RAPPORT FRÅN KOMMISSIONEN TILL EUROPAPARLAMENTET OCH RÅDET om FÖRENKLING AV JORDBRUKSLAGSTIFTNINGEN

INNEHÅLL

1. Inledning

2. Kommissionens initiativ för att göra jordbrukslagstiftningen tydligare, överskådligare och mer lättillgänglig

2.1. Interna riktlinjer för förenkling

2.2. Informell konsolidering av jordbrukslagstiftningen

2.3. Färre förordningar

3. Övergripande förenklingsåtgärder

3.1. Stödsystemet för småjordbruk

3.2. Nya riktlinjer för statligt stöd

3.3. Säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter

3.4. Det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS)

3.5. Handelsmekanismer

3.6. Prispaket

4. Marknadsbestämmelser som, efter det att den senaste rapporten lagts fram, antagits eller föreslagits av kommissionen för att förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken

4.1. Jordbruksgrödor

4.1.1. Spannmål

4.1.2. Direktstöd

4.2. Vin

4.3. Lin och hampa

4.4. Bomull

4.5. Kött

4.6. Mjölk och mjölkprodukter.

4.7. Frukt och grönsaker.

4.8. Ris

4.9. Socker

5. Utbetalningsställenas förslag samt kommissionens åtgärder för att genomföra dem

5.1. Behandling av förslagen

5.2. Resultat

6. Övriga förenklingar

6.1. Uppföljning av rådets slutsatser från den 23 oktober 2000

6.2. Arbetsgrupp

7. Slutsatser

1. Inledning

Kommissionen lade i april 1999 fram en första rapport för Europaparlamentet och rådet om sina ansträngningar för att förenkla jordbrukslagstiftningen. Syftet med den föreliggande rapporten är att redogöra för vad som hänt sedan dess.

Kommissionen har under de senaste åren strävat efter att förenkla den gemensamma jord brukspolitiken.

Både Europaparlamentet och rådet har vid ett flertal tillfällen uttalat sitt stöd för detta arbete. Europaparlamentet uppmanade kommissionen i en resolution år 2000 att utan dröjsmål lägga fram förslag om en förenklad lagstiftning och förenklade tillämpnings bestämmelser på jordbruksområdet, allt i syfte att öka åskådligheten och garantera en effektiv tillämpning. Vid ett möte den 23 oktober 2000 gav också rådet på nytt sitt stöd för en förenklad förvaltning av den gemensamma jordbrukspolitiken.

Kommissionens ansträngningar för att förenkla jordbrukspolitiken tar särskilt sikte på följande:

1. att göra jordbrukslagstiftningen så tydlig, överskådlig och lättillgänglig som möjligt, och

2. att minska det administrativa arbete som den gemensamma jordbrukspolitiken leder till för jordbrukare och andra berörda parter, liksom för nationella myndigheter och gemenskapsorgan. Detta arbete skall begränsas till vad som är absolut nödvändigt.

En enkel och tydlig lagstiftning är en grundförutsättning för att man skall kunna använda de begränsade mänskliga och ekonomiska resurserna på ett effektivt sätt. Ju otydligare och krångligare bestämmelserna är desto svårare och dyrare blir de att genomföra, administrera och upprätthålla, och detta tär på såväl administrativa som mänskliga resurser. Likaså ökar risken för bedrägerier. Om man vill göra den gemensamma jordbrukspolitiken mer kostnadseffektiv och minska risken för fel och bedrägerier krävs det alltså förenklingar. Samtidigt gör det rådande budgetläget att kommissionen inte kan gå med på förenklingar som avsevärt skulle öka utgifterna eller risken för bedrägerier eller missbruk. Det är därför viktigt att kontrollsystemen inte försvagas, och det gäller särskilt det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS).

Tidigare genomförda förenklingar har ofta inneburit att man försökt avlägsna hinder och lösa problem först efter det att en förordning offentliggjorts. I framtiden är det dock viktigt att alla förslag till förenklingar tas upp redan i beslutsprocessen, och att denna process mynnar ut i bestämmelser som är enkla och tydliga redan från början och inte kräver några senare korrigeringar. Kommissionen kommer att anstränga sig ännu hårdare än hittills på denna punkt. Det är dock viktigt att alla institutioner som deltar i lagstiftningsarbetet är medvetna om sitt ansvar för att uppnå detta mål.

