EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION 
Bryssel den 08.11.1995 
KOM(95)526 slutlig 
MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN 
EUROPEISKA OBSERVATIONSORGANET FÖR SMÅ 
OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
Kommissionens kommentarer till den tredje årsrapporten (1995) 

EUROPEISKA OBSERVATIONSORGANET FÖR SMÅ 
OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
Kommissionens kommentarer till den tredje årsrapporten (1995) 
INLEDNING 
1 samband med gemenskapsinitiativ som syftar till att främja en förbättring när det gäller att 
följa företagens ekonomiska utveckling som en del av dynamiken i ett effektivt 
förverkligande av den inre marknaden 1 och inom ramen för Europeiska observationsorganet 
för små och medelstora företag som inrättades av kommissionen i december 1992, har en 
tredje oberoende rapport om de små och medelstora företagens läge och framtidsutsikter 
lagts fram för kommissionen av Economisch Instituut voor het Midden-en Kleinbedrijf 
(EIM), samordnare av det nätverk som inrättats av KMO Studiecentrum, dansk teknologisk 
institut (DTI), Institut flir Mittelstandfoi schung (IFM), the Hellenic Organisation of Small 
and Medium-sized Industries and Handicraft (EOMMEX), Instituto Vasco de Estudios e 
Investigation (IKEI), Association pour la Promotion et le Développement Industriel 
(APRODI), the Economic and Social Research Institute (ESRI), Université Commerciale 
Luigi Bocconi, Chambre des Métiers du Grand Duché de Luxembourg, AGDER Research 
Foundation, Institut fur Gewerbe und Handwerksförschung, Instituto de Apoio as Pequenas 
e Médias Empresas e ao Investimento (IAPMEI), handelshögskolan i Åbo, Närings- och 
teknikutvecklingsverket (NUTEK) samt University of Warwick School of Industrial and 
Business Studies. 
Denna rapport består liksom föregångarna huvudsakligen av en genomgång av de senaste 
utvecklingstrenderna för företagen och deras framtidsutsikter i den europeiska ekonomin, 
ofta på områden där det råder brist pä sådan information som är nödvändig för att en 
meningsfull analys skall kunna göras. I rapporten behandlas särskilt ingående hur 
förverkligandet av den inre marknaden påverkar de små och medelstora företagen och 
diskuteras en rad aktuella frågor som är viktiga för att förstå nuvarande och kommande 
trender avseende små och medelstora företag. Dessutom behandlas den senaste 
utvecklingen inom gemenskapen samt nationella åtgärder som påverkar företagsklimatet 
och affärsverksamhetens resultat för små och medelstora företag. Därigenom avser man att 
stimulera till en verklig debatt, med rapporten som utgångspunkt, samt att skapa större 
förståelse för övergripande frågor som avser små och medelstora företag. 
1 Rådets beslut 93/379/EEG av den 14 juni 1993, EGT nr L 161, 2.7.1993. 
2 Sedan Europeiska ekonomiska samarbetsonirådet trädde i kraft den 1 januari 1994 har deltagandet i 
observationsnätverket utvidgats till att omfatta även forskningsinstitut i EFTA/EES-länderna, på 
informell och frivillig basis. Österrike, Finland, Norge och Sverige ingår således i projektet, och de 
behöriga nationella myndigheterna har givit värdefullt stöd. Denna årsrapport omfattar därför EU:s 15 
medlemsstater och Norge. Framtida utgåvor kommer även att omfatta Island och Liechtenstein. 
Kommissionen konstaterar med tillfredsställelse att de föregående rapporterna har fatt ett 
positivt mottagande och att de har diskuterats i vida kretsar^, och hoppas att denna nya 
rapport kommer att bli en lika betydande källa till idéer, information och erfarenhet. De små 
och medelstora företagens bidrag till att skapa arbetstillfällen och en hållbar tillväxt är högst 
betydande. Eftersom det råder stor arbetslöshet i Europa kommer de små och medelstora 
företagen utan tvekan att även i fortsättningen spela en viktig roll när det gäller att stimulera 
till ekonomisk återhämtning, samtidigt som företagspolitiken blir allt viktigare när det gäller 
att skapa nya arbetstillfällen. Men för att nå framgång när det gäller problemlösning och 
beslutsfattande för små och medelstora företag krävs tillgång till information som tidigare 
inte har varit lättillgänglig i alla medlemsstater. Kommissionen anser därför att 
observationsorganet bör kunna fortsätta att fungera som en av de viktigaste källorna till 
analyser som kan ligga till grund för praktiska förslag för att främja, förnya och komplettera 
raden av befintliga åtgärder, i den nya formen av samverkan som föreslås i det integrerade 
programmet för små och medelstora företag och hantverksföretag4. Kommissionen hoppas 
också att denna rapport kommer att bidra till att fylla informationsbehovet hos dem som 
intresserar sig för de små och medelstora företagens framtid och som är engagerade i den 
politiska debatten på både nationell och europeisk nivå. 
Detta dokument, som nära följer rapportens struktur, ger en sammanfattning av 
kommissionens kommentarer till rapporten, huvudsakligen avseende ny statistik och de 
resultat som observationsorganet uppnått, och är främst inriktad på rapportens mest 
kontroversiella rön och de aspekter som är särskilt utsatta för kritik utifrån. Detta 
dokument omfattar således kommissionens kommentarer till de delar av rapporten som 
avser verksamhetens resultat (kapitel 1-5) och företagsklimatet (kapitel 6-13), och 
behandlar även rapportens temastudiei (kapitel 14-16) och slutsatser (kapitel 17-18). 
Liksom för kommentarerna till den första och andra rapporten^ har kommissionen inte 
företagit någon systematisk utvärdering av varje medlemsstats statistik eller av bilagorna till 
rapporten, även om de kan komma att användas för att belysa eller framhålla några av de 
idéer och begrepp som använts. 
ALLMANNA KOMMENTARER TILL RAPPORTEN 
Kommissionen välkomnar denna tredje rapport om de små och medelstora företagens 
situation, särskilt då den klart framhåller behovet av att främja ömsesidig konsultation och 
samordning, som leder till erfarenhetsutbyte om de bästa metoderna mellan medlemsstaterna 
som ett sätt att ge fritt spelrum för den dynamik och potential till innovation som finns inom 
små och medelstora företag, enligt de linjer som lades fram i rådets resolution av den 10 
oktober 19946 
3 Se särskilt Europaparlamentets resolution (EP 186.411, 19.1.1995) och Ekonomiska och sociala 
kommitténs yttrande (ESK 52/95, 25.1.1995) om den andra årsrapporten från Europeiska 
observationsorganet för små och medelstora företag. 
4 KOM (94) 207 slutl., 3.6.1994. 
5 KOM (93) 527 slutl., 5.11.1993 respektive KOM (94) 352 slutl., 7.9.1994. 
6 EGT nr C 294, 22.10.1994. 
Den tredje årsrapporten från Europeiska observationsorganet för små och medelstora 
företag syftar särskilt till att ge både institutioner och individer omfattande information om 
små och medelstora företags resultat på den inre marknaden och de faktorer som påverkar 
dem. Rapporten är till största delen bastirad på jämförbara data som samlats in av Eurostat 
och stöder sig också på den begreppsram som fastställs i "Företag i Europa"-rapporterna. 
På kommissionens förslag ' har rapportens struktur modifierats så att de olika punkter som 
tas upp och de variabler som analyseras betraktas som inslag antingen i små och medelstora 
företags resultat eller i företagsklimatet. 
Med samma definition som i de föregående rapporterna omfattar den europeiska sektorn för 
små och medelstora företag sådana företag (utom jordbruk, jakt, skogsbruk och fiske) som 
har färre än 500 anställda. Sektorn för små och medelstora företag är också indelad i 
följande storleksklasser: 
- Mikroföretag: 0-9 anställda. 
- Små företag: 10-99 anställda. Ibland sker ytterligare en uppdelning på 10-19, 20-49 och 
50-99 anställda. 
- Medelstora företag: 100-499 anställda. Ibland sker ytterligare en uppdelning på 100-249 
och 250-499 anställda.8 
Kommissionen konstaterar att observationsorganet har använt en metod som möjliggjort 
insamling av jämförbara data för alla rapporterna, vilket ger en strukturerad och omfattande 
grund för att vägleda deras vidare utveckling. Kommissionen erinrar dock om att 
observationsorganets statistiska tröskelvärden för definitionen av små och medelstora 
företag bör omprövas för att så noggraht som möjligt återspegla den socioekonomiska 
verklighet som denna kategori av företag möter. Dessutom fordrar den begränsade 
tillgången på statistik för perioden 1991-1995 en viss försiktighet vid bedömningen av hur 
relevanta och exakta rapportens kvalitativa analyser är, särskilt när utvecklingstrender som 
antas ha uppkommit under denna period jämförs med tidigare utvecklingstrender. 
7 Se KOM (94) 352 slutl., 7.9.1994, s. 19. 
8 I detta dokument är det endast det allmänna uttrycket "små och medelstora företag" som avser alla 
toretag som har färre än 500 anställda. Andra hänvisningar till mikroföretag, små företag eller 
medelstora företag avser därför de enskilda storleksklasserna. 
1. Ekonomisk tillväxt och sektoriell utveckling 
Eftersom denna rapport har utarbetats med utgångspunkt från samma centrala statistiska 
data som används i observationsorganets andra rapport, främst avseende år 1990, finns 
givetvis inga betydande skillnader vad gäller de huvudsakliga egenskaperna eller strukturen 
hos de europeiska privata företagen utanför den primära sektorn, förutom de skillnader som 
uppkommer till följd av den geografiska utvidgningen9. På grundval av 
observationsorganets egna beräkningar skulle man således kunna dra slutsatsen att det idag 
finns över 17 miljoner företag i Europa, varav cirka 99,9 % har färre än 500 anställda och 
cirka 93 % är mikroföretag. Genomsnittsföretaget i den europeiska ekonomin har ungefär 6 
anställda (från 3 i Grekland till 13 i Sverige), de stora företagen inräknade, medan 
genomsnittet för små och medelstora företag ligger på något under 4 anställda. Som en 
följd av detta skulle det idag finnas över 70 miljoner arbetstillfällen inom små och 
medelstora företag, vilket motsvarar hela 71 % av den totala sysselsättningen^ i privata 
företag utanför den primära sektorn. 
Trots de statistiska begränsningar som nämns ovan redogörs det i rapporten för en allmän 
och relativt ny iakttagelse som förtjänar vidare beaktande. Även om arbetskraftens 
produktivitet i små och medelstora företag uttryckt som förädlingsvärde per anställd verkar 
ligga under det nationella genomsnittet i nästan alla länder (utom Belgien, Danmark, 
Tyskland och Norge), verkar storleksklassmönstret följa en omvänd V-form där de 
medelstora företagen står för det högsta värdet. Tillsammans med andra iakttagelser 
avseende sektoriella och nationella variationer i den relativa arbetskraftsproduktiviteten för 
små och medelstora företag, och om man antar att det finns ett generellt positivt samband 
mellan genomsnittlig företagsstorlek och kapitalintensitet, skulle detta tyda på att den 
relativa fördelningen i ekonomin av små och medelstora företag å ena sidan och stora 
företag å andra sidan hänger samman med produktionsprocessens natur och delvis styrs av 
ekonomisk effektivitet* '. Ur politisk synvinkel verkar detta resultat ge en tydlig indikation 
på behovet att vidare överväga och utveckla skilda strategier och instrument som är 
anpassade till de särskilda behov som olika typer av företag har, beroende på storlek, 
kategori och ställning i ekonomin. Tillsammans med de belägg som redan finns vad gäller 
förekomsten av grundläggande skiftande problem, attityder och beteenden inom sektorn för 
små och medelstora företaga, stöder detta kommissionens önskan att ompröva de 
befintliga definitionerna av små och medelstora företag i syfte att införa en allmän men 
flexibel indelning i storleksklasser som pä ett bättre sätt skulle avspegla fastställda skillnader 
mellan olika typer av företag. 
9 Se fotnot 2 ovan. Som angavs i kommissionens kommentarer till den andra rapporten är Österrike, 
Finland, och Sverige i mycket större utsträc kning än de befintliga EU-medlemmarna inriktade på stora 
företag, eftersom de som helhet har ett lägre antal företag per 1000 invånare och en större genomsnittlig 
företagsstorlek än något annat land. 
10 Definierad som antalet personer som arbetar minst 15 timmar per vecka, egenföretagare inräknade. 
11 I detta avseende skulle marknadskrafterna verka för ett ekonomiskt optimum, medan de små och 
medelstora företagen tenderar att dominera «le sektorer och marknader där de generellt kan dra nytta av 
en större arbetskraftsproduktivitet. Dessa rön måste dock betraktas som provisoriska, och behöver 
undersökas ytterligare. 
12 Se KOM (94) 352 slutl., 7.9.1884, s. 4. 
Observationsorganet har också ansett det lämpligt att analysera prognosticerade 
utvecklingstrender mellan 1988 och 1995 genom att dela in perioden i tre delperioder 
eftersom dessa år kan sägas spänna över tre olika faser en tillväxtfas (1988-1990), en 
stagnationsfas (1990-1993) och en återhåmtningsfas (1993-1995). De rön som läggs fram i 
rapporten visar liksom tidigare resultat att de små och medelstora företagen i allmänhet 
uppnådde bättre resultat än de stora företagen under den första delperioden, åtminstone om 
resultatet mäts som den genomsnittliga ökningen per år av förädlingsvärde och omsättning i 
reala termer samt sysselsättning. En omsvängning i denna utveckling möjligen en följd av 
en nedgång i mikroföretagens ekonomiska resultat kan dock skönjas från och med 1990, 
då skillnaden i tillväxt mellan de små och medelstora företagen å ena sidan och de stora 
företagen å andra sidan befanns minska gradvis i alla tre storleksgrupperna. Detta är särskilt 
tydligt under åren 1993-1995, då de stora företagen växte snabbare än de små och 
medelstora företagen. 
För hela perioden 1988-1995 skulle emellertid den genomsnittliga ökningen per år av både 
omsättning i reala termer och sysselsättning ha varit större i de små och medelstora 
företagen än i de stora företagen. Mikroföretagen, som ingalunda är immuna mot 
konjunktursvängningar, skulle vara de enda som har lyckats skapa en betydande 
nettoökning av antalet sysselsatta. I synnerhet befanns tillväxtskillnaden för sysselsättningen 
vara positiv i alla länder utom Irland, Spanien och Norge, och var betydande inom sektorer 
som partihandel, detaljhandel, transport och kommunikationer samt företagstjänster. Vissa 
rön från undersökningar som nyligen utförts tyder på att de små och medelstora företagens 
tillväxtresultat i stor utsträckning påverkar den totala ekonomiska tillväxten, och att en 
satsning på de mindre företagen kan betraktas som ett instrument för att minska 
arbetslösheten eller främja den ekonomiska tillväxten. Det är förvisso tänkbart att det finns 
alternativa vägar att nå samma tillväxttakt i ekonomin, men forskningsresultaten tyder på att 
en strategi som lägger tyngdpunkten vid sektorn för de mindre företagen skulle ha bättre 
möjligheter att samtidigt trygga en högre sysselsättningsnivå. Därför borde det vara av 
intresse att undersöka om den uppenbara omsvängningen i den relativa ställningen mellan de 
små och medelstora företagen å ena sidan och de stora företagen å andra sidan är signifikant 
och genomgripande eller om den, som vissa indikationer i rapporten avseende 
produktivitets- och lönsamhetsutveckling verkar tyda på, bara är ett övergående resultat av 
ett utmärkande beteende betingat av storleksklassen och olika sätt att tillfälligt anpassa sig 
till konjunkturcykeln. 
2. Företagsdynamik och entreprenörsanda 
En stor del av detta kapitel kan betraktas som en uppdatering av det arbete som redan 
utförts av observationsorganet i samband med den första årsrapporten. Såsom framhölls då 
gör bristen på enhetlighet i den statistik och de informationskällor som funnits tillgängliga 
att det inte går att dra några bestämda slutsatser, varför de resultat som läggs fram måste 
behandlas med viss försiktighet. Vissa nya insikter har också vunnits när det gäller de 
nystartade företagens betydelse för att skapa arbetstillfällen och främja förnyelse inom 
industri och handel, men dessa insikter är till stor del grundade på ett begränsat underlag. 
Trots denna begränsning av analysen bekräftar rapporten således den ekonomiska 
livskraften hos den europeiska privata sektorn, och i synnerhet egenföretagandets betydelse 
i sektorn för små och medelstora företag. Det kommer dock inte som någon överraskning 
att den anmärkningsvärda stabilitet som kan skönjas i europeiska trender avseende 
nyregistrering av företag och egenföretagandet mellan 1988 och 1993 visar sig vara den 
mest synbara effekten av flera motsatta skeenden som uppväger varandra, när analysen 
utförs på en lägre aggregeringsnivå. Även om sektoriella data understryker betydelsen av 
den pågående utvecklingen mot en tjänstebaserad ekonomi i Europa och verkar bekräfta 
tidigare forskningsresultat som tyder på en snabbare förnyelse av den ekonomiska 
strukturen inom tjänstesektorn, verkar registreringsdata visa att medan nyföretagandet 
under perioden ifråga ökade betydligt i Danmark, Luxemburg, Nederländerna och Portugal, 
minskade det däremot drastiskt i till exempel Grekland, Storbritannien och Norge * . Vissa 
siffror angående de nystartade företagens överlevnad, nyföretagarens profil, motiv och 
drivkrafter för att starta ett nytt företag, samt de största hindren för att starta och expandera 
ett företag tyder på att de mest framgångsrika nya företagen finns i medlemsstater som har 
väl utvecklade formella system för yrkesutbildning och kvalifikationskrav för vissa yrken 
eller verksamheter. 
De strategiska konsekvenserna av dessa iakttagelser är inte helt klara, eftersom de data som 
förs fram i olika tabeller i rapporten knappast är jämförbara och ibland till och med verkar 
motstridiga 1\ Utifrån de viktigaste angivna orsakerna till misslyckande och med tanke på 
att risken för arbetslöshet befanns vara ett allt viktigare motiv för att starta ett nytt företag, 
stärks kommissionen dock i sin övertygelse om betydelsen av att ge nystartade företag 
adekvat information, rådgivning och lämplig utbildning, samt att främja ömsesidig 
konsultation och samordning mellan medlemsstaterna för att förbättra företagsklimatet och 
införa förenklingar i syfte att minska företagens bördor och frigöra deras potential att skapa 
arbetstillfällen, såsom förordas i det integrerade programmet. 
13 Mer aktuell information tyder dock på att antalet nyetableringar åter ökade 1994 i Storbritannien. 
14 Siffrorna för egenföretagandet omfattar till exempel jordbruk och är inte alltid i linje med siffrorna från 
tidigare rapporter, medan data avseende antalet nyregistreringar per 1000 invånare och per 1000 företag 
inte alltid får bekräftelse genom den statistiska information som finns tillgänglig om antalet företag per 
1000 invånare. 
3. Arbetskraft 
Observationsorganet noterar att man för att utforma en strategi inte bara behöver veta var 
de nya arbetstillfällena skapas, utan också hur och varför, och företar en grundlig 
utvärdering av den aktuella debatten om företagsstorlekens samband med skapandet av nya 
arbetstillfällen. Dessutom läggs nya empiriska resultat fram för att komplettera 
observationsorganets tidigare forskningsresultat på området. Den slutsats som dras är att 
den kritik av forskningsmetoderna som framförts i vissa undersökningar om de små och 
medelstora företagens roll när det gäller att skapa arbetstillfällen inte gör den tidigare 
analysen ogiltig, och att påståendet att små och medelstora företag i allmänhet skapar fler 
arbetstillfällen än stora företag fortfarande stämmer i Europa. Det förefaller som om 
skapandet av nya arbetstillfällen netto räknat minskar med företagets storlek från början, 
vilket skulle innebära att slutsatsen gäller oavsett företagets relativa ställning under dess 
livscykel. Det framgår av sysselsättningsstatistiken för 1990 och av observationsorganets 
egna beräkningar avseende den genomsnittliga ökningen per år av sysselsättningen efter 
storleksklass, att de nya arbetstillfällen som skapats i små och medelstora företag mer än väl 
har uppvägt förlusten av arbetstillfällen i stora företag under perioden 1988-19951^. 
