ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.4

Enligt den tredje utvärderingsrapport som Mellanstatliga klimatpanelen (IPCC) utarbetade 2001 har den globala temperaturen på jordens yta stigit sedan 1861, och enligt undersökningar gjorda av Meteorologiska världsorganisationen har de nio absolut varmaste åren inträffat just under de tio senaste åren. Det absolut varmaste året var 1998, därefter 2002, 2003, 2004 och 2001. Under 1900-talet steg den genomsnittliga temperaturen med 0,6 ± 0,2 °C, och prognoserna för den fortsatta utvecklingen visar att temperaturen om man inte vidtar lämpliga åtgärder kommer att stiga med ytterligare 1,4 till 5,8 °C fram till slutet på tjugohundratalet.
3.7

Kolreserverna är de största. Om man ser till den globala kolförbrukningen under 2004 kommer stenkolsreserverna från början av 2005 att räcka till i ytterligare 172 år, brunkolsreserverna i ytterligare 218 år. Under 2004 stod kolet för 27 % av den globala primärenergiförbrukningen. Det var bara förbrukningen av råolja som var större. Av den kol som förbrukades var 24 % stenkol och 3 % brunkol. Inom elproduktionen var kolet under 2004 med en andel på cirka 37 % den globalt viktigaste energiråvaran.
2.3.2.3

Social förankring som mål: Krisdrabbade sektorer har under många år varit starkt knutna till de områden där de ursprungligen växte fram och där nedgången inleddes. Det innebär att lokalbefolkningen på orter av varierande storlek under årens lopp och sedan generationer tillbaka har rotat sig på den plats där de har levt och arbetat. De turismprojekt som vi tar upp bör på ett väsentligt sätt bidra till att bevara denna lokala förankring och skapa bättre förutsättningar genom bland annat satsningar på bostäder, tjänster och kommunikationer. Den sociala förankringen kan också stärkas om det skapas fler varaktiga arbetstillfällen. Turismen alstrar visserligen många nya jobb, men det allvarliga problemet med säsongsanställningar kan försvåra denna sociala förankring och få den oönskade konsekvensen att människor tvingas flytta under vissa tider av året.
3.1.2

I sin dom i Coloroll-fallet (5) accepterade EG-domstolen att könsbaserad försäkringsmatematisk statistik används för att beräkna pensionsavgifter och pensionsförmåner. Domstolen konstaterade emellertid att likabehandlingsprincipen skall gälla för premier som betalas in av anställda och de förmåner som betalas ut till dem. Högre avgifter från arbetsgivarens sida ansågs lagenligt. Man har alltså tillstått att likabehandling när det gäller förmåner kostar mer. I tjänstepensionssystem betalade arbetsgivaren den högre avgiften. När det gäller privata pensions- och försäkringssystem finns det ingen arbetsgivare som träder in vid högre premier eller ersättningsnivåer, utan merkostnaden kommer att falla på dem som utnyttjar tjänsten. Detta gäller emellertid inte bara pensioner där män får betala kvinnors längre levnadsålder, utan alla former av försäkringar. Kvinnor får exempelvis betala mäns större olycksfallsrisk osv.
2.7

Detta kompletterades av en öppen nätkurs riktad till lärare på portalen Better Internet for Kids i april och maj 2021 på temat ”Digital literacy and online safety: how the pandemic tested our skills”.
2.4

