Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader

(framlagt av kommissionen)

MOTIVERING

Inledning

År 1996 gav kommissionen ut en grönbok med titeln "Offentlig upphandling inom Europeiska unionen: överväganden inför framtiden" [1] som fick nästan 300 svar från näringslivet, medlemsstaterna och EU-institutionerna.

[1] KOM (96) 583 slutlig, 27 november 1996.

Efter att ha granskat svaren lade kommissionen fram sina planer för framtiden i meddelandet "Offentlig upphandling inom Europeiska unionen" [2]. Den viktigaste slutsatsen som kunnat dras av den debatt som grönboken inledde är att den rättsliga ramen måste förenklas och anpassas till den nya datatekniken, samtidigt som den grundläggande strukturen inte rubbas. Kommissionen erkände att den nuvarande rättsliga ramen måste förenklas genom att otydliga eller komplicerade regler förtydligas och genom att lagstiftningen ändras när problemen inte kan lösas genom tolkning. [3] Dessutom tillkännagav kommissionen att den ämnade kodifiera de tre "klassiska" direktiven och omarbeta dem till en enda text.

[2] KOM (98) 143 slutlig, 11 mars 1998.

[3] Punkt 2.1.1.

Föreliggande förslag skall uppfylla dessa mål.

Kommissionen tillkännagav förslaget i sitt arbetsprogram för 2000 [4]. Förslaget omfattas av gemenskapens exklusiva behörighet eftersom det är fråga om omarbetning av lagstiftning som syftar till att förverkliga den inre marknaden, i kraft av artikel 95 i EG-fördraget.

[4] KOM(2000) 155, 9 februari 2000.

Dessutom svarar förslaget mot slutsatserna från Europeiska rådets möte i Lissabon, där Europeiska rådet uppmanar till ekonomiska reformer för en fullbordad och fullt fungerande inre marknad.

För att det skall bli lättare att presentera förslaget har de olika förslagen till ändringar delats upp i två delar:

- Förenkling av direktivet

- Ändringar av den rättsliga ramen

Efter motiveringen följer en genomgång av de enskilda artiklarna.

I. Förenkling - omstrukturering och förtydligande av direktivet

1.1. Kommissionen har tack vare debatten om grönboken "Offentlig upphandling inom Europeiska unionen: överväganden inför framtiden" [5] och i sin verksamhet som fördragets väktare funnit vissa diskrepanser mellan de tre "klassiska" direktiven, dvs. direktiv 92/50/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster [6], direktiv 93/36/EEG om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor [7] samt direktiv 93/37/EEG om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av bygg- och anläggningsarbeten [8]. Diskrepanserna är inte motiverade av olika omständigheter och bör alltså undanröjas. Detta arbete är ett led i kommissionens strävan efter enklare regler som den gav uttryck för i sitt tolkningsmeddelande om koncessioner enligt EG-rätten [9], vilket dock inte föregriper eventuella särskilda lagstiftningsförslag om koncessioner.

[5] KOM(96) 583 slutlig, 27 november 1996.

[6] EGT L 209, 24.7.1992, i dess ändrade lydelse enligt direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997 (EGT L 328, 28.11.1997).

[7] EGT L 199, 9.8.1993 i dess ändrade lydelse enligt direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997 (EGT L 328, 28.11.1997).

[8] EGT L 199, 9.8.1993 i dess ändrade lydelse enligt direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997 (EGT L 328, 28.11.1997).

[9] Kommissionens tolkningsmeddelande om koncessioner enligt EG-rätten, 2000/C 121/02, EGT C 121, s. 2.

För att göra direktiven enhetliga skall enligt förslaget bestämmelser som nu utan särskild motivering endast gäller viss upphandling i lika mån gälla all upphandling (se t.ex. artikel 3). Dessutom blir det lättare att begripa och tillämpa direktiven om de struktureras om, samtidigt som de inte ändras i sak.

Den föreslagna förenklingen består alltså i att undanröja diskrepanser och strukturera om de befintliga direktiven. [10]

[10] Punkt 2.1.3 i meddelandet (KOM (1998) 143 slutlig).

1.2. Detta förslag innehåller en enda text för upphandling av varor, tjänster och byggentreprenad. Det gör det möjligt att ändra och förenkla de "klassiska" direktiven och föra samman dem i en enda text. Med detta tillvägagångssätt blir det för det första enklare att bevara enhetligheten under lagstiftnings processen och för det andra får användarna väsentliga fördelar. Visserligen skall direktiven omsättas i nationell lagstiftning, men de ekonomiska operatörerna och de upphandlande myndigheterna tittar ofta i direktivet för att bl.a. tolka de nationella bestämmelserna. I stället för att läsa olika texter som till stor del handlar om samma frågor och som innehåller 35 (varor), 37 (byggentreprenad) respektive 45 (tjänster) artiklar tillhandahålls en enda, tydligare strukturerad text med 82 artiklar. Det går att spara in på antalet artiklar bl.a. tack vare att det finns identiska bestämmelser i de tre direktiven.

Regionkommittén avgav ett yttrande om meddelandet från 1998 [11] där den helt stödde ett sådant förslag, och framhöll att det skulle göra arbetet mycket lättare för de regionala och lokala myndigheterna.

[11] Regionkommitténs yttrande 108/98 slutlig, 16-17 september 1998.

På nationell nivå har dessutom flera medlemsstater valt samma tillvägagångssätt, då de genomfört direktiven med en enda rättsakt.

Under alla omständigheter innebär sammansmältningen av de tre direktiven till ett inte i sig några krav på genomförande.

1.3. När det gäller strukturen har det föreslagna direktivet delats upp i sex avdelningar, nämligen definitioner, särskilda bestämmelser om offentlig upphandling, särskilda rättigheter eller ensamrätter, särskilda regler för tävlingar på tjänsteområdet, regler för koncessioner samt slut bestämmelser. I avdeningarna, särskilt i den andra avdelningen om särskilda bestämmelser om offentlig upphandling, har bestämmelserna ordnats så att de logiskt följer upphandlingsförfarandet med början i principer och tillämpningsområde. För att underlätta läsningen har kapitel och avsnitt införts, och varje kapitel, avsnitt och artikel har försetts med en rubrik för att det skall gå snabbare att hitta de bestämmelser man söker.

1.4. Andra, mer omfattande ändringar bidrar också till att göra direktivet enklare, särskilt i fråga om tröskelvärden. Mer om dem i den andra delen av denna motivering.

II. Ändringar i sak

1. Inledning

1.1. Kommissionen föreslår ändringar av den nuvarande rättsliga ramen på grund av informations samhällets framväxt, den offentliga sektorns gradvisa avveckling av viss ekonomisk verksamhet och den ökade budgetdisciplinen. Ändringarna har tre mål: modernisering, förenkling och flexibilitet; modernisering för att ta hänsyn till teknikens och näringslivets utveckling, förenkling för att lätta upp bestämmelser som ibland är för utförliga och komplicerade samt flexibilitet som svar på klagomålen om att förfarandena är för stränga och inte motsvarar de offentliga upphandlarnas behov.

1.2. Kommissionen har kommit fram till att det är lämpligt med ändringar i sak på sju områden.

Områdena är följande:

- Införande av former för datastödd upphandling och de fördelar detta medför i form av snabbare upphandling (punkt 2).

- Införandet av en ny metod, förhandlat förfarande, som vid särskilt komplicerade upphandlingar ger möjlighet till dialog mellan den upphandlande myndigheten och de olika anbudsgivarna, under full konkurrensutsättning och med respekt för likabehandlingsprincipen (punkt 3).

- De offentliga upphandlarnas möjlighet att ingå s.k. ramavtal, där alla villkor inte är fastställda och genom vilka upphandling kan göras utan att alla krav i direktivet måste tillämpas på varje enskild upphandling (punkt 4).

- Tydligare bestämmelser om tekniska specifikationer, vilket skyddar konkurrensen genom att så många anbudsgivare som möjligt kan delta effektivt, särskilt innovativa företag (punkt 5).

- Striktare bestämmelser om urvals- och tilldelningskriterier (punkt 6).

- Enklare tröskelvärden (punkt 7).

- Den gemensamma upphandlingsordlistan (CPV, punkt 8).

Eftersom kommissionen föreslår ändringar i direktivet om särskilda sektorer, direktiv 93/38/EEG om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna [12], bl.a. ändrat tillämpningsområde på grund av den pågående avregleringen i vissa sektorer, är det också lämpligt att ändra några bestämmelser i de "klassiska" direktiven (punkt 9).

[12] EGT L 199, 9.8.1993 i dess ändrade lydelse enligt direktiv 94/22/EG av den 30 maj 1994 (EGT L 164, 30.6.1994) och direktiv 98/4/EG av den 16 februari 1998 (EGT L 101, 1.4.1998).

Ett annat syfte med detta direktiv är att underlätta tillämpningen av fördragets bestämmelser och principer. Underlåtenhet att följa direktiven kan i vissa fall vara likvärdigt med brott mot fördragets bestämmelser och principer.

2. Införande av former för datastödd upphandling

2.1. Den nya informations- och kommunikationsteknikens (IKT) framväxt öppnar nya, lovande möjligheter för den offentliga upphandlingens effektivitet, insyn och öppenhet. I sitt meddelande "Offentlig upphandling i Europeiska unionen" av den 11 mars 1998 föresatte sig kommissionen ett synnerligen ambitiöst mål: 25 % av all upphandling skall ske elektroniskt år 2003. Därför har kommissionen uppmanat alla berörda att utveckla ett system för detta ändamål.

Detta mål får stöd i ett stor antal svar, bl.a. i Europaparlamentets och Region kommitténs yttranden.

Målet omnämns också i ordförandeskapets slutsatser från Europeiska rådets möte i Lissabon den 23-24 mars 2000, där kommissionen, rådet och medlemsstaterna uppmanas "vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att gemenskapens och regeringarnas upphandling kan äga rum on-line senast 2003" [13]

[13] Se punkt 17, fjärde strecksatsen i slutsatserna.

I den nu gällande lagstiftningen om offentlig upphandling är det möjligt att använda medel för elektronisk överföring för att under vissa villkor lämna in anbud. Det finns dock förfaranden där sådana medel inte omnämns (t.ex. inlämnande av meddelanden) eller inte är tillåtna (t.ex. påskyndat förfarande).

Dessutom är det för närvarande medlemsstaterna som har denna möjlighet att tillåta andra medel än inlämnande personligen eller per post. Målet med förslaget är att i framtiden göra det möjligt för alla att besluta att enbart använda medel för elektronisk överföring.

2.2. Även om vissa fruktar att företag kan utestängas från offentlig upphandling genom elektronisk överföring eftersom de släpar efter i sin datorutveckling, torde detta förhållande ändras snabbt. Därför förefaller det inte nödvändigt med en övergångsperiod där traditionella medel används parallellt, särskilt inte eftersom företagen i praktiken kommer att få en övergångsperiod tack vare den tid det tar att anta och genomföra detta förslag.

Att möjliggöra användning av elektronisk överföring för offentlig upphandling förutsätter bl.a. att de ställs på jämställd fot med mer traditionella medel i fråga om meddelanden och informationsutbyte. Målet är här att uppmuntra fler att använda elektronisk överföring framöver.

2.3. Slutligen torde det med hjälp av system för datastödd upphandling bli möjligt att göra avsevärda tidsvinster i förfarandena. Med inlämning per e-post torde det gå att minska den nuvarande tidsgränsen om 12 dagar, utom i påskyndat förfarande, för översändande till Publikationsbyrån och offentliggörande i Officiella tidningen.

Den maximala tidsgränsen för offentliggörande kan alltså sänkas från 12 till 5 dagar.

2.4. Införandet av datastödd upphandling visar också på svårigheter som kan följa av lagfästa bestämmelser om att viss teknik måste användas, t.ex. databasen TED.

Med tanke på teknikens snabba utveckling förutsätter denna uttryckliga hänvisning i lagstiftningen regelbunden uppdatering. För att undvika sådana svårigheter med anpassning av lagstiftningen sägs det i detta förslag inte längre något om särskilda former för offentliggörande i själva direktivet. Bestämmelser om närmare tekniska specifikationer för offentliggörande har förts in i en ny bilaga (bilaga VIII).

För att dessa bestämmelser snabbare skall kunna anpassas till teknikens utveckling, föreslår kommissionen att det får behörighet att ändra denna bilaga för att anpassa den till teknikens utveckling, med biträde av den kommitté som avses i artikel 76.

3. Flexibilitet och förhandlingar mellan upphandlande myndigheter och anbudsgivare

3.1. I sitt ovannämnda meddelande [14] säger kommissionen att "inköpare - framför allt inom särskilt komplexa sektorer som är i ständig utveckling såsom högteknologisektorn - vet vilka deras behov är men ej på förhand vet vilken teknisk lösning som bäst svarar mot behoven. Inköpare och leverantörer har därför i sådana fall behov av att kunna diskutera kontraktet och i övrigt föra en dialog. De allmänna upphandlingsförfarandena enligt de "klassiska" direktiven (93/36 om varor, 93/37 om bygg entre prenad samt 92/50 om tjänster) medger emellertid bara ett mycket begränsat utrymme för diskussioner under upphandlingens gång och uppfattas därmed som alltför rigida i dessa situationer."

