Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer (framlagt av kommissionen enligt artikel 250.2 i EG-fördraget)

MOTIVERING

Under sitt plenarsammanträde den 13 maj 2003 godkände Europaparlamentet kommissionens förslag till Europaparlamentets och rådets förordning om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer, men föreslog ett antal ändringar. Även Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén har givit sitt stöd för lagstiftningsinitiativet.

Europaparlamentet samtycker till de viktigaste delarna i kommissionens förslag. Det har dock utarbetat ett antal ändringsförslag. Mot bakgrund av dessa ändringsförslag föreslår kommissionen att det införs vissa nya bestämmelser i den ursprungliga texten.

Kommissionen uppskattar Europaparlamentets pragmatiska inställning och avvägningar i denna fråga, liksom framför allt mervärdet av ändringsförslagen för att stärka vissa aspekter av förordningen och således underlätta tillämpningen av de föreslagna bestämmelserna.

Mot bakgrund av ovanstående är kommissionen beredd att ta med de förslag och ändringar som syftar till att förbättra och förtydliga förslagstexten.

Framför allt nedanstående bör nämnas:

En stor del, närmare bestämt 13, av de föreslagna ändringarna kan godtas i den form de antagits av Europaparlamentet. Det rör sig om följande ändringsförslag: 1, 2, 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 16, 17, 19 och 20. Dessa ändringsförslag kan godtas i sin helhet, eftersom de innehåller lämpliga tillägg, förtydligar texten eller utgör redaktionella förbättringar.

Dessa ändringsförslag avser följande delar av förslaget:

Skäl 10

Detta skäl ändras på samma sätt som artikel 5.3 ändras för att tydligt ange att deponering av ett bevis på försäkringsskydd hos en nationell myndighet skall vara tillräckligt för alla medlemsstater. Detta kommer att ytterligare stärka förutsättningarna för icke-diskriminerande behandling av lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer i gemenskapen. Ändringsförslag från parlamentet: 1 och 10.

Artikel 1 - Syfte

Denna artikel har ändrats för att texten skall bli tydligare när det gäller passagerare. Ändringen av denna artikel är nära knuten till den nya definitionen av passagerare i artikel 3.1. Ändringsförslag från parlamentet: 2.

Artikel 2 - Räckvidd

Artikeln om den föreslagna förordningens räckvidd har ändrats på olika sätt. Artikelns formulering har anpassats för att stämma överens med den föreslagna förordningens syfte, som behandlas i artikel 1. Den föreslagna förordningens räckvidd har utvidgats, så att förordningen även är tillämplig på lokala flygningar. Samtidigt har statliga luftfartyg undantagits från förordningens tillämpningsområde. Dessa ändringar utgör till viss del förtydliganden av texten och, i den mån de avser räckvidden, påverkar de inte på ett olämpligt sätt de föreslagna bestämmelsernas räckvidd. Ändringsförslag från parlamentet: 3, 5 och 6.

Artikel 3 k - Definitioner

Definitionen när det gäller grunden för klassificering av luftfartyg (maximal startvikt -MTOW, eller maximal startmassa - MTOM, som det även kallas i branschen) har förtydligats utan att bestämmelsens innebörd har ändrats. Ändringsförslag från parlamentet: 7.

Artikel 4 - Försäkringsprinciper

Bestämmelsens text har förtydligats utan att innebörden har ändrats. Ändringsförslag från parlamentet: 8.

Artikel 5.3 - Efterlevnad

Denna text har ändrats för att klargöra att när lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer deponerar bevis på försäkringsskydd hos den behöriga myndigheten i en medlemsstat skall detta vara tillräckligt för alla medlemsstater. Detta kommer ge tydlighet och ytterligare främja en väl fungerande inre marknad kan fungera. Ändringsförslag från parlamentet: 10.