Parisavtalet syftar till att begränsa den globala uppvärmningen till mellan 1,5 o C och högst 2 o C. EU har därför antagit den gröna given och förankrat målet om koldioxidneutralitet senast 2050 i klimatlagen. I detta syfte har EU tagit två avgörande initiativ. — Utsläppen av växthusgaser ska minska med minst 55 % fram till 2030 genom lagstiftningsförslaget om 55 %-paketet. — Kol ska återvinnas från avfallsflöden, från hållbara källor till biomassa eller från atmosfären (cirkulär ekonomi, hållbara bioekonomiska sektorer, tekniska lösningar för avskiljning och användning av koldioxid [CCU]).
Under de senaste 17 åren har mängden avfall som exporteras till tredjeländer ökat med 75 % till cirka 33 miljoner ton per år ( 13 ) , mycket ofta med ringa eller obefintlig hänsyn till hur de mottagande anläggningarna fungerar och hur de behandlar avfall. EU importerar också 16 miljoner ton avfall per år, medan 70 miljoner ton avfall är föremål för handel inom EU.
Kommissionens gemensamma forskningscentrum gav i augusti 2021 ut en rapport med titeln ”Modelling environmental and climate ambitions in the agricultural sector with the CAPRI model” ( 11 ) . I den simuleras vilken inverkan några av de kvantifierade målen i från jord till bord-strategin och strategin för biologisk mångfald (minskad användning av växtskyddsmedel, minskade näringsförluster, större ekologisk areal inom det ekologiska jordbruket och fler intresseområden) skulle ha på EU:s jordbrukssektor och jordbruksmarknader. Det förefaller som om dessa mål skulle kunna leda till en minskning av produktionen i EU med 10–15 %, lägre inkomster för jordbrukarna samt högre priser och ökad import i motsvarande grad. Resultaten från denna rapport visar hur viktigt det är att jordbruks- och livsmedelsomställningen beaktas tillsammans. Såsom anges i från jord till bord-strategin skulle en minskning av livsmedelsförluster och livsmedelsavfall kunna förhindra en sådan utveckling. En effektiv fördelning av de tillgängliga livsmedelsresurserna skulle kunna vara ett lämpligt instrument.
3.16

EESK noterar en växande klyfta mellan strategierna (t.ex. den europeiska gröna given i allmänhet och från jord till bord-strategin eller den nya strategin för konsumentpolitiken i synnerhet) och de mer detaljerade lagstiftningsinitiativ (eller icke-lagstiftningsinitiativ) som är avsedda att genomföra dessa strategier. Kommittén understryker att ambitionerna i strategin för konsumentpolitiken när det gäller genomförandet av målen i den gröna given måste vara samstämmiga under hela genomförandet av dess enskilda uppföljningsinitiativ.
3.1

De dystra utsikterna i den ekonomiska vårprognosen 2020, enligt vilken EU under 2020 gått in i sin djupaste ekonomiska recession någonsin, har bekräftats. Covid-19-krisen har lett till en rad chocker på efterfråge- och utbudssidorna som leder till en förväntad BNP-minskning på 7,8 % under 2020. Situationen på arbetsmarknaden har också försämrats, även om den ekonomiska nedgången inte fullt ut återspeglas i arbetslösheten på grund av ambitiösa politiska åtgärder, såsom system för korttidsarbete. Vi står dock inför en minskning i det totala antalet arbetade timmar och en nedgång i förvärvsfrekvensen eftersom modfällda arbetstagare har lämnat arbetsmarknaden.
4.4

Målen i Parisavtalet kommer inte att uppfyllas utan ett starkt engagemang från arbetsmarknadens parter på alla nivåer, särskilt inom de industrier och sektorer som drabbas hårt av utfasningen av fossila bränslen och digitaliseringen. Genomförandet av den europeiska pelaren för sociala rättigheter, tillsammans med den europeiska gröna given, innebär en möjlighet att säkerställa en rättvis omställning, med inriktning på målet om arbetstillfällen av god kvalitet för alla. Den sociala dialog som leds av fackföreningarna och arbetsgivarna är ett av de bästa forumen för att öka medvetenheten om klimatkrisen. De spelar en nyckelroll om vi vill förverkliga en socialt rättvis, produktiv och kommersiell omställning som den gröna given för med sig. Dessa scenarier sträcker sig från toppmöten för social dialog på europeisk nivå, via gränsöverskridande dialog, som är avgörande för att ge den europeiska sociala integrationen muskler, till kollektivavtal på sektors- och företagsnivå. Arbetstagarnas deltagande är en integrerad del av demokratin på arbetsplatsen och ger arbetstagarna möjlighet att aktivt delta i beslut på arbetsplatsen som kan bidra positivt till klimatarbetet.
2.2.1

