A4-0320/96

Resolution om Världshandelsorganisationen (WTO)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av kommissionens meddelande om den internationella handelns världsomspännande utmaning: En marknadsstrategi för Europeiska unionen (KOM(96)0053),

- med beaktande av kommissionens meddelande om förbindelsen mellan världshandelssystemet och internationellt erkända arbetsbestämmelser,

- med beaktande av sin resolution av den 15 december 1994 om avslutande av Uruguayrundan och Världshandelsorganisationens framtida verksamhet ((EGT nr C 18, 23.1.1995, s. 165.)),

- med beaktande av sin resolution av den 14 december 1995 om kommissionens meddelande om världsomspännande direktinvesteringar på lika villkor (KOM(95)0042 - C4-0118/95) ((EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 175.)),

- med beaktande av sin resolution av den 24 maj 1996 om förhandlingarna om handel och miljö inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) ((EGT nr C 166, 10.6.1996, s. 260.)),

- med beaktande av sitt yttrande av den 6 juni 1996 förslaget till rådets beslut om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar i frågor som ligger inom dess kompetensområde, av de avtal som är resultatet av förhandlingarna inom Världshandelsorganisationen (WTO) om finansiella tjänster och fysiska personers rörlighet (KOM(96)0154 - C4-0272/96 - 96/0105(CNS)) ((EGT nr C 181, 24.6.1996, s. 20.)),

- med beaktande av resultaten av den offentliga utfrågning som den 23 november 1995 hölls av utskottet för externa ekonomiska förbindelser om framtiden för världshandelsordningen,

- med beaktande av det förslag till resolution som framlagts av De Clercq m.fl. om Världshandelsorganisationen - institutionella aspekter (B4- 0170/94),

- med beaktande av artikel 148 i arbetsordningen,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för externa ekonomiska förbindelser, samt yttrandena från utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, utskottet för ekonomi, valutafrågor och industripolitik, utskottet för socialfrågor och sysselsättning och utskottet för miljö, folkhälsa och konsumentskydd (A4-0320/96), och med beaktande av följande:

A. Parlamentet erinrar om grundandet av GATT, vars syfte är att bidra till att höja levnadsstandarden, säkra full sysselsättning och stödja välfärden; betonar således sin övertygelse om att världshandeln måste bidra till att skapa arbetstillfällen och inte att konkurrera om arbetstillfällena med negativ verkan.

B. Sedan det multilaterala världshandelssystemet uppstod har världshandelns volym blivit större än någonsin, och den har konstant varit större än produktionsökningen.

C. Tillväxten inom världshandeln möjliggjordes först i och med att tullhindren började avvecklas och icke-tariffära handelshinder minskades på det sätt som överenskommits vid de åtta tidigare multilaterala förhandlingsomgångarna inom GATT.

D. Den ökade utrikeshandeln är ett uttryck för den progressiva globaliseringen av marknaderna, som begränsar möjligheterna till åtgärder genom nationell ekonomisk politik; också med hänsyn till miljön och utvecklingssamarbetet krävs en världsomfattande rättslig ram som WTO.

E. De ökade kopplingarna mellan de nationella ekonomierna sedan etableringen av den multilaterala världshandelsordningen i och med inrättandet av GATT 1947 har i betydande mån bidragit till ökade inkomster och ökad sysselsättning, i första hand i industriländerna, och på senare tid även i utvecklingsländer och nyligen industrialiserade länder.

F. Progressiv ekonomisk liberalisering i kombination med en internationalisering av produktionsmedlen har gett upphov till nya fenomen som utgör sociala riskfaktorer och nya ekonomiska utmaningar, vilka också måste inbegripas i den nya ekonomiska världsordningen, t. ex. internationaliseringen av världshandeln genom multinationella företag och större kapacitet för företagskoncentration och för produktspecialisering, vartill kan tilläggas upprättandet av karteller eller monopolställningar på marknaden samt omlokalisering och dessa faktorers inherenta regionala och sociala effekter.

G. Ytterligare liberalisering av världshandeln är mycket viktigt, men den måste ske inom ramen för en ansvarsfull miljö-, social- och utvecklingspolitik.

H. Föresatsen att inrätta en internationell handelsorganisation omintetgjordes genom att Havannastadgan från 1947 inte ratificerades.

