Under de fem senaste åren har viktiga steg tagits på EU-nivå för att förbättra kärnsäkerheten. Dessa har följt en tvåspårsstrategi, som har inneburit kontroll av kärntekniska anläggningars kapacitet att tåla allvarliga händelser där säkerheten hotats samt en förstärkning av den rättsliga ramen.

Efter en allmän inledning om genomförandet tar rapporten i avsnitt 3 upp frågor som rör kärnsäkerhetens styrelseformer, vilket motsvarar artiklarna 4, 5, 8 och 9.3 i direktivet. Avsnitt 4 ägnas åt säkerheten vid kärntekniska anläggningar och behandlar tekniska och mänskliga aspekter av kärnsäkerhet, vilka omfattas av artiklarna 6 och 7 i direktivet. Vad som åstadkommits i fråga om kärnsäkerhet presenteras då de motsvarar en bestämmelse i direktivet. Utmaningar i samband med genomförandet av direktivet tas också upp under varje tema. Genom rapporten utfärdas rekommendationer till medlemsstaterna beträffande dessa utmaningar och det meddelas vilka korrigerande åtgärder kommissionen har vidtagit eller planerar att vidta. Föreliggande rapporten beskriver inte läget i medlemsstaterna var för sig, utan istället söker i stället av visa de dominerande trenderna för att därigenom fokusera på större problem och fastställa korrigeringsåtgärder. I det åtföljande arbetsdokumentet från kommissionens avdelningar ges dock en kortfattad presentation av de åtgärder som varje medlemsstat har vidtagit för att genomföra direktivet.

Medlemsstaterna skulle skicka in sina genomföranderapporter senast den 22 juli 2014. Eftersom dessa avser perioden innan ändringarna antogs, baseras rapporten på den ursprungliga versionen av direktivet. För att ge en mer fullständig bild av genomförandet av Euratomfördragets nuvarande rättsliga ram för kärnsäkerhet kan dock hänvisningar till det ändrade direktivet förekomma, i synnerhet när en skyldighet som följer av den ursprungliga versionen har utökats i det ändrade direktivet.

I många fall låter tillsynsmyndigheten en organisation för tekniskt stöd för granska och utvärdera dokumentation som lämnats in av tillståndshavare. Det är dock inte alltid helt tydligt hur intressekonflikter undviks inom sådana organisationer, i synnerhet när de själva driver kärntekniska anläggningar (t.ex. forskningsreaktorer) eller åtminstone delvis arbetar för tillståndshavare.

Kommissionen kommer under det att samförståndsavtalet utformas mellan gemenskapen och IAEA fortsatt att kontrollera att granskningarna anordnas i medlemsstaterna minst vart tionde år, och understödja IAEA i genomförandet av programmet med IRRS-uppdrag i EU:s medlemsstater.

Kommissionen kommer som ett komplement till åtgärderna på nationell nivå att noga följa all ny utveckling på detta område och förbättra samordningen mellan medlemsstaterna.

Vissa medlemsstater rapporterade även att de hade anordnat internationell inbördes granskning av anläggningar, trots att detta är att gå längre än vad som krävs i direktivet. IAEA:s OSART-uppdrag äger rum flera gånger per år i EU för att utvärdera säkerheten hos kärnkraftsreaktorer som är i drift. Enligt det ändrade direktivet utökas skyldigheten om inbördes granskning till att även gälla tekniska problem genom ett nytt system med tematiska inbördes granskningar på EU-nivå. De första av dessa kommer att inledas under 2017.

På ett övergripande plan har viktiga förbättringar redan gjorts på fältet som ett led i de stresstester som införts efter Fukushimaolyckan. Sådana förbättringar beskrivs i detalj i de nationella handlingsplaner som lämnats in för en andra europeisk inbördes granskning i april 2015 (se avsnitt 4.3 nedan). Då kärnsäkerhet endast kan garanteras genom kontinuerlig utveckling kommer framtida kärntekniska anläggningar att beläggas med strikta skyldigheter som härrör från det ändrade direktivet. Detta omfattar krav på att kärntekniska anläggningar ska utformas, lokaliseras, uppföras, tas i drift, drivas och avvecklas med målet att förebygga olyckor samt minska följderna vid en eventuell olycka.

Alla medlemsstater med kärntekniska anläggningar har program för regelbundna utvärderingar av säkerheten vid sina anläggningar under tillsynsmyndighetens överinseende (såsom föreskrivs i artikel 6.2), även om dessa granskningar genomförs på varierande sätt länderna emellan. Enligt det ändrade direktivet ska sådana granskningar genomföras minst vart tionde år.

oUtbildningsprogram som utformats specifikt för varje ny inspektör, där framstegen övervakas av en chef.

oInförande av en period under vilken unga inspektörers förvaltningsbefogenheter begränsas.

