EUROPEISKA KOMMISSIONEN Bryssel den 20.7.2021 SWD(2021) 726 final ARBETSDOKUMENT FRÅN KOMMISSIONENS AVDELNINGAR 2021 års rapport om rättsstatsprincipen





Landskapitel om situationen i fråga om rättsstatsprincipen i Slovenien Följedokument till MEDDELANDE FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET, RÅDET, EUROPEISKA EKONOMISKA OCH SOCIALA KOMMITTÉN SAMT REGIONKOMMITTÉN 2021 års rapport om rättsstatsprincipen

Rättsstatssituationen i Europeiska unionen {COM(2021) 700 final} - {SWD(2021) 701 final} - {SWD(2021) 702 final} - {SWD(2021) 703 final} - {SWD(2021) 704 final} - {SWD(2021) 705 final} - {SWD(2021) 706 final} - {SWD(2021) 707 final} - {SWD(2021) 708 final} - {SWD(2021) 709 final} - {SWD(2021) 710 final} - {SWD(2021) 711 final} - {SWD(2021) 712 final} - {SWD(2021) 713 final} - {SWD(2021) 714 final} - {SWD(2021) 715 final} - {SWD(2021) 716 final} - {SWD(2021) 717 final} - {SWD(2021) 718 final} - {SWD(2021) 719 final} - {SWD(2021) 720 final} - {SWD(2021) 721 final} - {SWD(2021) 722 final} - {SWD(2021) 723 final} - {SWD(2021) 724 final} - {SWD(2021) 725 final} - {SWD(2021) 727 final}



Sammanfattning Det slovenska domstolsväsendet har utvecklats positivt i vissa avseenden, även när det gäller frågor som togs upp i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen. Författningsdomstolens avgörande om att reglerna för parlamentariska undersökningar är författningsstridiga eftersom det saknas garantier för rättsväsendets oberoende är ett viktigt skydd för domare. Domstolsväsendet inledde en diskussion om att förbättra ramen för disciplinära förfaranden mot domare. Tillsättningar av statsåklagare försenas utan motivering och det faktum att Slovenien inte utsåg europeiska delegerade åklagare i tid ger upphov till farhågor. Problemen i samband med förfaranden avseende ekonomiska och finansiella brott kvarstår. Covid-19-pandemin har visat att det är viktigt att påskynda arbetet med att förbättra de elektroniska kommunikationsverktygen. Tillgång till handlingar från domstolar och åklagarmyndigheter har blivit en känslig fråga, med en dom från högsta domstolen och en lagstiftningsändring. Den rättsliga och institutionella ramen för att förhindra och bekämpa korruption fortsätter att förbättras. Lagstiftningsändringar har lett till att kommissionen för förebyggande av korruption har blivit mer oberoende och till förbättringar av dess organisation och arbetssätt. Lagstiftningsändringarna har också bidragit till att förstärka den rättsliga ramen för lobbyverksamhet, skydd av visselblåsare och redovisning av tillgångar. Betänkligheter kvarstår dock vad gäller en effektiv tillämpning av bestämmelserna om korruptionsbekämpning, t.ex. intressekonflikter och visselblåsare. Den föregående strategin har i stort sett genomförts, men några åtgärder återstår och ingen ny plan har antagits. Antalet åtal har ökat, men utmaningar kvarstår, särskilt när det gäller kapacitet för effektiva utredningar och det låga antalet fällande domar i korruptionsmål, i synnerhet i högre instanser. Regeringen genomförde en rad riskbedömningar under covid-19-pandemin, särskilt rörande korruptionsrisker i offentlig upphandling. Situationen för mediefriheten och mediernas mångfald har försämrats. Medietillsynsmyndighetens oberoende säkerställs enligt lag, men myndigheten saknar fortfarande tillräckliga resurser för sina många ansvarsuppgifter och inget åtagande har gjorts om att ytterligare stärka dess oberoende. Lagarna om medier och audiovisuella tjänster har fortfarande inte setts över. Några farhågor kvarstår angående utkasten, men vissa av de ändringar som föreslogs av medielagen 2020 kan bidra till att förbättra insynen i ägarförhållanden. Fördelningen av statlig reklam är inte reglerad och insynen är ofta bristande, särskilt när det gäller lokala medier. Det tar fortfarande lång tid för allmänheten och journalister att få tillgång till offentliga uppgifter. Trakasserier och hot på internet mot journalister är en växande källa till oro och flera stämningar mot journalister i skrämselsyfte har rapporterats. Såväl nationella som internationella aktörer ser med oro på myndigheternas vägran att finansiera den slovenska nyhetsbyrån 2021. Inga särskilda åtgärder för mediesektorn har vidtagits i samband med covid-19-pandemin, men journalister hade tillgång till allmänna stödåtgärder. Slovenien har inte utlyst undantagstillstånd under covid-19-pandemin. Lagen om smittsamma sjukdomar, som har ändrats fyra gånger sedan pandemin bröt ut, har utgjort grunden för införandet av restriktiva åtgärder. Parlamentet fortsatte sin verksamhet efter att snabbt ha ändrat arbetsordningen för att möjliggöra digitala sammanträden. Vissa oberoende organs ekonomiska oberoende har skyddats genom en dom från författningsdomstolen. Författningsdomstolen har blivit mer effektiv, en fråga som togs upp i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen, och har spelat en aktiv roll genom att granska covid-19-åtgärder. För första gången någonsin sammankallade Sloveniens president ett möte mellan samtliga tre grenar av statsmakten för en diskussion om rättsstatsprincipen. Civilsamhället ställdes inför flera utmaningar när klimatet för icke-statliga organisationer blev mindre gynnsamt. I.Domstolsväsende Det slovenska rättssystemet består av tre nivåer, med lokala domstolar och distriktsdomstolar (som behandlar såväl civilrättsliga mål, handelsrättsliga mål som brottmål), arbetsdomstolar och en förvaltningsdomstol i första instans, fem högre domstolar i andra instans (som behandlar överklaganden av förstainstansdomstolarna beslut) och högsta domstolen i tredje instans (som behandlar överklaganden mot domar från de högre domstolarna och förvaltningsdomstolen). Författningen föreskriver att ett domarråd ska finnas, ett separat organ utanför statsmaktens tre grenar, som har i uppdrag att skydda rättsväsendets oberoende liksom att främja och säkerställa dess ansvarsskyldighet och effektivitet, samt kvaliteten på dess arbete . Domarkandidater väljs ut av domstolsrådet och föreslås sedan för utnämning av nationalförsamlingen (Državni zbor – parlamentets första kammare) . Om domstolsrådet väljer en kandidat som redan har valts till ett juridiskt ämbete befordras kandidaten till den nya juridiska befattningen av rådet själv. Statsåklagarmyndigheten är en del av den verkställande makten, men är en oberoende myndighet, eftersom det är det statliga åklagarrådet och statsåklagaren som har de huvudsakliga befogenheterna att besluta om statsåklagarnas karriär och om myndighetens funktion. Det statliga åklagarrådet är ett oberoende och självständigt statligt organ som utför statsåklagarmyndighetens självregleringsuppgifter och bidrar till att säkerställa att åtalen är enhetliga och att statsåklagarnas oberoende och självständighet skyddas. Sloveniens advokatsamfund är ett självständigt och oberoende organ. Det ansvarar för