Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av ett program för registrerade resenärer /* COM/2013/097 final - 2013/0059 (COD) */





MOTIVERING 1. BAKGRUND · Motiv och syfte Den nya teknikens potential på området integrerad gränsförvaltning har aktivt dryftats inom EU sedan 2008, då kommissionen offentliggjorde sitt meddelande Att förbereda nästa steg i utvecklingen av Europeiska unionens gränsförvaltning[1]. I detta meddelande föreslog kommissionen att man skulle inrätta ett program för registrerade resenärer för ofta inresande resenärer från tredjeland som genomgått en säkerhetsprövning för att underlätta deras gränspassage. Programmet godkändes i Stockholmsprogrammet[2] som antogs av Europeiska rådet i december 2009. Europeiska rådet uppmanade vid sitt möte i juni 2011 att man snabbt skulle gå vidare med arbetet med ”smarta gränser”. Som en första respons på denna uppmaning offentliggjorde kommissionen ett meddelande den 25 oktober 2011[3] om alternativen för genomförande av ett system för in- och utresa och programmet för registrerade resenärer. Detta förslag läggs fram tillsammans med ett förslag om ett system för in- och utresa och ett förslag om ändring av gemenskapskodexen om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna)[4]. Konsekvensbedömningar läggs fram för de båda systemen. Detta förslag påverkar inte tullkontrollerna, dvs. kontrollen av varor. · Allmän bakgrund I syfte att införa villkor, kriterier och detaljerade regler för kontroller vid de yttre gränsernas gränsövergångsställen och för övervakning vid de yttre gränserna antogs den 15 mars 2006 kodexen om Schengengränserna. I enlighet med artikel 7 ska alla personer underkastas kontroller vid de yttre gränserna. Tredjelandsmedborgare underkastas normalt utförliga kontroller medan EU-medborgare och personer som har rätt att röra sig fritt underkastas minimikontroller[5]. De gällande reglerna för tredjelandsmedborgare kan dock anses vara en universallösning eftersom samma kontroller tillämpas oberoende av resenärernas riskprofiler eller hur ofta de reser. Detta beror på att gällande lagstiftning inte innehåller undantag från principen om utförliga gränskontroller utom för de kategorier av tredjelandsmedborgare som uttryckligen nämns i kodexen om Schengengränserna eller i förordningen om lokal gränstrafik[6] som stats- och regeringschefer, gränsarbetare och gränsboende. Endast en mycket liten andel av de personer som passerar de yttre gränserna kan utnyttja de ovannämnda undantagen: det rör sig om cirka två miljoner personer, vilket motsvarar 0,2 % av samtliga passagerare. Denna siffra kan förväntas förbli tämligen konstant och bara öka marginellt, eftersom lokala gränstrafikordningar används i större utsträckning. I slutet av 2010 hade 110 000 tillstånd för lokal gränstrafik utfärdats av medlemsstaterna. För att uppfylla kraven i kodexen ska en gränskontrolltjänsteman vid varje inresa fastställa att den aktuella tredjelandsmedborgaren uppfyller samtliga villkor som fastställts för inresa i EU (syftet med inresan i EU, att resenären har tillräckliga medel för sitt uppehälle och avsikt att återvända till ursprungslandet). Detta görs genom att resenären intervjuas samt att de nödvändiga handlingarna kontrolleras, t.ex. en bokningsbekräftelse för logi och för en returresa med flyg, färja eller tåg. Gränskontrolltjänstemannen ska också kontrollera den tillåtna längden för vistelse i Schengenområdet vilket för närvarande sker genom en uträkning med hjälp av stämplarna i resehandlingen. Mot bakgrund av att passagerarströmmarna vid de yttre gränserna förväntas öka, bör ett alternativt förfarande för gränskontroll erbjudas resenärer från tredjeland som reser ofta, varigenom en gradvis övergång sker från landscentrerade till personcentrerade metoder. I praktiken skulle programmet för registrerade resenärer fungera på följande sätt vid gränsen: en informationsbärare, som består av ett maskinläsbart kort med ett unikt identifieringsnummer (dvs. ansökningsnummer), utfärdas till en registrerad resenär som vid ankomst och avresa drar informationsbäraren genom en automatisk spärr. Spärren läser av resenärernas informationsbärare, resehandling (och eventuellt viseringsnummer) och fingeravtrycken, vilka jämförs med dem som lagrats i centralregistret och andra databaser, inbegripet informationssystemet för viseringar (VIS). Om alla kontroller godkänns, kan resenären passera genom den automatiska spärren. Skulle det uppstå något problem, bistås resenären av en gränskontrolltjänsteman. Även de manuella gränskontrollerna skulle förenklas eftersom gränskontrolltjänstemännen inte skulle behöva ställa ytterligare frågor till registrerade resenärer såsom destination för resan och huruvida de har tillräckliga medel för sitt uppehälle. Införandet av ett system för in- och utresa, med eller utan biometriska uppgifter, vid de yttre gränserna som registrerar tredjelandsmedborgares inresor och utresor vid kortare vistelser skulle vara en förutsättning för att fullständigt kunna automatisera gränskontrollen av registrerade resenärer såsom beskrivits ovan. Systemet för in- och utresa skulle göra det möjligt att avskaffa stämpling av resehandlingar enligt kodexen om Schengengränserna eftersom den manuella stämplingen skulle ersättas av en automatisk registrering av vistelsen och beräkning av dess längd. När kravet på stämpling har försvunnit, skulle det bli obligatoriskt att kontrollera systemet för in- och utresa vid den yttre gränsen för att säkerställa att en tredjelandsmedborgare inte har överskridit sin lagstadgade rätt att vistas i Schengenområdet. Denna kontroll skulle kunna göras automatiskt med hjälp av maskinläsbara fält på resehandlingen eller med hjälp av fingeravtryck. Programmet för registrerade resenärer och systemet för in- och utresa kommer att avsevärt förbättra förvaltningen och kontrollen av reseflödena vid gränsen genom att kontrollerna stärks, medan resenärer från tredjeland som genomgått en säkerhetsprövning och som reser ofta kan passera gränsen snabbare. Den finansieringsöversikt för rättsakt som bifogas detta förslag grundar sig på en studie om kostnaderna för ett system för in- och utresa och ett program för registrerade resenärer som utförs av en extern uppdragstagare. På grundval av ovanstående överväganden är syftet med detta förslag till Europaparlamentets och rådets förordning följande: – Att fastställa förfaranden och villkor för tillträde till programmet för registrerade resenärer. – Att fastställa vilket ändamål samt vilka funktioner och ansvarsområden som ingår i en informationsbärare[7] samt centralregister som ett system för lagring av uppgifter om registrerade resenärer och – att ge byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa[8] (nedan kallad byrån), ansvar för att utveckla och operativt förvalta centralregistret och definiera de tekniska specifikationerna för en informationsbärare. Denna förordning kommer att vara den huvudsakliga rättsakten för programmet för registrerade resenärer. För att komplettera denna rättsliga ram är det också nödvändigt att ändra kodexen om Schengengränserna för att underlätta gränspassagen för tredjelandsmedborgare och denna ändring läggs fram i samband med detta förslag. Dessutom läggs det samtidigt fram ett förslag till ett system för in- och utresa som registrerar tredjelandsmedborgares in- och utresor. · Gällande bestämmelser Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna). Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1931/2006 om lokal gränstrafik vid medlemsstaternas yttre landgränser och om ändring av bestämmelserna i Schengenkonventionen. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008 om informationssystemet för viseringar (VIS) och utbytet mellan medlemsstaterna av uppgifter om viseringar för kortare vistelse (VIS-förordningen). Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 om införande av en gemenskapskodex om viseringar. Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1077/2011 om inrättande av en Europeisk byrå för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa. 2. SAMRÅD MED BERÖRDA PARTER OCH KONSEKVENSBEDÖMNING · Samråd med berörda parter Samrådet med berörda parter beskrivs i den bifogade konsekvensbedömningen. · Konsekvensbedömning Den första konsekvensbedömningen[9] genomfördes 2008 vid utarbetandet av kommissionens meddelande i detta ämne och den andra slutfördes 2013[10]. I den första konsekvensbedömningen analyserades de politiska alternativen och deras mest troliga följder och slutsatsen blev att ett program för registrerade resenärer från tredjeland bör inrättas. Efter ett samråd och en inledande granskning analyserades olika centrala genomförandealternativ i den senare konsekvensbedömningen. Efter att de olika alternativen och delalternativen analyserats, ansågs ett avgiftsbelagt program för registrerade resenärer från tredjeland som genomgått en säkerhetsprövning samt förhandskontroll och som reser ofta, vara det lämpligaste alternativet för att garantera ett smidigt passagerarflöde vid de yttre gränserna utan att äventyra säkerheten i EU. Programmet innebär att uppgifter (biometriska uppgifter, alfanumeriska uppgifter och unika identifieringsnummer) lagras i ett centralregister och det unika identitetsnumret (ansökningsnumret) lagras i en informationsbärare. Detta alternativ minimerar användningen av personuppgifter i ett it-system eftersom gränskontrolltjänstemännen inte tar fram några personuppgifter vid primärkontrollen och man undviker de huvudsakliga säkerhetsriskerna med ett system som enbart bygger på informationsbärare. Det är nödvändigt att tillämpa samma bestämmelser om uppgiftsskydd som för VIS och gällande bestämmelser om uppgiftsskydd, bl.a. att uppgifter får lagras i högst fem år, för att säkra lämpliga bestämmelser om uppgiftsskydd för det alternativ som valts. De personuppgifter som lagras i centralregistret (biometriska och alfanumeriska uppgifter som bifogats ansökningar) bör inte lagras längre än vad som är ändamålsenligt för programmet för registrerade resenärer. Det är lämpligt att uppgifterna lagras i upp till fem år för att tidigare ansökningar kan beaktas i samband med prövning av efterföljande ansökningar och förnyelser av ansökningar om tillträde till programmet för registrerade resenärer samt för att fingeravtryck som lagrats i registret (59 månader) ska kunna återanvändas. En lagringsperiod på fem år skulle göra det möjligt att bevilja tillträde till programmet under fem års tid utan att ansökan behöver förnyas. Vid det första ansökningstillfället bör tillträde till programmet beviljas i ett års tid. Tillträdesperioden kan förlängas med två år, följt av ytterligare två år utan att ansökan behöver förnyas. En ny ansökan skulle behöva ges in för att förnya tillträdet när femårsperioden har löpt ut. Detta är förenligt med viseringar som utfärdas för flera inresor (i upp till fem år) vilkas uppgifter lagras i VIS i fem år. Fyra fingeravtryck bör lagras i centralregistret för att en noggrann kontroll av registrerade resenärer vid de yttre gränsövergångsställena kan säkras. Lagringen av fyra fingeravtryck garanterar att det under alla omständigheter finns tillräckligt med uppgifter, samtidigt datamängden är rimlig. Om endast ett eller två fingeravtryck lagras, kan detta medföra problem för resenärer och för myndigheter som ansvarar för gränskontroller vid de yttre gränserna, om fingeravtrycken är suddiga, förvridna eller ofullständiga. Detta är särskilt relevant för programmet för registrerade resenärer då tillträde kan beviljas för fem år och samma fingeravtryck kan återanvändas (i 59 månader) om den registrerade resenären lämnar in en ny ansökan. De uppgifter som lagras i centralregistret skulle endast vara tillgängliga för gränskontrolltjänstemän vid prövning av en ansökan, återkallande eller förlängning av tillträde till programmet, vid förlust eller stöld av en informationsbärare