SV Europeiska unionens officiella tidning C 76/1

Yttrande från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén om ”Att frigöra potentialen hos barn och ungdomar med hög intellektuell kapacitet inom EU” (yttrande på eget initiativ)

2013/C 76/01

Föredragande: José Isaías RODRÍGUEZ GARCÍA-CARO

Den 19 januari 2012 beslutade Europeiska ekonomiska och sociala kommittén att i enlighet med artikel 29.2 i arbetsordningen utarbeta ett yttrande på eget initiativ om

”Att frigöra potentialen hos barn och ungdomar med hög intellektuell kapacitet inom EU”.

Facksektionen för sysselsättning, sociala frågor och medborgarna, som svarat för kommitténs beredning av ärendet, antog sitt yttrande den 20 december 2012.

Vid sin 486:e plenarsession den 16–17 januari 2013 (sammanträdet den 16 januari) antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén följande yttrande med 131 röster för, inga röster emot och 13 nedlagda röster.

1. Rekommendationer

1.1 Europeiska ekonomiska och sociala kommittén är medveten om att situationen vad gäller barn och ungdomar med hög intellektuell kapacitet har kartlagts förhållandevis väl tack vare de undersökningar som har gjorts sedan flera decennier tillbaka och den omfattande vetenskapliga facklitteratur som finns att tillgå på detta område (1). Med hänsyn till frågans stora betydelse rekommenderar dock EESK att kommissionen och medlemsstaterna stöder genomförandet av ytterligare studier och undersökningar och vidtar lämpliga åtgärder för att främja en större hänsyn till alla människors olika förutsättningar rent generellt, vilket även omfattar program med syftet att frigöra potentialen hos barn och ungdomar med hög kapacitet, så att den kan komma till nytta på olika områden. Syftet med dessa åtgärder skulle bland annat vara att främja sysselsättning och anställbarhet inom EU, samt att mot bakgrund av den ekonomiska krisen sätta större värde på specialistkunskaper och undvika att begåvade personer söker sig till andra delar av världen.

1.2 När det gäller barn och ungdomar med hög kapacitet föreslår kommittén att man ska främja deras utveckling och potential i alla utbildningsstadier och oavsett utbildningens karaktär, samtidigt som specialisering i alltför tidiga stadier bör undvikas. Man måste fästa större vikt vid mångfalden i skolan och dra nytta av de möjligheter som gemensam inlärning och icke-formellt lärande ger upphov till.

1.3 Kommittén anser att livslångt lärande bör uppmuntras, och vill i detta sammanhang erinra om att den individuella intellektuella potentialen inte är statisk och att den utvecklas på olika sätt i olika faser av livet.

1.4 Kommittén rekommenderar att man i framtiden fäster större vikt vid de modeller för och erfarenheter av arbete med elever med hög intellektuell kapacitet som finns i de olika medlemsstaterna, inte minst de modeller som gynnar samhället som helhet, främjar sammanhållningen, minskar antalet elever som misslyckas med studierna och bidrar till bättre utbildning i enlighet med Europa 2020-strategins målsättningar.

1.5 Kommittén erinrar om att man på den egna arbetsplatsen måste identifiera de arbetstagare (särskilt bland de yngre anställda) som har förmågan och intresset att utveckla sin intellektuella kapacitet och bidra till innovation, samt ge dem möjlighet att vidareutbilda sig inom områden som ligger i linje med deras ambitioner och intressen.

1.6 Kommittén föreslår att man i utbildningshänseende bör bli bättre på att stödja barn och ungdomar med hög kapacitet. Detta gäller särskilt inom följande områden: — Lärarnas grund- och vidareutbildning bör behandla elever med hög kapacitet, med tonvikt på deras profil och kännetecken, hur man ska upptäcka dem samt det stöd de behöver i utbildningssammanhang. — Utbyte av metoder för att så tidigt som möjligt kunna upptäcka elever med hög intellektuell kapacitet rent generellt, och i synnerhet bland elever som kommer från eftersatta områden och socialt missgynnade miljöer. — Utarbetande och genomförande av utbildningsåtgärder med inriktning på elever med hög intellektuell kapacitet. Dessa åtgärder bör omfatta insatser såväl på den ordinarie läroanstalten som utanför denna. — Ett inslag i lärarnas utbildning bör vara humanistiska värden, det mångkulturella samhället, användning av informations- och kommunikationsteknik i undervisningssammanhang, och slutligen att uppmuntra kreativitet, innovation och initiativförmåga.