Som framgår av den här rapporten har man från det att den första rapporten om förenkling offentliggjordes, dvs. i april 1999, nått betydande framsteg i arbetet med att förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken.

Rådet har redan antagit några av de förslag som kommissionen lade fram 1999, särskilt de som gällde den senaste reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. På området landsbygdsutveckling kunde exempelvis viktiga förenklingar nås under 1999 genom skapandet av ett enhetligt regelverk [1] som ersatte nio äldre förordningar. Förenklingar har också gjorts inom strukturpolitiken där antalet mål reducerats till tre. Inom vinsektorn antog rådet (jordbruk) den 17 maj 1999 en förordning om en ny gemensam organisation av marknaden som trädde i kraft den 1 augusti 2000. Denna förordning, samt de därtill hörande tillämpningsbestämmelser som antogs under 2000, kommer att behandlas utförligare nedan. Också på andra områden har man gjort ansträngningar för att de förslag som läggs fram skall vara så enkla och tydliga som möjligt.

[1] Rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring och upphävande av vissa förordningar; kommissionens förordning (EG) nr 1750/1999 av den 23 juli 1999 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden; kommissionens förordning (EG) nr 2603/1999 av den 9 december 1999 om regler för övergången till den ordning för stöd till landsbygdens utveckling som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 1257/1999.

De förenklingar som åtgärderna utmynnade i var dock inte lika långtgående som kommis sionen hade hoppats, och det är uppenbart att mycket återstår att göra.

Utöver de initiativ som togs under den senaste reformen av den gemensamma jordbruks politiken har kommissionen också vidtagit särskilda åtgärder för att förenkla olika administra tiva förfaranden och för att minska mängden pappersarbete för jordbrukarna. Kommissionen antog t.ex. nyligen ett förslag om kraftigt förenklade rutiner för ansökan och utbetalning av stöd till mindre jordbrukare, det s.k. stödsystemet för småjordbruk ("Small Farmers' Scheme").

2. Kommissionens initiativ för att göra jordbrukslagstiftningen tydligare, överskådligare och mer lättillgänglig

Följande åtgärder har vidtagits:

2.1. Interna riktlinjer för förenkling

Om man vill förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken på ett mer genomgripande sätt måste processen börja i den punkt där förslag till ny eller ändrad lagstiftning först kommer upp. Det pågår också på olika håll inom kommissionen ett arbete för att utforma förslag till nya bestämmelser på jordbruksområdet på ett så enkelt och tydligt sätt som möjligt. För att underlätta denna uppgift har Generaldirek toratet för jordbruk tagit fram interna riktlinjer för förenklingar. Riktlinjerna markerar föresatsen att den nya jordbrukslagstiftningen redan från början skall vara så enkel och tydlig som möjligt.

2.2. Informell konsolidering av jordbrukslagstiftningen

I förenklingsrapporten från 1999 beskrev kommissionen sitt projekt att konsolidera jordbrukslagstiftningen på samtliga officiella EU-språk, ett arbete som inleddes i början av samma år. Eftersom jordbrukslagstiftningen ofta ändras blir det lättare att hitta rätt bland bestämmelserna om ändringar förs in direkt i den ursprungliga lagtexten, så att användarna kan ta del av en enda uppdaterad text. Dessa icke-officiella konsoliderade versioner finns tillgängliga för allmänheten via Internet. Även om texterna inte är juridiskt bindande gör de det betydligt lättare för dem som berörs av den gemensamma jordbrukspolitiken att snabbt hitta gällande bestämmelser.

Till och med december 2000 har omkring 500 rättsakter på jordbruksområdet konsoliderats och dessa är tillgängliga på Eur-Lex webbplats: (http://europa.eu.int/comm/agriculture/ consleg/index_sv.htm).

2.3. Färre förordningar

Förenkling var ett av de mål som angavs i reformpaketet Agenda 2000. Reformerna i detta paket har inneburit stora ansträngningar för olika sektorer, inte bara för att minska mängden jordbruks lagstiftning utan också för att skära ned den administrativa hantering som följer av lagstiftningen. Då man utarbetade de nya förordningarna om en förändrad gemensam organisation av marknaderna var målet att samla lagstiftningen för varje enskild sektor i en enda rådsförordning.