När det gäller överflygningar, är medlemsstaterna skyldiga, istället för att ha möjlighet, att kräva att lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer uppvisar ett bevis på försäkring, som utfärdats i enlighet med förordningen. Detta säkerställer att artikeln överensstämmer med bestämmelserna om efterlevnad. Ändringsförslag från parlamentet: 11.

Artikel 7.3 Skadeståndsansvar gentemot tredje man

Det rör sig om en betydelsefull ändring som förts in i denna del av förslaget. I den nya texten anges tydligt att när det gäller skydd för skadeståndsansvar gentemot tredje man, i samband med risker för krigshandlingar och terrorism, kommer försäkringsbeloppen att gälla totalbeloppen. Denna ändring är i överensstämmelse med reaktionerna från både luftfartsindustrin och försäkringsgivarna, som fortfarande inte kan tillhandahålla försäkringsskydd för sådana risker i enlighet med den avtalspraxis som rådde före händelserna den 11 september 2001. Ändringsförslaget har dock formulerats på ett sådant sätt i förslagstexten att lufttrafikföretag kan följa minimikrav på försäkringar för både allmänna risker och specifika risker i samband med krigshandlingar och terrorism. Ändringsförslag från parlamentet: 16.

Artikel 8.1, 8.3 och 8.4 Påföljder/efterlevnad

Förslagets text har ändrats för att påföljderna skall få bättre effekt, genom att medlemsstaterna får möjlighet att genomföra ytterligare inspektioner för att kontrollera att det finns tillräckliga försäkringar. Ändringsförslag från parlamentet: 17.

När lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer från tredjeland inte uppfyller förordningens försäkringskrav, skall medlemsstaterna vara skyldiga att neka dem tillträde till gemenskapen. Samtidigt bör man komma ihåg att när EG-lufttrafikföretag inte har tillräckligt försäkringsskydd kan inte medlemsstaterna upprätthålla de operativa licensernas giltighet i enlighet med artikel 3 i rådets förordning (EEG) nr 2407/92 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag. Ändringsförslag från parlamentet: 19.

Slutligen har de föreslagna påföljderna skärpts ytterligare, eftersom medlemsstaterna är skyldiga att förbjuda att ett luftfartyg som befunnits ha otillräckligt försäkringsskydd lyfter från en flygplats, innan ett bevis på giltig försäkring har uppvisats. Denna bestämmelse bör garantera att lufttrafikföretag eller luftfartygsoperatörer som omfattas av förordningen inte får påbörja en flygning från en gemenskapsflygplats utan försäkringar. Ändringsförslag från parlamentet: 20.

Ett ändringsförslag (nr 21) kan endast godtas i princip: Det gäller definitionen av "passagerare". En ny definition har förts in i artikel 3.1.

Vissa ändringsförslag (4 stycken) kan endast godtas delvis och efter en omformulering. Det rör sig om ändringsförslagen 4, 14, 23 och 31.

Ändringsförslag 4 (som avser artikel 2 - förordningens räckvidd när det gäller luftfartygsoperatörer) kan endast godtas delvis. Den andra delen av förslaget är förvirrande eftersom det aldrig krävs att luftfartygsoperatörer har operativa licenser.

Ändringsförslag 14 (som avser artikel 7.2 - avseende försäkringskategorier och -belopp för att täcka skadeståndsansvar gentemot tredje man) kan endast godtas delvis. Tillägget av tre kategorier av små luftfartyg under 25 ton och försäkringsbeloppen för dessa kan godtas, eftersom det klargör situationen när det gäller sådana luftfartyg. De återstående kategorierna och försäkringsbeloppen kan dock inte godtas eftersom de grundas på en resolution som utfärdades av den europeiska civila luftfartskonferensen (ECAC) i december 2000 och som inte längre återspeglar förhållandena på marknaden efter händelserna den 11 september 2001, eftersom de är för låga.

