Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknande på Europeiska unionens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket

(framlat av kommissionen)

MOTIVERING

I juni 1999 avslutade Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet förhandlingarna om sju avtal. Alla dessa avtal trädde i kraft samtidigt den 1 juni 2002. I anslutning till dessa avtal avgav Schweiziska edsförbundet (nedan kallat Schweiz) en förklaring om invandrings- och asylpolitiken, där man klargjorde sin avsikt att delta i EU:s system för samordning av asylpolitiken och föreslog att förhandlingar skulle inledas om ingående av en parallell konvention till Dublinkonventionen.

Sedan kommissionen lämnat sitt godkännande den 17 juni 2002 hölls förhandlingar med Schweiz om dess associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket och till lagstiftningen om inrättandet av Eurodac [1] och lagstiftningen om vilken stat som skall ansvara för handläggningen av en asylansökan (som sedermera har antagits och som kommer att hänvisas till som Dublinförordningen [2]). Följaktligen har enighet nåtts om texten till två separata avtal.

[1] Rådets förordning (EG) nr 2725/2000 av den 11 december 2000 om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av Dublinkonventionen (EGT L 316, 15.12.2000, s. 1)

[2] Rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat (EGT L 50, 25.2.2003, s. 1)

I enlighet med förhandlingsdirektiven följer avtalen den modell som valdes för avtalen med Norge och Island om dessa länders associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket [3] och om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som skall ansvara för handläggningen av en asylansökan som görs i någon av medlemsstaterna eller i Island eller Norge [4], dock med hänsyn till de särskilda konstitutionella krav som gäller för Schweiz.

[3] EGT L 176, 10.7.1999, s. 36.

[4] EGT L 93, of 3.4.2001, s. 40.

Dessutom föreskrev förhandlingsdirektiven att Schweiz måste godta Schengenregelverket och dess utveckling samt Dublin-/Eurodac-regelverket och dess utveckling utan undantag eller avvikelser. Vidare begärdes i direktiven en klar koppling mellan genomförandet och upphörandet av de två avtalen. Slutligen innebar förhandlingsdirektiven att Schweiz skulle lämna ett årligt bidrag för att täcka kostnaderna för administrationen och driften av Schengen- och Dublin-/Eurodac-systemen.

Kommissionen anser att texterna överensstämmer med de förhandlingsdirektiv som antogs av rådet den 17 juni 2002. Det enda avvikelsen från principen om ett fullständigt godtagande av det nuvarande och framtida Schengenregelverket är det undantag som beviljats Schweiz när det gäller kravet på att godta framtida bestämmelser om framställningar om biträde vid husrannsakan och beslag i samband med brott på området för direkt beskattning som, om de begås i Schweiz, enligt den schweiziska lagstiftningen inte är belagda med frihetsstraff. Detta undantag var nödvändigt för att kunna ingå ett avtal med Schweiz om beskattning av sparande, som i sin tur var nödvändigt för ikraftträdandet av rådets direktiv 2003/48/EG av den 3 juni 2000 om beskattning av inkomster från sparande i form av räntebetalningar [5]. Den 17 maj 2004 godkände Coreper detta undantag som del av en övergripande kompromiss med Schweiz på en rad områden. Enighet om denna kompromisslösning nåddes i samband med toppmötet mellan EU och Schweiz den 19 maj 2004 [6].

[5] EUT L 157, 26.6.2003, s. 38.

[6] Rådets dok. 9544/04.

När det gäller indirekt beskattning har inga undantag beviljats, varken beträffande det nuvarande eller beträffande det framtida regelverket. I enlighet med artikel 51 i Schengenkonventionen kommer Schweiz inte att uppställa några villkor för det rättsliga samarbetet i fall som gäller "indirekt skatteflykt". [7] Indirekt skatteflykt är i Schweiz en överträdelse som beivras av administrativa myndigheter, vars beslut kan överklagas till domstol som är behörig att handlägga brottmål. Därför är artikel 51 a andra alternativet i Schengenkonventionen tillämplig.

[7] Jfr kommissionens avdelningars arbetsdokument om Schengenreglerna om framställningar om verkställighet av husrannsakan eller beslag, MD 59/03 (EFTA-gruppen).

