Rapport från kommissionen till Europaparlamentet och rådet - Utvärdering av de verksamma ämnen i växtskyddsmedel (rapporten lämnas i enlighet med artikel 8.2 i rådets direktiv 91/414/EEG om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden)

1. Inledning

1. Genom rådets direktiv 91/414/EEG [1] av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsprodukter på marknaden skapas harmoniserade gemenskapsramar för godkännande, användning och kontroll av växtskyddsmedel. Det är ett dubbelt system, där gemenskapen utvärderar verksamma ämnen och medlemsstaterna utvärderar och godkänner produkter där de ingår. En grundläggande princip för direktivet är att en positiv förteckning (bilaga I) skall upprättas över sådana verksamma ämnen som är godtagbara för miljön, folkhälsan och djurskyddet. Ämnen som finns förtecknade i bilaga I kan ingå i växtskyddsprodukter som medlemsstaterna får godkänna för saluföring på nationell nivå.

[1] EGT L 230, 19.8.1991, s. 1.

2. Genom direktivet infördes ett 12-årigt program för utvärdering av de 834 verksamma ämnen som redan fanns på marknaden vid tiden för direktivets ikraftträdande i juli 1993 ("befintliga" verksamma ämnen) och i avvaktan på ett kommissionsbeslut om att de kunde införas i bilaga I godkändes de, på vissa villkor, för saluföring fram till juli 2003. Kommissionen delade in översynsprogrammet för de här ämnena i fyra steg. Alla andra ämnen, som tillkommit sedan juli 1993, betraktas som "nya" ämnen. Nya och befintliga ämnen utvärderas parallellt.

3. Enligt artikel 8.2 i direktivet skulle kommissionen i juli 2001 lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om hur arbetet med programmet för utvärdering av befintliga ämnen fortskrider. I samma artikel gavs kommissionen möjlighet att beroende på slutsatserna i rapporten också förlänga godkännandet för vissa ämnen utöver den ursprungliga tidsfristen på 12 år. Erfarenheten har visat att det inte kommer att vara möjligt att utvärdera alla de 834 befintliga ämnena före 2003, 10 år efter det att direktivet trädde i kraft. Om framstegen hade gått i samma takt som under det första steget skulle det innebära att utvärderingarna avslutades 2015. Med nya åtgärder och resurser, av vilka en del redan finns på plats för det första steget och de därpå följande, är 2008 en lämpligare tidsgräns. Om denna nya, snäva tidsfrist skall kunna hållas krävs det att dessa nya resurser och förfaranden kommer på plats och att alla inblandade respekterar tidsfristerna.

4. Målet för denna rapport är att uppfylla kommissionens förpliktelse att lägga fram en rapport om hur arbetet med utvärdering av befintliga aktiva ämnen fortskrider. Dessutom uppmärksammas behovet av att det 12-åriga utvärderingsprogrammet förlängs för vissa ämnen. Syftet är att från Europaparlamentet och rådet få en otvetydig bekräftelse på att kommissionens åtgärder för att fatta beslut om sådana förlängningar är välgrundade. Rapporten belyser också problemområden där direktivets funktion kan och bör förbättras, och tar upp de frågor som bör behandlas vid eventuella framtida ändringar i det. Därigenom fungerar rapporten som ett informationsunderlag för Europaparlamentet och rådet om kommissionens nuvarande perspektiv på frågan, samtidigt som de uppmanas inkomma med synpunkter på hur kommissionen kan agera i framtiden.

5. Kommissionen betonar att innehållet i denna rapport av utrymmesskäl och för begriplighetens skull begränsats till arbetet med att utvärdera befintliga verksamma ämnen, och att det bara är möjligt att meddela en begränsad mängd uppgifter i denna typ av dokument. Till rapporten fogas en teknisk bilaga [2], i vilken anges exakta uppgifter om arbetet, förfarandena, de åtgärder som har vidtagits, effekter, problem och tänkbara lösningar. Den tekniska bilagan innehåller också närmare uppgifter om det aktuella läget för nya verksamma ämnen.

[2] http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/index.htlm.

