Gemensam ståndpunkt (EG) nr 6/2002

antagen av rådet den 23 oktober 2001

inför antagandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr .../2002 om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 881/92 och (EEG) nr 3118/93 i syfte att införa ett förartillstånd

(2002/C 9/03)

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 71 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(3), och

av följande skäl:

(1) Enligt förordning (EEG) nr 881/92(4) krävs det ett gemenskapstillstånd, det vill säga ett enhetligt dokument, för internationella godstransporter på väg.

(2) Avsaknaden av ett enhetligt dokument av samma typ som intygar att föraren har befogenhet att framföra transportfordon som omfattas av ett gemenskapstillstånd, det vill säga sådana internationella transporter som avses i förordning (EEG) nr 881/92 och sådant cabotage som definieras och avses i förordning (EEG) nr 3118/93(5), hindrar medlemsstaterna från att kontrollera huruvida förare från icke-medlemsländer är lagligt anställda eller lagligt står till förfogande för det transportföretag som ansvarar för transporten.

(3) Följaktligen bör ett förartillstånd införas och tillämpningsområdet för denna förordning bör begränsas så att endast förare som är medborgare i icke-medlemsländer omfattas. Beslut om en eventuell utvidgning av förordningen bör fattas senare på grundval av kommissionens utvärdering.

(4) Den här förordningen påverkar inte medlemsstaternas och gemenskapens lagar och andra författningar om arbetstagares rörlighet, hemvist och tillträde till en verksamhet.

(5) Omöjligheten att kontrollera huruvida förare är lagligt anställda eller lagligt står till förfogande utanför den medlemsstat där transportföretaget är etablerat, har lett till en marknad där förare från icke-medlemsländer ibland anställs olagligt enbart för att utföra internationella transporter utanför den medlemsstat där transportföretaget är etablerat i syfte att bryta mot den nationella lagstiftningen i den etableringsmedlemsstat som utfärdat transportföretagets gemenskapstillstånd.

(6) Sådana olagligt anställda förare arbetar ofta under osäkra villkor och är ofta underbetalda, vilket äventyrar trafiksäkerheten.

(7) Detta systematiska åsidosättande av den nationella lagstiftningen har lett till en allvarlig snedvridning av konkurrensen mellan de transportföretag som använder sådana metoder och de transportföretag som endast använder lagligt anställda.

(8) De behöriga organen har ingen möjlighet att kontrollera arbetsvillkoren för de förare som är olagligt anställda.

(9) Införandet av förartillstånd kan inte i tillräcklig utsträckning genomföras av medlemsstaterna, utan detta görs bättre på gemenskapsnivå i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål.

(10) Medlemsstaterna behöver tid för att trycka och sprida det nya förartillståndet och därför skall denna förordning inte börja tillämpas förrän efter det att medlemsstaterna har fått tillräckligt lång tid på sig för att vidta de åtgärder som är nödvändiga för dess genomförande.

(11) Det bör bekräftas att medlemsstaterna har möjlighet att kräva att fordon för vilka de utfärdar en bestyrkt kopia av gemenskapstillståndet skall vara registrerade på deras territorium.

(12) Förordning (EEG) nr 881/92 bör därför ändras. Även förordning (EEG) nr 3118/93 bör ändras så att det föreskrivs att förare som är medborgare i icke-medlemsländer skall inneha förartillstånd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EEG) nr 881/92 ändras på följande sätt:

1. I artikel 2 skall följande strecksats läggas till: "- förare: den person som framför fordonet eller som åker i det fordonet för att vid behov kunna framföra det."

2. Artikel 3 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande: "1. För internationella transporter krävs det ett gemenskapstillstånd i kombination med ett förartillstånd om föraren är medborgare i ett icke-medlemsland."

b) Följande punkt skall läggas till: "3. Förartillståndet skall utfärdas av en medlemsstat, i enlighet med artikel 6, till varje transportföretag som

- innehar ett gemenskapstillstånd, och

- i den berörda medlemsstaten lagligt anställer förare som är medborgare i icke-medlemsländer eller lagligt använder förare som är medborgare i icke-medlemsländer och som står till transportföretagets förfogande i överensstämmelse med de anställningsvillkor och den yrkesutbildning som fastställs för förare i samma medlemsstat

- i bestämmelser i lagar och andra författningar,

eller, i förekommande fall,

- i kollektivavtal, enligt tillämpliga regler i den medlemsstaten."