Trots dessa goda tecken kvarstår faktum att nya arbetstillfällen i företagssektorn skapas inte 
i någon imponerande takt i Europa, och långt från tillräckligt snabbt för att i någon större 
utsträckning bidra till att minska arbetslösheten. De resultat som läggs fram i rapporten 
tyder dessutom på att även de små och medelstora företagen kan ha förlorat arbetstillfällen 
under de senaste åren. Generellt sett och på medellång sikt anser kommissionen därför att 
större uppmärksamhet bör ägnas sådana frågor som att förbättra arbetskraftens 
sysselsättningsmöjligheter genom att främja investeringar i yrkesutbildning och höja 
kvaliteten på humankapitalet, att öka tillväxtens sysselsättningsintensitet genom att främja 
förändringar avseende arbetsorganisation och arbetstid, att minska den del av 
arbetskostnaderna som inte utgörs av löner, särskilt på löne- och produktivitetsskalans lägre 
nivåer, och att förbättra verkningskraften hos de arbetsmarknadsåtgärder som är avsedda att 
bekämpa social utslagning, genom att öka flexibiliteten när det gäller yrkesmässig och 
geografisk rörlighet och överväga ati ge incitament för att skapa och överta nya 
arbetstillfällen. Vad gäller små och medelstora företag kommer kommissionen att sträva 
efter att främja, förnya och komplettera raden av befintliga åtgärder, dvs. de som redan 
antagits inom ramen för initiativet för små och medelstora företag samt det integrerade 
programmet, i syfte att underlätta nyetableringen och utvecklingen av företag, att minska de 
små och medelstora företagens administrativa bördor, att förbättra deras tillgång till kapital 
och finansiering, samt att stödja deras ansträngningar att till fullo dra nytta av de möjligheter 
som den inre marknaden erbjuder, till exempel när det gäller att stärka deras deltagande i 
olika gemenskapsprogram och skapa någon form av internationellt samarbete. Med detta i 
åtanke och i linje med slutsatserna från Europeiska rådets möte i Cannes avser 
kommissionen att till Europeiska rådets i Madrid slut lägga fram en rapport om sätten att 
förbättra verkningskraften i de nuvarande strategierna för små och medelstora företag. 
'5 Både medelstora företag och stora företag verkar ha förlorat arbetstillfällen med en genomsnittlig takt 
på 0,5 % per år (vilket motsvarar cirka 75 000 respektive 140 000 arbetstillfällen per år under 
perioden ifråga). Nya arbetstillfällen skapades alltså nästan enbart i mikroföretagen (0,75 % eller cirka 
235 000 nya arbetstillfällen per år), eftersom sysselsättningsökningen i de små företagen var ringa 
(mindre än 0,1 % per år, i genomsnitt). 
Samtidigt konstateras det att små och medelstora företag inte är en helt självständig 
"motor" för att öka sysselsättningen, och att särskild uppmärksamhet måste ägnas industriell 
samverkan mellan företag av alla storlekar. De små och medelstora företagens bidrag till 
flexibel tillverkning och konsekvenserna för arbetskvaliteten behandlas också i detta kapitel. 
I rapporten konstateras att de små och medelstora företagen medverkar till att fånga upp 
mindre eftersökta kategorier av arbetskraften, men det hävdas också att flexibel tillverkning, 
som en biprodukt av de stora företagens reaktion på en osäker ekonomisk miljö som 
ständigt förändras, har en avsevärd negativ inverkan på arbetskvaliteten inom små och 
medelstora företag. 
Man stöder sig i synnerhet på vissa välkända, väl dokumenterade och samverkande trender 
(bl.a. kvinnors ökade förvärvsfrekvens och andel i den totala sysselsättningen), 
sektorsskiftet från tillverkning till tjänster när det gäller sysselsättningen, samt ökningen av 
antalet deltidsarbeten och tillfälliga arbeten). Slutsatsen dras att det hos de små och 
medelstora företagen, i större utsträckning än hos de stora företagen, i allmänhet finns en 
tendens att ha en betydande andel av arbetsstyrkan som deltidsarbetande eller tillfälligt 
anställda. Samtidigt fann man att de små och medelstora företagen också i större 
utsträckning hade en lägre utbildad och därför mindre produktiv arbetsstyrka, att de relativt 
sett var mindre benägna att ägna sig åt yrkesutbildning, samt att de erbjöd sämre 
arbetsvillkor, åtminstone vad gäller löner och förmåner. 
Rapportens belägg till stöd för åsikten att arbetskvaliteten inom små och medelstora företag 
avspeglar "den flexibla tillverkningens baksida" förefaller dock långt från slutgiltiga. 
Förutom att avsevärda skillnader iakttagits mellan medlemsstaterna, vilket kan bero på en 
kombination av faktorer som hänger samman med utvecklingsnivå och kultur'", har 
Ivångsaspekten på deltidsarbete och tillfälligt arbete förbisetts av observationsorganet, och 
det finns skäl att anta att de sektoriella aspekterna är minst lika viktiga som skillnaderna 
mellan olika storleksklasser när det gäller att förklara arbetsinnehav och arbetskvalitet. Som 
det nu ligger till kan rapportens iakttagelser endast understryka behovet av vidare analys av 
dessa frågor innan några operativa slutsatser kan dras. 
Samtidigt, och med tanke på att de sämre arbetsvillkoren i små och medelstora företag så 
länge de leder till lägre produktionskostnader kan uppväga storleksrelaterade 
kostnadsnackdelar i jämförelse med stora företag, är det viktigt att framhålla att små och 
medelstora företag stöter på särskilda problem som måste lösas för att dessa företag skall 
kunna utvecklas. Det kan ske genom nya målinriktade och nyskapande initiativ, särskilt 
initiativ som syftar till att lösa problem som har samband med skala, kunskap, 
kompletteringsförmåga och samordning. Det gäller dock inte främst att fastställa om det är 
små och medelstora företag eller stora företag som är de bästa sysselsättningsställena, utan 
snarare att förbättra det sociala och ekonomiska resultatet i alla företag. I en tid då 
arbetskraften i allt högre grad betraktas som en resurs snarare än bara som en kostnad skulle 
kommissionen därför vilja föreslå att man söker instrument som ger en direkt koppling 
mellan en höjning av arbetsstandarden och stärkt konkurrenskraft. 
16 Det är intressant att notera exempelvis att deltidsarbete nästan inte förekommer alls i de sydliga och 
perifera länderna (Grekland, Italien, Irland, Portugal och Spanien) och att de flesta av dessa räknas 
bland dem som har den längsta arbetsveckan (med Storbritannien istället för Italien bland de fem 
främsta), samt att tillfälliga anställningskontrakt är särskilt vanliga i Spanien, med god marginal. 
10 
4. Regionala skillnader 
Då den regionala aspekten har stor betydelse för strategierna för små och medelstora 
företag och sysselsättningspolitiken ser kommissionen positivt på införandet av ett kapitel 
om regionala skillnader i rapporten, särskilt då detta synes bekräfta ett antal centrala 
tendenser i samband med de små och medelstora företagens roll när det gäller att minska 
dessa skillnader. 
Den statistik som läggs fram i rapporten, som för övrigt endast avser sysselsättning inom 
tillverkningssektorn, bekräftar att små och medelstora företag bidrar särskilt till att skapa 
arbetstillfällen i mindre utvecklade regioner. Om en sådan analys skall kunna stärka 
kommissionens ansträngningar när det gäller att utforma en strategi, måste antingen nya 
fakta läggas fram eller mer ingående förklaringar ges till de små och medelstora företagens 
nuvarande regionala situation. Den huvudsakliga kritiken mot detta kapitel är att det inte 
helt verkar uppnå dessa mål. 
Å ena sidan konstateras i rapporten att mål-2-regionerna relativt sett är mindre beroende av 
små och medelstora företag när det gäller sysselsättningen, men det är knappast 
betydelsefullt ur strategisk synvinkel. Grundvalen för antagandet av gemenskapsinitiativen 
Rechar, Résider och Konver var inte att mål-2-regionerna var mindre beroende av små och 
medelstora företag, utan att det av historiska skäl inte fanns någon tradition av företagande i 
dessa regioner. Det är av den anledningen som små och medelstora företag är av mindre 
betydelse i mål-2-regionerna. En viktig målsättning för de program som nu håller på att 
genomföras inom ramen för gemenskapsinitiativen är därför att stimulera utvecklingen av 
små och medelstora företag för att uppväga den förlust av arbetstillfällen som skett inom 
krympande storindustrier, som exempelvis kol- och stålindustrin. 
Å andra sidan fann observationsorganet att mål-5b-regionerna inte uppvisar ett konsekvent 
mönster när det gäller hur beroende de är av små och medelstora företag för 
sysselsättningen. Kommissionen anser ändå att små och medelstora företag utgör själva 
kärnan i företagandet i landsbygdsområden, och att deras utveckling är en avgörande faktor 
för att åstadkomma ekonomisk diversifiering i dessa områden. Det visar på att framtida 
rapporter bör behandla denna fråga och de särskilda svårigheter som små och medelstora 
företag stöter på i landsbygdsområden, särskilt när det gäller isolering, otillräckliga och 
dåligt anpassade stödtjänster, brist på underleverantörer, svårigheter att rekrytera 
högutbildad personal, samt de höga kostnaderna för att ansluta sig till moderna 
kommunikationsnätverk. Dessutom vill kommissionen framhålla att det europeiska 
observationsorganet för innovation och landsbygdsutveckling, som inrättades inom ramen 
för gemenskapsinitiativet Leader II i syfte att identifiera, karaktärisera, validera och 
underlätta överföringen av innovationer som görs på landsbygden, särskilt skulle kunna 
bidra till utbytet av bra metoder för att stödja små och medelstora företag i 
1 andsbygdsområden. 
11 
I rapporten läggs stor vikt vid mikroföretagens betydelse för att skapa sysselsättning. Det 
saknas dock en analys av följderna av den omflyttning, både inom regionerna och mellan 
dem, som kan vara en biprodukt av mikroföretagandets dynamik. Dessutom anges inte 
vilka sektorer som har störst andel mikroföretag på regional nivå, medan frågan om 
mikroföretagens bidrag till den indirekta arbetslösheten som kan variera betydligt mellan 
olika sektorer återstår att diskuteras. 
I rapporten omnämns den geografiska decentraliseringsprocessen och det anges att mindre 
orter och perifera områden har ökat sin sysselsättning i jämförelse med större orter och 
städer. Det skulle vara intressant att veta om sysselsättningen på mindre orter verkligen har 
ökat i absoluta tal. 
I rapporten läggs viss vikt vid analysen av skillnader mellan gränsområden. Någon tydlig 
förklaring ges dock inte till varför en sådan ingående analys görs i detta avseende, och det 
verkar inte leda till några övertygande slutsatser ur strategisk synvinkel. 
Kommissionen anser därför att det tema som behandlas i detta kapitel är alltför brett för att 
man skall kunna dra några övertygande slutsatser med följder för strategins utformning, och 
att det i framtiden vore mer värdefullt att undersöka ett tema med tydligare avgränsning. 
Eftersom analysen i denna årsrapport tyder på att vissa av de mindre utvecklade regionerna 
har lyckats mycket bra med att stimulera de små och medelstora företagens verksamhet för 
att tillfredsställa sysselsättningsbehoven, skulle det till exempel vara värdefullt med en 
ingående analys av hur de små och medelstora företagen har utvecklats i dessa regioner, 
inbegripet fallstudier och undersökningar som används i observationsorganets föregående 
rapporter. Ett annat område som skulle vara värt att undersöka är själva 
företagandeprocessen i mindre utvecklade regioner. Rapportens slutsatser om företagandet 
är förutsägbara. Det skulle vara lämpligt att ge information om hur olika typer av 
strategiska initiativ påverkar företagandet i regioner på nedgång, särskilt de initiativ som 
idag far stöd från gemenskapen genom strukturfonderna. Återigen skulle fallstudier och 
undersökningar vara lämpliga metoder. 
Å andra sidan, förutsatt att varken ett stort beroende av små och medelstora företag eller av 
stora företag är optimalt, kunde det vara intressant att undersöka om de regioner som har 
haft den mest gynnsamma utvecklingen när det gäller ekonomiskt välstånd är de som har en 
bra blandning när det gäller branscher och företagsstorlekar, och vars näringsliv 
karaktäriseras av en relativt snabb förändringstakt. Om potentialen för en ökning av 
sysselsättningen netto räknat genom nystartade företag är störst i regioner som historiskt 
sett inte har varit dominerade av små och medelstora företag, och denna kan utforskas till 
rimlig kostnad utan att diskriminera befintliga företag, skulle det finnas ett visst utrymme för 
strategier som både syftar till att förbättra det allmänna företagsklimatet och till att öka 
antalet nystartade företag i branscher där de regionala marknadsförhållandena är relativt 
gynnsamma eller relativt obetydliga. 
12 
5. Export och internationell inriktning 
Detta kapitel i rapporten är avsett att behandla de små och medelstora företagens export 
och internationella inriktning. I själva verket behandlas enbart exporten, och en stor del av 
den aktuella internationaliseringsprocessen lämnas därhän17. Eftersom kommissionens 
företagspolitik inte handlar om att främja export utan om de andra aspekterna på 
internationaliseringen, ger rapporten ringa vägledning när det gäller att utforma kommande 
strategier eller att bedöma hur effektivt dess instrument främjar de små och medelstora 
företagens internationalisering, inom eller utanför unionen. 
En stor del av kapitlet ägnas åt iakttagelsen att företag från mindre ekonomier exporterar i 
större utsträckning än företag från större ekonomier. Det är oundvikligt eftersom mindre 
länder inte kan stödja lika många branscher på hemmamarknaden som de större länderna, 
och därför måste importera för att skaffa produkter från de branscher som saknas. Större 
länder har mer handel inom sektorerna, och detta är på många sätt ett intressant område att 
undersöka. Man bör hur som helst skilja mellan handel inom och utanför EES, snarare än 
EU. Genom att kombinera detta tänkande med regionala omgrupperingar, som exempelvis 
Norden, Benelux, Brittiska öarna och Iberiska halvön, skulle effekterna av de nationella 
ekonomiernas storlek och lokala preferenser kunna nedbringas till ett minimum och en mer 
värdefull analys av exporten kunna företas 
Ett påstående som att de stora företagen har större benägenhet att exportera måste 
användas med visst förbehåll, även om en positiv korrelation kan fastställas mellan 
genomsnittlig företagsstorlek i en bransch och exportens andel av omsättningen. Å ena 
sidan är teknikintensiteten sannolikt en viktig variabel när det gäller de små och medelstora 
företagens export, och å andra sidan försörjer många små och medelstora företag lokala 
konsumentmarknader, särskilt inom tjänstesektorn. Företag som försörjer sådana 
marknader kan vanligen inte exportera i ordets traditionella betydelse eftersom kunder i 
utlandet måste komma till dem. Den ökande tendensen till export från små och medelstora 
företag i tjänstesektorn är sannolikt ett resultat av utvecklingen av företagstjänster, som 
antingen innebär att leverantören går till kunden eller att man använder 
telekommunikationer för att erbjuda en verkligt gränsöverskridande tjänst. Det skulle i alla 
händelser vara mer relevant att jämföra exportbenägenheten för företag i de sektorer där det 
är lätt att exportera1 . 
17-Enligt UNCTAD görs till exempel idag tn av tio investeringar utomlands av små och medelstora 
företag. Moderna former av internationellt företagssamarbete som till exempel 
företagssammanslutningar eller licensavtal skulle också kunna vara av allt större intresse för små och 
medelstora företag. 
18 Förutom dessa allmänna kommentarer kan det också konstateras att texten är mindre exakt på vissa 
punkter. Det är strängt talat inte korrekt att tala om avreglering av tulltaxor, vilka har sänkts genom 
upprepade GATT-rundor, och inte heller om en harmonisering av standarder, eftersom ömsesidigt 
erkännande också förekommer. Slutligen röstade Norge mot medlemskap i unionen och bör inte 
framställas som en medlem. 
13 
6. Makroekonomisk miljö 
Kommissionen har inga särskilda kommentarer till detta kapitel, som till stor del grundas på 
makroekonomisk statistik som offentliggjorts av statistikkontoret. På det stora hela 
bekräftar kapitlet att den europeiska ekonomin har inträtt i en ihållande återhämtningsfas, 
ledd av en snabb ökning i efterfrågan utifrån, samt att betydande framsteg har gjorts mot ett 
nominellt närmande, vilket stärker europeiska industriers lönsamhet och prisernas 
konkurrenskraft. Det förefaller dock som om ytterligare satsningar krävs i vissa 
medlemsstater för att fa ned statsskulden och utlandsskulden till en mer acceptabel nivå, och 
arbetslösheten förväntas endast minska i blygsam utsträckning inom den närmaste 
framtiden. 
Sålunda innebär de förbättringar som skett på senare tid när det gäller den europeiska 
ekonomins aktuella läge och framtidsutsikter inga betydande förändringar avseende 
karaktären hos och vidden av de makroekonomiska utmaningar som gemenskapen står 
inför. Dessa har lagts fram i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning och 
handlar till största delen om att uppnå och konsolidera en snabb takt när det gäller att skapa 
arbetstillfällen samt att se till att de nödvändiga villkoren uppfylls för en smidig övergång till 
ekonomisk och monetär union. För att uppnå dessa mål behöver strategier antas och 
utvecklas vilka syftar till att höja den allmänna nivån på den europeiska industrins 
konkurrenskraft och effektivitet, att förbättra arbetsmarknadens funktionssätt, att skapa 
gynnsamma villkor för en utökning av produktionskapaciteten, samt att trygga en stabil 
makroekonomisk miljö. 
7. Utveckling av politiska åtgärder under senare tid som berör små och 
medelstora företag 
I rapporten nämns flera initiativ och strategier som utvecklats av medlemsstaterna för att 
stödja små och medelstora företag. Detta illustrerar medlemsstaternas ökade förståelse för 
de små och medelstora företagens avgörande roll när det gäller skapandet av arbetstillfällen, 
konkurrenskraft och ekonomisk tillväxt. De förordade åtgärdernas natur visar också att ett 
visst närmande skett mellan medlemsstaterna, både när det gäller de centrala problem som 
de små och medelstora företagen stöter på, och de tänkbara åtgärder som kan sättas in mot 
dessa. Detta tyder också på att de europeiska institutionerna kan spela en kompletterande 
roll på detta område, särskilt när det gäller att främja ett utbyte av de bästa metoderna. 
När det gäller observationsorganets metodik anser kommissionen ändå att analysen i 
framtiden kunde förbättras i flera avseenden. Den jämförande analysen skulle ha förenklats 
och kapitlet vunnit på en klar och koncis redogörelse för den senaste utvecklingen, med en 
uppdelning på olika typer av åtgärder i likhet med den analys som gjorts avseende 
miljöpolitiken istället för på medlemsstater. 
14 
8. Arbetsmarknad 
Detta kapitel är huvudsakligen inriktat på arbetsmarknadsfrågornas inverkan på 
företagsmiljön och kompletterar på ett bra sätt kapitlen "Arbetskraft" samt "Utbildning och 
företagande". Kommissionen avser därför inte att lämna ytterligare kommentarer till de 
punkter som behandlas på andra ställen. 