2. Inrättande och uppläggning av programmet

6. Direktiv 91/414/EEG var i flera avseenden en nyhet inom gemenskapen. Det var en av de första större rättsakter som inte bara föregrep subsidiaritetsprincipen, utan även försiktighetsprincipen. Redan från början prioriterades folkhälsa och miljö framför jordbruksproduktionens behov. De stora linjerna i lagstiftningen är ganska okomplicerade.

7. För det första upprättades en positiv förteckning över godtagbara ämnen som medlemsstaterna kunde godkänna som växtskyddsmedel. Om ett ämne inte fanns med i förteckningen så fick det heller inte användas i ett växtskyddsmedel inom gemenskapen.

8. För det andra upprättades ett tvåfaldigt bedömningssystem. Verksamma ämnen utvärderas på gemenskapsnivå, men det är medlemsstaterna som utvärderar och godkänner de produkter som innehåller dessa ämnen. Genom direktivet fastställs en enhetlig uppsättning principer för riskbedömning och beslutskriterier som medlemsstaterna måste följa när de utvärderar produkter.

9. För det tredje fastställdes en ny krävande norm för säkerhetsbedömningar. Kommissionen och medlemsstaterna enades om att gemenskapens utvärderingar måste vara uttömmande och detaljerade om de skulle leva upp till grundprinciperna i direktivet. Resultatet blev att de uppgiftskrav som ställs på växtskyddsmedel vida överstiger de som ställs på någon annan ämneskategori, inklusive läkemedel, livsmedelstillsatser och kemiska produkter. En akt innehåller i normala fall ungefär 50 000 sidor och tar omkring fyra och ett halvt år att färdigställa.

10. För det fjärde bestämdes det, trots att villkoret för att införas i förteckningen i bilaga I till direktivet är att det går att visa att en säker användning är möjlig, att all användning av samtliga befintliga ämnen skulle bedömas. Detta ansågs användbart för medlemsstaterna, eftersom de under steget därefter tillåter användningen av produkterna, men det visade sig sluka stora resurser och orsaka många förseningar.

11. Med tanke på de resurser som krävdes enades man om att arbetet måste delas upp mellan kommissionen och medlemsstaterna, och att utvecklingen av politiken, beslutsfattandet och andra framsteg krävde konsensus. Det har senare visat sig att detta bidrog till förseningarna. Även om konsensus alltid eftersträvas i beslutsfattandet är det numera accepterat att det inte alltid är möjligt att uppnå.

12. Det fastställdes att när det är möjligt bör förfarandena för befintliga och nya verksamma ämnen, liksom normerna för bedömningen och kriterierna för besluten vara de samma. Samtidigt formulerades utförliga krav på uppgifter som skall samlas in i ämnesakterna, och man enades om hur de skulle se ut för de större ämnesgrupperna. För mindre ämnesgrupper pågår detta arbete fortfarande. I många fall visade det sig också att de metoder för riskbedömning som krävdes för utvärderingarna ännu inte existerade utan måste utvecklas. Det blev nödvändigt att utveckla nya vetenskapliga metoder och därefter uppnå enighet om hur de skulle tillämpas. Det avsevärda antal bestämmelser som måste införas finns förtecknade i bilagan.

13. De viktigaste sektorer och intressegrupper som är inblandade, samt deras roll och den effekt programmet har på deras verksamhet, beskrivs i bilagan.

14. Kommissionen har haft flera roller - som samordnande sekretariat, ordförande i Ständiga kommittén för växtskydd [3], som vetenskaplig pådrivare, som sekretariat för Vetenskapliga kommittén för växter och som slutlig beslutsfattare. Inom kommissionen är Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd och Generaldirektoratet för miljö gemensamt ansvariga för förvaltningen av direktiv 91/414/EEG. Närmare uppgifter om de mekanismer för samordning och samråd som har använts återfinns i bilagan.

[3] EGT L 340, 9.12.1976 s. 25.