I de fall där ett problem visar sig vara gemensamt för flera sektorer försöker man införa en gemensam bestämmelse i samtliga berörda förordningar.

3. Övergripande förenklingsåtgärder

3.1. Stödsystemet för småjordbruk

För att minska pappersarbetet för jordbrukarna, och särskilt för dem som bara får småbelopp i direktstöd, föreslog kommissionen i december 2000 att man under en försöksperiod skulle tillämpa ett förenklat system för stödutbetalning [2]. Systemet i fråga - nedan kallat stödsys temet för småjordbruk - innebär också betydande förenklingar för de nationella myndigheter som ansvarar för att betala ut stöd och göra kontroller. De administrativa kostnaderna för att behandla en ansökan, betala ut stödet samt göra de kontroller som krävs kan vara betydande jämfört med storleken på de summor som betalas ut, särskilt när det gäller småbelopp.

[2] KOM(2000) 841.

Maximistödet till de jordbrukare som ansluter sig till systemet under försöksperioden kommer att bli 1 000 euro per år. En jordbrukare som går in i systemet har rätt att stanna kvar från och med det år han ansökte om inträde till och med försöksperiodens slut år 2005.

Det förenklade system som föreslagits skulle vara öppet för jordbrukare som har fått direktstöd under en viss referensperiod, och denna föreslås bli tre år. Jordbrukare som vill delta skulle bara behöva göra en enda ansökan och därefter erhålla en klumpsumma varje år som motsvarar alla de direktstöd som systemet omfattar.

Den årliga utbetalningen kommer att grunda sig på hur mycket direktstöd jordbrukaren fått under referensperioden, dvs. under de tre år som föregår ansökan, och taket skall ligga på 1 000 euro. Stödet skall motsvara det högsta beloppet av följande två alternativ: antingen det oviktade genomsnittet för utbetalningarna under de tre åren eller det belopp som betalades ut under det sista av dessa år. När stödet väl har fastställts kommer det att betalas ut till försöksperiodens slut, förutsatt att jordbrukaren fortfarande uppfyller villkoren för det förenklade systemet.

Villkoren skall vara så enkla som möjligt. Ett krav är att jordbrukaren tidigare har ansökt om och erhållit direktstöd. De sökande skall också ha fått stöd genom minst ett av de system som ingår i stödsystemet för småjordbruk under vart och ett av de tre år som föregår ansökan. Det skall vara frivilligt att ansluta sig till systemet.

Kommissionen kommer att utvärdera systemet när försöket har pågått i tre år, och sedan lägga fram lämpliga förslag.

3.2. Nya riktlinjer för statligt stöd

Gemenskapens nya riktlinjer (februari 2000) för statligt stöd till jordbrukssektorn [3] ersätter och konsoliderar en rad andra ramprogram och riktlinjer samt kommissionens arbetsdokument och praxis på området. De leder till ökad överskådlighet och underlättar de behöriga myndigheternas arbete.

[3] Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn (EGT C 28, 1.2.2000, s. 2).

3.3. Säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter

Kommissionen har nyligen antagit ett förslag till rådsförordning om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden [4]. Syftet med förslaget är att harmonisera och förenkla de olika typer av säljfrämjande åtgärder som nu används (upp till tolv stycken) så att de blir effektivare och så att de kan förvaltas på ett rationellare sätt.

[4] KOM(2000) 538 slutlig.

3.4. Det integrerade administrations- och kontrollsystemet (IAKS)

Ett av syftena med de nyligen framlagda ändringarna av rådets [5] och kommissionens [6] IAKS-förordningar är att klargöra vissa avsnitt i dessa rättsakter.

[5] Rådets förordning (EG) nr 1593/2000.

[6] Kommissionens förordning (EG) nr 2801/1999.

Ett nyligen infört geografiskt informationssystem kommer att underlätta kontrollen av jordlotter. Det har också införts en bestämmelse i en av kommissionens förordningar genom vilken medlemsstaterna uppmuntras att införa kontroller av hela anläggningar ("business-based checks"), vilket innebär att man under ett och samma besök gör kontroller för så många stödåtgärder som möjligt. Ett sådant system borde leda till minskad arbetsbelastning för de enskilda jordbrukarna genom att de inte behöver avsätta tid för flera åtgärdsspecifika kontroller under ett och samma år.

