SV    SV  
 EUROPEISKA  
KOMMISSIONEN 
Bryssel den 26.6.2013  
COM(2013) 445 final 
2013/0211 (NLE) 
  
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING 
om genomförande av elfte Europeiska utvecklingsfonden 
 
SV 2   SV MOTIVERING  
1. BAKGRUND  TILL  FÖRSLAGET 
Fattigdom är ett stort problem i länderna i Afrika, Västindien och Stilla havsområdet (nedan 
kallade AVS-staterna ). Många av dem har halkat ef ter i sitt arbete med att uppnå 
millennieutvecklingsmålen och en hållbar utveckling. EU hjälper AVS-staterna att ta itu med dessa problem. EU måste fortsätta stödja AVS-sta terna i deras strävanden för att minska, och 
till slut även helt utro ta, fattigdomen, samtidigt som de också skapar en hållbar utveckling och 
gradvis integrerar sig i den globala ekonomin.  
EU har särskilt nära förbindelser med de utvecklingsländer som tillhör AVS-gruppen i form 
av partnerskapsavtalet mellan AVS-staterna, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och 
dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 för en period av 
20 år
1 (nedan kallat Cotonouavtalet ). Europeiska utvecklingsfonden (nedan kallad EUF ) är 
det viktigaste instrument som EU förfogar över för att tillhandahålla sitt stöd till 
utvecklingssamarbete inom ramen för Cotonouavtal et med AVS-staterna och för att finansiera 
sitt samarbete med de utomeuropeiska länderna och territorierna (nedan kallade ULT) inom 
ramen för associeringsbeslutet för ULT (nedan kallat ULT-beslutet ). EUF finansieras inte via 
EU:s budget utan av bidrag från medlemsstaterna . Storleken på dessa bi drag fastställs på 
grundval av en särskild fördelningsnyckel. Varje EUF ingås för en flerårsperiod.  
Vad gäller den fleråriga budgetramen för perioden efter 2013 så har Europeiska 
kommissionen i sitt meddelande En budget för Europa 20202 föreslagit ett totalt belopp 
(30 318,7 miljoner euro i 2011 års priser, dvs. 34 275,6 miljoner euro i löpande priser) till 
elfte EUF för samarbetet med AVS-staterna och ULT. Kommissionen har även antagit ett 
meddelande som beskriver de viktigaste inslag som skulle kunna ingå i det interna avtalet för 
elfte EUF som täcker perioden den 1 januari 2014–31 december 20203. Europeiska 
kommissionen utgår från antagandet att Europe iska unionen och dess medlemsstater kommer 
att enas om inrättandet av en finansieringsmeka nism (elfte EUF) samt fatta beslut om den 
exakta tidsperioden för denna mekanism (2014–2020)  och om det belopp som ska anslås till 
den för genomförandet av AVS–EU-partnerska psavtalet, samt att företrädarna för 
medlemsstaternas regeringar kommer att ingå det interna avtalet för elfte EUF. Europeiska 
rådet fastställde det totala bel oppet för elfte EUF i sina slutsa tser från den 8 februari 2013, 
dvs. 30 506 miljoner euro i löpande priser4. 
De nya utmaningar som tillkommit samt de prioriteringar som fastställs i Europa 2020-
strategin har lett till att kommissionen la gt fram ett förslag till ändring av 
genomförandeförordningen för elfte EU F i överensstämmelse med meddelandet Att göra 
EU:s utvecklingspolit ik mer effektiv:  en agenda för förändring5 från den 13 oktober 2011. Det 
europeiska samförståndet om utveckling som antogs den 22 december 2005 och de 
internationellt överenskomna principerna om biståndseffektivitet, vilka även omfattar 
                                                 
1 EGT L 317, 15.12.2000, s. 3. Avtalet ändrat genom det avtal som undertecknades i Luxemburg den 25 
juni 2005 (EUT L 287, 28.10.2005, s. 4) och det avtal som undertecknades i Ouagadougou den 22 juni 
2010 (EUT L 287, 4.11.2010, s. 3).  
2 KOM(2011) 500. 
3 KOM(2011) 837. 
4 EUCO 37/13 + EUCO 37/13 COR 1. 
5 KOM(2011) 637. 
SV 3   SV Busandokumentet (2011), ingår även de i den allmänna politiska ramen för 
programplaneringen och ge nomförandet av elfte EUF.   
2. RESULTAT  AV SAMRÅD  MED  BERÖRDA  PARTER  OCH  
KONSEKVENSBEDÖMNINGAR 
Offentligt samråd  
Kommissionen höll ett offentligt samråd om den framtida finansieringen av EU:s yttre 
åtgärder mellan den 26 november 2010 och den 31 januari 2011. Denna process grundade sig 
på en internetenkät och ett bakgrundsdokument med titeln Vilken finansiering av EU:s yttre 
åtgärder efter 2013?  Svaren tydde i allmänhet inte på att det finns behov av några större 
ändringar av de nuvarande genomförandemekanism erna, men en betydande majoritet av de 
svarande uttalade sig för större flexibili tet och fler förenklingar i genomförandet. 
Konsekvensbedömning  
Kommissionen har genomfört en konsekvensbedömning6 i vilken det anges tre 
grundalternativ för varje mål som identifierats  (ökad differentiering och koncentration, ökad 
samordning med medlemsstaterna och ökad användning av innovativa 
finansieringsinstrument, ökad flexibilitet). Dessa är alternativet ”ingen åtgärd” (ingen ändring 
jämfört med tionde EUF) och två underalternativ för ändring av EUF-regelverket. Alternativet 
”ingen åtgärd” godtogs inte efte rsom det inte skul le lösa de proble m som konstaterats. 
Underalternativen löste problemen i varierande  utsträckning och med olika konsekvenser. I 
konsekvensbedömningen dras slutsatsen att det andra underalternativet, som bäst tar hänsyn 
till de nya reviderade strategiska riktlinjerna fö r EU:s yttre åtgärder, är att föredra för alla 
målen, eftersom det 
– tack vare sitt snävare geografiska fokus bi drar till att föra resu rserna dit de bäst 
behövs och således kan ge st örst effekt och mervärde, 
– tack vare sitt snävare sektoriella fokus bi drar till att koncentr era resurserna till 
ett begränsat antal sektorer, vilk et ökar EU:s kritiska massa,  
– gör att effektiviteten och den politi ska tyngden hos EU-biståndet ökas genom 
en längre driven arbetsfördelning mellan  givarna, gemensam programplanering 
och användande av EU-förvaltningsfonder, 
– ökar den finansiella hävstångseffekten  för EU:s bidragsresurser genom 
användandet av innovativa finansieringsinstrument, 
– gör det möjligt att snabbt anpassa bistå ndsanslagen när detta är nödvändigt på 
grund av ändrade omständigheter eller en  särskild situation (t.ex. kriser, 
instabilitet eller övergångssitua tioner) och att genomföra en mer 
incitamentsbaserad strategi.  
                                                 
6 http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexU riServ.do?uri=SEC:2011:1459:FIN:EN:PDF 
SV 4   SV 3. FÖRSLAGETS  RÄTTSLIGA  ASPEKTER 
De viktigaste målen för EU:s yttre åtgärder fastställs i Lissabonfördr aget (artikel 21 EU-
fördraget). Dessutom är det främsta målet för EU:s utvecklingssamarb ete (artikel 208 i EU-
fördraget) att minska och på lång sikt utro ta fattigdom. Unionen kommer i detta sammanhang 
att respektera de åtaganden och de mål so m den godkänt inom ramen för FN och andra 
internationella organisationer.  
Vad gäller samarbetet med AVS-staterna och regionerna finns förutom detta ramverk även 
Cotonouavtalet. 
Kommissionen lägger fram detta förslag på grun dval av det interna avtalet för elfte EUF7, i 
vilket det anges att en råds förordning om genomförandet av elfte EUF inom ramen för 
Cotonouavtalet bör antas enhälligt på förslag av kommissionen och efter samråd med Europeiska investeringsbanken (EIB).  
4. BUDGETKONSEKVENSER 
Ej tillämpligt. 
5. HUVUDINSLAG 
Genomförandeförordningen fö r elfte EUF har utarbetats i syfte att uppnå följande mål: 
– Att, i linje med de centrala principerna om  förenkling och ökad effektivitet, anpassa 
texten så långt som möjligt till de viktigaste bestämmelserna i kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om inrättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete
8 (nedan kallad DCI-förordningen ) 
(särskilt bestämmelserna om programplan ering) och i kommissionens förslag till 
Europaparlamentets och rådets föror dning om fastställande av gemensamma 
bestämmelser och förfaranden för genomför andet av Europeiska unionens instrument 
för yttre åtgärder9 (nedan kallad CIR-förordningen ) (särskilt best ämmelserna om 
genomförande), vilken medför förenklade och harmoniserade genomförandebestämmelser och förfaranden fö r alla instrumenten för yttre åtgärder 
(med undantag för EUF och Grönland). Denna anpassning tar även hänsyn till 
resultaten av de förhandlingar om dessa te xter som fördes i rådet (Coreper-nivå) och 
i parlamentets utskott i samband med utarbetandet av detta förslag samt till de kompromisser som är godtagbara för ko mmissionen. Dessutom förbehåller sig 
kommissionen rätten att ändra de tta förslag efter det att det antagits och förhandlas i 
rådet så att det blir möjligt att hela tiden se till att förslaget är samstämmigt med 
texterna till DCI-förordninge n och CIR-förordningen som förhandlas parallellt. 
Anpassningen är ett steg på vägen mot e tt eventuellt införande av EUF i EU:s budget 
i den fleråriga budgetramen för periode n efter 2020, i linje med kommissionens 
förslag i meddelandet En budget för Europa 2020  och Europeiska rådets slutsatser 
från den 8 februari 2013. 
                                                