I. EU kan spela en relevant och viktig roll för ministerkonferensen i Singapore antingen genom att försvara införandet av normer på det sociala området och miljöområdet på nivån för den multilaterala handeln eller genom att erinra om den viktiga roll som ILO kan komma att spela i fråga om skapandet av sociala rättigheter.

J. WTO måste vara en organisation som övervakar den multilaterala handeln. Därför hänger dess trovärdighet direkt samman med dess förmåga att lösa konflikter och säkerställa att alla dess medlemmar, utan undantag, accepterar de beslut som fattas.

K. Vid de senaste ministerkonferenserna inom GATT representerades Europaparlamentet av en delegation, och det kommer att medverka i WTO:s framtida förhandlingar och konferenser i ännu högre grad.

L. Världshandelsorganisationens första ministerkonferens skall hållas i Singapore i december 1996.

Institutionella aspekter av WTO

1. Parlamentet betonar betydelsen av inrättandet av WTO för iakttagande av bestämmelserna i det multilaterala systemet för handel med varor och tjänster, genomförande av resultaten av Uruguayrundan och den nödvändiga fortsatta utvecklingen av världshandelssystemet med tanke på de ekonomiska- politiska utmaningarna under nästa årtusende,

2. betonar nödvändigheten av att reformera den internationella organisationen genom bättre internationellt samarbete och således slutligen uppnå en rättvis världshandel genom att förbättra Världshandelsorganisationens regelverk,

3. välkomnar att det genom inrättandet av WTO har skett en standardisering av de olika avtal och kodexar som förhandlats fram inom GATT, vilket ger världshandelssystemet en mycket klarare rättslig ram för avtalsparterna och näringslivet,

4. förespråkar på nytt en förstärkning av ett multilateralt handelssystem grundat på rättsregler, som ersätter den starkares rätt inom internationell handel, på det sätt som den oftast kommer till uttryck i bilaterala eller unilaterala åtgärder inom handelspolitiken, med på lag baserad respekt för bestämmelser som antagits genom avtal,

5. föreslår att en undersökning genomförs om risken att en förstärkning av det multilaterala handelssystemet inte i tillräcklig utsträckning beaktar utvecklingsländernas skiftande intressen och de allt större skillnaderna i dessa länders utvecklingsstadier och anser det i detta sammanhang vara nödvändigt att utreda den sociala situationen i de över trettio utvecklingsländer som anslutit sig till WTO,

6. kräver dessutom att de fattigaste utvecklingsländerna skall få full tillgång till marknaden utan att de måste öppna sina marknader helt och hållet; anser dock att de villkor som världshandeln uppställer för vissa grupper av länder är otillräckliga; kritiserar det otillräckliga stödet till utvecklingsländer som importerar livsmedel och kräver att de förpliktelser som fastställdes i Marrakesch skall respekteras,

7. uppmanar samtidigt industriländerna till att i så stor utsträckning som möjligt praktiskt tillämpa det stora antal eftergifter till utvecklingsländer som ingår i olika handelsavtal, så att den nödvändiga ekonomiska utvecklingen för utvecklingsländerna stimuleras,

8. välkomnar det nya tvistlösningssystemet som bidrar till att handelstvister kan undvikas och/eller biläggas, kräver att icke-statliga organisationer, arbetsmarknadens parter och privata företag deltar i tvistlösningssystemet för att främja ökad insyn och rättssäkerhet,

9. oroas över diskrimineringen med avseende på små länders och utvecklingsländers tillträde till panelförfarandena, vilken märktes tydligt vid det första panelmötet om klagomål från USA och olika stater i Mellanamerika om EU:s gemensamma marknadsorganisation för bananer,

10. uppmanar alla avtalsparter att lösa sina handelskonflikter genom WTO:s förfarande för lösning av tvister och att respektera expertgruppernas och besvärsinstansens beslut genom att ändra sin handelspolitik i enlighet med dessa beslut,

11. anser att tidigare förfaranden för lösning av tvister inför WTO varit ett uppmuntrande tecken på i synnerhet de industrialiserade ländernas vilja att erkänna resultaten av WTO:s lösning av tvister, vilket kommer att öka WTO:s internationella trovärdighet,

12. uppmanar USA, med hänsyn till att WTO:s nya förfarande för lösning av tvister som omfattar alla områden av WTO:s behörighet fungerar tillfredsställande, att avhålla sig från alla former av ensidiga handelsåtgärder enligt paragraf 301 i USA:s handelslag,

