Kommissionen kommer att fortsätta att främja åtgärder via AKFM för att förbättra de bestånd som delas med tredjeländer (t.ex. bestånd av bottenlevande arter i Siciliensundet, bestånd av små pelagiska och bottenlevande arter i Joniska havet och Egeiska havet). Den kommer också att skynda på utarbetandet av förslag till EU:s fleråriga planer för bestånd som nästan uteslutande fiskas av fiskare från EU (små pelagiska arter i Adriatiska havet och fiske efter bottenlevande arter i västra Medelhavsområdet). Medlemsstaterna bör snarast slutföra översynen av de nationella förvaltningsplanerna och införliva målen för maximalt hållbart uttag.

FMSY-intervallen omfattar två delar. Under normala förhållanden bör fiskemöjligheterna fastställas i den nedre delen av intervallet för FMSY. Intervalldelen med högre värden kan användas för att fastställa total tillåten fångstmängd under specifika omständigheter: om detta är nödvändigt, utgående från vetenskapliga rön, för att uppnå målen för den gemensamma fiskeripolitiken i blandfiske eller om det finns risk för att beståndet tar allvarlig skada på grund av dynamiken inom eller mellan arter. Den över delen av intervallet kan också användas för att dämpa variationerna från år till år i de totala tillåtna fångstmängderna (med högst 20 %). Om värdena för ett bestånd faller under vetenskapligt fastställda nivåer ska korrigerande åtgärder tillgripas för att återställa bestånden över den nivå som kan ge maximal hållbar avkastning på lång sikt.

En ytterligare aspekt som bör beaktas är införandet av landningsskyldigheten i Östersjön och i pelagiskt fiske (2015), och successivt inom vissa fisken efter bottenlevande arter i Atlanten och Nordsjön (2016). Under 2017 kommer flera fisken att täckas i dessa havsområden, men även den demersala flottan i Medelhavet och Svarta havet.

Fiskemöjligheterna för 2017 kommer att fastställas under 2014 års mål för den gemensamma fiskeripolitiken och grundar sig på bästa tillgängliga vetenskapliga rön . Enligt den gemensamma fiskeripolitiken bör fisketrycket på de berörda bestånden så snart som möjligt, och senast 2020, anpassas till maximal hållbar avkastning (MSY) enligt artikel 2.2 i den gemensamma fiskeripolitiken. Om ingen vetenskaplig rådgivning finns tillgänglig kommer kommissionen att tillämpa försiktighetsansatsen i enlighet med målen för den gemensamma fiskeripolitiken.

Medlemsstatsgrupper i de olika havsområdena förbereder sig för den fortsatta infasningen av den landningsskyldighet som träder i kraft 2017, som förväntas ytterligare komma att täcka meningsfulla bestånd inom varje fiske enligt förteckningen i artikel 15.1 i 2014 års gemensamma fiskeripolitik. Precis som för 2016 avser kommissionen att justera de totala tillåtna fångstmängderna för bestånd som omfattas av landningsskyldigheten från och med 2017. Kommissionen kommer att be om rådgivning från vetenskapliga, tekniska och ekonomiska kommittén för fiskerinäringen (STECF) i fråga om metoden för att beräkna förra årets justeringar av de totala tillåtna fångstmängderna. Om det inte finns några tillgängliga validerade och fullständiga utkastuppgifter avser kommissionen att beräkna justeringarna av de totala tillåtna fångstmängderna på grundval av extrapoleringar av uppgifter, när detta är en acceptabel metod.

Ett ökat antal fiskbestånd som fiskas enligt maximalt hållbart uttag, robustare bestånd och utsikterna till ökat uttag, sammanfaller med att EU-flottans ekonomiska resultat rent generellt förbättras. Ett exempel på att EU:s fiske får ökad avkastning genom hållbart fiske är Nordsjöfisket efter tunga och rödspätta. Det ekonomiska resultatet hos de flottor som är beroende av rödspätta förbättrades avsevärt genom förvaltningsplanen som styrde fisket mot maximalt hållbart uttag. Sedan bestånden har fiskats enligt principen för maximalt hållbart uttag har landningarna per ansträngningsenhet och värdet per ansträngningsenhet ökat för samtliga segment, särskilt för de brittiska och nederländska trålarna. En positiv ekonomisk utveckling märks också i vissa flottor som deltar i fisket efter kolja. Närmare uppgifter återfinns i kommissionens arbetsdokument som åtföljer detta meddelande.