I ljuset av den pågående och väntade allmänna ekonomiska uppgången kan vissa av de 
belägg som läggs fram i detta kapitel ändå vara oroande. Exempelvis finns det i många 
delar av Europa tecken på att arbetsgivarna, trots den stora arbetskraft som finns tillgänglig, 
har svårt att rekrytera personal med erforderligt kunnande, och att detta fortfarande kan 
utgöra ett hinder för en produktionsökning och skapandet av arbetstillfällen. Att numerisk 
och funktionell flexibilitet utnyttjas i allt större utsträckning kan, trots dess betydelse för den 
ekonomiska effektiviteten, leda till ett icke optimalt utnyttjande av de mänskliga resurserna 
och bidra till framväxten av en arbetsmarknad som är tudelad till följd av en förväntad 
polarisering av meriter. 
Men fakta måste betraktas som ett salt att analysera problemen och identifiera möjliga 
lösningar, istället för att avfärdas om de inte motsvarar vår uppfattning om tingens ordning. 
På detta sätt, och genom att visa att liknande restriktioner hanteras på mycket olika sätt i de 
olika medlemsstaterna vilket förefaller vara fallet när det gäller arbetsmarknadsfrågor^ 
understryker denna rapport tydligt behovet av att främja ömsesidig konsultation och 
samordning, särskilt när det gäller fastställande och utbyte av de "bästa metoderna" mellan 
medlemsstaterna. 
Arbetsmarknadernas komplexa natur och deras centrala roll när det gäller att uppfylla både 
sociala och ekonomiska mål, innebär att medlemsstaternas system måste ses i ljuset av 
utmärkande nationella egenskaper i företagsklimatet och befintliga institutionella och 
juridiska system. Gemenskapen har dock en viktig roll att spela när det gäller att 
tillhandahålla en ram inom vilken medlemsstaterna fritt kan välja hur sysselsättningsmålen 
skall uppnås. Med full respekt för nationella ställningstaganden eller preferenser förefaller 
det dock lämpligt att överväga om det är möjligt att kombinera de olika erfarenheterna för 
att förbättra det samlade resultatet och för att stimulera medlemsstaterna till att samarbeta 
om utarbetandet av strategier i syfte att minimera kostnaderna och se till att de olika 
nationella systemen är förenliga då samverkan över gränserna behövs. 
19 Det kan konstateras att både nivån (% av BNP) och strukturen på de statliga utgifterna för 
arbetsmarknadspolitiken varierar avsevärt mellan olika länder i Europa. Det är i synnerhet Danmark, 
Tyskland, Luxemburg, Norge och Sverige som har en relativt hög nivå på utgifterna (särskilt i 
jämförelse med Grekland, Italien, Spanien och Storbritannien), samtidigt som utgifterna för utbildning 
och åtgärder för ungdomar dominerar i Frankrike, Italien, Irland och Portugal, medan 
sysselsättningsstöd är viktigare i Belgien, D;uimark och Spanien. 
15 
9. Kapital och finansiering 
Detta kapitel i rapporten kräver inga särskilda kommentarer från kommissionens sida. Det 
måste dock klargöras att de kreditlättnader för små och medelstora företag som 
observationsorganet nämner, avseende räntesubventioner för Europeiska 
investeringsbankens lån till sysselsättningsskapande små och medelstora företag, är en 
tidsbegränsad åtgärd som upphör den 31 juli 1995. 
Kapitlet ger en översikt över de satsningar som medlemsstaterna gjort för att underlätta 
företagens tillgång till finansiering. Detta är och förblir ett problem för små och medelstora 
företag, även om det i rapporten räknas upp ett stort antal åtgärder som redan genomförts. 
Det skulle följaktligen vara intressant att i framtiden undersöka varför de särskilda program 
och andra åtgärder som utvecklats av myndigheterna eller av finansinstituten själva inte 
lyckas möta de små och medelstora företagens behov. 
Dessutom måste det konstateras att relationerna mellan bankerna och de små och 
medelstora företagen en viktig aspekt för att förbättra de små och medelstora företagens 
tillgång till finansiering kommer att vara en huvudfråga vid den nya 
"rundabordskonferensen" mellan banker och små och medelstora företag, som kommer att 
fullfölja kommissionens meddelande avseende rapporten om "rundabordskonferensen" med 
högt uppsatta företrädare för banksektorn20. Å andra sidan kommer kommissionen att 
fortsätta sin verksamhet för att förbättra företagens tillgång till finansiering och kredit, 
särskilt när det gäller att förstärka det egna kapitalet i nyskapande och högteknologiska 
företag samt att underlätta de små och medelstora företagens tillgång till 
kapitalmarknaderna. 
10. Infrastrukturer 
Med beaktande av den betydelse infrastrukturer för kommunikation har i den moderna 
ekonomin uppskattar kommissionen särskilt att denna fråga fått ett eget kapitel i rapporten, 
i synnerhet som undersökningen inte är begränsad till infrastrukturer i ordets traditionella 
bemärkelse, utan också tar hänsyn till moderna till och med immateriella infrastrukturer. 
Kvaliteten på infrastrukturen har faktiskt direkta konsekvenser för företagens 
produktivitetsnivå, men de regionala skillnaderna är fortfarande mycket stora, vilket också 
framhålls i rapporten. 
Kommissionen glädjer sig också åt att man bemödat sig om att fastställa de offentliga 
investeringarnas hävstångseffekt på förelagens produktivitet. Del hade ändå varit önskvärt 
att betrakta investeringarna i infrastruktur även ur annan synvinkel än den 
makroekonomiska, och att ta med några konkreta exempel. Kapitlet skulle också ha kunnat 
försöka fastställa infrastrukturernas roll bland de faktorer som är avgörande vid etablering, 
jämfört med andra faktorer som kan påverka ett investeringsbeslut (närhet till marknaden, 
arbetskraftens och miljöns kvalitet eller förekomsten av ekonomiska incitament). Dessutom 
förbigår rapporten de fakta som skulle ha kunnat göra det möjligt att ta reda på för vilka 
företagstyper efter storlek, sektor eller nationalitet som nivån på infrastrukturerna 
påverkar produktionsprocessen mest. 
20 "Vägen till ett effektivare samarbete mellan finansinstituten och de små och medelstora företagen", 
KOM (94) 435 slutl., 28.10.1994. 
16 
Dessutom, och eftersom detta kapitel är avsett att behandla infrastrukturer i vid bemärkelse, 
skulle det också ha varit lämpligt att redan här beakta de konsekvenser som 
energikostnaderna och förverkligandet av den inre marknaden far för de små och medelstora 
företagen, i linje med en tidigare kommentar från kommissionen^ *. Tillräcklig tillgång på 
energi till bästa möjliga priser och på bästa möjliga villkor, genom att trygga tillgången och 
garantera en hållbar, icke-inflationistisk tillväxt samtidigt som miljön skyddas, anses vara en 
avgörande faktor för att stärka den samlade konkurrenskraften för den europeiska 
ekonomin, och i synnerhet för små och medelstora företag. 
Om det är relevant att behandla de nya infrastrukturernas inverkan beroende på typen av 
infrastruktur, förefaller den insamlade statistiken dock inte ha utforskats tillräckligt. Detta 
gäller särskilt vägar och järnvägar. Det är till exempel av föga intresse att känna till hur 
många kilometer motorväg som byggdes i Spanien och Portugal mellan 1986 och 1992, och 
analysen av järnvägarna är alltför kortfattad för att helt ta hänsyn till de effekter som 
införandet av ett nätverk med nya höghastighetslinjer eller utvecklingen av kombinerade 
järnvägs- och vägtransporter kan leda till i Europa. Avsnittet om telekommunikationer är 
dock mer utförligt och hade kunnat stå som förebild, både när det gäller innehåll och form. 
När det gäller de frågor som uppkommer i samband med införandet av de nya 
infrastrukturerna instämmer kommissionen helt och hållet i observationsorganets slutsatser. 
Byggandet av nya infrastrukturer kan inte som enda åtgärd lösa problemen med 
överetablering och föroreningar. Det krävs en långsiktig vision som tar hänsyn till den 
sociala nytta som genereras av varje typ av infrastruktur. Som framhålls i rapporten är bra 
infrastrukturer nödvändiga, men inte tillräckliga för att ge positiva återverkningar i 
ekonomin. Det hade dock varit önskvärt att observationsorganet hade dragit mer operativa 
slutsatser när det gäller vilken typ av infrastruktur som skall gynnas och vilka fördelar som 
de små och medelstora företagen bör vinna. 
Slutligen glädjer sig kommissionen åt att de immateriella infrastrukturerna har tagits upp i 
rapporten, och delar i stor utsträckning observationsorganets önskan att skapa en liberal 
miljö för informationssamhället och säkerställa spridningen av ny teknik till de små och 
medelstora företagen. 
Rapporten framhåller de små och medelstora företagens svagheter när det gäller att få 
tillgång till informationssamhället och påpekar helt riktigt de fördelar som 
informationssamhället skulle kunna ge dem. I detta avseende är de tre områden som 
fastställts relevanta (utbildning, distansarbete och tecknande av upphandlingsavtal), och 
kapitlet innehåller en användbar översikt över vad som står på spel i samband med 
införandet av infrastrukturer i Europa. Det är dock beklagligt att inte tillräckligt stor vikt 
har lagts vid risken för att regionala skillnader skall uppkomma, särskilt i samband med 
utvecklingen av ny teknik. Även om analysen oftast är riktig, är den i vissa avseenden 
alltför generell och ger inte tillräckligt stort utrymme åt frågor som är specifika för små och 
medelstora företag. 
21 Se KOM (94) 352 slutl, 7.9.1994, s. 6. 
17 
11. Teknik och innovation 
Kommissionen anser att en god analys görs i rapporten vad gäller kapitlet om teknik och 
innovation. Indikationerna på att de små och medelstora företagen står för en mycket stor 
andel av innovationerna är ett av de mest framträdande inslagen i denna analys. Ändå 
uppenbaras vid en genomläsning av kapitlet de begränsningar som finns hos den kvantitativa 
information som använts, eftersom insamlade statistiska data endast ger en ofullständig bild 
av de små och medelstora företagens situation i enskilda länder, vilket ger ytterst lite 
utrymme för verkliga jämförelser och allmänna slutsatser. 
Det skulle också ha varit önskvärt att få mer statistisk information om de små 
teknikbaserade företagens ekonomiska betydelse över tiden. Enligt beskrivningen har dessa 
företag en viktig roll i den samlade innovationsprocessen i unionens största länder, men föga 
sägs om deras utvecklingsmönster i mindre utvecklade länder eller huruvida deras betydelse 
i ekonomin kan förväntas växa. 
När det gäller finansieringen av innovation i små och medelstora företag skulle det ha varit 
lämpligt att mer ingående studera egenskaperna och betydelsen hos företagets egna resurser 
dessa är vanligen det främsta finansieringssättet när det gäller innovation. Samtidigt skulle 
det ha varit intressant att analysera vilken betydelse samarbetet med andra företag eller 
universitet har som avgörande faktor för innovation i små och medelstora företag. 
Slutligen hävdas att deltagandet i europeiska program för forskning och teknisk utveckling 
vinner i popularitet bland de små och medelstora företagen. En granskning av antalet små 
och medelstora företag som deltar i det tredje ramprogrammet visar dock att endast en 
ytterst liten minoritet av dessa deltar, och att de som gör det vanligen har stor 
forskningskapacitet. I gemenskapens program för forskning och teknisk utveckling baseras 
urvalet av sökande på mycket högt ställda kriterier som till exempel projektets tekniska 
överlägsenhet och innovativa karaktär. Tillämpningen av dessa kriterier innebär 
oundvikligen att företag med liten eller ingen egen forskningskapacitet faller bort. Craft-
programmet lanserades för att möta de mer traditionella företagens behov, eftersom grupper 
av små och medelstora företag kunde tillgodose sina forskningsbehov för ett specifikt 
projekt genom externa tjänster. Införandet av sådana särskilda projekt för små och 
medelstora företag inom ramen för Bi ite-Euram-programmet (1991-1994) ledde till en 
tredubbling av antalet små och medelstora företag som deltog i detta program, och de flesta 
av dessa nya deltagare hörde till de traditionella sektorerna. Som en följd av detta har 
denna typ av projekt nu införts även i andra program. Det hade varit nödvändigt att på ett 
tydligare sätt särskilja mellan traditionella projekt och de expanderande programmen av 
typen Craft. 
18 
12. Utbildning och företagande 
Detta kapitel i rapporten syftar till att ge en allmän översikt över dagsläget på 
utbildningsområdet och en preliminär bedömning av dess betydelse och begränsningar när 
det gäller att främja företagandet. Även om en sådan översikt är värdefull i sig, i synnerhet 
som det är första gången som observationsorganet behandlar dessa frågor uttryckligt, utgör 
den till större delen en rimlig och bra genomgång av tillgängliga forsknings- och 
undersökningsresultat och har inte särskilt mycket nytt att tillföra vad gäller möjligheten att 
identifiera eventuella särdrag hos en utbildning inriktad på företagande snarare än 
allmänbildning. 
De skillnader som befunnits föreligga mellan medlemsstaterna vad gäller befolkningens 
utbildningsnivå och andelen studerande är som nämns i rapporten mindre än tidigare och 
avser nästan enbart andelen studenter i högre utbildning. Kommissionen ser positivt på 
denna allmänna iakttagelse, som klart visar att betydande framsteg har uppnåtts i strävan 
mot en bättre utbildad och yrkeskunnig arbetskraft som har bättre möjligheter att anpassa 
sig till den snabba utvecklingen inom tekniken och de krav som den alltmer flexibla 
arbetsmarknaden ställer. Kommissionen vill dock påpeka att en seriös analys av utbildning 
och företagande också måste beakta en rad sociala och kulturella faktorer som påverkar de 
olika medlemsstaternas relativa ställning och deras utvecklingsvägar på området^. 
I rapporten visas dock att företagare och de som startar nya företag har en högre 
utbildningsnivå än genomsnittet för arbetskraften det gäller alla länder för vilka data finns 
tillgängliga. Det finns också ett positivt samband mellan företagarens utbildningsnivå och 
företagets expansion och exportbenägenhet. De flesta företagare har dock inte genomgått 
någon särskild företagarutbildning. Kommissionen håller bestämt med observationsorganet 
om att ytterligare uppmärksamhet bör ägnas åt att främja utvecklingen av färdigheter när 
det gäller företagande genom utbildnings- och yrkesutbildningssystemet, inbegripet frågor 
som ett tvärvetenskapligt angreppssätt, personliga färdigheter och lärarutbildning. 
Främjande av informations- och erfarenhetsutbyte avseende de pilotprojekt som redan finns 
i medlemsstaterna, till exempel de som tas upp i detta kapitel, skulle vara positivt. 
13. Rättsliga förutsättningar 
Detta kapitel i rapporten är huvudsakligen en statistisk översikt över företagens olika 
juridiska former och deras konsekvenser när det gäller risk, ägaransvar, kapitalbehov och 
administrativa rutiner. Det finns också en tydlig anknytning till frågor som överföring eller 
överlåtelse av företag, genom arv eller genom försäljning. 
22 Kompletterande data som offentliggjorts av Eurostat visar till exempel att andelen ungdomar mellan 15 
och 24 år som är inregistrerade på utbildningskurser är anmärkningsvärt låg i Storbritannien och Irland, 
vilket troligen avspeglar ett tidigare intriide på arbetsmarknaden. Kunskapsnivån när det gäller 
databehandling och deltagandet i utbildning efter den obligatoriska skolgången är lägst i länderna i 
södra Europa (Grekland, Italien, Portugal och Spanien), och är särskilt högt i små, centralt belägna 
länder som Danmark och Nederländerna. 
19 
Som påpekas i slutsatsen finns det egentligen inga bra eller dåliga juridiska former för 
företag. Företagaren bör dock ha möjlighet att välja den juridiska form som är mest lämplig 
med tanke på affärsmässiga och privata omständigheter23. I detta avseende ger rapporten 
en god överblick över frågorna och framhåller att vissa medlemsstater åtminstone behöver 
finna en bättre balans mellan frågor som kapitalbehov och ägaransvar. Skattesatserna för 
inkomstskatt och bolagsskatt har också en viss betydelse i detta avseende. 
En viktig slutsats med strategiska konsekvenser som kan dras utifrån denna undersökning är 
att kommissionen bör fortsätta att uppmuntra medlemsstaterna att granska sin 
bolagsrättsliga struktur för att på bästa sätt tillgodose behoven hos dem som vill starta ett 
nytt företag. Kommissionen bör också undersöka möjligheten att utvidga EEIG-begreppet 
Europeiska ekonomiska intressegrupperingar genom att sänka eller förenkla kraven för att 
starta ett sådant företag, samt att avlägsna hindren för deras verksamhet. Det skulle också 
vara i linje med en av de rekommendationer som utfärdats av Molitorgruppens rapport. 
Rapporten bekräftar kommissionens tidigare uppfattning när det gäller 
standardiseringsfrågan, att de små och medelstora företagen känner sig uteslutna från 
standardiseringsarbetet och inte har tillräcklig information om vad som sker. Det ligger 
troligen någon sanning i påståendet att stora företag kan använda standarder i 
konkurrensbegränsande syfte. Kommissionen håller därför med om att de små och 
medelstora företagen bör företrädas på ett bättre sätt inom standardiseringsarbetet och att 
organ som till exempel CEN och CENELEC bör ägna deras åsikter större uppmärksamhet. 
Det korta avsnittet om kvalitetssäkring för europeiska små och medelstora företag är också 
i linje med kommissionens tidigare uppfattning. Det finns ett antal punkter som inte är 
obligatoriska exempelvis kvalitetssäkring och certifiering, krav på miljörevision och 
miljömärkning men som i praktiken blir det när små och medelstora företag tvingas införa 
dem antingen för att godtas som underleverantörer eller för att de anser det nödvändigt för 
att inte tappa i konkurrenskraft. Kvalitetssäkring och certifieringsprocesser bör därför vara 
användarvänliga och inte alltför kostsamina för små och medelstora företag. Som rapporten 
tydligt visar är kostnaden för ISO 9000-certifiering per anställd högre för små och 
medelstora företag än för stora företag. 
14. Administrativa bördor 
Detta är ett mycket aktuellt tema med tanke på det intresse som idag finns för förbättringar 
och förenklingar med avseende på företagsklimatet, särskilt för små och medelstora företag. 
Det är troligen det första seriösa försöket att ge en översikt över dagsläget när det gäller de 
europeiska företagens administrativa bördor och att bedöma hur detta påverkar företagen. 
™ Inte oväntat hävdas i rapporten att enskild firma och olika typer av handelsbolag är former som innebär 
betydande relativa fördelar under den första fasen i företagets livscykel (dvs. företagets start och tidiga 
utveckling), samt att aktiebolag och andra bolag med begränsat ägaransvar eller börsnoterade aktiebolag 
har fördelar när det gäller frågor som företagets senare utveckling eller överlåtelse. 
20 
Enligt beräkningarna ger administrativa bördor som uppstår av att "vara ett företag" upphov 
till mellan 60 % och 70 % av alla administrativa bördor. Detta stöder kommissionens 
uppfattning om de huvudsakliga problem som företagen stöter på, särskilt nystartade 
företag och småföretag. Svårigheten att sätta sig in i de regler som gäller för såväl 
bolagsskatt och inkomstskatt som för socialförsäkringar och andra förpliktelser som uppstår 
av att ha anställda, är helt klart en stor börda för företagen. 
Det inger tillförsikt att det i rapporten görs gällande att nyckeln till att minska de 
administrativa bördorna ligger både hos de enskilda medlemsstaterna och hos de europeiska 
institutionerna. Det är en aspekt som i allt större utsträckning far erkännande i andra 
rapporter, och som har framhållits av Molitorgruppen. Det framgår också av insatser som 
nyligen gjorts, att den nationella lagstiftningen är en huvudsaklig källa till administrativa 
bördor, särskilt på områdena beskattning och sociala avgifter. 