Vid några av de reformer av olika stödsystem som nyligen genomförts har man hänvisat till de kontroll metoder som används inom IAKS. Detta innebär att det finns en tydlig trend mot ett enhetligt administrations- och kontrollsystem i motsats till ett system med olika bestämmelser för olika typer av stöd.

En kodifiering av kommissionens IAKS-förordning kommer troligen att påbörjas inom kort.

3.5. Handelsmekanismer

Bestämmelserna om handelsmekanismer har kontinuerligt genomgått stora förändringar. Vid dessa tillfällen har man också passat på att ändra olika relevanta förordningar för att göra dessa tydligare, och likaså har en del förenklingar genomförts. Detta gäller t.ex. den övergripande förordning om exportbidrag [7] som konsoliderades 1999, till stor del i enlighet med de förslag som utbetalningsställena lämnat. Bestämmelserna om export- och import licenser, destinationskoder vid export samt systemet med säkerheter har genomgått liknande förändringar.

[7] Kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter (EGT L 102, 17.4.1999, s. 11).

Den övergripande förordningen om import- och exportlicenser, (EEG) nr 3719/88, har ändrats många gånger, i vissa fall på ett genomgripande sätt. För att öka tydligheten och effektivisera den administrativa hanteringen har dessa bestämmelser konsoliderats i en enda rättsakt, kommissionens förordning (EG) nr 1291/2000 [8]. Den nya förordningen medför förenklingar som kommer att underlätta det administrativa arbetet både för aktörerna inom handeln och de berörda nationella förvaltningarna. Bland de viktigaste förändringarna är:

[8] EGT L 152, 24.6.2000, s. 1.

- en definition av den person som har rätt att använda licensen: tulldeklarationen måste göras av innehavaren av licensen eller, i förekommande fall, den som licensen överlåtits till, eller ett ombud för någon av dessa (artikel 24)

- medlemsstaterna får införa ett förenklat system som innebär att man undviker fysisk överföring av licenserna och därigenom risken att de går förlorade (artikel 25)

- för varje produkt fastställs en maximal kvantitet för vilken ingen licens krävs (bilaga III till förordningen)

- det belopp, under vilket ingen säkerhet krävs, har höjts från 5 euro till 60 euro.

Ett förenklat system för att ange destination vid fastställande av exportbidrag har använts sedan september 2000 [9]. Det nya enhetliga systemet ersätter de komplicerade och inbördes skilda system som hittills tillämpats på olika områden, och det minskar också riskerna för fel och missförstånd. Dessutom kommer det elektroniska utbytet av data och information mellan kommissionen och medlemsstaterna att förenklas, vilket minskar kostnaderna.

[9] Förordning (EG) nr 2605/1999.

Genom kommissionens förordning (EG) nr 1932/1999 ändrades förordning (EEG) nr 2220/85 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruks produk ter. De nya bestämmelserna innebär bland annat följande:

- det blir enklare för medlemsstaterna att lämna uppgifter till kommissionen

- vissa ränteberäkningar förenklas

- gränsen för obligatoriskt ställande av säkerhet höjs från 100 till 500 euro.

När det gäller fysiska kontroller infördes genom kommissionens förordning (EG) nr 2655/1999 viktiga förenklingar som innebär att vissa typer av fysiska kontroller och analyser inte behöver göras i lika stor utsträckning som tidigare; samtidigt gjordes kontrollerna effektivare.

3.6. Prispaket

Fastställandet av ett prispaket för jordbruksprodukter för 2000/01 är ett led i den fleråriga strategi som infördes genom Agenda 2000 och genom tidigare reformer. Jordbrukarna får därigenom tydligare riktlinjer för hur de skall lägga upp produktionen. Det årliga fastställandet av institutionella priser och kvantiteter omfattar numera bara ett fåtal sektorer.

4. Marknadsbestämmelser som, efter det att den senaste rapporten lagts fram, antagits eller föreslagits av kommissionen för att förenkla den gemensamma jordbrukspolitiken

Viktiga förenklingar har åstadkommits inom ramen för Agenda 2000 genom nya förordningar om landsbygdsutveckling samt om den gemensamma organisationen av marknaderna för jordbruksgrödor.

