(4)Den 20 april 2017 lade Lettland fram sitt nationella reformprogram för 2017 och sitt stabilitetsprogram för samma år. De båda programmen har bedömts samtidigt för att deras inbördes samband ska kunna beaktas.

(5)De relevanta landsspecifika rekommendationerna har beaktats i medlemsstaternas program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna för perioden 2014–2020. Enligt lagstiftningen om de europeiska struktur- och investeringsfonderna får kommissionen begära att en medlemsstat ser över och ändrar sina berörda program för de europeiska struktur- och investeringsfonderna när så krävs för att stödja genomförandet av relevanta landsspecifika rekommendationer. Kommissionen har lämnat ytterligare vägledning om tillämpningen av dessa bestämmelser.

(6)Lettland omfattas av stabilitets- och tillväxtpaktens förebyggande del. I sitt stabilitetsprogram för 2017 planerar regeringen en försämring av det totala saldot från att ha varit i balans 2016 till ett underskott på 0,8 % av BNP 2017 och på 1,6 % av BNP 2018, till följd av en genomgripande skattereform, och därefter en förbättring till ett underskott på 0,5 % av BNP 2020. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas det strukturella saldot försämras från 0,2 % av BNP under 2016 till -1,7 % av BNP under 2018 och att nå -0,8 % av BNP under 2020. Banan är förenlig med det medelfristiga målet på ett strukturellt underskott på 1 % av BNP och den tillåtna avvikelsen på grund av pensionsreformen och strukturreformen i hälso- och sjukvårdssektorn. Det omräknade strukturella saldot förväntas stiga från -1,9 % av BNP 2017 till -2,3 % av BNP 2018, och därefter sjunka till -0,2 % av BNP 2020. Enligt stabilitetsprogrammet kommer den offentliga skuldkvoten att hålla sig kring 40 % av BNP. Programmets prognos för BNP-tillväxt överensstämmer i stort med kommissionens prognos för 2017, men den framstår som klart gynnsam för 2018.

(7)Den 12 juli 2016 rekommenderade rådet Lettland att se till att avvikelsen från det medelfristiga budgetmålet 2017 stannar inom de tillåtna avvikelser som är kopplade till reformen av pensionssystemet och den genomgripande strukturreformen på hälso- och sjukvårdsområdet. Med beaktande av dessa tillåtna avvikelser får det strukturella saldot försämras med högst 1,0 % av BNP 2017. På grundval av kommissionens vårprognos 2017 väntas Lettland uppfylla det kravet under 2017. Lettland bör klara sitt medelfristiga budgetmål under 2018 om man beaktar de tillåtna avvikelser för genomförandet av reformen av pensionssystemet som beviljades för 2016 och för strukturreformen som beviljades för 2017, eftersom tillfälliga avvikelser rullas framåt över tre år. Baserat på kommissionens vårprognos 2017 är detta förenligt med en maximal nominell tillväxttakt för de primära offentliga nettoutgifterna på 6,0 % 2018, vilket motsvarar en årlig försämring av det strukturella saldot på 0,3 % av BNP. Om politiken ligger fast riskerar Lettland en betydande avvikelse från det kravet. Sammantaget anser rådet att det kommer att krävas ytterligare åtgärder 2018 för att stabilitets- och tillväxtpaktens regler ska kunna följas.

(8)Inkomstskillnaderna i Lettland är stora. Förhållandet mellan inkomsterna hos de rikaste 20 % av hushållen och de fattigaste 20 % låg på 6,5 år 2015, vilket var bland de högsta i EU, men detta värde sjönk något under 2016. Skillnaden i inkomstfördelning före och efter skatter och sociala transfereringar är bland de minsta i EU. Lettlands skattesystem är mindre progressivt än i andra EU-medlemsstater, vilket bidrar till den stora ojämlikheten och till fattigdom bland förvärvsarbetande. Skattekilen för låginkomsttagare är fortfarande bland de högsta i EU, samtidigt som intäkter med hjälp av mindre tillväxthämmande skatteinstrument är en möjlighet som underutnyttjas. Den låga andelen skatteintäkter av BNP begränsar de tillgängliga resurserna för hållbara offentliga tjänster. Trots vissa framsteg i kampen mot skatteflykt förblir låg skattemoral ett allvarligt problem. I stabilitetsprogrammet tillkännagavs att en skattereform skulle genomföras. I de viktigaste åtgärderna ingår en sänkning av normalskattesatsen för inkomsttagare från 23 % till 20 %, en höjning av det inkomstbaserade grundavdraget, införande av en bolagsskattesats på 0 % för återinvesterade vinster och anpassning av kapitalskattesatserna till 20 %. I reformen tas den landsspecifika rekommendationen upp genom att skattekilen för låginkomsttagare sänks. Skattereformen är dock begränsad när det gäller att skatteväxla till mindre tillväxthämmande källor och att uppnå de angivna politiska målen att öka andelen skatteinkomster av BNP.

(9)Brister i de grundläggande sociala skyddsnäten bidrar till stor fattigdom och ojämlikhet, även bland äldre och människor med funktionsnedsättning. Andelen fattiga med funktionsnedsättning är bland de högsta i Europa. Det faktum att det sociala biståndet ligger kvar på en otillräcklig nivå sedan 2009, och att samma gäller för pensionerna, innebär att det saknas ett effektivt skydd mot fattigdom och social utestängning. Att den reform om minimiinkomst som aviserades 2014 aldrig genomfördes inverkar negativt på de fattigaste hushållen, dock finns medelfristiga planer på ett lägsta inkomststöd.