1.7 Satsningar på att förbättra stödet i undervisningen till barn och ungdomar med hög kapacitet bör bland annat fokusera på deras känslomässiga utveckling, som är särskilt viktig i tonåren, samt förvärvandet av sociala färdigheter. Den bör också inriktas på att underlätta deras integrering och deltagande i samhället och arbetslivet samt främja deras förmåga att arbeta i grupp.

1.8 Program för elevutbyten och tillfälliga elevvistelser utomlands bör utnyttjas på ett sätt som ger begåvade elever möjlighet att delta, i synnerhet de som kommer från mindre gynnsamma förhållanden.

1.9 Man bör ta vara på möjligheterna att utbyta information och exempel på bästa praxis mellan medlemsstaterna i fråga om hur man kan upptäcka elever och studenter med hög kapacitet och tillgodose deras behov.

1.10 Man bör främja företagarandan hos barn och ungdomar med hög kapacitet, utifrån ett ansvarstagande och solidariskt perspektiv som gynnar samhället som helhet.

2. Allmän bakgrund

2.1 Att försöka åstadkomma smart tillväxt genom att utveckla en ekonomi baserad på kunskap och innovation är en av de tre grundläggande prioriteringarna inom Europa 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt för alla, som antogs av Europeiska kommissionen år 2010. Mot bakgrund av detta bör utbildningen av alla medborgare ses som en avgörande faktor för att trygga EU:s framtid, och detta innebär bland annat att vi måste bli bättre på att upptäcka personer med hög kapacitet och tillgodose deras utbildningsbehov.

2.2 Inom den nuvarande utbildningspolitiken i EU:s medlemsstater fäster man stor vikt vid behovet av att ta hänsyn till elevernas olika förutsättningar, vilket innebär att man åtar sig att ge alla elever det stöd i undervisningen som de behöver för att kunna utveckla sin potential i största möjliga utsträckning. Inom ramen för dessa insatser, som riktar sig till alla elever som behöver särskilt stöd i undervisningen, måste man öka de resurser som i dag avsätts för elever med hög intellektuell kapacitet.

2.3 En utvärdering av den nuvarande situationen i EU:s medlemsstater visar att det finns stora skillnader vad gäller metoderna för att upptäcka personer med hög intellektuell kapacitet och tillgodose deras utbildningsbehov. På samma sätt framgår det tydligt att det finns ett behov av att förbättra de arbetsmetoder och aktiviteter som används i undervisningen av sådana elever – en aspekt som påverkas av att denna fråga endast i marginell utsträckning tas upp inom lärarutbildningen.

3. Hög intellektuell kapacitet

3.1 Begrepp

3.1.1 De internationella studier och undersökningar som har gjorts visar att personer med hög kapacitet återfinns i alla sociala grupper (2). Detta gäller även befolkningen i EU:s medlemsstater. Ur ett socialt, politiskt och utbildningsmässigt perspektiv är frågan om hur man ska upptäcka elever och studenter med hög kapacitet och tillgodose deras behov relativt ny, och den kommer utan tvivel att få allt större betydelse under de kommande åren. I de ovannämnda studierna är man överens om att en förutsättning för att vi ska kunna bli bättre på att upptäcka personer med hög kapacitet och tillgodose deras utbildningsbehov är att hela samhället medverkar: de politiskt ansvariga, lärarkåren, vetenskapsmän och forskare, familjer och arbetsmarknadens parter.