Eftersom avtalen om Schengenregelverket och om Dublin-/Eurodac-regelverket är kopplade till varandra, bör dessa båda avtal undertecknas samtidigt.

Följande punkter syftar till att visa skillnaderna mellan eller anpassningarna till motsvarande avtal med Norge och Island.

Schengen:

Som kommissionen angav i sin förklaring i samband med antagandet av förhandlingsdirektiven för avtalet om Schengenregelverket är det beklagligt att dessa direktiv syftade till att ingå ett enda avtal, med inslag från såväl den första som den tredje pelaren. Dessa inslag ur olika pelare är av helt olika natur (inslagen ur den första pelaren är av gemenskapsrättslig natur, vilket innebär företräde och i tillämpliga fall direkt effekt, egenskaper som inslagen ur den tredje pelaren saknar), är föremål för olika förfaranden med avseende på godkännande och ingående (det vill säga att inslag ur den tredje pelaren är inte föremål för Europaparlamentets yttrande) och omfattas i olika utsträckning av EG-domstolens behörighet. För att ta hänsyn till dessa skillnader, föreslår kommissionen att avtalet om Schengenregelverket antas genom två skilda rättsakter: en på grundval av EG-fördraget och en på grundval av EU-fördraget. Vart och ett av dessa beslut anger genom en hänvisning till rådets beslut 1999/436/EG [8] vilka delar av Schengenregelverket, i den utsträckning de omfattas av avtalet, som faller under EG-fördraget och vilka delar som faller under EU-fördraget. Detta kommer i synnerhet att vara till hjälp för att fastställa EG-domstolens behörighet.

[8] EGT L 176, 10.7.1999, s. 17.

Avtal:

Artikel 7.2 b:

Schweiz beviljas en tvåårsperiod för att godta och genomföra nya Schengenregler i sin interna rättsordning för det fall att en folkomröstning begärs. Om möjligt skall Schweiz tillämpa de nya reglerna provisoriskt. Om Schweiz inte kan tillämpa innehållet i det utvecklade regelverket provisoriskt, skall EU och EG vidta proportionerliga och nödvändiga åtgärder som garanterar att Schengensamarbetet fungerar effektivt.

Denna skyddsklausul gör det möjligt för EU och EG att godta en eventuell försening på två år när det gäller Schweiz genomförande av det framtida regelverket. I detta sammanhang har Schweiz förklarat att endast 5 % av de åtgärder som utvecklar Schengenregelverket och som har antagits från det att Schengenregelverket införlivades inom Europeiska unionens ramar 1999 och fram till idag kunde ha lett till en folkomröstning.

Artikel 7.5:

I enlighet med förhandlingsdirektiven godtar Schweiz Schengenregelverket och utvecklingen av detta som helhet. Det enda undantaget från denna allmänna princip föreskrivs i artikel 7.5 om den framtida utvecklingen av Schengenregelverket och avser en möjlig framtida rättsakt eller åtgärd om en framställan eller ett beslut om husrannsakan och beslag i samband med undersökning eller lagföring av brott på området för direkt beskattning som, om de begås i Schweiz, enligt den schweiziska lagstiftningen inte är belagda med frihetsstraff.

Artikel 11:

Beräkningen av den procentsats som avgör Schweiz årliga bidrag till de administrativa kostnaderna grundar sig på relevanta bidrag från Norge och Island, i förhållande till BNP för dessa tre länder totalt.

Artikel 13:

I överensstämmelse med Danmarks särskilda ställning när det gäller rättsakter som antagits på grundval av avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, bör Danmark ingå ett separat avtal med Schweiz för att skapa rättigheter och skyldigheter gentemot Schweiz med avseende på Schengen-bestämmelser som antagits på grundval av avdelning IV.

Dessutom bör Norge och Island ingå ett avtal med Schweiz i syfte att skapa rättigheter och skyldigheter mellan alla associerade partner som tillämpar Schengenregelverket.

Artikel 15:

I punkt 1 anges principen att Schengenregelverket kan genomföras av Schweiz först när rådet beslutar att alla villkor för detta genomförande har uppfyllts av Schweiz och kontrollerna vid landets yttre gränser fungerar effektivt.

Dessutom anges i punkt 1 de olika situationer som ger upphov till beslutsfattande i enlighet med protokollen som är fogade till Amsterdamfördraget och anslutningsakten för de tio nya medlemsstaterna.

