Resolution från Regionkommittén "En europeisk sysselsättningspakt"

(1999/C 293/14)

BAKGRUND

Presidiets beslut av den 7 maj 1999 att utarbeta en resolution och att ge utskott 6 - sysselsättning, ekonomisk politik, inre marknaden, industri, småföretag - i uppdrag att utarbeta kommitténs yttrande.

Europeiska rådets möte i Köln den 3-4 juni 1999, där man från det tyska ordförandeskapet kommer att lägga fram ett förslag till en europeisk sysselsättningspakt.

Regionkommitténs tidigare yttranden om sysselsättning:

"Lokala och regionala myndigheters roll i samarbetet mellan utbildningsinstitutioner och arbetsliv"(1); "Förslag till rådets beslut om åtgärder för finansiellt stöd till innovativa och sysselsättningsskapande små och medelstora företag - initiativ för tillväxt och sysselsättning"(2); "Kommande riktlinjer för gemenskapens ekonomiska politik"(3); "Meddelande från kommissionen: Riktlinjer omsätts i praktisk handling: De nationella handlingsplanerna för sysselsättning" och "Meddelande från kommissionen - Förslag till riktlinjer för medlemsstaternas sysselsättningspolitik 1999"(4); "Meddelande från kommissionen om att anpassa och främja den sociala dialogen på gemenskapsnivå" och "Utkast till rådets beslut om ändring av beslut 70/532/EEG om inrättande av en ständig kommitté för sysselsättningen i Europeiska gemenskaperna"(5).

Förslaget till resolution som utarbetades av utskott 6 vid sammanträdet den 11 maj 1999 (föredragande: Henning Jensen).

I många medlemsstater har lokala och regionala myndigheter en avgörande betydelse för företagens förutsättningar och verksamhetsmiljö. De fyller en viktig funktion när det gäller att stödja ekonomisk och industriell utveckling i sina regioner, genom att skapa ett gynnsamt ekonomiskt och socialt klimat som lockar till sig företag som kan etablera sig där och utvecklas.

Lokala och regionala myndigheter kan, genom sin unika roll som tillhandahållare av utbildning och yrkesutbildning och främjare av ekonomisk utveckling, hjälpa till att överbrygga klyftan mellan utbildning/yrkesutbildning och näringslivet. Dessutom kan de genom sin strategiska ställning främja större samverkan och dialog mellan alla berörda aktörer på lokal och regional nivå inom dessa två sektorer.

I egenskap av betydelsefulla arbetsgivare, genom sitt engagemang och sin kompetens när det gäller att utveckla den lokala och regionala ekonomin, i förekommande fall genom sitt ansvar för arbetsförmedling och med sina goda kunskaper om den lokala situationen, särskilt vad beträffar främjandet av social trygghet, spelar lokala och regionala myndigheter en viktig roll för att skapa sysselsättning. Myndigheterna bidrar både som arbetsgivare men även indirekt genom att skapa goda förutsättningar för arbetslivet.

ReK har föreslagit ett initiativ kallat "Lokal handlingsplan för sysselsättning 99", som gör det möjligt för lokala och regionala myndigheter att främja de nationella handlingsplanerna för sysselsättning.

ReK samt lokala och regionala myndigheter och/eller myndigheternas organisationer bör medverka vid genomförandet av de åtgärder som främjar och fördjupar den sociala dialogen på gemenskapsnivå.

Regionkommittén antog vid sin 29:e plenarsession den 2-3 juni 1999 (sammanträdet den 2 juni) följande resolution.

1. Regionkommittén stöder den övergripande sysselsättningspaktens målsättning om att samordna den makroekonomiska politiken mellan medlemsstaterna, och skapa ett friktionsfritt samspel mellan målet om generell tillväxt och målet om ökad sysselsättning samtidigt som man håller fast vid kravet på prisstabilitet.

2. Regionkommittén anser att nationella sysselsättningsinsatser bör åtföljas av en europeisk sysselsättningspakt. Det vore önskvärt att åstadkomma en bättre samordning av EU-ländernas finanspolitik och ekonomiska politik, en harmoniserad beskattning av energi och kapitalinkomster samt en skattekonkurrens på lika villkor. Medlemsstaternas insatser för att lösa sysselsättningsproblemet måste stödjas och kompletteras av EU.

3. ReK ger sitt stöd till att arbetsmarknadens parter engageras i pakten, men beklagar att lokala och regionala myndigheters roll inte tas upp till grundlig behandling, vilket däremot är fallet i kommissionens nya meddelande om gemenskapens sysselsättningspolitik.

4. ReK understryker att initiativ som har anknytning till EU:s sysselsättningspakt, och som anförs i denna, genomförs med betoning på subsidiaritetsprincipen och med hänsyn till de nationella arbetsmarknadssystemen och de kollektiva avtalssystemen i de enskilda staterna samt de olika sätt på vilka lönebildningen sker.

5. Kommittén betonar de regionala strukturernas avgörande roll både som aktörer och som arbetsgivare med ansvar för att uppnå det övergripande målet att främja sysselsättningen genom ett konkret genomförande av en lång rad olika initiativ som syftar till att skapa bestående arbetstillfällen, vilket skall prioriteras. Dessa sysselsättningsfrämjande initiativ får oftast sitt praktiska genomförande inom de regionala strukturerna, speciellt när det gäller särskilt utsatta grupper. Jämför även med Regionkommitténs tidigare yttranden som nämnts ovan.