3. I artikel 4 skall den befintliga texten betecknas punkt 1 och följande punkt skall läggas till: "2. Det förartillstånd som avses i artikel 3 skall, i samband med vägtransport som omfattas av ett gemenskapstillstånd, intyga att en förare som är medborgare i ett icke-medlemsländer och som utför en sådan transport är anställd i den medlemsstat där transportföretaget är etablerat, i enlighet med bestämmelser i lagar och andra författningar eller, i förekommande fall, i kollektivavtal, enligt tillämpliga regler i den medlemsstaten, om anställningsvillkor och yrkesutbildning för förare, för att utföra vägtransporter i den medlemsstaten."

4. I artikel 5 skall följande punkt läggas till: "5. Gemenskapstillståndet skall utfärdas för en tid av fem år och skall kunna förnyas."

5. Artikel 6 skall ersättas med följande: "Artikel 6

1. Det förartillstånd som avses i artikel 3 skall utfärdas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där transportföretaget är etablerat.

2. Förartillståndet skall utfärdas av medlemsstaten på begäran av innehavaren av gemenskapstillståndet för varje förare som är medborgare i icke-medlemsländer och som är lagligt anställd av gemenskapstillståndsinnehavaren eller lagligt står till dennes förfogande i enlighet med bestämmelserna i lagar och andra författningar eller, i förekommande fall, i kollektivavtal, enligt tillämpliga regler i den medlemsstaten, om de anställningsvillkor och den yrkesutbildning för förare som är tillämpliga i den medlemsstaten. Varje förartillstånd skall intyga att den förare som namnges i tillståndet är anställd på de villkor som anges i artikel 4.

3. Förartillståndet skall överensstämma med mallen i bilaga III. I denna bilaga anges också villkoren för hur tillståndet får användas. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att förhindra att förartillstånd förfalskas. De skall underrätta kommissionen om dessa åtgärder.

4. Förartillståndet skall tillhöra transportföretaget som skall överlåta det till den förare som namnges i tillståndet när föraren framför ett fordon i en transport som omfattas av ett gemenskapstillstånd som utfärdats till detta transportföretag. En bestyrkt kopia av förartillståndet skall förvaras i transportföretagets lokaler. Förartillståndet skall på begäran visas upp för en behörig kontrollant.

5. Förartillståndet skall utfärdas med en giltighetstid som skall fastställas av den utfärdande medlemsstaten. Giltighetstiden får dock inte överstiga fem år. Förartillståndet är giltigt endast om villkoren för dess utfärdande är uppfyllda. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att dessa tillstånd omedelbart lämnas tillbaka av transportföretaget till de utfärdande myndigheterna om dessa villkor inte längre uppfylls."

6. I artikel 7 skall den befintliga texten betecknas punkt 1 och följande punkt skall läggas till: "2. De behöriga myndigheterna i etableringsmedlemsstaten skall regelbundet genom årliga kontroller av åtminstone 20 % av de gällande tillstånd som utfärdats i den medlemsstaten kontrollera om de villkor för utfärdande av förartillstånd som avses i artikel 3.3 fortfarande uppfylls."

7. Artikel 8 skall ersättas med följande: "Artikel 8

1. Om villkoren i artikel 3.2 eller 3.3 inte är uppfyllda, skall de behöriga myndigheterna i etableringsmedlemsstaten genom ett motiverat beslut avslå ansökan om utfärdande eller förnyande av ett gemenskapstillstånd eller ett förartillstånd.

2. De behöriga myndigheterna skall återkalla gemenskapstillståndet eller förartillståndet om innehavaren

- inte längre uppfyller villkoren i artikel 3.2 eller 3.3,

- har lämnat oriktiga uppgifter om förhållanden av betydelse för att utfärda ett gemenskapstillstånd eller ett förartillstånd.