Dessutom avser kommissionen att — fortsätta samarbetet med internationella standardiseringsorgan, — samarbeta om standardisering som en prioriterad fråga i handelsavtal (med bl.a. Kina, Singapore, Australien, Nya Zeeland, Indonesien och Mercosur) för att öka handeln och stärka konkurrenskraften, sysselsättningen och tillväxten i Europa, — fortsätta att främja styrningsprocessen genom alla relevanta medel som den förfogar över, dvs. via kommittén för standarder, det europeiska flerpartsforumet om standardisering på ikt-området och de strukturerade dialogerna med de europeiska standardiseringsorganisationerna, — fortsätta att ge stöd för att berörda parter som företräder små och medelstora företag, konsumenter, miljöintressen och fackföreningar ska kunna delta i standardiseringsprocessen (de s.k. bilaga III (15)-organisationerna (16)), — utvärdera inverkan av programmet för den inre marknaden (17) med hjälp av en halvtidsutvärdering och en slutlig utvärdering samt genom fortlöpande övervakning av en uppsättning avancerade centrala prestationsindikatorer, — under 2019 inleda en studie av den europeiska standardiseringens och de europeiska standardernas funktion och effekter i EU. Resultaten av studien kommer att bli tillgängliga under 2021.
Europas filantropiska sektor består av olika slags bidragsgivare och filantropiska enheter. Även om det inte finns någon enskild, uppdaterad och heltäckande studie av europeisk filantropi som omfattar alla EU:s medlemsstater så har vi några preliminära uppgifter om sektorn. År 2016 visade uppgifter som samlats in av Donors and Foundations Networks in Europe (DAFNE) och analyserats av US Foundation Center att det finns fler än 147 000 registrerade ”allmännyttiga stiftelser”i Europa, som tillsammans har årliga utgifter på nästan 60 miljarder euro. De här siffrorna är hämtade från de senaste tillgängliga uppgifterna från 24 europeiska länder, däribland 18 EU-medlemsstater. År 2017 tillhandahöll en studie som publicerades av European Research Network on Philanthropy ( 1 ) en omfattande översikt över filantropiskt givande från hushåll, företag, allmännyttiga stiftelser och välgörenhetslotterier i 20 europeiska länder (19 EU-medlemsstater och Schweiz), baserat på datakällor från 2013. För de här 20 länderna uppskattas att filantropiska bidrag i Europa utgör åtminstone 87,5 miljarder euro årligen (lågt uppskattat).
3.9.2

Om programmet även fortsättningsvis ska innehålla en sysselsättningsdel måste det motsvara de högsta standarderna på detta område. Ett antal olika standarder och externa dokument avseende volontärarbete, arbete och ungdomsfrågor är fortsatt relevanta i detta sammanhang och vi fortsätter att stödja dem och rekommendera dem för kommissionen, genomförandeorganet och de nationella programkontoren: a) The Policy Agenda for Volunteering in Europe (den politiska agendan för volontärarbete i Europa – Pave) (5) b) The European Charter on the Rights and Responsibilities of Volunteers of the European Youth Forum (den europeiska stadgan om rättigheter och skyldigheter för volontärer i Europeiska ungdomsforumet) (6) c) The European Quality Charter on Internships and Apprenticeships of the European Youth Forum (Europeiska ungdomsforumets europeiska kvalitetsstadga för praktikplatser och lärlingsutbildning) (7) d) Beslut av Europaparlamentets presidium om oavlönade praktikplatser (8)
5.1

Kommittén anser, i motsats till vad kommissionen anger i sin sammanfattade konsekvensanalys (C), att det kommer att krävas mycket utbildning under den första perioden (efter 2021). Kommissionen anger ett belopp på 76 miljoner euro per år. Övergången till nya förfaranden kräver alltid en uppdatering. Det handlar här om EU:s samtliga gränser och de nationella systemen. Vissa medlemsstater har ännu inte system som är kompatibla och måste göra avsevärda insatser för att införa gränssnitt som gör det möjligt för dem att delta. För att interoperabiliteten ska fungera bör skillnaderna mellan medlemsstaterna undanröjas.
1.1

Kommittén välkomnar kommissionens meddelande ”Stärka Europas system för cyberresiliens och främja en konkurrenskraftig och innovativ cybersäkerhetsbransch”. Kommittén delar kommissionens oro för Europas fortsatta utsatthet för cyberattacker, och noterar att minst 80 % av de europeiska företagen har drabbats av minst en cybersäkerhetsincident under det senaste året och att antalet säkerhetsincidenter i alla branscher världen över ökade med 38 % under 2015 (undersökningen Global State of Information Security 2016, PWC). Vi håller med kommissionen om att en rad åtgärder måste vidtas för att stärka Europas system för cyberresiliens och främja en konkurrenskraftig och innovativ cybersäkerhetsbransch i Europa.
—