Ändringsförslag 23 (som avser definitionen av "flygning") kan endast godtas delvis. Ändringsförslaget följer visserligen i stor utsträckning Montrealkonventionen, men det är onödigt detaljerat och måste därför kortas.

Ändringsförslag 31 (som avser artikel 8 - Påföljder/Efterlevnad) kan endast godtas när det gäller företag från tredjeland och inte när det gäller företag från gemenskapen. Såsom förklaras ovan drabbas lufttrafikföretag, då försäkringskraven inte uppfylls, av påföljder i enlighet med gällande bestämmelser, dvs. förordning (EEG) nr 2407/92 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag.

Kommissionen måste tillbakavisa sex av de föreslagna ändringarna av förordningen, som påverkar förslagets centrala delar. Det rör sig om ändringsförslagen 9, 12, 13, 15, 18 och 25.

Ändringsförslag 9 som avser statliga garantier (artikel 5.2 i förslaget) skulle inte vara i överensstämmelse med kommissionens politik för statligt stöd och skulle snedvrida konkurrensen. Det kan därför inte godtas av kommissionen.

Ändringsförslag 12 som avser försäkringars giltighet (artikel 5.5 i förslaget) är inte praktiskt möjligt ur rättslig synvinkel. Efter den 11 september 2001 kan försäkringar dras in under en flygning och det skulle därför vara omöjligt att säkerställa efterlevnaden av denna bestämmelse. Kommissionen kan därför inte godta ändringsförslaget.

Ändringsförslagen 13 och 15 som avser definitionen av kortfristiga hyresavtal (artiklarna 6.2 och 7.4 i förslaget) omfattas av andra bestämmelser (artikel 8 i rådets förordning (EEG) nr 2407/92). När det gäller ansvaret för att uppfylla minimikraven på försäkringar vid kortfristiga hyresavtal är ändringsförslag 15 förvirrande ur rättslig synvinkel, eftersom den enhet som betalar försäkringen inte alltid är den som innehar drifttillståndet (AOC). Kommissionen kan därför inte godta dessa ändringsförslag.

I ändringsförslag 18 behandlas detaljerat tvivel angående försäkringsskyddets effektivitet. (artikel 8.2 i förslaget). Detta ändringsförslag är alltför normativt och kan inte godtas av kommissionen.

Ändringsförslag 25, som innebär att definitionen av "försäkringsgivare" breddas (artikel 5.2 i förslaget), kan inte godtas eftersom det skulle medföra att försäkringsgivare från tredjeland diskrimineras på ett olämpligt sätt och det skulle strida mot gemenskapens internationella skyldigheter när det gäller finansiella tjänster (GATS). Kommissionen kan därför inte godta ändringsförslaget.

Mot bakgrund av ovanstående och i enlighet med artikel 250.2 ändrar kommissionen sitt förslag.

2002/0234 (COD)

Ändrat förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om försäkringskrav för lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag [1],

[1] EGT C , , s. .

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande [2],

[2] EGT C , , s. .

med beaktande av Regionkommitténs yttrande [3],

[3] EGT C , , s. .

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget [4], och

[4] EGT C , , s. .

av följande skäl:

(1) Inom ramen för den gemensamma transportpolitiken är det viktigt att garantera en lämplig miniminivå för de försäkringar som skall täcka lufttrafikföretagens skadeståndsansvar vid olyckor i synnerhet för passagerare, bagage, gods och post samt gentemot tredje man.

(2) På gemenskapens luftfartsmarknad har åtskillnaden mellan nationella och internationella lufttransporter undanröjts och det är därför lämpligt att ha samma miniminivåer för försäkringar och samma typer av försäkringskrav för EG-lufttrafikföretag.

(3) Gemenskapsbestämmelser krävs för att garantera att miniminivåerna för försäkringar även gäller för lufttrafikföretag från tredjeland så att konkurrensvillkoren blir de samma som för EG-lufttrafikföretagen och konsumentskyddet främjas.