(10)Arbetskraften krymper, men sysselsättningen har bara ökat något och arbetslösheten sjunker endast långsamt. Utsikterna att hitta arbete är bättre i områden med stor ekonomisk verksamhet och för välutbildade arbetstagare, medan arbetslösheten är mer utbredd bland lågutbildade och på landsbygden. Vidareutbildning för arbetstagare skulle hjälpa till att ta itu med dessa frågor. Men även om den yrkesinriktade utbildningen har blivit mer attraktiv, så har reformen av läroplanen för att anpassa utbildningen till moderna krav på kompetens gjort små framsteg. Regelverket för arbetsplatsförlagt lärande har införts, och det är viktigt att arbetsmarknadsorganisationerna och företagen deltar aktivt i att genomföra det. Vidare deltar de arbetslösa i mindre utsträckning i aktiva arbetsmarknadsåtgärder än i de flesta andra EU-länder, men åtgärder har vidtagits för att förbättra situationen, och de bör fortgå. Deltagandet i livslångt lärande är fortfarande lågt.

(11)De lettiska myndigheterna har visserligen framgångsrikt påbörjat reformer av hälso- och sjukvården, men höga patientavgifter, långa köer, låg offentlig kostnadstäckning och ineffektiv fördelning av vården inskränker tillgängligheten. Kvotstyrda offentliga utgifter leder till att behandlingar senareläggs och till att patienterna antingen måste vänta länge eller själva betala för vården, vilket innebär att en del av befolkningen blir utan vård. Man har börjat reformera kvalitetssäkringssystemet, och efter hand bör förbättringarna ge resultat för patienterna och befolkningen. Vissa framsteg har gjorts när det gäller att öka effektiviteten inom hälso- och sjukvårdssystemet, men det krävs ytterligare effektivisering av sjukhusvården, förbättrad tillgång till öppenvård och primärvård samt en mer ändamålsenlig koppling mellan budgetanslag och tjänsternas kvalitet och kostnader.

(12)De lettiska myndigheterna använder normalt förfaranden för offentlig upphandling vid hälso- och sjukvårdsinköp, men ytterligare effektivitetsvinster skulle kunna uppnås genom regelbunden användning av e-upphandling och inköpscentraler, vilket skulle göra de offentliga utgifterna genomsynligare och effektivare.

(13)Brister i lagstiftningens kvalitet och den offentliga förvaltningens låga effektivitet och ändamålsenlighet har en negativ inverkan på företagsklimatet. Regeringen lade 2016 fram en ambitiös reformplan inriktad på en effektivare och mer professionell offentlig sektor. Den siktade på att förbättra effektiviteten genom att minska antalet anställda och centralisera stödfunktioner, främja resultatbaserade löner och öka öppenheten. Planen gäller bara statsförvaltningen, men väsentliga effektivitetsvinster torde dock även kunna göras på kommunal nivå.

(14)Korruptionen håller fortfarande tillbaka Lettlands företagsklimat, och systemet för att förebygga intressekonflikter är fortfarande stelbent och byråkratiskt med otillräcklig kontroll. Reformen av konkursförfarandet är visserligen i stort sett slutförd, men genomförandet behöver övervakas noggrant med särskild uppmärksamhet på att omstruktureringarna är få och graden av tillgångar som återvinns låg.

(15)Omfattande reformer av högskoleutbildningen och den offentliga forskningen har gjorts under de senaste tre åren för att konsolidera forskningsinstituten och höja forskningsresultatens kvalitet och relevans. Men såväl styrning som organisatorisk uppbyggnad när det gäller finansieringen av den offentliga forskningen i Lettland förblir ineffektiva med medel splittrade mellan flera institut. Ineffektiv finansiering av den offentliga forskningen bidrar till mycket dåliga forskningsresultat, brist på kompetent arbetskraft både i den offentliga och i den privata sektorn samt låga nivåer av offentlig-privat samarbete. Företagens FoU-intensitet i Lettland ligger bland de lägsta i EU.

(16)Kommissionen har inom ramen för den europeiska planeringsterminen gjort en omfattande analys av Lettlands ekonomiska politik och offentliggjort den i 2017 års landsrapport. Kommissionen har också bedömt stabilitetsprogrammet och det nationella reformprogrammet samt uppföljningen av de rekommendationer Lettland fått tidigare år. Kommissionen har beaktat inte bara programmens relevans för hållbarheten i finanspolitiken och den socioekonomiska politiken i Lettland, utan även i vilken mån EU:s regler och riktlinjer har iakttagits, mot bakgrund av behovet att stärka den övergripande ekonomiska styrningen i unionen genom att framtida nationella beslut fattas med beaktande av synpunkter på EU-nivå.

(17)Mot bakgrund av denna bedömning har rådet granskat stabilitetsprogrammet, och dess yttrande återspeglas särskilt i rekommendation 1.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS Lettland att under 2017 och 2018 vidta följande åtgärder:

1.Fortsätta att föra en finanspolitik som är förenlig med kraven i den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten, vilket innebär att uppnå det medelfristiga budgetmålet 2018, med beaktande av de tillåtna tillfälliga avvikelserna kopplade till genomförandet av reformen av pensionssystemet och till strukturreformerna. Sänka skatten för låginkomsttagare genom skatteväxling till andra mindre tillväxthämmande källor och genom att förbättra skattemoralen.

2.Förbättra det sociala skyddsnätet och vidareutbilda arbetskraften genom att påskynda reformen av läroplanerna för yrkesutbildning. Förbättra hälso- och sjukvårdens kostnadseffektivitet och tillgänglighet, även genom att minska patientavgifterna och de långa väntetiderna.

3.Öka effektiviteten och ansvarsskyldigheten i den offentliga sektorn, särskilt genom att förenkla administrativa förfaranden och förstärka reglerna för att förebygga intressekonflikter, även för konkursförvaltarna.

Utfärdad i Bryssel den