Att maximalt hållbart uttag inte uppnås förrän efter 2017 kan endast accepteras under väl motiverade omständigheter, där mycket stora neddragningar av fiskemöjligheterna allvarligt skulle hota den sociala och ekonomiska hållbarheten hos de berörda fiskeflottorna. I sådana undantagsfall förväntar sig kommissionen att de berörda medlemsstaterna lägger fram konkreta bevis på dessa sociala och ekonomiska konsekvenser.

Ett viktigt steg i denna riktning är kommissionens avsikt att föreslå totala tillåtna fångstmängder som syftar till att maximalt hållbart uttag nås till 2017. För detta krävs att rådet åtar sig att anpassa sina beslut efter denna strategi. Maximalt hållbart uttag möjliggör största möjliga fångst under obegränsad tid utan att skada beståndet.

Det är inte nödvändigt att justera den totala tillåtna fångstmängden under 2017 för de bestånd eller fångster för vilka landningsskyldigheten kommer att träda i kraft under kommande år. Vid planeringen av justeringar av den totala tillåtna fångstmängden för bestånd som förvaltas gemensamt med internationella partner (tredjeländer, regionala fiskeriorganisationer), ska justeringarna bli föremål för samråd och förhandlingar med dessa partner.

Beståndens utveckling

Framsteg mot maximalt hållbart uttag

För att rapportera om utvecklingen mot att uppnå maximalt hållbart uttag gjorde STECF en bedömning av framstegen mot målen på grundval av enskilda bestånd och per havsområde. Bedömningen innehåller uppgifter om antalet bestånd som fiskas i enlighet med maximalt hållbart uttag, övergripande fiskeridödlighetsnivåer och relevanta parametrar för biomassan. Det arbetsdokument som åtföljer detta meddelande innehåller närmare uppgifter om 2016 års STECF-analys .

Övergripande och regional bedömning

Enligt STECF, har man på det stora hela gjort framsteg i riktning mot målet för maximalt hållbart uttag. I samtliga TAC-regioner har andelen fiske över nivåerna för maximalt hållbart uttag minskat betydligt. Fiske, jämfört med FMSY , låg på 104 % under 2014 (en minskning från 147 % under 2003 och 120 % under 2008). De bästa resultaten finns i Nordsjön (inklusive Kattegatt och Engelska kanalen), där flottornas genomsnittliga fiskeridödlighet var 92 % jämfört med FMSY 2014 (148 % 2003, 123 % 2008). Trots en betydande nedåtgående utveckling pågår det dock fortfarande överfiske jämfört med FMSY i andra regioner och fisken.

I 2015 års meddelande om fiskemöjligheterna rapporterades 32 av 62 bestånd för vilka en bedömning av maximalt hållbart uttag gjorts som överensstämmandemed maximalt hållbart uttag under 2013. I årets STECF-rapport beräknas att 31 av totalt 59 bestånd för vilka en bedömning av maximalt hållbart uttag gjorts fiskades i överensstämmelse med maximalt hållbart uttag under 2014. STECF-rapporten avser visserligen uppgifter från 2013 och 2014, men verkar tyda på att den historiska trenden med stora framsteg mot maximalt hållbart uttag kan vara på väg att bromsa in. Detta behöver inte nödvändigtvis bero enbart på överfiske utan kan även ha att göra med ändrade klimatförhållanden eller andra biologiska faktorer.

I Medelhavsområdet och i Svarta havet är bestånden emellertid till stor del överfiskade och/eller i dåligt skick. I Medelhavsområdet gäller detta särskilt bestånd som huvudsakligen eller uteslutande utnyttjas av EU-aktörer.