 
7 Inför hänvisning till det interna avtalet för elfte EUF. 
8 KOM(2011) 840. 
9 KOM(2011) 842. 
SV 5   SV – Att garantera att texten både är förenl ig med bestämmelserna i Cotonouavtalet, 
särskilt bilaga IV om genomförande- och förvaltningsförfaranden, och innebär en 
förenkling jämfört med genomförandeförordningen för tionde EUF10. 
Avdelning I: Mål och allmänna principer – artiklarna 1 och 2  
Artikel 1 (Mål och kriter ier för stödberättigande)  har så lång som möjligt anpassats till 
artikel 2 i kommissionens förslag till DCI-för ordning som behandlar mål och kriterier för 
stödberättigande, men innehåller också en hänvi sning till de bredare mål, principer och 
värderingar som beskrivs i Cotonouavtalet samt till de utvecklingsmål och samarbetsstrategier 
som fastställs i unionens olik a strategier, t.ex. agendan för förändring. Denna artikel 
föreskriver även att de kriterier för offentlig t utvecklingsbistånd som fastställts av OECD:s 
biståndskommitté (DAC) ska uppfyllas så lång som möjligt. Den förklarar även på vilket sätt 
de humanitära instrumenten och EUF-instrumenten kompletterar varandra. 
Artikel 2 (Allmänna principer)  har anpassats till artikel 3.5–3.10 i kommissionens förslag 
till DCI-förordning. Detta försla g anger de viktigaste prin ciperna för genomförandet av 
förordningen, dvs. ökad samstämmighet mellan EU:s olika yttre åtgärder, förbättrat samarbete 
med medlemsstaterna och andra bilaterala eller multilaterala givare och en utvecklingsprocess 
som leds av ett partnerland eller en part nerregion med ömsesidig ansvarighet, genom 
utvecklingsstrategier som omfatta r alla och i vilka al la kan delta, med användning av effektiva 
och innovativa samarbetsmetoder i enlighet med bästa praxis från OECD/DAC för att 
därigenom förbättra biståndets verkningar och minska överlappni ng och dubbelarbete. 
Avdelning II: Programplanering och tillde lning av medel – artiklarna 3 till 7  
Artikel 3 (Allmän ram för tilldelning av medel)  fastställer den allmänna ramen för 
tilldelning av medel inom ramen för EUF. Den har så långt som möjligt anpassats till artikel 
3.2 i kommissionens förslag till DCI-förordni ng, som grundar sig på principen om en 
differentierad strategi gentemot  partnerländerna. Artikel 3 föreskriver att principerna i 
meddelandet Att göra EU:s utvecklings politik mer effektiv:  en agenda för förändring  ska 
tillämpas på EUF och att kraven i Cotonouavtal et beträffande resursti lldelning (de kriterier 
som anges i artikel 3 i bilaga IV till Cotonouavt alet) ska iakttas. Tilldelningskriterierna anges 
således i två punkter. I punkt 1 erinras om Cot onouavtalets krav vad gäller behov och resultat 
och i punkt 2 fastställs mer i detalj de different ierade kraven från agendan för förändring som 
ska användas vid fastställandet av de vägledan de nationella tilldelningarna (behov, kapacitet, 
åtaganden och resultat). 
Artikel 4 (Allmän ram för programplanering)  fastställer den allmänna ramen för EUF-
programplaneringen inom ramen för denna föror dning. I denna artikel erinras om principerna 
om partnerskap och anpassning i Cotonouavtal et, dvs. att programplaneringen så lång som 
möjligt ska ske gemensamt med det beröra part nerlandet eller den berörda regionen och i 
ökad utsträckning anpassas till landets eller regionens egna  strategier för 
fattigdomsbekämpning. Artikeln innehåller äv en vissa inslag från artikel 10.2 i 
kommissionens förslag till DCI-f örordning, dvs. det fastställs att medlemsstaterna ska delta 
fullt ut i programplaneringen i syfte att säkerstä lla att unionens och medlemsstaternas åtgärder 
ger synergier och kompletterar varandra. På grund av EUF-fina nsieringens särskilda natur 
föreskrivs det att även alla övriga medlemsstat er ska delta, även de som inte är lokalt 
                                                 
10 Rådets förordning (EG) nr 617/2007, EUT L152, 13.6.2007, s. 1. 
SV 6   SV företrädda. Samrådsförfarandet kommer också att omfatta andra givare och utvecklingsaktörer 
samt det civila samhället och re gionala och lokala myndigheter.  
I artikel 4.3 anges de omständigheter som enligt Cotonoua vtalet gör att kommissionen får anta 
särskilda bestämmelser om en unilateral prog ramplanering och ett unila teralt genomförande 
av utvecklingsbiståndet. 
I artikel 4.4 erinras om EU:s mål att koncentrera biståndet, vilket presenterades i meddelandet 
Att göra EU:s utvecklingspolitik me r effektiv: en agenda för förändring , vilket begränsar den 
bilaterala programplaneringen till tre sektor er (jämför artikel 5.4 i förslaget till DCI-
förordning).  
Artikel 5 (Programplaneringsdokument)  har så lång som möjligt anpassats till artikel 11 i 
kommissionens förslag till DCI-för ordning. I denna artikel faststä lls kravet på att utarbeta 
strategidokument för de berörda länderna och regionerna och, på grundval av dessa 
dokument, fleråriga vägledande program samt a nges de principer som ska ligga till grund för 
dessa dokument. Artikeln räknar även upp de fa ll där strategidokument behöver tas fram för 
att förenkla och effektivisera programplane ringsprocessen samt främja en gemensam 
programplanering med medlemsstaterna och an passningen till utveckli ngsländers nationella 
program. Genom artikeln införs även möjligheten att ha ett gemensamt ramdokument som fastställer en heltäckande EU-strategi, varav utvecklingspolitiken skulle vara en del. I överensstämmelse med Cotonouavtalets princip om  partnerskap krävs det att partnerlandets 
regering ger sitt godkännande för att man ska kunna använda sig av alternativa programplaneringsdokument. Får man inte ett så dant godkännande måste ett strategidokument 
utarbetas. 
I artikel 5.5 och 5.6 faststä lls i enlighet med Cotonouavtal et EUF-specifika typer av 
programplanering, nämligen för samarbete me llan AVS-stater och särskilda stödprogram.  
Artikel 6 (Programplanering för länder och regioner i krissituationer, 
efterkrissituationer ell er instabila situationer)  har anpassats till artik el 12 i kommissionens 
förslag till DCI-förordning. I denna artikel anges det att man vid utarbetandet av 
programplaneringsdokument för länder i krissitua tioner, efterkrissitua tioner eller instabila 
situationer ska ta hänsyn till dessa länders särskild a behov och förhållanden.  
Artikel 7 (Godkännande och ändring av programplaneringsdokument)  har så lång som 
möjligt anpassats till artikel 14 i kommissi onens förslag till DCI-förordning med titeln 
Godkännande av strategidokument och ant agande av fleråriga vägledande program . I denna 
artikel anges att programplane ringsdokument (dvs. strategidoku ment, fleråriga vägledande 
program och särskilda stödprogram) ska godkännas av kommissionen i enlighet med artikel 14 i den här förordningen. Den återspeglar även bestämmelserna i Cotonouavtalet som 
föreskriver att dokument ska överlämnas till den gemensamma parlamentariska församlingen och att programplaneringsdokument måste godkä nnas av det berörda AVS-landet eller den 
berörda AVS-regionen efter det att de antagits av kommissionen. Vidare föreskrivs i denna 
artikel att programplaneringen ska ses över och vid behov även revideras (om det skett en 
betydande förändring av strategin eller progra mplaneringsprioriteringarn a). Artikel ger även 
flexibilitet och förenkling genom att den anger att det ska göras undantag för icke väsentliga 
ändringar som EUF-kommittén underrättats om. Vida re föreskrivs ett särskilt förfarande för 
att ändra programplaneringen vid vederbörlig en motiverade och tvingande skäl till 
SV 7   SV skyndsamhet. Detta förfarande motsvarar kommittéför farandet i artikel 8 i förordning (EU) nr 
182/201111, och anges i artikel 14.10 i den här förordningen. 
Avdelning III: Genomförande – artiklarna 8 till 13  
Artikel 8 (Allmän ram för genomförande)  fastställer den allmänna ramen för genomförande 
av EU:s bistånd inom ramen för budgetförordningen för elfte EUF. 
Artikel 9 (Antagande av handlingsprogram, en skilda åtgärder och särskilda åtgärder)  
har så lång som möjligt anpassats till artikel 2 i kommissionens förslag till CIR-förordning. 
Den fastställer principen att kommissionens finansieringsbeslut ska ha formen av 
handlingsprogram som grundar sig på fler åriga programplaneringsdokument. Enskilda 
åtgärder får dock vidtas utanför handlingsprog rammen, under förutsättni ng att de är i linje 
med de fleråriga programplaneringsdokumen ten. Vid särskilda fall (exceptionella 
omständigheter och oförutsedda behov) som a nges i Cotonouavtalet får kommissionen även 
vidta särskilda åtgärder som inte har föreskrivi ts i de fleråriga programplaneringsdokumenten. 
Artikeln fastställer förfarandena  för antagande av de tidigare  nämnda finansieringsbesluten. 
Vidare föreskrivs en särskild miljöprövning, bl.a. av inverkan på klimatförändring och 
biologisk mångfald. 
Artikel 10 (Ytterligare bidrag från medlemsstaterna)  beskriver villkoren för förvaltningen 
av de frivilliga bidrag som medlemsstaterna  kan lämna till kommissionen eller EIB i enlighet 
med det interna avtalet för elfte EUF. 
Artikel 11 (Skatter, tullar och avgifter)  beskriver de möjliga arrangemangen för skatter, 
tullar och avgifter, vilka är i linje med artik el 5 i kommissionens fö rslag till CIR-förordning 
och artikel 31 i bilaga IV i Cotonouavtalet. 
Artikel 12 (Skydd av unionen s ekonomiska intressen) har anpassats till artikel 7 i 
kommissionens förslag till CIR- förordning. I denna artikel föreskrivs åtgärder för att skydda 
unionens ekonomiska intressen, bl.a. genom a tt den (särskilt kommissionen, revisionsrätten 
och Olaf) ges befogenhet att företa erforderliga kont roller av de åtgärder  som finansieras inom 
ramen för instrumenten för yttre åtgärder. 
Artikel 13 (Nationalitets- och urspr ungsregler för upphandlingsförfaranden, 
förfaranden för beviljande av bidrag och andra tilldelningsförfaranden)  har inte 
anpassats till artiklarna 8 oc h 9 i kommissionens förslag ti ll CIR-förordning, eftersom den 
hänvisar till de bestämmelser om  nationalitets- och ursprungsregl er som anges i artikel 20 i 
bilaga IV till Cotonouavtalet. 
Avdelning IV: Beslutsförfaranden – artiklarna 14 till 16  
Artikel 14 (EUF-kommitténs ansvarsområde)  beskriver EUF-kommitténs uppgifter och 
deltagande i samband med genomförandet av  denna förordning. EUF-kommitténs uppgifter 
har anpassats till artikel 15 i kommissionens förs lag till CIR-förordning som hänför sig till 
                                                 
11 Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande 
av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina 
genomförandebefogenheter. 
SV 8   SV förordningen om kommittéförfaranden. Förfarandena motsvarar med tillämpliga ändringar 
artikel 3 (gemensamma bestämmelser), artikel  5 (granskningsförfarandet) och artikel 8 
(skyndsamhetsförfarandet) i förordni ng 182/2011 rörande kommittéförfaranden.  
Artikel 15 (Den fredsbevarande resursen för Afrika)  fastställer särskilda förfaranden för 
förvaltningen av den fredsbevarande resursen för Afrika). 
Artikel 16 (Kommittén för investeringsanslag)  beskriver strukturen och funktionssättet för 
den kommitté för investeringsanslag (som inrättas under EIB:s överinseende i enlighet med det interna avtalet) i samband med genomförande t av denna förordningen. Den beskriver även 
modus operandi och villkoren  för EIB:s operationer. 
Avdelning V – Slutbestämmels er – artiklarna 17 till 22 
Artikel 17 (Deltagande av ett tred jeland eller en tredjelandsregion)  grundar sig på 
genomförandeförordningen för tionde EUF och b eaktar artikel 15 i kommissionens förslag till 
DCI-förordning. Genom denna artikel utökas möjlig heten att få stöd från EUF:s anslag till 
AVS-staterna till att även omfatta utvecklings länder som inte är AVS-stater och organ för 
regional integration i vilka AVS-stater deltar. De n främjar även en förstärkning av regionala 
samarbetsprogram mellan AVS-staterna, ULT och unionens yttersta randområden. 
Artikel 18 (Övervakning, rapporteri ng och utvärdering av EUF-bistånd)  har anpassats 
till artiklarna 12 och 13 i kommi ssionens förslag till CIR-fö rordning. Den föreskriver att 
kommissionen och EIB regelbundet  ska utvärdera de strategier, program och projekt som 
genomförs samt att kommissionen ska bedöma hur effektiv själva programplaneringen är och 
vart annat år även utarbeta en rapport om hur väl denna fö rordning genomförts. Vidare 
föreskrivs att det ska företas en resultatövers yn för att bedöma i vilken utsträckning åtaganden 
och betalningar har genomförts och vilka re sultat och effekter som uppnåtts genom det stöd 
som lämnats. Investeringsanslaget ska ses över både efter halva löptid en och efter löptidens 
slut, i enlighet med bila ga II till Cotonouavtalet. 
Artikel 19 (Utgifter för klimatinsatser och biologisk mångfald)  har anpassats till artikel 14 
i kommissionens förslag till CIR-förordning. Den föreskriver ett särskilt spårningssystem som 
grundar sig på OECD-metoden med ”Riomarkörer”. 
Artikel 20 (Europeiska utrikestjänsten)  är en horisontell artikel som finns i alla 
kommissionens förslag till förordning på område t yttre åtgärder. Som ett exempel kan nämnas 
artikel 21 i kommissionens förslag till DCI-för ordning. I den anges att denna förordning ska 
tillämpas i enlighet med rådets beslut om hur den europeiska avdelnin gen för yttre åtgärder 
(Europeiska utrikestjänsten)  ska organiseras och arbeta
12, särskilt artikel 9. 
Artikel 21 (Övergångsåtgärder)  föreskriver ett överbryggningsan slag som garanterar att det 
finns medel att tillgå även om elfte EUF inte sk ulle träda i kraft i tid, särskilt med hänsyn till 
eventuella förseningar i ratificeringsprocessen för det interna avtalet för elfte EUF. Till dess att elfte EUF trätt i kraft bör således handlings program, enskilda åtgärder, särskilda åtgärder 
och särskilda handlingsprogram för stödutgifter  finansieras med återstående medel från 
tidigare EUF och medel som frigjorts från pr ojekt inom ramen för dessa EUF. Medel som 
                                                