[14] Se fotnot 2.

3.2. Det måste påpekas att enligt domstolens rättspraxis är det inte tillåtet med sådana förhandlingar inom de nuvarande öppna och selektiva förfarandena. Dessutom får förhandlat förfarande med offentlig görande av ett meddelande i förväg enligt nuvarande regler endast användas i undantagsfall, som enligt domstolens fasta rättspraxis skall tolkas strikt. De befintliga reglerna medger alltså inte denna möjlighet.

3.3. Vissa upphandlingar kan dock vara särskilt komplicerade. De upphandlande myndigheterna kan vara objektivt oförmögna att avgöra vilka medel, tekniska, juridiska eller ekonomiska, som bäst skulle motsvara deras behov. De upphandlande myndigheterna kan också vilja möjliggöra nyskapande lösningar eller vara objektivt oförmögna att bedöma vad marknaden kan erbjuda i form av tekniska eller ekonomiska lösningar. Så är exempelvis fallet när en upphandlande myndighet är objektivt oförmögen att i förväg avgöra om den ekonomiskt mest fördelaktiga lösningen skulle utgöras av medfinansiering från de offentliga myndigheternas sida, en lösning med riskdelning eller en lösning som helt och hållet förvaltas av den privata sektorn.

Regionkommittén gav i sitt yttrande som exempel upphandling av hälso- och sjukvårdsutrustning (kirurgisk utrustning eller utrustning för medicinsk bildbehandling).

3.4. De upphandlande myndigheterna har naturligtvis några sätt att hantera sådana situationer: de kan enligt nu gällande direktiv genomföra förhandlingar och sedan göra en normal upphandling, eller tilldela ett tjänstekontrakt och sedan ett varukontrakt eller anordna en formgivningstävling om utformningen och sedan tilldela ett kontrakt om tjänster, varor eller byggentreprenad. Dessa möjligheter är dock ibland otillräckliga, vilket framfördes i debatten om grönboken [15] och framhölls av Europaparlamentet i samband med antagandet av direktiven 97/52/EG [16] och 98/4/EG [17]. Om förhandlingar förs, kan det företag som hjälper den upphandlande myndigheten att skriva specifikationerna sedan inte delta i upphandling som grundar sig på specifikationerna, i den utsträckning detta skulle strida mot sund konkurrens enligt skäl nr 10 i direktiv 97/52/EG [18]. Med delad upphandling (projekteringskontrakt eller formgivningstävling) går det heller inte att samma företag både utformar projektet och genomför det.

[15] Se fotnot 1.

[16] Europaparlamentets och rådets direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997 om ändring av direktiven 92/50/EEG, 93/36/EEG och 93/37/EEG om samordning av förfarandena vid tilldelning av kontrakt vid offentlig upphandling av tjänster, varor samt bygg- och anläggningsarbeten, EGT L 328, 28.11.1997.

[17] Europaparlamentets och rådets direktiv 98/4/EG av den 16 februari 1998 om ändring av direktiv 93/38/EEG om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna, EGT L 101, 1.4.1998.

[18] "Upphandlande myndigheter får begära eller ta emot råd som kan användas för att upprätta specifikationer för ett bestämt upphandlingsförfarande under förutsättning att dessa råd inte hindrar konkurrensen."

3.5. Utan att de befintliga möjligheterna ifrågasätts förefaller det lämpligt att tillåta förhandlingar inom ett enhetligt tilldelningsförfarande som avslutas med att upphandlingen genomförs. Förfarandet bör omfatta en etapp där specifikationerna fastslås efter förhandlingar med de utvalda deltagarna, varefter de parter som deltar i förhandlingarna lämnar anbud och kontraktet tilldelas den som lämnar det bästa anbudet.

3.6. När det gäller val av de närmare formerna skiljer sig förslaget från de slutsatser kommissionen drog i sitt meddelande. Kommissionen ville ändra de nuvarande direktiven "för att göra upphandlings förfarandena smidigare och för att dialog vid upphandlingar inte längre skall ske endast i undantagsfall. Vidare avser den att lägga fram förslag till ett nytt förfarande, s.k. "konkurrenspräglad dialog" (competitive dialogue). Detta förfarande skulle läggas till det "öppna förfarandet" och det "selektiva förfarandet" och därmed ersätta det nuvarande förhandlade förfarandet med föregående publicering. Under vilka omständigheter och på vilket sätt upphandlande enheter kommer att få använda det nya förfarandet, kommer att preciseras bl.a. med beaktande av principerna om öppenhet och likabehandling".

Det har senare, efter samrådet, bedömts som lämpligare att inte införa ett helt nytt förfarande. I stället har det förhandlade förfarandet med offentliggörande i förväg utvidgats. På så sätt undviks att det införs för många förfaranden.

3.7. Med tanke på risken att en sökande gynnas, kan de allmänna principerna om likabehandling och icke-diskriminering endast skyddas genom lämpliga formkrav på hur förhandlingarna skall ske till dess att upphandlingen avgörs.

3.8. Med nyheterna införda sker det förhandlade förfarandet på följande sätt:

Den upphandlande myndigheten offentliggör ett meddelande där berörda parter inbjuds att delta och där de mål som skall uppnås anges. Myndigheten anger också tydligt kriterier för kvalitetsurval och tilldelningskriterier. Kriterierna ändras inte under hela förfarandet.

Den upphandlande myndigheten har sedan två möjligheter.

a) Den kan bestämma att den endast vill ta emot handlingar som rör de sökandes personliga ställning, samt deras tekniska, ekonomiska och finansiella kapacitet. De kvalitativa urvals kriterierna skall vara lämpliga och relevanta med avseende på upphandlingens ändamål.

b) Den kan bestämma att handlingarna skall åtföljas av ett lösningsförslag, dvs. ett förslag till den lösning den sökande ämnar använda för att svara på den upphandlande myndighetens behov och krav. De sökande kan också uppmanas att ge in en uppskattning av hur mycket deras lösningsförslag kostar.

Den upphandlande myndigheten skall i meddelandet ange om den valt alternativ a) eller b).

När det upphandlande myndigheten tagit emot ansökningarna väljer den vilka som får delta i förhandlingarna. Valet görs på grundval av de tidigare fastställda kvalitativa urvalskriterierna (ekonomisk, finansiell och teknisk kapacitet, efter sedvanlig kontroll av uppgifterna om den sökandes personliga ställning).

Om den upphandlande myndigheten valt alternativ a) kan den sedan be de sökande att lämna ett lösningsförslag som de fortsatta förhandlingarna utgår ifrån. Detta led är frivilligt.

I båda fallen frågar den upphandlande myndigheten de utvalda sökandena för att ta reda på hur dess behov kan uppfyllas på bästa sätt. Näringslivet har framfört berättigade farhågor om idéstöld, varför det föreskrivs att den upphandlande myndigheten vid förhandlingarna inte får avslöja för någon av de sökande vilka lösningar de andra föreslagit eller andra konfidentiella uppgifter om en annan sökande.

När förhandlingarna är avslutade fastställer den upphandlande myndigheten slutgiltiga tekniska specifikationer, antingen enligt en lösning som en av de sökande lagt fram eller enligt en kombination av lösningar. Naturligtvis måste den upphandlande myndigheten i detta led följa lagstiftningen om skydd av immaterialrätt.

När detta led är färdigt ber den upphandlande myndigheten deltagarna att lämna ett anbud. När den upphandlande myndigheten gör detta, måste den be minst tre deltagare att lämna anbud, förutsatt att det finns tillräckligt många sökande som uppfyller de kvalitativa urvalskriterierna. Om antalet begränsas, skall det göras med ledning av de kvalitativa urvalskriterierna.

Anbuden granskas med ledning av tilldelningskriterierna, och upphandlingen tilldelas utan möjlighet till ytterligare förhandlingar.

4. Smidigare upphandling med hjälp av ramavtal

4.1. I sitt ovannämnda meddelande (punkt 2.1.2.3) sade kommissionen att det var nödvändigt att ändra direktiven så att upphandlarna får använda inköpsmetoder som gör att de kan dra fördel av produkternas och prisernas utveckling. Kommissionen visade att på de marknader som är stadda i konstant utveckling, t.ex. informationsteknik, är det svårt att ekonomiskt motivera att upphandlarna binds vid fasta priser och villkor. Offentliga upphandlare upplever alltså ett allt större behov att sköta sina inköp på lång sikt. Denna typ av upphandling måste kompletteras med den smidighet som krävs, och det är det som ramavtal är till för.

Ramavtal är inte ett offentligt upphandlingskotrakt i direktivens mening. Det är närmast fråga om ofullständiga avtal, eftersom vissa villkor inte är fastlagda och dessa måste fastställas innan avtalet kan genomföras.

Däremot erinras om att avtal med flera marknadsaktörer (t.ex. de flitigt använda avtalen med beställningssedel) utgör offentlig upphandling i direktivets mening (se artikel 1.2). De skall tilldelas enligt direktivet om de rör större summor än tröskelvärdena.

4.2. Ramavtal används vid återkommande inköp för att välja ut vissa operatörer som, när det är dags, kan uppfylla upphandlarens behov.

Med detta slags avtal mellan upphandlare och marknadsaktörer kan det för närvarande inte beviljas undantag från den upphandlande myndighetens skyldighet att följa direktivets förfaranden för varje upphandling - efter en beställning - om de överstiger tröskelvärdena. Men eftersom denna metod används allt oftare, ansåg kommissionen i sitt meddelande om offentlig upphandling [19] det nödvändigt att möjliggöra att upphandling med ramavtal på vissa villkor inte omfattas av direktivets normala förfaranden. Med ramavtal går det att göra upphandling till bättre villkor, med tanke på den snabba utvecklingen på marknaderna för vissa varor och tjänster, och det går också att slippa upprepa förfarandena för varje inköp om de är återkommande.

[19] Se fotnot 2.

De upphandlande myndigheterna måste alltså inte tillämpa de normala förfarandena i direktivet på varje upphandling som bygger på ramavtal.

4.3. För att detta skall vara tillåtet måste två villkor vara uppfyllda:

- Ramavtalet skall självt vara tilldelat i enlighet med direktivet. Den upphandlande myndigheten skall alltså, om den vill utnyttja denna möjlighet, offentliggöra ett meddelande, tillämpa kriterier för kvalitetsurval i enlighet med direktivet, och tilldela ramavtalet - till flera leverantörer - med utgångspunkt i objektiva kriterier som tillkännages på förhand.

- Upphandling som bygger på ramavtal skall tilldelas i enlighet med den nya artikel 32, som syftar till att principen om likabehandling följs när upphandlingen tilldelas. Valet skall ske efter konkurrensutsättning mellan dem som är parter i ramavtalet.

4.4. När det upphandlande myndigheten skall göra inköp, skall den vända sig till dem som är parter i avtalet och som kan svara på dess behov. Parterna lämnar närmare anbud som kan utgöra en ändring gentemot det ursprungliga anbudet på grund av marknadens utveckling, t.ex. teknikens utveckling eller avsevärda prisvariationer.

4.5. För upphandlingen gäller formkrav som garanterar likabehandling av anbudsgivarna.

4.6. Ramavtal begränsar inte konkurrensen på marknaden, t.ex. konkurrens från nya aktörer. De upphandlande myndigheterna har alltid möjlighet att inleda ett nytt upphandlingsförfarande om de vill ha bättre villkor. Dessutom måste det framhållas att det för närvarande inte finns något som hindrar en upphandlande myndighet att ingå avtal med en marknadsaktör för flera år.

En upphandlande myndighet kan alltså ha intresse av att teckna ramavtal för konsulttjänster som kan behövas under en viss tid (t.ex. för bistånd) där det inte är känt när behovet kommer att uppstå eller hur stort uppdraget blir. När behovet uppstår kan den upphandlande myndigheten vända sig till parterna i ramavtalet genom ett förenklat förfarande och tilldela kontraktet till den som lämnar det bästa anbudet.

Förslaget innehåller också en klausul mot konkurrensskadligt missbruk (t.ex. risk för kartellbildning) och löptiden för ramavtal begränsas till 3 år i normalfallet.

Naturligtvis påverkas inte konkurrensreglernas tillämpning av denna form av upphandling.

5. Tekniska specifikationer

5.1. Nu gällande regler för tekniska specifikationer [20] syftar till att tvinga offentliga upphandlare att använda vissa uttömmande angivna instrument när de utformar tekniska specifikationer, för att undvika att en ekonomisk operatör eller nationellt näringsliv gynnas. Instrumenten kännetecknas dels av att de är kända, öppna och tillgängliga för alla, dels att de i möjligaste mån är enhetliga på internationell eller europeisk nivå. Främst av dessa instrument är standarden, helst europeisk eller internationell, men i brist på bättre nationell. Andra instrument som rör enskilda sektorer (europeiskt tekniskt godkännande för bl.a. byggprodukter i enlighet med direktiv 89/106/EEG) anges också som en möjlig referens.

