygg- och anläggningsarbeten tilldelades EU-företag år 2002 kontrakt till ett sammanlagt belopp av 46 miljoner euro.

Under 2002 hade 266 EU-företag regionala högkvarter i Hongkong och 572 företag hade regionala kontor där. Uppskattningsvis 40 330 EU-medborgare var bosatta i Hongkong vid utgången av 2002.

8. Slutsats

Införandet av ett system för ansvarighet för regeringen i början av guvernörens andra mandatperiod är ett första steg i utvecklingen av ett mer demokratiskt författningssystem. Europeiska kommissionen hoppas att detta första steg snart kommer att följas av inledandet av ett offentligt samråd om val av såväl guvernören som alla medlemmar av det lagstiftande rådet genom allmän rösträtt, vilket fastställs i grundlagen.

Kommissionen välkomnar samrådsprocessen om artikel 23, vilken visar på att Hongkongs folk fäster stor vikt vid rättsäkerhet och respekten för de grundläggande friheterna. Många fruktar att antagandet av artikel 23 i grundlagen kan hota dessa friheter, som är kännetecknande för Hongkongs system. Kommissionen finner det något uppmuntrande att Hongkongregeringen ändrade sina ursprungliga förslag för att ta hänsyn till allmänhetens reaktioner och förslag, och uppmanar Hongkongregeringen att även i fortsättningen beakta de åsikter som uttrycks av folket i Hongkong och världssamfundet.

Kommissionen anser att rättssäkerhet och fortsatt respekt för de grundläggande friheterna, som garanteras av såväl grundlagen som de internationella avtalen om mänskliga rättigheter, utgör grundstenarna för ett fritt och livfullt Hongkongsamhälle. Kommissionen kommer noggrant att följa genomförandet av artikel 23, innan och efter antagandet av den nya lagstiftningen.

Kommissionen erkänner vikten av överläggningarna mellan det kinesiska fastlandet och den särskilda administrativa regionen Hongkong om avtalet om närmare ekonomiskt partnerskap. Ett sådant avtal skulle vara förenligt med Världshandelsorganisationens bestämmelser och skulle inte diskriminera andra WTO-medlemmar. Hongkongs fortsatta ekonomiska integration med det kinesiska fastlandet kommer båda parter till fördel, förutsatt att Hongkong bevarar sin individuella personlighet inom ramen för principen om "ett land, två system".

Undertecknandet av ett avtal om återtagande i november var ett stort steg framåt i förbindelserna mellan EU och Hongkong, och kommissionen ser fram emot dess ikraftträdande 2003.

Hongkongs ekonomiska anpassning är förståeligt nog en mycket lång och svår process. Hongkongs folk bör hysa fortsatt förtroende för framtida ekonomisk utveckling och fortsätta att till fullo utnyttja de fördelar som den särskilda administrativa regionen har som ett internationellt finanscentrum och tjänsteorienterad ekonomi.