3.1.2 I den vetenskapliga litteraturen om personer med hög kapacitet används ett antal olika termer som har med hög kapacitet att göra: brådmogenhet (resultaten ligger över de förväntade i en viss ålder), talang (en specifik förmåga inom mycket konkreta områden: matematik, musik etc.) och avslutningsvis hög begåvning eller hög kapacitet. Definitionen av det sistnämnda begreppet, hög begåvning eller hög kapacitet, utgår för närvarande från följande utmärkande egenskaper: — En intellektuell kapacitet över genomsnittet när det gäller såväl allmänna som specifika färdigheter. Traditionellt sett har en intelligenskvot högre än 130 (där 100 är genomsnittet) utgjort referensvärdet, men på senare år har detta kriterium utvidgats och gjorts mer flexibelt, och nu utvärderar man även andra indikatorer som bedöms ha lika stor betydelse: — Personen i fråga tar sig an uppgifter med stort engagemang och stor hängivenhet: ihärdighet, intresse, uthållighet, självförtroende etc. — Stor kreativitet, flexibilitet och originalitet när det gäller att ställa frågor eller hitta svar och lösningar på problem och utmaningar som han eller hon ställs inför. Elever och studenter med hög kapacitet brukar oftast uppvisa goda studieresultat, men det är också relativt vanligt att de hoppar av skolan. Hög begåvning bör inte ses som en statisk företeelse utan som en potentiell tillgång, och för att den ska kunna utvecklas måste den upptäckas, erkännas och beaktas av samhället, eftersom den i annat fall riskerar att gå förlorad.

3.1.3 Det råder i facklitteraturen också enighet om att hög kapacitet är en egenskap med flera dimensioner, det vill säga, den är omfattande och mångsidig och kan inte bara fastställas genom mätning av intelligenskvoten – man måste också utvärdera andra aspekter såsom originalitet och mental kreativitet, och den betingas och påverkas ofta av familjerelaterade och sociokulturella faktorer. I vissa fall, till exempel hos vissa personer med autism eller motoriska funktionsnedsättningar, kan hög kapacitet förekomma parallellt med funktionshinder.

3.1.4 Elever och personer med hög kapacitet återfinns i alla samhällsgrupper och samhällsskikt, utan skillnader vare sig i fråga om kön eller social bakgrund. I praktiken finns det dock ett antal faktorer som brukar användas för att identifiera högbegåvade personer, och man bör ta hänsyn till dem för att kunna komma till rätta med obalanser: — Elever med hög kapacitet upptäcks oftare i sociala skikt på medelhög eller hög nivå eftersom deras familjer är mer insatta i denna fråga, samt eftersom barnen i dessa familjer växer upp i en miljö som är mycket stimulerande ur pedagogisk synpunkt och i utbildningshänseende. Det förekommer också att skolornas låga förväntningar på de egna elevernas kapacitet har en negativ inverkan på upptäckten av elever med hög kapacitet i socialt missgynnade miljöer. — Även om det finns en generell tendens till att elever och personer med hög kapacitet undviker att skylta med sina kunskaper och hamnar i skymundan, är det rent statistiskt fler män än kvinnor med hög begåvning som uppmärksammas på grund av kulturella faktorer och den personliga psykologiska utvecklingen, vilket leder till att flickor och kvinnor i större utsträckning undviker att låta sin potentiella höga kapacitet komma till uttryck (3).

3.1.5 På samma sätt som vad gäller övriga elever bör man beträffande elever och ungdomar med hög kapacitet ha i åtanke att detta är en mycket heterogen grupp.

3.1.6 Ibland kan man stöta på elever som trots att de uppvisar tecken på hög kapacitet har svårt att klara av sin skolgång, och det händer till och med att de hoppar av skolan på grund av anpassningssvårigheter eller bristande eller obefintligt specifikt stöd i undervisningen. Det är också vanligt att högbegåvade elever marginaliseras och stöts ut från resten av gruppen, vilket också ökar risken för att de misslyckas i skolan. Genom att på ett lämpligt sätt upptäcka och stödja elever med hög kapacitet kan man, och bör man, bidra till att minska antalet elever som hoppar av skolan i förtid och öka antalet högutbildade personer, vilket är ett av de grundläggande utbildningsmålen inom Europa 2020-strategin för smart och hållbar tillväxt för alla.

3.2 Identifiering av elever med hög intellektuell kapacitet och stöd till dem i undervisningen

3.2.1 Ett bättre stöd till högbegåvade elever hänger samman med en rad olika aspekter: man måste inledningsvis upptäcka elevens begåvning, göra en psykopedagogisk och social utvärdering för att bekräfta eller utesluta att eleven har en hög kapacitet, och avslutningsvis måste man rent praktiskt uppmärksamma eleven och stödja den i undervisningen, vilket kan ske både inom formell och icke formell undervisning.