Det kommer att göras ytterligare en översyn av förgröningsreglerna under 2016 efter det första tillämpningsåret, såsom utlovades av kommissionen i april 2014. Målet är att lägga fram ett nytt åtgärdspaket under 2016 med sikte på att åtgärderna ska börja tillämpas under det påföljande året (ansökningsåret 2017).
1.5

Med tanke på projektets frivilliga karaktär, den politiska viljans betydelse samt de politiska hinder som härrör från befästa beteenden, stereotyper, arbetsmetoder m.m. föreslår EESK att kommissionen ska sträva efter utbildningsinsatser och förtroendeskapande initiativ, med utnyttjande av befintliga framgångsrika erfarenheter såsom det nordatlantiska kustbevakningsforumet eller den internationella sammanslutningen för internationellt stöd till sjöfarten och fyrväsendet (International Association of Marine Aids to Navigation and Lighthouse Authorities – IALA).
4.5

Personer som räddas till havs utgör en säkerhetsfråga, eftersom de måste föras i land och dokumenteras. Sök- och räddningstjänsterna (SAR) är beroende av att fartyg assisterar dem. Satellitkommunikation kan ge avgörande stöd till räddningsinsatserna. Medlemsstaterna bör tillämpa relevanta konventioner och riktlinjer från IMO om behandling av personer som räddats till havs (Guidelines on the Treatment of Persons Rescued at Sea), som ger regeringar och befälhavare vägledning om de skyldigheter de har.
4.7

Icao har för avsikt att under perioden 2016–2018 införa standardbestämmelser och rekommendationer (Standards and Recommended Practices, SARP) och förfaranden för flygtrafik (Procedures for Air Navigation, PAN) för RPAS vad gäller luftfartyg, användare, certifiering, ”sense and avoid”, kommunikation och bestämmelser om flygkontrolltjänst. I enlighet med vad studiegruppen för UAS har uppgett ska Icao ha offentliggjort alla föreskrifter om RPAS senast 2018.
3.6

Antagandet av förslaget till förordning sker vid en kritisk tidpunkt med tanke på upptäckten av nya energikällor för EU. I synnerhet i östra Medelhavet kommer upptäckten av nya olje- och gasfyndigheter under havsbotten och påföljande borrning för att omgående kunna exploatera dem att bli en utmaning för sjösäkerhetsbyråns kapacitet att hantera de eventuella risker detta innebär. Ytterligare resurser bör ställas till sjösäkerhetsbyråns förfogande för att den fullt ut ska kunna uppfylla sin roll i detta avseende. Den ökade fartygstrafiken, i synnerhet olje- och gastankfartyg, samt upptäckten av nya olje- och gasfyndigheter med påföljande borrningsaktiviteter, kommer att kräva många fler fartyg i Medelhavet och Svarta havet. Nitton fartyg för alla EU:s kustområden under perioden 2014–2020 är en mycket optimistisk uppskattning och den kan under dessa omständigheter visa sig alldeles för liten.
4.1.4

Positivt är att kommissionen detta år publicerat ett arbetsredskap för en branschspecifik bedömning av inverkan på konkurrensförmågan (Operatinal guidance for assessing impacts on sectorial competitiveness within the Commission Impact Assessment system). Detta är ett välkommet arbetsredskap även ur konkurrenspolitisk synvinkel.
3.2

Utgångsläge. Glädjande nog har man i många medlemsstater i flera årtionden bedrivit många olika former av internationellt samarbete inom vetenskap och teknik, ett samarbete som sträckt sig utanför EU:s gränser, både mellan företag (”globala aktörer”) och mellan de offentligt finansierade forskningsinstitutionerna och deras forskningsgrupper. Den katalyserande verkan som utgår från de olika vetenskaplig-tekniska samfunden (3) och från särskilda internationella organisationer som t.ex. Internationella energibyrån IEA (4), Världshälsoorganisationen WHO, IUPAP (International Union of Pure and Applied Physics), Mellanstatliga panelen för klimatförändringar IPCC eller t.ex. också Europeiska rymdorganisationen ESA och Europeiska organisationen för kärnforskning CERN, spelar också en viktig roll i detta sammanhang. Erfarenheterna hittills har generellt visat att de stater som bedriver ett öppet vetenskapligt utbyte och samarbetar på detta område på medellång och lång sikt kan dra nytta av detta även kulturellt och ekonomiskt.
3.1