att övervaka advokaters yrkesverksamhet och beslutar i förekommande fall om disciplinära åtgärder mot sina medlemmar. Slovenien deltar i Europeiska åklagarmyndigheten (Eppo). Oberoende Rättssystemets uppfattade oberoende har kontinuerligt förbättrats. Rättssystemets uppfattade oberoende har förbättrats ytterligare och ligger på genomsnittet bland allmänheten (47 % anser det vara relativt eller mycket bra) och har under 2021 även ökat bland företagen (43 %), med en positiv trend för tredje året i rad efter en oklar trend 2016 och 2017 . Tillsättningar av statsåklagare försenas utan motivering och det faktum att Slovenien inte utsåg europeiska delegerade åklagare i tid ger upphov till farhågor. Regeringen ansvarar för att utse en ny statsåklagare på förslag från justitieministern när den vakanta tjänsten har utlysts och det oberoende statliga åklagarrådet har valt sin kandidat. Regeringen är skyldig enligt lag att utfärda ett beslut om godkänd eller ej godkänd utnämning, som delges alla valbara kandidater som sökte till tjänsten eller ansökte om befordran. Kandidater som inte utses har rätt att begära rättslig prövning vid förvaltningsdomstolen, som ska fatta beslut inom 30 dagar. Sedan slutet av juli 2020 har det statliga åklagarrådet lämnat namn på 29 kandidater till justitieministern, som har föreslagit dem för regeringen för första tillsättning eller befordran. Fram till juni 2021 hade endast 14 av dessa antingen tillsatts eller befordrats. Det är oklart varför regeringen inte har fattat beslut om de återstående 15 kandidaterna. Nomineringen av europeiska delegerade åklagare vid Europeiska åklagarmyndigheten har också försenats, vilket gör att man kan ifrågasätta om det nationella förfarandet har följts på korrekt sätt. I december 2020 lade det statliga åklagarrådet fram namn på två kandidater för justitieministern, men regeringen förde inte upp punkten på dagordningen för sina sammanträden trots att den endast är rättsligt skyldig att ta del av och översända namnen till Europeiska åklagarmyndigheten. Den 27 maj 2021 förklarade regeringen urvalsförfarandet som resultatlöst och gav justitieministern i uppdrag att offentliggöra ett nytt meddelande om lediga tjänster, vilket gjordes den 9 juli. Enligt Europarådets rekommendationer ska rekryteringen av allmänna åklagare ske enligt rättvisa och opartiska förfaranden med garantier för att inga specifika gruppers intressen främjas, och befordran av allmänna åklagare regleras av kända och objektiva kriterier, exempelvis kompetens och erfarenhet . Författningsdomstolen slog fast att reglerna för parlamentariska undersökningar är författningsstridiga eftersom det saknas garantier för rättsväsendets oberoende. Såsom anges i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen inledde en parlamentarisk undersökningskommitté 2019 en utredning av åklagares och domares agerande i konkreta brottsmål. Författningsdomstolen sköt senare upp tillämpningen av lagen om parlamentariska undersökningar, som utredningen grundade sig på, till följd av en risk för att domarnas och åklagarnas oberoende . I januari 2021 slog författningsdomstolen fast att lagen om parlamentariska undersökningar och reglerna om parlamentariska undersökningar i parlamentets arbetsordning är författningsstridiga eftersom det saknas rättssäkerhetsgarantier för säkerställandet av domares oberoende när en parlamentarisk undersökning inleds. Domstolen förklarade att domstolsväsendet inte är helt undantaget från parlamentarisk kontroll som utövas via parlamentariska undersökningar, eftersom parlamentet till exempel kan undersöka trender inom domstolsväsendet eller historiska händelser som är föremål för rättsliga förfaranden. Domstolen framhöll dock att parlamentet inte kan förhindra rättsliga förfaranden eller på något sätt utöva inflytande över domare i konkreta förfaranden, inte heller genom att i efterhand diskutera lagligheten eller lämpligheten av en dom. Domare kan inte heller kallas som vittnen eller misstänkta till en parlamentarisk undersökning i sådana frågor, vare sig det rör sig om öppna förfaranden eller förfaranden inom lyckta dörrar, eftersom detta skulle utgöra en kränkning av domstolsväsendets oberoende. Författningsdomstolen gav parlamentet en tidsfrist på ett år för att stryka de författningsstridiga bestämmelserna i lagen om parlamentariska undersökningar. Fram till dess att de bestämmelser som konstaterats vara författningsstridiga stryks kan domstolsrådet kräva att författningsdomstolen kontrollerar huruvida eventuella nya parlamentariska undersökningar respekterar domstolsväsendets oberoende. Hittills har inget lagstiftningsförslag lagts fram för att avhjälpa den fastställda författningsstridigheten. Domstolsväsendet inledde en diskussion om att förbättra ramen för disciplinära förfaranden mot domare. I mars 2021 utarbetade domstolsrådet en analys av den rättsliga ramen för disciplinära förfaranden med avseende på domare samt dess genomförande, och föreslog ändringar. Sedan 2018 är en disciplinär domstol behörig för disciplinära förfaranden. Från 2018 och fram till mars 2021 varade disciplinära förfaranden 194 dagar i genomsnitt. Domstolsrådet identifierade följande områden där det krävdes förbättringar: inrätta ett särskilt disciplinärt förfarande i stället för att använda det straffrättsliga förfarandet, uppdatera förteckningen över disciplinära överträdelser, pröva domstolsrådets rätt att inleda disciplinära förfaranden, se över de disciplinära påföljderna för att göra dem mer proportionerliga och klargöra tidsgränserna för att avstängning av domare. Högsta domstolen stöder domstolsrådets initiativ att ändra lagstiftningen för att göra de disciplinära förfarandena mer effektiva. Det är viktigt att alla eventuella reformer överensstämmer med EU-lagstiftningen och att Europarådets rekommendationer beaktas. Kvalitet Covid-19-pandemin har visat att det är nödvändigt att påskynda arbetet med att förbättra de elektroniska kommunikationsverktygen i domstolsväsendet. I 2020 års rapport om rättsstatsprincipen konstaterades att IKT-systemet för ärendehantering är avancerat, men att den elektroniska kommunikationen mellan domstolarna och parterna fortfarande är mindre utvecklad. Under de senaste åren har Slovenien gjort vissa framsteg med att utöka den elektroniska kommunikationen. Inom ett fåtal områden får handlingar endast inges till domstolen i elektronisk form, exempelvis av notarius publicus och konkursförvaltare (i fastighetsregistret, domstolsregisterärenden och konkurrensärenden), och gäldenärer (obestridda fordringar). Sedan februari 2021 måste socialtjänster inge ansökningar i familjerättsliga ärenden elektroniskt till domstolen, och det elektroniska auktionssystemet infördes oavsett försäljningsmetod för alla fastigheter, lös egendom och rättigheter som säljs i indrivningsåtgärder, insolvensförfaranden, tvångslikvidationsförfaranden, ärenden