Det är också intressant att rapporten visar att de huvudsakliga orsakerna till administrativa 
bördor enligt företagarnas mening är alla de komplicerade formulär som de måste fylla i. 
Kommissionen kommer även i fortsättningen att behöva ägna denna fråga särskild 
uppmärksamhet frågan har redan lyfts fram som ett tema på det forum som hölls i Paris 
den 19 och 20 juni 1995 om att förbättra företagsklimatet och införa förenklingar, särskilt 
när det gäller nyetablering. 
Det är också den första rapporten som försöker göra en samlad uppskattning av 
kostnaderna för de administrativa bördor som företagen i Europa har. Uppskattningen på 
mellan 180 och 200 miljarder ecu, eller mellan 3 och 4% av BNP, är en siffra som ger 
kommissionens verksamhet fullt berättigande i synnerhet avseende vad kommissionen 
förespråkar genom det integrerade programmet för små och medelstora företag och 
hantverkssektorn. Det är kanske inte helt oväntat att den sammanlagda kostnaden för 
administrativa bördor per anställd är högre för de mindre företagen. Även detta rättfärdigar 
att uppmärksamheten riktas mot de särskilda problem som små och medelstora företag 
stöter på, om nu ytterligare skäl behöver anföras. 
Slutligen gör rapporten gällande att de viktigaste åtgärderna på europeisk nivå för att 
minska de administrativa bördorna är att förbättra information och rådgivning, att överväga 
att ersätta och förenkla gällande lagstiftning, samt att beakta eventuella administrativa 
bördor i samband med ny lagstiftning. Dessutom pekar rapporten på att framsteg gjorts i 
olika stor utsträckning i de olika medlemsstaterna. Det är ytterligare ett belägg för att 
kommissionen bör fortsätta sitt arbete inom ramen för det integrerade programmet, särskilt 
att förespråka en spridning av de bästa metoderna mellan medlemsstaterna genom 
samordnade åtgärder. 
21 
15. Företagstiänster 
Kommissionen ser positivt på införandet av en temastudie om företagstjänster i rapporten, 
särskilt som avsnittet tyder på ett bra grepp om det ämnesområde och de frågor på området 
som behandlas. Generellt sett definieras företagstjänster helt riktigt som tjänsteverksamhet 
där produkten i huvudsak köps av företag. De inbegriper sålunda företags- och 
yrkesmässiga tjänster (konsultverksamhet, reklam, teknik och programvara), finansiella 
tjänster, försäkringstjänster och fastighetsmäklartjänster enligt klasserna 81-85 i 
näringsgrensindelningen NACE 70 och anses vara ytterst viktiga för små och medelstora 
företag, både på utbudssidan och efterfrågesidan. 
Det kan dock konstateras att definitionens och därmed även den efterföljande analysens 
användbarhet begränsas av det faktum att området transport och kommunikationer inte 
tagits med bland företagstjänsterna, utan sägs vara distributionstjänster. En alternativ 
tillämpning av ovanstående definition skulle kunna grundas på en fyrfaldig indelning av 
input-output-tabellerna enligt två kriterier: om produkten i huvudsak köps av andra företag 
eller av konsumenter, och om insatsvarorna i huvudsak härrör från företagets egna resurser 
eller köps från andra företag. 
Sektorer som köper mindre från andra företag än genomsnittet i ekonomin men som i större 
utsträckning än genomsnittet säljer sina produkter till andra företag, anses då vara primära 
sektorer för insatsvaror. I dagens Europa omfattar de alla företagstjänster och ingenting 
annat än företagstjänster. Deras produkter används inom alla sektorer i ekonomin, snarare 
än en eller vissa sektorer i synnerhet, och detta visar deras strategiska roll i den moderna 
ekonomin. Sektorer som både köper frän och säljer till andra företag mer än genomsnittet 
kan anses vara sektorer för insatsvarutillverkning. Här ingår traditionellt primära sektorer 
som till exempel jordbruk och energi, vars förädlingsvärde nu uppstår genom bearbetning 
och förädling snarare än odling eller utvinning, tillsammans med leverantörer av kapitalvaror 
och investeringsvaror, som exempelvis tillverkare av kontorsutrustning och 
transportutrustning. De två sista kategorierna utgörs av sektorer som i större utsträckning 
än genomsnittet säljer till konsumenter. Beroende på om de köper från andra företag i 
större eller mindre utsträckning än genomsnittet i ekonomin, kan de beskrivas som sektorer 
för slutlig tillverkning respektive slutliga tjänster. Eftersom tjänster återfinns antingen i 
början eller i slutet av den ekonomiska processen står det klart att dessa två fall borde 
behandlas separat, och att eventuella slutsatser med konsekvenser för strategin sannolikt 
skiljer sig åt beroende på kategori. 
22 
I kapitlet identifieras också helt riktigt den del inom sektorn för företagstjänster som i brist 
på ett bättre uttryck kallas "tjänsteföretag som säljer sina tjänster till andra företag"^. 
Återigen görs dock sedan en alltför snäv avgränsning av innehållet i denna delsektor. 
Förutom den avancerade tjänstesektorn, som omfattar yrkesmässiga och tekniska tjänster, 
ingår många mer vardagliga verksamheter som till exempel kontorsstädning, 
förmedlingsbyråer för tillfällig arbetskraft eller vakttjänster. Dessa har tidigare gett ett stort 
bidrag till tillväxten hos dessa tjänsteföretag, som utgör den näst största marknadssektorn i 
den europeiska ekonomin efter partihandel och detaljhandel. 
Enligt observationsorganet beror de små och medelstora företagens relativt svaga 
efterfrågan på företagstjänster till stor del på deras svårigheter att identifiera sina behov och 
bristande kunskaper om vilka tjänster som finns att tillgå, men dessa problem kan mildras 
genom fortbildning och informationsåtgärder riktade till personalen på små och medelstora 
företag, liksom genom åtgärder för att främja anlitandet av tjänsteföretag. Detta ger stöd 
till initiativ som Euromanagement, som avser yrkesutbildning för chefer och högre 
tjänstemän på små och medelstora förelag, och i synnerhet vissa inslag i det portugisiska 
Pedip-programmet, där stöd endast beviljas om det anges i ansökningshandlingarna att 
godkända tjänsteföretag kommer att anlitas. 
En annan anledning till de små och medelstora företagens låga utnyttjande av 
företagstjänster rör kostnaden för dessa tjänster, vilken ofta anses vara för hög med tanke 
på de mindre företagens begränsade medel. En lämplig "medicin" verkar vara åtgärder som 
att bevilja stöd i form av skattelättnader eller subventioner till små och medelstora företag 
som anlitar tjänsteföretag sådana åtgärder har genomförts i vissa medlemsstater, i 
synnerhet Frankrike och Italien, och spridningen av dessa till andra medlemsstater borde 
främjas . 
För övrigt verkar utbudet av företagstjänster främst härröra från de små och medelstora 
företagen och särskilt från mikroföretagen. I synnerhet har sysselsättningen i sektorer som 
avser företagstjänster ökat betydligt under de senaste åren. Denna anmärkningsvärda 
ökning, som torde stegras ytterligare genom den inre marknaden, stärker dessa sektorers 
fördelar när det gäller sysselsättningen och därmed vikten av att stödja utvecklingen av 
sysselsättningen i små och medelstora tjänsteföretag, vilket också förespråkas i vitboken om 
tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. Det kan göras både genom förbättring av 
företagstjänsternas produktivitet och genom initiativ som exempelvis innovationscentrer 
som syftar till att främja skapandet och utvecklingen av innovativa företag genom att ställa 
en komplett uppsättning tjänster till deras förfogande. 
24 De två begreppen är här i själva verket synonymer som används i vidare respektive snävare bemärkelse. 
25 Utöver kostnadsfrågan som tas upp i kapitlet är det dock möjligt att externa tjänster endast kan 
tillhandahållas i en lägsta kvantitet som överstiger behoven för de minsta företagen. Likaledes är det 
möjligt att de mindre företagen i större utsiräckning efterfrågar tjänster inom den egna organisationen 
istället för på marknaden, särskilt i länder som har offentliga rättsinrättningar som de måste bidra till. 
23 
Vid beaktande av ökningen av företagstjänster och produktivitetsutvecklingen behöver man 
dock ta hänsyn till de allvarliga brister som nationalräkenskaperna som informationskälla är 
behäftade med. Det finns inga adekvata mått på den fysiska produktionen när det gäller 
tjänster, vilket innebär att insatsen av arbetskraft ofta används som surrogat för ett mått på 
produktionen. I praktiken blir då arbetskraftsproduktiviteten noll och det ger en förvrängd 
bild av tillväxtpotentialen när det gäller tjänster. Värdet på tjänsterna tenderar av de 
kvalitativa orsaker som anges i rapporten och som en följd av den högre arbetsintensiteten 
att öka snabbare än när det gäller ekonomin som helhet. Frågan har heller inte besvarats om 
och i vilken utsträckning utvecklingen av företagstjänster ger nya tillväxtmöjligheter för 
europeiska små och medelstora företag, antingen som leverantörer av sådana tjänster eller 
genom att förbättra deras resultat på hemmamarknaden och på internationella marknader, 
eftersom den alltför kvantitativt inriktade analysen av grundläggande statistik över 
tjänstesektorn fortfarande maskerar dessa mer fundamentala problem. Med insikt om 
behovet att övervinna dessa grundläggande svårigheter har gemenskapen redan antagit ett 
omfattande utvecklingsprogram för statistik över tjänstesektorn^ som inom den närmaste 
framtiden torde medge ökad tillgång på jämförbar och mer användbar statistik. 
16. Hantverkssektorn 
Rapporten pekar helt riktigt på de avsevärda skillnader som råder när det gäller hur 
hantverk definieras av medlemsstaterna. Av denna anledning tar kommissionen ofta upp "de 
små företagen" i samband med hantverksföretagen, eftersom de trots skillnaderna ifråga om 
organisation och lagstiftning har många gemensamma drag. Hantverkets 
organisationsstruktur är ofta resultatet av en mångårig utveckling, och hantverkarna vill inte 
att deras välbekanta nationella strukturer skall ändras. Det föreligger inget behov att 
harmonisera definitionerna på grundval av den inre marknaden. 
Därför har kommissionen alltid hävdat att den inte har för avsikt att föreslå en 
harmonisering av definitionerna av hantverk. Det är visserligen svårt att finna enhetlig 
statistik över hantverkssektorn med tanke på de olikheter som råder när det gäller antalet 
yrken, sektorns ekonomiska betydelse, företagens storlek, organisationsstrukturen och 
yrkesutbildningen för lärlingar, gesäller och mästare. Kommissionen kan dock inte 
godkänna observationsorganets inställning att vilja förespråka en harmonisering av de olika 
definitionerna av hantverk för att lösa de statistiska problem som nämns i rapporten. 
Kommissionen är dock beredd att stödja insatser på statistikområdet i nära samarbete med 
Eurostat i syfte att förbättra statistikens kvalitet samtidigt som man i möjligaste mån 
undviker att i onödan höja företagens kostnader för att följa reglerna. 
Vad beträffar resultaten av den andra eur opeiska konferensen om hantverk och små företag, 
som hölls i Berlin den 26 och 27 september 1994, har kommissionen lagt fram en kortfattad 
rapport om hur slutsatserna kommer att följas upp och vilka initiativ som skulle kunna 
rekommenderas medlemsstaterna. 
26 Rådets beslut 92/326/EEG av den 18 juni 1992. 
24 
17. Marknadsobservatör för små och medelstora företag på den inre marknaden 
I förlängningen av den analys som gjorts i tidigare rapporter är detta kapitel inriktat på det 
trefaldiga inbördes samband som råder mellan små och medelstora företags resultat, 
företagsdynamik och företagsklimat, i ljuset av förverkligandet av den inre marknaden. 
Eftersom utfallet och prognoserna för dessa variabler avser perioden 1988-1994 har 
observationsorganet ansett det lämpligt att skilja på två olika grupper av länder (de tolv EU-
medlemsstaterna och de fyra EFTA-staterna), beroende på om de under perioden ifråga var 
medlemmar i unionen. 
1 stort sett framgår tydligt av rapporten att den senaste tidens förbättringar i den allmänna 
ekonomiska situationen och de framsteg som gjorts när det gäller ett reellt och nominellt 
närmande på makroekonomisk nivå^ ' har en motsvarighet på företagsnivå. Inte nog med 
att de små och medelstora företagen uppnådde relativt goda resultat i de tolv EU-
medlemsstaterna, då företagsklimatet utan tvekan utvecklades mot en större enhetlighet^. 
På aggregerad nivå har ett märkbart närmande skett på områden som fiskal- och 
penningpolitik, teknik och innovation, kapital och finansiering, arbetsmarknader, samt 
makroekonomisk styrka och närvaro pä internationella marknader. På indikatornivå har 
endast tre av de enskilda variabler som beaktats i högre grad gått åt olika håll under 
perioden. Dessutom verkar även företagsklimatet i de fyra EFTA-länderna ha närmat sig 
det företagsklimat som råder i unionen inom de flesta av dessa områden med undantag för 
kapital och finansiering, där vissa relativt ogynnsamma utvecklingstrender avseende 
kapitalbildning och tillgång på riskvilligt kapital förefaller ha ägt rum. 
Trots denna allmänna tendens rapporteras dock att utvecklingen gått åt olika håll ifråga om 
arbetsmarknadspolitiken (tillsammans med ett något avvikande mönster hos de fyra EFTA-
staterna jämfört med de tolv EU-medlemsstaterna, och trots fastställda tendenser till ett 
närmande ifråga om arbetslöshetsunderstödet uttryckt som ersättningsfaktor, samt ifråga 
om nyetableringspolitiken), bördor för företagen (särskilt vad gäller lagstiftning) samt 
förhållandet mellan arbetsmarknadens parter (särskilt avseende 
arbetsmarknadsbestämmelser, som av observationsorganet för övrigt inte befanns ha någon 
betydande inverkan på små och medelstora företags resultat). Även om det bör noteras att 
dessa områden motsvarar de tre områden som 1988 befanns vara de mest enhetliga, vilket i 
detta avseende möjliggör en större grad av frihet när det gäller den nationella politiken, 
förefaller detta resultat ge ytterligare belägg för betydelsen av att ägna särskild 
uppmärksamhet åt särdragen hos de olika medlemsstaternas arbetsmarknads- och 
rättssystem då en bedömning görs av företagsklimatets inverkan på små och medelstora 
företags resultat. Detta har även framhållits i tidigare avsnitt. 
27 Se t.ex. den årliga ekonomiska rapporten för 1995 KOM (94) 615 slutl., 13.12.1994. 
28 Liksom i rapporten används "närmande" (och dess motsats) som ett dynamiskt begrepp som motsvarar 
en rörelse mot ökad (eller minskad) enhetlighet begreppets statiska motsvarighet. 
25 
Inte oväntat är det ofta möjligt att vid närmare granskning av observationsorganets olika 
ländersstudier identifiera grupper av länder och studera de allmänna likheter och skillnader 
som råder mellan dem. Ingenstans är detta tydligare än när det gäller företagens bördor, där 
fyra tydliga mönster framträder29. Med tanke på att den skilda utvecklingen för 
arbetsmarknadspolitiken till stor del berodde på en allmän trend mot ökade offentliga 
utgifter för aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder och att det troligen kan förklaras med 
en liknande trend avseende tudelningen av arbetsmarknaden, anser kommissionen att 
rapportens rön ger starkt stöd till dess fortsatta insatser mot ytterligare förenkling av (det 
administrativa) företagsklimatet, särskilt genom åtgärder som samordnas med 
medlemsstaterna enligt rekommendationerna i det integrerade programmet. 
När det gäller små och medelstora företags resultat och förutom att man funnit att 
utvecklingen i viss mån går åt olika håll, vilket förefaller bero på enstaka avvikande fall 
tyder rapporten på att de förbättringar som gjorts på senare tid vad gäller lönsamhet och 
ökning av förädlingsvärdet endast i begränsad utsträckning motsvarades av en ökning av 
sysselsättningen. Även om en allmän ökning av företagens förmåga till egenfinansiering är 
ett positivt tecken, särskilt som det dessutom kan vara en faktor som stärker framtida 
investeringar, tyder andra undersökningar också på att företagets benägenhet att investera 
fortfarande påverkas negativt av inflationsförväntningar, ränteskillnader och instabila 
växelkurser. Att främja utvecklingen av en stabil makroekonomisk miljö genom en klok 
makroekonomisk politik förefaller vara en av de viktigaste enskilda faktorerna för att 
stimulera företagsutveckling och företagande, samt ökad sysselsättning och de små och 
medelstora företagens internationella konkurrenskraft. Strategier som lägger större vikt vid 
småföretagssektorn vore återigen särskilt lämpliga för att uppnå dessa mål, eftersom 
observationsorganet har funnit att det är strukturen snarare än storleken på de offentliga 
utgifterna som har ett samband med faktorer som har stimulerande eller hämmande inverkan 
på små och medelstora företags resultat-* ". 
Kommissionen ser särskilt positivt på rapportens allmänna slutsatser. Generellt sett har 
företagsklimatet förbättrats under de senaste sex åren, och det hävdas att ett närmande när 
det gäller företagsklimatet har bidragit till de små och medelstora företagens resultat. Det 
verkar i synnerhet som om förverkligandet av den inre marknaden har haft en positiv 
inverkan både på företagsklimatet och små och medelstora företags resultat. 
2^ Dvs. större än genomsnittliga finansiella och lagstiftningsmässiga bördor i Österrike, Belgien och 
Tyskland, större lagstiftningsmässiga bördor och mindre finansiella bördor i Frankrike, Danmark, 
Luxemburg och Nederländerna, större finansiella bördor och mindre lagstiftningsmässiga bördor i 
Grekland, Italien, Irland, Portugal och Spanien, samt till sist, mindre lagstiftningsmässiga och 
finansiella bördor i Finland, Norge, Sverige och Storbritannien. 
30 1 detta avseende betraktas i rapporten fiskal- och socialpolitiken, liksom forsknings- och 
utvecklingsverksamhet, som inslag i företagsklimatet som under perioden 1988-1994 har försämrats, 
med avseende på små och medelstora företags resultat. 
26 
Dessa slutsatser måste dock behandlas med viss försiktighet, eftersom det fortfarande är för 
tidigt att göra en fullständig utvärdering av den inre marknadens betydelse för små och 
medelstora företag. I och med att längre tidsserier blir tillgängliga och då det längre 
tidsperspektivet synliggör fler av den inre marknadens effekter, kommer 
observationsorganet utan tvekan att ombes vidareutveckla och förfina sin analys, särskilt 
genom att beakta nya orsaksförhållanden och anpassa deras omfattning. Eftersom den inre 
marknaden har framförts som ett möjligheternas program, som genom att skapa 
tillväxtmöjligheter torde kunna öppna nya dörrar för företag som tidigare varit hänvisade till 
marknaden i en medlemsstat, inger det tillförsikt att kunna konstatera att den inre 
marknaden efter allt att döma lever upp till förväntningarna. Gemenskapen kommer även i 
fortsättningen att göra sitt yttersta för att se till att dessa mål uppfylls på bästa möjliga sätt, 
genom att stärka samordningen mellan de egna verksamheterna och de verksamheter som 
bedrivs av medlemsstaterna, näringslivet och mellanhänder som tillhandahåller stödtjänster 
till företag och stöder utvecklingen och anpassningen av små och medelstora företag samt 
hantverksföretag. 
18. Strategifrågor 
1 rapporten ges ett antal rekommendationer avseende strategin för små och medelstora 
företag. Dessa rekommendationer riktar sig främst till de europeiska institutionerna, men är 
i stor utsträckning giltiga även på nationell och regional nivå. 
