Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tysklands nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2014 /* COM/2014/0406 final */





Rekommendation till RÅDETS REKOMMENDATION om Tysklands nationella reformprogram 2014, med avgivande av rådets yttrande om Tysklands stabilitetsprogram 2014 EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 121.2 och 148.4, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken[1], särskilt artikel 5.2, med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1176/2011 av den 16 november 2011 om förebyggande och korrigering av makroekonomiska obalanser[2], särskilt artikel 6.1, med beaktande av Europeiska kommissionens rekommendation[3], med beaktande av Europaparlamentets resolutioner[4], med beaktande av Europeiska rådets slutsatser, med beaktande av sysselsättningskommitténs yttrande, med beaktande av yttrandet från ekonomiska och finansiella kommittén, med beaktande av yttrandet från kommittén för socialt skydd, med beaktande av yttrandet från kommittén för ekonomisk politik, och av följande skäl: (1) Den 26 mars 2010 antog Europeiska rådet kommissionens förslag till en ny strategi för tillväxt och sysselsättning, Europa 2020, som bygger på en ökad samordning av den ekonomiska politiken med inriktning på ett antal nyckelområden där åtgärder behövs för att stärka förutsättningarna för hållbar tillväxt och konkurrenskraft i EU. (2) Den 13 juli 2010 antog rådet på grundval av kommissionens förslag en rekommendation om de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik (2010–2014) och den 21 oktober 2010 ett beslut om riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik vilka tillsammans utgör de så kallade integrerade riktlinjerna. Medlemsstaterna uppmanades att beakta de integrerade riktlinjerna i sin nationella ekonomiska politik och sysselsättningspolitik. (3) Den 29 juni 2012 beslutade stats- och regeringscheferna om en tillväxt- och sysselsättningspakt, som ger ett enhetligt ramverk för insatser på nationell nivå, EU-nivå och euroområdesnivå med hjälp av alla tänkbara medel, instrument och politiska åtgärder. De beslutade om insatser som ska utföras på medlemsstatsnivå och uttryckte i synnerhet sitt helhjärtade åtagande att uppnå målen i Europa 2020-strategin och genomföra de landsspecifika rekommendationerna. (4) Den 9 juli 2013 antog rådet en rekommendation om Tysklands nationella reformprogram 2013 och avgav ett yttrande om Tysklands uppdaterade stabilitetsprogram för 2012–2017. Den 15 november 2013, i linje med förordning (EU) nr 473/2013[5], lade kommissionen fram sitt yttrande om Tysklands utkast till budgetplan för 2014[6]. (5) Den 13 november 2013 antog kommissionen den årliga tillväxtöversikten[7], som inledde 2014 års europeiska planeringstermin för samordning av den ekonomiska politiken. Samma dag antog kommissionen rapporten om varningsmekanismen[8], baserad på förordning (EU) nr 1176/2011, i vilken Tyskland pekades ut som en av de medlemsstater som skulle bli föremål för en fördjupad granskning. (6) Den 20 december 2013 godkände Europeiska rådet prioriteringarna för att säkerställa finansiell stabilitet, budgetkonsolidering och åtgärder för att främja tillväxt. Europeiska rådet betonade behovet av att eftersträva differentierad och tillväxtvänlig budgetkonsolidering, återställa en normal utlåning till ekonomin, främja tillväxt och konkurrenskraft, bekämpa arbetslöshet och krisens sociala följdverkningar samt modernisera den offentliga förvaltningen. (7) Den 5 mars 2014 offentliggjorde kommissionen resultatet av sin fördjupade granskning[9] av Tyskland, i enlighet med artikel 5 i förordning (EU) nr 1176/2011. Av analysen drog kommissionen slutsatsen att Tyskland har makroekonomiska obalanser som kräver särskild övervakning och politiska åtgärder. Framför allt har bytesbalansen ihållande uppvisat ett mycket stort överskott, vilket återspeglar de positiva effekterna av hög konkurrenskraft, samtidigt som stora besparingsbelopp investerats i utlandet. Det är också ett tecken på att den inhemska tillväxten har förblivit dämpad och att ekonomiska resurser kanske inte fördelats på ett effektivt sätt. Även om det aktuella överskottet i bytesbalansen inte kan jämföras med riskerna med stora underskott, förtjänar överskottets storlek och varaktighet i Tyskland särskilt noggrann uppmärksamhet. Med tanke på den tyska ekonomins storlek är det särskilt viktigt att agera för att minska risken för negativa effekter på den inhemska ekonomins och euroområdets funktion. (8) Den 14 april 2014 lade Tyskland fram sitt nationella reformprogram 2014 och den 8 april 2014 sitt stabilitetsprogram 2014. I syfte att beakta deras inbördes samband har de båda programmen bedömts samtidigt. (9) Syftet med den budgetstrategi som beskrivs i stabilitetsprogrammet 2014 är att säkerställa att det medelfristiga målet uppnås även framöver. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga målet om ett underskott på -0,5 % av BNP, vilket avspeglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den (omräknade) strukturbalansen att förbli positiv under 2014 och framåt, och bruttoskulden planeras sjunka till 76 % av BNP under 2014 och fortsätta att sjunka därefter. Därför stämmer den finanspolitiska strategin i programmet överens med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för prognoserna i programmet, som ännu inte har godkänts formellt av ett oberoende organ, är rimligt och i stort sett i linje med kommissionens vårprognos för 2014. Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet och kommissionens prognos enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att Tysklands offentliga finanser på det hela är fortsatt sunda då det medelfristiga budgetmålet och skuldkriteriet förväntas uppfyllas även i fortsättningen. (10) Tyskland har gjort endast begränsade framsteg vad gäller att göra de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård samt vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov kostnadseffektivare, även om nya initiativ har tillkännagivits. Trots att målet med dessa planer är att förbättra kostnadseffektiviteten hos hälso- och sjukvården är de kanske inte tillräckliga för att uppväga de förväntande framtida kostnadsökningarna. Den nyligen antagna pensionsreformen syftar till att förbättra villkoren för förtida pensionering (Rente mit 63) och öka pensionsnivåerna för vissa grupper, i det senare fallet bland annat genom ett pensionstillägg för personer som har försörjt barn födda före 1992 (Mütterrente). Reformen innebär en ökad belastning på det allmänna pensionssystemet och planeras bekostas genom en högre pensionsavgiftssats, vilket ger negativa konsekvenser på de disponibla inkomsterna för den förvärvsaktiva arbetskraften. Den skulle även kunna ge negativa effekter på tilläggspensioner inom den andra och tredje pelaren. Tyskland har gjort begränsade framsteg vad gäller att öka utgifterna för utbildning och vissa framsteg i fråga om forskning. Ytterligare ansträngningar förefaller nödvändiga för att man ska kunna nå målet att de totala offentliga och privata utgifterna för utbildning och forskning ska uppgå till 10 % av BNP 2015, och mer ambitiösa mål bör ställas upp för att komma ikapp de mest innovativa ekonomierna. Under de senaste åren har Tyskland ökat investeringarna i infrastruktur och det finns planer på att stärka dem ytterligare, men större ansträngningar verkar vara nödvändiga. (11) Tyskland har överlag gjort begränsade framsteg när det gäller att göra skattesystemet mer effektivt och tillväxtfrämjande och att minska den stora skattebördan på arbete. Inga större åtgärder planeras för att gå över till mer tillväxtfrämjande inkomstkällor. Tillämpningen av den reducerade momsskattesatsen (VAT) som för närvarande är 7 % skulle kunna begränsas och den ordinarie momsbasen utökas. De relativt låga intäkterna från de aktuella fastighetsskatterna tyder på att det finns utrymme för ökningar. Skattebördan skulle dessutom kunna fördelas jämnare om skatteunderlaget för den kommunala fastighetsskatten (Grundsteuer) ses över. Villkoren för investering i Tyskland skulle kunna förbättras ytterligare genom att man reformerar den lokala bolagsskatten (Gewerbesteuer), minskar den administrativa bördan i samband med skatteuppbörd och försvagar företagsbeskattningens tendens att gynna lånefinansiering. (12) Den finanspolitiska ramen har kompletterats med en nationell bestämmelse om budgetjämvikt och inrättandet av ett oberoende rådgivande organ. I flera förbundsstater verkar det fortfarande finnas ett behov av särskilda regler för genomförandet av bestämmelsen om budgetjämnvikt (skuldbroms) som ingår i grundlagen, för att säkerställa att skuldbromsen kan användas effektivt i den årliga budgetcykeln. Den planerade översynen av de skattemässiga relationerna mellan förbundet, förbundsstaterna och kommunerna bör användas för att förbättra ansvaret och ansvarsskyldigheten på det skattemässiga området. (13) Lönenivåerna har stigit under de senaste åren efter en längre periods återhållsam löneutveckling, men under 2013 var reallöneökningarna måttligare än 2012. Tyskland planerar att införa en allmän minimilön på 8,50 euro i timmen 2015, med full effekt 2017, i syfte att garantera en