 
12 Rådets beslut (EU) nr 2010/427. 
SV 9   SV avsatts13 inom ramen för överbryggni ngsanslaget ska redovisas under elfte EUF. Genom att 
enhälligt anta denna förordning beslutar rådet om användning av de återstående beloppen från 
tidigare EUF, i enlighet med artikel 1.5 i det in terna avtalet för tionde EUF och artikel 5 i 
bilaga Ib till Cotonouavtalet. Denna artikel föreskriver även att budgetförordningen för tionde 
EUF ska fortsätta att gälla i avvaktan på att budgetförordningen för elfte EUF träder i kraft.  
Artikel 22 (Ikraftträdande)  föreskriver att denna förordning  ska tillämpas från och med den 
1 januari 2014 till och med den sista tillämpnings dagen för det interna avtalet för elfte EUF. 
                                                 
13 ”Godkänts” enligt EIB:s terminologi. 
SV 10   SV 2013/0211 (NLE) 
Förslag till 
RÅDETS FÖRORDNING 
om genomförande av elfte Europeiska utvecklingsfonden 
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR  ANTAGIT DENNA FÖRORDNING 
med beaktande av fördraget om Europeiska unionen och fördraget om  Europeiska unionens 
funktionssätt, 
med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, 
Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, unde rtecknat i Cotonou den 23 juni 2000
14 (nedan kallat 
Cotonouavtalet ), 
med beaktande av det interna avtalet mellan fö reträdarna för medlemsstaternas regeringarna, 
församlade i rådet, om finansiering av Eu ropeiska unionens bistånd inom den fleråriga 
budgetramen för perioden 2014–2020 i enlighet me d AVS–EU-partnerskapsavtalet och om 
tilldelning av ekonomiskt stöd till  de utomeuropeiska länder och te rritorier på vilka den fjärde 
delen i fördraget om Europeiska uni onens funktionssätt är tillämplig15 (nedan kallat det 
interna avtalet ), särskilt artikel 10.1, 
med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska i nvesteringsbankens yttrande, och 
av följande skäl: (1) I AVS–EU-ministerrådets beslut nr …
16 fastställs den fleråriga budgetramen för 
samarbetet med AVS-staterna för peri oden 2014–2020 genom anta gande av en ny 
bilaga Ic till  Cotonouavtalet. 
(2) I det interna avtalet fastställs de olik a finansieringsramarna för elfte Europeiska 
utvecklingsfonden (nedan kallad elfte EUF ) samt bidragsnyckeln för och bidragen till 
elfte EUF. Vidare inrättas EUF-kommitté n och kommittén för investeringsanslag 
(nedan kallad investeringskommittén ) samt fastställs röstfördelningen för dessa 
kommittéer och principen om att de ska fatta  sina beslut med kvalificerad majoritet. 
(3) Vidare fastställs det totala beloppet för unionens bistånd till gruppe n av stater i Afrika, 
Västindien och Stillahavsområdet (nedan kallade AVS-staterna ) (med undantag av 
                                                 
14 EGT L 317, 15.12.2000, s. 3. Avtalet ändrat genom det avtal som undertecknades i Luxemburg den 25 
juni 2005 (EUT L 287, 28.10.2005, s. 4) och det avtal som undertecknades i Ouagadougou den 22 juni 2010 (EUT L 287, 4.11.2010, s. 3). 
15 Inför hänvisning till det interna avtalet för elfte EUF: EUT (…) 
16 Inför hänvisning till AVS–EU-ministerrådets beslut: EUT (…) 
SV 11   SV Sydafrika) och de utomeuropeiska lände rna och territorierna (nedan kallade ULT) för 
sjuårsperioden 2014–2020 till 30 506 miljoner eu ro, vilket finansieras med medel från 
medlemsstaterna. Av detta belopp ska (…) m iljoner euro anslås till AVS-staterna i 
enlighet med den fördelning som anges i den fleråriga budgetramen för 2014–2020 i 
bilaga Ic till Cotonouavtalet , (…) miljoner euro anslås till ULT och (…) miljoner euro 
anslås till kommissionen för stödutgifter i förbindelse med kommissionens 
programplanering och genomförande av EUF. 
(4) Anslaget från elfte EUF till ULT regleras av rådets beslut (…) av den (…) om 
associering av de utomeuropeiska ländern a och territorierna med Europeiska unionen17 
och dess genomförandebestämmelser samt ev entuella senare uppdateringar av dessa. 
(5) Åtgärder som omfattas av och är berättig ade till stöd enligt rådets förordning (EG) 
nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd18 bör få finansieras från elfte 
EUF endast under exceptionella omständighe ter när stödet behövs för att säkerställa 
kontinuitet i samarbetet vid övergången från krissituation till stabila utvecklingsförhållanden och inte kan finans ieras från Europeiska unionens allmänna 
budget. 
(6) Den 11 april 2006 godkände rådet principen att finansiera den fredsbevarande resursen 
för Afrika från elfte EUF. 
(7) AVS-staterna kommer även att vara berättigade till stöd från unionen under de 
tematiska program som föreskrivs i Europapa rlamentets och rådets förordning (…) av 
den (…) om inrättande av ett finansieri ngsinstrument för utvecklingssamarbete, 
Europaparlamentets och rådets förordni ng (…) av den (…) om inrättande av ett 
partnerskapsinstrument för samarbete me d tredjeländer, Europaparlamentets och 
rådets förordning (…) av den (…) om inrä ttande av ett stabilitetsinstrument samt 
Europaparlamentets och rådets förordni ng (…) av den (…) om inrättande av ett 
finansieringsinstrument för främjande av de mokrati och mänskliga rättigheter i hela 
världen. Dessa program bör tillföra ett mervärde till, vara förenliga med samt 
komplettera de program som finans ieras med medel från elfte EUF. 
(8) Såsom anges i artikel 13.2 i Europaparlamen tets och rådets förordning (EU) nr […] 
om inrättande av Erasmus för alla – Unionens program för allmän utbildning, yrkesutbildning, ungdom och idrott
19, ska det i syfte att främja den internationella 
dimensionen inom den högre utbildningen anslås ett preliminärt belopp på 1 812 100 000 euro från de olika instrumenten för yttre förbindelser (instrumentet för utvecklingssamarbete, europeiska grannskaps instrumentet, instrumentet för stöd inför 
anslutningen, partnerskapsinstrumentet sa mt Europeiska utvecklingsfonden) till 
insatser inom rörlighet i utbildningssyfte til l eller från tredjeländer och till samarbete 
och politisk dialog med myndigheter/institutio ner/organisationer från dessa länder. 
Bestämmelserna i förordningen (EU) nr […] om Erasmus för alla ska gälla för 
användningen av dessa medel. Medlen kommer att bli tillgängliga genom två fleråriga 
anslag som endast täcker de fyra första år en respektive de tre återstående åren. Denna 
finansiering kommer att återspeglas i de n fleråriga vägledande programplaneringen 
inom ramen för denna förordning, i övere nsstämmelse med de berörda ländernas 
fastställda behov och prioriteringar. Vid be tydande oförutsedda omständigheter eller 
                                                
 
17 Inför hänvisning till det revide rade ULT-beslutet: EUT (…) 
18 EGT L 163, 2.7.1996, s. 1. 
19 EUT L […]. 
SV 12   SV betydande förändringar i de politiska fö rutsättningarna bör anslagen ses över i 
överensstämmelse med EU:s utri kespolitiska prioriteringar. 
(9) Det regionala samarbetet mellan AVS -staterna, ULT och unionens yttersta 
randområden bör främjas ytterligare. 
(10) För att genomföra elfte EUF bör förf arandet för programplanering, granskning och 
godkännande av bistånd fastställas, liksom nä rmare föreskrifter för övervakningen av 
hur biståndet används. För att anta genomförandeförordningen och budgetförordningen samt för att, bla nd annat, inrätta EUF-kommittén och 
investeringskommittén antog företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, den (…) beslut (…) om provis orisk tillämpning av det interna avtalet
20. 
(11) Det europeiska samförståndet om utveckling av den 22 december 200521 och rådets 
slutsatser om kommissionens meddelanden Att göra EU:s utvecklingspolitik mer 
effektiv:  en agenda för förändring22 och Det framtida upplägget för budgetstödet från 
EU till tredjeländer23 bör utgöra den allmänna pol itiska ramen att följa vid 
programplaneringen och genomförandet av elfte EUF. Denna ram omfattar även de internationellt överenskomna principerna om biståndseffektivitet som t.ex. principerna 
i Parisförklaringen om biståndseffe ktivitet (2005), EU:s uppförandekod om 
komplementaritet och arbetsfördelning inom utvecklingspolitiken (2007), EU:s 
riktlinjer för Accra-hand lingsplanen (2008), Busandokumentet (2011) och FN:s 
konvention om rättigheter för personer me d funktionsnedsättning, vilken unionen är 
part i. 
(12) Unionen strävar även efter att skapa sa mstämmighet mellan unionens yttre åtgärder på 
andra områden vid utformningen av sin politik för utvecklingssamarbete, sin 
strategiska planering och programplanering samt vid genomförandet av sina åtgärder. 
(13) Klimatförändring och skydd av miljön hör  till de stora utmaningar som unionen står 
inför och där det finns ett akut behov av åt gärder på internatione ll nivå. I enlighet med 
den avsikt som redovisas i kommissionens meddelande En budget för Europa 2020  av 
den 29 juni 2011 bör denna förordning så långt som möjligt bidra till målet att öka den andel av EU:s totala budget som avser k limatåtgärder till minst 20 %, dock med 
iakttagande av den princip om partners kap med AVS-staterna  som fastslås i 
Cotonouavtalet. Åtgärder i ri ktning mot ett koldioxidsnålt och klimattåligt samhälle 
bör närhelst det är möjligt vara ömsesidigt stödjande så att deras verkan förstärks. 
(14) Såväl unionen som de enskilda medlemsst aterna bör se till att skapa mer konsekvens 
och komplementaritet i sin politik för utveck lingssamarbete, bland annat genom att ta 
fasta på partnerländernas och partnerregionernas priori teringar på landsnivå och 
regional nivå. För att man ska kunna gara ntera att unionens och medlemsstaternas 
utvecklingspolitik och samarbetspolitik verk ligen kompletterar och förstärker varandra 
bör man fastställa förfaranden för gemens am programplanering som bör användas när 
så är möjligt och lämpligt. 
                                                