Kommissionen delar uppfattningen att strategin för små och medelstora företag bör 
anpassas bättre till de grundläggande förändringar som skett avseende de små och 
medelstora företagens miljö i Europeiska unionen. Bland dessa tendenser nämns i rapporten 
helt riktigt internationaliseringen av marknaderna, både på europeisk och på internationell 
nivå, utvecklingen mot informationssamhället samt de utmaningar som små och medelstora 
företag ställs inför i vitboken om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. 
Dessa grundläggande förändringar har redan lett till att Europeiska unionen stärkt sin 
strategi för små och medelstora företag, särskilt på följande områden som nämns i 
rapporten: 
- En stabil makroekonomisk miljö. 
- En öppen och konkurrensbefrämjande miljö. 
- Ett nätverk med infrastrukturer, transport, telekommunikationer och informationsteknik. 
- Stärkt konkurrenskraft för företagen. 
- Ett gynnsamt företagsklimat. 
- Stödåtgärder till företagen. 
En stabil makroekonomisk miljö 
I rapporten anges att den mest verkningsfulla åtgärd som regeringarna kan vidta för att 
främja små och medelstora företag är att förbättra de makroekonomiska förhållanden inom 
vilka dessa företag verkar. 
27 
Kommissionen har på detta område utfärdat rekommendationer i vitboken om tillväxt, 
konkurrenskraft och sysselsättning. Kommissionen framhåller att strävan att genomföra en 
ekonomisk och monetär union är en av grundvalarna för att skapa en stabil 
makroekonomisk miljö för företagen. 
En öppen och konkurrensbefrämjande miljö 
I rapporten bekräftas att Europeiska unionens insatser för att utvidga företagens marknader, 
både inom unionen och i tredje land (EES, WTO) i stor utsträckning har gynnat de små och 
medelstora företagen, trots förekomsten av vissa anpassningskostnader. Dessa företag har 
snabbt ökat sin andel av exporten och har gynnats av ökad. konkurrens på 
hemmamarknaden. Kommissionen avser att fortsätta bevaka att deh'inre marknaden 
fungerar smidigt, särskilt för små och medelstora företag, och främja exporten till tredje 
land. 
De offentliga myndigheterna har också till uppgift att förhindra att konkurrensen snedvrids 
på marknaderna. Kommissionen har ett eget ansvar på detta område, både inom Europeiska 
unionen (konkurrenspolitik tillämplig på företag och kontroll av statligt stöd) och gentemot 
tredje land (handelspolitik). 
Kommissionen har i sina årsrapporter om konkurrenspolitiken påpekat att 
konkurrenspolitiken har en kompletterande och oumbärlig roll i samband med handelns 
internationalisering och kraven när det gäller tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning-* 1. 
Som framhålls i rapporten är det nödvändigt att beakta de små och medelstora företagens 
särskilda behov i detta sammanhang. Kommissionen har för övrigt i sin konkurrenspolitik 
och strategi för kontroll av statligt stöd tagit hänsyn till företagens storlek-* 2 Det gäller 
särskilt att göra det möjligt för små och medelstora företag att samarbeta med varandra eller 
ingå kompanjonskap med stora företag i syfte att trygga sin överlevnad i en alltmer 
intemationaliserad miljö, utan att det leder till avtal och metoder som hindrar marknaderna 
från att fungera smidigt. 
Ett nätverk av infrastrukturer, transport, telekommunikationer och 
informationsteknik 
I rapporten rekommenderas att de offentliga myndigheterna ställer till företagens förfogande 
nätverk med infrastrukturer, telekommunikationer och lämpliga transportmedel, samt i 
synnerhet att de underlättar för små och medelstora företag att fa tillgång till dessa. 
De europeiska institutionerna kommer att fortsätta sina verksamheter på detta område, 
särskilt genom Europeiska investeringsbanken och strukturfonderna samt genom 
utvecklingen av transeuropeiska nätverk och informationssamhället. 
31 Se särskilt 24:e (1994) och 23:e (1993) rapporten om konkurrenspolitiken. 
32 Se särskilt 22:a rapporten (1992) om konkurrenspolitiken, s. 57. 
28 
Stärkt konkurrenskraft för företagen, särskilt genom ett bättre utbildningssystem och 
stärkt forskning och teknisk utveckling 
Som framhålls i rapporten är det önskvärt att bättre anpassa utbildnings- och 
yrkesutbildningssystemen till företagens särskilt hantverksföretagens behov. I vitboken 
om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning förordas på detta område ett antal särskilda 
gemenskapsinitiativ för att komplettera de åtgärder som vidtas av medlemsstaterna. 
För att stärka företagens konkurrenskraft krävs också kompletterande insatser på området 
forskning och teknisk utveckling (FoTU ). I kommissionens rapporter om samordningen av 
åtgärderna för små och medelstora företag-' •* ges en närmare beskrivning av den verksamhet 
som bedrivs på detta område, särskilt när det gäller små och medelstora företag. 
Ett gynnsamt företagsklimat 
I rapporten framhålls helt riktigt betydelsen av att skapa bättre rättsliga, administrativa, 
skattemässiga och sociala förutsättningar för företagen. I vitboken om tillväxt, 
konkurrenskraft och sysselsättning påpekas för övrigt att en av de små och medelstora 
företagens svaga sidor hänger samman just med deras strukturella kapacitet när det gäller 
att hantera de komplexa administrativa och rättsliga förutsättningarna (särskilt 
administrativa föreskrifter och rättsbestämmelser, införande av nya miljöbestämmelser och 
sociala bestämmelser, inrättande av ett nytt system för standardisering och certifiering inom 
ramen för förverkligandet av den inre marknaden, samt hindren för utövande av vissa 
verksamheter). 
Det är självklart att lagstiftare och förvaltningar både på nationell nivå och på 
gemenskapsnivå har ett direkt ansvar på detta område. Därför vidtar kommissionen 
åtgärder för att reducera överdrivna byråkratiska bördor och restriktioner, både när det 
gäller kommissionens egna åtgärder (särskilt utvärderingssystemet för 
gemenskapslagstiftningens inverkan pä företagen) och de åtgärder som vidtas av 
medlemsstaterna. Med tanke på de senare anordnade kommissionen ett forum som hölls i 
Paris den 19 och 20 juni 1995, inom ramen för de åtgärder som enligt det integrerade 
programmet för små och medelstora företag skall samordnas med medlemsstaterna. Detta 
forum möjliggjorde fastställande och utbyte av de bästa metoderna som tillämpas i 
medlemsstaterna. 
33 Se särskilt "Gemenskapsåtgärder för små och medelstora företag samt hantverksföretag", KOM (94) 
221 slutl., 7.9.1994. 
29 
Som anges i rapporten innebär bättre rättsliga förutsättningar för företagen inte enbart en 
strävan mot avreglering. Lagstiftningsinitiativ kan i själva verket vara mycket användbara 
när det gäller vissa centrala problem som till exempel betalningsdröjsmål, överlåtelse av 
företag och juridiska former. Kommissionen har nyligen antagit rekommendationer för 
medlemsstaterna på områdena betalningsdröjsmåP^ och företagsöverlåtelser* 5. 
Kommissionen främjar också utvecklingen av juridiska former som är lämpliga för företag 
som verkar på gemenskapsnivå (särskilt Europeiska ekonomiska intressegrupperingar för 
vilka nätverket REGIE har inrättats, samt europeiska juridiska former för kooperativ, 
föreningar och stiftelser). 
Stödåtgärder 
I rapporten framhålls också att stödåtgärder kan bidra till att stärka företagens 
konkurrensförmåga. Att hantera den komplexa uppgiften att driva ett företag och att 
utforma strategiska riktlinjer kommer fortfarande att medföra särskilda svårigheter för ett 
betydande antal små och medelstora företag. Som understryks i rapporten kräver framsteg 
på detta område dels en större tillgång pä sådana tjänster, särskilt i perifera regioner, dels att 
de små och medelstora företagen i större utsträckning efterfrågar och utnyttjar befintliga 
stödåtgärder. 
Kommissionen kommer att fortsätta att förbättra utbudet med avseende på de egna 
stödåtgärderna, särskilt på områdena information (nätverket med Euroinfocentrer) och 
samarbete (nätverken BC-Net, BCC, Europartnerskap, Interprise). Dessutom avser 
kommissionen att utveckla åtgärder som samordnas med medlemsstaterna och som syftar 
till att åstadkomma ett utbyte av de bästa metoderna både när det gäller utbudet av 
företagstjänster (Madrid-forumet i november 1995) och olika sätt att stimulera företagens 
efterfrågan på information, yrkesutbildning och rådgivning. 
SLUTSATSER 
Observationsorganets årsrapporter tillkom i och med den inre marknaden och har sedan 
dess fortsatt att utvecklas. Dessa rapporter ger regelbundet en omfattande och användbar 
analys av små och medelstora företag i den europeiska ekonomin, inte bara genom en 
omsorgsfull anpassning av rapporternas spännvidd och struktur, utan också tack vare en 
gradvis utvidgning av den geografiska täckningen som numera även omfattar de flesta EES-
medlemsstaterna. 
I den första rapporten gavs en allmän överblick över de europeiska små och medelstora 
företagen samt en analys av de potentiella effekter som förverkligandet av den inre 
marknaden kunde fa kvalitativt sett. Rapporten utgjorde på så sätt en "nollavläsning" av de 
små och medelstora företagens situation i Europeiska unionen. 
34 EGT nr C 144 och L 127, 10.6.1995. 
35 EGT nr C 400 och L 385, 31.12.1994. 
30 
Den andra rapporten var i högre än den första inriktad på dynamik. Vare sig det gäller 
skapande av arbetstillfällen och yrkesutbildning, kapital och finansiering, eller innovation 
och spridning av teknik visade det sig vara möjligt att redogöra inte bara för strukturer utan 
även för utvecklingstrender. I rapporten redogörs för resultaten av en preliminär analys om 
huruvida utvecklingen inneburit ett närmande eller om den gått åt olika håll. Därigenom 
bevakas de sannolika följderna av förverkligandet av den inre marknaden under perioden 
1988-1993. 
Denna tredje årsrapport är liksom de tidigare rapporterna full av fakta och användbar 
information. Förutom den sedvanliga årliga uppdateringen avseende de små och medelstora 
företagens resultat är rapporten dock i högre grad inriktad på vissa aspekter av 
företagsklimatet, och ägnar större uppmärksamhet åt utvecklingen av SIMM 
marknadsobservatör för små och medelstora företag på den inre marknaden. Temastudier 
har företagits avseende administrativa bördor, ett område som strategiskt sett fått stor 
uppmärksamhet, samt sektorn företagstjänster som är av särskilt intresse när det gäller att 
förbättra verksamheten och produktiviteten i små och medelstora företag. 
I synnerhet visar rapporten tydligt att det under de senaste sex åren skett ett närmande vad 
gäller företagsklimatet för små och medelstora företag i de tolv medlemsstaterna, då 
förhållandena på kapitalmarknaderna, nationella insatser avseende teknik och innovation 
samt fiskal- och penningpolitiken kommit att sammanfalla alltmer inom Europeiska unionen. 
Dessutom kan ett närmande redan skönjas mellan företagsklimatet i de nya medlemsstaterna 
(Österrike, Finland och Sverige) och Norge, och företagsklimatet i unionen. 
Det leder dock även till slutsatsen att den ekonomiska återhämtningen ännu inte till fullo 
kommer de små och medelstora företagen till del. Jämfört med perioden 1988-1993, då 
små och medelstora företag mer än väl uppvägde förlusten av arbetstillfällen i stora företag, 
stagnerar nu sysselsättningsskapandet i de små och medelstora företagen, eftersom den 
långsamma återhämtningen i små och medelstora företag föregicks av en minskad tillväxt 
avseende antalet företag i Europa till följd av en viss minskning i antalet nystartade företag 
och en ökning av antalet nedläggningar. Det föreligger stora olikheter vad gäller 
nyetableringen av företag i Europa nyetableringstalen är relativt höga i Tyskland och 
Finland, och ganska låga i Italien, Spanien och Storbritannien. Detta står i kontrast med det 
faktum att man i hela unionen finner liknande motiv för egenföretagande (som till exempel 
önskan att vara självständig, eller risken att bli arbetslös), och liknande faktorer som styr 
framgång för nyföretagande (exempelvis tidigare erfarenhet av ledarskap och 
utbildningsnivå). De skillnader som kvarstår när det gäller företagsklimatet, som till 
exempel befolkningens välstånd och särskilda skattepolitiska åtgärder riktade till små och 
medelstora företag, har uppenbarligen en avsevärd inverkan på nyföretagandet. 
Företagarnas initiativkraft och deras beslut beträffande rekrytering och investering är av 
avgörande betydelse för tillväxten. Politikens mål måste därför vara att tillhandahålla en 
enhetlig och tydlig ram inom vilken de ekonomiska aktörerna kan agera fritt på en grundval 
av lika behandling, och att sålunda alstra en "god cirkel" varigenom initiativ, sysselsättning 
och tillväxt kan skapas För att göra detta måste individuella incitament till ökad 
produktivitet stärkas, konkurrensen stimuleras och marknadens flexibilitet generellt sett öka. 
31 
Rådets resolution av den 10 oktober 1994 gav fritt spelrum för de små och medelstora 
företagens dynamik och potential till innovation i en konkurrenspräglad ekonomi, samtidigt 
som det klart konstaterades att deras utveckling, och i synnerhet deras flexibilitet och 
anpassningsförmåga vid ändrade omständigheter, fortfarande hämmas av ett antal interna 
och externa hinder. En enkel, logisk och enhetlig strategisk ram skulle vara nödvändig för 
att finna de mest effektiva sätten för de små och medelstora företagen att övervinna sina 
svårigheter och bygga vidare på sina starka sidor. Som det nu är bekräftar rapporten detta 
resonemang och framhåller behovet av att främja gemenskapens kontinuerliga engagemang 
när det gäller att förbättra företagsklimatet och stödja företagens utveckling och anpassning 
i linje med vad som sägs i det integrerade programmet för små och medelstora företag och 
hantverksföretag, vilket banar vägen för en andra generationens företagspolitik. 
I samma anda kommer kommissionens främsta mål även i fortsättningen att vara att se till 
att gemenskapens företagspolitik ger ett påtagligt positivt bidrag, samt att medverka till en 
ny ekonomisk blomstring och ökning av sysselsättningen genom att utveckla verksamheter 
av direkt intresse för företagen och stärka samverkan mellan befintliga instrument. Med 
tanke på detta avser kommissionen i synnerhet att stimulera och stärka ömsesidig 
konsultation och samarbete med alla partner, medlemsstaterna, de europeiska institutionerna 
och företagsorganisationer, så att unionens insatser för små och medelstora företag omsätts 
i tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning. 
32 
SAMMANFATTNING 
EUROPEISKA OBSERVATIONSORGANET FÖR SMÅ 
OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
Tredje Årsrapporten 
Rapport som avgetts till generaldirektorat XXIII 
(Företagspolitik, handel, turism och näringsdrivande föreningar) 
inom Europeiska kommissionen av: 
ENSR - European Network for SME Research 
och sammanställts av: 
EIM - Small Business Research and Consultancy 
33 
INLEDNING 
Detta är en sammanfattning av den tredje årsrapporten från Europeiska observationsorganet 
för små och medelstora företag. Den första årsrapporten publicerades i maj 1993 och där 
lades tonvikten på struktur och verksamhetsområden för små och mellanstora företag. Den 
andra årsrapporten gav en överblick över olika typer av utveckling som berört små och 
medelstora företag och den publicerades i april 1994. Båda årsrapporterna behandlade de 
tolv europeiska medlemsstaterna. Årets rapport innefattar även Österrike, Finland, Norge 
och Sverige, då dessa länder förväntades gå med i Europeiska unionen den första januari 
1995. Tyvärr blev beslutet i Norge ett annat. Följaktligen täcker denna tredje årsrapport alla 
länder i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, med undantag för Island. 
Strukturen på årsrapporten har ändrats något. Huvuddelen behandlar utvecklingen av en 
marknadsobservatör för små och medelstora företag på den inre marknaden (SME Internal 
Market Monitor) kallad (SIMM). Denna observatör mäter de effekter som förverkligandet 
av den inre marknaden har medfört för små och medelstora företag. Förverkligandet av den 
inre marknaden har påverkat både affärsverksamhetens resultat och företagsklimatet för små 
och medelstora företag. Därför har en åtskillnad gjorts mellan information som inhämtats 
om affärsverksamhetens resultat för små och medelstora företag (del I) och information om 
företagsklimat för små och medelstora foretag (del II). Temastudierna för årets rapport (del 
III) behandlar administrativa bördor för små och medelstora företag och sektorn för 
företagstjänster. En del av den information som behandlades i förra årets temastudier om 
hantverksföretag har uppdaterats. I sista delen (del IV) presenteras slutsatser. Den 
innehåller de viktigaste resultaten från SIMM och en överblick över de politiska frågor som 
informationen i rapporten leder till. 
DEL I 
1. EKONOMISK TILLVÄXT OCH SEKTORIELL UTVECKLING 
Förlopp för olika storleksklasser vad gäller ekonomisk tillväxt 
Den ekonomiska utvecklingen i de sexton europeiska staterna under perioden 1988-1995 
kan delas in i en tillväxtfas (1988-1990), en stagnationsfas (1990-1993) och en 
återhämtningsfas (1994-1995). Trots skillnader i storlek på ländernas sammanlagda 
tillväxtsiffror uppvisar de tolv EU-medlemsstaterna och de fyra EFTA-staterna samma 
mönster för den ekonomiska tillväxten beträffande sektor och storleksklass. 
Det förefaller som om varje skede av konjunkturcykeln påverkar små och medelstora 
företag och stora företag olika. Den världsomspännande konjunkturnedgången drabbade de 
exportorienterade stora företagen först, medan små och medelstora företag drabbades med 
en tids eftersläpning. Under återhämtningsfasen inträder det motsatta händelseförloppet. 
Eftersom återhämtningen i hög grad styrs av exporten har de stora företagen gagnats först. 
Från och med 1994 har emellertid den tilltagande optimismen inom industrin och bland 
konsumenterna haft en stimulerande effekt på den ekonomiska tillväxten. Den inhemska 
efterfrågan växer dock bara i liten omfattning på grund av låga reallöneökningar. 
34 
Arbetsmarknaden drabbades hårt av den ekonomiska stagnationen. Det totala antalet 
arbetstillfällen inom den privata sektorn i Europa var i stort sett oförändrat 1995 jämfört 
med 1988, men arbetskraftens produktivitet har ökat. Under perioden 1988-1990 ökade 
sysselsättningen i små och medelstora företag med över 2% per år, medan sysselsättningen i 
de stora företagen bara ökade marginellt. Sysselsättningen i små och medelstora företag 
sjönk med 1% per år och i de stora företagen med nästan 2%. Under den ekonomiska 
återhämtningens inledande skede ökade sysselsättningen först i de stora företagen och efter 
en tid i små och medelstora företag. Framför allt för små och medelstora företag väntas 
ökningen i antalet nya arbetstillfällen ske i långsam takt på grund av överkapacitet. 
Under perioden 1988-1990 ökade antalet företag avsevärt. De sektorer som expanderade 
snabbast var partihandeln, transporter och kommunikation, samt företagstjänster. I de flesta 
länderna mattades ökningen av antalet företag under lågkonjunkturen. Under perioden av 
ekonomisk stagnation hade de ogynnsamma ekonomiska förutsättningarna en negativ effekt 
på etableringen av nya företag och medförde också ett ökat antal företagsnedläggningar. 
Under perioden 1988-1995 har arbetskraftens produktivitet i små och medelstora företag 
ökat med 2% per år, men produktivitetsökningen har accelererat sedan 1990. Under 
lågkonjunkturen och återhämtningsfasen har en ökad internationell konkurrens tvingat både 
små och medelstora företag och de stora företagen att öka sin effektivitet. En ökad 
arbetskraftsproduktivitet förenad med låga löneökningar har resulterat i en real sänkning av 
enhetskostnaderna för arbetskraft, vilket har förbättrat lönsamheten. 