3. Om ett transportföretag gör sig skyldigt till allvarliga överträdelser eller upprepade mindre allvarliga överträdelser av transportbestämmelser, får de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där det transportföretag som gjort sig skyldigt till överträdelsen är etablerat tillfälligt eller delvis återkalla de bestyrkta kopiorna av gemenskapstillståndet, och återkalla förartillstånden. Påföljderna skall bestämmas med hänsyn till hur allvarlig den överträdelse är som innehavaren av gemenskapstillståndet gjort sig skyldig till och hur många bestyrkta kopior av tillståndet han innehar för sin internationella trafik.

4. Om ett transportföretag gör sig skyldigt till allvarliga överträdelser eller upprepade mindre allvarliga överträdelser när det gäller alla typer av missbruk av förartillstånd, kan de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där det transportföretag som gjort sig skyldigt till överträdelsen är etablerat tillämpa erforderliga påföljder, bland annat följande:

- Inställa utfärdandet av förartillstånd.

- Återkalla förartillstånd.

- Kräva att utfärdandet av förartillstånd skall omfattas av ytterligare villkor för att förhindra missbruk.

- Tillfälligt eller delvis återkalla de bestyrkta kopiorna av gemenskapstillståndet.

Påföljderna skall fastställas med hänsyn till hur allvarlig den överträdelse är som innehavaren av gemenskapstillståndet gjort sig skyldig till."

8. I artikel 9 skall den befintliga texten betecknas punkt 1 och följande punkt skall läggas till: "2. Medlemsstaterna skall säkerställa att en innehavare av ett gemenskapstillstånd som vägras förartillstånd eller får förartillståndet återkallat av de behöriga myndigheterna i etableringsmedlemsstaten, eller får besked om att utfärdandet av förartillstånd har underkastats ytterligare villkor, kan överklaga beslutet."

9. I artikel 11.3 skall formuleringen "i artikel 8.3" ersättas med "i artikel 8.3 och 8.4".

10. Följande artikel skall införas: "Artikel 11a

Kommissionen skall undersöka följderna av att kravet på att inneha förartillstånd begränsas till att endast omfatta förare som är medborgare i icke-medlemsländer och skall, om det är tillräckligt motiverat, lägga fram ett förslag till ändring av denna förordning."

11. Bilaga III som återfinns i bilagan till denna förordning skall läggas till.

Artikel 2

Artikel 1 i förordning (EEG) nr 3118/93 skall ändras på följande sätt:

1. Punkt 1 skall ersättas med följande text: "1. Varje transportföretag som utför yrkesmässiga godstransporter på väg och som innehar det gemenskapstillstånd som avses i förordning (EEG) nr 881/92, och vars förare, om han är medborgare i ett icke-medlemsland, innehar ett förartillstånd enligt villkoren i den förordningen, skall ha rätt, enligt de villkor som fastställs i denna förordning, att utföra yrkesmässiga tillfälliga inrikes godstransporter på väg, nedan kallat 'cabotage', i en annan medlemsstat, nedan kallad 'värdmedlemsstat', utan att ha säte i eller på annat sätt vara etablerat i den staten."

2. I punkt 2 skall följande stycke läggas till: "Om föraren är medborgare i ett icke-medlemsland skall han inneha ett förartillstånd i enlighet med villkoren i förordning (EEG) nr 881/92."

Artikel 3

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de åtgärder som de vidtar för att tillämpa denna förordning.

Artikel 4

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med ...(6).

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i ... den ...

På Europaparlamentets vägnar

Ordförande

På rådets vägnar

Ordförande

(1) EGT C 96 E, 27.3.2001, s. 207.

(2) EGT C 193, 10.7.2001, s. 28.

(3) Europaparlamentets yttrande av den 16 maj 2001 (ännu ej offentliggjort i EGT), rådets gemensamma ståndpunkt av den 23 oktober 2001 och Europaparlamentets beslut av den ... (ännu ej offentliggjort i EGT).

(4) Rådets förordning (EEG) nr 881/92 av den 26 mars 1992 om tillträde till marknaden för godstransporter på väg inom gemenskapen till eller från en medlemsstats territorium eller genom en eller flera medlemsstaters territorier (EGT L 95, 9.4.1992, s. 1). Förordningen ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(5) Rådets förordning (EEG) nr 3118/93 av den 25 oktober 1993 om förutsättningar för transportföretag att utföra inrikes godstransporter på väg i en medlemsstat där de inte är etablerade (EGT L 279, 12.11.1993, s. 1).