som inte är föremål för tvist samt straffrättsliga förfaranden och förfaranden som rör lindrigare brott. Vad gäller brottmål, förvaltningsmål, tvistemål och handelsmål som är föremål för tvist pågår arbete med att uppgradera ärendehanteringssystemet till slutet av 2023 för att möjliggöra elektronisk kommunikation. Digitala lösningar för att genomföra och följa domstolsförfaranden i brottmål är fortfarande begränsade, särskilt i brottmål. Digitala tekniker för säkert distansarbete saknas särskilt inom statsåklagarmyndigheterna och den bristande digitaliseringen inom polisväsendet ger upphov till förseningar, särskilt i komplicerade ärenden där brottsutredningarna endast inges i pappersform. Mot bakgrund av att domstolarna i över fyra månader sedan mars 2020 i stort sett endast behandlade brådskande ärenden, samarbetade domstolarna och justitieministeriet intensivt för att tillhandahålla extra videokonferensutrustning och lyckades tredubbla kapaciteten 2020. Ytterligare inköp planeras under 2021. Högsta domstolen har informerat justitieministeriet om att det är nödvändigt att ändra processrätten för att tydligt ange villkoren för att fastställa bevisningens trovärdighet i förfaranden som genomförs via videokonferenser (t.ex. hörande av vittnen). Tillgång till handlingar från domstolar och åklagarmyndigheter behandlades i en dom från högsta domstolen och en lagstiftningsändring. I 2020 års rapport om rättsstatsprincipen konstaterades att domar från förstainstansdomstolarna fortfarande offentliggörs i begränsad utsträckning, i synnerhet i tviste- och handelsmål, och att maskinläsbarheten för offentliggjorda domar är relativt låg . Resultattavlan för rättskipningen i EU 2021 visar inga förbättringar inom dessa två områden. I maj 2020 avgav högsta domstolen ett prejudikatbeslut i ett mål om rätten till tillgång till information från ärendeakten i ett brottmål . Domstolen ansåg att straffprocesslagen begränsar rätten att ta del av ärendeakter till personer med ett rättsligt intresse (t.ex. svarande och offer), och att bestämmelserna i lagen om allmänhetens tillgång till information inte är tillämpliga på handlingar från domstolar och åklagarmyndigheter. Parlamentet svarade genom att anta en ändring av straffprocesslagen, där det uttryckligen anges att systemet för allmänhetens tillgång till information enligt lagen om allmänhetens tillgång till information är tillämpligt . Enligt denna ändring kan en person som begär handlingar från en domstol eller en åklagarmyndighet (antingen i öppna mål eller i mål inom lyckta dörrar) och får avslag från den berörda domaren respektive åklagaren överklaga till dataskyddsmyndigheten. Enligt högsta domstolen ger denna ändring upphov till farhågor rörande en lämplig avvägning mellan rätten till offentlig information å ena sidan och respekten för svararandes oskuldspresumtion och integritetsrätten för personer som omfattas av straffrättsliga förfaranden å andra sidan. Ministeriet för offentlig förvaltning har inrättat en ministerieöverskridande arbetsgrupp för att granska frågan om tillgång till handlingar från domstolar och åklagarmyndigheter och utarbeta förslag för att reglera frågan i lagen om allmänhetens tillgång till information. Domstolsrådet och det statliga åklagarrådet har fått lite mer resurser, men brister kvarstår. I 2020 års rapport om rättsstatsprincipen konstaterades att en viktig förutsättning för att domstolsrådet och det statliga åklagarrådet, som båda är självstyrande organ, ska fungera effektivt är att de får tillräckliga resurser. Domstolsrådets och det statliga åklagarrådets låga förvaltningskapacitet påverkar även kvaliteten på förfarandet för val av domare och statsåklagare, särskilt när det gäller motiveringar till utfärdade beslut och yttranden och intervjuer, som inte blir tillräckligt noggranna. Från 2022 kommer domstolsrådet att kunna anställa ytterligare två personer, en minimal ökning av de tillgängliga resurserna. Inga personalökningar planeras dock för det statliga åklagarrådet. Domstolsrådets budget ökar, medan det statliga åklagarrådets budget har stagnerat. Det bör noteras att den sammanlagda budgeten för domstolsväsendet ökar sedan flera år tillbaka. Effektivitet Domstolsväsendets effektivitet har minskat något och de problem med att väcka åtal i ärenden rörande ekonomisk brottslighet som identifierades i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen kvarstår. Under 2020 minskade antalet inkommande ärenden till domstolarna med 11 % och de fattade beslut i 13 % färre mål jämfört med 2019. Det totala antalet eftersläpande ärenden hade vid utgången av 2020 ökat med 5 % jämfört med 2019. Den genomsnittliga längden på förfarandena vid förstainstansdomstolar ökade till omkring 20 månader i tvistemål och stod stilla på 11 månader handelsrättsliga tvistemål. Vid överklagande avslutades denna typ av mål snabbare, främst på grund av att förfarandena är skriftliga. Det tog i genomsnitt omkring 2,4 månader i tvistemål och 3,4 månader i handelsmål. I mer komplexa mål rörande penningtvättbrott minskade längden på rättegångarna vid förstainstansdomstolar till 876 dagar 2019 (från 1 132 dagar 2018), i genomsnitt och är fortfarande bland de längsta EU . Under 2020 ökade den genomsnittliga längden på förfaranden vid förvaltningsdomstolar i första instans till 13,7 månader . II.Regelverk för korruptionsbekämpning

Den viktigaste lagen om den institutionella och rättsliga ramen för att förebygga och bekämpa korruption i Slovenien är lagen om integritet och förebyggande av korruption. Lagen ändrades i november 2020, med nya bestämmelser om organisationen av kommissionen för förebyggande av korruption och dess funktionssätt samt regler för bland annat lobbyverksamhet och skydd av visselblåsare. Genom samma ändringar uppdaterades även reglerna för intressekonflikter, redovisning av tillgångar, lobbyverksamhet och ”svängdörrsprincipen”. Kommissionen för förebyggande av korruption är ett självständigt och oberoende statligt organ som ansvarar för bekämpningen av korruption. Den samarbetar regelbundet med polisen och den särskilda åklagarmyndigheten, men har kvar sina tillsynsbefogenheter och administrativa utredningsbefogenheter och ansvarar för att övervaka tillämpningen av bestämmelser om intressekonflikter, integritet, redovisning av tillgångar, gåvor och svängdörrsprincipen. Den nationella utredningsbyrån är en specialiserad brottsutredningsenhet för upptäckt och utredning av grova brott, särskilt korruption, men även ekonomisk och organiserad brottslighet. Uppfattningen bland experter och företagsledare är att korruptionsgraden i den offentliga sektorn fortfarande är relativt låg. I 2020 års korruptionsindex från Transparency International fick Slovakien poängen 60/100 och kom på 11:e plats i Europeiska unionen och 35:e plats i världen. Denna uppfattning har varit relativt stabil under de senaste fem