Andra reformer, som antagits eller föreslagits vid en senare tidpunkt, har inneburit (eller kommer att innebära) förenklingar av jordbrukslagstiftningen inom ett flertal marknads sektorer.

4.1. Jordbruksgrödor

4.1.1. Spannmål

Interventionssystemet för spannmål har kodifierats i form av en enda förordning [10] där det anges hur övertagande av spannmål skall göras och vilka analysmetoder som skall användas då man bestämmer kvalitet. Ökningar och sänkningar av interventionspriset skall anges i euro och inte som tidigare i procent.

[10] Kommissionens förordning (EG) nr 824/2000 av den 19 april 2000 om fastställande av förfarandet och villkoren för interventionsorganens övertagande av spannmål samt analysmetoderna för kvalitets bestämning (EGT L 100, 20.4.2000, s. 31).

4.1.2. Direktstöd

Reformen av regelverket för jordbruksgrödor [11] innebär bland annat att bestämmelserna om påföljder förenklas, att det särskilda arealuttaget och de individuella basarealerna avskaffas, samt att kompensationsbetalningarna för oljeväxter görs mer enhetliga.

[11] Gemensamma organisationen av marknaden för spannmål: rådets förordning (EG) nr 1253/1999 om ändring av förordning (EEG) nr 1766/92 om den gemensamma marknaden för spannmål och om upphävande av förordning (EEG) nr 2731/75 om fastställande av standardkvalitet för vanligt vete, råg, korn, majs och durumvete. Stödsystemet för producenter av vissa jordbruksgrödor: förordning (EG) nr 1251/1999. Kvotsystemet för produktion av potatisstärkelse: förordning (EG) nr 1252/1999.

Kommissionen har antagit en tillämpningsrättsakt för denna sektor i form av förordning (EG) nr 2316/1999 [12]; denna ersätter sju tidigare förordningar.

[12] Kommissionens förordning (EG) nr 2316/1999 av den 22 oktober 1999 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1251/1999 om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor.

4.2. Vin

Den gemensamma organisationen av marknaden för vin tillhör de mest komplicerade och omfattande inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Detta beror på att bestämmelserna inte bara täcker traditionella områden för gemensam organisation av marknader (priser, intervention, handel etc.) utan också mer tekniska frågor som är typiska för vinsektorn (t.ex. bestämmelser om produktion, handel, märkning samt skydd för traditionella terminologiska begrepp och vinframställningsmetoder). En förordning om en ny gemensam organisation av marknaden för vin antogs den 17 maj 1999 av rådet (jordbruk) och trädde i kraft den 1 augusti 2000 [13]. Den innebar en avsevärd förenkling av regelverket eftersom den ersatte 23 befintliga rådsförordningar som därtill ofta innehöll ett alltför stort mått av detaljreglering.

[13] Rådets förordning (EG) nr 1493/1999.

Den nya gemensamma organisationen av marknaden innebär flera påtagliga förenklingar:

- både bordsviner och kvalitetsviner som producerats i vissa angivna regioner ingår numera i den gemensamma organisationen av marknaden (kvalitetsviner behandlades tidigare i en separat rådsförordning)

- det finns tydliga bestämmelser som reglerar produktionskapaciteten

- systemet för omstrukturering och omställning bygger på principen att medlems staterna själva ansvarar för planerna

- förenkling av regelverket kring destillering, bl.a. genom att föråldrade bestämmelser avskaffas. Detta gäller exempelvis reglerna om obligatorisk destillering och stöddestillering

- marknadsbestämmelserna grundar sig inte längre på det komplicerade systemet med målpriser utan baseras på inköpspriserna (bättre överskådlighet)

- det fastställs grundläggande principer för godkända vinframställningsmetoder och vinframställningsprocesser inom gemenskapen. De viktigaste metoderna och processerna anges i en förteckning tillsammans med begränsningar och villkor. Kommissionen (och inte rådet) kommer med vissa undantag att ansvara för att fastställa och ändra begränsningarna, liksom relevanta tillämpningsföreskrifter.

De fyra viktigaste tillämpningsförordningar som kommissionen hittills antagit har ersatt 36 tidigare kommissionsförordningar [14]. I väntan på att ytterligare tillämpningsförordningar antas, särskilt om märkning, kontroller och handel med tredje land, har vissa rådsförordningar eller bestämmelser i sådana behållits under en övergångsperiod. Reformen har inneburit en omfattande kodifiering av olika vinförordningar. Samtidigt var avsikten med de nya tillämpningsförordningarna att införa ett enklare regelverk för produktionskapacitet, marknadsmekanismer, vinframställningsmetoder och vinkvalitet. I några fall innehåller dock tillämpningsförordningarna mycket detaljerade bestämmelser.