[20] Direktiven om varor (93/36/EEG), byggentreprenad (93/37/EEG) och tjänster (92/50/EEG) innehåller motsvarande bestämmelser om gemensamma tekniska regler. Direktivet om särskilda sektorer (93/38/EEG) innehåller bestämmelser som i sak är likvärdiga.

Tillämpningen av dessa delar av direktiven har i vissa fall lett till att standarden i praktiken anses som obligatorisk. Bestämmelserna kan faktiskt leda till att inköparens urval begränsas till enbart produkter som följer standarderna.

En sådan tolkning stämmer inte med begreppet "referens", som innebär att andra lösningar kan jämföras med den lösning som standarden erbjuder. Dessutom leder tolkningen till att standardiserade tekniska lösningar gynnas på bekostnad av andra lösningar och ny teknik. Den snabba tekniska utvecklingen på vissa områden, tillsammans med en tolkning som säger att standarden i praktiken är obligatorisk, är särskilt skadlig eftersom standarden med nödvändighet ligger efter den tekniska utvecklingen (exempelvis inom informationstekniken).

5.2. Mot denna bakgrund förefaller det nödvändigt att förenkla dessa bestämmelser, dels genom att förtydliga vad begreppet "referens" omfattar, dels genom att begränsa hänvisningar till särbestämmelser för vissa sektorer (t.ex. telekommunikation eller bygge) som bidrar till att göra de nuvarande direktiven komplicerade. Ändringarna bidrar också till en effektivare konkurrens genom att det blir lättare för fler anbudsgivare att delta, särskilt innovativa företag.

Ändringarna gäller alla inköp av varor, byggentreprenader och tjänster som regleras i de "klassiska" direktiven, samt inköp som regleras i direktivet för särskilda sektorer. På så sätt bevaras även enhetligheten i texten, vilket bidrar till förenklingsarbetet. Ändringarna gör att offentliga upphandlare kan specificera sina krav i termer av prestanda, samtidigt som den europeiska standardiseringens landvinningar bevaras eftersom det fortfarande går att hänvisa till standarder.

6. Striktare bestämmelser om urvals- och tilldelningskriterer

6.1. I de nu gällande bestämmelserna om tilldelningskriterier (artikel 36.2 i direktiv 92/50, artikel 26.2 i direktiv 93/36 och artikel 30.2 i direktiv 93/37) sägs att kriterierna skall anges i meddelandet om upphandling eller i kravspecifikationen, "om möjligt" i angelägenhetsgrad med det viktigaste först enligt den upphandlande myndighetens bedömning.

Denna formulering är inte särskilt bindande i fråga om angelägenhetsgrad med det viktigaste kriteriet först. Det är därför nödvändigt att förtydliga vilken omfattning denna skyldighet har.

6.2 Dessutom har kommissionen vid sin handläggning av klagomål kunnat konstatera att även om de upphandlande myndigheterna fastställer och anger tilldelningskriterier i angelägenhetsgrad, har de fortfarande ett avsevärt utrymme för skönsmässig bedömning när upphandlingen tilldelas. När myndigheten enbart anger kriterierna i angelägenhetsgrad, har den fortfarande möjlighet att vid bedömningen lägga en viss vikt vid kriterierna och alltså värdera dessa gentemot varandra på ett sätt som anbudsgivarna inte känner till. Den bristande insynen kan få till följd att vissa upphandlande myndigheter fäster en oväntad eller oförutsägbar vikt vid ett eller flera kriterier, även efter det att anbuden öppnats, så att något av anbuden gynnas. Om man till exempel har 2 kriterier, angivna i angelägenhetsordning, kan de det andra värderas till 90 % eller 51 % av det första kriteriet. Eftersom det saknas en allmän regel om att kriteriernas vikt skall anges när förfarandet inleds, blir den upphandlande myndighetens slutliga val svårt att kontrollera. Det måste alltså konstateras att denna brist i det avgörande skedet med tilldelning av upphandlingen leder till att alla regler för föregående etapper i förfarandet blir verkningslösa. Alla reglerna har samma syfte, nämligen att skydda anbudsgivarnas rättigheter, bl.a. principerna om likabehandling och öppenhet.

Därför bör direktivet ändras så att det blir obligatoriskt att ange varje kriteriums vikt i meddelandet om upphandling eller i kravspecifikationen. Vikterna kan t.ex. anges i procent eller som andelar av ett annat kriterium. För att bevara en viss flexibilitet kan de även anges som intervall inom vilka varje kriteriums vikt skall falla.

6.3 Det är dock inte alltid möjligt att redan i meddelandet om upphandling ange kriteriernas vikter. Detta kan vara särskilt svårt vid komplicerade upphandlingar.

Bestämmelserna bör alltså ge möjlighet till undantag från det ovannämnda kravet.

Å andra sidan bör man se till att viktningen är känd av alla anbudsgivare när de utformar sina anbud.

Därför införs ett undantag enligt vilket viktningen får anges senare i inbjudan att lämna anbud (för selektiva och förhandlade förfaranden) eller i inbjudan till förhandlingar (för förhandlat förfarande vid komplicerad upphandling). I övriga fall - öppna förfaranden - kan underlåtenhet att ange viktningen redan från början av förfarandet medföra att upphandlingen ogiltigförklaras.

6.4 När det gäller urval av anbudsgivare förstärks den rättsliga ramen på två punkter:

- För det första stärks instrumenten för bekämpning av organiserad brottslighet, korruption och begrägeri genom att de upphandlande myndigheterna åläggs skyldighet att utesluta anbudsgivare som i en lagakraftvunnen dom dömts för organiserad brottslighet, korruption eller bedrägeri riktat mot gemenskapens ekonomiska intressen. Detta förslag följer på slutsatserna från toppmötet i Tammerfors, på handlingsplanen mot organiserad brottslighet och på kommissionens meddelande från 1997 om en unionspolitik mot korruption. [21]

[21] KOM (97) 192, 21.5.1997.

- För det andra införs i förslaget skyldighet vid selektivt och förhandlat förfarande att endast begränsa antalet anbudssökande som uppmanas att lämna anbud på objektiva grunder som tillkännages på förhand. På så sätt avhjälps en brist i gällande rätt.

7. Tröskelvärden

I de nuvarande direktiven föreskrivs olika tröskelvärden. Det är ofta inte lätt att avgöra vilket tröskelvärde som gäller för en viss offentlig upphandling.

Vid offentlig upphandling som regleras i direktiv 92/50 skall följande tröskelvärden tillämpas:

- 200 000 EUR [22] vid offentlig upphandling utförd av centrala och andra myndigheter som rör tjänster i bilaga I A, kategori 8 (forskning och utveckling) samt vissa teletjänster som förtecknas i bilaga I A, kategori 5 om deras nummer i CPC-nomenklaturen är 7524, 7525 eller 7526. Dessutom gäller detta tröskelvärde för all upphandling av tjänster i bilaga I B. Slutligen gäller detta tröskelvärde all upphandling som avses i artikel 3.3, dvs. upphandling som den upphandlande myndigheten finansierar till mer än 50 %.

[22] Angivet i ecu i de direktiv som antagits före övergången till euro. 1 ecu är lika med 1 euro.

- 130 000 SDR [23] (motsvarar f.n. 139 312 EUR) för alla former av offentlig upphandling som förtecknas i bilaga I till direktiv 92/50 om upphandlingen rör andra kategorier i bilaga I A än dem som anges ovan (dvs. kategori 8 (forskning och utveckling) och kategori 5 om deras nummer i CPC-nomeklaturen är 7524, 7525 eller 7526).

[23] SDR är en referensvaluta som Internationella valutafonden definierar och som används i GPA.

- 200 000 SDR (motsvarar f.n. 214 326 EUR) för tjänstekontrakt som tilldelas av upphandlande enheter som inte är centrala myndigheter, om upphandlingen rör andra kategorier i bilaga I A än dem som anges ovan (dvs. kategori 8 (forskning och utveckling) och kategori 5 om deras nummer i CPC-nomeklaturen är 7524, 7525 eller 7526).

Det finns två tröskelvärden för sådana byggentreprenadkontrakt som regleras i direktiv 93/37/EEG, nämligen 5 000 000 ecu (numera euro) för koncessionskontrakt och andra kontrakt som avses i artikel 2.1 (kontrakt som medfinansieras med mer än 50 %). För alla andra kontrakt gäller ett tröskelvärde på 5 000 000 SDR - motsvarar f.n. 5 358 153 EUR.

För varuleveranser enligt direktiv 93/36/EEG gäller följande tröskelvärden:

- 130 000 SDR (motsvarar f.n. 139 312 EUR) för varuleveranskontrakt som tilldelas av de centrala myndigheter som förtecknas i bilaga I till direktivet. På försvarsområdet gäller tröskeln bara sådana varor som förtecknas i bilaga II till direktivet.

- 200 000 SDR (motsvarar f.n. 214 326 EUR) för varuleveranskontrakt som tilldelas av övriga upphandlande myndigheter och centrala myndigheters upphandling av sådan försvarsmateriel som inte anges i bilaga II till direktivet.

Det framgår av ovanstående att de nuvarande tröskelvärdena är allt utom enkla och lättanvända. Det brådskar alltså med att förenkla tröskelvärdena, minska antalet olika tröskelvärden, avskaffa alla hänvisningar till SDR och ange tröskelvärdena i euro, i den mån detta är möjligt med hänsyn till gemenskapens internationella åtaganden, dvs. avtalet om offentlig upphandling (GPA) som ingicks under de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan [24]. Då tröskelvärdena nu skall anges i euro är det lämpligt att

[24] Rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående på Europeiska gemenskapens vägnar - vad beträffar de frågor som omfattas av dess behörighet - av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986-1994) (EGT L 336, 23.12.1994, s. 1).

- se till att våra internationella åtaganden i form av tröskelvärdena i GPA följs, och

- att fastställa tröskelvärdena i runda tal som alltså inte är direkta omräkningar av tröskelvärdena i SDR.

Därför är tröskelvärdena i euro avrundade till närmaste hundratusental eller tiotusental euro under tröskel värdena i GPA.

Med föreslagna ändringar blir tröskelvärdena följande:

- 93/37/EEG: ett enda tröskelvärde för all upphandling och alla koncessioner som regleras i direktivet: 5 300 000 EUR

- 93/36/EEG och 92/50/EEG: två tröskelvärden för alla upphandlingar som direktiven gäller, 130 000 EUR för centrala myndigheter och på 200 000 EUR för övriga myndigheter.

Om kursen mellan euro och SDR ändras så att tröskelvärdena i euro blir högre än GPA-avtalets tröskelvärden i SDR, har kommissionen enligt förslaget delegerad behörighet att ändra direktivets tröskelvärden i euro enligt lämpliga rutiner.

8. Den gemensamma upphandlingsordlistan (CPV)

Kommissionen utfärdade 1996 en rekommendation om användning av den gemensamma upphandlingsordlistan (Common Procurement Vocabulary, CPV) [25]. Ordlistan bygger på nomenklaturerna CPA och NACE och är anpassad till den offentliga upphandlingens särdrag. Sedan 1996 används CPV systematiskt i alla meddelanden som i enlighet med direktiven offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, serie S, för att ange kontraktsföremål och för att möjliggöra översättningar till de 11 officiella språken; den har också blivit ett omistligt hjälpmedel för att söka och välja ut lämpliga upphandlingar att delta i. CPV sågs över i slutet av 1998 med ledning av erfarenheter och synpunkter från användarna (upphandlande enheter och hugade anbudsgivare). Nu är det på sin plats att till fullo utnyttja att det finns en specialiserad nomenklatur för offentlig upphandling och ersätta de olika direktivens hänvisningar till diverse nomenklaturer (CPC, NACE och Kombinerade nomenklaturen) med hänvisningar till CPV, dock utan att ändra direktivens omfattning (tjänstekategorierna i bilagorna IA och IB i direktiv 95/50/EEG). Om endast CPV används blir det lättare att sprida och nå information, vilket bidrar till större insyn och öppnare marknader för offentlig upphandling i Europa. Samtidigt med denna översyn av direktiven skall CPV tas upp i ett förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om formellt antagande av CPV som gemenskapens nomenklatur för offentlig upphandling och om underhåll av den (hur ändringar skall gå till).

[25] Kommissionens rekommendation 96/527/EG av den 30 juli 1996 om användningen av den gemensamma upphandlingsordlistan (CPV) för beskrivning av innehållet i offentliga kontrakt, EGT L 222, 3.9.1996.

