FÖRKLARANDE RAPPORT om konventionen om Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till konventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser, öppnad för undertecknande i Rom den 19 juni 1980 samt till det första och andra protokollet angående domstolens tolkning av den (Av rådet den 26 maj 1997 godkänd text) (97/C 191/02)

INLEDNING

I konventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser, öppnad för undertecknande i Rom den 19 juni 1980 (1980 års Romkonvention) fastställs enhetliga lagvalsbestämmelser inom dess tillämpningsområde. Den utgör ett viktigt komplement till konventionen av den 27 september 1968 (1968 års Brysselkonvention) om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område. Enligt artikel 28 i 1980 års Romkonvention är den (endast) öppen för undertecknande av de stater som har anslutit sig till Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen.

För att dessa enhetliga regler skall gälla även för Europeiska unionens nya medlemsstater, som förpliktat sig att tillträda 1980 års Romkonvention, enades Ständiga representanternas kommitté den 1 februari 1996 om att tillsätta en arbetsgrupp för att förbereda de tre nya medlemsstaternas anslutning till 1968 års Brysselkonvention och 1980 års Romkonvention samt protokollen till dessa, med den anpassning och de ändringar som har gjorts i dessa genom senare anslutningskonventioner. Arbetsgruppen har vid två möten utarbetat erforderliga tekniska ändringar för anslutningen av de tre staterna.

En teknisk anpassning görs av första protokollet om EG-domstolens tolkning av konventionen om tillämplig lag för avtalsförpliktelser, undertecknat den 19 december 1988, nedan kallat första protokollet från 1988, genom en uppräkning av anslutningsstaternas högsta domstolar.

Första protokollet från 1988 och det protokoll som ger Europeiska gemenskapernas domstol viss behörighet att tolka nämnda konvention om tillämplig lag för avtalsförpliktelser, undertecknat den 19 december 1988, nedan kallat andra protokollet från 1988 (gemensamt kallade 1988 års tolkningsprotokoll), syftar till en enhetlig tolkning av 1980 års Romkonvention. De har ännu inte trätt i kraft.

Det österrikiska förslaget att i samband med anslutningskonventionen genomföra en utvidgning av konsumentskyddsbestämmelsen i artikel 5 i 1980 års Romkonvention mottogs med intresse av gruppen. Det framkom emellertid att granskningen av en sådan fråga innebar en viss grad av komplexitet som krävde en djupgående granskning och således medförde en försening av arbetets avslutande. Med tanke på detta godkände konferensen mellan medlemsstaternas regeringar, vid antagandet av anslutningskonventionen, den 29 november 1996, ett uttalande av den österrikiska delegationen som erinrar om intresset för att i en nära framtid inleda granskningen av denna fråga. Detta uttalande bifogades protokollet för konferensen.

Anslutningskonventionen innehåller slutbestämmelser. Slutligen innehåller anslutningskonventionen en anpassning till det protokoll som utgör en bilaga till 1980 års Romkonvention och som nu, förutom Danmark, även tillåter Sverige och Finland att behålla sina nationella lagvalsbestämmelser när det gäller sjötransport av gods.

AVDELNING I

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

I denna bestämmelse nämns uttryckligen Republiken Österrikes, Republiken Finlands och Konungariket Sveriges anslutning till de tre instrumenten i fråga, nämligen 1980 års Romkonvention och första och andra protokollet från 1988.

1980 års Romkonvention har ändrats genom två tidigare anslutningskonventioner, nämligen genom den konvention, nedan kallad 1984 års anslutningskonvention, som undertecknades den 10 april 1984 i Luxemburg om Greklands anslutning och den konvention, nedan kallad 1992 års anslutningskonvention, som undertecknades den 18 maj 1992 i Funchal, om Konungariket Spaniens och Republiken Portugals anslutning. De tre nya medlemsstaternas anslutning hänför sig till den på detta sätt ändrade texten till 1980 års Romkonvention.

AVDELNING II

Anpassningar av protokollet till 1980 års Romkonvention

Artikel 2

I artikel 21 i 1980 års Romkonvention ges medlemsstaterna möjlighet att behålla avvikande lagstiftning när den grundar sig på en internationell konvention som konventionsstaten tillträtt. De danska lagvalsbestämmelserna om sjötransport av gods avviker från 1980 års Romkonvention, men överensstämmer med lagstiftningen i de övriga nordiska länderna. De enhetliga rättsregler som på detta område införts i de nordiska länderna, grundar sig visserligen (i enlighet med traditionen) inte på en internationell konvention utan är resultatet av att parlamenten i dessa länder samtidigt antagit likalydande lagar, vilket har till följd att artikel 21 inte är tillämplig i detta fall även om detta system av enhetliga rättsregler är jämförbart med en internationell konvention om man ser till resultatet. För att göra det möjligt för Danmark att behålla de enhetliga rättsreglerna bifogades för detta ändamål ett protokoll till 1980 års Romkonvention.

Eftersom samma regler som gäller för Danmark också gäller för Sverige och Finland, i egenskap av stater som har deltagit i det nordiska arbetet med att åstadkomma enhetliga rättsregler, utvidgar artikel 2 protokollet till att omfatta Sverige och Finland. Av denna anledning aktualiseras hänvisningen till dansk rätt.

Medlemsstaterna ansåg det emellertid vara lämpligt att göra ett gemensamt uttalande, som bifogas konventionen, i vilket de konstaterar att Danmark, Finland och Sverige förklarar sig beredda att undersöka i vilken utsträckning det kommer att vara möjligt för dem att säkerställa att varje anpassning av deras nationella rätt när det gäller sjötransport av gods kommer att ske i enlighet med det förfarande som anges i artikel 23 i 1980 års Romkonvention.

AVDELNING III

Anpassningar av första protokollet från 1988

Artikel 3

I artikel 2 a i första protokollet görs en uppräkning av de medlemsstaters högsta domstolar som kan begära ett förhandsavgörande av Europeiska gemenskapernas domstol. Denna lista kompletteras genom att de nya medlemsstaternas högsta domstolar förs in på den.

AVDELNING IV

Slutbestämmelser

Artikel 4-8

Slutbestämmelserna, som bygger på 1984 och 1992 års anslutningskonventioner, jämställer juridiskt den finska och den svenska texten till 1980 års Romkonvention, till första och andra protokollet från 1988 samt till 1984 och 1992 års anslutningskonventioner med texten på de andra språken, ställer krav på signatärstaterna att ratificera anslutningskonventionen, anger bestämmelser för ikraftträdandet och innehåller slutligen en bestämmelse om att anslutningskonventionen äger lika giltighet på alla tolv fördragsspråken.

Vid undertecknandet av anslutningskonventionen fastställdes i de finska och svenska versionerna texterna till 1980 års Romkonvention, till första och andra protokollet från 1988 samt de ändringar som följt av de senare anslutningarna.