Punkt 3 och 4 är ett svar på förhandlingsdirektivens krav på en länk mellan å ena sidan genomförandet och upphörandet av Schengenavtalet och å andra sidan genomförandet och upphörandet av avtalet om kriterier och mekanismer för att fastställa vilken stat som skall ansvara för handläggningen av en asylansökan.

Artikel 16:

Artikel 16 gör det möjligt för Liechtenstein att ansluta sig till detta avtal. Genom denna bestämmelse behövs det inget separat avtal med Liechtenstein och därmed inte heller en tredje gemensam kommitté om Liechtenstein associeras till Schengenregelverket. Landet kan således ansluta sig direkt till den befintliga organisationsstrukturen.

Bilagorna A och B innehåller förteckningar över regelverket och dess utveckling. Förteckningarna kommer att uppdateras fram till dagen för undertecknandet.

Slutakt:

Förklaring nr 2 klargör att EU/EG inte har någon extern behörighet på Schweiz bekostnad. Om förhandlingar med tredje länder påverkar tillämpningen av Schengenregelverket (till exempel genom förhandlingar om undantag från krav på viseringar) kommer EU/EG att uppmana de berörda tredjeländerna att ingå liknande avtal med de tre associerade länderna. Förklaringen kan endast avse Schweiz, men samma åtagande gäller för Norge och Island, även om detta inte har angetts uttryckligen i slutakten till avtalet med dessa båda länder.

Förklaring nr 3 grundar sig på det specialvillkor som beviljats Luxemburg och är en följd av den kompromiss som nåddes med Schweiz beträffande det undantag som anges i artikel 7.5 i avtalet.

I förklaring nr 5 åtar sig Schweiz att i möjligaste mån snabba på de olika förfaranden som följer av en begäran om folkomröstning.

Förklaring nr 6 är en konsekvens av att Schengenregelverket godtas utan undantag och avvikelser.

Förklaring nr 8 avges endast i informationssyfte.

Skriftväxling om Schweiz deltagande i de kommittéer som bistår kommissionen vid utövandet av dess genomförandebefogenheter:

Liksom Norge och Island kommer även Schweiz att delta som observatör i det arbete som utförs av de kommittéer som bistår kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter. I förklaring nr 2 till avtalet med Norge och Island angav Europeiska unionen att den anser att Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter [9] är en del av Schengenregelverket. Direktivet finns dock inte med i den förteckning över Schengenlagstiftning som är fogad till avtalet med Island och Norge, eftersom direktivet redan var en del av EES-regelverket och redan tillämpades av Island och Norge.

[9] EGT L 281, 23.11.1995, s. 31.

Dessa båda länders deltagande i arbetet inom de kommittéer som inrättats inom ramen för EES-samarbetet följer av artikel 100 i EES-avtalet, och skiljer sig från deltagandet i "Schengenkommittéerna": i kommittéer som arbetar med frågor som påverkar tillämpningen av EES-regelverket är företrädare för EES-länderna inte närvarande. Deras deltagande i det förberedande arbetet med åtgärdsförslag garanteras i den utsträckning det är möjligt. Schweiz är inte medlem i EES, men det är uteslutet att Schweiz genom associering till Schengenregelverket skulle få mer långtgående rättigheter än Norge och Island, som har valt ett djupare samarbete med EU i form EES-avtalet.

För att skapa lika rättigheter och skyldigheter måste Schweiz följaktligen ha samma ställning som Norge och Island. Eftersom direktivet om uppgiftsskydd täcker områden som ligger utanför Schengenregelverket, måste uppgifter som lämnas till Schweiz inskränka sig till punkter som är av särskild relevans för tillämpningen av Schengenregelverket. Dessutom kan Schweiz, i likhet med Island och Norge, utse en företrädare att delta som observatör i arbetsgruppen för skydd av enskilda med avseende på behandlingen av personuppgifter (artikel 29) när det gäller de punkter som är av särskild relevans för Schengen.

Gemensam förklaring om de gemensamma kommittéernas möten

I avtalet med Island och Norge, och även i avtalet med Schweiz, införs en gemensam kommitté som skall ta upp rådsfrågor av relevans för genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket. Alla parter är överens om att mötena med dessa båda kommittéer bör hållas gemensamt.