15. Medlemsstaterna har spelat fyra roller. För det första ledde var och en arbetet med de utkast till bedömningsrapporter för ett eller flera verksamma ämnen som de tilldelades av kommissionen, och skötte under arbetets gång kontakterna med anmälarna av de verksamma ämnena. För det andra fungerade samtliga som granskare åt utkasten till rapporter från de andra medlemsstaterna, och meddelade när det exempelvis krävdes ytterligare uppgifter eller gjorde lämpliga invändningar. För det tredje deltog samtliga, i egenskap av medlemmar i Ständiga kommittén för växtskydd, i besluten om verksamma ämnen. För det fjärde ställde de sakkunskap och resurser till förfogande i arbetet med att utveckla de nya vetenskapliga metoder som krävdes för att genomföra bedömningarna. Ett viktigt bidrag från medlemsstaterna i det avseendet var att de enades om att arbetet med gemenskapens tekniska bedömning kunde genomföras på ett enda språk. Detta innebar att man på nationell nivå tog på sig ett rejält besvär för att förbättra gemenskapens förfarande, och denna åtgärd förtjänar ett erkännande.

16. Anmälare är enheter som är verksamma i gemenskapen som stödjer arbetet med utvärderingen av verksamma ämnen genom att tillhandahålla akter med de uppgifter som krävs. De flesta är producenter av de verksamma ämnena och agerar i egenskap av enskilda företag eller kollektivt.

17. I bilagan till denna rapport återfinns en förteckning över samtliga rättsakter som antagits enligt 91/414/EEG för befintliga verksamma ämnen. De allmänna rättsakterna kan indelas i tre grupper. Först en samling åtgärder där det fastställs vilka uppgifter som måste samlas in och kriterier för bedömning och beslutsfattande. När rådet antog direktiv 91/414/EEG innehöll det inga närmare bestämmelser om vilka uppgifter och kriterier medlemsstaterna skulle använda (enhetliga principer). Kommissionen fastställde dessa under perioden 1993-1996. För det andra måste de praktiska detaljerna under den första etappen i utvärderingsprogrammet formuleras. Kommissionens förordning (EG) nr 3600/92 [4] måste ändras till att även omfatta Österrike, Finland och Sverige efter deras anslutning, och ta hänsyn till ytterligare erfarenheter som hade gjorts under arbetet med utvärderingen. För det tredje fastställdes de senare etapperna i programmet genom kommissionens förordning (EG) nr 451/2000 [5].

[4] EGT L 366, 15.12.1992, s. 10.

[5] EGT L 55, 29.2. 2000, s. 25.

18. Uppgiftskraven för konventionella kemiska bekämpningsmedel som används som verksamma ämnen i växtskyddsmedel antogs mellan 1994-1996, och det arbetet pågår fortfarande när det gäller andra särskilda kategorier verksamma ämnen. Utförliga uppgifter om dessa återfinns i bilagan. Eftersom det inledningsvis inte gick att uppnå konsensus om vilka kriterier som skulle användas vid utvärderingen av konventionella ämnen, inte ens sedan man enats om harmoniserade krav på de uppgifter som skulle lämnas, uppstod en avsevärd skillnad mellan de enskilda rapporterande medlemsstaternas bedömningspraxis. Detta problem måste rättas till genom att man formulerade och antog en rad dokument med riktlinjer. En del av dessa krävde grundliga forskningsinsatser som fortfarande inte är avslutade. I bilagan återfinns närmare uppgifter om riktlinjer som utarbetats eller håller på att utarbetas. Med de första 90 ämnena uppstod en rad specifika problem som kunde lösas individuellt. Dessutom kunde många av erfarenheterna från arbetet med nya verksamma ämnen tillämpas på befintliga ämnen. I bilagan återfinns närmare uppgifter om dessa och andra åtgärder som vidtogs.

3. Beskrivning av de framsteg som gjorts på 10 år

3.1. Bilaga I till direktivet

19. De 834 ämnena på marknaden fördelades på fyra förteckningar. Närmare uppgifter om de 834 ämnena, deras nuvarande ställning och tillstånden för dem i medlemsstaterna återfinns på Internet [6]. Av tabellen nedan framgår att det i juli 2003 kommer att ha fattats beslut om åtminstone 380 av de 834 ämnena - huvudsakligen beslut om att de inte längre skall saluföras.

[6] http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/index.htlm.