Östersjön

I Östersjön fastställdes fyra totala tillåtna fångstmängder för 2016 på nivån för maximalt hållbart uttag (sill/strömming i västra och mellersta Östersjön) eller under nivån för maximalt hållbart uttag (lax i Egentliga Östersjön). TAC för torsk i västra Östersjön, som minskades under ett antal år, minskade igen med 20 % under 2016, och beståndet fortsätter att ge anledning till oro.

Minskningar i de totala tillåtna fångstmängderna för sill/strömming i Bottenviken (-24 %), sill/strömming i Rigabukten (-10 %), skarpsill (-5 %) och en oförändrad mängd för lax i Finska viken kommer att styra fisket i riktning mot maximalt hållbart uttag. Den totala tillåtna fångstmängden för lax i Finska viken har fastställts enligt försiktighetsansatsen och för torsk i östra Östersjön har mängden fastställts enligt den metod som används när det saknas uppgifter. Den totala tillåtna fångstmängden för lax i Egentliga Östersjön hålls stabil på en låg nivå för att ytterligare bidra till att stärka bestånden i de svagaste laxälvarna.

Nordsjön

Torsk kommer för första gången att fiskas i enlighet med maximalt hållbart uttag under 2016, vilket möjliggör en ökning av den totala tillåtna fångstmängden med 15 %. Beståndet har nu återhämtat sig till samma nivåer som i mitten av 1980-talet. De totala tillåtna fångstmängderna för kolja och gråsej 2016 ligger återigen på nivån för maximalt hållbart uttag. Detta innebar en höjning med 30 % för kolja, men krävde en minskning med 6 % för gråsej. Den totala tillåtna fångstmängden för havskräfta i Skagerrak, Fladen grund, Firth of Forth och Moray Firth kommer att fastställas enligt maximalt hållbart uttag.

De andra bestånden fiskas över FMSY eller saknar bedömning av maximalt hållbart uttag. Torsken i Kattegatt ligger fortfarande på en låg nivå, men biomassan har ökat sedan 2009.

Pelagiska bestånd i Nordostatlanten

De flesta bestånden av sill/strömming (Nordsjön, Irländska sjön och Keltiska havet) fiskas enligt nivån för maximalt hållbart uttag, med motsvarande totala tillåtna fångstmängder 2016 för dessa bestånd. Situationen är också positiv för det sydliga och västliga beståndet av taggmakrill och den totala tillåtna fångstmängden tillåter fiske på nivåer som motsvarar maximalt hållbart uttag under 2016.

Med utgångspunkt i 2014 års överenskommelse mellan Färöarna, Norge och EU om hållbar förvaltning av makrill och med hänsyn till den förvaltningsstrategi som överlämnades till Ices 2016 godtogs en total tillåten fångstmängd under 2016 som motsvarade en minskning med 20 % jämfört med 2015 års nivå. Fisket ligger fortfarande över FMSY. Kuststaterna har ingen överenskommelse om blåvitling. EU och Färöarna baserade sina unilaterala kvoter på FMSY-nivån, medan Norge och Island baserade sina kvoter på en högre siffra. Under 2016 kommer fisket att ligga högt över FMSY. Kuststaterna har ingen överenskommelse om atlantoskandisk sill, men samtliga fem parter har kommit överens om att basera sina unilaterala kvoter på FMSY-nivån. Under 2016 kommer fisket att ligga något över FMSY till följd av att Färöarnas unilaterala kvot är högre.

Iberiska halvön/Atlanten och Biscayabukten

Det nordliga kummelbeståndet fortsätter att växa. Det sydliga beståndet av kummel och glasvar ligger över säkra biologiska gränser, men fiskas över nivån för maximalt hållbart uttag. Marulk fiskas hållbart och är i gott skick. Bestånden av havskräfta (i Kantabriska sjön och vid norra Iberiska halvön) är fortfarande utfiskade, men beståndet i söder har en stabil eller växande storlek.