Sektoriella egenskaper 
Utvinning, tillverkning, och i mindre omfattning, transporter och kommunikation är sektorer 
där det genomsnittliga företaget är relativt stort. Inom byggnadssektorn och i de flesta 
tjänstesektorer ligger den genomsnittliga företagsstorleken i de sexton europeiska länderna 
under det totala genomsnittet på sex anställda. I regel verkar det finnas ett direkt samband 
mellan produktionens kapitalintensitet och företagets storlek. Detta kan förklaras av att en 
högre kapitalintensitet medför ökande stordriftsfördelar och skapar hinder för tillträde. 
Ett litet genomsnittligt företag bland smä och medelstora företag inom en bransch uppvisar 
en hög relativ arbetskraftsproduktivitet bland små och medelstora företag inom den 
branschen. Som exempel kan nämnas att inom de flesta sektorerna av handel och tjänster 
har små och medelstora företag den högsta arbetskraftsproduktiviteten, medan det motsatta 
gäller för utvinning och tillverkning, nämligen att det då i regel är de stora företagen som 
har den högsta arbetskraftsproduktiviteten. Därför förefaller en spridning av små och 
medelstora företag och stora förelag över branschsektorerna vara effektiv ur 
makroekonomisk synvinkel. 
35 
Under hela perioden 1988-1995 har tillväxten varit högst inom de exportorienterade 
sektorerna: utvinning, tillverkning, transporter och kommunikation. Detta gäller både för 
små och medelstora företag och stora företag. Detta understryker vikten av internationell 
integration och specialisering för ekonomisk tillväxt. Byggnadssektorn, detaljhandeln och 
servicenäringen, vilka alla är mycket beroende av inhemska marknader, uppvisade de lägsta 
tillväxtsiffrorna. Inom de flesta sektorerna uppnådde små och medelstora företag högre 
tillväxt i förädlingsvärdet jämfört med de stora företagen. Endast inom tillverkningsindustrin 
var de stora företagen mer framgångsrika på detta område. 
Det är påfallande att skillnaderna i ökning av sysselsättning mellan de olika sektorerna 
endast i begränsad omfattning motsvaras av skillnader i ökning av förädlingsvärdet. 
Tendensen att reducera kostnaderna ledde till en minskning av sysselsättningen, framför allt 
inom de exportorienterade sektorerna för tillverkning och för transporter och 
kommunikation. Inom dessa sektorer ökade företagen sitt förädlingsvärde medan de 
minskade antalet anställda. Följaktligen var det de sektorer som uppnådde den största 
tillväxten i förädlingsvärdet som också uppnådde den största ökningen av 
arbetskraftsproduktivitet. 
På sektoriell nivå förefaller det som om en liten ökning av enhetskostnaderna för arbetskraft 
- som en mätare av konkurrenskraften - sammanfaller med en relativt hög tillväxtsiffra i 
förädlingsvärdet. Detta gäller framför allt för stora företag, men även i mindre utsträckning 
för små och medelstora företag. Det antas att små och medelstora företag - som är mindre 
flexibla när det gäller att anpassa arbetsstyrkan till en växlande efterfrågan - i större 
utsträckning än stora företag delvis upprätthöll sin konkurrenskraft genom att reducera 
vinsten under de år som undersökningen gjordes. 
2. FÖRETAGSDYNAMIK OCH ENTREPRENÖRSANDA 
Tendenser till nyföretagande 
De europeiska länderna har uppvisat stora skillnader beträffande tendensen att starta nya 
företag under de senaste fem åren. Överlag har antalet nystartade företag i Europa minskat 
något. 
Största andelen nystartade företag stod servicesektorn för. 
I genomsnitt, av alla europeiska nystartade företag, överlever 87% det första året, 68% 
överlever minst tre år, och 55% överlever till slutet av det femte året. De europeiska 
länderna uppvisar emellertid stora skillnader, exempelvis varierar andelen företag som 
överlevt i fem år från 45% i Luxemburg till 63% i Tyskland. 
36 
Nyföretagande, skapande av arbetstillfällen och tillväxt 
Nyföretagande står för en stor andel av den totala andelen nya arbetstillfällen i de flesta 
europeiska länderna, men stora skillnader föreligger länderna emellan. Vidare skapar 
expansionen av redan existerande företag i större utsträckning än nystartade företag nya 
arbetstillfällen i de flesta länderna. 
Det bör understrykas att en stor majoritet av nyföretagarna inte är intresserade av att 
utvidga sin rörelse; endast en minoritet har ambitioner att expandera. 
Nyföretagarens profil 
I alla länderna är den typiske europeiske nyföretagaren en man, omkring 35 år, med tidigare 
erfarenhet av små och medelstora företag som chef på mellannivå eller som yrkeskunnig 
arbetstagare, och med en utbildningsnivå liknande genomsnittet av befolkningen i hans land. 
Viktiga skillnader föreligger emellertid mellan de europeiska länderna, t.ex. vad gäller 
andelen kvinnor och arbetslösa bland nyföretagarna. Nyföretagarens profil varierar också 
beroende på verksamhetens art i det nystartade företaget. 
Motiv och faktorer som styr framgång för nyföretagande och expansion 
Självförverkligande, önskan att vara självständig, och utnyttjande av affärsmöjligheter 
verkar vara de viktigaste motiven för att starta ett nytt företag, vid sidan av (risken för) att 
bli arbetslös, en pådrivande faktor som hir blivit allt viktigare under senare år. 
Trots att många europeiska studier visar att tidigare erfarenhet av ledarskap, 
affärskunskaper, stark motivation, stort självförtroende, och utbildning är viktiga faktorer 
för att nå framgång, bör det noteras att valet av affärsverksamhet och bra förberedelser 
innan starten förefaller vara minst lika viktigt. 
Svårigheter och hinder för att starta och expandera ett foretag 
Brist på kapital är avgjort det största hindret för att både starta och expandera ett företag. 
Detta följs av marknadsrelaterade problem, otillräckliga kunskaper om affärsverksamhet, 
och skattenivå och sociala avgifter. 
37 
3. ARBETSKRAFT 
Små och medelstora företag och skapande av nya arbetstillfällen 
Nyligen har påståendet att små och medelstora företag, och då särskilt mikroföretag, skapar 
flest arbetstillfällen i industrialiserade ekonomier ifrågasatts. Bland andra har Organisationen 
för ekonomiskt samarbete och utveckling (OECD) pekat på att problem som hänger 
samman med inhämtande och bearbetning av information kan ha lett till en överskattning av 
små och medelstora företags förmåga att skapa nya arbetstillfällen. 
Detta kapitel behandlar i detalj de metodologiska problem som hänger samman med denna 
fråga. Slutsatsen är att det i vissa studier under senare tid kan ha skett en överskattning av 
små och medelstora företags förmåga att skapa nya arbetstillfällen, men att påståendet att 
små och medelstora företag i allmänhet skapar fler arbetstillfällen än stora företag 
fortfarande stämmer. 
I diskussionen som förts vad gäller små och medelstora företags förmåga att skapa nya 
arbetstillfällen har en teori utvecklats enligt vilken en stor del av den ökande 
sysselsättningsandelen i små och medelstora företag är resultatet av en överlagd strategi hos 
stora företag att försöka minska osäkerhetsfaktorer genom att göra produktionen flexibel 
och genom att lägga ut verksamhet som inte tillhör företagets kärnverksamhet på 
entreprenad. Detta kapitel analyserar detta argument och behandlar frågor som gäller 
flexibilitet och arbetskvalitet i små och medelstora företag. 
Flexibilitet i små och medelstora företag 
Mönster för flexibilitet när det gäller arbetskraft i små och medelstora företag har många 
dimensioner, där deltidsarbete och tillfälligt arbete är de mest framträdande. Deltidsarbetets 
betydelse ökar alltmer i de flesta europeiska länderna. I allmänhet är det vanligare att 
kvinnor arbetar deltid, och det är vanligare inom tjänstesektorn än inom tillverkningen att 
man använder sig av arbetstagare med deltidsanställning. 
Företagets storlek och deltidsarbete har ett klart samband med den sektoriella dimensionen. 
Medan t.ex. små företag i Danmark är särskilt förknippade med deltidsarbete inom alla 
sektorer och stora företag med heltidsarbete, anlitar små och medelstora företag i 
Nederländerna fler deltidsanställda arbetstagare inom vissa sektorer, t.ex. inom 
tjänstesektorn, medan det omvända förhållandet föreligger inom andra sektorer, t.ex. 
byggnadssektorn. 
En betydande andel av den europeiska arbetskraften har tillfällig anställning (10% av 
kvinnorna och 7% av männen) och tillfälligt arbete har ökat i absoluta och relativa tal under 
perioden 1987-1991.1 några länder (Spanien, Danmark och Portugal) ligger nivåerna en bra 
bit över det europeiska genomsnittet. 
Det finns belägg för att stora företag i större utsträckning använder sig av tillfälliga 
anställningskontrakt, men när ett litet företag använder sig av tillfälliga anställningskontrakt 
finns en tendens att en större andel av personalen omfattas av den anställningsformen. 
38 
Arbetskvalitet i små och medelstora foretag 
Små och medelstora företag sysselsätter i regel yngre och lägre utbildad arbetskraft än stora 
företag, och denna arbetskraft har i allmänhet sämre arbetsvillkor. 
Annat material beträffande kvaliteten på arbetstillfällena i små och medelstora företag pekar 
i samma riktning. Detta material visar att nivån på hälsa och säkerhetsorganisation inom 
företaget visar en stadig ökning i förhållande till företagets storlek, men vad gäller olyckor 
på arbetsplatsen finns ett klarare samband med sektor än med storlek på företaget. 
4. REGIONALA SKILLNADER 
Små och medelstora företags andel av sysselsättningen inom industrin på regional 
nivå 
Detta kapitel visar - och bekräftar därmed observationsorganets tidigare rapporter - att små 
och medelstora företag, och framför allt då mikroföretag, spelar en betydande roll för 
sysselsättningen i de europeiska regionerna. Dessutom framkommer att stora och viktiga 
regionala skillnader finns inom länderna vad gäller små och medelstora företags betydelse 
för sysselsättningen inom industrin. Dessa skillnader förklaras till stor del av olika regioners 
sektoriella specialisering, då det både finns regioner med tillverkningssektorer som 
domineras av små och medelstora förelag ("domineras" med avseende på sysselsättning) 
och regioner med tillverkningssektorer som domineras av stora företag. 
De största skillnaderna inom länderna påträffas i Nederländerna, Finland, Frankrike, 
Spanien, Portugal och Norge. Sysselsättningen inom industrin i mål-1-regioner domineras 
framför allt av små och medelstora företag jämfört med andra regioner inom staterna. 
Mönstret är inte lika tydligt för mål-2-regioner, och det är ännu mindre tydligt för mål-5-
regioner. Slutligen bekräftas "gränsområdeseffekten" som beskrivs i första årsrapporten, där 
små och medelstora företags andelar av sysselsättningen inom industrin visar stora 
skillnader på olika sidor om gränsen till olika länder i Europa. 
Sysselsättningen inom industrin varierar beroende på storleksklass på regional nivå 
I de flesta regionerna har antalet arbetstillfällen inom industrin minskat kraftigt under 
perioden 1988-1992. Minskningen av antalet arbetstillfällen inom industrin har emellertid 
varit kraftigare i stora företag än i små och medelstora företag, och framför allt 
mikroföretagen har klarat sig bra. 
I de flesta målregionerna har små och medelstora industriföretag ökat sin sysselsättning eller 
också har minskningen inte varit lika stor som i stora företag. Detta mönster gäller särskilt 
för mikroföretag. 
Minskningen av sysselsättningen inom tillverkningsindustrin har varit mer omfattande i 
storstadsregionerna än i de regioner som specialiserat sig på traditionell industri. 
39 
Egenföretagande och nystartade företag på regional nivå 
I de länder där statistik är tillgänglig visar siffrorna stora regionala skillnader inom landet 
vad gäller egenföretagande. 
Trots att varje land uppvisar sitt eget speciella geografiska mönster avslöjar siffrorna från 
Frankrike, Tyskland, Italien, Spanien och Norge att huvudstads- och storstadsregioner har 
en lägre grad av egenföretagande. Andelen egenföretagare är i regel större i regioner som 
traditionellt domineras av små och medelstora företag. Å andra sidan uppvisar regioner som 
tidigare varit beroende av tung industri låga siffror när det gäller egenföretagande. En 
tradition att arbeta som anställd och lägre kvalificerad arbetskraft skulle kunna förklara det 
senare mönstret. 
Statistik från Frankrike och Irland visar också att regionala skillnader när det gäller att 
starta nya företag har ett nära samband med skillnader i respektive regions ekonomi och 
kultur. 
5. EXPORT OCH INTERNATIONELL INRIKTNING 
Länders export 
Inom alla sektorer ökar andelen företag som exporterar med antalet anställda. Statistik från 
Portugal, Frankrike, Irland och Danmark visar emellertid att antalet små exportföretag ökar. 
Några sektorer, nämligen tillverkningsindustrin och partihandeln, tenderar att vara mer 
exportinriktade än andra, men till följd av internationaliseringen verkar det som om en 
förändring håller på att ske. Statistik från Storbritannien, Nederländerna, Spanien och 
Portugal visar att exporten bland detaljister och tjänsteföretag ökar. 
På grund av produktionens internationalisering ökar antalet små, framför allt innovativa, 
exportföretag, och dessa företag träder in på exportmarknaderna med nya produkter mycket 
kort tid efter det att produkterna lanserats på den inhemska marknaden. 
Exportintensitet 
Sambandet mellan exportintensitet och företagets storleksklass är inte särskilt starkt, vilket 
gäller för alla sektorer. För företag inom tillverkningen ökar dock exportintensiteten med 
företagets storlek. Små och medelstora företag i mindre länder har vanligen en högre 
exportintensitet än små och medelstora företag i större länder, men siffrorna från de senaste 
åren visar att skillnaderna minskar. 
Exportstrategi 
Det finns ingen allenarådande exportstrategi bland små och medelstora företag, utan 
exportbeteendet är vanligen en blandning av att lära sig efter hand, strategiska engagemang 
och slumpmässiga faktorer. 
40 
Kvaliteten på produkten är det som huvudsakligen avgör vid valet mellan att exportera eller 
inte, men de viktigaste faktorerna för framgång på exportmarknaderna är företagsledningens 
kunskaper och direkta engagemang på den marknaden, kort sagt aktiv export. Dessa 
egenskaper är vanligare i större företag än i mindre företag. 
Hindren för små och medelstora företag att exportera har ett nära samband med hindren för 
tillväxt och utveckling. De huvudsakliga hindren inom företaget är kapitalbrist och 
otillräckliga kunskaper hos företagsledningen. De huvudsakliga hindren utanför företaget är 
tekniska handelshinder och byråkratiska förfaranden, marknads- och distributionsrelaterade 
problem, och i de länder som ligger längre bort, höga transportkostnader och 
kommunikationsproblem. 
Offentlig upphandling 
Vikten av offentlig upphandling ökar avsevärt, men internationell upphandling har inte ökat 
nämnvärt under 1990-talet. 1993 var det endast 2% av offentliga upphandlingskontrakt som 
gick till utländska företag. Anbudsgivning i andra länder är förenad med åtskilliga problem 
för små och medelstora företag, vilka hänger samman med kulturella skillnader, 
språkproblem, otillräckliga kunskaper om marknaden och brist på resurser för 
marknadsföring. 
Europeiska ekonomiska intressegrupperingar (EEIG) 
EEIG är en intressant ny juridisk form för gränsöverskridande företagssamarbete, där 
företagen fortsätter att vara ekonomiskt och rättsligt oberoende. Antalet EEIG ökar snabbt. 
Det största antalet finns i Belgien, Frankrike och Nederländerna. De är dock till huvuddelen 
bildade bland mellanstora företag som är verksamma inom tjänstesektorn och 
tillverkningsindustrin. 
DEL II 
6. MAKROEKONOMISK MILJÖ 
I början av 1990-talet drabbades världsekonomin av en lågkonjunktur. I de sexton 
europeiska länderna sjönk tillväxten av bruttonationalprodukten från att ha legat på över 3% 
i slutet på 1980-talet till 1% 1992, och nådde 1993 en absolut bottennivå på -0,5%. 1994 
inträdde en anmärkningsvärt snabb återhämtning, som väntas fortsätta under 1995. Ett 
kraftigt uppsving inom världshandeln ligger bakom återhämtningen. I jämförelse med USA 
släpar återhämtningen i EU efter, men jämfört med Japan är återhämtningen i EU större. I 
de flesta länderna inom EU inträdde bottenläget av lågkonjunkturen 1993, med undantag 
för de anglosaxiska länderna och Danmark. Omfattningen av konjunkturnedgången 
varierade avsevärt. Länderna i södra Europa drabbades särskilt hårt, liksom Tyskland, 
Frankrike och Belgien. Investeringar och privatkonsumtion var speciellt stillastående under 
de första åren på 1990-talet, men 1994 märktes en tydlig uppgång och under 1995 väntas en 
kraftig ökning av investeringar, men bara en blygsam återhämtning av konsumtionen. 
41 
Trots att återhämtningen inom EU sker i allt snabbare takt har inflationen sjunkit till 2,5% 
(1994). Skillnaden länderna emellan inom EU vad gäller inflationen är fortfarande 
betydande, men den minskar. Inflationen är högst i länderna i södra Europa. Räntesatserna 
inom EU följde i stort sett de tyska räntorna, utom under 1992. De korta räntorna sjönk 
under 1993-1994, men de långa räntorna steg. 
Situationen på arbetsmarknaden i EU är fortfarande oroande. Från 1991 till 1994 sjönk 
sysselsättningen inom EU kraftigt till följd av lågkonjunkturen. Under 1995 väntas 
sysselsättningen öka något, men det kommer fortfarande att finnas övertalig arbetskraft 
inom företagen. Löneökningarna inom EU har legat på en låg nivå under de senaste åren. På 
grund av att produktivitetsökningen var stor under 1994 har arbetskraftskostnaderna per 
enhet sjunkit kraftigt och därigenom har prisernas konkurrenskraft förbättrats för industrin i 
EU. I jämförelse med USA och Japan ökade arbetskraftskostnaderna per enhet snabbare i 
EU under perioden 1988-1993, men under 1994 var ökningen lägst i EU. 
EU:s valutor har fluktuerat kraftigt under de senaste åren, delvis beroende på politisk 
instabilitet och statsfinansiella problem. Valutamarknaderna väntas fortsätta vara känsliga 
under 1995. 
Beträffande statliga utgifter är Sverige, Danmark, Nederländerna, Belgien, Italien och 
Norge de sex länder som har högst utgifter (i förhållande till BNP) av de sexton europeiska 
länderna (dessa sex länder förbrukar mer än 55% av BNP). I genomsnitt uppgår de statliga 
utgifterna i de sexton europeiska länderna till 51% av BNP, jämfört med 38% i USA och 
31% i Japan. Statens skatteintäkter och intäkterna från socialförsäkringarna i Europa 
uppgår till 45 % av BNP, jämfört med 34% i USA och Japan. De stora statsskulder som 
många stater inom EU har byggt upp under de senaste decennierna ger anledning till oro. 
Endast sex länder uppfyller just nu konvergenskriteriet för EMU avseende ett 
budgetunderskott på högst 60% av BNP. I Belgien, Grekland och Italien uppgår 
statsskulden till över 100% av BNP. I genomsnitt uppgår statens nettoupplåning i de tolv 
EU-medlemsstaterna till 6%. Under 1993 uppvisade Sverige och Grekland de högsta 
budgetunderskotten (båda ländernas underskott uppgick till 13% av BNP). Luxemburg är 
den enda av EU-medlemsstaterna som har överskott i sina statsfinanser. 
