Den aktuella nivån på gränsöverskridande transaktioner för finansiella tjänster till privatpersoner och mindre företag är begränsad. Konsumenterna köper till stor del dessa produkter på sin hemmamarknad, och företagen erbjuder främst sina produkter på de marknader där de är fysiskt närvarande. Färska studier visar att andelen konsumenter som redan har köpt bankprodukter från en annan medlemsstat låg på under 3 % för kreditkort, privatkonton och bostadslån. När det gäller konsumtionslån hade bara 5 % av lånen tagits utomlands. Gränsöverskridande lån inom euroområdet svarar för under 1 % av hushållens sammanlagda lån i området. För försäkringar svarade gränsöverskridande tjänster för endast omkring 3 % av de sammanlagda premieinkomsterna 2011 och 2012.

Tillväxten i näthandeln innebär en stor möjlighet för företag att erbjuda tjänster till konsumenter i andra medlemsstater på distans. Det finns också en stor potentiell marknad bland konsumenter som förflyttar sig inom EU: 13,6 miljoner EU-medborgare bor i en annan EU-medlemsstat än sin egen och många fler kan komma att göra det under någon tidpunkt i sina liv. Dessutom bor 35 % av EU-medborgarna i gränsregioner till andra medlemsstater, och många gör redan en del av sina inköp i sina ”lokala” gränstrakter. Detta skulle också kunna gälla för finansiella tjänster till privatpersoner och mindre företag, men ofta är så inte fallet. För att marknader ska vara tillgängliga för alla företag bör onödiga och omotiverade hinder för nya aktörer att ta sig in på marknaden undanröjas, särskilt för de företag som kan erbjuda sina produkter över gränserna inom EU.

Konsumenter behöver veta att de kommer att erhålla fullgott skydd före och efter ett köp av en finansiell produkt till privatpersoner och mindre företag, oavsett var de köper den inom unionen.

Uppmuntra jämförbarhet och konsumentförståelse genom förbättrad upplysning

Konsumenter behöver information som är enkel att förstå. Informationen bör vara tydlig och inriktad på de faktorer som gör att konsumenten fullt ut kan förstå en produkt. I informationen bör man också ta hänsyn till konsumentbeteenden. Finansiell utbildning kan vara till hjälp, men när konsumenter köper en produkt behöver de veta hur mycket de kommer att debiteras, av vem och hur de gynnas av det. De behöver kunna jämföra kostnader och vinster för att göra ett effektivt val. Konsumentorganisationer har, bland andra, en viktig roll att spela för att dela och sprida opartiska undersökningar av finansiella produkter.

Alla åtgärder inom detta område skulle kunna bygga på satsningar som gjorts de senaste åren för att säkerställa att upplysningen är effektiv, överskådlig och jämförbar. Under de senaste åren har ett antal åtgärder inom EU riktats in mot detta område, såsom bolånedirektivet (MCD), direktivet om konsumentkrediter (CCD), direktivet om betalkonton (PAD), direktivet om företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (UCITS), direktivet om marknader för finansiella instrument (MiFID II), förordningen om Priip-produkter och, för sakförsäkringsprodukter för distansförsäljning (t.ex. online) av finansiella tjänster till konsumenter finns upplysningskrav i direktivet om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter (DMFSD). Under kapitalmarknadsunionens åtgärdsplan kommer kommissionen att be de europeiska tillsynsmyndigheterna att arbeta för överskådlighet när det gäller långsiktig försäljning och pensionsprodukter, inklusive deras faktiska nettoprestanda och avgifter. Dessutom erbjuder digitaliseringen och utvecklingen av nya produkter och nya digitala kanaler en möjlighet att fortsätta undersöka hur företagens kommunikation med sina kunder, inklusive den upplysning som krävs enligt EU-lag och nationell lagstiftning, kan fungera på bästa sätt utifrån konsumenternas intressen, och stödja dem i att förstå och lita på de produkter de köper.

Frågor 17.Behövs ytterligare åtgärder på EU-nivå för att förbättra överskådligheten och jämförbarheten av finansiella produkter (särskilt när det gäller digitala lösningar) för att stärka konsumenternas förtroende?

Främja tillgång till tvistlösning inom finansiella tjänster till privatpersoner och mindre företag

Det är ofta svårt för konsumenter att hitta en lämplig tvistlösningsmekanism i gränsöverskridande situationer och detta kan avhålla dem från att köpa finansiella produkter i andra medlemsstater.

För att hjälpa konsumenter i sådana situationer grundade kommissionen nätverket för lösning av finansiella tvister (FIN-Net) 2001, med målet att underlätta lösningen av gränsöverskridande tvister inom finansiella tjänster. I detta frivilliga och informella nätverk samlas ombudsmän, skiljemän, domare och andra system från hela EU. FIN-Nets medlemmar har en rad olika befogenheter och metoder, som varierar från obligatoriskt deltagande och obligatorisk efterlevnad av parternas beslut till frivilligt deltagande vid prövningsförfaranden. För närvarande täcker detta nätverk varken alla medlemsstater eller alla områden av varje lands finanssektor.