Den 14 september 2007 inledde kommissionen ett offentligt samråd som avslutades den 15 april 2008 med en konferens där kommissionen presenterade arbetsgruppernas resultat för ett flertal organisationer och föreningar som är verksamma på kultur- och utbildningsområdet. Det rörde sig om följande resultat: — Den expertgrupp som sammanträtt under ledning av Amin Maalouf. — Näringslivsforum under ledning av Étienne Davignon. — Rapporten ”ELAN: Effect on the European Economy of Shortages of Foreign Language Skills in Enterprise” (Verkningarna på den europeiska ekonomin av bristande språkkunskaper i näringslivet) från det brittiska språkcentrumet CILT. — Formella samråd med kommittéerna (ReK och EESK). — Samråd med medlemsstaterna: ministerkonferens, februari 2008. — Rekommendationer från högnivågruppen för flerspråkighet. — De externa bidrag som kommit in via samråd on-line.
1.6

Medlemsstaterna har utformat sina planer på enormt olika sätt. Vissa nationella energieffektivitetsplaner består av 13 sidor och andra av 221, och jämförelser blir därmed praktiskt taget omöjliga. Många planer har endast skrivits på landets språk och är därför särskilt svåra att förstå. Kommittén rekommenderar att man antar en modell liknande den som utarbetats för EMEES (Evaluation and Monitoring for the EU Directive on Energy End-Use Efficiency and Energy Services) i samarbete med Wuppertal Institute for Climate Environment and Energy.
4.2.1

Denna fas ska tillämpas i alla 27 medlemsstaterna och sammanfaller med den första åtagandeperioden för Kyotoprotokollet och kravet på att minska utsläppen av växthusgaser. Hittills har priset för utsläppsrätter stadigt ökat till en nivå som innebär ett starkt incitament för minskningsåtgärder. Det nuvarande priset (maj 2008) är cirka 25 euro per ton. För denna period har kommissionen genomfört en systematisk bedömning av de tak som medlemsstaterna föreslagit på grundval av verifierade utsläpp. Resultatet har blivit att taken för utsläppen från de sektorer som omfattas av handelssystemet i genomsnitt har satts 6,5 % lägre än taket för 2005. Det har inte funnits mycket utrymme för förändringar i systemet under den andra handelsperioden, trots att de som orsakar utsläppen aktivt fortsätter att reagera och anpassa sig. De verifierade uppgifterna och erfarenheterna av handeln blir alltmer omfattande, och till stor del bekräftas de element som ligger till grund för systemet.
2.5

För att få något att jämföra med har EESK bett kommissionen att lägga fram uppgifter för USA som motsvarar uppgifterna per medlemsstat i tabellen. Följande är en förklaring av de amerikanska uppgifterna: — Minskade restriktioner – J. I USA förekommer inte någon av de vanligaste restriktionerna inom EU (dvs. hindra en konkursdrabbad från att bli chef för ett företag, hindra en konkursdrabbad från att bli styrelsemedlem och begränsa krediter för en konkursdrabbad). I avsnitt 525 av den amerikanska konkurslagstiftningen står det t.o.m. att personer inte får diskrimineras endast på grund av att de befinner sig i konkurs eller har avslutat en konkurs. — Bättre rättslig behandling – (J). Precis som i flera EU-länder beviljas ingen skuldavskrivning om det förekommit olämpligt agerande, oegentligheter m.m. Det finns ingen annan ”bättre behandling”. — Kort skuldavskrivningsperiod – J. Det finns ingen fastställd tidsperiod under vilken man fortfarande betraktas som i konkurs innan konkursen är avslutad. — Förenklade förfaranden – J. Den vanligaste formen av konkursförfarande för enskilda personer är kapitel 7 som handlar om likvidation och konkurs. I allmänhet tar förfarandet 3–4 månader att slutföra. Som en garanti mot upprepade konkursansökningar kan inte kapitel 7 användas av en person som använt det en gång tidigare under de föregående sex åren.
3.4

