A4-0357/98

Resolution om Europeiska rådets rapport till Europaparlamentet om Europeiska unionens framsteg 1997 (med tillämpning av artikel D i Fördraget om Europeiska unionen) (C4-0411/98)

Europaparlamentet utfärdar denna resolution

- med beaktande av artikel 4 i Fördraget om Europeiska unionen (f.d. artikel D),

- med beaktande av Europeiska rådets rapport till Europaparlamentet om Europeiska unionens framsteg 1997 (C4-0411/98),

- med beaktande av sin resolution av den 28 maj 1998 om unionens roll i världen: genomförandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken 1997 ((Protokoll av detta datum, del II.10.)),

- med beaktande av sin resolution av den 19 november 1997 om Amsterdamfördraget (KONF 4007/97 - C4-0538/97) ((EGT C 371, 8.12.1997, s. 99.)),

- med beaktande av slutsatserna från Europeiska rådets möte i Cardiff,

- med beaktande av den skrivelse som undertecknades den 5 juni 1998 av president Chirac och förbundskansler Kohl,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för institutionella frågor (A4-0357/98), och av följande skäl:

A. Undertecknandet av Amsterdamfördraget, Agenda 2000 och de fortsatta förberedelserna för Ekonomiska och monetära unionen har utgjort viktiga etapper i den europeiska integrationen under 1997.

B. Ovannämnda tre händelser, som fortfarande skall ta sig konkreta uttryck, verkar redan sysselsätta stats- och regeringscheferna, och en fördjupning av unionen är därför nödvändig för att denna skall fungera på ett bra sätt.

C. Dialogen mellan Europeiska rådet och Europaparlamentet, som stadfästs i fördragets artikel 4 (f.d. artikel D), utgör en viktig del iEU:s struktur.

D. Det krävs en starkare politisk vilja från medlemsstaterna för att förverkliga denna struktur, som fastställs i Amsterdamfördraget och som nämns i Chiracs och Kohls skrivelse inför Europeiska rådets möte i Cardiff.

E. Europeiska rådet har i enlighet med fördraget till uppgift att ge unionen de impulser som behövs för dess utveckling, och att fastställa de allmänna politiska riktlinjerna.

1. beslutar att i framtiden förfara annorlunda för att behandla Europeiska rådets årliga rapport om Europeiska unionen: parlamentet kommer att diskutera rapporten så snart den lagts fram av Europeiska rådet (istället för att hänvisa den till ett ansvarigt utskott som skall utarbeta ett betänkande om rapporten),

2. Parlamentet beklagar att Europeiska rådet i sin rapport för 1997 fortfarande inte vill kännas vid den uppgift som fastställs i artikel 4 tredje stycket (f.d. artikel D) och inte tar hänsyn till Europaparlamentets kritik genom att enbart formellt räkna upp den verksamhet - lagstiftande och annan - som genomförts under den aktuella perioden,

3. beklagar att Europeiska rådet varken gör någon politisk bedömning av de framsteg som gjorts, de problem som uppstått eller de brister som fortfarande kvarstår,

4. anser att fastställandet av målsättningar förutsätter en reflektion över det europeiska projektets politiska karaktär; betonar att EU:s mål fortfarande är giltiga och att de behöver upprepas, men också omarbetas och anpassas med hänsyn till den omfattande förändring som den gemensamma valutan och utvidgningen innebär för Europeiska unionen,

5. anser att ovannämnda områden förtjänar en särskild utvärdering vid en tidpunkt då EU:s framtid är beroende av att dess insatser blir synligare för medborgarna,

Amsterdamfördraget och jämvikten mellan institutionerna

6. erinrar om kravet i sin ovannämnda resolution av den 19 november 1997 att reformeringen av institutionerna skall vara avslutad innan några nya medlemsstater tas in för att inte försena eller äventyra dess framgång,

7. konstaterar med tillfredsställelse att behovet av en reform av institutionerna före en utvidgning börjar bli allmänt erkänd, och att Chirac och Kohl i sin skrivelse uttryckligen erkänner detta behov,

8. noterar att den mellanstatliga modellen inte har lett till något resultat vad gäller de institutionella frågorna och uppmanar rådet att dra lärdom av detta misslyckande och överväga andra metoder; erinrar i synnerhet omslutsatserna från Spaak- och Delorskommittéerna och i förslaget till Spinellifördraget; anser att det för närvarande är nödvändigt att på nytt göra bruk av gemenskapsmetoden både för att ta itu med reformens innehåll och former,

9. betonar behovet av att bevara jämvikten mellan institutionerna genom att klart och tydligt erinra om institutionernas respektive roll och befogenheter

- kommissionen, som är fördragens väktare och har initiativmonopol, bör få sitt oberoende bekräftat,

- rådets roll i egenskap av lagstiftare som fattar beslut offentligt och med kvalificerad majoritet bör förstärkas, genom att enhällighet bara krävs för beslut i konstitutionella frågor,

- parlamentet bör säkerställa att beslutsfattandet sker under demokratiska former inom alla lagstiftningsområden och förstärka sin kontroll över kommissionen,