eller vid problem med att underlätta registrerade resenärers gränspassage. Under gränskontrollen skulle en gränskontrolltjänsteman endast få uppgifter om huruvida det finns en träff eller ej i centralregistret. Därför balanserar förstahandsalternativet säkerhet, förenkling och skydd av personuppgifter gentemot varandra. För att tredjelandsmedborgare enkelt ska få tillträde till programmet för registrerade resenärer bör de kunna ansöka om tillträde till programmet vid samtliga medlemsstaters konsulat eller vid samtliga yttre gränsövergångsställen. Därigenom skulle fler delta i programmet och detta skulle hjälpa medlemsstaterna att hantera passagerarflödena vid de yttre gränsernas gränsövergångsställen. Ansökningarna bör prövas på grundval av samma kriterier som viseringar för flera inresor. Ansökningar som lämnats in av familjemedlemmar till unionsmedborgare ska prövas med utgångspunkt i samma kriterier som prövning av ansökningar om inresevisering. Medlemsstaterna får avgöra huruvida system för automatiska gränskontroller ska användas och installeras vid de yttre gränsövergångsställena. Det är tydligt att kombinationen av samma säkerhetsprövningskriterier som för viseringar för flera inresor med en helt automatisk gränsövervakning har störst samlad inverkan på den förenklade gränspassagen för registrerade resenärer. Dessutom säkras en hög säkerhetsnivå samtidigt som de grundläggande rättigheterna respekteras. Det är också det billigaste förfarandet då man beaktar kostnaderna för en striktare prövning och en halvautomatisk gränskontroll. En fullständig automatisering skulle vara ett kostnadseffektivt hjälpmedel särskilt vid de mest trafikerade gränsövergångsställena där man redan i dag har kapacitetsproblem och köer. Varje medlemsstat skulle dock behöva göra en bedömning av huruvida systemet för automatisk gränskontroll skulle effektivisera kapaciteten vid varje enskilt gränsövergångsstället, dvs. minska den tid det tar för resenärerna att passera gränsen, frigöra personal och hjälpa medlemsstaten att förvalta det ökande passagerarflödet. Oberoende av om automatisk gränskontroll används, bör gränspassagen förenklas vid alla yttre gränsövergångsställen för de tredjelandsmedborgare som beviljats tillträde till programmet för registrerade resenärer. För att de sökande ska kunna kontrolleras på ett tillförlitligt sätt, är det nödvändigt att de biometriska uppgifterna (fingeravtrycken) behandlas i centralregistret och att de biometriska kännetecknen kontrolleras vid de yttre gränsövergångsställena[11]. Konsekvensbedömningsnämnden granskade utkastet till konsekvensbedömning och avgav sitt yttrande den 14 mars 2012. Förbättringsrekommendationerna togs upp i rapportens slutliga version. Särskilt följande ändringar har gjorts: grundscenariot skärptes och förtydligades, problemdefinitionen utvidgades och inbegriper erfarenheter från utveckling av andra stora it-system och från system för automatiska gränskontroller och nationella program för registrerade resenärer som införts i medlemsstaterna och tredjeländer, länkar till bilagorna och 2008 års konsekvensbedömning förbättrades, berörda parters synpunkter rapporterades i så stor utsträckning som möjligt med hänsyn till att de åsikter som framfördes var ganska allmänt hållna, det gjordes en mer utförlig förklaring av kostnadsberäkningsmetoden och det rapporterades mer noggrant om förväntade kostnader och fördelar för olika berörda parter; med hänsyn till att antalet resor förväntas öka förtydligades omplaceringen av gränskontrolltjänstemän och slutligen lades en tydlig översikt över Europeiska datatillsynsmannens synpunkter till. 3. RÄTTSLIGA ASPEKTER · Sammanfattning av de föreslagna åtgärderna Syftet med och funktionerna i programmet för registrerade resenärer, bl.a. informationsbärare samt centralregister, och relevanta ansvarsområden måste definieras. Vidare måste byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa ges uppdraget att utveckla, upprätta och operativt förvalta centralregistret och att fastställa de tekniska specifikationerna för informationsbärare på grundval av på förhand definierade verksamhetskrav. Förfaranden ska fastställas liksom villkor för prövning av ansökningarna till programmet för registrerade resenärer och lagring av uppgifter om registrerade resenärer. I ett separat arbetsdokument från kommissionen ges en detaljerad beskrivning av förslaget. · Rättslig grund Artiklarna 74, 77.2 b och 77.2 d i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt utgör den rättsliga grunden för denna förordning. Artikel 77.2 b och 77.2 d utgör den rättsliga grunden för ytterligare specifikationer om tillämpliga åtgärder vid passage av medlemsstaternas yttre gränser och för utarbetande av normer och förfaranden som medlemsstaterna ska följa när de utför personkontroller vid sådana gränser. Artikel 74 är den rättsliga grunden för inrättande och drivande av programmet för registrerade resenärer och för utbyte av information mellan medlemsstaterna för att säkra ett samarbete mellan medlemsstaternas relevanta myndigheter samt mellan dessa myndigheter och kommissionen på de områden som ingår i avdelning V i EUF-fördraget. · Subsidiaritetsprincipen Enligt artiklarna 74, 77.2 b och 77.2 d i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt har unionen befogenhet att anta åtgärder för kontroll av personer och en effektiv övervakning av passage av medlemsstaternas yttre gränser. De gällande EU-bestämmelserna om passage av medlemsstaternas yttre gränser måste anpassas till det ökande passagerarflödet och de möjligheter som den nya tekniken erbjuder. Det behövs en gemensam ordning för harmoniserade bestämmelser om förenklad gränspassage för registrerade resenärer så att de enklare bestämmelserna tillämpas på alla Schengenstaters gränsövergångsställen utan någon separat prövning och utan att säkerheten försämras. Målet med förslaget kan därför inte uppnås i tillräcklig utsträckning av medlemsstaterna själva. · Proportionalitetsprincipen I artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen anges att unionens insatser inte ska gå utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målen i fördraget. Denna EU-åtgärd måste utformas så att målet uppnås och åtgärden genomförs så effektivt som möjligt. Det föreslagna initiativet utgör en vidareutveckling av Schengenregelverket som ska se till att gemensamma regler vid de yttre gränserna tillämpas på samma sätt i alla medlemsstater. Förslaget är därför förenligt med proportionalitetsprincipen. · Val av regleringsform Föreslagen regleringsform: förordning. Övriga regleringsformer skulle vara olämpliga av följande skäl: I detta förslag fastställs bestämmelser om kontroller vid de yttre gränserna som är lika i alla medlemsstater. Följaktligen kan endast en förordning väljas som regleringsform. · Grundläggande rättigheter Den föreslagna förordningen kan påverka de grundläggande rättigheterna, särskilt skyddet av personuppgifter (artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna) och rätten till effektivt rättsmedel (artikel 47 i stadgan). Förslaget innehåller skyddsåtgärder, särskilt föreskrivs i artiklarna 15 och 16 rätt till effektivt rättsmedel ifall tillträde till programmet för registrerade resenärer avslås eller återkallas och i artiklarna 48 och 49 fastställs rätten till information, tillgång till, rättelse och radering av de uppgifter som används i enlighet med förordningen, vilket också inbegriper rätten till effektivt rättsmedel i enlighet med artikel 51. 4. BUDGETKONSEKVENSER I kommissionens förslag till nästa fleråriga budgetram ingår 4,6 miljarder euro till Fonden för inre säkerhet för perioden 2014–2020. I förslaget avsätts 1,1 miljarder euro som ett preliminärt belopp för utveckling av ett system för in- och utresa och ett program för registrerade resenärer förutsatt att utvecklingskostnaderna börjar löpa först 2015[12]. Det ekonomiska stödet skulle inte endast omfatta kostnaderna för hela den fleråriga budgetramens centrala delar (både utvecklings- och driftskostnader på EU-nivå) utan också medlemsstaternas utvecklingskostnader för dessa två system inom ramen för tillgängliga resurser. Ett ekonomiskt stöd till nationella utvecklingskostnader skulle säkra att ekonomiska svårigheter på nationell nivå inte äventyrar eller försenar projekten. I detta ingår 145 miljoner euro för kostnader på nationell nivå för att hysa IT-systemen, utrymme för slutanvändarnas utrustning och utrymme för systemoperatörernas kontor. I stödet ingår också 341 miljoner euro för kostnader på nationell nivå för underhåll av t.ex. hårdvaru- och programvarulicenser. Så snart de nya systemen tagits i drift, skulle framtida operativa kostnader i medlemsstaterna kunna finansieras genom nationella program. Medlemsstaterna föreslås få använda 50 % av anslagen till de nationella programmen för att täcka operativa kostnader för de it-system som används för att hantera migrationsflöden över EU:s yttre gränser. I dessa kostnader kan det ingå kostnader för förvaltning av VIS, SIS och nya system som inrättats under perioden, personalkostnader, underhållskostnader, hyra av säkra lokaler osv. Den framtida finansieringsramen skulle alltså i förekommande fall säkra en kontinuerlig finansiering. Kostnaderna för automatiseringen skulle variera mycket beroende på antalet automatiska spärrar som installeras. 5. ÖVRIGA UPPLYSNINGAR · Deltagande Detta förslag bygger på Schengenregelverket eftersom det rör passage av de yttre gränserna. Därför måste följande konsekvenser vad gäller olika protokoll och avtal med associerade länder beaktas: Danmark: I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll (nr 22) om Danmarks ställning som fogats till fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget) och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget), deltar Danmark inte i åtgärder som rådet antar i enlighet med avdelning V, kapitel 3 i EUF-fördraget. Eftersom denna förordning grundas på Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning. Förenade kungariket och Irland: Enligt artiklarna 4 och 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket och rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket, deltar Förenade kungariket och Irland inte i antagandet av förordningen och är därför inte bundna av förordningen eller tillämpningen av denna. Island och Norge: De förfaranden som fastställs i associeringsavtalet mellan rådet och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket är tillämpliga, eftersom denna förordning bygger vidare på Schengenregelverket, såsom det definieras i bilaga A till det avtalet[13]. Schweiz : Vad gäller Schweiz innebär denna förordning en vidareutveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket[14]. Liechtenstein: Vad gäller Liechtenstein utgör denna förordning en vidareutveckling av bestämmelserna i Schengenregelverket i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket[15]. Cypern: Denna förordning utgör en rättsakt som bygger vidare på Schengenregelverket eller på annat sätt har samband med detta i enlighet med artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt. Bulgarien och Rumänien: Denna förordning utgör en rättsakt som bygger vidare på Schengenregelverket eller på annat sätt har samband med detta i enlighet med artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt. 2013/0059 (COD) Förslag till EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING om inrättande av ett program för registrerade resenärer EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 74 och artikel 77.2 b och 77.2 d, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag[16], efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande[17], med beaktande av Regionkommitténs yttrande[18], efter att ha hört Europeiska datatillsynsmannen, i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet, och av följande skäl: (1) Gränskontrollerna ska uppnå