 
20 Inför hänvisning till beslutet om provisorisk tillämpning.  
21 EUT C 46, 24.2.2006, s. 1. 
22 Rådets dokument 9369/12 av den 14 maj 2012. 
23 Rådets dokument 9371/12 av den 14 maj 2012. 
SV 13   SV (15) Vid toppmötet mellan EU och Afrika i december 2007 antogs det strategiska 
partnerskapet Afrika–EU24, vilket därefter bekräftade s vid toppmötet mellan EU och 
Afrika i november 2010. Rådet har även antagit slutsatser om den gemensamma 
partnerskapsstrategin för EU oc h Västindien den 19 november 201225, vilka ersätter 
rådets slutsatser om partnerskapet mella n EU och Västindien av den 11 april 2006. 
Vad gäller Stillahavsområdet har råde t antagit slutsatser om ett förnyat 
utvecklingspartnerskap mellan EU och Stillahavsområdet den 14 maj 201226, vilka 
uppdaterar och kompletterar den strategi som antogs 2006 (rådets slutsatser av den 17 
juli 2006). 
(16) Under hela utgiftscykeln bör Europeis ka unionens ekonomiska intressen skyddas med 
hjälp av proportionella åtgärder som ska göra det möjligt att förebygga, spåra och utreda oriktigheter, at t återkräva sådana medel som förl orats eller som utbetalats eller 
använts felaktigt och att fast ställa påföljder vid behov. Dessa åtgärder bör genomföras 
i överensstämmelse med de tillämpliga avtale n med internationella organisationer och 
tredjeländer.  
(17) Enligt artikel 1.5 i det interna avtalet fö r tionde EUF och artike l 5 i bilaga Ib till 
Cotonouavtalet får det inte i ngås åtaganden för medel från  tionde EUF (med undantag 
för de belopp som anslagits till inve steringsanslaget, exklusive därmed 
sammanhängande räntesubventioner) efter den 31 december 2020, såvida inte rådet 
enhälligt beslutar något annat på förslag fr ån kommissionen. Det bör  således fastställas 
att dessa medel ska användas för att säkerstä lla kontinuitet om elfte EUF inte skulle 
träda i kraft i tid. Som ett kom plement till artikel 10 i det interna avtalet för elfte EUF, 
där det anges att genomförandeförordningen för tionde EUF ska fortsätta att gälla i 
avvaktan på att genomförandeförordninge n för elfte EUF antas, bör det även 
föreskrivas att budgetförordningen för tionde EU F ska fortsätta att gälla i avvaktan på 
att budgetförordningen för elfte EUF antas.  
(18) Hur den europeiska avdelningen för yttr e åtgärder (Europeiska utrikestjänsten) ska 
organiseras och arbeta anges i rådets beslut 2010/427/EU.  
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. 
AVDELNING
 I 
MÅL  OCH  ALLMÄNNA  PRINCIPER 
Artikel 1 
Mål och kriterier fö r stödberättigande  
1. Det geografiska samarbetet med AVS-st aterna och AVS-regionerna inom ramen för 
elfte EUF ska grunda sig på de mål, grund läggande principer och värderingar som 
återspeglas i de allmänna best ämmelserna i Cotonouavtalet. 
                                                 
24 Rådets dokument 16344/07. 
25 Rådets dokument 16455/12. 
26 Rådets dokument 9877/12. 
SV 14   SV 2. Inom ramen för de principer och mål som gäller för unionens yttre åtgärder och det 
europeiska samförståndet om utveckling,  med senare ändringar och tillägg, ska 
följande gälla:  
(a) Det främsta målet för samarbetet enligt denna förordning ska vara att minska 
och på lång sikt utrota fattigdomen. 
(b) Samarbetet enligt denna föror dning ska även bidra till att 
i) främja en hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling, och ii) befästa och stödja demokrati, rä ttsstatsprincipen, god samhällsstyrning, 
mänskliga rättigheter och relevanta pr inciper i den internationella rätten.  
Relevanta indikatorer, bla nd annat indikatorer för mäns klig utveckling som t.ex. 
millennieutvecklingsmål 1 för punkt a och millennieutvecklingsmål 1 till 8 för punkt 
b och, efter 2015, övriga indikato rer som överenskommits på internationell nivå av 
unionen och dess medlemsstater, ska använd as för att mäta om dessa mål har 
uppnåtts. 
3. Programplaneringen ska utformas så att den i största möjliga utsträckning uppfyller 
de kriterier för offentligt utvecklings bistånd som fastställts av OECD:s 
biståndskommitté (DAC).  
4. Åtgärder som omfattas av och som är bi dragsberättigande enligt rådets förordning 
(EG) nr 1257/96 av den 20 juni 1996 om humanitärt bistånd
27 ska i princip inte 
finansieras inom ramen för den här föror dningen, utom om det är nödvändigt för att 
trygga kontinuiteten i samarbetet vid övergån gen från en krissituation till stabila 
utvecklingsförhållanden. I dessa fall ska man fästa särskild vikt vid att se till att det 
finns en koppling mellan det humanitära bi ståndet, återanpassningsbiståndet och 
utvecklingsbiståndet.  
Artikel 2 
Allmänna principer  
1. Vid genomförandet av denna förordning ska konsekvens med andra områden av 
unionens yttre åtgärder och med andra be rörda politikområden samt konsekvens i 
utvecklingspolitiken säkerställas i en lighet med artikel 208 i fördraget om 
Europeiska unionens funktionssätt. Därför ska åtgärder som finansieras enligt denna 
förordning, inbegripet dem som förvaltas av  Europeiska invest eringsbanken (EIB), 
bygga på den samarbetspolitik som faststä lls i dokument såsom överenskommelser, 
deklarationer och handlingsplaner som är gemensamma för EU och berörda 
tredjeländer och regioner, samt på unionens beslut, sä rskilda intressen, politiska 
prioriteringar och strategier. 
2. Unionen och medlemsstaterna ska eftersträva regelbundna och täta 
informationsutbyten, inbegripet med andra givare, och främja bättre samordning och 
komplementaritet mellan givarna genom a tt arbeta för en gemensam flerårig 
programplanering grundad på partnerlände rnas strategier för fattigdomsbekämpning 
                                                 