I förslaget till förordning föreskrivs ett nytt kontrollsystem som ska gälla all IUU-fiskeverksamhet och all verksamhet i anslutning till denna som bedrivs på en medlemsstats territorium eller i vatten som omfattas av dess överhöghet eller jurisdiktion, eller av gemenskapens fiskefartyg eller medborgare. Det ska också, utan att det påverkar flagg- eller kuststatens jurisdiktion, gälla för IUU-fiskeverksamhet som bedrivs av fartyg från tredjeland på öppet hav eller i vatten under tredjelands jurisdiktion, i likhet med vad som gäller för gemenskapsflottan i enlighet med den gemensamma fiskeripolitiken.
3.11

Förslaget erbjuder möjlighet att ge trivialnamn åt enskilda ämnen eller ämnen som ingår som beståndsdelar i blandningar, då de formella namnen enligt sammanslutningen IUPAC:s (The International Union of Pure and Applied Chemistry) definition består av mer än 100 tecken. Användningen av den produktidentifiering (nummer och namn) som tillhandahålls av CAS (Chemical Abstracts Service of the American Chemical Society) ska också fortsätta. Från befintlig lagstiftning behålls den kontrollerade användningen av generiska namn som på ett korrekt sätt identifierar den troliga faran, utan att några därtill relaterade immateriella rättigheter som har att göra med den exakta sammansättningen av en blandning riskeras.
5.2.1

Kommittén stöder helhjärtat förslaget att bränsleindustrin ska åläggas att övervaka och rapportera om utsläppen av växthusgaser från de bränslen som den för ut på marknaden under hela livscykeln och att den ska åläggas att minska dessa utsläpp med 1 % per år mellan åren 2010 och 2020. Även om bränsleindustrin under de senaste åren har förbättrat sin energieffektivitet finns det fortfarande utrymme för omfattande förbättringar. Vid produktionen facklas fortfarande alltför mycket gas bort. Detta är slöseri med en vikig resurs och leder till att miljontals ton koldioxid släpps ut och även till andra former av föroreningar. Energieffektiviteten samt läckage- och spillnivån varierar stort mellan olika raffinaderiprocesser, rörledningsöverföringar och transporter inom bränslesektorn. Mycket kan göras inom hela sektorn för att höja normerna så att de motsvarar de normer som gäller hos de bästa aktörerna.
3.3

I EU utgör FoU i IKT cirka 18 % av de totala FoU-kostnaderna, vilket ska jämföras med 34 % i USA och 35 % i Japan (3). I förhållande till antalet invånare investeras i EU cirka 80 euro per person medan investeringarna ligger på 350 euro per person i USA och 400 euro per person i Japan. Forskning på området inbyggda system är en stor del av IKT-forskningen, och tilldelas i Europa 380 miljoner euro ur offentliga källor och mer än 50 % av företagens budget för IKT-forskning.
3.11.2

EESK föreslår därför att kommissionen utarbetar ett meddelande om metoder för att ta itu med förvaltningen och fördelningen av de gemensamma globala resurserna. I detta skulle man rikta in sig på en långsiktig ram för att stabilisera koncentrationen av växthusgaser i atmosfären på en ”säker” nivå genom en bindande gemensam internationell budget av utsläppsrättigheter. Efter en överenskommen tidsfrist, då utsläppen per invånare skall ha konvergerat, skulle dessa rättigheter vara desamma. Med ett sådant tillvägagångssätt, som redan varit föremål för omfattande debatt och är känt under namnet ”kontraktion och konvergens”, kan man ta hänsyn till följderna av både befolkningstillväxt, industriell kapacitet, globalisering och kraven på en rättvis och praktisk omfördelning av jordens atmosfär som en delad resurs.
4.2

Under perioden 1994–2001 var ökningen av BNP per capita i sammanhållningsländerna, även om man undantar Irland, 1 % högre per år än i EU i genomsnitt [3 % mot 2 %], och i alla dessa länder utom Grekland ökade den andel befolkning i arbetsför ålder som har ett arbete mycket snabbare än genomsnittet. För övrigt var produktivitetsvinsterna med avseende på arbetskraft två gånger högre i Grekland och Irland jämfört med EU:s genomsnitt under denna period, och de låg också gott och väl över genomsnittet i Portugal. (5)