en hög säkerhetsnivå samtidigt som väntetiderna ska vara så korta som möjligt. Ökade reseflöden vid de yttre gränserna innebär att det behövs nya lösningar för att uppnå dessa mål. Mer differentierade gränskontroller innebär att medlemsstaterna kommer att kunna använda förenklade kontroller för de tredjelandsmedborgare som bedöms ha en låg riskprofil. (2) Systemen för automatiska gränskontroller kan användas av EU-medborgare och har visat sig vara effektiva för att påskynda gränskontroller. Även tredjelandsmedborgare bör kunna använda dem eftersom detta bidrar till minskade väntetider samtidigt som en hög säkerhetsnivå uppnås. (3) I kommissionens meddelande av den 13 februari 2008 Att förbereda nästa steg i utvecklingen av Europeiska unionens gränsförvaltning[19] beskrevs behovet av att inrätta ett program för registrerade resenärer från tredjeland som reser ofta och att införa ett system för automatisk gränskontroll för att underlätta passage av de yttre gränserna som en del av den integrerade europeiska strategin för gränsförvaltning. (4) Vid Europeiska rådets möte den 19–20 juni 2008 betonades vikten av att fortsätta arbetet med att utveckla EU:s integrerade strategi för gränsförvaltning, vilket omfattar en effektivare användning av modern teknik för att förbättra förvaltningen av de yttre gränserna. (5) I kommissionens meddelande av den 10 juni 2009 Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst[20] betonades behovet av att inrätta ett program för registrerade resenärer för att säkra en smidig inresa till EU. (6) Europeiska rådet uppmanade vid sitt möte den 23–24 juni 2011 att man snabbt skulle gå vidare med arbetet med ”smarta gränser”. Som ett första svar på denna uppmaning offentliggjorde kommissionen den 25 oktober 2011 meddelandet Smart gränsförvaltning – valmöjligheter och framtida handlingsalternativ. (7) Programmet för registrerade resenärer bör ha till syfte att underlätta passage av unionens yttre gränser för förhandskontrollerade resenärer från tredje land som genomgått en säkerhetsprövning och som reser ofta. (8) Bestämmelserna för programmet för registrerade resenärer bör vara gemensamma för alla medlemsstater så att registrerade resenärer kan dra nytta av förenklade kontroller vid alla medlemsstaters yttre gränsövergångsställen utan att resenärerna behöver förhandskontrolleras och säkerhetsprövas av varje enskild medlemsstat. (9) Det är nödvändigt att förtydliga programmets mål och tekniska struktur, fastställa bestämmelser om hur det ska drivas och användas och att definiera ansvarsfördelningen för programmet och vilka datakategorier som ska föras in i programmet samt varför och enligt vilka kriterier detta sker, fastställa vilka myndigheter som är behöriga att få tillgång till uppgifterna samt ytterligare bestämmelser om bearbetning av uppgifter och skydd av personuppgifter. (10) Byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1077/2011 av den 25 oktober 2011 om inrättande av en byrå för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa[21] (nedan kallad byrån) bör ansvara för utveckling och operativ förvaltning av ett centraliserat system som består av ett centralregister, ett reservsystem för centralregistret, enhetliga gränssnitt i varje medlemsstat, nätverkets anslutningspunkter och kommunikationsinfrastruktur mellan centralregistret och nätverkets anslutningspunkter. Byrån bör även ansvara för utformningen av tekniska specifikationer till informationsbärare för att garantera att programmet för registrerade resenärer är driftskompatibelt inom hela EU. Medlemsstaterna bör ansvara för utveckling och operativ förvaltning av sina nationella system. (11) Centralregistret bör vara anslutet till medlemsstaternas nationella system så att medlemsstaternas behöriga myndigheter kan bearbeta de uppgifter som bifogats ansökningar om tillträde till programmet. (12) För att effektivt kunna kontrollera en registrerad resenär är det nödvändigt att lagra det unika identifieringsnumret (ansökningsnumret), biometriska uppgifter (fingeravtryck) och alfanumeriska uppgifter från ansökan i ett centralregister och det unika identifieringsnumret i en informationsbärare och kontrollera de biometriska uppgifterna vid de yttre gränserna. De alfanumeriska uppgifterna och fingeravtrycken bör lagras i separata sektioner i centralregistret och ska inte kopplas till varandra. Kopplingen mellan de alfanumeriska uppgifterna och fingeravtrycken bör enbart ske med hjälp av det unika identifieringsnumret. (13) Tredjelandsmedborgare som önskar delta i programmet för registrerade resenärer bör visa sitt behov av eller motivera sin avsikt att resa ofta eller regelbundet, särskilt på grund av sin yrkes- eller familjesituation, som exempelvis personer från näringslivet, statstjänstemän som regelbundet står i officiell kontakt med medlemsstater och EU-institutioner, företrädare för det civila samhällets organisationer som reser i samband med yrkesutbildning, seminarier och konferenser och deltar i ekonomisk verksamhet, forskare, familjemedlemmar till unionsmedborgare, familjemedlemmar till tredjelandsmedborgare som är bosatta i medlemsstaterna. (14) Tredjelandsmedborgare som innehar en visering för flera inresor eller en D-visering som är giltig i minst ett år eller innehar ett uppehållstillstånd som utfärdats av en medlemsstat bör i regel beviljas tillträde till programmet för registrerade resenärer om de ansöker om det. (15) Om en tredjelandsmedborgare ansöker om en visering för flera inresor och om tillträde till programmet, får de behöriga myndigheterna pröva de båda ansökningarna och fatta beslut om dem samtidigt på grundval av samma intervju och samma styrkande handlingar. (16) Familjemedlemmar till unionsmedborgare bör i allmänhet beviljas tillträde till programmet. Familjemedlemmar till unionsmedborgare bör också kunna dra nytta av programmet för registrerade resenärer även om de inte är bosatta inom unionens territorium men ofta reser till en medlemsstat för att följa med eller ansluta sig till en unionsmedborgare. Kontroller av familjemedlemmar till unionsmedborgare som passerar de yttre gränserna bör utföras i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier[22]. (17) De kriterier som används vid prövning av ansökningar som inges av familjemedlemmar till unionsmedborgare bör vara desamma som de som används för prövning av viseringsansökningar som inges av familjemedlemmar till unionsmedborgare. Detta är förenligt med den befintliga gränsförvaltningspolitiken. (18) Det är nödvändigt att fastställa behöriga myndigheter i medlemsstaterna och behörig personal vid dessa som i enlighet med denna förordning, i den omfattning som krävs för att de ska kunna utföra sina arbetsuppgifter, får föra in, ändra, radera, konsultera eller söka uppgifter för programmets specifika ändamål. (19) All slags behandling av uppgifter som lagrats i centralregistret bör stå i proportion till de syften som eftersträvas och vara nödvändig för att de behöriga myndigheterna ska kunna genomföra sina uppgifter. Behöriga myndigheter bör när de använder programmet säkerställa respekten för mänsklig värdighet och integritet för de personer vilkas uppgifter inhämtas, och bör inte diskriminera personer på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller trosuppfattning, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. (20) Beredskapsplaner bör finnas som är tydliga för resenärer, lufttrafikföretag/flygbolag och alla myndigheter som arbetar vid gränsövergångsstället. Om t.ex. en registrerad resenär av någon anledning inte kan använda systemet för automatisk gränskontroll, och hänvisas till en manuell gränskontroll, bör man se till att dessa förfaranden fullständigt överensstämmer med de grundläggande rättigheterna. (21) De personuppgifter som lagras i centralregistret (biometriska och alfanumeriska uppgifter) bör inte lagras längre än vad som är ändamålsenligt vid användning av programmet för registrerade resenärer. Det är lämpligt att uppgifterna lagras i upp till fem år för att alfanumeriska uppgifter i tidigare ansökningar ska kunna beaktas vid bedömning av efterföljande ansökningar om tillträde till programmet för registrerade resenärer samt för att fingeravtryck som lagrats i centralregistret (i 59 månader) ska kunna återanvändas. En kortare period skulle inte räcka för att uppfylla dessa ändamål. Uppgifterna bör raderas efter fem år, om det inte finns skäl att radera dem tidigare. Tillträde till programmet bör ges i högst fem år. (22) För att underlätta efterföljande ansökan bör det vara möjligt att kopiera fingeravtrycken från den första registreringen i centralregistret inom en period av 59 månader. Efter att denna period löpt ut bör fingeravtrycken upptas på nytt. (23) För att underlätta ansökningsförfarandet, bör en sökande kunna lämna in en ansökan om tillträde till programmet vid samtliga medlemsstaters konsulat eller vid samtliga yttre gränsövergångsställen. Samtliga medlemsstater bör kunna pröva och fatta beslut om ansökan på grundval av det gemensamma ansökningsformuläret och gemensamma behörighetsregler och kriterier. I allmänhet bör en intervju hållas. (24) Eftersom biometriska uppgifter registreras i centralregistret, bör det vara ett grundkrav för att ansökan om tillträde till programmet ska prövas och att beslut i ärendet ska fattas att sökanden infinner sig personligen, åtminstone vid det första ansökningstillfället. (25) Under den automatiska gränskontrollen vid de yttre gränserna bör identitetskontroll göras mot de biometriska uppgifter som lagrats i centralregistret. Kontrollen bör endast kunna göras genom att informationsbäraren och fingeravtrycken uppvisas samtidigt. Under den automatiska och manuella gränskontrollen bör kontroll av beviljat tillträde göras mot de alfanumeriska uppgifter som lagrats i centralregistret genom att informationsbäraren uppvisas vid gränserna. De gränskontrolltjänstemän som utför de primära gränskontrollerna, dvs. identitetskontroll och kontroll av beviljat tillträde, bör endast få information om huruvida registret innehåller en träff eller ej. (26) Lämpliga åtgärder bör fastställas för övervakning och utvärdering av denna förordning. En effektiv övervakning av tillämpningen av denna förordning kräver regelbunden utvärdering. (27) Statistik är ett viktigt hjälpmedel för övervakning av gränskontrollerna och kan fungera som ett effektivt förvaltningsredskap. Därför bör sådana uppgifter sammanställas regelbundet enligt ett gemensamt format. (28) Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter[23] är tillämpligt när medlemsstaterna behandlar personuppgifter i enlighet med denna förordning. Vissa punkter bör dock förtydligas vad gäller den rättsliga grunden för behandling av personuppgifter, ansvaret för behandlingen av uppgifter, skyddet av de registrerade personernas rättigheter och tillsynen över uppgiftsskyddet. (29) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 av den 18 december 2000 om skydd för enskilda då gemenskapsinstitutionerna och gemenskapsorganen behandlar personuppgifter och om den fria rörligheten för sådana uppgifter[24] är tillämplig på EU-institutionernas och EU-organens verksamhet när de utför sina uppgifter som ansvariga för den operativa driften av informationsbärare samt register. Vissa punkter bör dock klargöras när det gäller den rättsliga grunden för personuppgifter, ansvaret för behandlingen av uppgifter och tillsynen över uppgiftsskyddet. (30) De nationella tillsynsmyndigheter som har inrättats i enlighet med artikel 28 i direktiv 95/46/EG bör övervaka att medlemsstaternas behandling av personuppgifter är laglig medan den europeiska datatillsynsmannen, som inrättades genom förordning (EG) nr 45/2001, bör övervaka EU-institutionernas och EU-organens behandling av personuppgifter med beaktande av att de endast har begränsade arbetsuppgifter vad gäller personuppgifterna i sig. (31) Europeiska datatillsynsmannen