20. Den första prioriterade förteckningen upprättades 1992 och omfattade 90 ämnen som vid den tiden ansågs vara de som användes allra mest eller också gav uppenbar anledning till oro. I bilagan återfinns närmare uppgifter om den beslutsprocess som blev följden av kommissionens förordning (EEG) nr 3600/92, efter de ändringar som gjordes genom åren. Nästan samtliga akter hade brister i det ena eller andra avseendet, och fram till dags dato är det inte ett enda ämne som inte har orsakat problem under något skede i arbetet. Detta steg är ännu inte avslutat. Slutgiltiga beslut om samtliga verksamma ämnen i denna förteckning förväntats vara klara i juli 2003.

21. För närvarande (a) har kommissionsdirektiv antagits eller håller på att antas genom vilka 13 befintliga ämnen införs i bilaga I till direktivet (b) har kommissionsbeslut fattats om att 16 ämnen inte skall införas i bilaga I, och att de skall dras tillbaka från marknaden, (c) har 39 ämnen granskats av medlemsstater, och slutdiskussionerna pågår, (d) håller 21 ämnen på att ses över eller skall ses över av medlemsstater och (e) har en bedömningsrapport ännu inte lämnats in till kommissionen.

22. Den andra förteckningen fastställdes genom förordning (EG) nr 451/2000 och omfattade 149 ämnen; samtliga organofosfater och karbamater som inte fanns med i den första förteckningen liksom andra tveksamma ämnen, och ämnen för vilka industrin hade låtit förstå att akterna skulle bli klara inom en ganska kort tid. Åtaganden att stödja 60 av dessa för införande i bilaga I mottogs i september 2000. I bilagan återfinns närmare uppgifter om denna förteckning och de beslutsförfaranden som planeras. Resultatet av anmälningsförfarandet tyder redan på att åtminstone 89 ämnen kommer att dras in i juli 2003. Erfarenheten tyder på att gemenskapens utvärderingar av ämnen i denna förteckning kan förväntas pågå under 2003-2005, även med de korrigeringar som fastställs i den nya förordningen för att beslutsfattandet skall gå snabbare. Ytterligare kommissionsförordningar kommer att antas under andra halvåret 2001, med närmare bestämmelser för utvärdering av denna och den tredje ämnesförteckningen. När det gäller de upp till 60 aktiva ämnen för vilka det föreligger en fullständig akt i april 2002, och för vilka det 2003 kommer att finnas ett utkast till bedömningsrapport från den rapporterande medlemsstaten, skulle det bli nödvändigt med ett undantag för att förlänga den nuvarande tidsfristen - juli 2003 - för att göra det möjligt att genomföra en noggrann utvärdering av materialet. Ungefär 55 verksamma ämnen förväntas ingå i den kategorin.

23. Den tredje förteckningen infördes också genom förordning nr 451/2000. Den innehåller de återstående 402 ämnena som också betraktas som "bekämpningsmedel" (i ordets gängse bemärkelse) men som inte används lika allmänt som ämnena i den andra förteckningen. I det första skedet mottogs intresseanmälningar för 192 av dem i juni 2001. I det andra skedet i november 2000 mottogs detaljerade anmälningar, inklusive studier och slutresultat, för 167 av dem. Införandet av denna förteckning och resultatet av anmälningsförfarandet tyder på att åtminstone 235 ämnen kommer att dras tillbaka från marknaden i juli 2003. I bilagan återfinns närmare uppgifter om denna förteckning och de beslutsförfaranden som planeras. Därför kommer det att bli nödvändigt att bevilja undantag för medlemsstaterna om de vill fortsätta att tillåta en del av dessa ämnen efter juli 2003. Det beräknas att sådana undantag kommer att behövas för omkring 150 anmälda ämnen. Inga undantag kommer att beviljas när det finns problem med säkerheten.