För att kunna bibehålla den nuvarande ordningen, som innebär att ordförandeskapet i den gemensamma kommittén som skall vara på hög tjänstemanna- eller ministernivå innehas av en företrädare för Europeiska unionen under årets första sex månader, varefter ett associerat land övertar ordförandeskapet för de efterföljande sex månaderna osv., uttryckte alla associerade länder att de kommer att vara beredda att avträda sina ordförandeskap när det behövs och låta ordförandeskapet rotera i alfabetisk ordning.

Dublin/Eurodac:

Avtal:

Artikel 4.3 (motsvarar i princip artikel 7.2 b i Schengenavtalet):

Schweiz beviljas en tvåårsperiod för att godta och genomföra framtida regelverk i sin interna rättsordning om det skulle bli aktuellt med folkomröstning. Under denna period skall Schweiz i möjligaste mån tillämpa utvecklingen av regelverket provisoriskt. Om Schweiz inte kan tillämpa innehållet i de utvecklade bestämmelserna provisoriskt, kan EG vidta proportionerliga och nödvändiga åtgärder mot Schweiz för att säkerställa att Dublin/Eurodac-samarbetet fungerar effektivt.

Artikel 8:

Beräkningen av Schweiz bidrag till kostnaderna för Eurodacs centralenhet baserar sig på de relevanta bidragen från Norge och Island, i förhållande till den samlade bruttonationalprodukten för dessa tre länder.

Artikel 11:

I överensstämmelse med Danmarks särskilda ställning när det gäller rättsakter som antagits på grundval av avdelning IV i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, bör Danmark associeras till detta avtal genom ett protokoll, för att skapa rättigheter och skyldigheter mellan Danmark och Schweiz med avseende på bestämmelserna i Dublin/Eurodac-regelverket.

Dessutom bör Norge och Island ingå ett avtal med Schweiz för att skapa rättigheter och skyldigheter mellan alla associerade partner som tillämpar Dublin/Eurodac-regelverket.

Artikel 12:

Enligt denna artikel skall vissa delar av avtalet, till exempel när det gäller inrättandet av den gemensamma kommittén, tillämpas provisoriskt från och med undertecknandet. Denna provisoriska tillämpning (en liknande ordning föreskrivs inom ramen för Schengen) kommer att göra det möjligt för Schweiz att förbereda sig för det tekniska genomförandet av avtalet under ratificeringsperioden.

Artikel 14:

Denna artikel ger den nödvändiga kopplingen mellan genomförandet och upphörandet av avtalet om Dublin/Eurodac och genomförandet och upphörandet av Schengenavtalet.

Artikel 15:

När det gäller Schengen möjliggör denna bestämmelse för Liechtenstein att ansluta sig till avtalet mellan EG och Schweiz om Dublin/Eurodac-regelverket.

Slutakt:

I förklaring nr 2 anges att Schweiz ställning i fråga om deltagandet i tillämpningen av direktivet om skydd av personuppgifter, som fastställs i den till Schengenavtalet fogade skriftväxlingen om Schweiz deltagande i de kommittéer som bistår kommissionen vid utövandet av dess genomförandebefogenheter, även gäller för frågor som särskilt rör tillämpningen av Dublin-förordningen eller Eurodac.

Förklaring nr 3 motsvarar den liknande förklaring som Schweiz avgav i samband med Schengenavtalet (förklaring nr 5) och varigenom landet åtar sig att i möjligaste mån påskynda de olika förfaranden som följer på en begäran om folkomröstning.

Förklaring nr 4 fyller endast ett informationssyfte. Det bör ändå nämnas att i fråga om Dublin/Eurodac följer deltagandet i de kommittéer som bistår kommissionen vid utövandet av dess genomförandebefogenheter - i enlighet med den modell som använts för Island och Norge i samband med Dublin/Eurodac - samma struktur som anges i artikel 100 i EES-avtalet (se artikel 2.6 i utkastet till avtal).

Gemensam förklaring om de gemensamma kommittéernas möten

Både avtalet med Island och Norge och avtalet med Schweiz innehåller bestämmelser om inrättande av en gemensam kommitté som skall ta upp alla frågor som är av relevans för genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket. Alla parter är eniga om att mötena med dessa båda kommittéer skall hållas gemensamt.