9. Ändringar på grund av att telekommunikation undantas från direktiv 93/38/EEG

För närvarande lyder de offentliga myndigheter [26] som bedriver verksamhet på teleområdet under direktiv 93/38/EEG. Därför omfattas inte deras upphandlingar i samband med sådan verksamhet av de "klassiska" direktiven. Samtidigt med detta förslag lägger kommissionen också fram ett förslag om omarbetning av direktiv 93/38/EEG, bl.a. för att undanta telekommunikation från dess tillämpningsområde. Om de "klassiska" direktiven inte ändras får förslaget till nytt direktiv som ersätter direktiv 93/38/EEG till följd att de offentliga myndigheterna på nytt lyder under de "klassiska" direktiven vid upphandling för sin verksamhet på teleområdet. Det skulle dock strida mot syftet med direktiven om offentlig upphandling om de offentliga myndigheterna, som för närvarande och även i avsaknad av effektiv konkurrens på telemarknaden, lyder under de smidigare bestämmelserna i direktiv 93/38/EEG, skulle föras in under de striktare bestämmelserna i de "klassiska" direktiven, fastän de till följd av avregleringen har samma incitament att vara lönsamma som de privata företagen, på grund av att en effektiv konkurrens nu råder på området. Därför föreslår kommissionen att de "klassiska" direktiven ändras så att de offentliga myndigheterna även i fortsättningen undantas från dem för upphandling som rör verksamhet på teleområdet (se artikel 15 i detta förslag).

[26] Dvs. staten, regionala och lokala myndigheter, offentligrättsliga organ samt associationer som bildats av en eller flera myndigheter eller offentligrättsliga organ. Se artikel 1.1 i direktiv 93/38/EEG.

III. Närmare om artiklarna

När ändringarna består i ny numrering av artikeln eller ny numrering av en artikel det hänvisas till, anses bestämmelsen inte ha ändrats i sak. Samma sak gäller för språkliga ändringar som inte påverkar en bestämmelses innehåll eller tillämpningsområde. När ändringarna är av det slaget sägs alltså att bestämmelsen inte ändrats. Vad strukturen beträffar innehåller detta förslag också en innehållsförteckning så att det går att få en överblick över hur texten utformats.

Avdelning I- Definitioner och allmänna principer

Artikel 1 - Definitioner

I denna artikel samlas de definitioner som redan finns i de tre nuvarande direktiven.

Punkt 2 första, andra och tredje stycket har ändrats så att det framgår att offentlig upphandling av tjänster, varor och byggentreprenad även gäller kontrakt med flera marknadsaktörer.

När det gäller offentlig upphandling av tjänster definieras tjänsterna med hjälp av en hänvisning till bilaga I. Bestämmelsen har alltså preciserats men inte ändrats i sak.

Punkt 3 handlar om olika fall av blandad upphandling, av varor och entreprenad (första stycket), varor och tjänster (andra stycket) eller tjänster och entreprenad (tredje stycket).

Härigenom har det som nu står i skäl 16 förts in i direktivets text, enligt den tolkning domstolen gav i sitt avgörande av den 19 april 1994, mål 331/92, Gestion Hotelera [27]. Definitionens omfattning förtydligas alltså.

[27] Domstolen sade i denna dom att det av direktiv 71/305 framgår att att endast sådana kontrakt som avser slutförande av ett arbete skall betraktas som offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten, och om sådana arbeten är accessoriska och inte det egentliga föremålet för kontraktet är de inte tillräcklig grund för att kontraktet skall betraktas som ett offentligt upphandlingskontrakt för bygg- och upphandlingsarbeten (punkt 27 i domen).

I punkt 4 första stycket sägs att beteckningarna "varuleverantör", "tjänsteleverantör" eller "entreprenör" även kan omfatta en grupp av fysiska eller juridiska personer eller offentliga organ, vilket krävs för överensstämmelse med artikel 3 i vilken sådana organisationers deltagande regleras.

Ett andra stycke har lagts till för att införa definitionen "marknadsaktör" som beroende på vad upphandlingen gäller kan vara en tjänsteleverantör, en entreprenör eller en varuleverantör. Detta nya begrepp är nödvändigt i och med att de tre "klassiska" direktiven arbetats om till en enda text.

Tredje stycket definierar begreppen anbudsgivare och anbudssökande. Detta begrepp har inte ändrats.

Punkt 5, definition av organ som lyder under offentlig rätt, motsvarar den nuvarande artikel 1 b i direktiv 92/50, artikel 1 b i direktiv 93/36 och artikel 1 b i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Punkt 6, om olika slags förfaranden, motsvarar den nuvarande artikel 1 d, e och f i direktiv 92/50, artikel 1 d, e och f i direktiv 93/36 och artikel 1 e, f och g i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

I punkt 7 definieras "ramavtal". Ramavtal utgör inte offentlig upphandling, då endast vissa villkor är fastställda och det därigenom inte finns något avtalsband mellan upphandlande myndighet och anbudsgivare. Definitionen är nödvändig eftersom det införts särskilda bestämmelser (se artikel 32) enligt vilka en upphandlande myndighet kan få dispens från kravet att tillämpa direktivets förfaranden vid varje upphandling om upphandlingen görs enligt ett ramavtal som tecknats i enlighet med direktivet, dvs. med tillämpning av förfarandena i direktivet i alla led utom tilldelningsledet.

I punkt 8 införs det nya begreppet "lösningsförslag", som förklarats ovan (se punkt 3.8 i motiveringen). Definitionen är nödvändig på grund av ändringarna i det förhandlade förfarandet som syftar till att möjliggöra en dialog mellan parterna.

Punkt 9 om "formgivningstävlingar" motsvarar den nuvarande artikel 1 g i direktiv 92/50. Den har inte ändrats.

Punkt 10 om "koncession" motsvarar den nuvarande artikel 1 d i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

I punkt 11 införs en ny definition av "medel för elektronisk överföring". Definitionen är ändrad från den i kommissionens förslag om elektronisk handel.

I punkt 12 införs en definition av uttrycket "skriftligt" för att ta hänsyn till de nya teknologierna för att överföra uppgifter.

I punkt 13 definieras CPV som den nomenklatur som skall användas som referens vid offentlig upphandling för att ange kontraktsföremål, men även för att avgränsa direktivets tillämpningsområde och föra statistik.

I punkt 14 ges de definitioner som krävs för att undanta offentlig upphandling, tävlingar och koncessioner på teleområdet från reglernas tillämpningsområde.

Artikel 2 - Likabehandling, icke-diskriminering och öppenhet

Förbudet mot diskriminering har inte ändrats. Tidigare återfanns det i artikel 3.2 i direktiv 92/50/EEG, artikel 5.7 i direktiv 93/36/EEG och artikel 6.6 i direktiv 93/37/EEG.

Principerna om likabehandling och öppenhet har tillkommit. Enligt domstolens fasta rättspraxis är den allmänna likabehandlingsprincipen, som förbudet mot diskriminering på grund av nationalitet bara är ett särfall av, en av de grundläggande principerna för gemenskapsrätten. Enligt principen får man inte behandla liknande situationer på olika sätt, om inte skillnaden i behandling är objektivt motiverad [28].

[28] Dom av den 8.10.1980, mål 810/79, "Überschär", Rec. 1980, s. 2747, svensk version saknas.

Avdelning II - Regler om offentlig upphandling

Kapitel I - Allmänna bestämmelser

Artikel 3 - Grupper av marknadsaktörer

Punkt 1 är ett förtydligande där det sägs att den upphandlande myndigheten inte får kräva att grupper av marknadsaktörer skall ha en viss rättslig form, utom om ombildning till denna form krävs för att uppdraget skall kunna fullgöras korrekt.

Bestämmelsen finns redan i den nuvarande artikel 18 i direktiv 93/36/EEG, och den utvidgas här till upphandling av tjänster och entreprenad.

Punkt 2, som motsvarar den nuvarande artikel 26.2 och 26.3 i direktiv 92/50, har inte ändrats.

Artikel 4 - Villkor till följd av WTO-avtal

Denna artikel har inte ändrats. Den motsvarar den nuvarande artikel 38a i direktiv 92/50/EEG och den nuvarande artikel 33a i direktiv 93/37/EEG. När det gäller varuupphandling har artikel 28 i direktiv 93/36/EEG anpassats till de två andra direktiven.

Artikel 5 - Sekretess

I och med denna artikel utvidgas sekretesskravet i den nuvarande artikel 15.2 i direktiv 93/36/EEG till att även gälla upphandling av tjänster och entreprenad. De upphandlande myndigheterna åläggs att bevara sekretessen för alla upplysningar som marknadsaktörerna lämnar.

Denna skyldighet är också nödvändig på grund av den nya möjligheten till förhandlat förfarande med dialog mellan upphandlande myndighet och ansökande. Sekretessen är särskilt viktig att bevara när de sökande lämnat in ett lösningsförslag (se även artikel 30).

Kapitel II - Tillämpningsområde

Artikel 6 - Allmän bestämmelse

En ny artikel har införts, som förklarar hur tillämpningsområdet skall bestämmas. Artikeln är inledning till kapitel II, Tillämpningsområde, och har förklarande karaktär. I den anges att direktivet gäller offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenad som inte undantas enligt direktivet och vars uppskattade värde överskrider tröskelvärdena. Inga ändringar görs jämfört med skyldigheterna enligt nuvarande direktiv.

Artikel 7 - Upphandling som gäller försvaret

Denna artikel har inte ändrats i sak. Den motsvarar den nuvarande artikel 4.1 i direktiv 92/50/EEG och den nuvarande artikel 3 i direktiv 93/36/EEG.

Avsnitt 1 - Tröskelvärden

Underavsnitt 1 - Beloppen

Artikel 8 - Offentlig upphandling

I de nuvarande direktiven föreskrivs olika tröskelvärden beroende på vilken typ av upphandlande myndighet det rör sig om och vad den vill upphandla. Därför är det ibland svårt att avgöra vilket tröskelvärde som gäller, och läget blir svåröverskådligt med så många olika tröskelvärden. Kommissionen föreslår därför att tröskelvärdena förenklas så mycket som möjligt inom de gränser som följer av gemenskapens internationella åtaganden.

Därför skall alla hänvisningar till särskilda dragningsrätter, (SDR, en referensvaluta som används inom GPA), och till motvärden i euro av ett värde i SDR strykas. Alla tröskelvärden anges hädanefter i euro.

Enligt förslaget skall det finnas tre tröskelvärden: 130 000 EUR, 200 000 EUR och 5,3 miljoner EUR. De nuvarande bestämmelserna blir alltså enklare, utan att tröskelvärdena ändras i nämnvärd grad.

Förslagets följder:

För centrala myndigheter minskar tröskelvärdet med 70 000 EUR för viss upphandling i bilaga I A, nämligen tjänster inom forskning och utveckling, telekommunikation (bilaga I A, kategori 5, CPC 7524, 7525 eller 7526) samt upphandling i bilaga I B. Tröskelvärdet minskar med 9 312 EUR för alla andra tjänster i bilaga I A.

För övriga myndigheter minskar tröskelvärdet med 14 326 EUR för alla tjänster i bilaga I A, utom forskning och utveckling och telekommunikation (bilaga I A, kategori 5, CPC 7524, 7525 eller 7526). För dessa tjänster och för upphandling i bilaga I B ändras tröskelvärdet inte.

För upphandling av tjänster som finansieras till mer än 50 % av de upphandlande myndigheterna (se artikel 9 i detta förslag) ändras tröskelvärdet inte.

För upphandling av byggentreprenad minskar tröskelvärdet med 58 153 EUR.

Tröskelvärdet ökar med 300 000 EUR för upphandling av byggentreprenad som finansieras till mer än 50 % av de upphandlande myndigheterna, koncessioner och upphandling utförd av koncessionshavaren.

Artikel 9 - Upphandlingar som finansieras av en upphandlande myndighet med över 50%

Ändringarna jämfört med motsvarande artiklar i de nuvarande direktiven (artikel 3.3 i direktiv 92/50 samt artikel 2 och artikel 6.1 b i direktiv 93/37) beror på de förenklade tröskelvärdena. Dessutom har formuleringen omarbetats för att förtydliga att medlemsstaterna är skyldiga att följa direktivet när de själva gör upphandling och se till att direktivet följs när upphandlingen görs av en eller flera andra enheter. Den sista ändringen är ett förtydligande av den nuvarande utformningen, inte en ändring i sak.

Underavsnitt 2 - Metod för att beräkna värdet

Artikel 10 - Beräkning av värdet på ramavtal

Denna nya artikel tar hänsyn till att ramavtal införts i förslaget. Här sägs att det sammanlagda värdet på samtliga planerade kontrakt skall användas för beräkning av det tröskelvärde som är tillämpligt på ett ramavtal.

Artikel 11 - Beräkning av värdet på offentliga ramkontrakt

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 5.1 b samt artikel 5.2-6 i direktiv 93/36. Den har inte ändrats.