[14] Kommissionens förordning (EG) nr 1227/2000 av den 31 maj 2000 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, särskilt beträffande produktionskapacitet. Kommissionens förordning (EG) nr 1623/2000 av den 25 juli 2000 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, vad beträffar marknadsmekanismerna. Kommissionens förordning (EG) nr 1622/2000 av den 24 juli 2000 om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin och införandet av en gemenskapskodex för oenologiska metoder och behandlingar. Kommissionens förordning (EG) nr 1607/2000 av den 24 juli 2000 om fastställande av vissa tillämp ningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, särskilt rörande kvalitetsvin framställt inom specificerade områden.

För alla tillämpningsförordningar gäller att i de fall ytterligare information krävs skall denna läggas ut på webbplatser på Internet. Detta gör informationen lättare att uppdatera och innebär därmed en förenkling ur såväl juridisk som administrativ synvinkel.

4.3. Lin och hampa

Rådet antog i juli 2000 den av kommissionen föreslagna reformen av sektorn för lin och hampa för fiberproduktion [15].

[15] Rådets förordning (EG) nr 1673/2000 av den 27 juli 2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion (EGT L 193, 29.7.2000, s. 16).

Från förenklingssynpunkt kan det påpekas att direktstödet för dessa grödor från och med regleringsåret 2001/02 kommer att ingå i systemet för jordbruksgrödor. Detta innebär att producenterna bara behöver göra en ansökan per år om arealstöd, inklusive stöd för lin och hampa. Detta skall jämföras med de tre intyg per år som skall skickas in enligt nuvarande system för dessa båda grödor.

De villkor som producenterna måste uppfylla för att få del av stödet förenklas också. Exempelvis bortfaller kravet på lägsta stråavkastning.

Antalet rådsförordningar har minskats genom att man avskaffat såväl systemet med privat lagring som stödsystemet för fiberlin (som finansierades genom att en del av stödet inte betalades ut).

4.4. Bomull

Kommissionen antog i december 1999 ett förslag om att ändra det nuvarande regelverket för bomull. De nya bestämmelserna skall både beakta olika miljöaspekter och säkerställa att utgifterna håller sig inom vissa budgetramar. Förslaget kommer inte bara att göra det enklare att fastställa och bevilja stöd, det innebär också att man samlar bestämmelserna om produktionsstöd i en enda rådsförordning.

4.5. Kött

Ett flertal bestämmelser som innebär förenklingar har antagits för denna sektor under 2000, bl.a. följande:

- Nötköttssektorn: medlemsstater med tillgång till en elektronisk databas får föreskriva att den information om slakt av djur som slakterierna skickar in till de behöriga myndigheterna samtidigt betraktas som ansökningar om slaktbidrag på producenternas vägnar. Samma system får tillämpas på det särskilda bidraget, tilläggsbetalningar, samt på säsongsutjämningsbidraget (då detta betalas ut vid slakt). Medlemsstaterna får medge att jordbrukarna, om de så önskar, väljer en förenklad form för ansökan om extensifieringsbidrag.

- Nomenklaturen för exportbidrag avseende bearbetat nötkött har förenklats betydligt genom att 47 mycket tekniska och komplicerade produktlinjer reducerats till 8.

- Inom fårsektorn har överföringen av bidrags rättigheter förenklats; detta föreslogs ursprungligen av Förenade kungariket och fick sedan stöd även av andra medlemsstater [16]. En utvärdering av bestämmelserna för fårsektorn har precis slutförts och Generaldirektoratet för jordbruk håller på att sondera möjligheterna till ändringar och förenklingar.

[16] Förordning (EEG) nr 3567/92 har ändrats genom förordning (EG) nr 1311/2000.

- Baspriset för gris- och fårkött kommer inte, som hittills, att fastställas en gång per år utan skall i stället anges i respektive grundförordning och gälla tills vidare. Detta är i linje med bestämmelserna för övriga sektorer i Agenda 2000.