adekvat minimiinkomst för arbetare. Effekterna av detta, särskilt på sysselsättningen, måste övervakas noggrant. Begränsade ansträngningar har gjorts för att minska den höga skattekilen, särskilt för låginkomsttagare. Den antagna pensionsreformen och de aktuella reformplanerna när det gäller vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov, som omfattar en höjning av socialförsäkringsavgifterna, skulle kunna öka skattekilen igen. Tyskland har gjort vissa framsteg med att förbättra mindre gynnade personers utbildningsresultat, men sambandet mellan utbildningsresultat och socioekonomisk bakgrund förblir starkt och håller i sig under hela yrkeslivet. Trots vissa framsteg mot lämpliga åtgärder för aktivering och integration, förblir långtidsarbetslöshet ett problem, vilket signalerar ett behov av fler åtgärder. Endast begränsade framsteg har gjorts mot att vidta åtgärder för att underlätta övergången från minijobb till anställningsformer som omfattas av fullständiga obligatoriska socialförsäkringsavgifter. Det har inte gjorts några framsteg för att minska de skattemässiga incitamenten för de personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet. Tyskland har gjort vissa framsteg i fråga om att öka tillgängligheten till förskoleverksamhet och barnomsorg på heltid, medan framstegen med att bygga ut heldagsskolorna har varit begränsade. Samtidigt finns det fortfarande kvalitetsproblem och regionala skillnader i fråga om barnomsorg och heldagsskolor. (14) Den tyska regeringens förslag att se över lagen om förnybar energi syftar till att bromsa in de totala energikostnadsökningarna, fördela kostnaderna jämnare bland konsumenterna, kontrollera utbyggnaden av förnybar energi och främja marknadsintegration. Genomförandet av reformen måste övervakas noggrant vad gäller dess effekter på stödsystemets kostnadseffektivitet. Fler insatser behövs i fråga om utbyggnaden av energinätet och samordningen med grannländerna. (15) De politiska åtgärderna för att ytterligare främja konkurrensen inom tjänstesektorn har varit begränsade, även om enstaka reformer har genomförts inom vissa yrken, till exempel i fråga om tillståndsgivning och marknadskommunikation inom byggbranschen. Trots att produktivitetstillväxten strukturellt sett kan vara lägre inom tjänstesektorerna än inom industrin, är den särskilt låg inom vissa av dessa sektorer, framför allt de fria yrkena. Det finns fortfarande hinder för tillträde till och utövandet av de fria yrkena. Detta omfattar restriktioner på den rättsliga formen och på aktieägande, samt krav på yrkesmässiga kvalifikationer. Skillnaderna mellan de olika förbundsländernas regleringssystem för de fria yrkena tyder på att det finns utrymme för att identifiera de minst betungande regleringssystemen och utvidga dem till att omfatta hela landet. Värdet på de avtal som de tyska myndigheterna offentliggör inom ramen för EU:s upphandlingslagstiftning ligger bland de lägsta inom EU. En omfattande övergång till en öppen marknad för e-upphandling skulle kunna förbättra konkurrensen. Inom detaljhandelssektorn begränsas nytillträdet till marknaden kraftigt av regler i fråga om markanvändning i vissa förbundsländer. Framstegen för att förbättra konkurrensen på järnvägsmarknaden har varit begränsade. (16) Tysklands insatser för att stabilisera banksektorn har varit begränsade, i synnerhet vad gäller att förbättra de administrativa ramarna. Kommissionens beslut om statliga stöd har till stor del drivit på omstruktureringen av Landesbanken under de senaste åren och sektorn är fortfarande splittrad. Fler åtgärder är nödvändiga för att ta itu med strukturella och administrativa hinder som motverkar en marknadsdriven konsolidering. Dessa åtgärder skulle även öka finanssektorns allmänna effektivitet. Genom att se över den rättsliga ramen för pelare 2 skulle man kunna bidra ytterligare till att konsolidera den offentliga banksektorn. (17) Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Tysklands ekonomiska politik. Den har bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för en hållbar finanspolitik och socioekonomisk politik i Tyskland utan också i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i Europeiska unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå. Kommissionens rekommendationer inom ramen för den europeiska planeringsterminen återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan. (18) Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat Tysklands stabilitetsprogram och dess yttrande[10] återspeglas särskilt i rekommendation 1 nedan. (19) Mot bakgrund av resultaten av kommissionens fördjupade