(4) Kommissionen uttryckte i sitt meddelande av den 10 oktober 2001 om konsekvenserna för trafikflyget av attentaten i USA sina avsikter att granska de belopp och villkor för försäkringarna som krävs inom ramen för utfärdande av operativa licenser; dessutom konstaterade kommissionen i sitt meddelande av den 2 juli 2002 om försäkringar inom lufttransportsektorn efter terroristattackerna i Förenta staterna den 11 september 2001 att den skulle fortsätta att övervaka utvecklingen på flygförsäkringsmarknaden med avseende på en översyn av de belopp och villkor för försäkringarna som krävs inom ramen för utfärdande av operativa licenser.

(5) Kommissionen har ingått Montrealkonventionen om vissa enhetliga regler för internationella lufttransporter av den 28 maj 1999 [5] i vilken nya globala bestämmelser om skadeståndsansvar vid olyckor i samband med internationella lufttransporter av personer, bagage och gods ersätter bestämmelserna i Warsawakonventionen från 1929 i dess ändrade lydelse.

[5] EGT L 194, 18.7.2001, s. 38.

(6) Enligt artikel 50 i Montrealkonventionen skall de fördragsslutande staterna av lufttrafikföretagen kräva en tillräcklig försäkring som täcker deras skadeståndsansvar enligt den konventionen, samtidigt kommer Warsawakonventionen från 1929 i dess ändrade lydelse fortsättningsvis att gälla parallellt med Montrealkonventionen på obestämd tid; båda dessa konventioner lämnar utrymme för ett obegränsat skadeståndsansvar.

(7) Enligt artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av den 23 juli 1992 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag skall lufttrafikföretag vara försäkrade för att täcka ersättningsansvar i samband med olyckor, särskilt med hänsyn till passagerare, bagage, gods, post och tredje man, trots att inga försäkringsvillkor och minimibelopp specificeras.

(8) Det är lämpligt att beakta att den europeiska civila luftfartskonferensen (ECAC) den 13 december 2000 antog en resolution (ECAC/25-1) om miniminivåer för försäkringar för skadeståndsansvaret för passagerare och gentemot tredje man.

(9) Det är nödvändigt att för EG-lufttrafikföretag och lufttrafikföretag från tredjeland som upprätthåller flygförbindelser till och från en flygplats i gemenskapen samt över en medlemsstats territorium fastställa icke-diskriminerande minimikrav på försäkringsskydd avseende passagerare, bagage, gods, post och tredje man.

(10) Det är nödvändigt att kräva att lufttrafikföretagen på begäran ger belägg för att de alltid uppfyller minimikraven på försäkringsskydd för skadeståndsansvaret i enlighet med denna förordning. Deponering av ett bevis på försäkringsskydd i en medlemsstat bör vara tillräckligt för alla medlemsstater.

(11) Minimiförsäkringskraven bör ses över efter en viss tid.

(12) Förfarandena för övervakning av tillämpningen av minimikraven för försäkringar bör vara öppna och icke-diskriminerande och inte på något sätt hindra den fria rörligheten för varor, personer, tjänster och kapital.

(13) Eftersom alla bestämmelser som krävs för genomförandet av denna förordning med avseende på anpassningen av minimikraven för försäkringarna har en allmän räckvidd och avser anpassningen av vissa bestämmelser som inte utgör del av de viktigaste grunddragen i förordningen enligt artikel 2 i rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter [6], bör de anpassas genom en tillämpning av det föreskrivande förfarandet enligt artikel 5 i det beslutet.

[6] EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.