åren. Lagen om integritet och förebyggande av korruption förstärktes nyligen. Lagen ändrades i november 2020, med bestämmelser om tillsättning av den ansvariga kommissionären och de biträdande kommissionärerna vid kommissionen för förebyggande av korruption. Genom ändringarna förtydligas också definitionen av de olika administrativa utredningsförfarandena vid kommissionen för förebyggande av korruption och reglerna för hur dessa förfaranden ska genomföras samt påskyndade förfaranden för ringa brott och andra offentligrättsliga processer, inklusive utredda personers processuella rättigheter och möjligheter att överklaga kommissionens beslut. De processuella rättigheterna har infogats i lagen till följd av förvaltningsdomstolens och högsta domstolens domar, som lyfte fram brister när det gäller rättigheterna för de personer som är föremål för kommissionens förvaltningsförfaranden. Integritetsbestämmelser för gåvor, lobbyverksamhet och övervakning av redovisning av tillgångar har också tagits med i lagen . Den föregående strategin har i stort sett genomförts när den löpte ut, men några åtgärder återstår och ingen ny plan har antagits hittills. Rapporten om genomförandet av den tredje nationella strategin mot korruption (2017–2019) , som antogs i april 2020, visar att en hel del åtgärder har vidtagits. Andra åtgärder återstår dock, särskilt när det gäller att utveckla integritetsverktyg inom vissa sektorer (statlig egendom, utrikesfrågor, vetenskap, utbildning och idrott) . Ministeriet för offentlig förvaltning, som ansvarar för att övervaka genomförandet av strategin, uppger att det arbetar med att genomföra de återstående åtgärderna tillsammans med andra offentliga institutioner (t.ex. inrikesministeriet, justitieministeriet och hälsovårdsministeriet samt kommissionen för förebyggande av korruption). En ny strategi mot korruption efter 2019 har ännu inte föreslagits. Kommissionen för förebyggande av korruption stärktes, även dess oberoende, men den är ännu inte fullständigt effektiv. Kommissionen är även fortsatt ett självständigt statligt organ för förebyggande av korruption. Efter ändringarna av lagen om integritet och förebyggande av korruption har kommissionen för förebyggande av korruption förstärkt sitt oberoende genom ett nytt tillsättningsförfarande för sin ledning: den ansvariga kommissionären och de två biträdande kommissionärerna. Genom ändringarna införs nya kriterier för att förbättra insynen i förfarandet för tillsättning av ledningen. Ändringarna syftar till att införa en nomineringskommitté (i stället för en urvalskommitté), som nominerar kandidater och utesluter kandidater med politisk bakgrund. Nomineringskommittén gör dessutom en personlig lämplighetsbedömning av kandidaterna. Därefter godkänner landets president ledningen på grundval av den kandidatlista som har lagts fram av nomineringskommittén . När det gäller det administrativa utredningsförfarandet klargörs och stärks rättigheterna för personer som granskas av kommissionen för förebyggande av korruption genom den ändrade lagen om integritet och förebyggande av korruption, även möjligheten att bestrida de beslut som utfärdas av kommissionen. Vad beträffar resurser hade kommissionen för förebyggande av korruption i april 2021 en personalstyrka på 40 tjänstemän (dvs. den ansvariga kommissionären, de två biträdande kommissionärerna och 37 offentliga tjänstemän). Kommissionen har dock inte full personalstyrka ännu . Den planerar att anställa fem ytterligare tjänstemän per år under 2021 och 2022 . Detta möjliggörs av en ökning av de ekonomiska resurserna på omkring 200 000 euro per år sedan 2019. Till följd av allmänna begränsningar i de offentliga utgifterna kunde kommissionen dock inte anställa ytterligare personal eller omfördela resurserna förrän i maj 2021, trots att den hade tilldelats tillräckliga budgetmedel . Trots dessa förbättringar har kommissionen fortfarande vissa problem rörande teknisk (dvs. dataanalys) kompetens och tekniska resurser. Problem kvarstår vad gäller utredningar av ekonomisk brottslighet och den nationella utredningsbyråns ledning. Polisens resurser (antal polistjänstemän, tjänstgöringstid och specialisering) är fortfarande ett problem som enligt myndigheterna påverkar utredningarnas kvalitet och längd, särskilt utredningar av ekonomiska brott. Bristen på resurser i vissa polisdistrikt leder även till förseningar vad gäller uppföljningsutredningar som begärs av statliga åklagare. Det finns rapporter om påstådda politiska ingripanden i utredande och lagförande myndigheters arbete, i synnerhet inom den nationella utredningsbyrån , som är en specialiserad enhet för brottsutredningar. Byrån inrättades 2009 för att arbeta med upptäckt och utredning av grova brott, särskilt korruption samt ekonomisk och organiserad brottslighet. Efter det att en förvaltningsdomstol i slagit fast att avskedandet av den tidigare direktören hade skett på ett olagligt sätt, ett beslut som har överklagats, inledde regeringen i oktober 2020 ett offentligt uttagningsförfarande för att tillsätta en ny direktör. I juni 2021 leddes byrån fortfarande av en tillförordnad direktör. Fyra olika direktörer har haft ansvar för byrån under de senaste 14 månaderna, vilket förefaller ha orsakat förseningar i byråns arbete. Det saknas konkreta resultat av byråns utredningar av korruptionsärenden på hög nivå. Antalet åtal har ökat, men antalet mål som prövas av domstolarna förblir lågt, särskilt när det gäller korruption på hög nivå. Under 2020 ökade antalet åtal i korruptionsärenden jämfört med föregående år (298 år 2020 jämfört med 185 år 2019, dvs. en ökning på omkring 62 %) . Domstolarna prövade dock endast 15 korruptionsmål under 2020 (varav två gav fängelsedomar) . Inget av målen rörde korruption på hög nivå . Detta motsvarar en ytterligare minskning av antalet prövade korruptionsmål. I vissa mål på hög nivå har domstolarna inte hållit förhandlingar på över ett och ett halvt år. Den särskilda statsåklagarmyndigheten är behörig att väcka åtal i brott rörande korruption inom såväl den offentliga som den privata sektorn. Den särskilda statsåklagarmyndigheten leder arbetet vid den nationella utredningsbyrån, det allmänna polisdirektoratet och de regionala polisförvaltningarnas kriminalpolisavdelningar. Den särskilda statsåklagarmyndigheten räknar med 28 statsåklagare, som arbetar med ett antal olika brottsärenden. Bristen på kompetent personal (särskilt statsåklagare) påverkar prioriteringen av högnivåärenden. Den statliga åklagarmyndigheten har även påtalat att det råder brist på sakkunskap i fråga om ekonomiska analyser och dataanalyser. Granskningen av ekonomiska uppgifter delegeras till polisen eller byrån för bekämpning av penningtvätt (enheten för utredning av ekonomiska brott). Till följd av den nämnda bristen på personal och tekniska resurser inom polisen försenas slutförandet av polisens utredningar , vilket