7. UTVECKLING AV POLITISKA ÅTGÄRDER UNDER SENARE TID SOM 
BERÖR SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
Utveckling under senare tid 
Syftet med detta kapitel är att ge en översikt över den senaste politiska utvecklingen som 
berör små och medelstora företag i Europeiska unionen. Kapitlet belyser framför allt nya 
stödåtgärder som vidtagits av de enskilda staterna. 
42 
Handlingsprogram som utformats för att stärka små och medelstora företag inbegriper stöd 
vid innovation, produktutveckling och investeringar med eget kapital, stöd vid export och 
bättre tillgång till finansiering. För att minska små och medelstora företags beroende av 
bankfinansiering har många länder introducerat system för att uppmuntra formella och 
informella investeringar i små och medelstora företag. 
På många håll är man medveten om att administrativa bördor slår relativt hårt mot små och 
medelstora företag. Statliga handlingsprogram för små och medelstora företag i Österrike, 
Belgien, Frankrike, Italien och Nederländerna ägnar särskild uppmärksamhet åt denna fråga. 
Ytterligare information om detta ges i kapitel 14. 
Ansträngningar har gjorts i samband med att utveckla de mänskliga resurserna i företagen 
(t.ex. i Danmark, Finland, Norge, Portugal och Storbritannien). Dessa utgörs huvudsakligen 
av utbildningsplaner för företagsledning och arbetstagare. 
Att inrätta system för information och service som kompletterar den interna kompetensen i 
små och medelstora företag är en särskilt betydelsefull utveckling till stöd för små och 
medelstora företag. Dessa utgörs vanligen av regionala nätverk för informationsservice, 
vilka är utformade för att vara lättillgängliga och kunna tillhandahålla tydligt policystöd till 
små och medelstora företag. Detta visar att lättillgänglig information är ett centralt behov 
för många små och medelstora företag. 
Miljöpolitik 
I de flesta länderna har betydande framsteg gjorts vad gäller miljönormer och miljöpolitik, 
men stora skillnader föreligger fortfarande mellan de längst framskridna länderna i 
miljöhänseende, särskilt de skandinaviska länderna, Österrike och Tyskland, och de länder 
som inte hunnit lika långt. Skatter och bidrag är de miljöpolitiska styrmedel som används 
mest. 
8. ARBETSMARKNAD 
Arbetsmarknaden: en överblick 
En hög och ökande arbetslöshet i nästan alla europeiska länder visar att tillgången på 
arbetskraft är stor i kvantitativa termer. Detta skulle kunna leda till slutsatsen att små och 
medelstora företags behov av arbetskraft lätt kan tillgodoses, men arbetsmarknaden 
uppvisar en ökande uppdelning, vilket medför att det här mönstret med ett generellt 
överskott bryts. 
43 
Kunskapsbrist och rekryteringsproblem 
Ett stort utbud av arbetskraft i kvantitativa termer betyder inte att företag har tillgång till ett 
tillräckligt utbud av arbetskraft i kvalitativa termer. Detta kapitel visar att små och 
medelstora företag i de flesta europeiska länderna har upplevt betydande kunskapsbrister 
inom ett flertal sektorer och yrken, både kvantitativt och kvalitativt, 
Samtidigt rapporterar små och medelstora företag på det hela taget inte att allvarliga 
problem uppstått på grund av dessa kunskapsbrister. Det har t.ex. inte lett till minskad 
produktion på kort sikt. Å andra sidan kan dessa problem leda till att små och medelstora 
företags framtida konkurrenskraft och ökning av sysselsättning och produktion hämmas på 
lång sikt. 
Orsaken till dessa kunskapsbrister kan ligga hos faktorer utanför företagen; det kan t.ex. 
bero på att utbildningssystemet inte kan förse arbetsmarknaden med en tillräcklig reserv av 
högt utbildad, eller adekvat utbildad, arbetskraft. Men kunskapsbristen kan också bero på 
interna brister; inom små och medelstora företag tar man t.ex. ofta inte tillvara på 
personalens kunskaper i tillräcklig omfattning, t.ex. utnyttjas sällan alla möjligheter i 
samband med kurser för yrkesutbildning. 
Huruvida höga nivåer i arbetlöshetsunderstödet innebär problem eller inte för små och 
medelstora företag när de ska täcka sitt behov av arbetskraft är en viktig och aktuell fråga. 
Även om det är stora skillnader i ersättningsnivåerna mellan de olika europeiska länderna 
finns inga belägg för ett samband mellan en hög ersättningsnivå (arbetslöshetsunderstöd i 
procent av tidigare inkomster) och de rekryteringsproblem som finns inom små och 
medelstora företag. 
Arbetsmarknadspolitik 
Mycket stora skillnader föreligger vad gäller hur mycket pengar de enskilda länderna lägger 
ned på aktiv arbetsmarknadspolitik. Utgifterna för aktiv arbetsmarknadspolitik i procent av 
BNP varierar från omkring 1% i Luxemburg till nästan 7% i Finland. 
Flertalet arbetsmarknadspolitiska åtgärder är inte utformade speciellt för små och 
medelstora företag, men det finns några som är särskilt intressanta för små och medelstora 
företag. 
I samtliga länder ingår utbildningsverksamhet i de aktiva arbetsmarknadspolitiska 
åtgärderna, men insatserna för denna typ av åtgärder är särskilt omfattande i Tyskland och 
Sverige. Aktiva åtgärder inbegriper även lönebidrag vid anställning av vissa målgrupper av 
de arbetslösa, t.ex. ungdomar eller långtidsarbetslösa. I Belgien, Frankrike och Tyskland är 
det framför allt små och medelstora företag som tar dessa system i anspråk. Samtliga länder 
har också genomfört bidragssystem till arbetslösa som startar företag. 
Slutligen diskuteras också två intressanta danska och franska initiativ som syftar till att 
stärka yrkeskompetensen i små och medelstora företag. 
44 
9. KAPITAL OCH FINANSIERING 
Informationsluckor på marknaden för små och medelstora företag 
Bankerna framför klagomål på att de inte far tillräcklig information om små och medelstora 
företag. Allmän ekonomisk information är ofta sporadisk, eller inte tillräckligt detaljerad, 
men det är för dyrt för finansinstituten att själva inhämta och analysera information av denna 
omfattning. Små och medelstora företag i sin tur är, av konfidentiella skäl, snarast motvilliga 
att ge detaljerad information till finansinstitut och även på grund av att de helt enkelt inte 
kan ta fram information av hög kvalitet. Av den anledningen bygger banker upp egna 
databaser och inhämtar, som ett komplement, information från specialiserad 
informationsservice, t.ex. från företagsdatabaser med information om olika företags 
årsredovisning. Modeller för kreditvärding etableras i ökande omfattning inom EU, men 
dessa är inte särskilt användbara för små och medelstora företag eftersom bedömningen 
främst anses vara ett bra medel för företag som ger ut obligationer, vilka är sällsynta bland 
små och medelstora företag. Det är mycket viktigt med en långsiktig relation mellan de 
enskilda små och medelstora företagen och deras banker för att det ska bli lättare för 
banken att bedöma företagets finansiella styrka och kapitalbehov. 
Kreditlösningarnas lämplighet 
Banker står för majoriteten av små och medelstora företags externa finansiering. Bankernas 
system för att gå in med finansiering av små och medelstora företag har alltid karakteriserats 
av en kortsiktig inställning, med lån mot säkerhet och en obenägenhet till riskinvesteringar. 
Små företag måste också vanligtvis betala en högre räntesats än deras större medaktörer. 
Av den anledningen har nästan alla stater genomfört ett brett spektrum av olika 
handlingsprogram för att stödja små och medelstora företag med extern finansiering, t.ex. 
genom ett lånegarantisystem eller genom att stimulera upprättandet av ömsesidiga 
garantisystem. 
Finansiering med eget kapital 
Traditionellt är små företag väldigt oberoende och därför är de mycket motvilligt inställda 
till aktier och andra ägarandelsbevis. Regeringarna i många länder försöker förbättra 
tillgången på eget kapital för små och medelstora företag, vilket kan göras genom tillgång 
till både informellt och formellt riskvilligt kapital. Informellt riskvilligt kapital har stimulerats 
genom att t.ex. dubbelbeskattning undviks. Ett av de största problemen när det gäller 
formellt riskvilligt kapital är att företag som tillhandahåller riskvilligt kapital främst 
investerar i större företag och undviker nystartade företag. Anledningen till detta är de stora 
risker och det tidskrävande arbetet som sådana investeringar medför, kombinerat med den 
låga likviditeten i nystartade företag. Vissa regeringar har försökt lösa dessa problem, 
exempelvis i Grekland och Portugal där statliga myndigheter tillhandahåller instrument för 
medfinansiering, för att uppmuntra kapitalägare att våga satsa. 
För att minska några av de problem som uppstår med extern finansiering i små och 
medelstora företag har några länder inrättat sekundära börsmarknader. Dessa experiment 
har dock i regel inte visat sig framgångsrika, utan resulterat i låga nivåer eget kapital och ett 
begränsat intresse från investerare. 
45 
Företagsledningens kunskaper 
Små och medelstora företag förses inte med tillräcklig information om tillgängliga finansiella 
instrument, men ibland är också företagsledningens egna kunskaper otillräckliga när det 
gäller att handskas med finansiella frågor. Denna situation har emellertid förbättrats av att 
möjligheterna till utbildning utvecklats. 
10. INFRASTRUKTURER 
Små och medelstora foretag och fysiska infrastrukturer 
Skapandet av ett verkligt transeuropeiskt nät av infrastrukturer utgör ett viktigt mål mot 
bakgrunden av genomförandet av den inre marknaden. Det bör medföra positiva effekter för 
Europas små och medelstora företag inte bara på grund av de möjligheter att nå 
underleverantörer som detta innebär, utan också därför att det kan påverka deras 
konkurrensförmåga. 
Beträffande den nuvarande omfattningen av infrastrukturer i vägar, järnvägar och telefoni 
bör det påminnas om att de europeiska länderna ställs inför olika problem beroende på den 
nivå av ekonomisk utveckling som uppnåtts. Medan de inte så långt framskridna länderna 
har klara brister i infrastrukturerna, både i kvalitativa och kvantitativa termer, har de långt 
framskridna länderna problem med överetablering, särskilt vad gäller vägnätet. För 
närvarande närmar sig länderna varandra alltmer på dessa tre områden. 
Uppmärksamhet bör ägnas åt det faktum att infrastrukturer är ett nödvändigt, men inte 
tillräckligt, villkor för ekonomisk utveckling, och i synnerhet för utvecklingen av små och 
medelstora företag. De negativa effekter som nya infrastrukturer kan medföra bör också 
analyseras. 
Små och medelstora foretag och kommunikations- och informationsteknik 
Revolutionen inom informationsteknologin och "elekroniska motorvägar" är redan ett 
faktum, och denna utveckling kommer att fortsätta i framtiden och därmed förändra både 
sättet att leva och arbeta i hela Europa. 
Små och medelstora företag kan redan vinna stora fördelar med de möjligheter som erbjuds 
av ny telekommunikationsteknik, även om stora företag för närvarande verkar utnyttja dessa 
i större omfattning. Det bör noteras att kostnaderna för att introducera och använda dessa 
tjänster under ett första skede samt bristande kunskaper internt i små företag utgör hinder 
för användningen i små och medelstora företag. 
Fallstudier i olika europeiska länder visar trots detta att det finns stora möjligheter för små 
och medelstora företag med ny och redan existerande telekommunikationsteknik. Länder i 
södra Europa skulle kunna dra nytta av de erfarenheter som länderna i norra Europa har 
gjort i samband med introduktion och användning av nya informationsprodukter och -
tjänster. 
46 
Sammantaget erbjuder distansstudier, distansarbete, elektronisk upphandling och 
telematiska nätverk en mängd möjligheter för små och medelstora företag. Detta inbegriper 
tillgång till olika informationstjänster on-line, utbyte av information med huvudleverantörer 
och skötsel av bankkonton. 
11. TEKNIK OCH INNOVATION 
Små och medelstora företags bidrag till innovation 
Detta kapitel visar att små och medelstora företag spelar en stor roll för förnyelse. Det finns 
starka belägg för att detta är sant både vad gäller högteknologi och traditionell industri. 
Inom traditionell industri litar innovativa små och medelstora företag huvudsakligen på 
tillförsel utifrån såsom tekniska förändringar införlivade i utrustning samt tillämpning av 
teknik som utvecklats inom andra sektorer. Av detta framgår att små och medelstora 
företag kan vara innovatörer trots att dt; kanske inte själva utför den formella forskningen 
och utvecklingen. Detta förändrar den gängse bilden av det innovativa bidraget från länder 
som Italien eller Spanien, vilka har ett stort antal små och medelstora företag inom 
traditionell industri, men låga nationella utgifter för forskning och utveckling i proportion 
till BNP. 
Små och medelstora foretag, innovation och företagsklimatet 
Beträffande företagsklimat stödjer fallstudier i flera europeiska länder slutsatsen att en 
geografisk koncentration av små och medelstora företag som tillhör samma industrisektor 
har positiv effekt för innovation. Dessa s.k. industriella distrikt spelar en särskilt 
betydelsefull roll inom de traditionella industrierna i Italien, Spanien och Österrike, medan 
det i andra länder som Storbritannien är forskningsbyar som möjliggör att högteknologiska 
små och medelstora företag kan stärka sina förbindelser med de vetenskapliga 
infrastrukturerna. Medan traditionella industriella distrikt kan vara etablerade sedan lång tid 
tillbaka och ett resultat av "naturliga" ekonomiska processer, är forskningsbyar en nyare 
företeelse och beroende av genomtänkt politisk intervention. 
Nationella handlingsprogram för teknik 
De flesta europeiska länderna har genomfört åtgärder, både på nationell och regional nivå, 
som har som mål att stimulera innovation och tekniska kunskaper i små och medelstora 
företag. De styrmedel som används inbegriper incitament på skattesidan, bidrag för 
forskning, utveckling och innovation samt stöd för spridning av ny teknik. Frankrike och 
Tyskland är två länder med mycket utvecklade politiska handlingsprogram för ny teknik. 
Små och medelstora foretag och europeiska program för forskning och teknisk 
utveckling 
Europeiska program för forskning och teknisk utveckling spelar en särskilt betydelsefull roll 
i de inte så långt framskridna länderna, och i regel blir dessa program alltmer tillgängliga för 
små och medelstora företag. Det bör emellertid understrykas att senare europeiska program 
för forskning och teknisk utveckling fortfarande är mer relevanta för högteknologiska små 
och medelstora företag och stora företag, än för små och medelstora företag inom 
traditionell industri. 
47 
12. UTBILDNING OCH FÖRETAGANDE 
Utbildning i de europeiska länderna 
Jämfört med länderna i norra Europa har länderna i södra Europa fortfarande en lägre andel 
av befolkningen med hög utbildning, men dessa skillnader kommer troligtvis att minska i 
framtiden eftersom nästan alla länder för närvarande erbjuder ungdomar samma möjligheter 
till utbildning. 
Beträffande andelen studerande består skillnaderna länderna emellan till största delen av den 
procentuella andelen studerande i högre utbildning (från 4% i Portugal till 10% i Finland). 
Det är också i den högre utbildningen som könsskillnader finns. Vanligtvis deltar kvinnor 
oftare i högre utbildning som inte är universitetsbaserad, medan det finns fler män i 
universitetsbaserad utbildning. Dessutom deltar män i högre utsträckning än kvinnor i 
kurser med inriktning på vetenskap och teknik. 
Nivå på utbildning, beteende och prestationsförmåga hos företagare 
I alla de länder där tillgänglig statistik finns framkommer att företagare och nyföretagare 
uppvisar en högre utbildningsnivå än genomsnittet av arbetskraften, men de flesta har ingen 
specifik utbildning i att driva företag. 
I synnerhet har nyföretagare inom innovation och högteknologi i allmänhet en högre 
utbildning är den genomsnittlige nyföretagaren. 
Detta kapitel visar också att överlevnadsgraden för företag inom vissa sektorer är högre om 
nivån på företagarens utbildning är högre. Det kan bero på att dessa nyföretagare tenderar 
att vara bättre förberedda. 
Vidare finns direkta samband mellan nivån på företagarens utbildning och företagets utsikter 
att expandera, tendensen att skapa kontakter och sannolikheten för export. 
Inställningen till företagande inom utbildningsväsendet 
Utbildning har en potential att främja entreprenörsanda och det finns goda skäl till varför 
den bör göra det. För det första är små och medelstora företags socioekonomiska betydelse 
vedertagen inom utbildningen. För det andra är man där medveten om att företagande kan 
stimuleras genom att olika kunskaper och färdigheter för företagande utvecklas. För det 
tredje visar studerande och akademiker ett ökande intresse för företagande. Och slutligen 
skulle ett samarbete med små och medelstora företag kunna göra att utbildningssystemet 
uppmärksammar företagande i större utsträckning. 
48 
Det finns dock ett antal hinder som måste övervinnas. För det första är utbildningen för 
teoretisk och inte tillräckligt anpassad till affärslivet eller små och medelstora företag. För 
det andra är utbildningen inte tillräckligt tvärvetenskaplig i sin inriktning. För det tredje 
läggs tonvikten i alltför liten omfattning på utveckling av de personliga kunskaper som 
efterfrågas i affärslivet, och i synnerhet på ledningen inom små företag. För det fjärde ägnar 
utbildningen i allmänhet alltför mycket uppmärksamhet åt stora institutioner och 
löntagarkultur än åt små och medelstora företag eller företagande. Och slutligen är lärarna 
inte tillräckligt insatta i företagande och små och medelstora företag. 
13. RATTSLIGA FÖRUTSÄTTNINGAR 
Juridiska former 
I regel är företagens olika juridiska former i stora drag liknande i samtliga europeiska 
länder. Enskilda näringsidkare finns i de flesta länderna (utom i Luxemburg och Sverige) 
och är den juridiska form som används mest av egenföretagare samt i affärsverksamhet 
inom detaljhandeln och i tjänstesektorn. Statistik över de juridiska formerna visar dock att 
det finns viktiga skillnader mellan de europeiska länderna. 
Medan enskilda näringsidkare är mycket dominerande i Portugal, Spanien, Grekland och 
Tyskland står aktiebolag och andra bolag med begränsat ägaransvar för en stor andel av 
affärsverksamheten, inbegripet småföretag, i Sverige, Luxemburg, Norge, Storbritannien, 
Frankrike, Finland, Belgien och Nederländerna. Handelsbolag är mycket viktiga i 
Storbritannien, Italien, Finland, Österrike, Grekland, och i mindre omfattning i Sverige och 
Nederländerna, men de intar inte en framträdande plats i de andra länderna. För fem länder 
(Frankrike, Nederländerna, Spanien, Österrike och Sverige) finns statistik på juridisk form i 
förhållande till storleksklass. I alla dessa länder, med undantag för Sverige, består 
majoriteten av mikroföretagen av enskilda näringsidkare. Andelen enskilda näringsidkare 
minskar i takt med att företagets storlek ökar. De flesta företag med fler än tio anställda är 
aktiebolag och andra bolag med begränsat ägaransvar eller börsnoterade aktiebolag. 
Frånsett juridisk form efter storlek och sektor finns två områden med viktiga skillnader 
mellan de europeiska länderna, nämligen graden av beskattning av vinster och kapitalkrav 
för bolag. Dessa faktorer bidrar till att förklara varför olika juridiska former föredras i de 
olika medlemsstaterna. Det är t.ex. tydligt att om en skillnad finns mellan storlek på 
inkomstbeskattning och storlek på bolagsskatt, och denna skillnad är till klar förmån för den 
senare, kommer detta att uppmuntra löretagen att ha en juridisk form med begränsat 
ägaransvar. Andra viktiga faktorer såsom socialförsäkringssystemet kan också förklara valet 
av en juridisk form med begränsat ägaransvar. 