(14) Denna förordning överensstämmer med subsidiaritets- och proportionalitetprinciperna i artikel 5 i fördraget. Införandet av minimikrav för försäkringarna kan bidra till att den inre luftfartsmarknadens mål uppnås genom att snedvridningen av konkurrensen undanröjs. Dessa mål kan därför uppnås av gemenskapen på ett effektivare sätt med hjälp av harmoniserade bestämmelser. Denna förordning går inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Syfte

Denna förordning syftar till att fastställa de minimikrav för försäkringar för passagerare, andra ombordvarande personer, bagage, gods, post och tredje man som lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer skall uppfylla för att erhålla tillstånd att upprätthålla flygförbindelser inom, till och från gemenskapen eller över ett territorium som tillhör en medlemsstat som omfattas av fördraget.

Artikel 2

Räckvidd

Denna förordning skall gälla för

a) alla lufttrafikföretag som upprätthåller reguljära eller icke-reguljära flygförbindelser till och från en flygplats i gemenskapen och/eller över en medlemsstats territorium,

b) alla luftfartygsoperatörer som upprätthåller flygförbindelser till och från en flygplats i gemenskapen eller över en medlemsstats territorium, och som transporterar passagerare och deras bagage samt post och gods med eller utan ersättning eller hyra, och

Denna förordning gäller inte lufttransporter av passagerare, post och/eller gods med icke-motordrivna och/eller ultralätta motordrivna luftfartyg . För sådana transporter gäller nationella regler om försäkringskrav vid olyckor.

Artikel 3

Definitioner

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

a) lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med en giltig operativ licens.

b) EG-lufttrafikföretag: ett lufttrafikföretag med en giltig operativ licens som beviljats av en medlemsstat i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av den 23 juli 1992 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag.

c) luftfartygsoperatör: en fysisk person bosatt i en medlemsstat eller en juridisk person med säte i en medlemsstat som använder ett eller flera luftfartyg i enlighet med de bestämmelser som är tillämpliga i denna medlemsstat, i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 3922/91 [7], eller en fysisk person bosatt utanför gemenskapen eller en juridisk person med säte utanför gemenskapen och använder ett eller flera luftfartyg i enlighet med de bestämmelser som är tillämpliga i det land där den fysiska personen är bosatt eller den juridiska personen har sitt säte.

[7] Rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av den 16 december 1991 om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart, EGT L 373, 31.12.1991, s. 4-8.

d) försäkringsgivare: ett företag som erhållit en auktorisation i enlighet med artikel 6 i rådets direktiv 73/239/EEG [8], eller ett företag från tredjeland för vilket en auktorisation i enlighet med artikel 6 i direktiv 73/239/EEG eller artikel 6 i direktiv 79/267/EEG skulle krävas om det hade sitt säte i gemenskapen.

[8] EGT L 228, 16.8.1973, s. 3.

e) försäkring: ett försäkringsavtal med de villkor enligt vilka försäkringsgivaren godkänner att ersätta försäkringstagaren för hela den försäkrade förlusten upp till gränsen för skadeståndsansvaret för alla försäkrade risker med avseende på incidenter under försäkringsperioden; med försäkring avses även sådana försäkringsavtal där de försäkrade riskerna omfattar krigshandlingar, terrorism, flygplanskapning, sabotage, olaga besittningstagande av luftfartyg, civila oroligheter eller arbetskonflikter.

f) försäkringsgivarens säte: den ort där försäkringsgivarens huvudkontor är beläget eller den ort från vilken huvuddelen av företagets verksamhet dagligen leds.

g) incident: en händelse eller en serie av händelser med gemensamt ursprung, under vilken ett luftfartyg orsakar skada med avseende på passagerare, bagage, gods, post och/eller tredje man på marken och/eller i luften. Där incidenten utgörs av en serie av händelser skall den betraktas ha uppkommit på dagen för den första händelsen i fråga. Med incidenter avses händelser som leder till skador med avseende på passagerare, bagage, gods, post och/eller tredje man på marken och/eller i luften, antingen oavsiktligt eller genom krigshandlingar, terrorism, flygplanskapning, sabotage, olaga besittningstagande av luftfartyg, civila oroligheter eller arbetskonflikter.