skapar problem för den särskilda statsåklagarmyndigheten. Andra problem som rapporteras av särskilda statsåklagarmyndigheten rör institutionell uppdelning (liknande funktioner tilldelas olika enheter), sen upptäckt av ekonomiska brott, bristande specialisering hos domare och brister i den elektroniska kommunikationen med polisen . Förutom brist på sakkunskap och resurser orsakar preskriptionstiderna problem vid åtal i korruptionsärenden. Förutom bristen på sakkunskap och resurser vid den statliga åklagarmyndigheten som nämns ovan uppger myndigheterna att preskriptionstiderna utgör ett ytterligare problem vid åtal i korruptionsmål. Preskriptionstiden för korruptionsbrott är i allmänhet tio år. Det finns inga planer på att ändra preskriptionstiden . Genom ett beslut från högsta domstolens ordförande sköts åtalen i alla mål (inbegripet korruptionsmål) upp under covid-19-krisen om det inte fanns en risk för att det påstådda brottet skulle preskriberas under de kommande sex månaderna . Kravet på redovisning av tillgångar utvidgades till att omfatta ytterligare kategorier av tjänstemän, men det finns fortfarande problem med offentliggörandet. Genom den ändrade lagen om integritet och förebyggande av korruption utvidgades förteckningen över personer som ska lämna in tillgångsredovisningar för att inbegripa nationella rådgivare och personer som ansvarar för tillsyn över statligt ägda företag, förutom tjänstemän på hög nivå och valda och utsedda tjänstemän . Kommissionen för förebyggande av korruption ansvarar för att övervaka offentliga tjänstemäns redovisningar av tillgångar och har nyligen gått samman med ministeriet för offentlig förvaltning för att upprätta en ny elektronisk plattform för redovisningar. Till följd av resursbegränsningar hos kommissionen för förebyggande av korruption och mot bakgrund av antalet inkommande redovisningar (omkring 4 500 redovisningar och 4 300 andra relaterade inlagor per år), utförs kontrollerna av ett stickprov av redovisningarna. Granskningar visar att antalet oriktiga redovisningar (ofullständiga eller felaktiga) är begränsat och obetydligt och inte kräver brottsanmälan till den statliga åklagarmyndigheten . Under 2020 arbetade endast tre tjänstemän vid kommissionen med kontroll av redovisningar av tillgångar från 18 470 tjänstemän som är skyldiga att lämna in redovisningar. De utförde 16 undersökningar av 923 fysiska personer och 67 domstolar. I och med ändringen av lagen om integritet och förebyggande av korruption har förteckningen över tjänstemän som är skyldiga att redovisa sina tillgångar utökats, men samtidigt har förteckningen över tjänstemän vars redovisningar ska offentliggöras minskats. Trots att kommissionen för förebyggande av korruption har börjat förbättra sitt it-system och onlineplattformen för att anpassa dem till kravens krav på offentliggörande, har offentliga tjänstemäns redovisningar av tillgångar ännu inte offentliggjorts. Bestämmelserna om förebyggande och hantering av intressekonflikter, men det är fortfarande svårt att genomföra dem effektivt i praktiken. Enligt lagen om integritet och förebyggande av korruption måste alla offentliga tjänstemän som innan de tillträdde sitt ämbete bedrev en verksamhet eller innehade en befattning som är oförenlig med deras nuvarande tjänst, upphöra med sådana verksamheter senast 30 dagar från den dag då de valdes eller tillsattes eller deras mandat godkändes. Genom den ändrade lagen om integritet och förebyggande av korruption har begränsningarna efter avslutad anställning utvidgats till att omfatta offentliga tjänstemän som tillträder befattningar inom den privata sektorn. Kommissionen för förebyggande av korruption kan inleda förfaranden för att bedöma oförenligheten av en befattning om den anser att den berörda verksamheten kan utgöra en oproportionerlig risk för ett objektivt och opartiskt fullgörande av ämbetets förpliktelser eller äventyra dess integritet. I maj 2021 lade kommissionen fram ett initiativ för regeringen för att jämka samman regleringen av intressekonflikter och integritetskränkningar för alla tjänstemän, vilket enligt kommissionen skulle förbättra tillsynen, bidra till lika behandling av alla tjänstemän och möjliggöra integritetsförfaranden mot tidigare tjänstemän. Kommissionen behandlar för närvarande omtalade ärenden rörande påstådda intressekonflikter. Bestämmelserna om lobbyverksamhet för offentliga tjänstemän och valda personer fortsätter att förbättras. Tjänstemän och offentliganställda på nationell och lokal nivå måste rapporter kontakter med lobbyister, både till arbetsgivaren och till kommissionen för förebyggande av korruption. Kommissionen för förebyggande av korruption behandlar och offentliggör uppgifter om lobbyverksamhet på sin webbplats (Erar) tillsammans med uppgifter i lobbyregistret. Enligt den ändrade lagen om integritet och förebyggande av korruption måste även lobbyister (som nu även omfattar intressegrupper förutom enskilda lobbyister) offentliggöra en årsrapport. Insynen i offentliga uppgifter, särskilt uppgifter om offentliga utgifter, är fortfarande bra. Webbplatsen Erar används även för att offentliggöra annan information om offentlig förvaltning än lobbyverksamhet, bland annat upphandlingstransaktioner och information om upphandlingar. Erar uppskattas för närvarande innehålla uppgifter om omkring 200 miljoner ekonomiska transaktioner, från 2003 och framåt, både från regeringen och lokala myndigheter. Chest-systemet (eller Skrinja) är en annan administrativ onlineplattform där användarna kan inhämta uppgifter och rapporter om löner inom den offentliga sektorn . Under 2020 granskade revisionsdomstolen ekonomiska transaktioner för tretton politiska partier (för 2018 eller 2019) och avgav sex positiva yttranden och sju yttranden med reservationer, inklusive rekommendationer om förbättringar av ekonomiska transaktioner och ökad insyn (t.ex. rörande lån och bidrag). Under 2020 antogs etiska regler för parlamentsledamöter. Parlamentets talmannaråd ansvarar för att övervaka genomförandet av de etiska reglerna och kan besluta om påföljder vid tjänstefel . Sedan de etiska reglerna antogs har påföljder för en mindre överträdelse utfärdats för en parlamentsledamot. Det finns bestämmelser om skydd av visselblåsare, men de har ännu inte genomförts på ett effektivt sätt i praktiken. Lagen om integritet och förebyggande av korruption innehåller ett separat kapitel om skydd av visselblåsare. Antalet rapporter från visselblåsare och kraven på skydd enligt lagen förblir dock låga . I lagen anges även att det är möjligt att utse personer som ska handlägga rapporter om oetiskt eller olagligt beteende inom offentliga institutioner, men sådana tjänstemän verkar antingen inte utses eller är inte fullständigt operativa . Åtminstone ett av de omtalade ärendena inleddes dock under pandemin på grundval av information som lämnats av en visselblåsare . Enligt