6. Regionkommittén anser det vara avgörande att kommunerna och regionerna i största möjliga utsträckning får möjlighet att planera och genomföra åtgärderna för sysselsättning på ett ändamålsenligt sätt. Detta skall ske i samverkan med arbetsmarknadens parter och i överensstämmelse med de fyra pelare som ligger till grund för EU:s riktlinjer för sysselsättningen 1999:

- Anställbarhet.

- Företagaranda.

- Företagens anpassningsförmåga.

- Lika möjligheter.

7. ReK betonar att regionalt/lokalt självbestämmande när det gäller sysselsättning är en förutsättning för sådana insatser som skall passa ihop arbetskraftens kvalifikationer med de lokala företagens behov. Denna förutsättning för en effektiv sysselsättningsinsats understryker det ovannämnda behovet av ett ökat engagemang från lokala och regionala myndigheter då det gäller att formulera de nationella handlingsplanerna för sysselsättning.

8. Regionkommittén vill fästa uppmärksamhet på att de regionala sysselsättningspakterna är en väl fungerande modell för lokalt och regionalt partnerskap samt på den avgörande roll som lokala och regionala myndigheter har inom dessa partnerskap.

9. Regionkommittén anser att erfarenheterna av regionala sysselsättningspakter och de nya metoder som utvecklas ur dessa allvarligt bör övervägas när man gör upp nationella åtgärdsplaner för sysselsättningen.

10. ReK betonar att de regionala sysselsättningspakterna gör det möjligt att på ett samordnat sätt använda sysselsättningspolitiska verktyg, som till exempel omfattar stöd till upprättande av småföretag inom nya verksamhetsområden, där marknaden är osäker och riskerna för nya företag därför är särskilt stora. Sysselsättningspakterna ger också goda möjligheter till mer omfattande insatser och uppföljningsverksamhet efter etableringsfasen.

11. Kommittén framhåller betydelsen av de EU-program och -fonder som syftar till att främja sysselsättningen. I det sammanhanget är strukturfonderna och stödet till innovativ verksamhet samt sammankopplingen av de olika sysselsättningspolitiska åtgärdsområdena på lokal och regional nivå särskilt viktiga faktorer.

12. Kommittén anser att det är mycket viktigt att det görs en särskilt kraftig insats för följande grupper:

1. Ungdomar och kvinnor.

2. Grupper som löper risk att bli utslagna från arbetsmarknaden.

3. De äldre på arbetsmarknaden.

4. Grupper med kompetensproblem.

5. Grupper som förutom arbetslöshet också drabbats av andra problem.

6. Flyktingar.

13. Regionkommittén påpekar att en tidig och målinriktad insats särskilt för de unga arbetslösa och kvinnorna är av stor betydelse, bland annat för att förebygga långtidsarbetslöshet och främja jämlikheten.

14. ReK anser det vara väsentligt med en särskild insats för grupper som löper risk att bli utslagna från arbetsmarknaden, till exempel som en följd av sviktande hälsa eller otillräcklig utbildning.

15. Regionkommittén framhåller att den äldre arbetskraften, såväl ekonomiskt som erfarenhetsmässigt, är av stor betydelse. Man bör inrikta sig på åtgärder som kan medverka till att upprätthålla de äldre arbetstagarnas anknytning till arbetsmarknaden.

16. Kommittén anser det viktigt att främja en flexibel arbetsmarknad, bl.a. genom att människor på ett smidigt sätt ges tillgång till utbildning och möjlighet att gå över från ett kompetensområde till ett annat. Det är därför viktigt att undersöka möjligheterna till mer flexibla arbetsförhållanden för att kunna anpassa arbetstiden till de olika faserna i livet.

17. Regionkommittén betonar att förändringar av arbetssituationen som exempelvis gäller möjligheten att söka nytt arbete inom en annan bransch, möjligheten att fortsätta att arbeta efter den nuvarande pensionsåldern, yrkesutbildning, flexibel arbetstid m.m. bör genomföras genom dialog mellan arbetsgivare och arbetstagare.

18. ReK anser att det bör göras en särskild arbetslivsinriktad insats för grupper som utöver arbetslöshet också är drabbade av fysiska och/eller psykiska funktionshinder.

19. Kommittén är övertygad om att en effektiv integrering av de flyktingar som EU tar emot även måste inbegripa arbetsmarknaden. Vad gäller den tillfälliga flyktingströmmen från f.d. Jugoslavien stöder kommittén dock EU:s mål att säkerställa att flyktingarna kan återvända till sina respektive hemländer.

20. Slutligen vill Regionkommittén framhålla att det vore värdefullt med en utökning av de jämförande, statistiska studierna om förhållandena på arbetsmarknaden och att detta skulle kunna leda till ömsesidig inspiration och kunskapsinhämtning i fråga om bästa förhållanden och bästa praxis när det gäller sysselsättningen i medlemsstaterna.

Bryssel den 2 juni 1999.

Regionkommitténs

ordförande

Manfred DAMMEYER

(1) CdR 346/96 fin - EGT C 116, 14.4.1997, s. 98.

(2) CdR 46/98 fin - EGT C 251, 10.8.1998, s. 41.

(3) CdR 110/98 fin - EGT C 51, 22.2.1999, s. 63.

(4) CdR 279/98 fin - EGT C 51, 22.2.1999, s. 59.

(5) CdR 343/98 fin - EGT C 93, 6.4.1999, s. 54.