och tillsynsmyndigheterna bör samarbeta aktivt så att en samordnad tillsyn av programmet för registrerade resenärer kan säkras. (32) Medlemsstaterna bör föreskriva påföljder för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa sanktioner tillämpas. (33) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter[25]. (34) Befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt bör delegeras till kommissionen när det gäller tekniska ändringar av bilagorna i enlighet med artikel 58. Det är särskilt viktigt att kommissionen genomför lämpliga samråd, även på expertnivå, under sitt förberedande arbete. Då kommissionen förbereder och utarbetar delegerade akter bör den se till att relevanta handlingar samtidigt översänds till Europaparlamentet och rådet och att detta sker i tid och på lämpligt sätt. (35) Denna förordning står i överensstämmelse med de grundläggande rättigheterna och tar hänsyn till de principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, i synnerhet skydd av personuppgifter (artikel 8) och rätt till effektivt rättsmedel (artikel 51) och måste tillämpas i enlighet med dessa rättigheter och principer. (36) Eftersom medlemsstaterna inte själva i tillräcklig utsträckning kan inrätta ett gemensamt program för registrerade resenärer och fastställa gemensamma skyldigheter, villkor och förfaranden för lagring av uppgifter om registrerade resenärer och eftersom detta, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå, får unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (37) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll (nr 22) om Danmarks ställning, fogat till fördraget om Europeiska unionen och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella lagstiftning. (38) Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket[26]. Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket. (39) Denna förordning utgör en utveckling av bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket[27]. Irland deltar därför inte i antagandet av detta beslut, som inte är bindande för eller tillämpligt på Irland. (40) När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket[28] som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtalet[29]. (41) När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket[30] som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG[31]. (42) När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet som undertecknats av Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket[32], en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket som omfattas av det område som avses i artikel 1 A i rådets beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU[33]. (43) Vad gäller Cypern utgör denna förordning en rättsakt som bygger vidare på Schengenregelverket eller på annat sätt har samband med detta i enlighet med artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt. (44) Denna förordning utgör en rättsakt som grundas på Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i enlighet med artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt. (45) Eftersom de medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut har genomfört alla nödvändiga kontroller och förhandskontroller av registrerade resenärer och eftersom de inte utgör någon risk för Bulgarien, Rumänien och Cypern, får dessa medlemsstater ensidigt erkänna registrerade resenärers medlemskap i programmet för registrerade resenärer för att dra nytta av förenklade gränskontroller vid deras yttre gränser. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. KAPITEL I Allmänna bestämmelser Artikel 1 Syfte I denna förordning fastställs villkor och förfaranden för tillträde till programmet för registrerade resenärer och vidare definieras ändamålet, funktionerna och ansvarsfördelningen för informationsbärare samt centralregister som ett system för lagring av uppgifter om registrerade resenärer inom ramen för programmet för registrerade resenärer. Artikel 2 Uppläggning av programmet för registrerade resenärer 1. Programmet för registrerade resenärer ska grundas på ett system för lagring av uppgifter om registrerade resenärer som består å ena sidan av informationsbärare som innehas av enskilda resenärer och å andra sidan av ett centralregister, ett centralt beläget fysiskt lagringsutrymme för uppgifter om registrerade resenärer, vilka tillsammans kallas ”informationsbärare samt centralregister”. 2. Den tekniska utformningen av informationsbärare samt centralregister fastställs i artikel 21. 3. Byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa (nedan kallad byrån) tilldelas härmed uppgifterna att utveckla och operativt förvalta centralregistret, det enhetliga gränssnittet i varje medlemsstat, nätverkets anslutningspunkter och kommunikationsinfrastrukturen mellan centralregistret och nätverkets anslutningspunkter. Byrån ska också fastställa tekniska specifikationer för informationsbärarna. Artikel 3 Definitioner I denna förordning avses med (1) program för registrerade resenärer: ett program som gör det möjligt för tredjelandsmedborgare som genomgått en säkerhetsprövning och beviljats tillträde till programmet för registrerade resenärer att dra nytta av förenklade gränskontroller vid unionens yttre gräns, (2) registrerad resenär: en tredjelandsmedborgare som beviljats tillträde till programmet för registrerade resenärer i enlighet med denna förordning, (3) Byrån: Byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området med frihet, säkerhet och rättvisa som inrättats genom förordning (EU) nr 1077/2011, (4) centralregister: det centralt belägna fysiskt lagringsutrymmet för uppgifter om registrerade resenärer, (5) informationsbärare: en anordning som används för att lagra ett unikt identifieringsnummer som tilldelas en registrerad resenär. Det unika identifieringsnumret kopplar resenären till de uppgifter om honom eller henne som införs i centralregistret, (6) operativ skötsel: samtliga arbetsuppgifter som krävs för att stora it-system ska fungera, inbegripet ansvaret för den kommunikationsinfrastruktur som används av systemen, (7) utveckling: samtliga arbetsuppgifter som krävs för att skapa ett stort it-system, bl.a. den kommunikationsinfrastruktur som används av systemet, (8) behöriga myndigheter: viserings- och gränskontrollmyndigheter som avses i artikel 4.3 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008[34] och myndigheter som i enlighet med nationell lagstiftning utsetts att utföra kontroller av personer vid gränsövergångsställen vid de yttre gränserna i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006[35], (9) tredjelandsmedborgare eller tredjelandsresenär: samtliga personer som inte är unionsmedborgare i enlighet med artikel 20 i fördraget eller tredjelandsmedborgare som enligt avtal mellan unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och de berörda tredjeländerna, å andra sidan, åtnjuter samma rätt till fri rörlighet som unionsmedborgare, (10) ansökningsformulär: det enhetliga ansökningsformuläret för tillträde till programmet för registrerade resenärer i bilaga 1, (11) biometriska uppgifter: fingeravtryck, (12) resehandling: pass eller motsvarande handling som ger sökanden rätt att passera de yttre gränserna och i vilken en visering kan föras in, (13) kontroll: förfarandet att jämföra en grupp av uppgifter med en annan för att fastställa om en påstådd identitet är den riktiga (”one-to-one-check”), (14) alfanumeriska uppgifter: uppgifter som återges med bokstäver, siffror, särskilda tecken, mellanslag och skiljetecken, (15) nationellt system: den hårdvara, de program och den nationella kommunikationsinfrastruktur som används för att ansluta de behöriga myndigheternas anordningar för slutanvändare enligt definitionen i artikel 23.2 till nätverkets anslutningspunkter i varje medlemsstat, (16) centralregister samt informationsbärare: ett system för lagring av uppgifter om registrerade resenärer som består av ett centralregister och informationsbärare, (17) ansvarig medlemsstat: den medlemsstat som har fört in uppgifterna i centralregistret, (18) gemensamt ansökningscentrum: det centrum som avses i artikel 41.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009[36]. (19) tillsynsmyndighet: den tillsynsmyndighet som utses i enlighet med artikel 28 i direktiv 95/46/EG. Kapitel II Förfaranden och villkor för ansökningar om tillträde till programmet för registrerade resenärer Artikel 4 Myndigheter och medlemsstater som har behörighet att pröva och besluta om en ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer Myndigheter behöriga att pröva och besluta om en ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer ska vara vederbörligen bemyndigad personal vid viserings- och gränskontrollmyndigheter i samtliga medlemsstater. Artikel 5 Ansökan 1. Tredjelandsmedborgare kan ansöka om tillträde till programmet för registrerade resenärer vid samtliga medlemsstaters konsulat, vid samtliga gemensamma ansökningscentrum eller vid samtliga yttre gränsövergångsställen. Ett eventuellt ansökningsformulär på internet är godtagbart. 2. Det får ställas krav på att sökandena ska avtala om ett besök för att lämna in sin ansökan. Besöket ska i regel äga rum inom två veckor från den dag då besöket begärdes. 3. Då en ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer görs för första gången, ska sökanden inställa sig personligen för att lämna fingeravtryck, för en intervju och för kontroll av resehandlingen. 4. Om en sökande ansöker via internet eller om ansökan omfattas av punkt 5 ska de biometriska uppgifterna upptas, resehandlingen kontrolleras och en eventuell intervju genomföras när beslut om ansökan fattas och en informationsbärare utfärdas. 5. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 får de behöriga myndigheterna göra undantag från det krav som avses i punkt 3, om sökanden innehar ett uppehållstillstånd eller uppehållskort eller om sökandens redbarhet och pålitlighet är känd för dem. 6. När ansökan lämnas in, ska sökanden (a) vara minst 12 år, (b) ge in ett ansökningsformulär i enlighet med artikel 6, (c) ge in en resehandling i enlighet med artikel 7, (d) tillåta att hans eller hennes fingeravtryck upptas i enlighet med artikel 8, (e) i tillämpliga fall ge in styrkande handlingar i enlighet med artikel 9 och bilaga II, (f) betala avgiften i enlighet med artikel 10. 7. Sökanden får när som helst ta tillbaka sin ansökan innan ett beslut om ansökan har fattats. Artikel 6 Ansökningsformulär 1. Varje sökande ska lämna in ett ifyllt och undertecknat ansökningsformulär. Underåriga ska lämna in ett ansökningsformulär undertecknat av en person som permanent eller tillfälligt utövar förälders vårdnadsrätt eller rättsligt förmyndarskap. 2. Medlemsstaterna ska se till att ansökningsformuläret är lätt tillgängligt utan avgift för sökandena. 3. Formuläret ska finnas tillgängligt på åtminstone det eller de officiella språken i medlemsstaten i fråga, det eller de officiella språken i det eller de tredjeländer där ansökan kan lämnas in och i förekommande fall det eller de officiella språken i angränsande tredjeländer. 4. Medlemsstaterna ska underrätta sökandena om vilket eller vilka språk som får användas för att fylla i ansökningsformuläret. Artikel 7 Resehandling Sökanden ska ge in en maskinläsbar resehandling eller en elektronisk maskinläsbar resehandling som är giltig under minst den period som ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer avser och som har utfärdats under den föregående femårsperioden. Resehandlingen ska ha erforderlig visering eller åtföljas av ett erforderligt maskinläsbart uppehållstillstånd eller uppehållskort. I förekommande fall får sökanden ansöka om visering samtidigt som ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer görs. Artikel 8 Biometriska uppgifter 1. Om sökanden inte har ansökt om tillträde till programmet för registrerade resenärer tidigare, ska medlemsstaterna uppta sökandens biometriska uppgifter, vilket omfattar fyra platta fingeravtryck som registrerats digitalt i enlighet med de garantier som fastställs i Europarådets konvention om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt i Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter. 2. Om det inte är möjligt att uppta fyra fingeravtryck ska högsta möjliga antal fingeravtryck upptas. Medlemsstaterna ska se till att det finns lämpliga förfaranden som garanterar sökandens värdighet vid eventuella svårigheter med att uppta fingeravtryck. 