49 
Normer 
Trots att graden av genomförande av europeiska normer och standardiseringar är hög i de 
flesta länderna är små och medelstora företag fortfarande skeptiska och felunderättade om 
harmoniseringsprocessen och de fördelar den medför. Det bör dock påpekas att denna 
process troligen är till störst fördel för stora företag i de stora, långt framskridna länderna. 
Kvalitetssäkring 
En stor andel av små och medelstora företag i Europa intar fortfarande en motvillig 
inställning till certifiering för kvalitetssäkring. Små och medelstora företag "drivs" oftare till 
ISO-certifiering än att det sker på frivillig basis. Hinder utgör dessutom de kostnader och 
den tid som krävs, den minskade flexibiliteten och alla de administrativa bördorna för 
certifieringen i små och medelstora företag. Trots att kostnaden för certifieringen ökar i 
förhållande till företagets storlek är kostnaden per anställd större bland små och medelstora 
företag än för stora företag. 
DELHI 
14. ADMINISTRATIVA BÖRDOR 
Administrativa bördor definieras som "obligatoriska administrativa rutiner på grund av 
lagstiftning, vilka företag är förpliktade att utföra". 
I andra kapitlet särskiljs de viktigaste lagstiftningsområden som skapar administrativa 
bördor för företag, och dessa är lagstiftning som berör alla företag (bördor för att "vara ett 
företag") och anställningssrelaterad lagstiftning (börda för att "ha anställda"). 
Studien visar att administrativa bördor som uppstår av att "vara ett företag" ger upphov till 
mellan 60 och 70% av alla administrativa bördor. Områdena för bolagsbeskattning, 
utdelningsbeskattning, skatt på intäkter, årsbokslut, mervärdesskatt och punktskatter ger 
upphov till den största andelen av dessa administrativa bördor. 
Administrativa rutiner som uppstår av att ha anställda ger upphov till mellan 30 och 40% av 
den totala mängden administrativa bördor. Det är framför allt lönebeskattning och 
inbetalning av sociala avgifter som ger upphov till de flesta av dessa bördor. 
Trots att det är sällsynt med forskning om administrativa bördor inom medlemsstaterna har 
det varit möjligt att uppskatta den totala kostnad som uppstår för privata företag utanför 
den primära sektorn på grund av obligatoriska administrativa rutiner. Den totala kostnaden 
för administrativa bördor för företag i Europa uppskattas till mellan 3 och 4% av BNP per 
år, vilket är mellan 180 och 230 miljarder ecu per år. 
50 
De totala kostnader som uppstår på grund av obligatoriska administrativa rutiner är högre i 
stora företag än i små och medelstora företag. Kostnaderna per anställd är emellertid högre i 
små och medelstora företag. 
På europeisk nivå liksom i de enskilda medlemsstaterna tas initiativ för att reducera de 
administrativa bördorna för företag. 
De viktigaste strategierna, handlingsprogrammen och åtgärderna på Europanivå för att 
minska de administrativa bördorna omfattar förbättring av information och rådgivning, 
ersättning och förenkling av gällande lagstiftning, och beaktande av eventuella 
administrativa bördor i samband med ny lagstiftning. 
På nationell nivå använder man i olika länder olika strategier, handlingsprogram och 
åtgärder för att minska administrativa bördor. I Belgien och Grekland koncentrerar man sig 
t.ex. på att förenkla blanketter och kraven på rapportering. I Finland och Norge fokuseras 
på administrativa rutiner och de institutioner som bearbetar informationen. I Portugal, 
Sverige och Storbritannien ersätts gällande lagstiftning av ny lagstiftning, som minskar de 
obligatoriska administrativa rutiner sorn krävs av företagen. Och i Nederländerna och 
Storbritannien riktas uppmärksamhet mot de eventuella administrativa bördor som orsakas 
av ny lagstiftning. 
15. FÖRETAGSTJANSTER 
Företagstjänster definieras som tjänsteverksamhet där produkten i huvudsak köps av 
företag. Dessa tjänster är mellanprodukter eller bidrar till produktionsprocesser i andra 
branscher. De inbegriper företags- och yrkesmässiga tjänster, finansiella tjänster, 
försäkringstjänster och mäklartjänster. 
Små och medelstora företag verkar i ett mycket konkurrenspräglat klimat; ianspråktagande 
av företagstjänster är en avgörande faktor för deras konkurrenskraft när det gäller att främja 
tillgång till teknisk information, produktutveckling och innovation i tillverkningsprocessen, 
ökning av export, och för att förbättra marknadstillträde. Små och medelstora företags 
efterfrågan på externa tjänster är dock koncentrerad till de mest traditionella tjänsterna som 
bokföring. Bland små och medelstora företag förefaller efterfrågan på andra företagstjänster 
som marknadsföring och utbildning fortfarande vara relativt liten. En viktig anledning till 
detta är att företagsledare och företagare i små och medelstora företag ofta inte kan 
identifiera problemområden som skulle kunna hanteras bättre genom användningen av 
externa tjänster, samt att de inte är medvetna om i vilken omfattning sådana tjänster finns att 
tillgå. En annan anledning kan vara att många tjänster har utvecklats för att tillmötesgå 
kraven från stora företag, och att de inte är utformade på ett sådant sätt att mindre företag 
kan använda sig av dem. 
51 
Små företag kännetecknas av att tjänster i hög grad är tillgängliga internt inom företaget; 
tjänsterna utförs ofta av företagaren själv, eller informellt genom hans personliga kontakter. 
Efterfrågan på externa företagstjänster är större bland medelstora företag, vilka i större 
utsträckning kan samverka med externa producenter och lättare kan kosta på sig dessa 
tjänster. Stora företag har råd att anpassa interna tjänster till det egna specifika behovet, 
men de utvecklar även synergieffekter genom att rutintjänster tillhandahålls internt medan 
specialisttjänster efterfrågas externt. Graden av internt tillhandahållande kombinerat med 
externt är därför högst bland stora företag. 
Företagstjänster står för omkring 11% av Europas totala privata sysselsättning utanför den 
primära sektorn. Inom företagstjänster har tjänsteföretag som säljer sina tjänster till andra 
företag vanligen den högsta andelen av sysselsättningen. Tillhandahållandet av dessa tjänster 
domineras av små och medelstora företag i samtliga länder. Bank- och försäkringstjänster 
domineras dock av stora företag. 
Mellan 1988 och 1994 har företagstjänster visat den högsta genomsnittliga ökningen per år 
av alla sektorer vad gäller sysselsättningen, en ökning strax under genomsnittet vad gäller 
producerat mervärde och den sämsta utvecklingen vad gäller produktiviteten. Beträffande 
sysselsättningen visade mikroföretag inom företagstjänster den högsta genomsnittliga 
ökningen, därefter kom små företag. 
I en del länder är koncentrationen av företagstjänster ovanligt hög i de mest utvecklade 
regionerna samt i de centrala områdena med de största städerna. Det beror delvis på 
tillgänglighet till stödjande infrastrukturer, möjligheter till personliga kontakter, 
tillgänglighet till kvalificerad personal, och på den status som lokaliseringen i de centrala 
områdena medför. De områden som har den största ökningen av företagstjänster är dock 
ofta sådana som ligger strax utanför de största tätorterna, där folktäthet och hyror är lägre 
men kundunderlaget fortfarande finns inom nära räckhåll. 
Det förefaller inte finnas några tydliga allmänna strategier för att utveckla den här typen av 
tjänster i något land, men åtskilliga handlingsprogram har inneburit en stimulans för både 
tillgången och efterfrågan på dessa tjänster. Offentliga myndigheter utformar även nya 
riktlinjer som, genom teknisk utveckling och tillhandahållande av tjänster, syftar till att 
förbättra kvaliteten på det lokala klimatet där små och medelstora företag verkar. 
16. HANTVERKSSEKTORN 
Utmärkande egenskaper 
Hantverksföretag karakteriseras av en mycket arbetsintensiv produktion, och av att denna 
sker i liten skala men med en relativt stor proportion av högt kvalificerade arbetstagare. De 
är vanligtvis oberoende, där ägande kombineras med företagsledning, och det finns vanligen 
en nära anknytning mellan företaget och familjen. 
52 
Betydelse 
På europeisk och nationell nivå uppmärksammas alltmer hantverkssektorns betydelse för 
ekonomisk stabilitet, som basen för yrkeskunnande och som en källa för nyföretagande. I 
hur hög grad de olika medlemsstaterna uppmärksammar hantverkssektorn skiljer sig dock 
länderna emellan. Detta är en av anledningarna till att tillgången på statistiskt material 
varierar. Även i de länder där stor uppmärksamhet ägnas åt hantverk och där hantverk är 
definierat i lagstiftningen, kan det statistiska materialet vara knapphändigt eftersom 
definitionen ofta är yrkesorienterad, medan vanlig ekonomisk statistik är sektorsorienterad. 
Mot en gemensam definition 
För att möjliggöra Europatäckande statistiska mätningar har åtgärder vidtagits för att 
utveckla jämförbar statistik över medlemsstaterna. I Observationsorganets andra årsrapport 
gjordes ett första försök att utveckla en gemensam beskrivning av hantverksdominerade 
sektorer, vilken skulle möjliggöra rimliga jämförelser mellan länderna. Svårigheten att 
jämföra ländernas statistik över hantverk blev faktiskt en viktig fråga under förberedelserna 
för Berlinkonferensen angående hantverk. Kommissionen organiserade en förkonferens om 
hantverksstatistik i juni 1994 i Göttingen och en förberedande konferens om definitioner av 
hantverk och statistik över hantverk i september 1994 i Rom. Under konferensen i Berlin i 
september 1994 kom man slutligen fram till att utvecklingen av jämförbar statistik om 
hantverkssektorn bör fortsätta framöver. 
11 an t verkssektorn och konferensen i Berlin 
Resultaten från de tolv förkonferensen la som föregick Berlinkonferensen ledde till "Ett 
sammandrag av de tolv förkonferenserna", som kommissionen använde för 
diskussionsunderlaget "Hantverkssektorn och små företag". Ämnen av stort intresse för 
hantverkssektorn och små företag diskuterades, problem listades och rekommendationer 
framfördes. 
Mot en adekvat politik 
Sedan den första Konferensen om hantverkssektorn i Avignon har kommissionen lagt fram 
det Integrerade programmet för små och medelstora företag och hantverkssektorn, med nya 
infallsvinklar som syftar till att främja ömsesidiga konsultationer och utbyte av erfarenheter 
mellan medlemsstaterna, och även till att med gemensamma ansträngningar förbättra 
företagsklimatet för företagen. De hjälpmedel som står till buds för hantverksföretag och 
små företag vad gäller information, finansiering och utbildning är fortfarande otillräckliga 
lör att företagen i full utsträckning ska kunna dra nytta av de åtgärder och program som 
redan finns. Observationsorganets andra årsrapport ställde upp problemen och gjorde 
rekommendationer. Berlinkonferensen gjorde senare samma sak. 
53 
Huvudpunkterna i den andra årsrapporten liknade Berlinkonferensens huvudpunkter, och 
avsåg ett uppmärksammande av de vanligaste problemen som små företag och 
hantverksföretag ställs inför. Båda efterlyste. 
en gemensam europeisk identitet för hantverksföretag och små företag, samt behovet 
av att öka kunskaperna om hantverksföretagens roll och betydelse för ekonomin med 
hjälp av detaljerade studier och analyser av denna sektor, 
en ändamålsenlig utbildningspolitik, anpassad till praktisk affärsverksamhet med fortsatt 
utbildning efter avslutad hantverksutbildning och internationellt utbyte av erfarenheter 
och praktikanter, 
harmonisering av lagstiftning, beskattning, och administrativa och sociala förpliktelser, 
lättare tillgång till finansiering, med liknande villkor i alla medlemsstater, 
en stimulans av handelssammanslutningar för ett ökat samarbete på nationell och 
internationell nivå 
DEL IV 
17. MARKNADSOBSERVATÖR FÖR SMÅ OCH MEDELSTORA FÖRETAG 
PÅ DEN INRE MARKNADEN 
Under perioden 1988-1994 var ökningen av sysselsättning i små och medelstora företag 
visserligen större jämfört med stora företag, men dock nedslående med tanke på att 
förädlingsvärdet i små och medelstora företag ökade avsevärt mycket fortare än 
sysselsättningen. Ökningen av förädlingsvärdet i små och medelstora företag har skett 
genom produktivitetsökningar, vilket leder till iakttagelsen att det visserligen inte har skett 
en tillväxt i små och medelstora företag utan att det skapats nya arbetstillfällen, men att 
tillväxten i små och medelstora företag inte har varit särskilt sysselsättningsintensiv. 
Den analys som gjorts av marknadsobservatören för små och medelstora företag på den inre 
marknaden (SIMM) pekar på att denna sysselsättningsintensiva tillväxt delvis kan förklaras 
av två faktorer, nämligen olämpliga traditionella arbetsmarknadspolitiska åtgärder som 
tvingar småföretagare att "välja" ett arbetskraftsextensivt tillväxtmönster på grund av 
existerande rekryteringsproblem, och det faktum att små och medelstora företag i allt större 
utsträckning verkar på globala och exponerade marknader, snarare än på inhemska och 
skyddade marknader. 
SIMM påpekar att företagsklimatet som små och medelstora företag måste verka inom 
alltmer sammanfaller i de tolv EU-medlemsstaterna. Beträffande statliga åtgärder 
sammanfaller fiskal- och penningpolitik alltmer, medan arbetsmarknadspolitiken inom EU i 
allt större utsträckning går åt olika håll. Vad gäller de allmänna marknadsvillkoren i de tolv 
EU-medlemsstaterna har medlemsstaternas styrka och välstånd närmat sig varandra under 
perioden 1988-1994, något som även gäller för kapital- och arbetsmarknaderna och 
nationella ansträngningar för teknologi och förnyelse. 
Små och medelstora företags dynamik har också närmat sig och även lönsamheten, men små 
och medelstora företags resultat (vad gäller förädlingsvärde, sysselsättning och export) har 
alltmer gått åt olika håll under perioden 1988-1994. Detta beror huvudsakligen på 
avvikande mönster hos små och medelstora företag i Italien och Storbritannien. 
54 
I regel har företagsklimat, företagens dynamik och resultat för små och medelstora företag i 
de fyra EFT A-staterna alltmer kommit att likna de tolv EU-medlemsstaternas under 
perioden 1988-1994. Avståndet mellan de tolv EU-medlemsstaterna och de fyra EFTA-
staterna är trots detta avsevärt. 
Inom SIMM har några analyser utförts för att förklara små och medelstora företags resultat 
i relation till företagsklimatet och därmed ökat SIMM:s praktiska nytta för de politiskt 
ansvariga. 
I analysen dras slutsatsen att statliga åtgärder, framför allt fiskal- och penningpolitik, spelar 
en avgörande roll för att stimulera små och medelstora företags resultat, nuvarande 
arbetsmarknadspolitiska åtgärder är inte väl anpassade för små och medelstora företags 
behov, och statliga åtgärder för forskning och utveckling förefaller nästan uteslutande vara 
inriktade på sektorn för stora företag. Dessa kan till och med tränga ut småskaliga 
produktionsmetoder. 
Relationerna på arbetsmarknaden har inte påverkat små och medelstora företags resultat. 
Slutligen ger SIMM några preliminära slutledningar vad gäller utvecklingen av kvaliteten på 
företagsklimatet, ur små och medelstora företags synvinkel, och närmandet av de tolv EU-
medlemsstaterna till varandra. En analys av företagsklimatet gav resultatet att detta har 
förbättrats under perioden 1988-1994, åtminstone vad gäller små och medelstora företags 
resultat, och det finns också belägg lör att tillnärmningen av företagsklimatet i EU-
medlemsstaterna har haft en positiv effekt på små och medelstora företags resultat. 
18. STRATEGIFRÅGOR 
I de tidigare rapporterna ägnades mycket uppmärksamhet åt att rekommendera 
handlingsprogram med syfte att stimulera tillväxten i små och medelstora företag och 
hantverksföretag, och att skapa nya arbetstillfällen. I denna rapport handlar strategifrågorna 
om det grundläggande förhållandet mellan små och medelstora företags resultat, hur 
marknaderna fungerar, och företagsklimatet i ett mer enat Europa. 
Dessa strategifrågor avser i huvudsak den övernationella europeiska strategin, men de kan 
även vara användbara och utgöra en referens för utformningen av strategier på nationell och 
regional nivå. 
Konkurrensen på marknaderna verkar skilja sig markant för varje enskild sektor och varje 
enskilt land, vilket framgår av de siffror för inträde, utträde, och överlevnad som 
presenterats. Dessa skillnader vad gäller konkurrens, eller hur marknaderna fungerar, både 
påverkar och påverkas av små och medelstora företags ekonomiska position. 
Avregleringen av gränshandeln har följts av en stark tendens till en mer grundlig avreglering 
av marknader, både på nationell nivå och på den övernationella Europanivån. 
55 
Dessa avregleringsåtgärder, som har till syfte att undanröja stelheter inom 
affärsverksamheten, koncentreras huvudsakligen på att förbättra marknadernas sätt att 
fungera. Ett skapande av ökad konkurrens på lokala, nationella och internationella 
marknader förväntas öka företagssektorns konkurrenskraft på världsmarknaderna. 
Följaktligen kommer detta att leda till ökade möjligheter för näringsidkare, och till ökade 
möjligheter för att fler arbetstillfällen skapas. 
En välbalanserad strategi för att utforma handlingsprogram på områdena för avregleringar 
och konkurrens bör eftersträvas. 
En konflikt mellan å ena sidan dessa handlingsprogram som leder till att hindren för inträde 
reduceras, och strategier som är inriktade på att bilda större enheter å andra sidan, bör tas 
under noggrant övervägande i samband med det övergripande målet att fa marknaderna att 
fungera på bästa sätt. Sådana politiska strategier bör stimuleras som avser att sänka de 
artificiella hindren för inträde, vilka statsmakterna har skapat i ett försök att skydda redan 
existerande företag, i stället för att försöka fa marknaderna att fungera på bästa sätt. 
För att skapa ett gynnsammare företagsklimat där små och medelstora företag kan etableras, 
överleva och växa (och på så sätt skapa arbetstillfällen) bör mer uppmärksamhet ägnas åt 
den juridiska ramen inom vilken små och medelstora företag måste verka, tillgängligheten 
till och användningen av moderna infrastrukturer, de administrativa bördorna för små och 
medelstora företag, tillgängligheten och användningen av företagstjänster, och 
tillhandahållandet av utbildning för företagsledning och företagare. 
En särskild strategi bör skapas för att rikta uppmärksamhet mot frågan om administrativa 
rutiner och deras effekter för affärsverksamhet. En utveckling av lämpliga strategier för att 
minska effekterna av administrativa rutiner för företag, och framför allt för mikroföretag 
och små och medelstora företag förespråkas. Ett mer samlat agerande bör stimuleras genom 
utbytet av de erfarenheter som olika enskilda medlemsstater gjort. 
Instrument för att förbättra denna situation inbegriper utvecklingen av en objektiv och 
jämförbar indikator för administrativa bördor. En sådan indikator skulle kunna användas 
som referens för beslutsfattare när de utformar nya riktlinjer. 
Användningen av ny teknik såsom elektroniskt datautbyte (EDI) och relativt nya 
organisatoriska idéer för uppbörd av sociala avgifter, är exempel på områden som bör 
stimuleras för att bidra till att minska bördorna i samband med administrativa rutiner. 

ISSN 1024-4506 
KOM(95) 526 slutlig 
DOKUMENT 
SV 08 
Katalognummer : CB-CO-95-570-SV-C 
ISBN 92-77-95413-2 
Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer 
L-2985 Luxemburg