13. uppmanar i detta sammanhang kommissionen att inom ramen för WTO låta undersöka USA:s nya lagstiftning om utfärdande av embargo mot Kuba (Helms- Burton-lagen) och Iran och Libyen (Kennedy-Damato-lagen), och i synnerhet dess exterritoriella effekter, för att utreda om denna överensstämmer med GATT:s bestämmelser,

14. välkomnar att kommissionen i sitt meddelande om en marknadsstrategi för EU framför allt inriktar sig på genomförande av koncessioner för marknadstillträde som avtalats på multilateral nivå samt att den i EU:s bilaterala förbindelser betonar slutande av frihandelsavtal,

15. stöder i detta sammanhang det samordnade tillvägagångssättet med en aktiv strategi för marknadstillträde för EU, som genom att information samlas från näringslivet, de nationella förvaltningarna och kommissionens tjänstegrenar gör det möjligt för kommissionen att snabbt identifiera problemområden vad gäller försäljning av varor och tjänster från EU till marknader i tredje länder samt att vidta nödvändiga åtgärder som sträcker sig ända till tillämpning av förordningen om handelshinder, men betonar därvid att EU:s strategi för marknadstillträde måste överensstämma med EU:s utvecklingspolitik och i synnerhet inte får påverka de fattigaste utvecklingsländernas intressen negativt,

16. understryker att företagen i EU måste få bättre information om användningen av handelspolitiska instrument för skydd mot orättvisa och dubiösa tillvägagångssätt i handeln,

17. har förhoppningar om att viktiga handelsnationer som OSS-länderna, Kina och Taiwan i en nära framtid skall beviljas tillträde till WTO,

18. betonar att väsentliga förutsättningar för detta tillträde är skapande av en marknadsekonomisk ram, ett liberalt utrikeshandelssystem, accepterande av de skyldigheter som följer av en anslutning till WTO och som överensstämmer med den ekonomiska utvecklingen i dessa länder samt ett väl avvägt erbjudande om marknadstillträde,

19. konstaterar, i synnerhet vad gäller Kinas ansökan om anslutning, att dessa krav tyvärr ännu inte uppfyllts,

20. konstaterar att detta även blockerar Taiwans ansökan om anslutning till WTO som ett självständigt tullområde, trots att Taiwan sedan länge uppfyller alla villkor för medlemskap i WTO,

21. efterlyser ett ännu närmare samarbete mellan WTO och andra internationella organisationer som Internationella arbetsorganisationen (ILO), UNCTAD, Internationella valutafonden (IMF) och Världsbanken,

22. betonar nödvändigheten av ett stabilt internationellt monetärt samarbete enligt Bretton Woods-avtalets riktlinjer för världshandel, positiva välstånds- och sysselsättningseffekter, och uppfattar den europeiska valutaunionen som ett bidrag till ett stabilt internationellt valutasystem,

23. påpekar, med hänsyn till WTO:s ökade befogenheter, att avsaknaden av demokratisk kontroll av WTO:s verksamhet på längre sikt kan leda till att befolkningen i medlemsländerna motsätter sig en utvidgning av det multilaterala handelssystemet, och förespråkar därför att en sådan kontroll på unionsnivå utförs av Europaparlamentet,

24. uppmanar därför WTO:s avtalsparter att inom ramen för sina författningar involvera sina parlament så långt som möjligt i WTO:s verksamhet, så att denna blir öppen och förståelig och kan få majoritetens stöd bland allmänheten,

25. anser att det är nödvändigt och ändamålsenligt att de icke-statliga organisationerna i högre grad än hittills involveras i WTO:s arbete,

26. anser att en lämplig utgångspunkt för detta i synnerhet är en offentlig debatt om utvärderingen av handelspolitiken i WTO:s medlemsländer inom ramen för mekanismen för utvärdering av handelspolitiken, som bör hållas i medlemsländernas parlament,

27. uppmanar därför kommissionen och rådet att i största möjliga utsträckning göra parlamentet delaktigt, genom sina ansvariga utskott, i WTO:s verksamhet; medger i detta sammanhang uttryckligen kommissionens ansträngningar för att hålla parlamentet informerat,

28. kräver i synnerhet att alla avtal som framförhandlas inom ramen för WTO skall föreläggas parlamentet för dess godkännande i enlighet med artikel 228.3,