- domstolen bör fortsätta att utöva samma positiva inflytande som hittills på den europeiska integrationen,

10. anser att den befogenhet att godkänna eller avslå nomineringen till ämbetet som kommissionens ordförande som Europaparlamentet tilldelas genom Amsterdamfördraget kommer att förstärka unionens demokratiska legitimitet och öka dess synlighet i och med de konkreta riktlinjer som kandidaten skall lägga fram,

11. anser att kommissionen bör ansvara för att utarbeta ett första förslag till reform före årets slut, att det är nödvändigt att ett informellt Europeiskt råd bekräftar uppdraget och fastställer en frist så att parlamentet kan förfoga över ett första förslag vid Europeiska rådets möte i december 1998,

12. anser att den demokratiska legitimiteten skulle stärkas genom ett förbättrat samarbete med de nationella parlamenten för att motverka nuvarande förseningar, och göra det möjligt att utöva tryck på Europeiska rådets möte i Wien,

Euron, utvidgningen och Agenda 2000

13. betonar att EU:s utvecklingmot en politisk union hänger samman med framgången för den gemensamma valutan och en lyckad utvidgningsprocess,

14. anser att det är absolut nödvändigt att genomföra åtgärderna vad gäller en reformering av jordbruks- och strukturpolitiken, åtgärderna för föranslutning och de framtida finansiellabestämmelserna i Agenda 2000,

15. anser att den nya ekonomiska ramen bör göra det möjligt att möta kostnaderna för utvidgningen utan att äventyra kontinuiteten i solidaritets- och sammanhållningspolitiken, och att genom handling visa att en ny utvidgning inte kommer att genomföras på bekostnad av en fördjupad integration,

16. erinrar om att på medellång sikt kan en gemensam marknad med 500 miljoner konsumenter bara få gynnsamma effekter på handeln och sysselsättningen, och att de ekonomiska aspekterna därför bör relativiseras,

GUSP

17. erinrar om att genomförandet av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken svarar mot en berättigad förväntan hos medborgarna som är mycket medvetna om att Europeiska unionen borde spela en framträdande roll när det gäller internationell krishantering och konfliktförebyggande,

18. önskar därför att reformen av institutionerna också skall omfatta den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken så att Europeiska unionens politiska tyngd kommer att motsvara dess ställning som största bidragsgivare,

19. beklagar det faktum, som åskådliggjorts i och med Kosovokrisen, att medlemsstaterna avstår ifrån att använda de instrument som fördragen erbjuder för att agera tillsammans på den internationella arenan,

20. önskar att bestämmelserna i Amsterdamfördraget genomförs i förtid vilket skulle ha följande effekt:

- göra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken konsekvent och effektiv genom att det inrättas en planerings- och analysenhet som verkligen arbetar medettgemenskapsperspektiv, och göra den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken synligare i allmänhetens ögon genom att generalsekreteraren som representerar unionen utses,

- uppmuntra kommissionen att använda sin rätt att förelägga rådet förslag,

- fastställa förfarandena för att informera och höra Europaparlamentet på ett bättre sätt,

- medföra snabbare framsteg beträffande samordning av försvarspolitiken och införlivandet av VEU med Europeiska unionen (Nato-medlemskap utgör inget hinder för att Europeiska unionen skall kunna agera självständigt),

- erinra om att respekten för mänskliga rättigheter är en viktig aspekt av GUSP och bör finnas med i alla avtal mellan EU och tredje land, och skapa en tillräcklig rättslig grund för en gemensam människorättspolitik,

- säkerställa överensstämmelse mellan GUSP och den gemensamma handelspolitiken,

21. är övertygat om att EU:s utrikespolitik måste bli synligare för att vara trovärdig gentemot medborgarna; erinrar om sina förslag som syftar till att inrätta civila interventionskårer på EU-nivå samt diplomatiska EU-representationer i tredje land där medlemsstaterna företräds av färre än fyra beskickningar,

Rättsliga och inrikes frågor

22. önskar att Amsterdamfördragets ikraftträdande skulle kunna underlätta framsteg på detta känsliga område och efterlyser en handlingsplan med en politisk analys av de möjligheter som de nya bestämmelserna i Amsterdamfördraget innebär,

23. erinrar om principen om att införliva Schengenregelverket, som nämns i protokollet till Amsterdamfördraget, och önskar att

- rådet fattar beslut om åtgärder för att genomföra detta genom att fastställa vilka delar av Schengenregelverket som skall införlivas med unionen och delas upp mellan den första och den tredje pelaren. Hur Schengensekretariatet skall införlivas med rådet återstår att lösa,

- det förberedande arbetet genomförs på ett sätt som gör det möjligt att vidta dessa åtgärder så snart Amsterdamfördraget träder i kraft; rådfrågningen av Europaparlamentet skall erkännas,

24. uppdrar åt sin ordförande att vidarebefordra denna resolution till Europeiska rådet, rådet, kommissionen och medlemsstaternas regeringar och parlament.