24. Den fjärde förteckningen upprättades genom uteslutningsmetoden och innehåller de återstående 193 ämnen som ansågs vara mindre farliga och för vilka andra uppgiftskrav gäller än de som är aktuella för ämnena i förteckningarna 1-3. Förteckningen inbegriper (a) bekämpningsmedel där det verksamma ämnet är en mikroorganism, (b) ämnen som redan är tillåtna i livsmedel, (c) växtextrakt, (d) animaliska produkter, (e) ämnen som används i ekologisk odling, (f) bekämpningsmedel mot gnagare, (g) lagringsprodukter (h) kemiska produkter. Dessa anses i allmänhet vara mindre farliga, men en del har en utbredd användning i gemenskapen. 27 av dessa ämnen är inte längre tillåtna i någon medlemsstat. Ett anmälningsförfarande planeras till 2002, och ungefär 69 anmälningar förväntas komma in. Således kan minst 124 av ämnena förväntas dras bort från marknaden under 2003, vilket innebär att det under den sista etappen, 2004-2008, blir nödvändigt att utvärdera ungefär 69 ämnen i förteckningen (men antalet kan också uppgå till hela 166). För verksamma ämnen för vilka det föreligger preliminära utvärderingar eller godtagbara uppgifter i maj 2003 kommer man att överväga ett undantag för att förlänga den nuvarande tidsfristen, juli 2003, så att de kan utvärderas. Sådana undantag kommer att dras tillbaka om inte en komplett akt lämnas in.

Tabell: Läget under 2001 för befintliga verksamma ämnen som skall utvärderas under varje etapp av programmet (med beräknad procentuell marknadsandel 1993)

>Plats för tabell>

3.2. Andra bilagor till direktivet

25. När direktiv 91/414/EC antogs innehöll bilaga II och III bara en samling rubriker. Uppgiftskrav för kemiska verksamma ämnen (bilaga IIA) och för produkter som innehöll de ämnena (bilaga IIIA) antogs för samtliga rubriker i bilagornas ursprungliga lydelse under 1994-1996. Uppgiftskraven för verksamma ämnen som är mikroorganismer och produkter som innehåller dessa antogs genom ett kommissionsdirektiv 2001.

26. Direktiv 91/414/EG antogs med bilagorna IV och V tomma. Arbetet pågår för närvarande med att fylla i bilaga IV (riskfraser) och V (skyddsfraser) för att komplettera rådets direktiv 67/548/EEC [7] (om farliga ämnen) och 1999/45/EC [8] (om farliga preparat). Kommissionen har för avsikt att i början av 2002 anta ett direktiv som innebär att dessa bilagor fylls.

[7] EGT L 196, 16.8.1967, s. 1.

[8] EGT L 200, 30.7.1999, s. 1.

27. Direktiv 91/414/EG antogs med bilaga VI tom. De enhetliga principerna för riskbedömning antogs genom rådets direktiv 97/57/EC [9]. Kommissionen har för avsikt att i början av 2002 uppdatera dessa till att även omfatta mikroorganismer och senare till att även omfatta andra mindre kategorier växtskyddsmedel.

[9] EGT L 265, 27.9.1997, s. 87.

4. Kritik av översynsprocessens organisation och effektivitet

28. När man tittar på det som har uppnåtts med programmet och de problem som har uppstått måste man först och främst betänka hur lång tid det tog att upprätta de nödvändiga rättsliga, administrativa, tekniska och informella strukturerna och vilken vetenskaplig och metodologisk utmaning man stod inför.

29. Från 1993, då direktivet antogs, fram till 1999 tog beslutsfattandet lång tid av de skäl som redan nämnts. Tillämpningen av en redan komplicerad rättsakt försvårades ytterligare när förväntningarna från alla håll stegrades, och det betydde att normer och kriterier inte bara bibehölls på en hög nivå utan i verkligheten höjdes ytterligare. Ett av problemen är en följd av brist på resurser. Bland andra problem märks de förfaranden som föreskrivs i rättsakterna, behovet av att få medlemsstaternas förtroende, den tid som krävdes för att man skulle kunna enas om uppgiftskraven och den tid som krävdes för att industrin skulle få fram uppgifterna. Dessa problem är nu i stort sett lösta och tempot på beslutsfattandet när det gäller befintliga ämnen har nyligen ökat dramatiskt, från 2 beslut om året under 1994-1999 till 13 beslut år 2000 och 21 (förväntade) år 2001. Tempot för nya aktiva ämnen ökar också i samma utsträckning.