den statliga åklagarmyndigheten kan de befintliga bestämmelserna om vittnesskydd i straffprocesslagen inte tillämpas på visselblåsare om de även betraktas som misstänkta (t.ex. i ett korruptionsmål). Flera åtgärder har vidtagits under covid-19-pandemin för att bedöma, förebygga och förhindra korruptionsrisker, särskilt inom offentlig upphandling. Under covid-19-pandemin har kommissionen för förebyggande av korruption utfärdat en rad riktlinjer för att upptäcka och förhindra korruptionsrisker, särskilt i samband med offentliga upphandlingsförfaranden. På parlamentets begäran har revisionsdomstolen slutfört en landsomfattande granskningsrapport om upphandling av medicintekniska produkter i samband med covid-19-pandemin. Rapporten offentliggjordes i februari 2021. Resultaten visade 13 fall av misstänkt korruption, som därefter vidarebefordrades till åklagarmyndigheten. Under 2020 rapporterade den nationella kommissionen för granskning av offentlig upphandling om vissa överträdelser i de offentliga upphandlingsförfarandena, vilket ledde till att nya ärenden öppnades. Sedan januari 2021 är det möjligt att inge begäran om granskning av offentliga upphandlingsförfaranden på elektronisk väg. Besluten offentliggörs också på internet . I samband med detta inledde ministeriet för offentlig förvaltning ett offentligt samråd om ändringen av lagen om offentlig upphandling, och hälsovårdsministern inrättade en arbetsgrupp som ska ta fram rekommendationer om ändringar av lagstiftningen om offentlig upphandling för en mer ändamålsenlig upphandling av medicintekniska produkter . III.Mediernas mångfald och oberoende I Slovenien fastställs den rättsliga ramen för yttrande- och informationsfrihet i konstitutionen, medan mediernas mångfald garanteras genom specifik sekundärlagstiftning. Medietillsynsmyndigheten, byrån för kommunikationsnät och kommunikationstjänster (AKOS), är en oberoende myndighet, som på ett juridiskt och funktionellt plan är fristående från regeringen. Reglerna om insyn i medieägandet kräver att företag meddelar konkurrensmyndigheterna om ägande- eller ledningsinflytande över ett visst tröskelvärde. En betydande ändring av ägandet kräver också godkännande från det behöriga ministeriet. Arbete med lagstiftning för att införliva direktivet om audiovisuella medietjänster pågår . Oberoendet för byrån för kommunikationsnät och kommunikationstjänster förskrivs i lag, men problem kvarstår när det gäller byråns resurser och åtagandet att stärka dess oberoende. Byrån för kommunikationsnät och kommunikationstjänster (AKOS) beviljades ytterligare resurser för att kunna fullgöra sina nya ansvarsuppgifter i samband med införlivandet av direktivet om audiovisuella medietjänster. Det återstår dock att se om de ytterligare resurserna är tillräckliga för att byrån fullständigt ska kunna utföra de många olika uppgifter som den har anförtrotts . Avsaknaden av garantier mot politiska ingripanden förblir även ett problem . Enligt övervakningsverktyget för mediepluralism (MPM 2021) visar indikatorn för mediemyndighetens oberoende samt insynen i denna en medelhög risk . AKOS status garanteras av lagen om elektronisk kommunikation och byråns verkställande befogenheter på det audiovisuella området fastställs i massmedielagen och i lagen om audiovisuella medietjänster . Under 2020 föreslog regeringen en översyn av massmedielagen, som beräknas vara slutförd vid utgången av 2021. Översynen av lagen om audiovisuella medietjänster, som omfattar införlivandet av direktivet om audiovisuella medietjänster, pågår fortfarande och regeringen beräknar slutföra den vid utgången av 2021 . I juni 2020 inleddes ett offentligt samråd om översynen av lagen om audiovisuella medietjänster. Översynen omfattade en uttrycklig bestämmelse om byråns oberoende. Det nuvarande utkastet till lag, som regeringen lade fram för parlamentet i mars 2021, innehåller dock ingen sådan bestämmelse. Det är därför fortfarande tveksamt om myndigheternas åtagande att stärka byråns oberoende kommer att infrias i praktiken. I oktober 2020 lade regeringen fram ett lagförslag om att slå samman åtta tillsynsorgan, inklusive AKOS , till två organ. Förslaget gav upphov till farhågor om tillsynsmyndighetens oberoende . I april 2021 beslutade parlamentet att inte ge sitt stöd åt lagförslaget och det parlamentariska förfarandet avslutades därför. Slovenien har särskilda bestämmelser om insyn i medieägandet, men farhågor kvarstår rörande en effektiv identifiering av ägarförhållanden. Utgivare eller programföretag måste meddela när helst det individuella ägandet eller intressena i företagets ledning uppgår till 5 % eller mer. Uppgifter om medieägande offentliggörs i medieregistret, som finns offentligt tillgängligt på kulturministeriets webbplats. I juli 2020 offentliggjorde regeringen utkastet till ändringar av massmedielagen, vars syfte är att stärka insynen i medieägandet genom att det lägsta tröskelvärdet på 5 % upphävs med undantag för börsnoterade företag. Denna ändring skulle bidra till att förbättra insynen i medieägande om den antas. Såsom noteras i MPM 2021 är det dock för närvarande inte alltid möjligt att identifiera de faktiska ägarna i registret. Indikatorn för insyn i medieägandet i Slovenien visar därför en medelhög risk En tvåårig studie som utförts av undersökande journalister visar att det förekommer oklara ägarförhållanden, särskilt när det gäller situationer med flera ägare på olika nivåer, vilket gör det svårt att identifiera den slutliga ägaren eller den person som utövar inflytande över medieföretaget . När det gäller nyhetsmediernas koncentration föreskriver massmedielagen ett tröskelvärde för ägarskap på över 20 % i syfte att begränsa koncentration mellan olika medier. Enligt MPM 2021 saknas det dock uppgifter och regelbundna analyser för att kunna bedöma situationen. Fall av politiskt ingripande i medier har rapporterats. Enligt MPM 2021 visar indikatorn för mediernas politiska oberoende i Slovenien på en hög risk. Farhågor har väckts angående eventuella ändringar av finansieringen av det offentliga programföretaget enligt utkastet till ändringar av massmedielagen och påtryckningar på den nationella nyhetsbyrån, som berörda aktörer ansåg vara politiskt motiverade . Efter vissa förseningar i utbetalningen av finansieringen för 2020 till den slovenska nyhetsbyrån (STA) betalade regeringens kommunikationskontor (UKOM) inte ut nyhetsbyråns finansiering för 2021. Efter en begäran från de slovenska myndigheterna av den 29 april 2021 förklarade Europeiska kommissionen att den finansiering på 2,5 miljoner euro som Slovenien beviljat den slovenska nyhetsbyrån för att den ska kunna fullgöra sitt offentliga uppdrag fullständigt överensstämmer med EU-lagstiftningen. Dessa medel har dock inte betalats ut ännu. Flera berörda aktörer har gett uttryck för farhågor om den allmänna situationen för mediernas mångfald i Slovenien.