3. Om de fingeravtryck som upptagits på sökanden som en del av en tidigare ansökan infördes för första gången i centralregistret mindre än 59 månader före dagen för den nya ansökan, får de kopieras över till en efterföljande ansökan. Om det råder rimliga tvivel om sökandens identitet eller om det inte omedelbart kan fastställas att fingeravtrycken har upptagits inom den period som anges i första stycket, ska de behöriga myndigheterna uppta sökandens fingeravtryck. 4. Specifikationerna för bildupplösning och användning av fingeravtryck för biometrisk kontroll i programmet för registrerade resenärer ska fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 37. 5. Upptagningen av fingeravtryck ska göras av kvalificerad och vederbörligen bemyndigad personal hos de behöriga myndigheterna. 6. Fingeravtrycken ska inte kopplas till de alfanumeriska uppgifterna och de ska föras in i separata sektioner i centralregistret. Artikel 9 Styrkande handlingar 1. Vid ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer ska sökanden ge in följande: (a) Handlingar som anger syftet med resan. (b) Bevis på tillräckliga medel för uppehälle för resor och logi för de kommande två resorna. (c) Handlingar som fastställer sökandens yrkes- eller familjestatus, som exempelvis personer från näringslivet, statstjänstemän som regelbundet står i officiell kontakt med medlemsstater och EU-institutioner, företrädare för det civila samhällets organisationer, person som reser i samband med yrkesutbildning, seminarier och konferenser, person som deltar i ekonomisk verksamhet, familjemedlemmar till unionsmedborgare, familjemedlemmar till en tredjelandsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat. 2. Om sökanden är en familjemedlem till en unionsmedborgare som åtnjuter rätt till fri rörlighet ska sökanden i tillämpliga fall endast vara skyldig att uppvisa ett uppehållskort som utfärdats av en medlemsstat och bevis på sin identitet, medborgarskap och familjeanknytning till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG. 3. Om en tredjelandsmedborgare samtidigt ansöker om visering för flera inresor och om tillträde till programmet för registrerade resenärer på samma plats, behöver endast en uppsättning styrkande handlingar bifogas. 4. Om en innehavare av en visering för flera inresor ansöker om tillträde till programmet för registrerade resenärer på samma plats där viseringen utfärdades, men detta inte görs samtidigt, får de styrkande handlingarna för viseringsansökan användas vid prövningen av ansökan om tillträde till programmet. Om det råder tvivel om huruvida de styrkande handlingar som getts in tidigare är aktuella, kan en medlemsstat begära nya styrkande handlingar inom tio arbetsdagar. En icke uttömmande förteckning över styrkande handlingar som de behöriga myndigheterna kan kräva av sökanden finns i bilaga II. 5. Medlemsstaterna får kräva att sökanden, genom att fylla i ett formulär som utformats av medlemsstaten ifråga, ger in handlingar som styrker en åtagandeförklaring och/eller privat logi. Sådana styrkande handlingar kan krävas för högst två kommande resor. Detta formulär ska särskilt ange följande: (a) Giltighetsperiod för åtagandeförklaring och/eller logi. (b) Huruvida syftet är att styrka åtagandeförklaring och/eller logi. (c) Huruvida värden är en privatperson, ett företag eller en organisation. (d) Värdens identitet och kontaktuppgifter. (e) Den eller de sökande som inbjudits. (f) Adress där logi erbjuds. (g) Eventuella familjeband med värden. Utöver medlemsstatens officiella språk ska formuläret upprättas på minst ett annat av EU-institutionernas officiella språk. Formuläret ska innehålla den information som anges i artikel 48.1. Ett provexemplar av formuläret ska översändas till kommissionen. 6. De behöriga myndigheterna får medge undantag från ett eller flera av de villkor som anges i punkt 1 om sökanden innehar ett uppehållstillstånd eller om sökandens redbarhet och pålitlighet är känd för dem. Artikel 10 Avgift 1. Sökandena ska betala en avgift i enlighet med bilaga III. 2. Avgiften ska ses över regelbundet för att avspegla de administrativa kostnaderna. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter för att justera avgiften i enlighet med artikel 59. 3. Avgiften ska tas ut i euro, i den nationella valutan i tredjelandet eller i den valuta som vanligen används i det tredjeland där ansökan lämnas in och är inte återbetalningsbar oberoende av om ansökan godkänns eller om ansökan tas tillbaka. 4. När avgiften tas ut i en annan valuta än euro ska det belopp som tas ut i den valutan fastställas och regelbundet ses över enligt den referensväxelkurs för euron som fastställs av Europeiska centralbanken. Det belopp som tas ut får rundas av. 5. Sökanden ska erhålla ett tryckt eller elektroniskt kvitto på att avgiften är betald. KAPITEL III Prövning av och beslut om ansökningar Artikel 11 Prövningsbarhet 1. De behöriga myndigheterna ska kontrollera att – sökanden är minst 12 år, – ansökan innehåller det som anges i artikel 5.6 b, 5.6 c och 5.6 e, – sökandens biometriska uppgifter har upptagits , och – avgiften har betalats. 2. När de behöriga myndigheterna finner att villkoren i punkt 1 har uppfyllts ska ansökan prövas och de behöriga myndigheterna ska – följa de förfaranden som anges i artikel 24, – ytterligare pröva ansökan. 3. Om de behöriga myndigheterna finner att villkoren i punkt 1 inte har uppfyllts, ska ansökan inte prövas och de behöriga myndigheterna ska utan dröjsmål – återsända ansökningsformuläret och de handlingar som sökanden lämnat in, – förstöra de biometriska uppgifter som upptagits. Artikel 12 Prövning av ansökan 1. Ansökningar, och i förekommande fall intervjuer, får endast prövas av de behöriga myndigheter som avses i artikel 4. 2. Vid prövning av en ansökan ska den behöriga myndigheten kontrollera (a) att sökanden uppfyller villkoren för inresa i artikel 5.1 i förordning (EG) nr 562/2006, (b) att sökandens resehandling, visering, uppehållstillstånd eller uppehållskort, enligt vad som är tillämpligt, är giltiga och inte del- eller helförfalskade, (c) att sökanden belägger sitt behov av eller motiverar sin avsikt att resa ofta och/eller regelbundet, (d) att sökanden inte tidigare har överskridit den maximalt tillåtna längden för vistelse inom medlemsstaternas territorium och att sökanden belägger sin redbarhet och tillförlitlighet, särskilt sin genuina avsikt att lämna territoriet inom föreskriven tid, (e) sökandes motivering av syftet och omständigheterna kring de planerade vistelserna, (f) att sökanden bevisar sin ekonomiska situation i ursprungslandet eller bosättningslandet och har tillräckliga medel för sitt uppehälle både under den planerade vistelsen och för återresan till ursprungslandet eller bosättningslandet, eller att sökanden är i stånd att skaffa sådana medel på laglig väg, (g) att sökanden inte får vara registrerad på spärrlistan i Schengens informationssystem (SIS), (h) att sökanden inte anses utgöra ett hot mot medlemsstaternas allmänna ordning, inre säkerhet, folkhälsa eller internationella förbindelser; särskilt när det inte finns någon registrering i medlemsstaternas nationella databaser som syftar till att vägra inresa på grund av dessa skäl, (i) huruvida sökandes tillträde till programmet för registrerade resenärer tidigare har beviljats, förlängts, nekats eller återkallats. Vid kontroll av huruvida sökanden uppfyller villkoren för inresa i artikel 5.1 i förordning (EG) nr 562/2006, ska särskild uppmärksamhet ägnas åt att bedöma huruvida sökanden utgör en risk för olaglig invandring eller en risk för medlemsstaternas säkerhet och huruvida sökanden har för avsikt att lämna medlemsstaternas territorium innan den tillåtna vistelsetiden löper ut. 3. Medlen för det planerade uppehället ska bedömas i enlighet med längden på och syftet med vistelsen och med hänsyn till genomsnittspriserna i den eller de berörda medlemsstaterna för kost och logi i budgetkategorin, på grundval av de referensbelopp som fastställs av medlemsstaterna i enlighet med artikel 34 i kodexen om Schengengränserna. En bestyrkt åtagandeförklaring och/eller styrkt privat inkvartering kan också utgöra bevis på tillräckliga medel för uppehälle. 4. Bedömningen av en ansökan ska särskilt grundas på äktheten och tillförlitligheten hos de handlingar som inlämnats och på sanningsenligheten och tillförlitligheten hos sökandens utsagor. Om det råder tvivel om sökanden, sökandens utsagor eller de styrkande handlingar som har lämnats in kan den medlemsstat som prövar ansökan samråda med övriga medlemsstater innan beslut om ansökan fattas. 5. Vid prövning av en ansökan får de behöriga myndigheterna i motiverade fall begära ytterligare handlingar i enlighet med artikel 9. 6. Ett tidigare avslag på en ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer ska inte automatiskt leda till avslag på en ny ansökan. En ny ansökan ska bedömas på grundval av all tillgänglig information. 7. De kriterier som används vid prövning av ansökningar som lämnats in av familjemedlemmar till unionsmedborgare ska vara desamma som de som används vid prövning av deras ansökningar om visering. Artikel 13 Beslut om ansökan 1. Beslut om ansökningar ska fattas av de behöriga myndigheterna inom 25 kalenderdagar från det att en ansökan som kan tas upp till prövning enligt artikel 11 lämnas in. 2. Såvida det inte har bedömts att ansökan inte kan tas upp till prövning eller tagits tillbaka av sökanden, ska ett beslut fattas om att (a) bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer, i enlighet med artikel 14, eller (b) neka tillträde till programmet för registrerade resenärer, i enlighet med artikel 15. KAPITEL IV Att bevilja, förlänga, neka och återkalla tillträdet till programmet för registrerade resenärer Artikel 14 Att bevilja och förlänga tillträdet till programmet för registrerade resenärer 1. Tillträde till programmet för registrerade resenärer ska första gången beviljas i ett år. Tillträdet får på begäran förlängas med två år, varefter det för resenärer som har följt reglerna och bestämmelserna om passage av den yttre gränsen och vistelse i Schengenområdet kan förlängas med ytterligare två år utan ny ansökan. Den tillträdesperiod som beviljas får inte överskrida giltighetsdatum för resehandlingar, viseringar, och i förekommande fall uppehållstillstånd eller uppehållskort, och ska grundas på den prövning som gjorts i enlighet med artikel 12. 2. Med förbehåll för att de materiella krav som fastställs i denna förordning uppfylls, ska tillträde till programmet för registrerade resenärer beviljas utan ytterligare formföreskrifter för innehavare av en visering för flera inresor eller en D-visering med en giltighetstid på minst ett år eller för personer för vilka en sådan håller på att utfärdas, personer med uppehållstillstånd och familjemedlemmar till unionsmedborgare. 3. De uppgifter som anges i artikel 26 ska föras in i centralregistret när ett beslut om att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer har fattats. 4. De uppgifter som anges i artikel 27 ska föras in i informationsbäraren när ett beslut om att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer har fattats. 