granskning och denna bedömning har rådet granskat det nationella reformprogrammet och stabilitetsprogrammet. Dess rekommendationer enligt artikel 6 i förordning (EU) nr 1176/2011 återspeglas i rekommendationerna 1–4 nedan. (20) Kommissionen har också inom den europeiska planeringsterminen analyserat den ekonomiska politiken i euroområdet. Mot denna bakgrund har rådet utfärdat specifika rekommendationer till euroländerna. Tyskland bör också se till att dessa rekommendationer genomförs fullständigt och i tid. HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Tyskland att vidta följande åtgärder under perioden 2014–2015: 1. Fortsätta att driva en tillväxtvänlig finanspolitik och upprätthålla sina sunda offentliga finanser och se till att man även i fortsättningen uppnår det medelfristiga budgetmålet under den period som stabilitetsprogrammet omfattar, samt se till att den offentliga skuldkvoten fortsätter att minska på ett hållbart sätt. I synnerhet använda allt tillgängligt utrymme för ökade och effektivare offentliga investeringar i infrastruktur, utbildning och forskning. Effektivisera skattesystemet, bland annat genom att bredda skattebasen, främst på konsumtion, se över den kommunala fastighetsskattebasen, förbättra skatteförvaltningen och se över den lokala bolagsskatten, bland annat i syfte att främja privata investeringar. Anstränga sig mer för att göra de offentliga utgifterna för hälso- och sjukvård samt vård och omsorg för personer med långvarigt vårdbehov kostnadseffektivare. Säkerställa det allmänna pensionssystemets hållbarhet genom att i) låta icke-försäkrings-/tilläggsförmåner (Mütterrente) finansieras av skatteintäkter, bland annat för att undvika ytterligare höjningar av socialförsäkringsavgifterna, ii) öka incitamenten för senare pensionering och iii) öka täckningen av pensionssystemen inom den andra och tredje pelaren. Slutföra genomförandet av skuldbromsen på ett samstämmigt sätt i alla förbundsländer och i god tid införa relevanta övervakningsförfaranden och korrigeringsmekanismer. Förbättra utformningen av de skattemässiga förhållandena mellan förbund, förbundsstater och kommuner för att säkerställa tillräckliga offentliga investeringar på alla styrelsenivåer. 2. Förbättra de villkor som främjar den inhemska efterfrågan ytterligare, bland annat genom att minska de höga skatterna och socialförsäkringsavgifterna på låga löner. Övervaka effekterna på sysselsättningen när den allmänna minimilönen införs. Främja arbetstagares anställbarhet genom att ytterligare förbättra mindre gynnade personers utbildningsresultat och vidta ambitiösare åtgärder för aktivering och integration på arbetsmarknaden, särskilt för långtidsarbetslösa. Vidta åtgärder för att minska de skattemässiga hindren för att arbeta, i synnerhet för de personer som inte tjänar huvudinkomsten i hushållet, och underlätta övergången från minijobb till anställningsformer som omfattas av fullständiga obligatoriska socialförsäkringsavgifter. Ta itu med bristerna i fråga om tillgången på barnomsorg på heltid och heldagsskolor i vissa förbundsländer och samtidigt höja utbildningens kvalitet överlag. 3. Begränsa de sammanlagda kostnaderna för omstruktureringen av energisystemet till ett minimum. I synnerhet övervaka effekterna av lagen om förnybar energi på kostnadseffektiviteten för stödsystemet för förnybar energi. Förstärka åtgärderna för att driva på utbyggnaden av de nationella och gränsöverskridande el- och gasnäten. Förbättra samordningen av sin energipolitik med grannländernas. 4. Vidta mer ambitiösa åtgärder för att ytterligare främja konkurrensen inom tjänstersektorn, inbegripet inom vissa fria yrken, bland annat genom att se över befintliga regleringssystem och sprida bästa praxis i alla förbundsländer. Undersöka orsaken till det låga värdet på offentliga avtal som är öppna för upphandling inom ramen för EU:s lagstiftning. Öka insatserna för att avskaffa befintliga regler i fråga om markanvändning som begränsar nytillträde i detaljhandelssektorn. Vidta åtgärder för att undanröja de kvarstående konkurrenshindren på järnvägsmarknaderna. Fortsätta insatserna för att konsolidera sektorn för Landesbanken, bland annat genom att förbättra de administrativa ramarna. Utfärdad i Bryssel den På rådets vägnar Ordförande [1] EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. [2] EGT L 306, 23.11.2011, s. 25. [3] COM(2014) 406 final. [4] P7_TA(2014)0128 och P7_TA(2014)0129. [5] EUT L 140, 27.5.2013, s. 11. [6] C(2013) 8001 final. [7] COM(2013) 800 final. [8] COM(2013) 790 final. [9] SWD(2014) 78 final. [10] Enligt artikel 5.2 i rådets förordning (EG) nr 1466/97.