29. anser det nödvändigt att EU uppträder som en enhet inom WTO samt representeras av kommissionen som enda förhandlare på alla områden för WTO:s behörighet,

30. uppmanar medlemsstaternas representanter vid regeringskonferensen att göra nödvändiga ändringar av fördragets bestämmelser, i synnerhet artikel 113 i EG-fördraget,

31. ser det som en logisk utveckling i samband med den ekonomiska globaliseringen och fullbordan av EU:s inre marknad om EU på medellång sikt representerar EU:s medlemsstater som enda avtalspart inom WTO,

32. betonar nödvändigheten av att WTO tilldelas de medel och personalresurser som krävs för att fullgöra ett betydligt större antal uppgifter än vad GATT:s generalsekretariat ansvarade för,

Genomförande av resultaten från Uruguayrundan

33. noterar med tillfredsställelse att man i samband med genomförandet av resultaten av Uruguayrundan sedan början av 1995 inte stött på några nämnvärda problem på de enskilda områdena vad gäller EU:s och de övriga avtalsparternas fullgörande av de avtalsenliga skyldigheterna,

34. kräver ett bättre och snabbare införlivande i nationell lagstiftning och genomförande av de multilaterala handelsöverenskommelserna inom ramen för Uruguayrundan,

35. erkänner värdet av det arbete som WTO:s kommittéer utför vid övervakningen av genomförandet av resultaten av Uruguayrundan, vilket gör det möjligt för alla WTO:s avtalsparter att pröva fullgörandet av de avtalsenliga skyldigheterna på grundval av ömsesidiga meddelanden om genomförandeåtgärder,

36. uppmanar kommissionen att fortlöpande underrätta parlamentet, via dess ansvariga utskott, om eventuella problem i samband med genomförandet,

37. uppmanar kommissionen, OECD och WTO att senast den 31 december 1997 lägga fram rapporter om de faktiska effekter på välstånd och sysselsättning som genomförandet av Uruguayrundan har fått,

38. uppmanar WTO:s avtalsparter att utöver att genomföra de överenskomna tullsänkningarna även överväga i vilken mån dessa kan tidigareläggas och hur ytterligare reduceringar kan framförhandlas för att sänka de högsta tullsatserna och mildra taxans progressivitet, som gör det särskilt svårt att förädla råvaror i utvecklingsländerna,

39. anser att man vid en tidigarelagd tullsänkning måste ta hänsyn till den pågående omstruktureringsprocessen och dess inherenta sociala och ekonomiska kostnader, och att den inte får ske utan en ingående diskussion inom EU om för- och nackdelar,

40. anser det nödvändigt att WTO utarbetar en rapport som utvärderar åtgärderna för att avskaffa icke-tariffära handelshinder, så att åtgärder kan vidtas mot missbruk av detta protektionistiska instrument,

41. är bekymrat över tendensen till ytterligare gråzonsåtgärder som ersättning för protektionism och understryker att handelspolitiska skyddsåtgärder inte får omintetgöra prismekanismen,

42. konstaterar att genomförandet av förhandlingsresultaten inte har lett till ytterligare pålagor på grund av anpassning inom jordbrukssektorn och att prisökningar på spannmål, som orsakats av olika omständigheter, bland annat väderförhållanden och en begränsning av produktionen i Europeiska unionen och Förenta staterna, under det första året av GATT-avtalets genomförande på jordbruksområdet har medfört en betydande minskning av de budgetmedel som behövdes för exportområdet,

43. påpekar att EU, genom att i större utsträckning använda sig av stödåtgärder som inte påverkar produktionen, kan vidareutveckla den gemensamma jordbrukspolitiken utan att bryta mot sina skyldigheter inom ramen för GATT,

44. påpekar att EU till följd av reformen av politiken för spannmålssektorn sedan början av 90-talet i stor omfattning avsatt budgetmedel till inkomststöd, vilket har lett till begränsade möjligheter till ytterligare reformer av politiken av budgetmässiga skäl,

45. uppmanar kommissionen att genom att slutföra reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken säkerställa att EU inte på nytt måste förhandla utifrån en försvarsposition vid de WTO-förhandlingar som planerats till år 2000, utan för sina förhandlingspartner kan lägga fram konkreta förslag som man på förhand enats om inom EU och som innebär en förbättring av den internationella arbetsfördelningen inom jordbruket, varvid hänsyn tas till angränsande socioekonomiska och ekologiska omständigheter,