Artikel 12 - Beräkning av värdet på offentliga tjänstekontrakt

Denna artikel motsvarar artikel 7.2-7 i direktiv 92/50. Den har inte ändrats mer än att artikel 7.4 delats upp i flera punkter, nämligen punkterna 3,4 och 5. Härigenom blir bestämmelser om poster tillämpliga på all tjänsteupphandling.

Artikel 13 - Beräkning av värdet på offentliga byggentreprenadkontrakt

Denna artikel motsvarar artikel 6.3-5 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Avsnitt 2 - Undantagen upphandling

Artikel 14 - Upphandling på områdena vatten, energi och transporter

Denna artikel är ändrad jämfört med motsvarande artiklar i direktiven om varor, (artikel 2 a), tjänster (1 a ii) och byggentreprenad (artikel 4 a). Upphandling som omfattas av direktiv 93/38/EEG undantas.

Ändringen består i att texten förtydligats. Den nuvarande lydelsen går ut på att undanta de områden som avses i direktiv 93/38/EEG, men det sägs ingenting om att det direktivet endast gäller enheter som utövar sådan verksamhet som avses, och inte själva verksamheterna. Med den nya lydelsen preciseras att en upphandlande myndighet - t.ex. en kommun - skall följa direktiv 92/50/EEG för transporttjänster, om den inte bedriver den verksamheten själv.

Artikel 15 - Särskilda undantag på området telekommunikationer

Denna artikel är ny, och den har införts på grund av avregleringen av telemarknaderna med avseende på de upphandlande myndigheter som bedriver televerksamhet. Av de skäl som anförts ovan (se punkt 8 i motiveringen) är det nödvändigt att ändra de "klassiska" direktiven för att se till att man även i fortsättningen från de "klassiska" direktivens tillämpningsområde undantar upphandling som främst syftar till att låta den upphandlande myndigheten bedriva televerksamhet. [29]

[29] Se även skäl 12 i detta direktiv.

Artikeln motsvarar de nuvarande artiklarna 1.14 och 1.15 samt artikel 2.2 d i direktiv 93/38/EEG. Ändringarna får till följd att när en upphandlande myndighet, t.ex. en kommun, driver ett telenät, omfattas dess upphandling för denna verksamhet inte av de "klassiska" direktiven och då inte heller av detta förslag.

För övrigt föreslås i förslaget till omarbetning av direktiv 93/38/EEG att telekommunikation skall lyftas ut ur dess tillämpningsområde, även för upphandlande myndigheter som bedriver sådan verksamhet.

Artikel 16 - Upphandling som omfattas av sekretess eller särskilda säkerhetsåtgärder

Denna artikel har inte ändrats. Den motsvarar den nuvarande artikel 4.2 i direktiv 92/50/EEG, den nuvarande artikel 2.1 b i direktiv 93/36/EEG och den nuvarande artikel 4 b i direktiv 93/37/EEG.

Artikel 17 - Offentlig upphandling som omfattas av internationella regler

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 5 a i direktiv 92/50/EEG, den nuvarande artikel 4 a i direktiv 93/36/EEG och den nuvarande artikel 5 a i direktiv 93/37/EEG. Bestämmelserna anpassas, men räckvidden ändras inte.

Artikel 18 - Upphandling som inte är offentlig tjänsteupphandling

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 1 a iii-ix i direktiv 92/50/EEG. Den har bara ändrats i fråga om vissa teletjänster.

Några bestämmelser i direktiv 92/50/EEG har strukits, nämligen artikel 1 a v och fotnot 2 till bilaga I A. [30] Konsekvensen blir att de upphandlande myndigheter som lyder under direktiv 92/50/EEG blir skyldiga att följa bestämmelserna för offentlig tjänsteupphandling för inköp av exempelvis mobil radiotelefoni. Att dessa tjänster förts in under direktivets tillämpningsområde igen beror på avregleringen av telemarknaden, där tjänsterna nu erbjuds på konkurrensutsatta villkor.

[30] I fotnoten undantas upphandling som rör rösttelefoni, telex, mobiltelefoni, personsökning och satellitkommunikation från direktiv 92/50/EEG, förutsatt att tjänsterna erbjuds av operatörer med ensamrätt.

Artikel 19 - Offentliga tjänstekontrakt som tilldelas på grundval av en ensamrätt

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 6 i direktiv 92/50/EEG. Den har inte ändrats.

Kaptitel III - Regler som skall tillämpas på offentliga tjänstekontrakt

Artikel 20 - Tjänstekontrakt förtecknade i bilaga I A

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 8 i direktiv 92/50/EEG. Den har inte ändrats.

Artikel 21 - Tjänstekontrakt förtecknade i bilaga I B

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 9 i direktiv 92/50/EEG. Den har inte ändrats.

Artikel 22 -Tjänstekontrakt som omfattar tjänster från både bilaga I A och bilaga I B

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 10 i direktiv 92/50/EEG. Den har inte ändrats.

Kapitel IV - Särskilda regler om allmänna specifikationer och kontraktshandlingar

Artikel 23 - Allmänna bestämmelser

En ny artikel har införts som inledning till avdelningen om allmänna specifikationer och kontraktshandlingar. I den erinras om de principer som ligger till grund för de nuvarande direktiven, och den utgör alltså ingen ändring av de nuvarande reglerna.

I punkt 1 sägs att de upphandlande myndigheterna för varje upphandling skall utarbeta allmänna specifikationer där informationen i meddelandet om upphandling förtydligas och kompletteras. Det sägs också att de upphandlande myndigheterna skall utarbeta tekniska specifikationer i enlighet med artikel 21, och att de skall tillämpa artikel 25 om de godtar alternativa utföranden.

I punkt 2 sägs att de upphandlande myndigheterna även får kräva information om underleverantörer (artikel 26) eller ställa villkor om arbetarskydd och arbetsvillkor i övrigt (artikel 27).

Slutligen sägs i punkt 3 att de upphandlande myndigheterna även får ställa särskilda villkor för utförandet av kontraktet. Villkoren skall vara förenliga med gällande gemenskapslagstiftning [31].

[31] Se dom av den 20.9.1988, mål 31/87, "Beentjes", Rec. 1988, s. 4653, svensk version saknas.

Artikel 24 - Tekniska specifikationer

Den viktigaste ändringen grundas på tillvägagångssättet att specifikationerna kan anges i form av prestanda som skall uppnås. Prestanda får inte gynna nationella marknadsaktörer, varför det erinras om att specifikationerna inte får innebära omotiverade hinder för de grundläggande friheterna.

Detta tillvägagångssätt skall heller inte underlätta användningen av förhandlat förfarande med föregående offentliggörande, varför det anges att prestandakrav skall vara så specifika att anbuden blir jämförbara och så att det blir möjligt att tilldela kontraktet utan att behöva förhandla. Motsvarande bestämmelser återfinns i punkt 3, andra stycket i den nya artikeln.

Köparen har fortfarande möjlighet att ange sina behov genom att hänvisa till detaljerade specifikationer, men får bara använda de uttömmande angivna specifikationerna. På samma sätt som i nuvarande direktiv förtecknas i det nya direktivet de detaljerade specifikationer som får användas (europeisk, internationell eller nationell standard osv.). Dessa specifikationer garanterar en viss insyn, och det råder enighet om hur de skall antas. Motsvarande bestämmelse återfinns i punkt 3, första stycket i förslaget. Hänvisningen till tekniskt underlag som antagits av europeiska standardiseringsorgan är ny. På detta sätt kan CEN:s workshop agreements tas i beaktande, då de ju utgör ett nytt, enhetlig underlag på dataområdet.

Punkt 4 motsvarar den nuvarande artikel 10.5 b i direktiv 93/37/EEG. Här tas hänsyn till byggentreprenadens särdrag. Bestämmelsen har inte ändrats.

För att göra det tydligt att andra lösningar också bör vara tillåtna, anges det att hänvisningar till tekniska specifikationer inte ger den upphandlande myndigheten rätt att avvisa anbud med varor eller tjänster som inte följer de detaljerade specifikationerna, om leverantören kan visa att hans lösning är likvärdig med standarden. Detta kan styrkas på ändamålsenligt sätt (tillverkarens deklaration om överensstämmelse eller intyg från tredje part). Denna bestämmelse har som syfte att se till att alla icke standardiserade lösningar också kan beaktas. Den bör ge de offentliga upphandlarna ett brett urval. Bevisbördan vilar på anbudsgivaren. Motsvarande bestämmelser återfinns i punkt 5 i den nya artikeln.

Det är på sin plats att se till att den nya flexibiliteten (dvs. specifikationer i form av prestandakrav) inte missbrukas för att sluta marknaderna från konkurrens och ifrågasätta gemenskapens landvinningar i fråga om standardisering. Därför stadgas i punkt 6 att en offentlig upphandlare inte får avvisa ett anbud som följer en europeisk eller internationell standard för att anbudet inte uppfyller prestandakraven, utom om specifikationen inte är tillämplig (t.ex. inkompatibel utrustning) eller om specifikationen inte rör samma krav. Så är t.ex. fallet när en standard gäller säkerhet, medan upphandlaren ställt ett miljöskyddskrav. Det är anbudsgivarens ansvar att visa - exempelvis med teknisk dokumentation eller en provningsrapport från en tredje part - att den standardenliga lösningen uppfyller prestandakraven. Motsvarande bestämmelser återfinns i punkt 6 i den nya artikeln.

Slutligen har den nuvarande bestämmelsen om förbud mot hänvisningar till ett visst varumärke eller ursprung inte ändrats i sak. Dess karaktär av undantagsbestämmelse har utökats något i utformningen. Motsvarande bestämmelse återfinns i punkt 7.

Bilaga VI, där de tekniska specifikationerna anges och definieras, har anpassats till begreppets utveckling i gemenskapsrätten, till följd av den ändring som direktiv 98/34/EG om normer och tekniska föreskrifter [32] innebär. Bilagan har inte ändrats i sak jämfört med den nuvarande texten, med undantag för att tekniska underlag som antagits av europeiska standardiseringsorgan omnämns.

[32] Direktiv 98/34/EG av den 22 juni 1998 - om upphävning och ersättning av direktiv 83/189 - EGT L 204, 21.7.1998 s. 37

Artikel 25 - Alternativa utföranden

Denna artikel motsvarar artikel 24 i direktiv 92/50/EEG, artikel 16 i direktiv 93/36/EEG och artikel 19 i direktiv 93/37/EEG. Punkt 1 har preciserats för att ta hänsyn till den nya flexibiliteten i fråga om tekniska specifikationer, och i punkt 3 anges att reglerna om tekniska specifikationer (artikel 24) skall följas när de upphandlande myndigheterna granskar alternativa utföranden.

Artikel 26 - Underleverantörer

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 25 i direktiv 92/50/EEG, den nuvarande artikel 17 i direktiv 93/36/EEG och den nuvarande artikel 20 i direktiv 93/37/EEG. Den har utökats i så måtto att den ger den upphandlande myndigheten möjlighet att begära att anbudsgivaren i sitt anbud även anger vilka underleverantörer som utsetts.

Artikel 27 - Tjänste- och byggentreprenadkontrakt: skyldigheter till följd av regler om anställningsskydd och arbetsvillkor

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 28 i direktiv 92/50/EEG och den nuvarande artikel 23 i direktiv 93/37/EEG Den har inte ändrats.

Kapitel V - Förfaranden

Artikel 28 - Användning av öppet, selektivt och förhandlat förfarande

Punkt 2 har tillkommit. I den förklaras principen om att en upphandlande myndighet skall använda det öppna förfarandet eller det selektiva förfarandet.

Punkt 3 har tillkommit. I den anges undantaget att offentliga upphandlare endast får använda förhandlat förfarande under de omständigheter som anges i artiklarna 29, 30 och 31.

Dessa två punkter innebär inga nya skyldigheter, men de uttrycker i lagstiftning det sakinnehåll som ingår i domstolens rättspraxis.

Artikel 29 - Fall där det är befogat att använda det förhandlade förfarandet med meddelande om upphandling

I den nya punkt 1 b definieras det nya fallet där det är tillåtet att använda det förhandlade förfarandet. Lägg märke till att detta begrepp inte definieras uttömmande i förslaget, eftersom det är omöjligt att ge en uttömmande förteckning över alla "särskilt komplicerade" fall eller att ge en definition som är giltig under längre tid och under alla omständigheter.

Hädanefter gäller två villkor:

- Tilldelningskriteriet skall vara det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet, eftersom enbart pris uppenbarligen inte är ett lämpligt kriterium vid en komplicerad upphandling.

- Upphandlingens karaktär som komplicerad skall fastställas och alltså kunna motiveras objektivt av den upphandlande myndigheten. Det får inte vara fråga om en subjektiv oförmåga, dvs. en brist hos den upphandlande myndigheten själv. Myndigheten får alltså inte nöja sig med att konstatera att den inte kan definiera eller bedöma upphandlingen, utan den måste visa att det är objektivt omöjligt med tanke på upphandlingens egenskaper. Beroende på omständigheterna kan det innebära att myndigheten måste visa att det inte finns några tidigare liknande projekt eller att det hade blivit nödvändigt att lägga ned oproportionerligt mycket pengar eller tid för att skaffa den erforderliga kunskapen.