27 EGT L 163, 2.7.1996, s. 1. 
SV 15   SV eller jämförbara strategier. De får genom föra gemensamma åtgärder, bland annat 
gemensamma analyser av och gemensamma sv arsåtgärder på dessa strategier, i syfte 
att identifiera sektorer för prioriterade in satser och göra arbetsfördelningar inom ett 
land, genom gemensamma uppdrag för alla givare och genom användning av arrangemang för samfinansier ing och delegerat samarbete.  
3. Unionen ska främja en multilateral strategi  för globala utmaningar och i tillämpliga 
fall samarbeta med medlemsstaterna och part nerländerna i detta hänseende. Den ska i 
tillämpliga fall främja samarbete med inte rnationella organisationer och organ och 
andra bilaterala givare. 
4. Förbindelserna mellan EU och dess medl emsstater och partnerländerna ska grunda 
sig på och främja de geme nsamma värderingar som rör mänskliga rättigheter och 
rättsstatsprincipen samt principerna om ägarskap och ömsesidig ansvarighet.  
Dessutom ska det i förbindelserna med part nerländerna tas hänsyn till hur väl dessa 
länder sluter upp bakom och genomför in ternationella avtal och avtalsmässiga 
förbindelser med unionen. 
5. Unionen ska främja ett effektivt samarb ete med partnerländer och partnerregioner i 
enlighet med bästa internationella praxis. Den ska så lång som möjligt anpassa sitt bistånd till sina partners nationella oc h regionala strategier, reformpolitik och 
förfaranden samt stödja demokratiskt ägarsk ap och nationell ansvarighet. I detta syfte 
ska unionen främja:  
(a) En utvecklingsprocess som leds och ägs av  partnerlandet elle r partnerregionen, 
vilket omfattar ökad användning av lokal expertis. 
(b) Egenmakt för befolkningen i partnerl änderna, utvecklingsstrategier som 
omfattar alla och i vilka alla kan delta, med bred medverkan av alla samhällssegment i utvecklingsprocesse n och i den nationella och regionala 
dialogen, inbegripet den politiska dialoge n. Det ska läggas särskild vikt vid den 
roll som parlamentet, de lokala myndighe terna respektive det civila samhället 
har att spela, bl.a. vad gäller medi nflytande, tillsyn och ansvarighet. 
(c) Effektiva metoder och instrument för samarbete i enlighet med OECD/DAC:s 
bästa praxis, vilket inbe griper innovativa instrume nt såsom en blandning av 
bidrag och lån och andra riskdelningsme kanismer inom utvalda sektorer och 
länder samt engagemang från den privat a sektorn, varvid hänsyn ska tas till 
frågorna om skuldhållbarhet och antal mekanismer för detta. Alla program, 
insatser och metoder och instrument för samarbete ska anpassas efter varje 
partnerlands eller partnerregions särs kilda förhållanden, med tonvikt på 
programbaserade tillvägagångssätt, tillhandahållande av förutsebar 
biståndsfinansiering, mobilisering av privat a resurser, inbegripet resurser från 
den lokala privata sektorn, icke-diskr iminerande tillgå ng till grundläggande 
tjänster för alla samt utveckling och användning av landsspecifika system.  
(d) Mobilisering av inhemska intäkter och förstärkning av partnerländernas 
skattepolitik i syfte att minska fa ttigdomen och biståndsberoendet. 
(e) Bättre genomslag för politiska stra tegier och programplanering genom 
samordning, konsekvens och harmoniseri ng mellan givare i syfte att skapa 
SV 16   SV synergieffekter och undvika överla ppningar och dubbelarbete, förbättra 
komplementariteten och stödja ini tiativ som omfattar alla givare. 
(f) Samordningen i partnerländer och partnerregioner ska ske med tillämpning av 
överenskomna riktlinjer oc h principer för bästa praxis när det gäller 
samordning och biståndseffektivitet. 
(g) Resultatbaserade utvecklingsstrate gier, bl.a. öppna och landstyrda 
resultatramar, som i förekommande fall grundar sig på internationellt 
överenskomna mål och indikatorer, såso m dem för millennieutvecklingsmålen, 
för att bedöma och rapportera resultat,  t.ex. output, utfa ll och effekt för 
utvecklingsbiståndet. 
6. Unionen kommer bland annat att stödja bilateralt, regionalt och multilateralt 
samarbete och dialog, partnerskaps avtalens utvecklingsdimension och 
trepartssamarbete. Unionen ska främja syd–syd-samarbete.  
7. Unionen ska för sina åtgärder på områ det utvecklingsbistånd när så är lämpligt 
använda sig av och dela med sig av medlemsstaternas reform- och övergångserfarenheter och de lärdomar som dragits därav. 
8. Unionen ska eftersträva regelbundna inform ationsutbyten med det civila samhället. 
AVDELNING
 II  
PROGRAMPLANERING  OCH  FÖRDELNING  AV MEDEL 
Artikel 3 
Allmän ram för fördelning av medel 
1. Kommissionen ska fastställa de flerårig a vägledande tilldelni ngarna av medel för 
varje AVS-stat och AVS-region och för sama rbetet mellan AVS-staterna på grundval 
av kriterierna i artiklarna 3, 9 och 12c i bilaga IV i Cotonouavtalet, inom de 
finansiella ramar som anges i artikel 2 i det interna avtalet.  
2. Vid fastställandet av de vägledande nationella tilldelningarna ska en differentierad 
strategi tillämpas så att partnerländerna ka n garanteras ett specifikt och skräddarsytt 
samarbete som grundar sig på följande faktorer:  
(a) Landets behov. 
(b) Landets kapacitet att generera och få ti llgång till ekonomiska resurser och dess 
förmåga att absorbera stödet.  
(c) Landets engagemang och resultat. 
(d) Den potentiella inverkan av unionens bistånd.  
De länder som har störst behov, särski lt de minst utvecklade länderna, 
låginkomstländer samt länder som befinner sig i krissituationer, efterkrissituationer 
eller som är instabila eller sårbara, ska prioriteras vid tilldelning av resurser.  
SV 17   SV Artikel 4 
Allmän ram för programplaneringen 
1. Programplaneringen av det bistånd till  AVS-staterna och AVS-regionerna inom 
ramen för Cotonouavtalet ska genomföras i enlighet med de allmänna principer som 
anges i artiklarna 1–14 i bila ga IV till det avtalet och i enlighet med de allmänna 
principer som anges i artiklarna 1 och 2 i denna förordning. 
2. Programplaneringen ska, utom i de fall som avses i punkt 3, genomföras tillsammans 
med det berörda partnerlandet eller de n berörda partnerregionen och i ökande 
utsträckning anpassas till pa rtnerlandets eller partnerr egionens strategier för 
fattigdomsbekämpning eller liknande strategier. 
Unionen och dess medlemsstater ska samråd a med varandra i ett tidigt skede av 
programplaneringsprocessen i syfte att sk apa samstämmighet och komplementaritet 
mellan varandras samarbetsåtgärder.  
Unionen ska samråda med EIB i frågor som rör dess specialområden och 
verksamhet, och med andra givare och utv ecklingsaktörer, bl.a. företrädare för det 
civila samhället och regionala  och lokala myndigheter.  
Kommissionen och de medlemsstater som är företrädda lokalt ska sträva efter en 
gemensam programplanering när så är möjligt och lämpligt. Alla övriga medlemsstater uppmanas att bidra i syfte att förstärka unionens gemensamma yttre åtgärder. Den gemensamma programplaner ingen bör bygga på de komparativa 
fördelarna hos unionens alla givare. 
3. Vid sådana omständigheter som avses i artiklarna 3.3 och 4.5 i bilaga IV till 
Cotonouavtalet får kommissionen anta särs kilda bestämmelser om en unilateral 
programplanering och ett unilateralt genomfö rande av utvecklingsbiståndet i enlighet 
med relevanta EU-politikområden. 
4. Unionen kommer i princip att koncentrera sitt bilaterala bistånd til l högst tre sektorer. 
Artikel 5 
Programplaneringsdokument 
1. Strategidokument utarbetas av unionen oc h partnerlandet eller den berörda regionen 
för att ge en sammanhängande ram för utvecklingssamarbetet som överensstämmer med det övergripande syftet och tillämpningsområdet, målen och de allmänna principerna för Cotonouavtalet och som är förenlig med de principer som anges i 
artiklarna 2, 8 och 12a i b ilaga IV i det avtalet. 
Utarbetandet och genomförandet av strate gidokumenten ska följa principerna för 
biståndseffektivitet: nationellt ägarsk ap, partnerskap, samordning, harmonisering, 
anpassning till mottagarlandets eller mottagarregionens system, ömsesidig 
ansvarighet och resultatorientering, i enlighet med artikel 2 i denna förordning. 
Programplaneringsperioden måste, i prin cip, synkroniseras med partnerlandets 
strategicykler. 
SV 18   SV 2. Om partnerlandet eller den berörda regionen  ger sitt samtycke ska det inte krävas 
något strategidokument för 
(a) länder eller regioner som har en ut vecklingsstrategi i form av en 
utvecklingsplan eller motsvarande  utvecklingsdokument som godtas av 
kommissionen som grund fö r motsvarande fleråriga vägledande program, vid 
antagande av det se nare dokumentet,  
(b) länder eller regioner för vilka unionen och medlemsstaterna har antagit ett 
gemensamt flerårigt programplaneringsdokument, 
(c) länder eller regioner för vilka det reda n finns ett gemensamt ramdokument som 
fastställer en heltäckande unionsstrategi  för förbindelserna med det berörda 
landet eller den berörda regi onen och i vilket utvecklin gspolitiken ingår som en 
del, 
(d) regioner som har en strategi som öv erenskommits gemensamt med unionen, 
(e) länder där unionen avser att synkronisera  sin strategi med en ny nationell cykel 
som inleds före den 1 januari 2017; i sådana fall kommer det fleråriga vägledande programmet för interimspe rioden mellan 2014 och inledandet av 
den nya nationella cykeln att omfatta uni onens insatser för det berörda landet. 
3. Strategidokument ska inte krävas för lände r eller regioner som får ett första anslag 
från unionen enligt denna förordning som inte överstiger 50 miljoner euro för 
perioden 2014–2020. I sådana fall kommer de fleråriga vägledande programmen att 
omfatta unionens insatser för de be rörda länderna e ller regionerna.  
Om de alternativ som anges i punkterna 2 och 3 inte är godtagbara för partnerlandet 
eller partnerregionen ska ett strategidokument utarbetas. 
4. Med undantag för sådana omständigheter som aves i artikel 4.3 ska de fleråriga 
vägledande programmen grunda sig på en dialog med part nerlandet eller 
partnerregionen och utarbetas på grundva l av strategidokument eller liknande 
dokument som det hänvisas till i denna ar tikel samt göras till föremål för ett avtal 
med det berörda landet e ller den berörda regionen.  
Vid tillämpningen av denna förordni ng får det gemensamma fleråriga 
programplaneringsdokument som avses i punk t 2 b, om det överensstämmer med de 
principer och villkor som fastställs i det här stycket och inbegriper en vägledande 
tilldelning av medel, i överensstämmelse med förfarandet i artikel 14 betraktas som 
det fleråriga vägledande programmet i öve renskommelse med partnerlandet eller 
partnerregionen. 
Fleråriga vägledande program ska fastställa de prioriterade områ den som valts ut för 
finansiering från unionen, särskilda mål, fö rväntade resultat, resultatindikatorer och 
vägledande tilldelning av medel, både totalt och per prioriterat område.  
5. Förutom programplaneringsdokumenten för länderna och regionerna kommer 
kommissionen och AVS-staterna, genom AVS -sekretariatet, även att gemensamt 
utarbeta ett strategidokument för samarb etet mellan AVS-staterna och därmed 
SV 19   SV sammanhängande dokument, i enlighet med de  principer som anges i artiklarna 12–
14 i bilaga IV till Cotonouavtalet.  
6. De särskilda bestämmelser som aves i artikel 4.3 i denna förordning kan med hänsyn 
till de särskilda omständigheter som avses i artikel 6.1 i denna förordning ges formen 
av ett särskilt stödprogram.  
Artikel 6 
Programplanering för länder i kriss ituationer, efterkrissituatione r eller instabila situationer 
1. Vid utarbetande av programplaneri ngsdokument för länder eller regioner i 
krissituationer, efterkrissituationer eller in stabila situationer sk a vederbörlig hänsyn 
tas till de berörda länder nas eller regionernas sårbar het samt särskilda behov och 
förhållanden.  
Rimlig omsorg ska ägnas åt konfliktförebyggande, statsbyggande och fredsskapande 
åtgärder, försonings- och återuppbyggnadsåtgärder efter konflikter samt till kvinnornas roll i dessa processer. 
När partnerländer eller regioner direkt berörs eller påverkas  av en krissituation eller 
efterkrissituation, ska det läggas särskild vi kt vid förbättrad samordning mellan alla 