46. är av den uppfattningen att EU inom vissa marknadssektorer sannolikt endast med stora svårigheter kan uppfylla kraven från GATT och WTO och att en reform av GJP alltså måste genomföras före 1999,

47. betonar i detta sammanhang de positiva effekterna av WTO-jordbruksavtalet om den internationella konkurrenskraften för EU:s livsmedelsindustri,

48. uppmanar kommissionen att vid genomförandet av Europeiska unionens skyldigheter inom jordbrukssektorn säkerställa att möjligheterna till subventionerad och icke subventionerad export utnyttjas till fullo, detta för att EU skall kunna behålla en betydande andel av världsmarknaden,

49. beklagar att de nu gällande GATT/WTO-bestämmelserna inte tar hänsyn till de miljömässiga och sociala nivåer som uppnåtts och uppmanar kommissionen att vara pådrivande i diskussionen om jordbruk och miljö, särskilt i WTO:s handels- och miljökommitté, och att bevaka jordbrukarnas intressen i den sociala debatten,

50. fruktar att GATT/WTO-bestämmelserna utgör ett hot mot Europeiska unionens hygieniska standarder och växtskyddsstandarder och anmodar kommissionen att med kraft försvara Europeiska unionens standarder i frågan om hormoner och i alla andra frågor som rör hygieniska regler och växtskyddsregler,

51. välkomnar det faktum att Europeiska unionen vill ansluta sig till Codex Alimentarius; anser dock att Codexkommissionen i dess nuvarande form och sammansättning inte utgör något lämpligt forum för att erkännas som en organisation som skall fastställa standarder,

52. anser att Codexkommissionens standarder på flera områden inte kan anser vara lämpliga för Europeiska unionen och att Europeiska unionen uttryckligen bör förbehålla sig rätten att tillämpa striktare standarder,

53. anmodar kommissionen att inför förhandlingarna genomföra en studie beträffande nivån på de jordbruksbidrag som beviljas i WTO:s olika medlemsländer; OECD:s jämförelse av subventionsnivåer skulle kunna användas som grund för en sådan studie,

54. anser att kommissionen snarast måste utforma en strategi inför den kommande förhandlingsrundan 1999,

55. noterar att nästan alla länder som importerar textil- och konfektionsvaror har liberaliserat importen av produkter med liten betydelse för textilexporterande länder vid genomförandet av den första delen av avtalet om återintegrering av denna sektor i GATT:s regler,

56. betonar nödvändigheten av att också göra framsteg enligt tidsplanen i den utlovade liberaliseringen av handeln med textilvaror inom ramen för tullsänkningar och åtaganden om att öppna marknader, och inte vidta de mest omfattande liberaliseringsåtgärderna sist, så att påfrestningarna i samband med den europeiska textilindustrins anpassning kan spridas jämnare i tidshänseende,

57. hänvisar till de stora anpassningskostnader som även drabbar den europeiska textilindustrin, om huvuddelen av liberaliseringen koncentreras till det sista steget av genomförandet, som planerats till år 2005,

58. förespråkar därför en balanserad produktblandning som beaktar de importerande och de exporterande ländernas intressen i samma mån, så att trovärdigheten för de importerande ländernas skyldigheter understryks då åtgärderna för att liberalisera textilhandeln genomförs,

59. hänvisar i övrigt till ett särskilt betänkande om Uruguayrundans konsekvenser för EU:s textilindustri,

60. kräver att förhandlingar inleds om harmonisering av de preferentiella ursprungsreglerna,

61. betonar att EU:s företag, i och med genomförandet av överenskommelserna om handeln med tjänster (GATS) och skyddet av immateriell äganderätt (TRIPs), åtnjuter likartade villkor på marknader i tredje land som utländska företag åtnjuter inom EU sedan den inre marknaden införts,

62. efterlyser ytterligare bestämmelser och sanktioner för att skydda immateriell egendom, eftersom företagens och samhällsekonomiernas konkurrenskraft under globaliseringens och informationsteknologins tidsålder är beroende av människornas kunskaper och kompetens,