Inga framsteg har konstaterats angående regleringen av statlig reklam. Såsom rapporteras i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen saknas transparenta och tydliga principer för de nationella, regionala och lokala myndigheternas tilldelning av reklam till medieföretag . Enligt en färsk undersökning och andra källor saknas det i synnerhet insyn i kommunala medier. Det förefaller även saknas insyn i företagens reklam, varav de flesta har statlig majoritet eller är helägda av staten, eftersom de ofta vägrar att lämna ut sådan information genom att åberopa rättsliga bestämmelser om skydd av affärshemligheter . Under 2020 offentliggjorde regeringen rekommendationer för ministeriers och myndigheters genomförande av reklamkampanjer, där det föreslogs att medlen skulle fördelas jämnt mellan medierna, oavsett deras resultat på mediemarknaden (MPM 2021). Fördelningen av stödmedel för mediepluralism anses vara transparent. Medlen beviljas av en kommission som har utsetts av kulturministeriet, och information om tilldelad finansiering offentliggörs på mottagarnas webbplatser . Mediernas ekonomiska förhållanden har försämrats under covid-19-pandemin. Den ekonomiska osäkerheten för mediesektorn har ökat, även till följd av kulturministeriets tillfälliga avbrytande av betalningar för den årliga upphandlingen för medfinansiering av medieinnehåll som genomfördes 2020, även om medlen senare betalades ut fullständigt . Vissa aktörer var oroade över journalisternas ekonomiska förhållanden, särskilt vad gäller frilansjournalister . Inga specifika åtgärder har vidtagits för att mildra covid-19-pandemins effekter på medieföretagen. Journalister hade dock tillgång till de allmänna stödåtgärder som tillhandahölls av regeringen . Under 2020 frigjorde kulturministeriet de årliga medlen genom en upphandling som i år uppgick till 2,7 miljoner euro i syfte att stödja mångfald i medierna och medieinnehållet. Berörda aktörer uttryckte dock vissa farhågor om eventuella risker för politiskt inflytande över tilldelningen av sådana medel. Journalister stöter fortfarande på hinder när de vill få tillgång till offentliga uppgifter och handlingar, särskilt till följd av långdragna förfaranden. Rätten till information föreskrivs i konstitutionen och regleras i lagen om allmänhetens tillgång till information. Förfarandet för tillgång till information tar dock ofta lång tid med tanke på alla de myndigheter som deltar i förfarandet. Dataskyddsmyndigheten ingriper regelbundet när journalister förhindras att få tillgång till offentliga uppgifter och handlingar av den statliga förvaltningen . Denna flitiga användning av överklagandesystemet ökar dock dataskyddsmyndighetens arbetsbörda väsentligt . Förvaltningsdomstolarna, som prövar dataskyddsmyndighetens beslut, prioriterar inte heller sådana ärenden i praktiken, trots att de har en laglig skyldighet att göra detta. Detta har orsakat förseningar i de rättsliga prövningsförfarandena i samma grad som förseningarna i ordinarie ärenden . Enligt MPM 2021 visar indikatorn för skyddet av rätten till information en medelhög risk jämfört med låg risk i MPM 2020 till följd av det ofta förekommande missbruket av undantag från rätten till information och de långdragna förfarandena. Trakasserier på internet och stämningar mot journalister fortsätter att öka, medan fysiska angrepp är sällsynta . Yttrandefrihet och informationsfrihet föreskrivs i konstitutionen och relevanta rättsliga mekanismer finns på plats. Enligt MPM 2021 visade dock indikatorn för skydd av yttrandefriheten på en medelhög risk . Några fysiska angrepp mot journalister rapporterades i oktober och november 2020 och i februari 2021 under protester. Förövarna har identifierats och är föremål för utredningar . Europarådets plattform för att främja skyddet av journalistik och journalisters säkerhet har publicerat tolv larm som gällde Slovenien sedan oktober 2020. Larmen rör huvudsakligen trakasserier av och stämningar mot journalister . Flera stämningsansökningar mot journalister och medieföretag som en skrämselmetod har registrerats under det senaste året Det förekommer fortfarande många trakasserier och hot mot journalister på internet, särskilt mot kvinnliga journalister och även från några politikers sida . Många av dem som begår dessa angrepp på internet förblir dessutom anonyma, och journalister tenderar att rapportera trakasserier på internet mer sällan än fysiska hot . En positiv utveckling var att högsta statliga åklagarmyndigheten efter en dom från högsta domstolen ändrade sitt rättsliga yttrande om tolkningen av artikel 297 i strafflagen, vilket innebär att det nu även är möjligt att väcka åtal om brott som begåtts mot journalister enligt den artikeln.



IV.Andra institutionella frågor som rör kontroller och motvikter Slovenien har ett parlamentariskt regeringssystem med en bristfällig tvåkammarstruktur, där bara nationalförsamlingen (parlamentets första kammare) och inte Nationella rådet (parlamentets andra kammare), antar lagstiftning . Regeringen, alla parlamentsledamöter eller minst 5 000 ”röstberättigade” kan lägga fram lagförslag. Författningsdomstolen utför en granskning av författningsenligheten i efterhand, bland annat i konkreta fall som bygger på ett författningsbesvär. Utöver domstolsväsendet och andra organ ansvarar även ombudsmannen för mänskliga rättigheter och talespersonen för principen om likabehandling för att skydda enskilda personers rättigheter. Parlamentet fortsatte sin verksamhet under covid-19-pandemin. I april 2020 undanröjdes hindren för digitala sammanträden för parlamentsutskotten och plenum genom en ändring av arbetsordningen. Till följd av dessa ändringar kunde parlamentet arbeta normalt under 2020 och antog 78 lagar, vilket är jämförbart med tidigare år. Såsom undersöks i 2020 års rapport om rättsstatsprincipen kan lagar antas enligt ett förkortat eller ett brådskande förfarande, vilket beslutas av kollegiet för nationalförsamlingens ordförande. Under 2020 antogs 31 % av alla lagar enligt det ordinarie förfarandet (30 % år 2019), 32 % av lagarna antogs enligt det brådskande förfarandet (18 % år 2019) och 27 % av lagarna enligt det förkortade lagstiftningsförfarandet (31 % år 2019). Dessa uppgifter visar att den kombinerade andelen för brådskande och förkortade lagstiftningsförfaranden inte ändrades väsentligt. Det finns problem rörande regeringens samråd med civilsamhället om utkast till lagar. Offentliga samråd genomförs antingen inte alls, är för korta eller genomförs utan en uttrycklig tidsfrist för synpunkter. Lagen om smittsamma sjukdomar, som har ändrats fyra gånger sedan covid-19-pandemin bröt ut, har utgjort grunden för restriktiva åtgärder eftersom inga undantagstillstånd har utlysts. Ett stort antal åtgärder antogs under perioden mars 2020–februari 2021, oftast på grundval av lagen om smittsamma sjukdomar. Åtgärderna rörde tillfälliga begränsningar av eller förbud mot rörelsefrihet, offentliga sammankomster, användning av vissa tjänster (vissa affärsverksamheter), offentliga tjänster (utbildning, rättsväsendet, förvaltningstjänster), användning av skyddsutrustning, karantän och kollektiva transportmedel. Åtgärderna antogs oftast i form av förordningar eller anvisningar, och mer sällan i form av beslut och lagar. De antogs vanligen av den verkställande makten, oftast av regeringen och sällan av enskilda ministrar. Den 3 juni 2021 slog författningsdomstolen fast att en del av artikel 39 i lagen om smittsamma sjukdomar var författningsstridig. Enligt den berörda artikeltexten hade regeringen befogenhet att begränsa eller förbjuda rörelsefriheten och föreningsfriheten. Majoriteten av åtgärderna offentliggjordes i den offentliga tidningen, och de åtgärder som inte offentliggjordes där bedömdes av författningsdomstolen mot bakgrund