Inom de gränser som anges på andra håll i direktivet har de upphandlande myndigheterna naturligtvis frihet att även använda andra förfaranden när de hade kunnat välja det förhandlade förfarandet. Det förhandlade förfarandet måste inte användas.

De övriga, befintliga fallen där förhandlat förfarande med föregående meddelande får användas har inte ändrats.

Punkt 1 a motsvarar artikel 11.2 a i direktiv 92/50, artikel 6.2 i direktiv 93/36 och artikel 7.2 a i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Punkt 2 motsvarar artikel 11.2 b i direktiv 92/50 och artikel 7.2 c i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Punkt 3 motsvarar artikel 11.2 c i direktiv 92/50. Den har inte ändrats.

Punkt 4 motsvarar artikel 7.2 b i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Artikel 30 - Särskilda regler som gäller för särskilt komplicerade upphandlingar

I punkt 1 i den nya artikeln 30 (se även punkt 3.8 i motiveringen) redogörs för hur det förhandlade förfarandet med föregående offentliggörande avlöper. Det bör påpekas att de upphandlande myndigheterna under inga omständigheter måste begära in ett lösningsförslag, vare sig i början av förfarandet eller efter det att de valt vilka som får delta i förhandlingarna.

När de upphandlande myndigheterna beslutar sig för att utnyttja möjligheten att begära in ett lösningsförslag i början av förfarandet, enligt punkt 2, andra stycket b, har de enligt fjärde stycket möjlighet att ange sina krav om ekonomisk och finansiell ställning och teknisk kapacitet med ledning av lösningsförslaget. Med andra ord kan de begära att de sökande motiverar att de har en omsättning på x % av den kostnad som uppskattningsvis krävs för att förverkliga lösningsförslaget, eller att de styrker att de har det kunnande och den erfarenhet som krävs för att förverkliga den lösning de föreslår.

För att garantera att principerna om icke-diskriminering, likabehandling och öppenhet följs i detta nya fall [33] stadgas i punkt 2 tredje stycket och i punkt 4 att de kvalitativa urvalskriterierna och tilldelningskriterierna inte får ändras under hela förfarandet. Urvalskriterierna kan emellertid ändras om de skulle ha blivit olämpliga i förhållande till den slutliga lösningen i de allmänna specifikationerna. Dessutom skall de kvalitativa urvalskriterierna anges i meddelandet om upphandling, och tilldelningskriterierna skall anges i meddelandet om upphandling eller i den upphandlande myndighetens behovsspecifikation. Detta för att garantera att kriterierna inte utformas så att en viss lösning eller sökande gynnas. Notera också att artikel 53.2 om inbördes viktning av tilldelningskriterierna gäller för detta förfarande. Dessutom är artikel 54 om onormalt låga anbud tillämplig.

[33] Jfr också skäl 24 i detta förslag.

I punkt 3 stadgas att de upphandlande myndigheterna skall specificera sina behov och krav så exakt som möjligt, så att specifikationerna kan tjäna som grund för eventuella lösningsförslag och förhandlingar. Med avvikelse från artikel 24.3, där de upphandlande myndigheterna ges valfrihet att framställa sina tekniska specifikationer i form av prestanda eller funktionskrav eller med referens till standarder, sägs i punkt 3 att de upphandlande myndigheterna endast får ange sina behov och krav uttryckt i prestanda. En särskilt komplicerad upphandling, där anbudsgivarna måste få fullt utlopp för sin kreativitet, är till sin natur omöjlig att specificera i exakta termer.

Eftersom anbudsgivarnas kreativitet är särskilt viktig vid komplicerade upphandlingar erbjuds slutligen i punkt 9 uttryckligen möjlighet för de upphandlande myndigheterna att dela ut priser och ersättningar till de deltagande, förutsatt att de tagits i beaktande vid uppskattningen av upphandlingens värde och alltså vid beräkningen av tröskelvärdet.

Det bör påpekas att man inte får dra några slutsatser e contrario av det förhållandet att liknande priser och ersättningar inte nämns annorstädes i direktivet.

Artikel 31 - Fall där det är befogat att använda det förhandlade förfarandet utan föregående meddelande om upphandling

Denna artikel motsvarar artikel 11.3 i direktiv 92/50, artikel 6.3 i direktiv 93/36 och artikel 7.3 i direktiv 93/37. De olika bestämmelserna har samlats här eftersom det rör sig om en enhetlig text och för att undvika upprepningar. Texten har inte ändrats.

Artikel 32 - Ramavtal

Enligt denna nya artikel får de upphandlande myndigheterna använda ett särskilt förfarande, om deras inköp sker enligt ett ramavtal som självt upphandlats i enlighet med direktivet (se definitionen av ramavtal i artikel 1.7).

I punkt 1 sägs att sådana upphandlande myndigheter som valt att teckna ramavtal enligt definitionen i artikel 1.7 i direktivet skall tilldela kontrakt inom ramavtalet enligt ett särskilt förfarande, och att de i samband med det inte skall följa de andra bestämmelserna i direktivet avseende upphandling.

För varje kontrakt skall en ny upphandling genomföras av den upphandlande myndigheten.

För detta föreskrivs att de upphandlande myndigheterna skriftligen skall tillfråga de parter i ramavtalet som kan tänkas motsvarar deras behov, och ge dem tillräckligt med tid att lämna anbud. Härvidlag skall upphandlingens särdrag beaktas.

Leverantörerna skall lämna anbud skriftligen. Anbuden skall vara sekretessbelagda till dess att den tidsfrist som den upphandlande myndigheten angett löper ut. Under inga omständigheter får myndigheten tilldela kontraktet förrän tidsfristen löpt ut. Kontraktet skall tilldelas efter tilldelningskriterier som utformats i enlighet med artikel 53 i direktivet.

I punkt 2 betonas att de upphandlande myndigheterna skall följa direktivet vid upphandling om de inte valt att använda förfarandet i artikel 1.7, dvs. att teckna ramavtal enligt direktivet. I så fall får de inte använda förfarandet enligt punkt 1.

I punkt 3 sägs att ramavtal skall gälla i högst 3 år, eller under en period på upp till fem år i vederbörligen motiverade undantagsfall. I enlighet med domstolens rättspraxis i fråga om undantag vilar bevisbördan på den upphandlande myndigheten.

Slutligen förbjuds i denna punkt missbruk av ramavtal som medför att konkurrensen begränsas eller snedvrids, i den mån detta kan leda till att dessa avtal inte utsätts för konkurrens.

Artikel 33 - Byggentreprenader: Särskilda regler för allmännyttiga bostäder

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 9 i direktiv 93/37/EEG. Den har inte ändrats.

Kapitel VI - Regler för offentliggörande och öppenhet

Avsnitt 1 - Offentliggörande av meddelanden

Artikel 34 - Meddelanden

Denna artikel motsvarar de nuvarande artikel 15.1-2, artikel 16.1, 3 och 5 samt artikel 17.2, andra stycket i direktiv 92/50/EEG, den nuvarande artikel 9 i direktiv 93/36/EEG och den nuvarande artikel 11.7, andra stycket, 11.2 och 11.5 i direktiv 93/37/EEG. Den har bara ändrats på två punkter.

Den första ändringen rör hur meddelanden skall sändas. Av de skäl som anges ovan i motiveringen har de närmare tekniska specifikationerna förts till en ny bilaga VIII [jfr artikel 32.3]. De gemensamma reglerna för offentliggörande har anpassats därefter, och en hänvisning till den nya bilagan har införts på alla aktuella ställen i direktivet.

Den andra ändringen rör ramavtal som ingåtts enligt artikel 1.7. Det bör undvikas att varje upphandling enligt ett ramavtal görs till föremål för ett meddelande om upphandling. Därför stadgas om ett undantag för detta i punkt 3 andra stycket.

När det gäller offentlig varuupphandling har punkt 1 a ändrats i det att hänvisningen till nomenklaturen CPA (Classification of Products According to Activities) ersatts med CPV (Common Procurement Vocabulary, den gemensamma upphandlingsordlistan), en nomenklatur som utformats särskilt för offentlig upphandling.

Artikel 35 - Utformning och offentliggörande av meddelanden

Till att börja med hänvisas till de standardblanketter som kommissionen antar i enlighet med artikel 76.2 och som skall användas för meddelanden om upphandling. De uppgifter som minst skall ingå i meddelandena anges i bilaga VII.

Vissa närmare uppgifter om de aktuella direktiven rörande offentliggörande av meddelanden finns i den nya bilagan VIII "Tekniska specifikationer för offentliggörande".

Artikel 35 innehåller bestämmelser till följd av den ökande användningen av medel för elektronisk överföring (punkt 4). Här anges att vid insändande genom elektronisk överföring sker offentliggörandet senast efter 5 dagar. I övriga fall ändras inte de nuvarande bestämmelserna - 12 dagars frist för offentliggörande, 5 dagar vid påskyndat förfarande.

Slutligen regleras i punkt 2 särfallet med ramavtal och offentliggörande när en upphandlande myndighet agerar i enlighet med artikel 32.

Artikel 36 - Icke obligatoriskt offentliggörande

I denna artikel samlas motsvarande bestämmelser i de tre "klassiska" direktiven om möjlighet till offentliggörande i gemenskapen även när det enligt direktiven inte är obligatoriskt. Texten har ändrats för att ta hänsyn till de ändrade bestämmelserna om offentliggörande. Artikeln motsvarar artikel 21 i direktiv 92/50/EEG, artikel 13 i direktiv 93/36/EEG och artikel 17 i direktiv 93/37/EEG, och ger de upphandlande myndigheterna möjlighet att offentliggöra meddelanden i enlighet med bilaga VIII för offentlig upphandling som inte måste offentliggöras.

Avsnitt 2 - Tidsfrister

Artikel 37 - Ansökan om deltagande i anbudsgivning och mottagande av anbud

Här införs en allmän princip, som bygger på GPA-avtalet, om att alla tidsfrister skall vara så långa att det går att förbereda anbuden, med hänsyn tagen till hur komplexa de är. Denna allmänna regel åtföljs av särskilda regler om minimifrister som. är avsedda som ett slags "skyddsnät" och som har olika längd beroende på vilket förfarande som används.

De nu gällande tidsfristerna för mottagande av anbud i öppet förfarande och för mottagande av anbudsansökningar och anbud i selektivt förfarande har inte ändrats. När det gäller förhandlat förfarande har tidsfristerna för inlämnande av anbudsansökning inte heller ändrats. När det gäller mottagande av anbud i förhandlat förfarande finns det för närvarande ingen gällande tidsfrist. Denna brist avhjälps i punkt 3, där det stadgas att samma tidsfrist för inlämnande av anbud gäller som för selektivt förfarande.

När det gäller förkortade tidsfrister för mottagande av anbud när den upphandlande myndigheten offentliggjort ett förhandsmeddelande görs tidsfristerna i punkt 4 enhetliga för öppna och selektiva förfaranden, nämligen till normalt 36 dagar och minst 26 dagar, i stället för som nu 36 respektive 22 för öppet förfarande och 26 dagar för selektivt förfarande. Den rådande bristen i fråga om förhandlat förfarande avhjälps genom att samma tidsfrister fastställs som för de andra förfarandena.

I syfte att uppmuntra användningen av elektronisk överföring stadgas i punkt 5 om en minskning med 7 dagar av tidsfristen för mottagande av anbud i öppna förfaranden och för inlämning av anbudsansökan i selektiva och förhandlade förfaranden, när den upphandlande myndigheten utarbetat och sänt meddelandet om upphandling genom elektronisk överföring i enlighet med de tekniska specifikationerna om offentliggörande i bilaga VIII. Minskningen motsvarar den minskade tidsutdräkt som krävs för offentliggörande av meddelanden på gemenskapsnivå.

Av samma anledning minskas i punkt 6 tidsfristerna för mottagande av anbud med 5, vilket kan läggas till den föregående minskningen när den upphandlande myndigheten erbjuder fri och omedelbar tillgång genom medel för elektronisk överföring till fullständiga allmänna specifikationer och andra handlingar som krävs för att lämna anbud redan när meddelandet om upphandling sänds iväg.

Punkt 8 motsvarar artikel 11.b i direktiv 93/36/EEG, artikel 18.5 i direktiv 92/50/EEG och artikel 12.5 i direktiv 93/37/EEG.

I punkt 9 anpassas gällande bestämmelser om påskyndat förfarande till att medel för eletktronisk överföring används för att utforma och skicka iväg meddelanden om upphandling. I så fall är tidsfristen för mottagande av anbudsansökan 10 dagar från det att meddelandet skickades iväg i stället för 15 dagar.