63. konstaterar att det är svårt att öppna tjänstemarknader, men uppmanar EU att göra liknande framsteg i riktning mot en liberalisering av tjänster i världshandeln, också med avseende på de nya industriländerna, som det var möjligt att göra på den inre marknaden; betonar den betydelse som handel med tjänster har för EU, beklagar att otillräckliga framsteg har gjorts i GATS, och kräver att liberaliseringen av handeln med tjänster fullföljs och att det blir regel att företag från tredje land behandlas på samma sätt som inhemska företag,

64. uppmanar WTO:s ministerkonferens att överväga i vilken mån de relativt långa tidsfristerna för genomförande av skyldigheterna i GATS- och TRIPs- avtalen kan förkortas,

Områden där förhandlingarna inte slutförts

65. välkomnar att ett interimistiskt avtal slutits om finansiella tjänster, men beklagar att USA inte ansett sig kunna ansluta sig till detta avtal, trots erbjudanden om bättre tillträde till marknaden från viktiga avtalsparter,

66. uppmanar WTO:s avtalsparter, sedan det plurilaterala interimistiska avtalet upphört att gälla i slutet av 1997, att lägga grunden till att ett multilateralt avtal som omfattar alla avtalsparter sluts genom erbjudanden om bättre tillträde till marknaden,

67. är oroat över att varken förhandlingarna om grundläggande telekommunikationstjänster eller om sjötransport kunnat slutföras inom den överenskomna tidsfristen, vilket inte minst beror på USA:s omedgörliga inställning på båda dessa områden,

68. uppmanar WTO:s ministerkonferens att skapa förutsättningar för ett lyckat slutförande av förhandlingarna om en liberalisering av telekommunikationsmarknaderna såsom planerat, det vill säga februari 1997, betonar dock i detta sammanhang att det är nödvändigt att bevara alla folkslags kulturer och att utforma informations- och kommunikationssamhället på ett demokratiskt och socialt acceptabelt sätt inom ramen för en internationell uppförandekodex,

69. kräver att det i samband med liberaliseringen av telekommunikationsmarknaderna inte bortses från begreppet offentliga telekommunikationstjänster, så att potentiella brukare inte drabbas eller diskrimineras,

70. är besviket över att förhandlingarna om en liberalisering av marknaderna för sjötransporter, som borde ha slutförts till juli 1996, har strandat tills vidare; vädjar till avtalsparterna att återuppta förhandlingarna så snabbt som möjligt och inte skjuta fram dem till år 2000,

WTO:s nya verksamhetsområden

71. vädjar till avtalsparterna som sammanträder i Singapore att anta ett arbetsprogram för förberedande av de förhandlingar som planerats till år 2000, i synnerhet på områdena för handel med jordbruksprodukter och handel med tjänster, så att dessa kan förberedas på bästa möjliga sätt,

72. betonar att det är nödvändigt att WTO knyter samman handelsfrågor med miljö-, social-, kultur-, konsument- och djurskyddsfrågor med syftet att uppnå balans mellan intressena; fasthåller att WTO:s beslut aldrig får äventyra gällande internationella standarder eller EU-standarder,

73. noterar de förslag som WTO:s handels- och miljökommitté lagt fram för ministerkonferensen; beklagar dock att kommittén inte lyckats uppnå konkreta resultat på samtliga tio områden,

74. vädjar därför till WTO:s ministerkonferens att ge de förhandlare som i synnerhet behandlar förhållandet mellan miljö- och handelspolitik samt relationerna med enskilda organisationer tydliga riktlinjer som gör det möjligt för dem att åstadkomma konkreta förhandlingsresultat så snabbt som möjligt,

75. delar helt åsikten att priset på varor och tjänster inte till fullo återspeglar de verkliga miljökostnaderna; noterar dessutom att de nuvarande mekanismerna i den internationella handeln inte tillräckligt beaktar vare sig detta problem eller problemet med undermålig information till konsumenten vad gäller betydelsen av hans/hennes val,

76. är av den åsikten att miljöhänsynen bör täcka alla de frågor som omfattas av WTO, inte endast de allmänna regler och bestämmelser som fastställts av GATT, av det allmänna tjänste- och handelsavtalet (GATS) eller av handelsrelaterad immatrialrätt (TRIPs), utan även de särskilda reglerna om jordbruksstöd, hälso- och växtsundhetsnormer, tekniska handelshinder, reglerna för bidrag och konfliktlösning,