h) flygning: från avgångens start, inbegripet det att passagerarna stiger ombord och/eller bagage lastas på till ankomstens slut, inbegripet det att passagerarna stiger av och bagage lastas av, och luftfartyget fullständigt har stannat.

i) flygförbindelse: en flygning eller flera flygningar med passagerare, gods och/eller post oberoende av ersättning eller hyra.

j) tidtabellsperiod: antingen sommar- eller vintersäsongen såsom de används i luftfartygens tidtabeller.

k) SDR: särskild dragningsrätt enligt Internationella valutafondens definition från 1969, som en internationell valutareserv, utöver medlemsländernas befintliga valutareserver (innehav av guld, utländsk valuta och reservpositioner i Internationella valutafonden) [9].

[9] SDR fastställs dagligen av Internationella valutafonden. SDR-kursen av den 5 september 2002: SDR/Euro 0,747385 -- Euro/SDR 1,338000.

l) MTOW (Maximum Take Off Weight): den maximala startvikt som motsvarar en certifierad massa som är specifik för varje luftfartygstyper i enlighet med luftfartygets luftvärdighetsbevis.

m) passagerare: samtliga personer, utom medlemmar av flygbesättning och kabinpersonal i tjänst, som gör en flygresa.

Artikel 4

Försäkringsprinciper

1. EG-lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer som använder luftfartyg som är registrerade i gemenskapen, samt andra lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer som upprätthåller flygförbindelser till gemenskapen och/eller över gemenskapens territorium, skall vara försäkrade med avseende på sitt skadeståndsansvar för skador som uppkommit i en medlemsstats territorium och för vilka man har rätt till ersättning.

Artikel 5

Efterlevnad

1. Försäkringen skall tecknas av en försäkringsgivare som erhållit auktorisation för att teckna en sådan försäkring enligt gemenskapslagstiftningen eller lagstiftningen i

- det land som har utfärdat den operativa licensen till det aktuella lufttrafikföretaget,

- det land där lufttrafikföretaget är registrerat, eller

- det land där försäkringsgivaren är bosatt eller har sitt säte.

Denna punkt skall inte påverka medlemsstaternas rätt att fastställa villkor enligt vilka en försäkringsgivare som inte erhållit auktorisation i enlighet med artikel 6 i rådets direktiv 73/239/EEG får bedriva affärsverksamhet inom den berörda medlemsstatens territorium.

2. Lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer som är registrerade i ett tredjeland skall som alternativ till de försäkringskrav som anges i punkt 1 tillhandahålla någon av följande säkerheter:

En kontant deposition hos en depositarie i det land som beviljat den giltiga operativa licensen till det aktuella lufttrafikföretaget eller som beviljat certifikat till den aktuella luftfartygsoperatören.

En bankgaranti ställd av en bank som är auktoriserad för detta ändamål av det land där luftfartyget är registrerat och vars ekonomiska ansvar har kontrollerats av det landet.

En bankgaranti ställd av en bank som är auktoriserad för detta ändamål av det land är luftfartyget är registrerat, om det landet förbinder sig att inte åberopa immunitet mot åtal med hänsyn till denna bankgaranti.

3. Lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer skall deponera ett försäkringsbevis som utfärdats i enlighet med punkt 1 eller någon av de säkerheter som anges i punkt 2 hos de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten före början av varje tidtabellsperiod. Deponering av ett bevis på försäkringsskydd i en medlemsstat skall vara tillräckligt för alla medlemsstater.

För tillämpningen av denna punkt avses med berörd medlemsstat den medlemsstat/de medlemsstater som har utfärdat en operativ licens till ett lufttrafikföretag eller den medlemsstat där ett luftfartyg har registrerats och den medlemsstat som ansvarar för den flygplats till och från vilken en flygförbindelse upprätthålls.