De minskningar som motiveras av att elektronisk överföring används och tidsfristerna för påskyndade och förhandlade förfaranden är inte tillämpliga på sådana särskilt komplicerade upphandlingar som genomförs enligt de särskilda reglerna i artikel 30.

Artikel 38 - Allmänna specifikationer och kompletterande upplysningar

Denna artikel motsvarar artikel 18.3-4, artikel 19.6 och artikel 20.2 i direktiv 92/50, artikel 10.2-3, artikel 11.5 och artikel 12.2 i direktiv 93/36 samt artikel 12.3-4, artikel 13.6 och artikel 14.2 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats i sak, men elektroniskt offentliggörande framhävs.

Avsnitt 3 - Innehåll och medel för överföring

Artikel 39 - Medel för överföring av ansökningar om deltagande: anbudsgivning

En ny bestämmelse införs för att möjliggöra att anbudsansökningar lämnas genom elektronisk överföring. Mindre brukliga kommunikationsmedel omnämns inte längre (telex och telegram). Telefonen har strukits från de tillåtna medlen.

Nyligen gjorda ändringar [34] ger medlemsstaterna möjlighet att tillåta att anbud lämnas in "på alla andra sätt" och denna möjlighet bör utvidgas till alla kommunikationssätt, vilket i några fall kräver förändringar. De berörda artiklarna, artikel 19.5 och artikel 20.3 i direktiv 92/50, artikel 11.4 och artikel 12.3 i direktiv 93/36 samt artikel 13.5 och artikel 14.3 i direktiv 93/37, har därför ändrats.

[34] Direktiv 97/52/EG av den 13 oktober 1997, EGT L 328.

Artikel 40 - Inbjudan att lämna anbud eller att förhandla

I denna artikel samlas bestämmelserna om selektiva och förhandlade förfaranden (artikel 19.2 i direktiv 92/50, artikel 11.2 och artikel 12.3 i direktiv 93/36 samt artikel 13.2 och artikel 14.3 i direktiv 93/37), och dessutom beaktas de nya möjligheterna med inbjudan till förhandlingar och medel för elektronisk överföring.

Artikel 41 - Information till anbudssökande och anbudsgivare

Denna artikel motsvarar de nuvarande artikel 12.1-2 i direktiv 92/50, artikel 7.1-2 i direktiv 93/36 och artikel 8.1-2 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Avsnitt 4 - Kommunikationssätt

Artikel 42

Här jämställs medel för elektronisk överföring med andra kommunikationsmedel. Dessutom omnämns inte längre föråldrad teknik, t.ex. telex (punkt 1).

I punkt 2 stadgas om nödvändiga garantier för anbudens integritet och sekretess, även om elektronisk överföring används.

I punkt 3 tas hänsyn till att om anbud lämnas in genom elektronisk överföring kan vissa handlingar, intyg osv. som fordras för urvalet inte lämnas in på samma sätt. Därför stadgas att de kan sändas på annat sätt senast dagen innan anbuden öppnas.

Slutligen innehåller punkt 4 en bestämmelse som är viktig för att se till att datakommunikation inte används för att begränsa upphandlingen: här preciseras att oavsett vilket kommunikationsmedel som väljs får det inte ha som avsikt eller få till följd att den inre marknaden hindras från att fungera väl.

Artiklarna 23.2 i direktiv 92/50/EEG, 15.3 i direktiv 93/36/EEG och 18.2 i direktiv 93/37/EEG har alltså ändrats.

Avsnitt 5 - Rapporternas innehåll

Artikel 43

Denna artikel motsvarar artikel 12.3 i direktiv 92/50, artikel 7.3 i direktiv 93/36 och artikel 8.3 i direktiv 93/37.

Förteckningen över vad som skall ingå i rapporten kompletteras dock här med två uppgifter: skälen till att man förkastat anbud som bedömts vara onormalt låga, och skälen till att den upphandlande myndigheten avstått från att fullfölja upphandlingen.

Denna ändring förenklar de upphandlande myndigheternas nuvarande skyldighet att underrätta kommissionen om alla anbud som förkastats för att de bedömts vara onormalt låga under samma månad (artikel 37, tredje stycket i direktiv 92/50/EEG, artikel 27, tredje stycket i direktiv 93/36/EEG och artikel 30.4, tredje stycket i direktiv 93/37/EEG) och underrätta Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer om skälen till att de avstått från att fullfölja en upphandling (artikel 12.2 i direktiv 92/50/EEG, artikel 7.2 i direktiv 93/36/EEG och artikel 8.2 i direktiv 93/37/EEG).

Kapitel VII - Upphandlingsförfarandets gång

Avsnitt 1 - Allmänna bestämmelser

Artikel 44 - Urval av deltagande och tilldelning av kontrakt

Denna artikel har tre mål:

- I punkt 1: presentera kapitel VII, genom att förklara att upphandlingen tilldelas efter det att marknadsaktörernas lämplighet kontrollerats. För att göra denna kontroll öppnare kompletteras de nuvarande direktiven, där endast kriterier för kvalitetsurval omnämns (artikel 23.1 i direktiv 92/50/EEG, artikel 15.1 i direktiv 93/36/EEG och artikel 18.1 i direktiv 93/37/EEG), med bestämmelser i punkt 2 som inför en möjlighet för de upphandlande myndigheterna att ställa särskilda krav på kunnande och erfarenhet för en viss upphandling, något som de redan får göra i kraft av domstolens rättspraxis [35].

[35] Domarna i målen Bellini samt Beentjes.

- Ange hur de upphandlande myndigheterna får sortera bort anbudsgivare i öppet förfarande och anbudssökande i selektivt eller förhandlat förfarande, och hur de är skyldiga att göra urvalet.

- Ange hur de upphandlande myndigheterna göra denna sållning, om de i selektivt förfarande eller förhandlat förfarande med upphandlingsmeddelande fastställt ett högsta antal eller antalsintervall anbudssökande som får lämna anbud.

Punkt 3 följer logiskt ur punkt 2, i det att det anges att anbudssökande inte får uteslutas från förfarandet på andra urvalskriterier eller kvalitetskrav än dem som tillkännagivits på förhand.

I punkt 4 anges förutsättningarna för att en upphandlande myndighet skall få begränsa antalet anbudssökande i ett selektivt eller förhandlat förfarande, för att uppnå det antalsintervall eller antal som de fastställt (se artikel 45).

Denna begränsning bör vara grundad på objektiva urvalskriterier, vilket innebär att endast dessa kriterier får användas. Dessutom bör nivån på den kapacitet och erfarenhet som krävs tillkännages i meddelandet om upphandling.

Punkt 5 föreskriver uttryckligen en skyldighet att vid alla typer av förfarande utesluta sökande som inte har de kvalifikationer och den erfarenhet som den upphandlande myndigheten har tillkännagivit i förväg.

Punkt 6 utvidgar bestämmelserna i artikel 32.4 i direktiv 92/50/EEG och i artikel 23.3 i direktiv 93/36/EEG till offentliga ramkontrakt.

Artikel 45 - Ytterligare regler för selektiva och förhandlade förfaranden

Denna artikel motsvarar artikel 27 i direktiv 92/50/EEG, artikel 19 i direktiv 93/36/EEG och artikel 22 i direktiv 93/37/EEG.

Punkt 1 motsvarar punkt 1 i ovannämnda artiklar.

Punkt 2, första stycket, och punkt 3 i ovannämnda artiklar har ändrats för att råda bot på diskrepanserna i direktiven 92/50/EEG och 93/36/EEG, där det som står i de aktuella artiklarna (endast antalsintervall anges för selektivt förfarande och endast antal för förhandlat förfarande) skiljer sig från vad som sägs om meddelande om upphandling (där både antal och antalsintervall anges för bägge förfarandena) och diskrepanserna mellan dessa direktiv och direktiv 93/37/EEG (antalsintervall för selektivt förfarande, antal för förhandlat förfarande och inget särskilt för meddelande om upphandling). Ändringen är också nödvändig eftersom direktiv 92/50/EEG kombinerat med direktiv 93/36/EEG har tolkats som att om ett antalsintervall anges är det obligatoriskt att följa minimiantalet anbudssökande som inbjuds att lämna anbud.

I punkt 2 föreskrivs möjligheten att fastställa ett lägsta antal anbudssökande som man avser att bjuda in (detta antal får överskridas vid inbjudan) eller att fastställa ett lägsta antal kompletterat med ett högsta antal. Dessutom har lagts till att ett högsta antal inte får fastställas så att konkurrensen begränsas, vilket innebär att antalet skall fastställas med ledning av upphandlingens art. Det skall vara obligatoriskt att ange detta antal i meddelandet om upphandling.

Den nuvarande bestämmelsen om att antalet anbudssökande som deltar i ett selektivt förfarande under alla omständigheter skall vara tillräckligt för att säkerställa en verklig konkurrens (punkt 2, andra stycket i ovannämnda artiklar) har strukits för att inte ytterligare förfaranden skall belasta en upphandling som redan konkurrensutsatts. Det är underförstått att de upphandlande myndigheterna får konkurrensutsätta upphandlingen igen av objektiva skäl.

Avsnitt 2 - Kriterier för kvalitetsurval

Artikel 46 - Anbudssökandes eller anbudsgivares personliga ställning

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 29 i direktiv 92/50, artikel 20 i direktiv 93/36 och artikel 24 i direktiv 93/37. I punkt 1 f har artikel 29, första stycket f i direktiv 92/50/EEG anpassats till motsvarande formuleringar i direktiven 93/36/EEG och 93/37/EEG.

En ny skyldighet har införts i punkt 1 i denna artikel enligt vilken de upphandlande myndigheterna är skyldiga att från upphandlingen utesluta alla anbudsgivare som i en lagakraftvunnen dom dömts för medverkan i en brottslig organisation, för korruption eller för bedrägeri riktat mot gemenskapens ekonomiska intressen. Denna skyldighet förstärker gemenskapens arsenal för bekämpning av organiserad brottslighet och korruption. Den bygger på gemensamma definitioner av begreppen.

Å andra sidan har de situationer som medger möjligheten att utesluta anbudssökande vidgats. Förslaget föreskriver i själva verket att det är möjligt att utesluta marknadsaktörer som är dömda för bedrägeri eller annan olaglig verksamhet i den mening som avses i artikel 280 i fördraget, även om domen inte har vunnit laga kraft som inte omfattas av punkt 1 c som gör uteslutande obligatoriskt. På motsvarande sätt har möjligheten att utesluta deltagande för brott som påverkar yrkesetiken vidgats till domar som inte har vunnit laga kraft.

Artikel 47 - Behörighet att utöva yrkesverksamhet

Denna artikel motsvarar i allt väsentligt den nuvarande artikel 30 i direktiv 92/50, artikel 21 i direktiv 93/36 och artikel 25 i direktiv 93/37. Den har bara ändrats på en punkt: hänvisningen till yrkes- eller handelsregister och därtill hörande försäkringar och intyg för varje medlemsstat (artikel 30.3 i direktiv 92/50, artikel 21.2 i direktiv 93/36 och artikel 25 i direktiv 93/37) har flyttats till bilagorna (se bilagorna IXA, IXB och IX C).

Artikel 48 - Ekonomisk och finansiell ställning

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 31 i direktiv 92/50, artikel 22 i direktiv 93/36 och artikel 26 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Artikel 49 - Teknisk kapacitet och/eller yrkesmässig kapacitet

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 32 i direktiv 92/50, artikel 23 i direktiv 93/36 och artikel 27 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Artikel 50 - Kvalitetssäkringsstandarder

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 33 i direktiv 92/50. Den har inte ändrats. Däremot utvidgas bestämmelsen till offentlig upphandling av byggentreprenad och varor. Utvidgningen motiveras av att kvalitetssäkring numera är vanligt förekommande i alla branscher.

Artikel 51 - Kompletterande handlingar och upplysningar

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 34 i direktiv 92/50, artikel 24 i direktiv 93/36 och artikel 28 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Artikel 52 - Officiella förteckningar över godkända marknadsaktörer

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 35, i direktiv 92/50, artikel 25 i direktiv 93/36 och artikel 29 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Avsnitt 3 - Kontraktstilldelning

Artikel 53 - Tilldelningsgrunder

Punkt 2 är ny. Här föreskrivs att de upphandlande myndigheterna är skyldiga att från förfarandets början ange tilldelningsgrundernas relativa vikt vid bedömningen av vilket anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga. Vikten kan anges på andra sätt än med procent, men den får absolut inte inskränkas till att kriterierna bara anges i angelägenhetsgrad med det viktigaste först. Då skulle det gå att ge det första kriteriet en vikt på allt mellan 99 % och 51 %, och då kan anbudsgivarna inte utarbeta sina anbud med full vetskap om omständigheterna.

I vissa undantagsfall, när det på grund av upphandlingens natur inte går att fastställa tilldelningsgrundernas relativa vikt vid början av förfarandet, skall de upphandlande myndigheterna meddela kriteriernas vikt senare, när de inbjuder ansökarna att lämna in anbud [selektivt och förhandlat förfarande] eller, i det nya förfarandet för särskilt komplicerade upphandlingar (se artikel 30), senast vid kallelsen till förhandlingar (jfr skäl 30).