5. De uppgifter som anges i artikel 30 ska föras in i centralregistret när ett beslut om att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer har fattats. Artikel 15 Nekat tillträde till programmet för registrerade resenärer 1. Tillträde till programmet för registrerade resenärer ska nekas om sökanden (a) ger in en resehandling som inte är giltig eller är del- eller helförfalskad, (b) inte har giltigt uppehållstillstånd, uppehållskort eller visering, om detta krävs enligt rådets förordning (EG) nr 539/2001[37] och inte uppfyller kraven för att få en sådan handling, (c) inte styrker behovet eller avsikten med att resa ofta och/eller regelbundet. (d) tidigare har överskridit den maximalt tillåtna längden för vistelse inom medlemsstaternas territorium, och sökanden inte har bevisat sin redbarhet och tillförlitlighet, främst sin genuina avsikt att lämna territoriet inom föreskriven tid, (e) inte kan styrka ändamålet och villkoren för den planerade vistelsen, (f) (aa) inte kan bevisa sin ekonomiska situation i ursprungslandet eller bosättningslandet och inte har tillräckliga medel för sitt uppehälle både för den planerade vistelsen och för återresan till ursprungslandet eller bosättningslandet, eller inte är i stånd att skaffa sådana medel på laglig väg, (g) finns på spärrlistan i Schengens informationssystem, (h) anses vara ett hot mot medlemsstaternas allmänna ordning, inre säkerhet, folkhälsa eller internationella förbindelser, särskilt när det finns en registrering i medlemsstaternas nationella databaser som syftar till att vägra inresa av dessa skäl, eller (i) det föreligger rimliga tvivel angående äktheten hos de styrkande handlingar som sökanden lämnat in eller på deras sanningsenlighet eller tillförlitligheten hos sökandens utsagor. 2. Ett beslut om avslag och skälen som ligger till grund för avslaget ska delges sökanden med hjälp av standardformuläret i bilaga IV. 3. Utan att det påverkar rätten till rättslig prövning i enlighet med lagstiftningen i den medlemsstat som fattade det slutliga beslutet om ansökan, ska en sökande som nekats tillträde till programmet för registrerade resenärer ha rätt till omprövning av avslaget för att bestrida eller korrigera eventuella fel i enlighet med rätten till effektivt rättsmedel[38]. Överklaganden ska ges in till den medlemsstat som fattade beslut om ansökan samt i enlighet med den medlemsstatens nationella lagstiftning. Medlemsstaterna ska tillhandahålla sökanden information om förfarandet för omprövning, i enlighet med bilaga IV. 4. När en ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer avslås, ska uppgifter föras in i centralregistret i enlighet med artikel 28. Artikel 16 Återkallande 1. Tillträde till programmet för registrerade resenärer ska återkallas (a) om det är uppenbart att villkoren för att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer inte var uppfyllda, (b) om det är uppenbart att villkoren för att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer inte längre är uppfyllda, (c) på den registrerade resenärens begäran. 2. Tillträde kan när som helst återkallas av medlemsstaternas behöriga myndigheter enligt punkt 1. 3. Om andra myndigheter än de behöriga myndigheterna har uppgifter som tyder på att tillträde till programmet för registrerade resenärer bör återkallas enligt punkt 1, ska de utan dröjsmål underrätta de behöriga myndigheterna. 4. Ett beslut om återkallande av tillträde till programmet för registrerade resenärer och de skäl som ligger till grund för detta ska delges den registrerade resenären med hjälp av det standardformulär som finns i bilaga IV. 5. Utan att det påverkar rätten till rättslig prövning i enlighet med lagstiftningen i den medlemsstat som upphävt tillträdet till programmet för registrerade resenärer, ska en sökande vars tillträde till programmet återkallats ha rätt till omprövning av återkallandet för att bestrida eller korrigera eventuella fel i enlighet med rätten till effektivt rättsmedel[39] såvida inte tillträdet har återkallats på begäran av den registrerade resenären i enlighet med punkt 1 c. Överklaganden ska ges in till den medlemsstat som fattade beslut om återkallandet samt i enlighet med den medlemsstatens nationella lagstiftning. Medlemsstaterna ska tillhandahålla sökanden information om förfarandet för omprövning, i enlighet med bilaga IV. 6. När tillträde till programmet för registrerade resenärer återkallas, ska uppgifter föras in i centralregistret i enlighet med artikel 29. 7. Om återkallandet av tillträdet till programmet begärdes av den registrerade resenären, har resenären rätt att begära att hans eller hennes uppgifter omedelbart raderas. Medlemsstaterna ska informera den registrerade resenären om denna rättighet. KAPITEL V Administration och organisation Artikel 17 Administration 1. De behöriga myndigheterna ska arkivera ansökningarna. Varje enskild ansökningsakt ska innehålla ansökningsformuläret, kopior av relevanta styrkande handlingar, en förteckning över de kontroller som utförts och det referensnummer för tillträde till programmet för registrerade resenärer som utfärdats så att personalen vid behov kan rekonstruera bakgrunden till det beslut som fattats om ansökan. 2. Enskilda ansökningsakter ska bevaras så länge tillträdet till programmet för registrerade resenärer gäller. 3. När tillträde till programmet för registrerade resenärer nekas eller återkallas ska ansökningsakten bevaras i högst två år. Denna period ska inledas på dagen för den behöriga myndighetens beslut att neka eller återkalla tillträde. Ansökningar som återkallats av sökandena ska förstöras utan dröjsmål. Medlemsstaterna får lagra ansökningsakterna inklusive styrkande handlingar i elektroniskt format. Artikel 18 Resurser till prövning av ansökningar, utfärdande av informationsbärare, övervakning och statistik 1. Varje medlemsstat ska ansvara för förfarandena för att inlämna och pröva ansökningar samt utfärda informationsbärare. 2. Medlemsstaterna ska utse tillräckligt med lämplig personal som ska pröva ansökningar för att kunna säkerställa en rimlig och harmoniserad kvalitet på den tjänst som erbjuds allmänheten. 3. De behöriga myndigheterna ska utbilda sin personal på lämpligt sätt och ge dem fullständiga, exakta och aktuella upplysningar om relevant unionslagstiftning och nationell lagstiftning. 4. De behöriga myndigheterna ska se till att prövningen av ansökningar och utfärdandet av informationsbärare regelbundet kontrolleras på lämpligt sätt och vidta åtgärder om avvikelser från bestämmelserna och förfarandena i denna förordning upptäcks. 5. Medlemsstaterna ska sammanställa årlig statistik över programmet för registrerade resenärer i enlighet med tabellen i bilaga V. Denna statistik ska lämnas till byrån senast den 1 mars varje år. Byrån ska offentliggöra statistiken. Artikel 19 Personalens uppträdande 1. De behöriga myndigheterna ska se till att sökandena bemöts på ett hövligt sätt. 2. De behöriga myndigheterna ska vid utförandet av sina arbetsuppgifter respektera den mänskliga värdigheten. Alla åtgärder som vidtas ska stå i proportion till de mål som eftersträvas med åtgärderna. 3. Vid utförandet av sina arbetsuppgifter ska de behöriga myndigheterna inte diskriminera sökande eller registrerade resenärer på grund av kön, ras eller etniskt ursprung, religion eller övertygelse, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning. Artikel 20 Information till allmänheten Medlemsstaterna ska förse allmänheten med all relevant information som rör ansökningar om tillträde till programmet för registrerade resenärer, särskilt följande: (a) Kriterier, villkor och förfaranden som gäller för ansökan. (b) Tidsfrister för prövning av ansökningar. (c) Avgiften. (d) Stället där ansökningar kan lämnas in. KAPITEL VI Teknisk struktur för informationsbärare samt centralregister, kategorier av uppgifter och införande av uppgifter av de behöriga myndigheterna Artikel 21 Teknisk struktur för informationsbärare samt centralregister Informationsbärare samt centralregister ska bestå av följande: (a) Ett centralregister med ett huvudsakligt register och ett reservregister som säkrar fortsatt drift av centralregistrets alla funktioner om detta skulle sluta fungera. (b) Ett enhetligt gränssnitt i varje medlemsstat som grundas på gemensamma tekniska specifikationer och som är identiskt i alla medlemsstater. (c) Nätverkets anslutningspunkter som utgör en del av det enhetliga gränssnittet och är nationella anslutningspunkter som förbinder det nationella systemet i varje medlemsstat till centralregistret enligt definitionen i artikel 3.15. (d) En kommunikationsinfrastruktur mellan centralregistret och nätverkets anslutningspunkter och (e) en informationsbärare på grundval av gemensamma tekniska standarder. Artikel 22 Kategorier av uppgifter som ingår i informationsbärare samt centralregister 1. Endast följande kategorier av uppgifter ska registreras i centralregistret: (a) Alfanumeriska uppgifter om sökanden och om tillträde som beviljats, avslagits, återkallats eller förlängts enligt artikel 25.1―25.4, artikel 26 och artiklarna 28, 29 och 30. (b) Biometriska uppgifter som avses i artikel 25.5. De alfanumeriska uppgifterna och de biometriska uppgifterna ska registreras i separata sektioner i centralregistret. 2. Endast det unika identifieringsnumret ska registreras i den informationsbärare som avses i artikel 27. Artikel 23 Att föra in, ändra, radera, konsultera och söka uppgifter 1. Tillgång till centralregistret och informationsbäraren för att föra in, ändra, radera, direkt konsultera eller söka de uppgifter som avses i artikel 22.1 i enlighet med denna förordning ska uteslutande vara förbehållet vederbörligen bemyndigad personal vid de behöriga myndigheterna. Myndigheternas tillgång ska begränsas såtillvida att den ska vara nödvändig för utförandet av deras arbetsuppgifter i enlighet med dessa ändamål och stå i proportion till de åsyftade målen. 2. Varje medlemsstat ska utse de behöriga myndigheter vilkas vederbörligen bemyndigade personal ska ha befogenhet att föra in, ändra, radera, konsultera eller söka uppgifter som är registrerade i centralregistret eller informationsbäraren. Varje medlemsstat ska utan dröjsmål översända en förteckning över dessa myndigheter till byrån, inbegripet dem som avses i artikel 52.4, samt meddela alla eventuella ändringar i förteckningen. 3. Inom fyra månader efter det att denna förordning har trätt i kraft ska byrån offentliggöra en konsoliderad förteckning över de myndigheter som avses i punkt 2 i Europeiska unionens officiella tidning. Om förteckningen ändras, ska byrån en gång om året offentliggöra en uppdaterad konsoliderad förteckning. Artikel 24 Förfaranden för införande av uppgifter från en ansökan 1. Om en ansökan kan tas upp till prövning enligt artikel 11, ska den behöriga myndigheten utan dröjsmål upprätta en ansökningsakt genom att i centralregistret föra in de uppgifter som avses i artikel 25, om det krävs att sökanden ska lämna dessa uppgifter. 