3.2.2 Det brukar ses som ett accepterat faktum att ett betydande antal högbegåvade personer undgår att upptäckas. Arbetet med att upptäcka dessa elever kan äga rum redan i slutet av förskolan eller i början av grundskolan. På samma sätt som när det gäller alla andra elever som visar tecken på att behöva särskilt stöd i undervisningen innebär en tidigt upptäckt av barn med hög kapacitet att det blir lättare att ta hänsyn till deras utbildningsbehov, och det förebygger också risken att eleverna misslyckas i skolan och hoppar av sin utbildning längre fram i tiden. Visserligen är det möjligt att upptäcka hög begåvning även i senare utbildningsstadier och levnadsfaser, men man bör fästa särskilt stor vikt vid att upptäcka särskilt begåvade elever samt göra psykopedagogiska utvärderingar av elever som man tror har en hög kapacitet.

3.2.3 Vanligtvis brukar man upptäcka elever med en särskild begåvning på grund av att föräldrarna eller lärarna noterar att barnet skiljer sig från andra barn i samma åldersgrupp, eller att det ibland visar tecken på anpassningssvårigheter. Denna upptäckt, som sedan måste bekräftas eller vederläggas av specialister, kan bygga på följande indikatorer: — Språkanvändning: brett ordförråd, specifik användning av termer, komplex meningsbyggnad. — Stor förståelse av komplexa och abstrakta idéer. Förmåga att utveckla eller redogöra för idéer på en nivå som är oväntad med tanke på barnets ålder. — Karaktären på de frågor som barnet ställer. De kan vara ovanliga, originella, komplicerade eller kännetecknas av mognad och medvetna syften. — Förmåga att utarbeta systematiska och varierande strategier för att lösa problem. — Förmåga att lära sig snabbt och lätt inom områden som intresserar barnet. — En utpräglad kreativitet när det gäller att komma med nya idéer och målsättningar och hitta lösningar på specifika problem.

3.2.4 När barnen är små (upp till 4–5 års ålder) måste man vara särskilt försiktig med att klassificera dem som personer med hög kapacitet, eftersom brådmogenhet eller det faktum att man inom familjen ger barnet mycket stimulans i skolarbetet kan leda till förhastade diagnoser som vare sig är säkra eller korrekta. I dessa fall bör man göra nya undersökningar när den höga begåvningen konkretiseras, eller för att fastställa om barnet tvärtom närmar sig en mer normal nivå.

3.2.5 I socialt missgynnade miljöer är det vanligt att barn med hög kapacitet hamnar i skymundan på grund av socioekonomiska problem och brister, eller rent av till följd av skolornas låga förväntningar på eleverna, vilket gör att barnens begåvning får svårare att ta sig uttryck. Det är viktigt att beakta detta faktum och att fästa särskild vikt vid utvecklingen hos barn och ungdomar från socialt missgynnade miljöer för att kunna ge dem det utbildningsmässiga stöd de behöver, vilket också innebär att man måste upptäcka dem som visar tecken på särskilt hög kapacitet.

3.2.6 Nedan följer några exempel på tankar eller förväntningar som man bör undvika när det gäller elever och ungdomar med hög kapacitet: — Att förutsätta att högbegåvade barn ska utmärka sig inom alla områden när det gäller deras utveckling, att de ska vara känslomässigt mogna, ha stark självkontroll, vara oberoende, ansvarsfulla och försöka behaga läraren. — Att tro att de ska utmärka sig i alla skolämnen. Lärare brukar förvänta sig att högpresterande elever ska nå strålande resultat på alla områden. — Att utgå från att särskilt begåvade barn ska vara motiverade att utmärka sig i skolan och ta sig an alla uppgifter de tilldelas med energi och intresse.

3.2.7 Om föräldrarna och lärarna får en känsla av att ett barn eller en elev har en hög kapacitet måste man fastställa huruvida detta stämmer med hjälp av specifika utvärderingsinstrument. Själva utvärderingen bör göras av specialister på psykopedagogisk utvärdering, som bör kunna räkna med att få stöd av lärarna på den berörda skolan. Utvärderingen bör vara så mångfacetterad och komplett som möjlig och omfatta olika områden (skolan, den sociala omgivningen, familjen) och olika instrument för informationsinsamling så att den kan tillämpas på alla elever, oberoende av deras familjebakgrund och sociala bakgrund. Med hjälp av denna breda och mångfacetterade utvärdering kan man utarbeta en slutgiltig psykopedagogisk rapport som bekräftar eller utesluter att eleven har en hög kapacitet.