relevanta aktörer vad gäller katastrof-, återanpassnings- och utvecklingsbiståndet i 
syfte att underlätta övergången från nöds ituation till utvecklingsfas och att öka 
resiliensen. Programplaneringen för länder och regioner som befi nner sig i instabila 
situationer eller rege lbundet drabbas av naturkatas trofer ska tillgodose behovet av 
katastrofberedskap och av förebyggande av ka tastrofer samt hanteringen av följderna 
av sådana katastrofer. 
2. När länder eller regioner befinner sig i krissituationer, efterkrissituationer och 
instabila situationer kan det företas en sä rskild översyn av det berörda landets eller 
den berörda regionens samarbetsstrategi. Så dana översyner får utmynna i förslag på 
en särskild och anpassad strategi för att säkerställa övergången till långsiktigt 
samarbete och utveckling samt främja en bättre samordning och övergång mellan 
instrumenten för humanitärt bistånd och utvecklingsbistånd. 
Artikel 7 
Godkännande och ändring av programplaneringsdokument 
1. Programplaneringsdokumenten, inklus ive de däri angivna vägledande 
tilldelningarna, ska godkännas av kommissi onen i enlighet med det förfarande som 
anges i artikel 14.  
Kommissionen ska samtidigt som program planeringsdokumenten överlämnas till den 
EUF-kommitté som avses i artikel 14 äv en överlämna dessa dokument till den 
gemensamma parlamentariska församlingen för kännedom.  
Programplaneringsdokumenten ska därefter  godkännas av den berörda AVS-staten 
eller AVS-regionen. Länder och regi oner som inte undertecknat ett 
programplaneringsdokument är ändå stödberä ttigade i enlighet med de villkor som 
anges i artikel 4.3 i denna förordning.  
SV 20   SV 2. Strategidokument och fleråriga vägledande  program, inklusive de däri angivna 
vägledande tilldelningarna, får anpassas med hänsyn till övers yner i enlighet med 
artiklarna 5, 11 och 14 i bilaga  IV till Cotonouavtalet.  
3. Förfarandet i artikel 14 ska även tilläm pas vid väsentliga ändr ingar som leder till 
betydande ändringar av strategin, pr ogramplaneringsdokumenten eller det 
vägledande programanslaget. I tillämpliga fall ska de därav följande addendumen till 
programplaneringsdokumenten därefter godkä nnas av den berörda AVS-staten eller 
AVS-regionen. 
4. Det förfarande som avses i punkt 1 ska inte tillämpas på icke-väsentliga ändringar av 
programplaneringsdokument såsom tekniska justeringar, omfördelning av medel 
inom de vägledande tilldelningarna pe r prioriterat område eller ökning eller 
minskning av den inledande totala tilldel ningen med mindre än 20 %, förutsatt att 
sådana ändringar inte påverkar de prior iterade områden och mål som fastställs i 
dokumenten. I dessa fall ska kommi ssionen underrätta EUF-kommittén om 
ändringarna inom en månad. 
5. Vid vederbörligen motiverade och tvinga nde skäl till skyndsamhet, till exempel 
kriser eller omedelbara hot mot demokr atin, rättsstatsprincipen, de mänskliga 
rättigheterna eller de grundl äggande friheterna, inbegripet  de fall som anges i artikel 
6.2, får det förfarande som anges i artikel 14.10 användas för att ändra de programplaneringsdokument som avses i artikel 5.  
AVDELNING
 III  
GENOMFÖRANDE 
Artikel 8 
Allmän ram för genomförandet 
Genomförandet av det bistå nd till AVS-staterna och AVS-re gionerna som fö rvaltas av 
kommissionen och EIB inom ramen för Co tonouavtalet ska ske i enlighet med den 
budgetförordning som avses i artikel 10.2 i det interna avtale t (nedan kallad 
budgetförordningen för EUF ). 
Artikel 9 
Antagande av handlingsprogram, enskil da åtgärder och särskilda åtgärder 
1. Kommissionen ska anta ettåri ga handlingsprogram, där så krävs på grundval av de 
vägledande programplaneringsdoku ment som avses i artikel 5. 
Vid återkommande åtgärder får den även anta fleråriga handlingsprogram för en 
period på upp till tre år. 
Vid behov får åtgärder antas i form av enskil da åtgärder före elle r efter anta gandet av 
de ettåriga eller fler åriga handlingsprogrammen.  
2. Handlingsprogrammen och de enskilda åt gärderna ska utarbetas av kommissionen 
tillsammans med partnerlandet eller pa rtnerregionen, med medverkan av de 
SV 21   SV medlemsstater som är företrädda loka lt och vid behov i samordning med andra 
givare, särskilt i fall av gemensam programplanering, och med EIB.  
Handlingsprogrammen ska för varje åtgärd  specificera målen, de förväntade 
resultaten och de viktigas te insatserna, genomförandemetoderna, budgeten och en 
preliminär tidsplan, eventuella åtfölja nde stödåtgärder och arrangemangen för 
uppföljning av resultaten.  
De ska ange hur de beaktar pågående  eller planerad EIB-verksamhet.  
3. I de fall som avses i artikel 4.3 och vid oförutsedda behov kan kommissionen anta 
särskilda åtgärder. 
4. Handlingsprogram och enskilda åtgärder enligt punkt 1 för vilka det finansiella 
biståndet från unionen överstiger 10 miljone r euro och särskilda åtgärder för vilka 
det finansiella biståndet från unionen överstiger 30 miljoner euro ska antas av 
kommissionen i enlighet med det förfar ande som anges i artikel 14 i denna 
förordning.  
Det förfarandet behöver inte tillämpas för handlingsprogram och åtgärder för vilka 
tröskelvärdena ovan inte överskrids, el ler för icke väsentliga ändringar av 
handlingsprogram och åtgärder. Med icke  väsentliga ändringar avses tekniska 
justeringar såsom förlängningar av genomfö randeperioden, omfördelningar av medel 
inom den planerade budgeten eller ökni ngar eller minskningar av budgeten med 
mindre än 20 % av den ursprungliga budgete n, under förutsättni ng att ändringarna 
inte väsentligt berör målen för det ur sprungliga handlingsprogrammet eller den 
ursprungliga åtgärden. Handlingsprogram, åt gärder och icke väsentliga ändringar 
enligt detta stycke ska antas av kommissionen som ska underrätta EUF-kommittén inom en månad efter det att de har antagits.  
Vid vederbörligen motiverade och tvinga nde skäl till skyndsamhet, till exempel 
kriser eller omedelbara hot mot demokr atin, rättsstatsprincipen, de mänskliga 
rättigheterna eller de gru ndläggande friheterna, får kom missionen anta enskilda eller 
särskilda åtgärder eller ändringar av be fintliga handlingsprogram och åtgärder i 
enlighet med det förfarande som anges i artikel 14.10.  
5. Kommissionen ska anta särskilda handli ngsprogram i enlighet med det förfarande 
som anges i artikel 14 för sådana stödutgift er som avses i artikel 6.2 i det interna 
avtalet. Eventuella ändringar av handli ngsprogrammen för stödut gifter ska antas i 
enlighet med samma förfarande. 
6. En lämplig miljöprövning (bl.a. av inve rkan på klimatförändring och biologisk 
mångfald) ska göras på projektnivå, och de nna ska för miljökänsliga projekt (särskilt 
stora nya infrastrukturprojekt) när så är tillämpligt omfatta en miljökonsekvensbedömning (MKB). Strategiska miljöbedömningar (SMB) ska när så är relevant användas vid genomförandet av  sektorprogram. Det ska sörjas för att 
berörda parter involveras i miljöbedömninga r och för att allmänheten får tillgång till 
resultatet av sådana bedömningar.  
SV 22   SV Artikel 10  
Ytterligare bidrag från medlemsstaterna  
1. Medlemsstaterna får på eget initiativ lä mna frivilliga bidrag till kommissionen eller 
EIB i enlighet med artikel 1.9 i det interna avtalet i syft e att bidra till målen för 
Cotonouavtalet utanför gemensamma samf inansieringsarrangemang. Dessa bidrag 
ska inte påverka den totala tilldelningen av  medel inom ramen fö r elfte EUF. De ska 
behandlas på samma sätt som medlemsstater nas reguljära bidrag som avses i artikel 
1.2 i det interna avtale t, med undantag för bestämmelser na i artiklarna 6 och 7 i det 
interna avtalet, för vilka särskilda arrangemang får fastställas i bilaterala bidragsavtal.  
2. Dessa bidrag ska öronmärkas endast i vede rbörligen motiverade fall, till exempel när 
det gäller de exceptionella omständigheter som avses i artikel 4.3. I sådana fall ska 
de frivilliga bidrag som lämnas till kommi ssionen eller EIB behandlas som inkomster 
avsatta för särskilda ändamål i enlighet med budgetförordningen för EUF.  
3. De ytterligare medlen ska integreras i den programplanerings- och översynsprocess 
och i de årliga handlingsprogram, enskilda åt gärder och särskilda åtgärder som avses 
i denna förordning och återspegla partnerla ndets eller partnerregionens ägarskap.  
4. Alla eventuella ändringar av handlingsprogrammen, de en skilda åtgärderna eller de 
särskilda åtgärderna ska antas av komm issionen i enlighet med bestämmelserna i 
artikel 9.  
5. Medlemsstater som lämnar frivilliga bidr ag till kommissionen eller EIB i syfte att 
bidra till målen för Cotonouavtalet sk a på förhand underrätta rådet och EUF-
kommittén och investeringskomm ittén om dessa bidrag.  
Artikel 11  
Skatter, tullar och avgifter 
Biståndet från unionen ska inte generera, eller u tlösa uttag av, särskilda skatter, tullar eller 
avgifter. 
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 31 i bilaga IV till Cotonouavtalet kan sådana 
skatter tullar och avgifter va ra stödberättigade på de villkor  som anges i den budgetförordning 
för EUF som avses i artikel 10.2 i det intern a avtalet. 
Artikel 12  
Skydd av unionens ekonomiska intressen 
1. Kommissionen ska se till att unione ns ekonomiska intressen skyddas vid 
genomförandet av åtgärder som finansie ras enligt den här förordningen, genom 
förebyggande åtgärder mot bedrägeri, ko rruption och annan olaglig verksamhet, 
genom effektiva kontroller och, om oriktighe ter upptäcks, genom återkrav eller, vid 
behov, restitution av felaktigt utbetalda medel samt vid behov genom effektiva, 
proportionella och avskräckande admi nistrativa och ekonomiska påföljder. 
SV 23   SV 2. Kommissionen eller dess före trädare och revisionsrätten sk a ha befogenhet att utföra 
revision och kontroll, på grundval av handlin gar och kontroller på plats, hos alla 
stödmottagare, uppdragstagare och underlever antörer som erhållit unionsfinansiering 
enligt denna förordning.  
3. Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf) får göra utredningar, däribland 
kontroller på platsen och inspektioner,  i enlighet med bestämmelserna och 
förfarandena i Europaparlamentets oc h rådets förordning (EG) nr 1073/199928 och 
rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/9629 i syfte att fastställa om det har 
förekommit bedrägeri, korruption eller a nnan olaglig verksamhet som påverkar 
unionens ekonomiska intressen i samband med bidragsavtal, bidragsbeslut eller 
kontrakt som finansierats inom  ramen för denna förordning. 
4. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3 ska sådana 
samarbetsavtal med tredjeland och inte rnationella organisationer, kontrakt, 
bidragsavtal och bidragsbeslut som ingås med tillämpning av denna förordning innehålla bestämmelser som uttryckligen ger kommissionen, revisionsrätten och Olaf 
befogenhet att utföra revisionen, kontroller  på plats och inspektioner i enlighet med 
sina respektive befogenheter. 
Artikel 13  
Nationalitets- och ursprungsregler för upphandli ngsförfaranden, förfaranden för beviljande 
av bidrag och andra tilldelningsförfaranden  
Nationalitets- och ursp rungsregler för upphandlingsförfarande n, förfaranden för beviljande av 
bidrag och andra tilldelningsförfaranden anges i artikel 20 i bilaga IV till Cotonouavtalet. 
AVDELNING
 IV  
BESLUTSFÖRFARANDEN 
Artikel 14  
EUF-kommitténs ansvarsområde 
1. Den kommitté för Europeiska ut vecklingsfonden (nedan kallad EUF-kommittén ) som 
inrättats genom artikel 8 i det interna avtale t ska avge sitt yttrande i enlighet med det 
förfarande som anges i punkterna 3–10.  
En observatör från EIB ska delta i EUF-kommitténs öve rläggningar när frågor som 
rör banken behandlas. 
2. EUF-kommitténs arbetsuppgifter ska omfa tta de ansvarsområden som anges närmare 
i avdelningarna II och III i denna förordning: 
(a) Programplanering av unionens bistå nd inom ramen för elfte EUF och 
översyner av programplaneringen med särs kild inriktning på landstrategier, 
regionala strategier och strategier för samarbetet mellan AVS-staterna. 
                                                 