4.3.Rekommendationer till medlemsstaterna och ytterligare kommissionsåtgärder

Nästa rapport om genomförandet bör ta upp alla de anläggningar som omfattas av det ändrade direktivet och inte bara kärnkraftverk. På samma sätt bör medlemsstaterna se till att direktivet tillämpas korrekt på alla sådana kärntekniska anläggningar.

Kommissionen kommer särskilt att undersöka hur medlemsstaternas tillämpar direktivet i alla kärnanläggningar som omfattas av dess tillämpningsområde och att lämplig rapportering sker.

Medlemsstaterna bör slutföra genomförandet av rekommendationerna för stresstesterna för att förbättra säkerheten vid kärntekniska anläggningar.

Den 20–24 april 2015 anordnade kommissionen med hjälp av Ensreg den andra workshoppen för nationella handlingsplaner för att inbördes granska medlemsstaternas framsteg på området tekniskt genomförande med anknytning till deras stresstestsåtgärder. Medlemsstater med ett kärnkraftsprogram och andra medlemsstater (Österrike, Kroatien, Danmark, Irland, Polen) och länder utanför EU (Armenien, Norge, Schweiz, Taiwan, Ukraina, USA) deltog i denna workshop. Den andra workshoppen ägnades särskilt åt att utvärdera hur genomförandet framskrider, bl.a. de ytterligare åtgärder som vidtagits och de ändringar som gjorts av den ursprungliga tidsplanen. Särskild uppmärksamhet ägnades åt den tekniska basen för de föreslagna ändringarna och åt genomgången av studier och analyser som ringats in och slutförts sedan 2013 års workshop. Under workshoppen noterades det starka och kontinuerliga engagemang som samtliga deltagande kärnkraftsoperatörer och tillsynsmyndigheter visar för att till fullo genomföra alla förbättringsåtgärder i respektive nationella handlingsplaner samt det stora antalet åtgärder som redan fullbordats under nationella tillsynsmyndigheters överinseende. Emellertid konstaterades att framskridandet i genomförandet skiljer sig från de ursprungliga tidsfristerna i den första sammanfattande rapporten om nationella handlingsplaner, enligt vilken stora förändringar skulle ske senast 2015–2018, och alla senast år 2020. Även om många kärnkraftsoperatörer i det närmaste är färdiga med genomförandet, och andra har klara tidtabeller med slutdatum senast 2016, så finns det de som har flyttat fram specifika insatser till efter 2020. Kommissionen anser att säkerheten bör uppgraderas snabbare. En lägesrapport från varje deltagande land om genomförandet av den nationella handlingsplanen bör regelbundet offentliggöras så att övervakningen blir transparent med målet att offentliggöra en slutrapport om genomförandet som sammanfaller med ikraftträdandet av det nya direktivet om kärnsäkerhet år 2017.

Kommissionen ska fortsatt noggrant följa arbetet med att uppfylla de nationella handlingsplanerna för att omsätta resultaten från stresstesterna.

Kommissionen avser dessutom att i linje med Färdplanen för energiunionen komma med ett vägledande program om kärnenergi som klargör nyinvesteringsbehoven på kärnenergiområdet, bl.a. vad gäller säkerhetsuppgraderingar av befintliga kärntekniska anläggningar.

Medlemsstaterna bör övervaka tillståndshavarnas användning av entreprenörer och underleverantörer och de möjliga säkerhetskonsekvenserna. Medlemsstaterna kommer att behöva ta särskild hänsyn till denna fråga när det ändrade direktivet införlivas, då det i detta anges att tillståndshavarens primära ansvar inbegriper ansvar för verksamheter som utförs av entreprenörer och underleverantörer som kan påverka säkerheten.

Kommissionen kommer att särskilt undersöka denna fråga vid sin övervakning av genomförandet av det ändrade direktivet.

Medlemsstaternas nationella rättsliga ramar bör innehålla krav på att tillståndshavare upprätthåller kompetent personal och tillräckliga ekonomiska resurser under anläggningarnas hela livscykel.

Kommissionen ska särskilt undersöka denna fråga vid sin övervakning av genomförandet av det ändrade direktivet.

Kommissionen tänker även hjälpa medlemsstaterna att uppfylla denna skyldighet via Euratoms utbildningsprogram för kärnklyvning, ett program för livslångt lärande och rörlighet som speciellt har utformats för att förbättra expertisen och färdigheterna bland tillståndshavarnas personal.

Medlemsstaterna bör bli bättre på att samordna sina nationella strategier för beredskap och åtgärder vid nödsituationer. Denna fråga behandlas i relevanta internationella fora och genom bilateralt samarbete mellan medlemsstater.

Kommissionen tänker ta upp frågan på EU-nivå i samband med de relevanta bestämmelserna i direktivet om grundläggande säkerhetsnormer, som ska ha införlivats i nationell rätt senast 2018.





5.Slutsats

Efter att ha granskat de nationella rapporterna drar kommissionen slutsatsen att 2009 års kärnsäkerhetsdirektiv i allmänhet följs.