(6) Ett år efter ikraftträdandet av denna förordning.

BILAGA

"BILAGA III

EUROPEISKA GEMENSKAPEN

>PIC FILE= "C_2002009SV.002103.EPS">"

RÅDETS MOTIVERING

I. INLEDNING

Kommissionen överlämnade den 27 november 2000 ett förslag till förordning om ändring av rådets förordning (EEG) nr 881/92 om tillträde till marknaden för godstransporter på väg inom gemenskapen till eller från en medlemsstats territorium eller genom en eller flera medlemsstaters territorier avseende ett enhetligt förartillstånd(1). Förslaget grundar sig på artikel 71 i EG-fördraget.

Europaparlamentet avgav sitt yttrande om förslaget den 16 maj 2001 och Ekonomiska och sociala kommittén avgav sitt yttrande den 25 april 2001(2).

Efter en begäran om samråd från rådet den 7 mars 2001 meddelade Regionkommittén i brev av den 19 juni 2001 sitt beslut att avstå från att yttra sig.

Mot bakgrund av Europaparlamentets yttrande överlämnade kommissionen den 5 juli 2001 ett ändrat förslag till rådet.

Den 23 oktober 2001 antog rådet en gemensam ståndpunkt i enlighet med artikel 251 i EG-fördraget.

II. FÖRSLAGETS MÅL

Kommissionens ändrade förslag syftar till att upprätta ett enhetligt gemenskapsdokument, nämligen ett förartillstånd, för att ge nationella kontrollorgan möjlighet att effektivt kontrollera anställningsförhållandena för de fordonsförare som med gemenskapstillstånd utför internationella transporter inom hela gemenskapen. Kommissionen vill ta itu med det problem som uppstår vid illegal anställning av ett ökande antal förare inom vissa gemenskapsföretag, vilket har konstaterats under de senaste åren. Å ena sidan är anställningsförhållandena för dessa förare ofta dåliga vilket kan äventyra trafiksäkerheten, och å andra sidan medför ett sådant systematiskt åsidosättande av den nationella lagstiftningen betydande snedvridning av konkurrensen.

Förslagets tillämpningsområde är under de två första åren begränsat till förare som är medborgare i icke-medlemsländer, i syfte att minska den administrativa börda som införandet av tillståndet innebär. Förordningen skulle bli tillämplig på dessa förare sex månader efter det att den har trätt i kraft. Trettio månader efter ikraftträdandet skulle förordningen däremot omfatta alla förare oberoende av nationalitet.

III. ANALYS AV DEN GEMENSAMMA STÅNDPUNKTEN

1. Rådet delade kommissionens analys enligt vilken avsaknaden av ett enhetligt dokument, som anger att föraren av ett fordon som utför transporter med gemenskapstillstånd är lagligen anställd på en medlemsstats territorium, för medlemsstaterna innebär betydande kontrollproblem som gynnar utvecklingen av illegal anställning av förare.

Rådet har begränsat förordningens tillämpningsområde till förare som är medborgare i icke-medlemsländer. Detta grundar sig på den enkät som genomfördes av kommissionen 1999 i vilken avslöjades att förare som är illegalt anställda för att föra gemenskapsfordon i internationella transporter ofta kommer från icke-medlemsländer och ofta arbetar under bedrövliga förhållanden och är underbetalda.

När det gäller kommissionens ändrade förslag anges i rådets gemensamma ståndpunkt att

- endast förare som är medborgare i icke-medlemsländer måste skaffa förartillstånd (se bland annat artikel 1.2 angående de nya punkterna 1 och 3 i artikel 3 i förordning (EEG) nr 881/92),

- det senare kommer att beslutas om en eventuell utvidgning av förordningens tillämpningsområde på grundval av kommissionens utvärdering (skäl 3). Kommissionen kommer att undersöka följderna av en sådan begränsning av tillämpningsområdet och, om detta är tillräckligt motiverat, lägga fram ett förslag till ändring (artikel 1.10 angående den nya artikel 11a).