Artikel 30.3 i direktiv 93/37/EEG, som ger möjlighet att välja andra tilldelningsgrunder än dem som anges i artikel 30.1, stryks av följande skäl: för det första sägs i motiveringen till det förslag [36] som senare blev direktiv 93/36/EEG, avseende motsvarande bestämmelse i direktiv 88/295/EEG [37], att det framgår av medlemsstaternas uppgifter att det inte finns några system som bestämmelserna i f.d. artikel 25.4 [38] är tillämplig på. Bestämmelsen ströks därför från direktiv 93/36/EEG. Dessutom sägs i motiveringen till det ändrade förslag [39] som senare blev direktiv 92/50/EEG att förslaget (och direktivet) inte längre innehåller bestämmelser som motsvarar artikel 30.3 i direktiv 93/37/EEG. Det står att strykningen följer de senaste avgörandena i Europeiska gemenskapernas domstol [40] och kommissionens uppfattning om huruvida preferenssystem är förenliga med artikel 28 [41] i fördraget. Denna bestämmelse finns alltså inte kvar i direktiv 92/50/EEG. Den nuvarande artikel 30.3 infördes genom direktiv 89/440/EEG, dvs. före domstolens ovannämnda dom och innan kommissionen fick bekräftat att det inte längre finns system som detta undantag är tillämpligt på. Detta direktiv har alltså inte kunnat anpassas till de ändrade förhållandena. Det är därför nu lämpligt [42] att anpassa det, stryka bestämmelsen och se till att alla direktiv är enhetliga [43].

[36] KOM(92)346 slutlig, 7.9.1992.

[37] Rådets direktiv 88/295/EEG av den 22 mars 1988 om ändring av direktiv 77/62/EEG om samordning av förfarandena för offentlig upphandling av varor och om upphävande av vissa bestämmelser i direktiv 80/767/EEG, EGT L 127, 20.5.1988.

[38] Motsvarar artikel 35.1 i det nuvarande direktivet.

[39] KOM(91)322 slutlig, 30.8.1991.

[40] Dom i domstolen av den 20 mars 1990, Du Pont de Nemours Italiana SPA mot Unità Sanitaria locale no 2 di Carrara. Mål C-21/88, Rec. 1990 s. I-0889, svensk specialutgåva vol. X, s. 359.

[41] F.d. artikel 30.

[42] Eftersom rättsläget i sak inte ifrågasatts varken när direktiv 93/37/EEG eller direktiv 97/52/EG antogs.

[43] På samma sätt har motsvarande artikel i direktiv 93/38/EEG strukits ur förslaget till direktiv om särskilda sektorer.

Bestämmelserna i den nuvarande artikel 31 i direktiv 93/37/EEG har inte tagits med, eftersom denna punkt endast har historiskt intresse - dess tillämplighet löpte ut den 31 december 1992.

Artikel 54 - Onormalt låga anbud

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 37 i direktiv 92/50, artikel 7 i direktiv 93/36 och artikel 30.4 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

En ny punkt har dock tillkommit, med särskilda regler för anbud som är onormalt låga därför att statligt stöd erhållits.

Avdelning III - Särskilda rättigheter eller ensamrätter

Artikel 55 - Obligatorisk bestämmelse

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 2.2 i direktiv 93/36. Den har inte ändrats.

Avdelning IV - Regler med tillämpning på formgivningstävlingar på tjänsteområdet

I denna del samlas alla de utspridda bestämmelserna i direktiv 92/50 om formgivningstävlingar, och av tydlighetsskäl erinras om de allmänna bestämmelserna för offentlig upphandling och formgivningstävlingar.

Artikel 56 - Allmänna bestämmelser

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 13.3-4 i direktiv 92/50. Den har inte ändrats.

Artikel 57 - Tillämpningsområde

Den nuvarande artikel 13.1-2 i direktiv 92/50 har formulerats om för att underlätta lösningen och ta hänsyn till de nya tröskelvärdena för tävlingar, som följer tröskelvärdena för offentlig upphandling.

Artikel 58 - Undantag från tillämpningsområdet

Denna nya artikel innehåller, med erforderliga ändringar, de undantag från direktivets tillämpningsområde som avses i artiklarna 14, 15 och 17, vilka för närvarande endast är tillämpliga på offentlig upphandling.

Artikel 59 - Meddelanden

Punkt 1 motsvarar den nuvarande artikel 15.3 i direktiv 92/50. Den har inte ändrats.

Punkt 2, första stycket, motsvarar artikel 16.2, andra strecksatsen, i direktiv 92/50. Den har inre ändrats.

Punkt 2, andra stycket, motsvarar artikel 16.5 i direktiv 92/50/EEG. Den har inte ändrats.

Punkt 3 motsvarar med erforderliga ändringar artikel 36 för offentlig upphandling.

Artikel 60 - Utformning och offentliggörande av meddelanden

Denna artikel motsvarar med erforderliga ändringar artikel 35 för offentlig upphandling.

Artikel 61 - Kommunikationssätt

Denna artikel motsvarar med erforderliga ändringar artikel 42 för offentlig upphandling.

Artikel 62 - Urval

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 13.5 i direktiv 92/50. Den har inte ändrats.

Artikel 63 - Juryns ledamöter och beslut

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 13.6 i direktiv 92/50. Den har inte ändrats.

Avdelning V - Regler om koncessioner

I denna del samlas alla de utspridda bestämmelserna i direktiv 93/37 om koncessioner.

Kapitel I - Regler om koncessioner som avser offentliga byggentreprenader

Artikel 64 - Tillämpningsområde

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 3.1 i direktiv 93/37. Den har bara ändrats i det att tröskelvärdet ändrats till det som gäller för offentlig upphandling av byggentreprenader.

Artikel 65 - Undantag från tillämpningsområdet

Denna nya artikel innehåller med erforderliga ändringar de undantag från direktivets tillämpningsområde som avses i artiklarna 15, 16 och 17 och för närvarande gäller för offentlig upphandling.

Artikel 66 - Offentliggörande av meddelanden

Punkt 1 motsvarar den nuvarande artikel 11.3 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats. Övriga punkter motsvarar med erforderliga ändringar artiklarna 35 och 36 för offentlig upphandling.

Artikel 67 - Tidsfrister för att lämna in anbudsansökningar

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 15 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Artikel 68- Underentreprenad

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 3.2 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Kapitel II - Regler med tillämpning på koncessionshavarens upphandling

Artikel 69 - Regler som är tillämpliga på koncessionshavare som är upphandlande myndigheter

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 3.3 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Artikel 70 - Regler som är tillämpliga på koncessionshavare som inte är upphandlande myndigheter

Denna artikel fungerar som hänvisning till artiklarna 71-73.

Artikel 71 - Regler om offentliggörande: tröskelvärden och undantag

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 3.4 i direktiv 93/37. Den har bara ändrats på grund av de nya förenklade tröskelvärdena: tröskelvärdet är nu samma som för offentlig upphandling av byggentreprenad.

Artikel 72 - Offentliggörande av meddelanden

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 3.4, första stycket och artikel 11.4 och 11.6, första stycket i direktiv 93/37. Den har inte ändrats, men i den hänvisas till sådana standardformulär som antagits av kommissionen enligt förfarandet i artikel 76.2.

I den nya punkt 4 ges möjlighet till frivilligt offentliggörande, vilket med erforderliga ändringar motsvarar artikel 36 för offentlig upphandling.

Artikel 73 - Tidsfrister för mottagande av ansökningar om deltagande och mottagande av anbud

Denna artikel motsvarar den nuvarande artikel 16 i direktiv 93/37. Den har inte ändrats.

Avdelning VI - Skyldigheter att lämna uppgifter för statistikändamål, verkställande befogenheter och slutbestämmelser

Artikel 74 - Skyldigheter att lämna in uppgifter för statistikändamål

Denna bestämmelse innehåller motsvarande skyldighet att lämna uppgifter om statistik som förseskrivs i artikel 39.1 i direktiv 92/50, artikel 31.1 i direktiv 93/36 och artikel 34,1 i direktiv 93/37.

Artikel 75 - Statistikens innehåll

Artikel 75 återger innehållet i punkt 2 i de artiklar som citeras i kommentaren till artikel 74. Av tydlighetsskäl har de formulerats om, utan att innehållet ändrats i någon större omfattning. Dock har ändringar gjorts på grund av förslagen om tröskelvärden och nomenklatur [CPV].

Artikel 76 - Rådgivande kommitté

Denna artikel motsvarar artikel 40 i direktiv 92/50, artikel 32 i direktiv 93/36 och artikel 35.3 i direktiv 93/37. Den har bara ändrats i det att Rådgivande kommittén för telekommunikationsupphandling, som omnämns i artikel 40.2 i direktiv 92/50, utgått eftersom det nya direktivet inte omfattar telekommunikation. När det gäller denna rådgivande kommitté är det nya rådgivande förfarandet enligt artikel 3 i beslut 1999/468/EG tillämpligt.

Artikel 77 - Översyn av tröskelvärden

Artikel 77 motsvarar artikel 16.4 och artikel 43 i direktiv 92/50/EEG, artikel 29.3 i direktiv 93/36/EEG och artikel 35.1-2 i direktiv 93/37/EEG. Dock har den kompletterats av bestämmelser som säkerställer, med iakttagande av AMP, att de föreslagna tröskelvärdena fortsätter att förenklas.

Eftersom tröskelvärdena numera skall anges i euro är det lämpligt att göra det möjligt att ändra dem om kursen mellan SDR (särskilda dragningsrätter) och euro ändras så att tröskelvärdena i euro överstiger dem i SDR. Unionens internationella åtaganden i WTO är ju uttryckta i euro.

I artikel 77 ges alltså möjlighet att ändra tröskelvärdena i euro, om kursutvecklingen mellan SDR och euro motiverar det, så att de bättre motsvarar värdet i SDR, avrundat till närmast lägre tiotusental euro, så att man får enkla tröskelvärden i runda tal.

Enligt förslaget får kommissionen befogenhet att göra dessa ändringar, enligt det förfarande som avses i artikel 76.2.

Sådana ändringar kan behöva göras vartannat år när kursen mellan SDR och euro ses över.

Artikel 78 - Ändringar

Denna artikel förenar de artiklar och bilagor som kan ändras av kommissionen enligt kommittologiförfarandet i artikel 76.2. Det handlar bl.a. om meddelanden om upphandling, nomenklaturer, förteckningar över organ och myndigheter som finns i bilagorna och statistikrapporter. Det finns redan delvis bestämmelser om dessa befogeheter i de gällande direktiven. Anpassning till den tekniska utvecklingen av bilaga VIII (Tekniska specifikationer för offentliggörande) kommer att läggas till detta.

Artikel 79 - Genomförande

Artikel 80 - Upphävande

Artikel 81 - Ikraftträdande

Artikel 82 - Adressater

2000/0115(COD)

Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av varor, tjänster och byggentreprenader

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2, artikel 55 och artikel 95 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [44],

[44] EGT C

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [45],

[45] EGT C

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [46],

[46] EGT C

enligt förfarandet i artikel 251 i fördraget [47], och

[47] EGT C

av följande skäl:

(1) Rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster [48], 93/36/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor [49], och 93/37/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid tilldelning av offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten [50] har senast ändrats genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/52/EEG [51]. I samband med nya ändringar som behövs för att uppfylla de krav på förenkling och förnyelse som både upphandlande myndigheter och marknadsaktörer gav uttryck för i sina svar på kommissionens grönbok av den 27 november 1996 [52] bör texterna av tydlighetsskäl arbetas om och slås ihop till en enda text.

[48] EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.

[49] EGT L 199, 9.8.1993, s. 1.

[50] EGT L 199, 9.8.1993, s. 54.

[51] EGT L 328, 28.11.1997, s. 1.

[52] KOM(96) 583 slutlig.

(2) För att förverkliga dels fri rörlighet för varor vid upphandling av varor, dels fri etablering och fritt tillhandahållande av tjänster vid upphandling av tjänster och byggentreprenader vid sådan offentlig upphandling i medlemsstaterna som sköts på central, regional eller lokal nivå, eller av andra organ som lyder under offentlig rätt, krävs det dels åtgärder för att häva restriktioner, dels bestämmelser för att samordna de nationella förfarandena om offentlig upphandling, som grundar sig på de regler som styr de tre friheterna och på de principer som följer av dem, dvs. principerna om likabehandling, av vilken principen om icke diskriminering är ett säruttryck, om ömsesidigt erkännande, om proportionalitet, om öppenhet samt om effektiv konkurrensutsättning av upphandlingskontrakt. Dessa samordningsbestämmelser bör således tolkas utifrån såväl reglerna och principerna ovan som övriga regler i fördraget.

(3) Samord