De medlemsstater över vars territorium luftfartygen flyger skall kräva att lufttrafikföretagen och luftfartygsoperatörerna ger belägg för att försäkringar har tecknats i enlighet med denna förordning.

4. Om en flygförbindelse består av flera flygningar skall alla berörda lufttrafikföretag och luftfartygsoperatörer uppfylla bestämmelserna i denna förordning.

5. Om giltighetstiden för en försäkring, garanti eller säkerhet löper ut under en flygning skall lufttrafikföretagen se till att den fortsätter att gälla till luftfartygets nästa säkra landning enligt färdplanen.

Artikel 6

Skadeståndsansvaret för passagerare, bagage, post och gods

1. Vid lufttransporter av passagerare skall alla lufttrafikföretag var försäkrade för skadeståndsansvar för passagerares dödsfall eller kroppsskada med ett minimibelopp på 250 000 SDR per passagerare. Sådana försäkringar skall även gälla både de skador som uppkommit genom att en passagerares incheckade bagage förstörts eller försvunnit och skador på en passagerares incheckade bagage, dock endast under förutsättning att skadan uppkom under den tid som lufttrafikföretaget, dess anställda eller företrädare ansvarade för det incheckade bagaget.

Denna bestämmelse skall tillämpas på motsvarande sätt på luftfartygsoperatörer.

2. När luftfartyg drivs inom ramen för kortfristiga hyresavtal med eller utan besättning skall minimikraven för försäkringar uppfyllas av det lufttrafikföretag som de facto utför flygningen.

3. Vid lufttransporter av gods skall lufttrafikföretagen och luftfartygsoperatörerna vara försäkrade för skadeståndsansvar både för de skador som uppkommit genom att det transporterade godset förstörts eller försvunnit och för skador på det transporterade godset för ett minimibelopp på 17 SDR per kg under förutsättning att skadan uppkommit under flygningen.

4. Vid lufttransporter av post skall medlemsstaterna fastställa minimikraven för försäkringsvärdet för posttransporter av lufttrafikföretag och/eller luftfartygsoperatörer utan diskriminering på grund av deras nationalitet eller identitet.

5. De värden som avses i denna artikel får ändras när så är lämpligt, bland annat i de fall ändringar i internationell lagstiftning påvisar nödvändigheten av ett sådant beslut, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 9.2.

Artikel 7

Skadeståndsansvar gentemot tredje man

1. Försäkringar för skadeståndsansvaret gentemot tredje man täcker alla skador som åsamkas tredje man av ett luftfartyg under flygning eller på marken eller av de personer eller föremål som faller ut ur det, för varje luftfartyg och vid varje incident, dock endast om skadan är en direkt följd av den orsakande incidenten, och

a) för vilken det berörda lufttrafikföretaget eller den berörda luftfartygsoperatören är ansvarig enligt den nationella lagstiftning i den medlemsstat där incidenten inträffade, eller

b) skadan uppkom genom en krigshandling, flygplanskapning, sabotage, terrorism, civila oroligheter eller arbetskonflikter som syftade till att påverka driften av luftfartyget och som orsakades av lufttrafikföretagets, dess anställdas, dess företrädares eller luftfartygsoperatörens medvållande, annan otillåten handling eller förbiseende.

Denna bestämmelse skall tillämpas på motsvarande sätt på luftfartygsoperatörer, när luftfartyget är registrerat i ett tredjeland.