30. Utvärderingsprogrammet kan vara avslutat i slutet av 2008, när det sista beslutet om ett befintligt verksamt ämne fattas. Översynen på nationell nivå av produkter som innehåller det ämnet kommer att fortsätta två år efter det beslutet. Under perioden 1993-2008 kommer saluföringen av ämnen på var och en av de prioriterade förteckningarna gradvis att minska. I juli 2003 kommer antalet tillgängliga ämnen också att minska märkbart. De aktuella ämnena är mestadels sådana som har en begränsad användning inom jordbruket. I gengäld kommer nya verksamma ämnen gradvis att bli mer tillgängliga.

31. Det är tydligt att marknaden kommer att förändras avsevärt efter juli 2003 - gränsmärket - i och med förlusten av upp till 500 ämnen. Det kommer att finnas ett mindre antal ämnen som har visat sig ofarliga, och de kommer att användas mer allmänt än i dag. Ämnen som är tillåtna i bara en eller två medlemsstater kommer att vara sällsynta, och detta kan uppmuntra till ett närmare samarbete mellan medlemsstaterna när det gäller nationella tillstånd. 2008 bör det finnas ungefär 450 ämnen på den europeiska marknaden. Vid en granskning av antalet ämnen som används i dag, utan hänsyn till ämnestyper, blir slutsatsen att det antalet kommer att vara tillräckligt. Eftersom många av de befintliga ämnen som försvinner är bekämpningsmedel, och eftersom bara en liten andel av de nya ämnena på marknaden kommer att tillhöra den kategorin, kan det emellertid uppstå en obalans mellan behov och tillgång. Marknadskrafterna bör korrigera detta, men inte nödvändigtvis snabbt nog för att lösa alla problem. I samband med det minskade antalet ämnen kan handeln påverkas genom senare ändringar av lagstiftningen om pesticidrester. Gemenskapens handelspartner kommer att informeras genom WTO-förfarandena och utvecklingsländerna genom förfarandena i partnerskapsavtalet AVS-EG, som undertecknades i Cotonou i juni 2000.

5. Planering av arbetet fram till 2003 och därefter

32. Den första förteckningen är tänkt att vara avslutad 2003, enligt det befintliga systemet och förfarandet. Utvärderingen av den andra förteckningen bör vara klar 2005 och de tredje och fjärde förteckningarna 2008. Då är det dags att inleda en ny utvärdering av de ämnen som redan finns med i bilaga I. Det är viktigt att notera att de undantag som planeras fram till 2008 förutsätter att nödvändiga resurser, strukturer och förfaranden står till förfogande. Det måste också stå klart att om ett nytt område ger anledning till oro och leder till nya uppgiftskrav, så kan även det försena arbetet med att färdigställa och utvärdera akterna.

33. Trots den senaste tidens stora ökning av antalet beslut, från 2 till 20 beslut om året, bör det noteras att om programmet skall vara avslutat i slutet av 2008 så måste det fattas i genomsnitt 50 beslut om året (med en topp på 85 beslut under 2007) om befintliga verksamma ämnen. Det kommer att genomföras genom (i) förändringar i förfarandet för granskning och utvärdering av akterna, (ii) ökade resurser hos kommissionen och Europeiska myndigheten för livsmedel, (iii) snävare tidsramar och (iv) förbättrade akter och användning av informationstekniker.

34. Utvärderingen är en gigantisk uppgift som inte kan genomföra om inte förfarandena för utvärdering och beslutsfattande förbättras. Kommissionen och medlemsstaterna har genomfört en rad förbättringar i förfarandet under den andra och senare etapper i översynen. En del av dessa har också anpassats till återstående ämnen i den första förteckningen. Kommissionen undersöker för närvarande möjligheterna att öka andra intressenters deltagande i förfarandet för att utveckla det vidare i framtiden och föra det närmare medborgarna. Den framtida verksamheten syftar till en harmoniserad utveckling av avancerade metoder för riskbedömning som möjliggör en säkrare identifiering av kritiska områden och som koncentreras på effektivast tänkbara åtgärder för att minska riskerna. Denna nya generation av redskap kommer att utvecklas globalt, i samråd med partner i OECD, så att en metod fastställs som är vetenskapligt tillförlitlig och som kan accepteras i hela världen. Avsevärda resurser och forskningsinsatser kommer att krävas för att upprätta de faktabaser som krävs för denna nya generation riskbedömningar.