2. Om vissa uppgifter inte måste lämnas av rättsliga skäl, ska det eller de särskilda datafälten markeras med ”icke tillämpligt”. Artikel 25 Uppgifter som ska införas vid ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer Den behöriga myndigheten ska föra in följande uppgifter i ansökningsakten: (1) Ansökans unika nummer. (2) Uppgifter om handläggningsstatus som visar att tillträde till programmet för registrerade resenärer har begärts. (3) Vilken myndighet som har tagit emot ansökan, bl.a. var myndigheten är belägen. (4) Följande uppgifter som ska hämtas från ansökningsformuläret: (a) Efternamn, förnamn, (b) efternamn vid födseln (tidigare efternamn), födelseland, medborgarskap(er) och kön. (c) Födelsedatum och födelseort. (d) Resehandlingens typ och nummer, utfärdande myndighet samt dag för utfärdande och sista giltighetsdag. (e) Ort och datum för ansökan. (f) I tillämpliga fall, i enlighet med artikel 9.5, uppgifter om den person som har åtagit sig att stå för sökandens levnadsomkostnader under vistelsen, närmare bestämt följande: i) Om det rör sig om en fysisk person: efternamn, förnamn, adress och telefonnummer. ii) Om det rör sig om ett företag eller en annan organisation: företagets/organisationens firma eller namn och adress samt efternamnet och förnamnet på företagets/organisationens kontaktperson och dennas telefonnummer. (g) Huvudsakligt syfte med resorna. (h) Sökandens hemadress och telefonnummer. (i) I tillämpliga fall, viseringsmärkets nummer. (j) I tillämpliga fall, numret på uppehållstillståndet eller uppehållskortet. (k) Aktuell sysselsättning och arbetsgivare; för studerande: läroanstaltens namn. (l) Om det rör sig om en minderårig: vårdnadshavarnas eller förmyndarnas efternamn och förnamn. (5) Sökandens fingeravtryck, i enlighet med artikel 8. Artikel 26 Uppgifter som ska läggas till i centralregistret vid beviljande eller upphävande av tillträde till programmet för registrerade resenärer 1. Om ett beslut har fattats om att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer, ska den behöriga myndighet som beviljade tillträde lägga till följande uppgifter i ansökningsakten: (a) Uppgifter om handläggningsstatus som visar att tillträde till programmet för registrerade resenärer har beviljats. (b) Vilken myndighet som har beviljat tillträdet och var myndigheten är belägen. (c) Ort och datum för beslutet att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer. (d) Datum när giltighetstiden för tillträde inleds och löper ut. 2. Om en ansökan dras tillbaka av sökanden innan ett beslut har fattats om huruvida tillträde till programmet för registrerade resenärer ska beviljas, ska den behöriga myndigheten uppge att ansökan av detta skäl har avskrivits, ange vilket datum detta skedde och radera ansökningsaktens uppgifter. Artikel 27 Uppgifter som ska införas i informationsbäraren vid beviljande av tillträde till programmet för registrerade resenärer 1. Om ett beslut har fattats om att bevilja tillträde till programmet för registrerade resenärer, ska den behöriga myndighet som beviljade tillträde föra in ett unikt identifieringsnummer i informationsbäraren. Det unika identifieringsnumret ska vara detsamma som ansökans nummer. 2. Informationsbäraren ska ges till sökanden. Artikel 28 Uppgifter som ska läggas till i centralregistret då tillträde nekas till programmet för registrerade resenärer 1. Om ett beslut har fattats om att neka tillträde till programmet för registrerade resenärer, ska den behöriga myndighet som fattade beslutet att neka tillträde lägga till följande uppgifter i ansökningsakten: (a) Uppgifter om handläggningsstatus som visar att tillträde till programmet för registrerade resenärer har nekats. (b) Vilken myndighet som har nekat tillträde till programmet för registrerade resenärer och var myndigheten är belägen. (c) Ort och datum för beslutet att neka tillträde till programmet för registrerade resenärer. 2. Ansökningsakten ska även innehålla uppgifter om grunderna för avslaget på ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer, vilka ska vara ett eller flera av de skäl som anges i artikel 15.1. Artikel 29 Uppgifter som ska läggas till i centralregistret då tillträde till programmet för registrerade resenärer återkallats 1. Om ett beslut har fattats om att återkalla tillträde till programmet för registrerade resenärer, ska den behöriga myndighet som fattade beslutet lägga till följande uppgifter i ansökningsakten: (a) Uppgifter om handläggningsstatus som visar att tillträde till programmet för registrerade resenärer har återkallats. (b) Vilken myndighet som har återkallat tillträdet och var myndigheten är belägen. (c) Ort och datum för beslutet att återkalla tillträde till programmet för registrerade resenärer. 2. Ansökningsakten ska innehålla uppgifter om grunderna för återkallandet av tillträde till programmet för registrerade resenärer, vilka ska grundas på ett eller flera av de skäl som anges i artikel 16.1. Artikel 30 Uppgifter som ska läggas till i centralregistret vid en förlängning av tillträde till programmet för registrerade resenärer Om ett beslut har fattats om att förlänga tillträde till programmet för registrerade resenärer, ska den behöriga myndighet som fattade beslutet lägga till följande uppgifter i ansökningsakten: (a) Uppgifter om handläggningsstatus som visar att tillträde till programmet för registrerade resenärer har förlängts. (b) Vilken myndighet som har förlängt tillträdet och var myndigheten är belägen. (c) Ort och datum för beslutet. (d) Datum när den förlängda giltighetstiden inleds och löper ut. KAPITEL VII Användning av uppgifter Artikel 31 Användning av uppgifter för prövning av ansökningar samt vid förkomna eller stulna informationsbärare eller vid problem med att underlätta gränspassagen för registrerade resenärer 1. Den behöriga myndigheten ska konsultera centralregistret vid prövningen av ansökningar samt besluta om huruvida tillträde till programmet för registrerade resenärer ska återkallas eller förlängas i enlighet med relevanta bestämmelser. Dessutom ska de behöriga myndigheterna konsultera centralregistret ifall informationsbärare förkommit eller stulits eller vid problem med att underlätta gränspassage för registrerade resenärer. 2. För de syften som avses i punkt 1 ska den behöriga myndigheten söka på grundval av någon eller några av följande uppgifter: (a) Ansökans unika nummer. (b) De uppgifter som avses i artikel 25.4 a–c. (c) De uppgifter om resehandlingen som avses i artikel 25.4 d. (d) Viseringsmärkets, uppehållstillståndets eller uppehållskortets nummer, i tillämpliga fall. 3. Om en sökning på grundval av en eller flera av de uppgifter som anges i punkt 2 visar att det finns uppgifter om sökanden i centralregistret, ska den behöriga myndigheten ges tillgång till ansökningsakten men inte till den separata sektion som innehåller biometriska uppgifter. 4. Den behöriga myndigheten ska söka i centralregistrets separata sektion som innehåller biometriska uppgifter vid förlängning av tillträdet till programmet för registrerade resenärer och vid problem med att underlätta registrerade resenärers gränspassage, endast om den registrerade resenären samtidigt ger in informationsbäraren och sina fingeravtryck. Om denna sökning visar att det finns uppgifter om den registrerade resenären i centralregistret, ska den behöriga myndigheten ges tillgång till ansökningsakten, däribland de biometriska uppgifterna. 5. Den behöriga myndigheten ska enbart söka i centralregistrets separata sektion som innehåller biometriska uppgifter, utan informationsbäraren, vid prövningen av ansökningar, vid beslut om huruvida tillträde till programmet för registrerade resenärer ska återkallas och ifall informationsbäraren förkommit eller stulits. Om denna sökning tyder på att det finns uppgifter om sökanden i centralregistret, ska den behöriga myndigheten ges tillgång till ansökningsakten, däribland de biometriska uppgifterna. Artikel 32 Användning av uppgifter för kontroll vid yttre gränsövergångar 1. För att underlätta registrerade resenärers gränspassage genom att kontrollera den registrerade resenärens identitet och att tillträde till programmet för registrerade resenärer har beviljats och/eller om villkoren för inresa eller utresa från medlemsstaternas territorium i enlighet med kodexen om Schengengränserna är uppfyllda, ska den behöriga myndigheten kunna göra sökningar i centralregistret på grundval av det unika identifieringsnumret (informationsbäraren) och resehandlingens nummer för att kontrollera att tillträde till programmet för registrerade resenärer har beviljats i kombination med kontroll av en registrerad resenärs identitet genom kontroll av resenärens fingeravtryck. 2. Om en sökning på grundval av de uppgifter som förtecknas i punkt 1 visar att det finns uppgifter om den registrerade resenären i centralregistret, ska den behöriga myndigheten erhålla uppgifter om huruvida det finns en träff eller ej i registret. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1, kan en registrerad resenärs identitet kontrolleras manuellt genom en visuell kontroll av resehandlingen. Artikel 33 Användning av uppgifter för rapportering och statistik De behöriga myndigheterna ska konsultera följande uppgifter, dock endast för rapporterings- och statistikändamål utan att göra det möjligt att identifiera enskilda sökande: (1) Uppgifter om handläggningsstatus. (2) Sökandens nuvarande medborgarskap. (3) Ort och datum för ansökan. (4) Typ av beslut och grunder för beslutet som rör tillträde till programmet för registrerade resenärer. (5) Typ av resehandling(ar) och utfärdande land. (6) Behörig myndighet och var myndigheten är belägen, huruvida ett beslut har fattats om att bevilja, neka, återkalla eller förlänga tillträde till programmet för registrerade resenärer samt dagen för beslutet. (7) Syftet med resorna. (8) Förkomna eller stulna informationsbärare. KAPITEL VIII Lagringsperiod för uppgifter, ändring av uppgifter och förkomna eller stulna informationsbärare Artikel 34 Lagringsperiod för uppgifter 1. Varje enskild ansökningsakt ska lagras i centralregistret i högst fem år, utan att detta påverkar tillämpningen av bestämmelserna om radering i artiklarna 16.7 och 26.2 och 35 eller bestämmelserna om registerföring i artikel 45. Denna period börjar löpa (a) samma dag som tillträde till programmet för registrerade resenärer beviljas eller förlängs, (b) samma dag som ansökningsakten upprättas i centralregistret, om ansökan har dragits tillbaka, (c) samma dag som den behöriga myndighetens beslut om tillträde till programmet för registrerade resenärer har nekats eller återkallats. 2. Efter utgången av den period som avses i punkt 1, ska centralregistret automatiskt radera den enskilda ansökningsakten. 3. Den registrerade resenärer får behålla informationsbäraren. Artikel 35 Ändring av uppgifter och förtida radering av uppgifter 1. Endast den ansvariga medlemsstaten har rätt att ändra uppgifter som den har fört in i centralregistret genom att rätta eller radera sådana uppgifter. 2. Om den ansvariga medlemsstaten anser sig ha stöd för att uppgifter som behandlats i centralregistret är oriktiga eller att uppgifter har behandlats i centralregistret i strid med denna förordning, ska den kontrollera de berörda uppgifterna och om nödvändigt rätta eller radera dem utan dröjsmål. Detta kan även ske på den registrerade resenärens begäran. 3. Om en annan medlemsstat än den ansvariga medlemsstaten anser sig ha stöd för att uppgifter som behandlats i centralregistret är oriktiga eller att uppgifter har behandlats i centralregistret i strid med denna förordning, ska den utan dröjsmål informera den ansvariga medlemsstaten. Den ansvariga medlemsstaten ska kontrollera de berörda uppgifterna och om nödvändigt rätta eller radera dem utan dröjsmål. 4. Om en sökande har erhållit medborgarskap i en medlemsstat före utgången av den period som avses i artikel 34.1, ska den behöriga myndigheten i den medlemsstat som beviljade medborgarskapet utan dröjsmål radera ansökningsakterna från centralregistret. 5. Om avslag på ansökan om tillträde till programmet för registrerade resenärer har upphävts av en domstol eller överklagandeinstans ska den medlemsstat som avslog ansökan utan dröjsmål radera de uppgifter som avses i artikel 28 så snart beslutet att upphäva avslaget har vunnit laga kraft. Den enskilda ansökan som avses i ovannämnda beslut av en domstol eller en överklagandeinstans ska prövas på nytt av den behöriga myndigheten med beaktande av domstolens eller överklagandeinstansens yttrande. Artikel 36 Förkommen eller stulen informationsbärare 1. Den registrerade resenären ska informera den utfärdande myndigheten om informationsbäraren har förkommit eller stulits. 