3.3 Stöd i undervisningen till elever med hög kapacitet

3.3.1 När man har bekräftat att en elev har hög kapacitet finns det ett antal faktorer och omständigheter som kan bidra till att ge dessa barn och ungdomar det stöd i undervisningen de behöver: — En stimulerande miljö som främjar deras potential. — Självbestämmande och självkontroll. — En känsla av samhörighet med vänner och skolkamrater. — Acceptans och tillit från personerna i elevens omgivning. — Undervisning som är anpassad till elevens behov och personliga inlärningshastighet. — En flexibel läroplan som ger eleven möjlighet att fördjupa sig i innehållet. — Tillgång till extra utbildningsresurser som kompletterar den ordinarie undervisningen. — Flexibilitet inom undervisningen vad gäller schemaläggning, aktiviteter, resurser, material eller grupperingar. — Elevens medverkan i planeringen av sin egen inlärningsprocess.

3.3.2 I de olika pedagogiska modellerna och utbildningssystemen finns det olika sätt att se på hur man ska anpassa undervisningen till särskilt begåvade elevers behov. De åtgärder som vidtas på detta område följer två olika linjer: a) Differentierad undervisning: Detta innebär att man på samma skola delar in eleverna i homogena grupper beroende på deras respektive inlärningsförmåga och kunskapsnivå. b) Inkluderande undervisning: Detta innebär att elevgrupperna är heterogena och att skolan erbjuder utbildningslösningar som är anpassade till den mångfald av elever som återfinns i varje grupp.

3.3.3 För närvarande är inkluderande undervisning den vanligaste modellen i EU:s olika utbildningssystem. Detta innebär att man under de första skolåren försöker ge alla elever gemensam undervisning i en skolmiljö som tar hänsyn till mångfalden, och att man undviker att dela in dem i homogena grupper i ett alltför tidigt skede. Detta tillvägagångssätt förhindrar inte att man i vissa av EU:s medlemsstater i ett senare skede, i icke-obligatoriska utbildningsfaser eller när eleverna börjar nå slutet av högstadie- eller gymnasieutbildningen och närmar sig universitetsstudierna, satsar på att utveckla konkreta färdigheter eller placerar eleverna i mer homogena grupper med inriktning på elever med hög kapacitet och/eller elever med mycket goda studieresultat. En analys av den nuvarande situationen ger en fingervisning om den troliga framtida utvecklingen: den inkluderande undervisningen kommer att finnas kvar under de första skolåren, och sedan kommer man att kunna göra konkreta försök som innebär att eleverna delas in i homogena grupper i senare utbildningsfaser eller när den obligatoriska skolgången är avklarad.

3.3.4 När det gäller elever med hög kapacitet kan man i deras skolor vidta nedanstående konkreta åtgärder inom undervisningen. Några av dem är av generell karaktär och kan tillämpas på alla elever: — Åtgärder av generell karaktär. — Presentation av innehåll med olika svårighetsgrad, flexibla grupperingar, ett varierat utbud av aktiviteter samt breddning av den ordinarie läroplanen. — En mer berikande undervisning som utgår från elevens motivation och intresse på vissa specifika områden, och som organiseras av honom eller henne. — Åtgärder av mer ovanlig karaktär. Dessa åtgärder innebär att man anpassar läroplanen genom att utvidga den och/eller berika den med hänsyn till den enskilda elevens behov: individuella anpassningar av läroplanen. — Åtgärder av exceptionell karaktär. Dessa åtgärder innebär att man är flexibel i fråga om olika etapper och undervisningsfaser och minskar deras längd: en elev kan delta i undervisningen tillsammans med äldre elever. Dessa åtgärder tillämpas endast i ett fåtal fall, i fråga om ungefär 3 % av eleverna med hög kapacitet.