För att bevara den nuvarande ordningen, som innebär att det under årets sex första månader är företrädaren för Europeiska unionen och under årets sista sex månader ett associerat land som innehar ordförandeskapet i den gemensamma kommittén, gav alla associerade länder uttryck för att de var beredda att om nödvändigt avstå från att utöva sitt ordförandeskap och att låta det rotera i ländernas namnordning.

Delegationschefernas förklaringar (godkänt protokoll):

För fullständighetens skull riktas uppmärksamheten på följande förklaring av delegationscheferna i anslutning till Schengenavtalet, men som emellertid inte är en del av detta avtal:

I förklaring nr 1 anges att rådets generalsekretariat och den schweiziska delegationen skall hålla regelbunden kontakt för att Schweiz så snabbt som möjligt skall kunna inleda de interna förfaranden som behövs för att uppfylla sina konstitutionella krav (till exempel om en medlemsstat återtar en reservation i parlamentet etc.).

I förklaring nr 2 konstateras att rådets direktiv 91/477/EEG av den 18 juni 1991 om kontroll av förvärv och innehav av vapen inte är tillämpligt på förvärv och innehav av vapen och ammunition av - bland andra - de väpnade styrkorna. Schweiz begärde bekräftelse från kommissionens avdelningar på att det nuvarande schweiziska systemet med utlåning av militära vapen inom ramen för frivillig militär utbildning för ungdomar, utfående av militära vapen under militärtjänst och utfående av tjänstevapnet - omvandlat till halvautomatiskt vapen - efter utförd militärtjänst, omfattas av ovan nämnda undantag från direktivets tillämpningsområde.

Förklaring nr 3 återspeglar intresset för att så långt det är möjligt utveckla Schweiz samarbete med Eurojust och inom det europeiska rättsliga nätverket.

Förslag till RÅDETS BESLUT om undertecknande på Europeiska unionens vägnar av avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 24 och artikel 38 i detta, och

av följande skäl:

(1) Den 17 juni 2002 gavs ordförandeskapet tillstånd att med bistånd av kommissionen inleda förhandlingar med de schweiziska myndigheterna om Schweiz associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket. Dessa förhandlingar har slutförts.

(2) Avtalet, som paraferades den 25 juni 2004, bör undertecknas, med förbehåll för att det ingås vid en senare tidpunkt.

(3) När det gäller utvecklingen av Schengenregelverket, som omfattas av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen, bör rådets beslut 1999/437/EG [10] om vissa tillämpningsföreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket göras tillämpligt också på förbindelserna med Schweiz när efter undertecknandet.

[10] EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.

(4) Förenade kungariket deltar i detta beslut i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och artikel 8.2 i rådets beslut 2000/365/EG av den 29 maj 2000 om en begäran från Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket [11].

[11] EGT L 131, 1.6.2000, s. 43.

(5) Irland deltar i detta beslut i enlighet med artikel 5 i protokollet om införlivande av Schengenregelverket inom Europeiska unionens ramar, som är fogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och artikel 6.2 i rådets beslut 2002/192/EG av den 28 februari 2002 om Irlands begäran om att få delta i vissa bestämmelser i Schengenregelverket [12].

[12] EGT L 64, 7.3.2002, s. 20.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Rådets ordförande bemyndigas härmed att utse den person som skall ha befogenhet att på Europeiska unionens vägnar underteckna avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, inklusive anknytande dokument bestående av slutakten, skriftväxlingen rörande de kommittéer som kommer att bistå kommissionen när den utövar sina genomförandebefogenheter och den gemensamma förklaringen om gemensamma möten för de gemensamma kommittéerna.

Artikel 2

Detta beslut är tillämpligt på de områden som omfattas av bestämmelserna som anges i bilagorna A och B till avtalet och på utvecklingen av dessa bestämmelser, i den utsträckning sådana bestämmelser har en rättslig grund i Fördraget om Europeiska unionen eller har fastställts ha en rättslig grund i samma fördrag enligt beslut 1999/436/EG [13].

[13] EGT L 176, 10.7.1999, s. 17.

Artikel 3

Bestämmelserna i rådets beslut 1999/437/EG skall vara tillämpliga på samma sätt i fråga om Schweiz associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, som omfattas av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen.

Utfärdat i Bryssel den

På rådets vägnar

Ordförande