28 EGT L 136, 31.5.1999, s. 1. 
29 EGT L 292, 15.11.1996, s. 2. 
SV 24   SV (b) Övervakning av genomförandet av unione ns och medlemsstaternas bistånd, 
som bland annat omfattar hur bistånde t påverkar fattigdomsminskningen, 
sektorsspecifika aspekter, övergripande frågor, hur samordningen på fältet med 
medlemsstater och andra givare fungerar samt framsteg i fråga om de principer 
för biståndseffektivitet som avses i artikel 2. 
3. När EUF-kommittén ska avge ett yttrande ska kommissionens företrädare, inom den 
tidsfrist som fastställs i kommitténs arbe tsordning, förelägga kommittén utkastet till 
den åtgärd som ska antas. EUF-kommittén ska yttra sig inom en tidsfrist som får fastställas av dess ordförande med beaktande  av hur brådskande ärendet är, men som 
inte får överskrida 30 dagar.  
Så länge EUF-kommittén inte har avgett sitt yttrande får varje kommittéledamot 
föreslå ändringar och ordföranden får lägga fram ändrade versione r av utkastet till 
åtgärd. 
Ordföranden ska sträva efter att finna lösningar som vinner största möjliga stöd inom 
EUF-kommittén. Ordföranden ska informer a EUF-kommittén om det sätt på vilket 
diskussionerna och förslagen till ändringar har beaktats, särskilt vad gäller de förslag som har ett stort stöd inom kommittén. 
4. Yttrandet ska antas med kvalif icerad majoritet enligt arti kel 8.3 i det interna avtalet 
på grundval av medlemsstaternas röster förd elade på det sätt som anges i artikel 8.2 i 
det interna avtalet.  
5. Om EUF-kommittén avger ett positivt yttrande ska kommissionen anta åtgärden, 
vilken ska gälla omedelbart.  
6. Om EUF-kommittén avger ett negativt yttrande ska kommissionen inte anta 
åtgärden. I de fall där en åtgärd anses vara nödvändig får ordföranden antingen 
förelägga EUF-kommittén en ändrad version av  utkastet till åtgärd inom två månader 
efter det negativa yttrandet, eller före lägga den omprövningskommitté som avses i 
punkt 9 utkastet till åtgärd inom en månad efter det negativa yttrandet för ytterligare 
överläggningar.  
7. Om inget yttrande avges får kommissionen an ta utkastet till åtgärd, utom i de fall 
som anges i andra stycket. Om kommissionen inte antar utkastet till åtgärd får 
ordföranden förelägga EUF-kommittén en  ändrad version av denna åtgärd. 
Kommissionen ska inte anta åtgärden om  en enkel majoritet av EUF-kommitténs 
ledamöter motsätter sig det. I de fall där en åtgärd anses vara nödvändig får 
ordföranden antingen förelägga EUF-kommitté n en ändrad version av utkastet till 
åtgärd inom två månader efter om röstningen, eller förelägga den 
omprövningskommitté som avses i punkt 9 utkast et till åtgärd inom en månad efter 
omröstningen för ytter ligare överläggningar.  
8. I de fall då EUF-kommitténs yttrande ska inhämtas genom skriftligt förfarande ska 
det förfarandet avslutas utan resultat om ko mmitténs ordförande beslutar detta – eller 
en enkel majoritet av kommittéledamöterna be gär detta – inom tidsfristen för att avge 
ett yttrande. 
SV 25   SV 9. Omprövningskommittén ska, på förslag från kommissionen, anta sin egen 
arbetsordning med enkel majoritet av si na ledamöter. Vid hänskjutande till 
omprövningskommittén ska denna, utom i vederbörligen motiverade fall, 
sammanträda tidigast 14 dagar och senast sex veckor efter dagen för hänskjutande. 
Utan att det påverkar tillämpninge n av punkt 3 första stycket ska 
omprövningskommittén inom två månader efte r dagen för hänskjutande avge sitt 
yttrande med kvalificerad ma joritet enligt artikel 8.3 i de t interna avtalet på grundval 
av medlemsstaternas röster fördelade på de t sätt som anges i artikel 8.2 i det interna 
avtalet. Omprövningskommittén ska ha en  företrädare för kommissionen som 
ordförande.  
Ordföranden ska fastställa datum för omprövningskommitténs möte i nära samarbete 
med kommitténs ledamöter, så att medlemsstaterna, kom missionen och EIB, när det 
gäller frågor som rör banken, ges möjlighet att säkerställa att de är representerade på lämplig nivå. 
Om omprövningskommittén avger ett positivt yttrande ska kommissionen anta 
utkastet till åtgärd. Om omprövningskom mittén inte avger något yttrande får 
kommissionen anta åtgärden. Om omprövni ngskommittén avger ett negativt yttrande 
ska kommissionen inte anta åtgärden. 
10. När det hänvisas till denna punkt ska komm issionen anta åtgärden, som ska tillämpas 
omedelbart utan att först fö reläggas EUF-kommittén, och fo rtsätta att gälla så länge 
det dokument eller handlingsprogram eller den åtgärd som antagits eller ändrats är i 
kraft.  
Senast 14 dagar efter antagandet ska or dföranden förelägga åtgärden för EUF-
kommittén för yttrande. 
Om EUF-kommittén avger ett negativt yttr ande i enlighet med punkterna 3 och 4 i 
denna artikel ska kommissionen omedelbart upphäva den åtgärd som antagits i 
enlighet med första stycket. 
Artikel 15  
Den fredsbevarande resursen för Afrika 
I de vägledande AVS-regionövergripande programmen ska medel öronmärkas för 
finansieringen av den fredsbevarande re sursen för Afrika. Denna finansiering kan 
kompletteras genom de regionala vägledande pr ogrammen. Ett särskilt fö rfarande som anges i 
punkterna nedan ska tillämpas på följande sätt: 
(a) Kommissionen ska till följd av en begäran från Afrikanska unionen, som godkänts av 
AVS-ambassadörskommittén, utarbeta flerår iga handlingsprogram i vilka målen, de 
möjliga åtgärdernas omfattning och ar t samt genomförandearrangemangen 
specificeras. Varje handlingsprogram ska ha en bilaga som innehåller en beskrivning 
av de specifika beslutsförfarandena för varje typ av möjlig insats i enlighet med dess art och storlek och hur brådskande den är. 
(b) Handlingsprogrammen, inklusive den bilaga  som avses i led a, och eventuella 
ändringar av dem ska diskuter as i de berörda förberedande  rådsarbetsgrupperna och i 
kommittén för utrikes- och säkerhets politik samt godkännas av Coreper med 
SV 26   SV kvalificerad majorite t enligt artikel 8.3 i det intern a avtalet innan de antas av 
kommissionen. 
(c) Handlingsprogrammen, med undantag av den bi laga som avses i led a, ska ligga till 
grund för det finansieringsavtal som ska ingås mellan kommissionen och Afrikanska 
unionen. 
(d) Varje insats som ska genomföras inom ra men för detta finansieringsavtal ska först 
godkännas av kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik; de berörda förberedande rådsarbetsgrupperna ska informeras eller hö ras i god tid innan insa tserna läggs fram 
för kommittén för utrikes- och säkerhetspolitik i enlighet med de specifika beslutsförfaranden som avses i led b för att säkerställa att inte bara den militära och 
säkerhetsmässiga dimensionen av de planer ade insatserna beaktas utan även deras 
utvecklingsrelaterade aspekter.  
(e) Kommissionen ska, för rådets och EUF-kommitténs information och på deras 
begäran, årligen utarbeta en verksamh etsrapport om användningen av medlen, i 
vilken det görs åtskillnad mellan åtaganden och utbetalningar som avser offentligt utvecklingsbistånd och andra åt aganden och utbetalningar. 
Unionen ska fortsätta att undersöka vilka möjli gheter till alternativ finansiering som finns, 
bland annat inom ramen för den gemensam ma utrikes- och säkerhetspolitiken.  
Artikel 16  
Kommittén för investeringsanslag 
1. Kommittén för investeringsanslag (nedan kallad investeringskommittén ), som inrättas 
under EIB:s överinseende enligt artikel 9 i det interna avtalet, ska bestå av 
företrädare för medlemsstaterna och en företrädare för kommissionen. En observatör 
från rådets generalsekretariat och en obser vatör från Europeiska utrikestjänsten ska 
inbjudas att närvara. Varje medlemsstat sa mt kommissionen ska utse en företrädare 
och en suppleant. För att säkerstä lla kontinuitet ska ordföranden i 
investeringskommittén väljas av och bland ledamöterna i denna kommitté för en period på två år. EIB ska tillhandahålla kommitténs sekretariat och stödtjänster. 
Endast de ledamöter i investeringskommittén som utsetts av medlemsstaterna och 
deras suppleanter ska ha rösträtt. 
Rådet ska enhälligt anta investeringskommitténs arbetsordning på grundval av ett 
förslag som utarbetats av EI B efter samråd med kommissionen. 
Investeringskommittén ska besluta med kvalif icerad majoritet. Den röstfördelning 
som anges i artikel 8 i det interna avtalet ska tillämpas. 
Investeringskommittén ska sammanträda minst fyra gånger om året. Ytterligare 
möten får sammankallas på begäran av EIB eller ledamöterna i kommittén enligt bestämmelserna i arbetsordningen. Investeringskommittén får dessutom avge ett skriftligt yttrande i enlighet med de v illkor som fastställs i dess arbetsordning. 
2. Investeringskommittén ska godkänna 
(a) de operativa riktlinjerna för genomf örandet av investeringsanslaget, 
SV 27   SV (b) investeringsstrategier och verksamhet splaner för investeringsanslaget, på 
grundval av målen för Cotonouavtalet oc h de övergripande principerna för 
unionens utvecklingspolitik, 
(c) årsrapporterna om i nvesteringsanslaget, 
(d) alla dokument om den allmänna politiken, inklusive utvärderingsrapporter, som 
rör investeringsanslaget. 
3. Vidare ska investeringskommittén yttra sig om följande: 
(a) Förslag till att bevilja räntesubventioner en ligt artiklarna 2.7 och 4.2 b i bilaga 
II till Cotonouavtalet. I dessa fall ska i nvesteringskommittén även yttra sig om 
användningen av en sådan räntesubvention. 
(b) Förslag till investeringar från invest eringsanslaget för projekt om vilka 
kommissionen har avgett ett negativt yttrande. 
(c) Andra förslag som gäller investeringsanslaget på grundval av de allmänna 
principerna i de operativa riktlinjerna för investeringsanslaget. 
För att effektivisera godkännandefö rfarandet för små åtgärder får 
investeringskommittén tillstyrka förslag från EIB om en samlad tilldelning (räntesubventioner och tekniskt bistånd) e ller ett samlat tillstånd (lån och eget 
kapital) som därefter, utan ytterligare yttranden från investeringskommittén eller kommissionen, ska fördelas av EIB på ensk ilda projekt i enlighet med kriterier som 
fastställs i den samlade tilldelningen el ler det samlade tillståndet, inklusive den 
maximala tilldelningen för varje projekt.  
EIB:s ledningsorgan får dessutom då och då begära att investeringskommittén avger 
ett yttrande om alla finansieringsförslag eller om vissa kategorier av finansieringsförslag. 
4. EIB ska ansvara för att alla frågor som kr äver godkännande av elle r ett yttrande från 
investeringskommittén enligt punkter na 2 och 3 läggs fram för 
investeringskommittén i god tid. Alla  förslag som läggs fram för 
investeringskommittén för yttrande ska övere nsstämma med de relevanta kriterierna 
och principerna i de operativa riktlinjerna för investeringsanslaget. 
5. EIB ska ha ett nära samarbete med kommi ssionen och när så är tillämpligt samordna 
sina åtgärder med andra givare. Särskilt gäller följande: 
(a) EIB ska tillsammans med kommissionen ut arbeta eller se över de operativa 
riktlinjer för genomförandet av invester ingsanslaget som avses i punkt 2 a. EIB 
ska vara ansvarig för att riktlinjerna fö ljs och ska se till att de projekt den 
stöder respekterar internationella sociala och miljömässiga normer och överensstämmer med målen för Cot onouavtalet och de övergripande 
principerna för unionens utvecklings politik samt med de relevanta 
samarbetsstrategierna på land- eller regionnivå. 
SV 28   SV (b) EIB ska begära ett yttrande från kommissionen vid utarbetandet av 
investeringsstrategier, verksamhetsp laner och dokument om den allmänna 
politiken.  