77. kräver att miljöhänsyn också tas i beräkningen i världshandeln genom att avgifter enligt principen om att förorenaren betalar åläggs varutransport från industriländer och nya industriländer, och att dessa avgifter inbegriper transportens externa kostnader, som allmänheten hittills har fått stå för,

78. fördömer konkurrenssnedvridning genom dumping på det sociala området och på miljöområdet och kräver att denna dumping stoppas genom att artikel XX i WTO:s regelverk ändras och miljöklausuler och klausuler på det sociala området införs som tillåter ett minimum av importbegränsningar då brott begås mot ILO:s grundläggande bestämmelser, såsom förbud mot barnarbete och tvångsarbete, föreningsfrihet samt internationella miljökonventioner, men understryker också möjligheten att främja en socialt och miljömässigt hållbar handel genom positiva åtgärder som inbegriper märkning i socialt hänseende och miljömärkning,

79. förespråkar en revidering av artikel XX i GATT för att möjliggöra för WTO:s avtalsparter att på grundval av multilaterala miljöavtal vidta handelsbegränsande åtgärder mot produkter och tillverkningsprocesser som har globala miljöeffekter,

80. hänvisar i övrigt till sitt särskilda betänkande av den ... november 1996 om kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet: handel och miljö (KOM(96)0054 - C4-0158/96) ((Del II.., protokollet av detta datum.)),

81. anser att det är nödvändigt att initiera en världsomfattande socialpolitik nu, i globaliseringens tidsålder, då ekonomin har tagit överhand över politiken och de ekonomiska intressena dominerar över de sociala; kräver att diskussionen om grundläggande sociala rättigheter sätts upp på föredragningslistan för WTO:s ministerkonferens såsom en del av den internationella handelsordningen,

82. förespråkar i detta sammanhang att det tillsätts en kommitté för handel, sociala mänskliga rättigheter och sociala minimistandarder, för att i nära samarbete med Internationella arbetsorganisationen (ILO) utarbeta förslag till världsomfattande bindande sociala minimistandarder, vilka skall syfta till konkreta beslut vid WTO:s andra ministerkonferens,

83. föreslår att en sådan debatt om grundläggande sociala rättigheter skall ha sin utgångspunkt i rätten att bilda fackföreningar, inklusive möjligheten att ingå kollektiva löneavtal och förbudet mot tvångsarbete, barnarbete eller arbete som utförs under förnedrande former och - eftersom kvinnor ofta exploateras i exportindustrierna - könsdiskriminering,

84. är medvetet om att barnarbete, i synnerhet inom familjen beror på fattigdomen i utvecklingsländerna och motsätter sig därför framförallt industriellt organiserat tvångsarbete för barn,

85. vädjar till industriländerna inom WTO att bistå utvecklingsländerna genom program för att bekämpa fattigdom, åstadkomma förbättringar av skolväsendet och det sociala systemet och upplysningsåtgärder för att avlägsna grundvalen för barnarbete,

86. betonar att WTO:s socialklausuler under inga omständigheter får missbrukas till fördel för en protektionistisk politik eller hindra utvecklingsländer och ekonomier i omvandling att utnyttja sina komparativa kostnadsfördelar,

87. anser det vara nödvändigt för en framgångsrik förberedelse av WTO:s ministerkonferens i Singapore att kommissionen genomför en regelbunden rådfrågning av arbetsmarknadens parter och föredraganden av betänkande/yttrande från Europaparlamentets ansvariga utskott,

88. vädjar till WTO:s ministerkonferens att förbereda förhandlingar som syftar till att inbegripa regler om liberalisering av internationella direktinvesteringar i det internationella handelssystemet; dessa regler bör bygga på principerna om öppenhet, behandling som mest gynnad nation och icke-diskriminering och skulle kunna ha det förarbete som gjorts inom OECD som vägledning,

89. anser att en inkludering av sådana regler är nödvändig, eftersom det i samband med globaliseringen av den ekonomiska verksamheten i allt högre grad krävs internationella direktinvesteringar för att säkra avsättningsmöjligheterna på marknader i tredje land,

90. understryker att liberalisering av handel och investeringar kommer att leda till ökad tekniköverföring med tillväxt- och sysselsättningsfrämjande effekter, och kräver därför att den liberalisering av investeringar som inletts inom ramen för WTO fortsätter,