3.3.5 Utanför skolorna kan elever med hög kapacitet delta i organiserade aktiviteter som är av friare karaktär än det ordinarie skolarbetet, och som ger tillfälle att komma i kontakt med högbegåvade elever från andra skolor. Denna typ av aktiviteter utanför undervisningen är förhållandevis vanliga och har en mycket varierande karaktär, och de skulle kunna stödjas på nationell nivå samt av de offentliga myndigheterna och EU.

3.3.6 Dessa två former av undervisningsstöd, formell respektive icke-formell undervisning, utesluter inte varandra. Ett bättre stöd till högbegåvade elever bör omfatta båda dessa varianter: stöd i skolan under skoldagen, i likhet med de insatser som krävs med avseende på alla elever med särskilda stödbehov, samt kompletterande stöd utanför läroplanen som anordnas inom eller utanför skolans väggar.

3.3.7 För närvarande består den stora utmaningen i att avsevärt förbättra stödet till elever med hög kapacitet i deras egna skolor, vilket kräver en förbättring av lärarnas grund- och vidareutbildning när det gäller att upptäcka högbegåvade elever och ge dem rätt stöd i undervisningen, inom ramen för det övergripande behovet av att ta hänsyn till elevernas olika förutsättningar.

3.3.8 Att frigöra potentialen hos alla EU:s ungdomar, framför allt hos de högbegåvade, är en fråga som inte bara rör utbildningssektorn. Det är också viktigt att föra en ekonomisk och social politik som gör det möjligt att redan i tidig ålder ge dessa människor möjlighet att använda och dra nytta av sina förmågor. På detta område har Europa en viktig uppgift: att förebygga och förhindra att de mest begåvade personerna söker sig till andra delar av världen för att kunna få utlopp för sina talanger.

4. Uppföljning av elever med hög kapacitet på europeisk nivå

4.1 Översikt

4.1.1 De senaste åren har olika studier inriktats på att ge en bild av situationen vad gäller personer med hög kapacitet i EU som helhet (4). Resultaten av dessa undersökningar ger följande bild: — Rent generellt pekar studierna på behovet av att ändra och anpassa skolornas arbetssätt för att på ett bättre sätt ta hänsyn till elevernas olika förutsättningar, bland annat när det gäller elever med hög kapacitet. — Elever med hög kapacitet beaktas i de olika ländernas utbildningslagstiftning, men det finns stora skillnader vad gäller bedömningen av huruvida dessa elever kräver eller inte kräver specifika stödåtgärder inom undervisningen. — Den profil som ligger till grund för diagnostiseringen av hög kapacitet håller sakta men säkert på att utvidgas och sträcker sig nu bortom den traditionella uppfattningen, som endast baserar sig på utvärderingar av elevernas intelligens. Numera baseras diagnosen dels på specifika tester med syftet att utvärdera elevens kreativitet och originalitet, dels på rapporter från lärare och familjemedlemmar om hur det går i skolan och om elevens sociala situation och familjesituation. — Stödet till elever med hög kapacitet tar sig oftast utryck i aktiviteter utanför skolan inom ramen för icke-formell undervisning, medan aktiviteter inom ramen för kursplanen eller i den ordinarie skolan under skoldagen inte är lika vanliga. Det är vanligare med olika former av tävlingar som är speciellt inriktade på konkreta talanger (inom vetenskap, teknik, idrott, musik etc.) än generella satsningar på stöd till elever med hög kapacitet. — Det finns gott om utrymme att förbättra lärarnas grund- och vidareutbildning för att göra dem bättre på att upptäcka och stödja särskilt begåvade elever.

4.2 Lagstiftning och åtgärder inom undervisningen

4.2.1 I alla EU:s medlemsstater finns det privata föreningar bestående av yrkesmän och familjer som anordnar aktiviteter utanför skolan för att hjälpa högbegåvade elever att utnyttja sina förmågor. I några av dem förekommer också aktiviteter som anordnas med stöd av – eller i samarbete med – relevanta utbildningsmyndigheter.