- Hanteringen av "omedelbara" exportlicenser för griskött, ägg och fjäderfäkött har förenklats och anpassats efter licenssystemet i nötköttssektorn.

4.6. Mjölk och mjölkprodukter

Efter det att en ny grundförordning för mjölksektorn antagits var det av följdriktighetsskäl nödvändigt att också genomföra ett stort antal ändringar av kommissionens tillämpnings förordningar. I stället för att ändra befintliga förordningar valde man att ta tillfället i akt och kodifiera stora delar av bestämmelserna för mjölksektorn. Kodifieringen innebar både att antalet förordningar minskade, den administrativa hanteringen förenklades, och att administrationen och kontrollen av olika system harmoniserades.

Kommissionens förordning (EG) nr 2771/1999 [17] kommer att ersätta fyra befintliga förordningar när det gäller privat och offentlig lagring av smör och grädde, och kommissionens förordning (EG) nr 2799/1999 [18] kommer att ersätta sex nuvarande förordningar vad gäller stödåtgärder för skummjölk och skummjölkspulver för foderändamål. Ytterligare förenklingar kommer att införas genom en nyligen beslutad förordning om de analys- och utvärderingsmetoder som skall användas vid kontroller inom mjölksektorn samt genom en förordning om privat och offentlig lagring av skummjölkspulver.

[17] Kommissionens förordning (EG) nr 2771/1999 av den 16 december 1999 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1255/1999 när det gäller interventionsåtgärder på marknaden för smör och grädde.

[18] Kommissionens förordning (EG) nr 2799/1999 av den 17 december 1999 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1255/1999 beträffande beviljande av stöd för skummjölk och skummjölkspulver avsedda att användas till foder samt försäljning av sådant skummjölkspulver.

På administrativ nivå har stora ansträngningar gjorts för att stimulera användningen av elektronisk dataöverföring för informationsutbyte. Detta har lett till en avsevärd arbetsbesparing för de berörda förvaltningarna.

4.7. Frukt och grönsaker

Förslaget om att ändra den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (inklusive bearbetad frukt och bearbetade grönsaker) syftar till att effektivisera och förenkla det nuvarande systemet samt att anpassa vissa produktionsnivåer. Resultatet kommer att bli ett enklare och stabilare stödsystem för de berörda producentorganisationerna och en effektivare förvaltning av exportbidragen för färsk frukt och färska grönsaker.

Liksom i mjölksektorn har man förenklat och effektiviserat dataöverföringen för informationsutbyte.

4.8. Ris

Enligt kommissionens förslag från juni 2000 skall ris föras över till systemet för jordbruksgrödor. Sammanslagningen bör medföra stora förenklingar.

4.9. Socker

Kommissionen antog i oktober 2000 ett förslag till förordning om den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Genom den nya förordningen kommer åtminstone 12 nu gällande förordningar att upphävas eller ersättas. Förordningen innebär också att kravet på att det skall finnas vissa minimilager avskaffas, liksom ersättningen för lagringskostnader. Förenklingen av sockerlagstiftningen kommer att utvärderas kontinuerligt, särskilt när det gäller dithörande tillämpningsförordningar.

5. Utbetalningsställenas förslag samt kommissionens åtgärder för att genomföra dem

5.1. Behandling av förslagen

Efter en uppmaning från Generaldirektoratet för jordbruk i maj 1997 lämnade medlems staternas utbetalningsställen in förslag till juridiska och administrativa förenklingar under hösten samma år. Förslagen samlades i ett dokument som i februari 1998 sändes ut till samtliga direktorat inom Generaldirektoratet för jordbruk för synpunkter och uppföljning.

En tidsfrist fastställdes för att de berörda enheterna skulle få möjlighet att reagera på förslaget och för att man ville ta hänsyn till de pågående reformerna. När tidsfristen gått till ända utarbetades ett internt arbetsdokument, SEC(2000) 1775, som överlämnades till rådet i oktober 2000. Dokumentet syftade till att informera rådet i frågan samt att låta de ursprungliga förslagsställarna få veta vad som hänt med deras bidrag till förenklingsarbetet.

5.2. Resultat

Dokumentet innehåller totalt mer än 200 förslag, och av dessa har mer än 100 lett till någon form av åtgärd genom att de helt eller delvis antagits eller genom att de bildat underlag för andra åtgärder.