av författningsbestämmelser om nödvändigheten av offentliggörande. På grundval av lagstadgade befogenheter antog även kommunerna åtgärder, men endast inom sina respektive behörighetsområden. Vissa oberoende organs ekonomiska oberoende har säkerställts genom en dom från författningsdomstolen. I december 2020 slog författningsdomstolen fast att delar av lagen om offentliga finanser var författningsstridiga i den mån de föreskrev förfarandet för att fastställa budgeten för Nationella rådet (parlamentets andra kammare), författningsdomstolen, ombudsmannen för mänskliga rättigheter och revisionsdomstolen . I sin dom framhöll författningsdomstolen att dessa fyra oberoende institutioner är ekonomiskt självständiga och oberoende enligt konstitutionen. Tidigare lade dessa institutioner fram sina budgetförslag för finansministeriet, som inte var skyldigt att följa det föreslagna beloppet. Regeringen och parlamentet är nu skyldiga att garantera dessa institutioners budget utan att påverka budgetbeloppen. Författningsdomstolen har blivit mer effektiv och har spelat en aktiv roll genom att granska åtgärder som vidtagits i samband med covid-19-pandemin. I 2020 års rapport om rättsstatsprincipen konstaterades att på grund av en ökning av antalet författningsbesvär har författningsdomstolens antal eftersläpande ärenden och förfarandenas längd fortsatt att öka. Trots den stora ökningen av antalet inkommande initiativ och begäranden om författningsprövning under 2020 (en ökning på 55 % jämfört med 2019) och trots att antalet inkommande författningsbesvär minskade (med 26 % jämfört med 2019), fattade författningsdomstolen beslut i 26 % fler ärenden än under 2019. För första gången sedan 2015 kunde domstolen behandla nästan alla inkommande ärenden. Eftersom den inriktade sig på äldre ärenden ökade dock den genomsnittliga längden på förfarandena till 530 dagar för författningsprövningar (nästan 500 dagar 2019) och till 571 dagar för författningsbesvär (420 dagar 2019). Från mars 2020 till juni 2021 inkom 188 ärenden rörande covid-19-pandemin till författningsdomstolen, varav 185 initiativ till författningsprövning och 3 författningsbesvär. Av dessa fattade domstolen beslut om 123 initiativ och begäranden och 3 författningsbesvär, och avgav 4 domar (en partiell). I mars 2021 tog parlamentet upp frågan om författningsdomstolens domares opartiskhet, som bjöd in författningsdomstolens ordförande till en diskussion kring frågan. Ordföranden svarade att det inte är förenligt med konstitutionen att parlamentet diskuterar ärenden som är under behandling i författningsdomstolen och att parlamentet inte kan förvänta sig att författningsdomstolens ordförande ska försvara författningsdomstolen eller sig själv när det gäller domstolens domar. Ombudsmannen för mänskliga rättigheter blev ackrediterad och har aktivt övervakat restriktiva åtgärder i samband med covid-19-pandemin. I januari 2021 erhöll ombudsmannen för mänskliga rättigheter ”A-status” och blev en nationell institution för mänskliga rättigheter enligt Parisprinciperna, efter att ha arbetat för att erhålla denna status sedan 2015. GANHRI:s underkommitté för ackrediteringar rekommenderade att ombudsmannaämbetet skulle formaliseras på lämpligt sätt och att ett lämpligt uttagningsförfarande för biträdande ombudsmän skulle inrättas samt andra förbättringar av lagstiftningen . Ombudsmannen spelade en aktiv roll i övervakningen av covid-19-åtgärder genom att samla alla gällande restriktiva regler och presentera dem i en lättförståelig sammanställning på sin webbplats. Ombudsmannen kontaktade även den verkställande makten vid ett antal tillfällen och deltog i att utarbeta åtgärder i samband med covid-19-pandemin, särskilt i syfte att säkerställa deras överensstämmelse med de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. För första gången någonsin sammankallade Sloveniens president samtliga tre regeringsnivåer för en diskussion om rättsstatsprincipen. I oktober 2020 sammankallade Sloveniens president för första gången någonsin de högsta företrädarna för statsmaktens samtliga tre grenar för att diskutera rättsstatlighet och maktfördelning. I mötet deltog nationalförsamlingens ordförande, premiärministern, Nationella rådets ordförande, författningsdomstolens ordförande, författningsdomstolens ordförande, justitieministern och den allmänna åklagaren. Sådana initiativ kan bidra till att främja en kultur av dialog och lojalt samarbete mellan statliga institutioner. Det offentliga rummet har utmanats. I december 2020 nedgraderades Sloveniens civila utrymme till ”snävt”, även till följd av de restriktioner som införts för att hantera pandemin, vilket påverkade den gynnsamma miljön för civilsamhället. Smutskastningskampanjer mot icke-statliga organisationer, särskilt i sociala medier, har rapporterats . Under covid-19-pandemin konstaterade ombudsmannen fall av lagar, åtgärder och metoder som kunde ha en negativ inverkan på det offentliga rummet och begränsa människorättsaktivisters verksamheter. Angrepp mot medborgarorganisationers finansiella och ekonomiska livskraft, bland annat genom minskade medel, har förekommit . Civilsamhällesorganisationer som arbetar med migranter, mediekunskap och människohandel förefaller vara särskilt utsatta . Bilaga I: Förteckning över källor i alfabetisk ordning* * Förteckningen över bidrag som tagits emot i samband med samrådet inför 2021 års rapport om rättsstatsprincipen återfinns på https://ec.europa.eu/info/policies/justice-and-fundamental-rights/upholding-rule-law/rule-law/rule-law-mechanism/2021-rule-law-report-targeted-stakeholder-consultation . Centrumet för mediernas frihet och mångfald (2021), övervakningsverktyget för mediepluralism, 2021.

Europeiska kommissionen (2020–2021), resultattavla för rättskipningen i EU.

BILAGA II Landsbesök i Slovenien I april 2021 höll kommissionens avdelningar virtuella möten med ·Justitieministeriet ·Ministeriet för offentlig förvaltning ·Kulturministeriet ·Allmänna polisdirektoratet (enheten för ekonomisk brottslighet) och Nationella utredningsbyrån (NPU) ·Författningsdomstolen ·Högsta domstolen ·Domstolsrådet ·Revisionsrätten ·Statliga åklagarrådet ·Statliga åklagarmyndigheten (den allmänna åklagaren, högsta åklagarmyndigheten och den särskilda statsåklagarmyndigheten) ·Kommissionen för förebyggande av korruption ·Nationella granskningskommissionen

·Republiken Sloveniens byrå för kommunikationsnät och kommunikationstjänster (AKOS) ·Ombudsmannen för mänskliga rättigheter ·Parlamentets generalsekretariat ·Journalist- och publicistförbundet (Irena Zagajšek) ·Journalistförbundet ·Mediefakulteten (Full prof. Borut Rončević, Full prof. Matevž Tomšič) ·Slovenska journalisters fackförbund ·Pod črto ·Transparency International Slovenien ·Peace Institute ·CNVOS – paraplynätverk för nationella icke-statliga organisationer ·Domareförbundet ·Advokatsamfundet * Kommissionen träffade också följande organisationer under ett antal horisontella möten: ·Amnesty International ·Center for Reproductive Rights ·Civicus ·Civil Liberties Union for Europe ·Civil Society Europe

·Europeiska kyrkokonferensen ·Eurocommerce ·European Center for Not-for-Profit Law (Europeiska centrumet för icke-vinstdrivande rätt) ·Europeiskt centrum för press- och mediefrihet ·Europeiska medborgarforumet ·European Federation of Journalists ·European Partnership for Democracy ·Europeiska ungdomsforumet ·Front Line Defenders ·Human Rights House Foundation ·Human Rights Watch ·ILGA-Europa ·Internationella juristkommissionen ·Internationella federationen för mänskliga rättigheter ·International Planned Parenthood Federation European Network (IPPF EN) ·International Press Institute ·Nederländska Helsingforskommittén ·Open Society European Policy Institute ·Philanthropy Advocacy ·Protection International