(c) EIB ska underrätta kommissionen om de pr ojekt den förvalta r i enlighet med 
artikel 18.1 och under projektutvärdering sskedet begära ett yttrande från 
kommissionen om huruvida projekten överensstämmer med de relevanta 
samarbetsstrategierna på land- eller re gionnivå eller, i förekommande fall, med 
de allmänna målen för investeringsanslaget. 
(d) Med undantag av räntesubventioner som omfattas av den samlade tilldelning 
som avses i punkt 3 a ska EIB under projek tutvärderingsskedet även begära att 
kommissionen godkänner alla förslag om räntesubventioner som läggs fram för 
investeringskommittén, med avseende på deras förenlighet med artiklarna 2.7 och 4.2 i bilaga II till Cotonouavtalet och med de kriterier som fastställs i de 
operativa riktlinjerna för investeringsanslaget. 
Om kommissionen inte inom tre veckor rä knat från framläggandet av förslaget har 
avgett ett negativt yttrande, ska den anses ha avgett ett positivt yttrande om eller godkänt förslaget. I fråga om yttranden om  projekt inom finanssektorn eller den 
offentliga sektorn eller godkännande av rä ntesubventioner får kommissionen begära 
att det slutliga projektförslaget läggs fram  för den för yttrande eller godkännande två 
veckor innan det översänds till investeringskommittén. 
6. EIB ska inte vidta någon åtgärd enligt punkt 3 om inte investeringskommittén har 
avgett ett positivt yttrande. 
Efter ett positivt yttrande från investerings kommittén ska EIB besluta om förslaget i 
enlighet med sina egna förfaranden. EIB kan bland annat besluta att inte gå vidare 
med förslaget. EIB ska regelbundet underrätta investeringskommittén och 
kommissionen om de fall som den be slutar att inte gå vidare med. 
I fråga om lån från dess egna medel och i nvesteringar från inve steringsanslaget som 
inte kräver något yttrande från investeringskommittén ska EIB besluta om förslaget i enlighet med sina egna förfaranden och, när det gäller investeringsanslaget, i enlighet 
med de operativa riktlinjerna för investerings anslaget och investeringsstrategier som 
investeringskommittén har godkänt. 
Även om investeringskommittén har avgett ett negativt yttrande om ett förslag att 
bevilja räntesubvention får EIB bevilja låne t utan att bevilja räntesubvention. EIB 
ska regelbundet underrätta investeringskommittén och kommissionen om varje tillfälle när den följer detta tillvägagångssätt. 
EIB får, med förbehåll för villkoren i de operativa riktlinjerna för 
investeringsanslaget och villkoret a tt det väsentliga målet med lånet eller 
investeringen från investeri ngsanslaget förblir oförändrat , besluta att ändra villkoren 
för ett lån eller en investering från investeringsanslaget som investeringskommittén har avgett ett positivt yttrande om enligt punkt 3 eller för alla lån som 
investeringskommittén har avgett et t positivt yttrande om avseende 
räntesubventioner. EIB får bland annat be sluta att öka beloppet för lånet eller 
investeringen från investeringsanslaget med upp till 20 %. 
SV 29   SV En sådan ökning kan, när det gäller projekt med räntesubv entioner enligt artikel 2.7 i 
bilaga II till Cotonouavtalet, resulter a i en proportionell ökni ng av värdet av 
räntesubventionen. EIB ska regelbundet underrätta investeringskommittén och 
kommissionen om varje tillfälle när den fö ljer detta tillvägagångssätt. Om det krävs 
en ökning av värdet av subventionen när de t gäller projek t enligt artikel 2.7 i bilaga 
II till Cotonouavtalet, ska ett yttrande från  investeringskommittén begäras innan EIB 
går vidare. 
7. EIB ska förvalta investeringar från invest eringsanslaget och alla medel inom detta 
anslag i enlighet med målen för Cotonouavtal et. EIB får bland annat delta i sådana 
juridiska personers förvaltnings- och övervakningsorgan i vilka medel från 
investeringsanslaget har i nvesterats och får göra avka ll på, upphäva och ändra de 
rättigheter som den utövar på investeri ngsanslagets vägnar i enlighet med de 
operativa riktlinjerna för investeringsanslaget. 
AVDELNING  V 
SLUTBESTÄMMELSER 
Artikel 17  
Deltagande av länder eller re gioner utanför AVS-området 
För att säkerställa att unions finansieringen är samstämmig och effektiv får kommissionen 
besluta att utöka möjligheten att få stöd från de medel som avses i artikel  1.2 a i) i det interna 
avtalet till att även omfatta utvecklingsländer som inte är AVS-stater samt organ för regional integration i vilka AVS-stater deltar och som främjar sådant regionalt samarbete och sådan 
integration som är berättigade till stöd från unionen inom ramen för andra unionsinstrument för finansiering av yttre åtgärd er, i de fall då de berörda pr ojekten eller programmen är av 
regional eller gränsöverskridande karaktär och uppfyller villkoren i artikel 6 i bilaga IV till 
Cotonouavtalet. Även de utomeuropeiska länder och territorier (nedan kallade ULT) som är 
berättigade till stöd från unionen enligt beslut  […] samt unionens yttersta randområden kan 
delta i regionala samarbetsprojekt och program. De medel som krävs för dessa territoriers och 
yttersta randområdens deltagand e ska tillkomma utöver de medel som anslås i artikel 1.2 a i) i 
det interna avtalet. Målet för ett förstärkt sa marbete mellan medlemsstat erna, deras yttersta 
randområden, ULT och AVS-staterna bör beaktas, och när så är lämpligt bör samordningsmekanismer inrättas. Strategidokumen ten, de fleråriga vägledande programmen 
samt de handlingsprogram och åtgärder som avse s i artikel 9 i denna förordning får innehålla 
bestämmelser om detta slags finansiering och de typer av finansiering som avses i 
budgetförordning för elfte EUF.  
Artikel 18  
Övervakning, rapportering och utvä rdering av biståndet från EUF 
1. Kommissionen och EIB ska regelbundet fö lja upp åtgärderna och bedöma vilka 
framsteg som gjorts när det gäller att uppnå de förväntade resultaten. Kommissionen 
ska även utvärdera vilka effekter och resu ltat dess politik och åt gärder inom olika 
sektorer har gett och hur effektiv programpl aneringen har varit, när så är lämpligt 
genom oberoende externa utvärderingar. Utvärderingarna ska grunda sig på bästa 
praxis från OECD/DAC och syfta till att fa stställa huruvida de särskilda målen har 
SV 30   SV uppnåtts, i tillämpliga fall med beaktande av jämställdhetsaspekten, och utforma 
rekommendationer med sikte på at t förbättra framtida insatser.  
EIB ska regelbundet informera kommissionen om genomförandet av  de projekt som 
finansieras inom ramen för elfte EUF och ad ministreras av EIB, enligt de förfaranden 
som fastställs i de operativa rikt linjerna för investeringsanslaget. 
2. Kommissionen ska översända sina utvärd eringar till medlemsstaterna genom EUF-
kommittén och EIB för information. Resultaten ska användas för att förbättra utformningen av program och tilldelningen av resurser. 
3. Kommissionen ska i lämplig utsträckning göra alla berörd a aktörer delaktiga i fasen 
för utvärdering av det bistånd som unione n tillhandahåller inom ramen för denna 
förordning och får vid behov genomföra gemensamma utvärderingar med EU:s 
medlemsstater, andra givare  och utvecklingspartner. 
4. Kommissionen ska granska framstegen i ge nomförandet av elfte EUF och vart annat 
år, från och med 2016, till rådet överläm na en rapport om genomförandet och 
resultaten samt, i största möjliga utsträckning, de viktigaste utfallen och effekterna av 
unionens ekonomiska bistånd. Denna ra pport ska även läggas fram för 
Europaparlamentet, Europeiska e konomiska och sociala kommittén och 
Regionkommittén. 
5. Tvåårsrapporten ska innehålla information rörande de två föregående åren om de 
åtgärder som finansierats, om resultaten av uppföljnings- och 
utvärderingsverksamheten, om de berörda utvecklingspartnernas involvering och om 
genomförandet av åtagandebemyndiganden oc h betalningsbemyndiganden, fördelat 
på länder, regioner och samarbetsområden.  
6. Rapporten ska omfatta en bedömning av bi ståndets resultat som i möjligaste mån 
grundar sig på specifika, mä tbara indikatorer på bistån dets betydelse för uppnåendet 
av målen för Cotonouavtalet. Den ska avspeg la de viktigaste erfarenheterna och 
uppföljningen av rekommendationerna i utvärd eringarna från de föregående åren.  
7. Unionen och dess medlemsstater ska genomfö ra en resultatöversyn för att bedöma i 
vilken utsträckning åtaganden och betalni ngar har genomförts samt resultaten och 
effekterna av det bistånd som tillhandahållits. Denna översyn ska företas på grundval av ett förslag från kommissionen. 
8. EIB ska lämna investeringskommittén uppgift er om framstegen när det gäller att nå 
målen för investeringsanslaget. Enligt artikel 6b i bilaga II till Cotonouavtalet ska det 
samlade resultatet av verksamheten inom ra men för investeringsanslaget bli föremål 
för en gemensam översyn såväl efter elfte EUF:s halva löptid som efter löptidens 
slut. Översynen efter halva löptiden ska ge nomföras av oberoende externa experter, i 
samarbete med EIB, och ska göras tillgänglig för investeringskommittén. 
Artikel 19  
Utgifter för klimatinsats er och biologisk mångfald 
På grundval av de vägledande programplane ringsdokument som antagits  ska det varje år 
göras en uppskattning av de samlade utgifterna  för klimatinsatser och biologisk mångfald. De 
SV 31   SV medel som anslås inom ramen för EUF ska va rje år underkastas ett spårningssystem som 
grundar sig på OECD-metoden med ”Riomarkörer” – vilket inte utesluter att man använder 
sig av mer precisa metoder om sådana finns til lgängliga – och har integrerats i de befintliga 
metoderna för uppföljning av hur unionsprogra mmen fungerar, i syfte att kvantifiera 
utgifterna för klimatinsatser och biologisk må ngfald i de handlingsprog ram, enskilda åtgärder 
och särskilda åtgärder som avses i artikel 9 och redovisas i utvärd eringar och tvåårsrapporter.  
Artikel 20 
Europeiska utrikestjänsten 
Denna förordning ska tillämpas i överensstä mmelse med rådets beslut 2010/427/EU om hur 
den europeiska avdelningen för yt tre åtgärder (Europeiska utrike stjänsten) ska organiseras och 
arbeta.  
Artikel 21  
Övergångsåtgärder 
I avvaktan på att det interna avtalet för elfte EUF träder i kraft ska övergångsåtgärder i form 
av sådana handlingsprogram, enskilda åtgärd er och särskilda åtgä rder och särskilda 
handlingsprogram för stödutgifter som a nges i artikel 9, finansieras genom ett 
överbryggningsanslag för elfte EUF som utgörs av  återstående medel från tidigare EUF och 
medel som frigjorts från projekt inom ramen för dessa EUF. Detta överbryggningsanslag kan 
även användas för att täcka sådana bidrag  för att finansiera räntesubventioner och 
projektrelaterat tekniskt bi stånd som anges i artikel 2 d i det interna avtalet. Dessa 
övergångsåtgärder har till syfte att underlätta genomförandet av 
programplaneringsdokumenten.  
Medel som avsatts inom ramen för överbryggni ngsanslaget ska redovis as under elfte EUF. 
Medlemsstaternas bidrag enligt artikel 1.2 a i de interna avta len för nionde och tionde EUF 
ska minskas i motsvarande utsträckning.  
För att övergångsåtgärderna ska kunna genom föras ska budgetförordningen för tionde EUF 
fortsätta att gälla till dess att budgetfö rordningen för elfte EUF träder i kraft.  
Artikel 22  
Ikraftträdande 
Denna förordning träder i kraf t den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i 
Europeiska unionens officiella tidning . 
Den ska tillämpas från och med den 1 januari  2014 till och med den sista tillämpningsdagen 
för det interna avtalet.  
SV 32   SV Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.  
Utfärdad i Bryssel den 
 På rådets vägnar 
 Ordförande