För att konsumenter ska känna sig tryggare när de köper produkter gränsöverskridande, skulle FIN-Net kunna förbättras för att säkerställa att alla medlemmar har förtecknats som uppfyllande av de bindande kvalitetskraven för "enheter för tvistlösning utanför domstol" under direktivet om alternativ tvistlösning. För att dra nytta av ett stärkt FIN-Net skulle fler konsumenter behöva känna till nätverkets existens. Trots att FIN-Net behandlade över 3 500 gränsöverskridande ärenden under 2014 är den allmänna medvetenheten om FIN-Net låg. Kommissionen kommer att undersöka huruvida ökande medvetenhet om FIN-Net bör vara en tidig prioritering. I längden och om gränsöverskridande samverkan ökar markant kan det bli nödvändigt att fundera på extra åtgärder för att ytterligare förbättra systemet med alternativ tvistlösning inom finansiella tjänster till privatpersoner och mindre företag, utifrån erfarenheten avseende genomförandet av direktivet om alternativ tvistlösning.

År 2013 antog kommissionen en rekommendation om kollektiv talan. Rekommendationen uppmanar medlemsstaterna att införa mekanismer för kollektiv prövning vid åsidosättande av rättigheter som garanteras enligt unionsrätten, inklusive inom området för finansiella tjänster. Ansökningar om kollektiv prövning har visat sig vara ett effektivt verktyg för att försvara konsumenters intressen inom finansiella tjänster. Kommissionen kommer att utvärdera genomförandet av rekommendationen utifrån praktiska erfarenheter senast i juli 2017.

Frågor 18.Bör åtgärder vidtas för att öka konsumenternas medvetenhet om FIN-Net och dess effektivitet i samband med genomförandet av direktivet om alternativ tvistlösning? 19.Har konsumenter fullgod tillgång till ekonomisk ersättning vid vilseledande försäljningsmetoder av finansiella produkter och försäkringar? Om inte, vad kan göras för att säkerställa att de får det?

Skydd för offren när trafikförsäkringsföretag är insolventa

Konsumenter som blir offer i en bilolycka i en annan medlemsstat löper en risk att inte få ut ersättning om den ansvarige försäkringsgivaren blir insolvent. För närvarande deltar inte alla medlemsstater i den frivilliga överenskommelsen om att säkerställa ersättning till offren där en olycka i en annan medlemsstat orsakas av ett fordon som är försäkrat hos en insolvent försäkringsgivare med hemvist i en annan medlemsstat. När en försäkringsgivare som erbjuder gränsöverskridande motorförsäkring nyligen blev insolvent, blev en garantifond i en annan medlemsstat tvungen att ersätta runt 1 750 sökanden.

Frågor 20.Behövs åtgärder för att säkerställa att offer vid bilolyckor täcks av garantifonder från andra medlemsstater i den händelse försäkringsföretaget blir insolvent?

Ökande överskådlighet och jämförbarhet av tilläggsförsäkring

När jag skulle hämta min hyrbil fick jag frågan om jag ville betala en avsevärd summa för tilläggsförsäkring utöver grundpriset för uthyrning och min gällande försäkring.

Konsumenter får ofta inte information om kostnaden eller värdet på tilläggsförsäkringsprodukter och kan bli utsatta för höga priser på grund av brist på konkurrens och upplysning. Ett exempel kan ses inom hyrbilssektorn: År 2014 handlade 44,7 % av de 1 758 inrapporterade konsumentreklamationerna avseende biluthyrning om tilläggskostnader (t.ex. kopplade till skador och extra tjänster såsom försäkringsprodukter som inte presenterats på bokningsstadiet). För försäkringsprodukter, inklusive de som läggs till en annan produkt, kommer direktivet om försäkringsdistribution att stärka informationskraven (men dock inte på prissättning) för att undvika nackdelar för konsumenterna. Dessutom kom fem stora hyrbilsföretag den 4 juli 2015 överens om att se över hur de behandlar kunder, och erbjuda bättre information vid bokningsstadiet om valfria undantag och försäkringsprodukter.

Frågor 21.Vilka ytterligare åtgärder skulle kunna vidtas för att öka överskådligheten avseende tilläggsförsäkringsprodukter och för att säkerställa att konsumenter kan ta välgrundade beslut för att köpa dessa produkter? Med avseende på hyrbilssektorn, behövs särskilda åtgärder när det gäller tilläggsprodukter?

3.2 Skapa nya marknadsmöjligheter för leverantörer

Serviceleverantörer ställs inför svårigheter när de verkar över gränserna utan att etablera sig, det vill säga öppna en filial eller ett dotterbolag i en annan medlemsstat. Till följd av detta erbjuder de ofta inte sina produkter i andra medlemsstater, och säkerställer inte heller att de är överföringsbara. I detta avsnitt ligger fokus på hur kommissionen skulle kunna hjälpa till att minska de kostnader och risker som är förbundna med att erbjuda gränsöverskridande finansiella tjänster, för att göra detta möjligt för företag och öka konkurrensen och konsumenternas valmöjligheter i hela EU.