De flesta av de förslag som lett till åtgärder kan kopplas till Agenda 2000 och andra reformer, t.ex. själva kodifieringsarbetet. I regel är dessa förslag redan väl kända av medlemsstaterna. En del av de antagna förslagen beaktades också då Generaldirektoratet för jordbruk lade upp riktlinjerna för förenklingen.

Omkring 80 förslag accepterades inte av Generaldirektoratet för jordbruk. De behöriga enheterna har motiverat dessa ställningstaganden med att förslagen i fråga

- inte innebar någon verklig förenkling, eller

- skulle medföra extrakostnader, eller

- riskerade leda till minskad kontroll, eller till och med bedrägerier och missbruk, eller

- gällde frågor som kan betraktas som politiska och som därför inte kan bilda grund för rent administrativa eller juridiska förenklingar; de föll alltså utanför ramen för det pågående arbetet.

Omkring 30 förslag håller ännu på att gås igenom och övervägas. Dessa är sinsemellan mycket olika, och somliga av dem har kommit långt i processen medan andra bara har börjat granskas.

Återstoden av förslagen måste förtydligas eller diskuteras, eller också gäller de frågor som faller under medlemsstaternas ansvar.

6. Övriga förenklingar

Kommissionen vill ta tillfället i akt och informera rådet och Europaparlamentet om vissa åtgärder som håller på att ta form.

6.1. Uppföljning av rådets slutsatser från den 23 oktober 2000

Vid rådets möte den 23 oktober 2000 var förenklingar en av punkterna på dagordningen. Medlemsstaterna hade lagt fram vissa förslag till förenklade rutiner, och den kommissions ledamot som ansvarar för jordbruk kunde meddela att kommissionen var beredd att överväga en del av dem:

- generösare regler om minimiareal för obligatorisk uttag av jordbruksmark längs med vattendrag och permanenta sjöar. Syftet är att främja naturvården. En förutsättning är dock att gemenskapens budget inte påverkas

- möjlighet för medlemsstaterna att ta hänsyn till traditionella landskapsdrag, t.ex. häckar och låga murar som befinner sig på den uttagna areal som uppgivits

- tydligare regler för icke-tillämpning av påföljder i de fall en felaktig uppgift i det underlag som jordbrukaren lämnat in är till hans egen nackdel

- ett enda kontrollbesök per jordbruksföretag i stället för separata kontroller för varje stödsystem.

6.2. Arbetsgrupp

Vid rådets (jordbruk) sammanträde den 23 oktober 2000 meddelade den kommissionsledamot som ansvarar för jordbruk att man planerade att inrätta en särskild arbetsgrupp för att bedöma olika förslag till förenklad jordbrukslagstiftning. Gruppen skulle utgöra en mötesplats för diskussioner och samråd med medlemsstaterna om förslagen. Resultatet av gruppens under sökningar, tillsammans med slutsatser och förslag, kommer att läggas fram för behöriga organ för beslut.

Arbetsgruppen höll sitt första sammanträde den 11 december 2000.

7. Slutsatser

Det framgår av denna rapport att kommissionen har fattat beslut om och föreslagit ett stort antal förenklingar under de senaste arton månaderna. Vissa av förenklingarna innebär omfattande reformer av den gemensamma organisationen av marknaderna, t.ex. när det gäller sektorn för lin och hampa. Andra förenklingar bidrar till att genomföra sådana reformer; detta är fallet i vinsektorn. Flera av de föreslagna reformerna innebär viktiga förenklingar, särskilt förslagen om socker, ris samt frukt och grönsaker. Det föreslagna stödsystemet för småjord bruk ("Small Farmers' Scheme") utgör ett nytt och okonventionellt försök att minska den administrativa hanteringen, först och främst för jordbrukarna men också för de nationella myndigheterna i medlemsstaterna.

Man har i vissa fall också förenklat olika detaljbestämmelser samt tillämpningen av dessa inom ett i övrigt oförändrad regelverk. Exempel på detta är de åtgärder som vidtagits inom sektorerna för spannmål, kött och mjölk. En tredje typ av förenklingar är de som bidrar till att göra jordbrukslagstiftningen tydligare, överskådligare och mer lättillgänglig.

Trots de framsteg som gjorts är det dock uppenbart att mycket återstår att göra.