91. anser att liberaliseringen av direkta investeringar bör kompletteras genom skapandet av ett multilateralt rättsligt ramverk för att internationella investeringsflöden inte skall ledas fel med social- och/eller miljödumping som följd; betonar att en världsomfattande liberalisering av investeringsflödena gör att det i allt högre grad erfordras en multilateral harmonisering av ytterligare ramvillkor i synnerhet vad gäller på det sociala området och miljöområdet,

92. är bekymrat över att de 100 stora transnationella företagen får en allt mer dominerande ställning på marknaden och genom sin ekonomiska maktposition spelar ut stater mot varandra som konkurrerar vid val av ort för etablering av företag, och såtillvida kan genomföra beslut angående handel och investeringar utan att beakta sysselsättningen, välfärdssamhället och miljön, vilket går stick i stäv mot en fri och rättvis världshandel samt GATT:s och WTO:s målsättningar,

93. förespråkar även i detta sammanhang utarbetandet av en hederskodex för transnationella koncerner grundad på FN:s och OECD:s förberedande arbete och vars efterlevnad skall kontrolleras varje år med hjälp av en rapport,

94. påpekar att det genom liberaliseringen av investeringsströmmar blir ännu nödvändigare att harmonisera konkurrenspolitiska bestämmelser på multilateral nivå mellan viktiga handelspartner,

95. anser det därför önskvärt att det arbetsprogram för WTO som skall antas av ministerkonferensen inbegriper förberedelser för förhandlingar om inkludering av internationella regler för konkurrenspolitiken,

96. anser att ett sådant tillägg till det internationella handelssystemet är nödvändigt, eftersom de möjligheter till marknadstillträde som framförhandlats av avtalsparterna inom WTO kan undergrävas av privatföretag som handlar i strid med konkurrensreglerna, om sådant handlande inte förhindras genom en effektiv konkurrenspolitik,

97. kräver att ett internationellt konkurrenssystem införs med konkurrenspolitiska miniminormer för affärsverksamhet och ett domstolsliknande förfarande; efterlyser i synnerhet ett förbud mot pris- och marknadsdelningskarteller, kontroll av gränsöverskridande fusioner samt ett regelverk för statligt stöd,

98. rekommenderar att man först kommer överens om ett antal väsentliga grundläggande principer som konkurrenspolitiken i WTO:s medlemsstater skall följa; dessa principer bör gälla missbruk av dominerande ställning på marknaden, gränsöverskridande överenskommelser som strider mot konkurrensreglerna (karteller) och efterlevnad av bestämmelser om statligt stöd,

99. anser att bilaterala samarbetsavtal mellan enskilda avtalsparter inom WTO kan vara lämpliga komplement till det multilaterala tillvägagångssättet,

100. hänvisar i övrigt till sin särskilda resolution av den ... november 1996 om expertgruppens rapport om konkurrenspolitiken i den nya handelsordningen: förstärkning av internationellt samarbete och internationella regler (KOM(95)0359 - C4-0352/95) ((Del II.., protokollet av detta datum.)),

101. noterar de ansträngningar som görs runtom i världen för att skapa regionala områden för ekonomisk integration och anser inte att dessa processer, så länge de följer modellen för öppen integration, står i strid med det multilaterala världshandelssystemet, utan att de snarare är utgångspunkter för en världsomspännande inre marknad, som på lång sikt är målet för liberaliseringsprocessen inom GATT och WTO,

102. föreslår att det i WTO:s arbetsprogram införs ett förtydligande av förfarandena för att avgöra vad som utgör en tullunion och ett frihandelsområde enligt artikel XXIV i GATT, så att tydligare kriterier kan fastställas för att bedöma enskilda ekonomiska organisationers överensstämmelse med GATT,

103. uppdrar åt sin delegation som deltar i ministerkonferensen i Singapore att framföra de åsikter som antagits i denna resolution till WTO:s övriga avtalsparter; anser att delegationen skall lägga fram dessa synpunkter vid det extra sammanträde EU-rådet skall hålla i Singapore den 10 december 1996 och att delegationen vid detta tillfälle bör informeras, i enlighet med artikel J 7 i Fördraget om Europeiska unionen, om de ståndpunkter rådet intagit i fråga om de texter som skall läggas fram för godkännande för konferensen,

104. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till kommissionen och rådet, medlemsstaternas regeringar och parlament samt de avtalsparter som samlas i Singapore vid WTO:s ministerkonferens i december 1996.