4.2.2 Utbildningsåtgärderna med fokus på elever med hög kapacitet i EU:s medlemsstater ser ut på följande sätt: — I praktiskt taget alla EU:s medlemsstater omfattar lagstiftningen någon form av utbildningsåtgärder vad gäller dessa elever. I vissa medlemsstater finns det generella utbildningsåtgärder som riktar sig till alla elever, dock utan att göra någon åtskillnad mellan högbegåvade eller talangfulla elever och övriga elever: De strävar mot att alla elever ska nå bästa möjliga resultat. — De flesta länderna placerar eleverna i heterogena grupper bestående av elever med varierande förmåga, där man försöker ge alla i gruppen det stöd de behöver. I vissa länder delar man in eleverna i homogena grupper på basis av deras förmåga och skolresultat, men i några länder gäller detta bara elever med särskilda idrottsliga eller konstnärliga talanger. — Vad gäller åtgärder för ökad flexibilitet eller snabbare skolgång – det vill säga, att en elev kan gå i en klass ovanför hans eller hennes egentliga åldersgrupp – lämnar lagstiftningen i de flesta medlemsstaterna utrymme för detta, men det finns ingen gemensam strategi för hur detta ska genomföras. I några medlemsstater kan högbegåvade gymnasieelever delta tidigare än normalt i individuellt anpassade projekt och kurser på universiteten.

4.3 Lärarnas utbildning

4.3.1 Trots den svåra nuvarande ekonomiska situationen, som även påverkar skolväsendet, och de utmaningar som lärarkåren ställs inför i sitt dagliga arbete, måste den del av lärarnas utbildning som speciellt inriktar sig på dessa frågor förbättras. Detta gäller såväl grundutbildningen som vidareutbildningen.

4.3.2 I de flesta av EU:s medlemsstater omfattar de officiella studieplanerna för blivande lärare någon form av konkret utbildning i hur man ska stödja högbegåvade elever i undervisningen, antingen som ett separat studieområde eller som ett inslag i den generella utbildningen i hur man anpassar utbildningen till elevernas olika förutsättningar.

4.3.3 Vidareutbildning för lärare i offentlig regi ingår endast i studieplanerna i hälften av EU:s medlemsstater. Parallellt med denna offentliga utbildning finns det även ett antal privata aktörer som tillhandahåller samma sorts utbildning.

4.3.4 Kort sagt visar en analys av situationen i EU vad gäller denna fråga att det finns ett betydande utrymme för förbättring inom följande områden: — Lärarnas grund- och vidareutbildning med inriktning på att ge lärarna en bättre bild av elever med hög kapacitet, göra det lättare för dem att känna igen dessa elever och lära dem vilka metoder de ska använda för att upptäcka dem och ge dem särskilt stöd i undervisningen. — Ett inslag i lärarnas utbildning bör vara humanistiska värden, det mångkulturella samhället, användning av informations- och kommunikationsteknik i undervisningssammanhang, och slutligen att uppmuntra kreativitet, innovation och initiativförmåga. — Utbyte av metoder för psykopedagogisk utvärdering samt bedömning av sociala och familjerelaterade faktorer som påverkar möjligheten att upptäckta elever med hög intellektuell kapacitet. Denna upptäckt bör ske i tidig ålder, men det måste också vara möjligt att upptäcka hög begåvning i senare faser av utbildningen, och även på arbetsplatsen när det gäller personer som redan har etablerat sig på arbetsmarknaden. — Utarbetande och genomförande av åtgärder med inriktning på stöd i undervisningen till elever som har en hög intellektuell kapacitet eller visar sig ha andra exceptionella förmågor i den ordinarie skolan eller utanför densamma inom ramen för icke-formell undervisning: program för en mer berikande undervisning. — Utarbetande och genomförande av mekanismer och metoder för att göra det lättare för personer med hög intellektuell kapacitet att delta i livslångt lärande, i synnerhet i samband med att de börjar studera på universitetet och under deras tid som universitetsstudenter.

Bryssel den 16 januari 2013 Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs ordförande Staffan NILSSON

(1) Vad gäller personer med hög kapacitet och stöd i undervisningen till dessa hänvisar vi bl.a. till följande studier:

Martinez Torres, Mercé. och Guirado, Angel (red.) Altas capacidades intelectuales. Pautas de actuación, orientación, intervención y evaluación en el período escolar (Hög intellektuell kapacitet. Normer för agerande, vägledning, åtgärder och utvärdering under skolåren). Barcelona, Editorial Graó, 2012.