35. Utvärderingen av en akt tar tre till fyra arbetsår, och kommissionen och medlemsstaterna har begränsade resurser. Beslutsfattandet på gemenskapsnivå med 15 medlemsstater kräver också mycket tid och resurser. För att se till att medlemsstaterna kan utföra det nödvändiga arbetet med utvärderingarna föreskrivs det i förordning nr 451/2000 att de rapporterande medlemsstaterna skall begära ersättning från anmälarna för det arbete de måste göra. Denna och andra åtgärder som nyligen har genomförts bör göra det möjligt för hastigheten att fortsätta att öka. En tidig lösning på problemet med resursbristen var att dela upp arbetet med hjälp av systemet med rapporterande medlemsstat. Andra tänkbara lösningar undersöks också. Länder som inte är medlemmar i EU står inför samma problem med bristande resurser, och den långsiktiga strategin är att arbetet med att utvärdera växtskyddsmedel skall fördelas globalt.

36. De ökade resurserna vid kommissionen och i medlemsstaterna har parallellt med ökade kunskaper och erfarenheter möjliggjort en dramatisk ökning av antalet fattade beslut under de senaste åren (från ungefär två till 20 beslut om året) för verksamma ämnen. Om denna nivå skall bibehållas kommer det att krävas ytterligare en stor insats av nya resurser.

37. I kommissionens förslag till Europeisk myndighet för livsmedel räknar man med en avsevärt ökad personalstyrka för utvärderingen av verksamma ämnen i gemenskapen, men vid planeringen av sådana ökningar måste hänsyn tas till det yttrande som nyligen lämnade av vetenskapliga styrkommittén, i vilket uppmärksamheten riktas på en mycket svår brist på europeisk sakkunskap på området för riskbedömning [10]. Europeiska myndigheten för livsmedel kommer att fastställa den grund på vilken framtida steg i programmet skall byggas. Övergången från det nuvarande systemet till en ny ordning som både är hållbar och effektiv på lång sikt kan bara bli framgångsrik om medlemsstaternas institutioner på detta område samarbetar nära med varandra. Befintliga förfarande inom liknande områden (medicin, veterinärläkemedel, livsmedels- och fodertillsatser) kan användas som modeller. Med utgångspunkt från det nuvarande arbetssättet kommer ungefär 25 stycken kvalificerade utvärderare att behövas vid den Europeiska myndigheten för livsmedel när det gäller verksamma ämnen, och de behöver kompletteras med ytterligare personal för att fastställa gränsvärden för rester i livsmedel och jordbruksprodukter.

[10] Slutsats 19 i den första rapporten om harmoniseringen av riskbedömningsförfaranden. Del 1: The report of the Scientific Steering Committee's Working Group on Harmonisation of Risk Assessment Procedures in the Scientific Committees advising the European Commission in the area of human and environmental health 26-27.10.2000.

38. Den möjliga effekten av att antalet ämnen sjunker radikalt beskrivs i bilagan. Enligt förordning 451/2000 kan kommissionen vid behov, och efter bedömning i varje enskilt fall, vidta tillfälliga åtgärder för användning när ytterligare teknisk bevisning har påvisat (i) att användningen är säker, (ii) ett avgörande behov av ytterligare användning av det verksamma ämnet och (ii) att det inte finns något effektivt alternativ. Kommissionen kommer att vara restriktiv med att bevilja sådana undantag.

39. Enligt artikel 9 i direktiv 91/414/EEG kan medlemsstaterna på nationell nivå tillämpa ett ganska flexibelt system för att förlänga tillstånden för växtskyddsprodukter för begränsad användning. Ett dokument med riktlinjer om frivilligt ömsesidigt erkännande av tillstånd för begränsad användning har sammanställts genom samarbete mellan medlemsstaterna och andra berörda parter. Medlemsstaterna uppmanas att på nationell nivå fastställa vad som avses med begränsad användning och mindre grödor, och att tillämpa det system som föreslås i riktlinjedokumentet för att göra det lättare att tillåta begränsad användning.