Enligt rådets yttrande orsakar dessutom inte kravet att endast förare från icke-medlemsländer måste inneha tillstånd någon diskriminering mellan dessa och gemenskapens förare som är oförenlig med de Europaavtal som har slutits mellan gemenskapen och vissa stater i Central- och Östeuropa. Rådets gemensamma ståndpunkt gäller inte anställningsvillkoren, utan syftar till att kontrollera tillträdet till arbetsmarknaden, om detta har skett lagenligt, det vill säga med respekt för den gällande lagstiftningen.

För övrigt ansåg rådet dessutom att ett snävare tillämpningsområde, som utesluter förare från gemenskapen, skulle minska medlemsstaternas administrativa börda.

Om dessutom tillämpningsområdet för den gemensamma ståndpunkten hade utsträckts även till förare som är medborgare i gemenskapen, hade frågan uppstått om vilket system man bör tillämpa på förare som är egenföretagare.

Kommissionens ändrade förslag innebär inte att alla förare som är egenföretagare måste gå in under samma system. Förslaget omfattar endast förare som är egenföretagare och som i egenskap av fysiska personer inte är innehavare av gemenskapstillståndet. I förslaget fastställs att

- om tillståndsinnehavaren och föraren är samma fysiska person, det räcker med tillståndet, eftersom föraren är egenföretagare i ordets rätta bemärkelse (fordonets ägare) och alltså inte behöver tillstånd,

- om tillståndsinnehavaren är en juridisk person (egenpersonsföretag SPRL, SA osv.), föraren bör inneha tillstånd, även om han är den enda ägaren till företaget, som ibland har ett annat namn än hans eget.

Innan rådet bestämde ovan nämnda begränsning av förordningens tillämpningsområde hade det undersökt möjligheten att bemyndiga företag att själva införa tillståndet för att lätta den administrativa börda som vilar på medlemsstaterna, genom att tillåta dem att omedelbart utfärda de nödvändiga tillstånden beroende på behoven. Men rådet valde bort denna möjlighet, eftersom det skulle bli svårt att godta, när tillståndsinnehavaren och föraren i själva verket är samma person (tillståndsinnehavaren är en juridisk person vars administratör, chef osv. är den enda föraren), att företaget skulle kunna utfärda tillståndet; personen i fråga kan ju inte attestera sig själv.

2. När det gäller det ändrade förslaget anges i rådets gemensamma ståndpunkt dessutom

- genomförande av ett strängare kontrollförfarande, nämligen en årlig kontroll av företagen som gäller minst 20 % av tillstånden (artikel 1.6 angående den nya artikel 7.2 i förordning (EEG) nr 881/92),

- en ändring när det gäller cabotagetransporter. Den återspeglas i titeln, skäl 2 och artikel 2. I den gemensamma ståndpunkten föreskrivs i själva verket en ändring av förordning (EEG) nr 3118/93(3) i syfte att kräva att förare som är medborgare i icke-medlemsländer and är försedda med förartillstånd för att utföra de cabotagetransporter som fastställs i förordning (EEG) nr 3118/93.

IV. EUROPAPARLAMENTETS ÄNDRINGSFÖRSLAG

Av de sju ändringar som föreslagits av Europaparlamentet godtog rådet endast ändringsförslag 7.

Rådet godtog inte ändringsförslagen 1-5 och ändringsförslag 6, andra delen, på grund av begränsningen av tillämpningsområdet av den gemensamma ståndpunkten till endast förare från icke-medlemsländer. När det gäller ändringsförslag 6, första delen, som syftar till att tillämpa förordningen på förare som inte är medborgare i en medlemsstat redan från och med ikraftträdandet, föredrog rådet att förordningen av praktiska skäl som sammanhänger med förberedelsen av de åtgärder som krävs för att genomföra den, skall börja tillämpas ett år efter det att den har trätt i kraft.

(1) EGT C 96 E, 27.3.2001, s. 207.

(2) EGT C 193, 10.7.2001, s. 28.

(3) Rådets förordning (EEG) nr 3118/93 av den 25 oktober 1993 om förutsättningar för transportföretag att utföra inrikes godstransporter på väg i en medlemsstat där de inte är etablerade (EGT L 279, 12.11.1993, s. 1).