Torrego, Juan Carlos. (red.), Alumnos con altas capacidades y aprendizaje cooperativo. Un modelo de respuesta educativa, (Elever med hög kapacitet och gemensam inlärning – en modell för stöd i undervisningen). Madrid, Fundación SM, 2012.

Pfeiffer, Stephen: Current perspectives on the identification and assessment of gifted students (Aktuella perspektiv på identifiering och utvärdering av begåvade studenter), i Journal of Psychoeducational assessment, 2011.

Wallace, B. och Erikson, G.: Diversity in Gifted Education. International perspectives on global issues (Mångfald i undervisningen av begåvade elever: Internationella perspektiv på globala frågor). New York, Routledge, 2006.

Sternberg, R.J. och Davidson, J.E.: Conceptions of giftedness (Begåvningsrelaterade begrepp). Cambridge University Press, 2005.

Sternberg, R J. (red.) Definitions and conceptions of giftedness (Begåvningsrelaterade definitioner och begrepp). Thousand Oaks, Corwin Press, 2004.

(2) Med utgångspunkt i den bäst studerade samhällsgruppen, barn och ungdomar i skolåldern, tyder uppskattningarna av hur många procent av befolkningen som har hög kapacitet på att detta gäller mellan 2 och 15 % av medborgarna, beroende på vilka indikatorer som används för att göra uppskattningen. Vad gäller det mest traditionella kriteriet, intelligenskvoten, brukade förekomsten av en intelligenskvot på 130 eller högre utgöra referensvärdet, vilket inbegriper ungefär 2 % av befolkningen. Nu för tiden anses detta kriterium vara alltför begränsat, och utvärderingen av den intellektuella kapaciteten är bara en av de faktorer man bör ta hänsyn till när man vill fastställa om en person har en hög kapacitet. Därför har begreppet hög intellektuell kapacitet utvidgats för att även lämna utrymme för andra faktorer, såsom kreativitet, originalitet och förmåga att se samband, dra slutsatser och extrapolera. Utifrån detta nyare synsätt räknar man med att upp till 10 % eller till och med 15 % av befolkningen kan ha en hög kapacitet, men enligt de mest allmänt vedertagna beräkningarna ligger siffran någonstans mellan 5 och 10 %. Den som vill sätta sig mer in i saken hänvisas till Joseph Renzullis redan klassiska studier på detta område, eller till följande studier av nyare datum: Borland, J.H. Myth 2. The gifted constitute 3 % to 5 % of the population, i Gifted child quarterly, 53, 2009; Miraca, G.: Exceptionally gifted children, New York, Routledge, 2004, samt Robson, D.: High IQ kids: collected insights, information and personal stories from the experts, Free spirit publishing, 2007.

(3) Till exempel har man inom ramen för programmet för mer stimulerande utbildning för elever med hög kapacitet i den autonoma regionen Madrid (Spanien) registrerat att fördelningen av de deltagande eleverna mellan 1999 och 2012 i princip konstant har legat på 70 % manliga elever och 30 % kvinnliga elever. I detta hänseende hänvisar vi även till Pérez, L. Domínguez P. och Alfaro, E. (red.): Actas del Seminario: situación actual de la mujer superdotada en la sociedad (”Protokoll från seminariet: Högbegåvade kvinnors nuvarande situation i samhället”). Madrid, Consejería de Educación, 2002.

(4) För en detaljerad överblick av den nuvarande situationen när det gäller stöd i undervisningen till elever med hög kapacitet i EU:s medlemsstater hänvisar vi till följande texter:

”La atención a los alumnos con altas capacidades en la Unión Europea” (”Hänsyn till elever med hög kapacitet inom EU”, i ”De todo un poco” nr 11, årlig publikation från programmet för mer stimulerande utbildning för elever med hög kapacitet i den autonoma regionen Madrid, s. 21–29, Madrid 2009).

”Gifted Learners A survey of educational policy and provision” (”Begåvade elever. Granskning av politiken och bestämmelserna på utbildningsområdet”). Europeiska byrån för utveckling av undervisning för elever med behov av särskilt stöd, 2009.

Eurydike (2006), ”Specific Educations Measures to promote all Forms of Giftedness at School in Europe” (”Specifika utbildningsåtgärder för att främja alla sorters begåvningar i Europas skolor”). Bryssel: Eurydike-enheten).