40. Tidsfristen fram till juli 2003 skulle bara kunna förlängas för verksamma ämnen om det har inkommit tillräckliga uppgifter om deras effekt på folkhälsan och miljön och om det finns ett tydligt åtagande från industrin att visa att det finns godtagbara användningsområden i den betydelse som avses i direktivet. Så som förklarats ovan ämnar kommissionen avsluta översynsprogrammet 2008, och därför föreslås en förlängning av tidsfristen fram till slutet av 2008. Den åtgärd genom vilken förlängningen skulle göras kan antas i juni 2003 enligt den modell som skisseras nedan.

41. Första förteckningen: För alla återstående verksamma ämnen måste en komplett akt finnas tillgänglig i maj 2002. I undantagsfall kan denna tidsfrist förlängas eftersom utvärderingen och införandet av specifika ytterligare uppgifter om enskilda ämnen ännu inte är avslutade. Antalet verksamma ämnen om vilka inget slutgiltigt beslut kan fattas skall vara mycket begränsat och siffran skall finnas tillgänglig i början av 2003.

42. Andra förteckningen: Kontrollerna av att akterna är kompletta skall vara slutförda i slutet av 2002. Beslut om att förlänga tidsfristerna kan fattas i början av 2003 för verksamma ämnen vars akter är kompletta.

43. Tredje förteckningen: I maj 2003 förväntas en fullständig samling uppgifter lämnas in för ungefär 150 av de 402 verksamma ämnena. Eftersom denna tidsgräns ligger mycket nära den övergripande tidsgränsen, 25 juli 2003, kan det inte uteslutas att ett beslut om förlängning för vissa verksamma ämnen måste dras tillbaka under hösten 2003. Antalet bör bli ganska begränsat eftersom industrin redan har träffat sitt val av ämnen som fortfarande är av intresse.

44. Fjärde förteckningen: En förlängning kommer bara att föreslås för sådana verksamma ämnen för vilken en godtagbar anmälan har gjorts.

6. Slutsatser

45. I och med att denna rapport läggs fram anser kommissionen att den har uppfyllt sin rapporteringsskyldighet enligt artikel 8.2 i direktivet.

46. Trots att framstegen, räknade som antalet avslutade utvärderingar, inte har varit så stora som man ursprungligen förutspådde har det lagts en stabil grund inom lagstiftning, organisation och samarbete, liksom när det gäller erfarenheter och planering. Denna har nu börjat ge utdelning. Under de närmaste åren kommer det att ske en kolossal förändring i marknadsföringen och användningen av växtskyddsprodukter, och de höga säkerhetsnormer som fastställs i direktivet kommer att förverkligas, om än till ett högt pris.

47. Med hjälp av de nya åtgärder som fastställs i programmets andra och tredje steg, i kombination med den infrastruktur och sakkunskap som utvecklats i medlemsstaterna och de resurser som föreslås tilldelas detta område inom ramen för Europeiska myndigheten för livsmedel, kommer utvärderingen och beslutsfattandet om befintliga verksamma ämnen att öka avsevärt i framtiden, och det pågående programmet bör, om inget oförutsett inträffar, kunna vara genomfört i slutet av 2008. Kommissionen noterar behovet av att erkänna att de undantag som planeras fram till 2008 är avhängiga av att nödvändiga resurser, strukturer och förfaranden finns tillgängliga på samtliga nivåer. För att tidsfristerna skall kunna hållas är det emellertid utomordentligt viktigt att samtliga partner i processen erkänner och tar sin del av ansvaret för detta.

48. Tidsfristen fram till juli 2003 bör förlängas, så som föreskrivs i direktivet, för vissa ämnen. Kommissionen kommer bara att föreslå särskilda undantag för ämnen som uppfyller de fastställda kraven, sedan den har konstaterat att det finns tillräckligt med uppgifter tillgängliga och att det inte finns några säkerhetsproblem. Dessutom kommer viktiga användningsområden att beaktas i undantagen, och för att underlätta planeringen av lämpliga nationella åtgärder bör dessa bör fastställas så snart som möjligt.

49. Slutligen är kommissionen klar över behovet av att göra ändringar i direktiv 91/414/EEG, men den kommer att invänta Europaparlamentets och rådets synpunkter på denna rapport innan den lägger fram förslag till sådana ändringar under 2002.