2. Alla lufttrafikföretag skall vara försäkrade för skador som åsamkats tredje man i samband med olyckor, krigshandlingar och terrorism. Minimikraven för försäkringar skall täcka följande luftfartygskategorier:

Kategori 1: Luftfartyg vars MTOW < 2 000 kg 1,5 miljoner SDR

Kategori 2: Luftfartyg vars MTOW < 6 000 kg 4,5 miljoner SDR

Kategori 3: Luftfartyg vars MTOW < 14 000 kg 9 miljoner SDR

Kategori 4: Luftfartyg vars MTOW < 25 000 kg 80 miljoner SDR

Kategori 5: Luftfartyg vars MTOW < 50 000 kg 270 miljoner SDR

Kategori 6: Luftfartyg vars MTOW < 200 000 kg 400 miljoner SDR

Kategori 7: Luftfartyg vars MTOW > 200 000 kg 600 miljoner SDR

Denna bestämmelse skall tillämpas på motsvarande sätt på luftfartygsoperatörer, när luftfartyget är registrerat i gemenskapen.

3. Lufttrafikföretag som upprätthåller flygförbindelser till och från en flygplats i en medlemsstats territorium samt över en medlemsstats territorium skall ge belägg för att de under alla förhållanden uppfyller de minimikrav för försäkringar som avses i punkt 2.

Denna bestämmelse skall tillämpas på motsvarande sätt på alla luftfartygsoperatörer.

Då de värden som anges i punkt 2 tillämpas på punkt 1 b skall totalbeloppen begränsas till de belopp som vid den tidpunkten finns tillgängliga på marknaden för kommersiella försäkringar.

4. När luftfartyg drivs inom ramen för kortfristiga hyresavtal med eller utan besättning skall minimikraven för försäkringar uppfyllas av det lufttrafikföretag som ansvarar för flygdriften.

5. De värden som avses i denna artikel får ändras när så är lämpligt, bland annat i de fall ändringar i internationell lagstiftning påvisar nödvändigheten av ett sådant beslut, i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 9.2.

Artikel 8

Efterlevnad

1. Medlemsstaterna skall utföra regelbundna inspektioner och, när så är lämpligt, ytterligare oanmälda inspektioner för att kontrollera att de lufttrafikföretag som använder flygplatserna inom deras territorium, de EG-lufttrafikföretag till vilka de har utfärdat en operativ licens eller de luftfartygsoperatörer till vilka de har utfärdat ett drifttillstånd i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2407/92 uppfyller bestämmelserna i den här förordningen.

Denna bestämmelse skall tillämpas på motsvarande sätt på luftfartygsoperatörer oberoende av var luftfartyget är registrerat.

2. När så är lämpligt får de berörda medlemsstaterna kräva ytterligare bevis från lufttrafikföretaget, luftfartygsoperatören eller försäkringsgivaren i fråga.

3. När de berörda medlemsstaterna inte är övertygade om att villkoren i denna förordning uppfylls skall de neka lufttrafikföretaget eller luftfartygsoperatören från tredjeland tillträde till rutter till eller inom gemenskapen eller neka dem rätten att flyga över deras territorium.

4. När de berörda medlemsstaterna inte är övertygade om att villkoren i denna förordning uppfylls före eller efter att ett luftfartyg har landat vid en flygplats i deras territorium skall de inte tillåta att luftfartyget lyfter innan lufttrafikföretaget eller luftfartygsoperatören i fråga har uppvisat ett giltigt försäkringsbevis i enlighet med denna förordning.

Artikel 9

Kommitté

1. Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 11 i förordning (EEG) nr 2408/92.

2. I de fall hänvisning görs till punkt 1 skall det föreskrivande förfarande som fastställs i artikel 5 i beslut 1999/468/EG tillämpas i överensstämmelse med artiklarna 7 och 8 i detta.

3. Den period som fastställs i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

4. Kommissionen kan samråda med kommittén i frågor som rör tillämpningen av denna förordning.

Artikel 10

Rapport och samarbete

1. Kommissionen skall inom tre år efter det att denna förordning trätt i kraft lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om dess tillämpning. Rapporten skall särskilt belysa tillämpningen av artiklarna 5-8.

2. Medlemsstaterna skall på begäran lämna information till kommissionen om tillämpningen av förordningen.

Artikel 11

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den

På Europaparlamentets vägnar På rådets vägnar

Ordförande Ordförande