2. Om förlust eller stöld av en informationsbärare anmäls av en tredje man till de behöriga myndigheterna, ska de behöriga myndigheterna spärra tillträdet till programmet för registrerade resenärer och informera den medlemsstat som beviljade tillträdet. Den ansvariga medlemsstaten ska informera den registrerade resenären om den förkomna eller stulna informationsbäraren via telefon, fax, skrivelse eller e-post. 3. Om en registrerad resenär anmäler förlust eller stöld av en informationsbärare, ska den ansvariga medlemsstaten kontrollera huruvida tillträde till programmet för registrerade resenärer har beviljats. Den ansvariga medlemsstaten ska, på begäran av den registrerade resenären, utfärda en ny informationsbärare. Annars ska det beviljade tillträdet spärras. 4. Den registrerade resenären ska betala en avgift för den nya informationsbäraren. KAPITEL IX Utveckling, drift och ansvar Artikel 37 Kommissionens genomförandeåtgärder 1. Kommissionen ska anta de åtgärder som är nödvändiga för utvecklingen och det tekniska genomförandet av centralregistret, de enhetliga gränssnitten och kommunikationsinfrastrukturen, särskilt avseende (a) specifikationerna för bildupplösning och användning av fingeravtryck för biometrisk kontroll i programmet för registrerade resenärer i enlighet med artikel 8, (b) utformningen av systemets fysiska struktur, inklusive kommunikationsinfrastrukturen, (c) införande av uppgifter i enlighet med artikel 24, (d) tillgång till uppgifter i enlighet med artiklarna 31, 32 och 33, (e) förvaring, ändring, radering och radering i förtid av uppgifter i enlighet med artiklarna 34 och 35, (f) spärrning av beviljat tillträde om informationsbärare förkommit eller stulits i enlighet med artikel 36, (g) registerföring och åtkomst till registren i enlighet med artikel 45, (h) prestandakraven, (i) definitionen av verksamhetskraven inklusive utformningen av informationsbäraren. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 57. Artikel 38 Utveckling och operativ förvaltning 1. Byrån ska ansvara för utvecklingen av huvudregistret, reservregistret, de enhetliga gränssnitten däribland nätverkets anslutningspunkter, kommunikationsinfrastrukturen mellan de nationella systemen och nätverkets anslutningspunkter samt för fastställande av de tekniska specifikationerna till informationsbäraren snarast möjligt efter ikraftträdandet av denna förordning och kommissionens antagande av de åtgärder som avses i artikel 37. Byrån ska anta tekniska specifikationer för informationsbäraren och centralregistret, de enhetliga gränssnitten och kommunikationsinfrastrukturen förutsatt att kommissionen avger ett positivt yttrande om dem. Utvecklingen ska bestå av att utarbeta och genomföra de tekniska specifikationerna, tester och övergripande projektsamordning. Byrån ska utföra ett övergripande test av centralregistret tillsammans med medlemsstaterna. Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet om resultaten av testet. 2. Byrån ska ansvara för den operativa förvaltningen av huvudregistret, reservregistret och de enhetliga gränssnitten. Den ska i samarbete med medlemsstaterna se till att man alltid använder sig av bästa tillgängliga teknik till bästa möjliga kostnad. Byrån ska också ansvara för den operativa förvaltningen av kommunikationsinfrastrukturen mellan centralregistret och nätverkets anslutningspunkter. Den operativa förvaltningen av centralregistret ska bestå av alla de uppgifter som krävs för att det ska kunna fungera dygnet runt alla dagar i veckan i enlighet med denna förordning, särskilt det underhåll och den tekniska utveckling som krävs för att se till att systemet fungerar med en tillfredsställande operationell kvalitet, särskilt med hänsyn till tidsåtgången när konsulat och gränsövergångsställen gör sökningar i centralregistret, vilken bör vara så liten som möjligt. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän vid Europeiska unionen ska byrån tillämpa lämpliga regler avseende tystnadsplikt eller annan likvärdig sekretesskyldighet på all personal som arbetar med uppgifter som rör programmet för registrerade resenärer. Denna skyldighet ska gälla även efter det att personerna lämnar sin tjänst eller anställning eller efter det att deras verksamhet har upphört. Artikel 39 Ansvar på nationell nivå 1. Varje medlemsstat ska ansvara för (a) utvecklingen av det nationella systemet, förbindelsen till centralregistret och utfärdandet av informationsbärare, (b) organisation, förvaltning, drift och underhåll av sitt nationella system, (c) hantering av och åtgärder för de behöriga myndigheternas tillträde till centralregistret i enlighet med denna förordning och upprättande och regelbunden uppdatering av förteckningen över sådan personal och deras profiler. 2. Varje medlemsstat ska utse en nationell myndighet, som ska erbjuda de behöriga myndigheterna tillgång till centralregistret, och ansluta denna myndighet till nätverkets anslutningspunkt. 3. Varje medlemsstat ska följa automatiserade förfaranden för behandlingen av uppgifter. 4. Personalen vid myndigheter som har rätt till tillgång till eller användning av centralregistret, ska innan de tillåts behandla uppgifter som lagras i centralregistret ges lämplig utbildning om regler för datasäkerhet och uppgiftsskydd. 5. Kostnaderna för de nationella systemen samt för de nationella gränssnitten ska täckas av unionens budget. Artikel 40 Ansvaret för användningen av uppgifter 1. Varje medlemsstat ska se till att uppgifterna behandlas på ett lagligt sätt och särskilt att endast vederbörligen bemyndigad personal har tillgång till uppgifter som behandlats i centralregistret när de utför sina arbetsuppgifter i enlighet med denna förordning. Den ansvariga medlemsstaten ska särskilt se till att (a) uppgifterna samlas in på lagligt sätt, (b) uppgifterna överförs på lagligt sätt till centralregistret, (c) uppgifterna är korrekta och uppdaterade när de överförs till centralregistret. 2. Byrån ska se till att centralregistret drivs i enlighet med denna förordning och dess tillämpningsåtgärder enligt artikel 37. Byrån ska särskilt (a) vidta nödvändiga åtgärder för att garantera säkerheten för centralregistret och kommunikationsinfrastrukturen mellan centralregistret och nätverkets anslutningspunkter, utan att detta påverkar det ansvar som åligger varje medlemsstat, (b) se till att endast vederbörligen bemyndigad personal har tillgång till uppgifter som behandlas i centralregistret när byrån utför arbetsuppgifter i enlighet med denna förordning. 3. Byrån ska underrätta Europaparlamentet, rådet och kommissionen om de åtgärder som den vidtar i enlighet med punkt 2 för att ta i drift programmet för registrerade resenärer. Artikel 41 Lagring av uppgifter i nationella informationssystem 1. En medlemsstat får i sina nationella informationssystem lagra de alfanumeriska uppgifter som den har fört in i centralregistret i enlighet med ändamålen för programmet för registrerade resenärer och tillämpliga rättsliga bestämmelser, däribland bestämmelserna om uppgiftsskydd. 2. Uppgifterna ska inte lagras längre i de nationella informationssystemen än de lagras i centralregistret. 3. All användning av uppgifter som inte är förenlig med punkt 1 ska betraktas som missbruk enligt varje medlemsstats nationella lagstiftning. 4. Denna artikel får inte anses innebära krav på någon teknisk anpassning av centralregistret. Medlemsstaterna får lagra uppgifter i enlighet med denna artikel endast på egen bekostnad, på egen risk och med sina egna tekniska hjälpmedel. Artikel 42 Meddelande av uppgifter till tredjeländer eller internationella organisationer Uppgifter som behandlas i centralregistret eller vid prövning av en ansökan i enlighet med denna förordning får under inga omständigheter överföras eller göras tillgängliga för ett tredjeland eller för en internationell organisation. Artikel 43 Datasäkerhet 1. Den ansvariga medlemsstaten ska säkerställa datasäkerheten före och under överföringen till nätverkets anslutningspunkt. Varje medlemsstat ska garantera datasäkerheten för de uppgifter som den mottar från centralregistret. 2. Varje medlemsstat ska med avseende på sitt nationella system vidta de åtgärder som är nödvändiga, däribland anta en dataskyddsplan, för att (a) fysiskt skydda uppgifter, bl.a. genom att utarbeta beredskapsplaner för att skydda kritisk infrastruktur, (b) hindra obehöriga från att få tillträde till nationella anläggningar vid vilka medlemsstaten bedriver verksamhet i överensstämmelse med ändamålet med programmet för registrerade resenärer (kontroll vid ingången till anläggningen), (c) hindra obehöriga från att läsa, kopiera, ändra eller avlägsna datamedier (kontroll av datamedier), (d) förhindra obehörigt införande av data och obehörig kännedom om, ändring eller utplåning av lagrade personuppgifter (lagringskontroll), (e) hindra obehörig behandling av uppgifter i centralregistret och att uppgifter som behandlats i centralregistret obehörigt ändras eller raderas (kontroll av uppgiftsinmatningen), (f) se till att personer som är behöriga att använda centralregistret endast med hjälp av individuella och unika användaridentiteter och konfidentiellt åtkomstläge, har tillgång till endast de uppgifter som ingår i deras befogenheter (behörighetskontroll), (g) se till att alla myndigheter med rätt till åtkomst till centralregistret skapar profiler som beskriver arbetsuppgifter och ansvarsområden för personer som har befogenhet att föra in, ändra, radera, konsultera och söka uppgifter och på begäran utan dröjsmål ger de tillsynsmyndigheter som avses i artikel 52 tillgång till dessa profiler (personalprofiler), (h) se till att det finns möjlighet att kontrollera och fastställa till vilka organ personuppgifter får överföras via datakommunikationsutrustning (kommunikationskontroll), (i) se till att det finns möjlighet att kontrollera och fastställa vilka slags uppgifter som har behandlats i centralregistret, när detta har gjorts, av vem och i vilket syfte (kontroll av uppgiftsregistreringen), (j) hindra obehörig läsning, kopiering, ändring och radering av personuppgifter i samband med såväl överföring av personuppgifter till eller från centralregistret som transport av datamedier, främst med hjälp av lämplig krypteringsteknik (kontroll av transport), (k) övervaka att de säkerhetsåtgärder som avses i denna punkt är verkningsfulla och vidta erforderliga organisatoriska åtgärder i fråga om inre övervakning för att säkerställa att denna förordning efterlevs (egenrevision). 3. Byrån ska med avseende på driften av centralregistret vidta de åtgärder som är nödvändiga för att uppnå de mål som nämns i punkt 2, bl.a. anta en skyddsplan. Artikel 44 Skadeståndsskyldighet 1. Varje person eller medlemsstat som har lidit skada till följd av otillåten behandling eller av något annat agerande som är oförenligt med bestämmelserna i denna förordning har rätt till ersättning av den medlemsstat som är ansvarig för den uppkomna skadan. Den medlemsstaten ska helt eller delvis befrias från detta ansvar i den utsträckning som den bevisar att den inte är ansvarig för den händelse som orsakade skadan. 2. Om en medlemsstats underlåtenhet att uppfylla sina skyldigheter enligt denna förordning skadar programmet för registrerade resenärer, ska den medlemsstaten anses ansvarig för denna skada, såvida inte och i den mån byrån eller en annan medlemsstat som deltar i programmet för registrerade resenärer har underlåtit att vidta rimliga åtgärder för att förhindra skadan eller för att begränsa dess verkningar. 3. Skadeståndsanspråk mot en medlemsstat för skador som avses i punkterna 1 och 2 ska regleras av svarandemedlemsstatens nationella bestämmelser. Artikel 45 Registerföring 1. Varje medlemsstat och byrån ska föra register över all uppgiftsbehandling i centralregistret. Av denna registrering ska framgå vad syftet är med användningen av de uppgifter som avses i artikel 23.1 och i artiklarna 31–33, datum och tidpunkt för detta, den typ av uppgifter som har överförts enligt artiklarna 25 och 26 samt 28–30, den typ av uppgifter som används vid sökning enligt artiklarna 31–33 och namnet på den myndighet som fört in eller hämtat uppgifter. Dessutom ska varje medlemsstat föra register över de personer som är vederbörligen behöriga att föra in eller hämta uppgifter